Kolegice i kolege, želim vam dobar dan. Sjednicu ćemo nastaviti raspravom o - Konačni prijedlog Zakona o osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 799. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješće ste primili na sjednici. Dobro, razumjeli smo. To ćete reći nakon stanke. Određujem stanku do 9 i 44.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice, poštovane dame i gospodo. Dozvolite da vam uvodno, dakle iznesem razloge i motive za donošenje novoga Zakona o osiguranju. Dakle, prilično obiman materijal, ali koji praktički nadopunjuje postojeći Zakon o osiguranju. Moram priznati da smo bili u dilemi da li određenim izmjenama i dopunama nadopunjavati ovaj zakon s obzirom na kompleksnost i veličinu direktiva izmjena koja dakle u europskoj obitelji imamo. Dakle, prenošenje direktiva u nacionalne pravne sustave. Da li izmjenama i dopunama ili novim Zakonom o osiguranju s obzirom da je količina tih direktiva bila značajna i velika. Procijenili smo da je bolje da donesemo novi zakon. Čak više od 50% teksta bi se onda odnosilo na izmjene i dopune i da je to bolje rješenje. Onaj osnovni dio zakona praktički nije mijenjan, pa je možda i to izazvalo određenu zbunjenost s obzirom na količinu odredaba koje dakle rješavamo ovim zakonom, a i to je onaj motiv, razgovarali smo i na odborima i bio je prigovor prilikom uvrštavanja dnevnog reda zašto po hitnom postupku, a ne u dva čitanja ocjenjujemo da ipak stižemo ovo učiniti u hitnom postupku. Dakle, u pripremama ovog novog Zakona o osiguranju unutar zadnjih godinu dana uz Ministarstvo financija dakako kao nositelja sudjelovale su i strukovne organizacije, Hrvatski ured za osiguranje, HANFA, predstavnici HGK-a i sa te strane su se zaista sve odredbe vjerujte poprilično pobrusile. Kao što rekoh u uvodnim rečenicama ovaj novi zakon je okvir u području osiguranja, prvenstveno je dakle usklađivanje sa direktivama EU i to dvjema direktivama. Direktivom solventnost 2 te tzv. Direktivom omnibus 2 koja mijenja i nadopunjuje Direktivnu solventnost 2 a koja je donesena 2014. Rok za transponiranje dakle ovih direktiva u nacionalno zakonodavstvo je 31.03., a ovaj zakon praktički u svom punom obimu stupa na snagu 1. siječnja 2016. godine. Koji su dakle bili osnovni ciljevi za donošenje ovog zakona koji vam danas predlažemo? To su prije svega uspostava novih pravila u sektoru osiguranja, veća zaštita osiguranika i korisnika osiguranja, sprečavanje poremećaja na samom tržištu osiguranja i zadnje i ne najmanje važno dugoročna stabilnost samog sektora osiguranja i time i čitavog financijskog sustava. Osobito želim naglasiti da se ovim zakonom dakle očekuje veća transparentnost poslovanja i veća učinkovitost društava u upravljanja rizicima. Rizici u poslovanju ovih društava moraju biti pravovremeno prepoznati i upravljani, a sve u cilju kao što rekoh glavnog benefita čitavoga ovog zakona, glavnog motiva da se na razini EU donose ove direktive dakle očuvanje stabilnosti čitavog financijskog sustava. Očigledno ponukani određenim nestabilnostima koje su se dogodile prije 4, 5 godina to je tema koja u europskim financijskim krugovima zahtjeva i traži izradu ovakvih direktiva. Dozvolite da nešto kažem o današnjoj slici, kratak jedan … [[Govornik se ne razumije.]] , slike o tržištu osiguranja u RH. Danas u RH posluje 25 društava za osiguranje, 1 društvo za reosiguranje. Od tih dakle ukupno 26 društava 12 ih je u domaćem vlasništvu, 14 je u pretežitom stranom vlasništvu. Unutar ukupne financijske imovine u RH još uvijek i ponajviše prednjače banke. Znači, možemo slobodno reći da je hrvatsko tržište svojevrsno bankocentrično tržište budući da je udio ukupne dakle imovine na financijskom tržištu banaka gotovo 74%. Obavezni mirovinski fondovi rastu svojim udjelom, danas su na 10,68% a ova društva koja su danas dakle predmet vašeg i našeg zakona u udjelu dakle imaju udjel u financijskom tržištu RH u iznosu od 6,5% govorim o podacima iz 2013. godine. U 2014. godini, pozivam se na izvore da ne bude zabune, ukupna zaračunata premija iznosila je gotovo 8 milijardi i 560 milijuna kuna, u 2013. nešto veće, milijun kuna više od 9 milijardi. Što će reći da je ovo tržište pod utjecajem krize također bilo u laganom padu u zadnjih nekoliko godina. Broj zaposlenih u ovim društvima je 11 533, a ukupna premija po stanovniku u 2013. je iznosila 2127 kuna, od toga 1532 za neživotna osiguranja, a nešto manje od 600, 595 kuna za životna osiguranja. Znači, relativno mali udio životnih osiguranja po čemu se na neki način razlikujemo od tržišta zapadnih zemalja gdje je utjecaj životnih osiguranja, znači njihov ponder u ukupnim osiguranjima znatno veći. Budući da Vlada Republike Hrvatske prepoznaje značaj ovog sektora, dakle osiguranja i reosiguranja, i kroz izmjene Zakona o porezu na dohodak ovaj primitak, dakle primitak po osnovi na životno osiguranje prinosa na osnovu životnog osiguranja sa obilježjem štednje su izuzeti od onog dakle čuvenog poreza. Sa te strane između ostalih dakle izuzeti su i prinosi od doprinosa na životno osiguranje. Prije nego što prijeđem na ključne promjene ovoga zakona dozvolite da kažem da i u važećem zakonu kao i u ovom novom zakonu jedan dio zakonskih odredbi ipak govori i o zaštiti potrošača pa tako potrošač ima pravo podnijeti pritužbu osiguravajućem društvu na pružanje usluga, odnosno izvršenje obveza iz ugovora o osiguranju. Osiguravajuće društvo u roku 15 dana mora odgovoriti na te pritužbe, a potrošač ima pravo, nije to zgorega reći jer ipak ne govorimo samo vama nego i cijeloj javnosti, dakle potrošač ima mogućnost podnošenja predstavke HANFA-i koja može provjeriti navode i predstavke i odgovoriti u roku od 30 dana. Dakle, svaki potrošač ima ta prava i te mogućnosti. Koje su to ključne novine koje dakle vam predlažemo ovim zakonom? Prva skupina je dakle nova regulacija adekvatnosti kapitala. Postojećim sustavom regulacija adekvatnosti kapitala i granice solventnosti, naime uzima se u obzir samo osigurateljni rizik prema načelu indeksa premije i šteta. Novi pooštreni da tako kažem regulatorni sustav uvodi dvije razine kapitala, potrebni solventni kapital i minimalni potrebni kapital za koje obje kategorije dakle izračun je znatno složeniji nego što je postojeći. Pa tako minimalni potrebni kapital predstavlja najnižu dopuštenu razinu kapitala, ne smije biti manji od 25% ali ni veći od 45% potrebnog solventnog kapitala pojedinog društva. Društva za osiguranje dužna su ga izračunati najmanje jednom tromjesečno, a rezultat izračuna podložan je kontrolama HANFA-e. Kada govorimo o potrebnom solventnom kapitalu on uzima u obzir sve mjerljive rizike kojima je društvo za osiguranje izloženo. Dakle, uz preuzeti rizik neživotnog osiguranja, životnog i zdravstvenog osiguranja on dodatno uzima u obzir i tržišne rizike, kreditne rizike te raznorazne operativne rizike. Društva za osiguranje i reosiguranje dužna su ga izračunati najmanje jednom godišnje, a također svoj rezultat toga izračuna javljaju HANFA-i i onda ona dalje ima mogućnost nadzora nad istim. O tome ću nešto kasnije. Druga značajna novina jest ukinuto ograničenje za ulaganje imovine. Naime, ovim prijedlogom zakona se dakle ukidaju kvantitativna ograničenja ulaganja imovine koja danas postoje. Primjerice, ulaganja u dionice kojima se trguje na uređenom tržištu RH, u drugoj članici EU ili tržištu OECD-a. Danas ne smiju prelaziti više od 25% traženog pokrića tehničke pričuve, dakle to kvantitativno ograničenje ukidamo, ali kvalitativno ograničenje dakako i dalje postoje. Treća značajnija izmjena oko koje će vjerojatno biti i vaše rasprave jeste mogućnost društava za osiguranje da obavljaju poslove reosiguranja. Postojećim zakonom im to nije dopuštao, morali ste imati posebno društvo. Stoga će dakle sva društva za osiguranje moći obavljati i poslove reosiguranja a bez potrebe osnivanja posebne pravne osobe za te poslove. Matično društvo će moći obavljati poslove reosiguranja za društva kćeri što će imati pozitivan financijski efekt na povećanje prihoda i priljev dodatnih novčanih sredstava. Dakle, to je ono što očekujemo da matična društva naša dakle sa sjedištem u RH koja imaju želju i volju da se šire na tržišta, primarno tržišta regije ali i šire imaju mogućnost da poslove reosiguranja također obavljaju sami i sa te strane jačaju svoju internacionalnu poziciju. Četvrti i najznačajnija, kvantitativno najznačajnija skupina izmjena ovoga zakona odnosi se na povećanu ulogu dakle regulatora ovoga tržišta a to je dakle Hrvatska agencija za nadzor financijskih institucija ili popularnije HANFA. Smisao, čitav smisao ovog zakona je dakle da se nadzor koji HANFA obavlja i koji je ovim odredbama postrožen da se okrene budućnosti i da bude zasnovan na većem broju, većoj količini rizika koji se na ovaj način nadziru. Pa je tako zadaća HANFA-e prema ovom prijedlogu zakona dodatna nova, pojačana zadaća da identificira i kontrolira rizike društva za osiguranje. Što znači dakle identificirati rizike kojima je društvo izloženo ili može biti izloženo u svom poslovanju, dakle primjerice osiguravateljni rizik, tržišni rizik, kreditni rizik, operativni rizik, rizik … [[Govornik se ne razumije.]] koncentracijski itd. itd. Te provjera analize načina na koji društvo upravlja istim rizicima. Utvrđuju se slabosti pojedinog društva, te konkretne mjere i postupci koji se mogu primijeniti za dakle otklanjanja tih vrsta rizika i tu je HANFA-ina uloga značajna. Druga zadaća je da odredi cjelokupni pristup, prioritet i intenzitet nadzora, on može biti posredan ili neposredan nadzor za određeno društvo, dakle pristup pojedinom društvu sa strane HANFA-e je individualan i to ovisi o veličini odnosno značaju samog društva za osiguranje, ovisi o djelatnosti kojom se bavi, njegovom ulogom na tržištu, vrstama osiguranja kojima se bavi i drugim ključnim pokazateljima kao što su primjerice kapitalni zahtjevi, kvantitativni pokazatelji poslovanja, sustav upravljanja, strategije itd. Dakle, temeljem kojega HANFA određuje svoje planove i teme nadzora koji kao što rekoh može biti i posredan i neposredan. Još jedan instrument je ovdje HANFA-i koji dajemo ovim prijedlogom zakona je da ocjeni financijsku ranjivost na potencijalno negativna iskustva tzv. stres testove. Naime, društva za osiguranje pozivaju se na upravljanje mogućim nepovoljnim događanjima koji mogu utjecati na njihovo poslovanje u budućnosti. Takvo upravljanje dakle uključuje i provođenje analize otpornosti na stres u raznim nepovoljnim situacijama koje se mogu predvidjeti ili pak mogu planirati poput određenih mogućih prirodnih i svih drugih katastrofa, nepovoljnih utjecaja kamatnih stopa, … [[Govornik se ne razumije.]] na tržištu kapitala, pada premijer, kupovne moći stanovništva itd. itd. Znači sve ono što se može predvidjeti i onda testirati kroz određene stres testove, može se povući određena paralela i sa bankarskim tržištem tu je čak možda i ako mogu tako kazati i kreativan pristup može biti znatno širi iako su rizici poprilično slični. Još jedna uloga HANFA-e je dakle da identificira postojeće i potencijalne nedostatke u poslovanju društava za osiguranje. Dakle, isti je baziran na kontinuiranom praćenju poslovanja to je ono što je novina ovoga zakona, dakle kontinuirano se prati poslovanje puno redovitije nego što je to bilo dosad, rade se prethodne analize društava, surađuje se i razgovara sa osobama koje upravljaju društvom i ključnim funkcijama u društvu, prati se izloženost rizika, kontrola upravljanja tim istim rizicima, upravljanja sukobom interesa, ulaganjima i ostalim poslovnim procesima koji mogu narušiti stabilnost društva ili utjecati na njihovo poslovanje ali i sigurnost osiguranika. Dakle, puno značajnija i usuđujem se reći vrlo zahtjevna uloga za HANFA-u. Moram priznati da u našim razgovorima sa kolegama iz HANFA-e i oni su na neki način prihvaćaju ovaj prijedlog zakona kao vrlo značajan izazov i za njihovo poslovanje i njihove kvantitativne i kvalitativne kapacitete koje imaju. I zadnje i ne najmanje važno je promicanje i očuvanje stabilnosti financijskog sustava i nadzor zakonitosti poslovanja. Dakle, HANFA svojim aktivnostima i postupcima kao i nadzorom zakonitosti poslovanja ima za cilj očuvati financijsku stabilnosti cjelokupnog tržišta osiguranja pri čemu želi zaštiti ugovaratelja osiguranja, ali i osiguranike kao i sve korisnike iz ugovora o osiguranju, dakle zaštita svih sudionika u poslovima osiguranja ali i kao što sam već danas nekoliko puta rekao zaštita i cjelokupnog financijskog sustava i njegove stabilnosti što je dakako važno i za kompletno gospodarstvo. Uz sve postojeće izmjene koje jesu pred HANFA-om i osiguravajućim društvima tu su i novi načini izvještavanja i objave, dakle uz već postojeće financijske izvještaje imamo i određenu razinu novih izvještavanja a to su nadzorna izvješća o vlastitoj procjeni rizika i solventnosti, godišnji i tromjesečni kvantitativni obrasci. Izvješća i ovo nije nevažno dapače, izvješća o solventnosti i financijskom stanju podliježu javnoj objavit ih izvješća a uključuju i opis poslovanja i rezultata tih društava, opis sustava upravljanja, profil rizičnosti, opis izloženosti riziku te druge informacije koje mogu odražavati prirodi, opseg i složenost poslovanja društava za osiguranje, a posebno rizike prisutne u njihovom poslovanju, dakle biti će javno objavljivana ta izvješća. To su otprilike izmjene i dopune kao što rekoh uvodno kvantitativno značajne izmjene i dopune ovoga prijedloga zakona i zato smo ga odlučili da to praktički to bude novi zakon i one se odnose na direktivu ili zajednički dogovor dakle koje je postignut na europskom tržištu. Dakle osim tih izmjena i dopuna dopustite da u ovom uvodnom slovu nadodam i dvije značajnije izmjene koje smo procijenili da popravljamo naše tržište Zakona o osiguranju. Prva od njih je da zastupnici u osiguranju na stanicama za tehnički pregled će od sada moći prodavati više vrsta osiguranja nego što je to bilo do sada. Dakle prema postojećim propisima u stanicama za tehnički pregled društva za zastupanje u osiguranju osim osiguranja od nezgode i osiguranja od odgovornosti za upotrebu motornih vozila, tzv. odgovornost prema trećima. Nakon usvajanja što očekujem ovoga prijedloga zakona moći će obavljati i sljedeće vrste osiguranja, dakle osiguranje, kasko osiguranje cestovnih vozila, osiguranje roba u prijevozu, osiguranja troškova pravne zaštite, te osiguranje pomoći i asistencija. Dakle prošireno djelovanje u samim stanicama za tehnički pregled. Zahtjev osiguravajući kuća bio je nešto veći. Naša procjena je bila da u stanicama za tehnički pregled vežemo ono što se veže uz dakle samo odvijanje prometa na cestama i da sa te strane proširimo mogućnost da se te vrste osiguranja obavljaju u samim stanicama za tehnički pregled. Druga značajnija izmjena, kažem izvan ovih propisanih direktivom je promjena stručnih kvalifikacija za rad posrednika u osiguranju i … [[Govornik se ne razumije.]] Do sada su naime po starom sustavu, vjerujem da je lakše i vama a i meni svakako samo osobe sa visokom stručnom spremom mogle obavljati poslove posredovanja a ovim se prijedlogom to omogućava i kažem po starom sustavu da to obavljaju osobe sa višom stručnom spremom prema dakle prijašnjem obrazovnom sustavu odnosno umjesto 300 ECTS bodova kako je sada propisano sa 180 bodova prema bolonjskom sustavu i tri godine iskustva moći ćete obavljati, tj. pojedinci će moći obavljati i usluge dakle posrednika u osiguranju tj. njihovi zaposlenici će to moći odrađivati. Na kraju dozvolite da napomenem da u području upravo ova dva područja, dakle ovo su nešto manje izmjene ali u području zastupanja i u posredovanju a značajnije izmjene će uslijediti tek nakon usvajanja nove direktive o posredovanju u osiguranju koja je sada zaista u završnoj fazi prije EU pa je tako moguće da sada da ne čaram ali moguće da u ovoj godini, ako ne u ovom onda u sljedećoj zasigurno da imamo i izmjene i dopune na tom polju, dakle u usklađivanje sa europskim direktivama na području zastupanja i posredovanja. Evo poštovane dame i gospodo, ovo bi otprilike bilo ono što sam uvodno želio reći o ovome zakonu. Zahvaljujem na vašoj pažnji i otvoren za raspravu o samom prijedlogu zakona. Hvala vama lijepa.
Republika Vesna Škare-Ožbolt.
Evo, dosta ste toga rekli, mene bi samo zanimala jedna činjenica s obzirom na pad premija osiguranja u prošloj godini kako ste naveli a s obzirom na poplave koje smo imali u prošloj godini i zbog prilično uništene imovine, financijske posljedice toga će se osjetiti još dugo vremena, imate li neke pokazatelje koliko će biti utjecaj dakle premija osiguranja imovine nakon, posebno za poplave, koliko će to imati utjecaja na industriju osiguranja odnosno kakvi će trendovi biti, imate li već neke sada pokazatelje?
Odgovor na repliku Igor Rađenović.
Hvala vam lijepa gospođo potpredsjednice. Da, gospođo Škare-Ožbolt čak imam i neke konkretne brojke pa kada ste me već prozvali da kažem nešto konkretnije pa ću iskoristiti da kažem nekoliko tih brojka koje se odnose na dakle katastrofalne poplave koje smo imali sredinom prošle godine najveća poplava u posljednjih 100 godina. I ono što jest glavni problem i na tome zapravo svi možemo zajednički poraditi da nemamo izrađenu tu kulturu osiguranja i kulturu izgradnje zapravo sustava svijesti o korisnosti osiguranja. Požar, tuča, oluja ne biraju područja gdje će udariti, oni jednostavno udaraju i posljedice se, na ovom primjeru najbolje vidimo to, osjećaju godinama. A ono što jest problem u Gunji i na mnogim drugim područjima je da tamo osiguranja praktički nije ni bilo i to je ono što jest problem. I evo i ovom afirmativnom raspravom velim i svim drugima treba poticati i pojedince i tvrtke da dakle što je moguće više osiguraju svoju imovinu u krajnjoj liniji ali i životna osiguranja o čemu sam govorio. Pa tako je od tih katastrofalnih poplava 58 poginulih bilo u regiji od toga da se prisjetimo dvoje samo, nasreću samo dvoje u Republici Hrvatskoj ali čak 58 na cijeloj regiji. Više od 100 tisuća kuća i drugih građevina je uništeno. U Hrvatskoj je šteta na 7500 objekata bila, 19 javnih zgrada, potpuno je uništeno 2689 obiteljskih kuća, evakuirano je, sada govorim samo o brojkama iz Hrvatske, 13000 ljudi, 8000 tisuća grla stoke, preko 240 tisuća, dakle preko 240 tona, kilograma stoke je uginulo, nekoliko tisuća klizišta, pomaknute mine iz Domovinskog rata itd., itd.. Gro toga, ili gotovo ništa nije bilo osigurano i teret je pao dakle na državu i na porezne obveznike u cjelini. Svi zajedno trebamo poraditi kažem i na svijesti samih potrošača ali i na svijesti gospodarstvenika. I izmjene i dopune, tj. ovaj prijedlog zakona ide u tom smjeru na što većoj afirmaciji tržišta osiguranja. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi zamjeniče ministra, rekli ste, urezalo mi se u uho da je hrvatsko društvo ili hrvatska država bankocentrična. Zapravo niste ništa pogriješili, čitav svijet je bankocentričan i Europa je bankocentrična jer svijetom vladaju banke. I mi imamo zapravo samo privid kako ovaj Parlament može nešto izglasati i kako može biti nezavisan od banaka. Dajte sada pogledajte Grčku, što grčka vlada i što grčki parlament mogu kada vi imate ultimatum od trojke od MMF i ostalih koji su vrlo moćni. 10 ili 15 obitelji kojih se obogatilo uglavnom na ratovima, koje dobro znamo koje su ima virtualno bogatstvo. I mi kada raspravljamo o takvim stvarima i drago mi je što ste to spomenuli, tada zapravo shvaćamo da smo mi lutke na koncu i da konce neko povlači drugi. Što bi Hrvatska u ovom trenutku mogla da je u situaciji Grčke i da joj stoji nož pod grlom, a taj nož drže 10-15 obitelji koje su sigurno zgrabili ne kapitalna proizvodnja nego to je čisti politički kapital na kalkulacijama, na ratovima, na krvi i to jest prokletstvo svih nas i jest prokletstvo koje će sigurno snaći i nas onako kako je snašlo jer oni koji vladaju bankama ne popuštaju.
Odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Gospodine Vukšiću, ja se nadam da to grčko prokletstvo kako ste ga vi nazvali ipak neće snaći nas ili nas u svakom slučaju neće snaći u takvom obimu. Situacija na financijskom tržištu Republike Hrvatske pa i na tržištu osiguranja relativno je stabilna. Kažem, vrlo često i ovoj sabornici sam govorio da se to uzima kao datost i kao normalnu stvar, nažalost tome nije tako. I u nekim našim susjednim zemljama, Sloveniji koja dolazi iz istog miljea i okruženja, bilo velikih poteza prije nekoliko godina. Situacija na sreću nije usporediva sa Grčkom, ali slažem se s vama da određene sličnosti tu postoje u ovom negativnom smislu i da ćemo svi zajedno morati činiti sve, ne samo Ministarstvo financija nego Vlada u cjelini ali i cijelo društvo u cjelini da ne dođemo u takve teške teme i dileme. Spomenuli ste 10-12 obitelji, kod nas se govori o nekih 200-tinjak obitelji, ali nije tako uzročno-posljedično povezano. Kada sam govorio o bankocentričnom tržištu onda je ono nešto bankocentričnije od drugih, kažem to je sa usporedbama. Dakle ukupna financijska imovina, htio sam zapravo prikazati koliko ovo tržište osiguranje zapravo vrlo malo sudjeluje, a to je i poveznica na repliku koju je imala gospođa Vesna Škare-Ožbolt, koliko je mali udio ovoga tržišta osiguranja, … osiguranja u ukupnom financijskom tržištu Republike Hrvatske, a koliko bi mi svi skupa voljeli da on bude veći baš sa ciljem preveniranja eventualnih katastrofalnih šteta koje se mogu dogoditi i promjenama klime i svih drugih okolnosti. Kažemo što to želimo prevenirati pa tako sa te strane udio u tržištu društva za osiguranje i reosiguranje ukupne financijske imovine svega 6,5% a banaka je čak 74%. Ako taj udio uspijemo podići u narednim godinama to će nam biti valorizirano na neki način, što ne znači da nije dobro za državu da ima dobre i stabilne banke, ali to je već jedna sasvim druga tema. Hvala vam lijepo.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Naš klub će podržati ovaj Prijedlog zakona o osiguranju. Smatramo ga dobrim budući da je veliki broj izmjena i ugrađivanja u postojeći zakon koji se već ja mislim dva puta mijenjao u protekle dvije godine. Radi jasnoće i jednostavno cjeline daleko je bolje da imamo jedan jedinstven zakon nego brojne izmjene i dopune u kojima se gotovo oni koji čitaju i tumače zakon teško snalaze. Nakon pristupanja naše zemlje Europskoj uniji praktički otvoren je jedan liberalniji pristup ulasku društvima za osiguranje iz Unije na hrvatsko osiguravateljsko tržište, ali i našim osiguravateljskim kućama i društvima je praktički otvoreno tržište Europske unije. Naša država se praktički prvi puta kao članica Europske unije rangira prema tri najvažnija pokazatelja razvijenosti osiguranja po stanovniku, udjelu premije u BDP-u i udjelu premije životnog osiguranja u ukupnoj premiji. Naravno veća transparentnost, kompatibilnost i kompetitivnost tržišta u Hrvatskoj ne odnosi se samo naravno na osiguravateljsko tržište nego se odnose i na ostala tržišta ostalih financijskih institucija. E sad u kojoj mjeri će naša osiguravateljska društva biti zatečena dolaskom novih ili se vrlo brzo prilagođavati i ulaziti u europsko tržište, mislim da ovaj zakon predstavlja jednu dobru osnovu za daljnji rad po tome. U ovim teškim vremenima praktički se stvaraju prilike da jake i velike tvrtke preuzimaju slabije tvrtke i na taj način djeluju i kao konsolidatori gospodarstva pa je za očekivati, a to je već na neki način i krenulo u Hrvatskoj da se društva za osiguravanje da će preuzeti takvu ulogu dodajući nove linije osiguravateljskih proizvoda i prodajnih kanala koristeći prednosti ekonomije, obujma i menadžerskog talenta koji posjeduju. Osiguranje u svjetskim ekonomijama zauzima jedno od ključnih pozicija. Udio osiguranja u BDP-u razvijenih zemalja je vrlo značajan, naš cilj bi trebao isto tako biti povećanje udjela osiguranja u našoj nacionalnoj ekonomiji. Dakle gospodarska uloga osiguranja je višeznačna i tu se praktički možda više nego u nekoj drugoj djelatnosti isprepliću i ti pojedinačni globalni interesi i to upravo tu branšu čini posebno značajnim za gospodarstvo svake zemlje. Ja neću ponavljati sve ono što je već zamjenik ministra naveo koje su prednosti i koje su dobre stvari ovog zakona, posebno koje su novine u smislu viša razina zaštite potrošača, izračun adekvatnosti kapitala uzimajući u obzir profil rizičnosti društva, veća transparentnost itd. Dakle apsolutno podržavamo donošenje ovog zakona jer ne samo da nas prilagođava europskim kriterijima već nam i omogućava praktički da ne samo da djelujemo bolje u okvirima nacionalnog zakonodavstva već i da širimo svoje djelovanje na ostale zemlje EU. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče sa suradnicom, cijenjeni kolegice i kolege. Financijski sektor je jedan ne čak možda od najvažnijih, nego i jedan od najvažnijih ali najosjetljivijih sektora u gospodarskom životu jedne nacije. I u njemu mora biti uređeno sve besprijekorno. Tu se rizik mora svesti na minimum. A jel' se tako pristupa uređenju ili ne najbolje upućuje procedura donošenja zakona koji to reguliraju. Procedura ovog donošenja zakona upućuje nas na najneozbiljniji mogući način reguliranja ovog najosjetljivijeg dijela društvenog i ekonomskog života u Hrvatskoj. U petak je ovaj prijedlog zakona došao na dnevni red, a danas već rasprava. Gospodine zamjeniče ministra, jeste li pročitali ovaj zakon u potpunosti? Ne pitam to da mi odgovorite, nego znam niste jer niste ni stigli, niste mogli, fizički vi to niste mogli, jer nisam ni ja. Priznam nisam ga pročitao u cijelosti. Ono najvažnije što sam mogao, što sam stigao to sam izanalizirao, pročitao. Ovo je teže od Ane Karenjine i opširnije, a vi u tri dana želite da se izglasa tako najvažniji zakon. Predlagali smo na Odboru za zakonodavstvo da ide u dva čitanja, odbili ste, nisam čuo obrazloženje samo odbijen. Ovakav proces donošenja zakona bez javne rasprave, bez mogućnosti intervencije uopće ozbiljnije u prijedlog zakona to je omalovažavanje Hrvatskog sabora, to je javno podcjenjivanje Hrvatskog sabora. Na Odboru za zakonodavstvo nitko nije iznio ni jednu opasku, nije se stigla iznijeti opaska. Kaže se, ističe se koje su dobre strane ovog prijedloga zakona. Ma zakon svaki mora imati samo dobre strane. Sve što je u zakonu mora biti samo dobro, ne smije biti ništa loše u zakonu. Ako želimo malo promijeniti Hrvatsku, ali ovakva procedura upućuje nas ne da se želi mijenjati na bolje, nego je ovo neprimjeren način i neka nova metodologija koja ugrožava najtemeljnija demokratska prava. Ovo nije Zakon o osiguranju uopće, on samo nosi naziv Zakon o osiguranju. Ovo je zakon o nadzoru osiguravajućih društava. Ovo se moglo slobodno zvati Zakon o HANFA-i. Ne mogu ne kazati da je ovo ruganje demokraciji, ismijavanje demokratskom parlamentarizmu uopće, a evo i zašto to tako kažem. Ponovo upućujemo i vi kao zamjenik ministra morate znati da postoji Zakon o fiskalnoj odgovornosti i pustite arhaična rješenja glava III. Ocjena sredstava potrebnih za provedbu ovoga zakona i uobičajeno ne treba nikakva sredstva iz proračuna za ovaj zakon. Idealno, super! A što je sa procjenom fiskalnih učinaka koje obvezuje Zakon o fiskalnoj odgovornosti. To se uporno izbjegava napisati u zakonu. Zašto? Ne možemo podržavati ovakve zakone koje ne poštuju već postojeće zakone. A zašto ne postoje procjene? Pa zato što ih nitko ne radi, zato što nikoga to ne interesira. Pa oni koji su, tko je sudjelovao u izradi ovoga zakona? Gdje su primjedbe? Gdje je i jedna primjedba koja je u raspravi dana? Ne postoji ni jedna primjedba. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Da, da. Web je vama spas za sve. Ali članak 8. ovog prijedloga zakona javno i zakonski diskriminira muškarce i žene. Ne znam samo na koga ili muškarce u odnosu na žene ili žene u odnosu na muškarce. Mogu pretpostaviti, ali neću javno reći na koga se mislilo. Ali sumnjam da se mislilo na diskriminaciju muškaraca u odnosu na žene. Premija osiguranja isključivo ovisi o razini rizika. Što je jedan spol rizičniji od drugog spola? Komu je to palo na pamet u 21. stoljeću tako diskriminirati spol jedan u odnosu na drugi spol? Da je jedna zato što je drugog spola rizičnija skupina, zato da mu treba drukčija premije osiguranja i da to ne smije se na individualnoj osnovi, nego samo na grupnoj osnovi činiti. Pa u uređenim zemljama se čak i čini, ali isključivo na individualnoj osnovi, jer je vrlo bitno kako je neka ili pravna ili fizička osoba baš ona kakvog je ponekad i zdravlja da bi ovisila uopće osiguranje, a ne samo premija osiguranja. Možda ste trebali tražiti genetski kod, povijest bolesti za svakog ovdje. Je li možda sposobniji jedan spol od drugih? Jel' se ovdje možda mislilo na to da je jedan spol lošiji, da su lošiji vozači nego drugi. Gdje su evidencije toga? Gdje je statistika? Čime to potkrepljujete? Tko je uzrokovao veći broj nesreća? I ne zna se, iako se zna, a suprotno određujete ovim zakonom. A ne uzima se u obzir, i u zakonu uopće nije ni dio riješen jednog problema koji je tako uočljiv u svakidašnjem poslovanju osiguravajućih društava. Je li netko kad kupuje stan i diže kredit kod banke bio u situaciji da mu kaže banka da, dobio si kredit ali ćeš osigurati kod te i te osiguravajuće tvrtke? Ne da to je slučaj, to je pravilo. Jel' se to smije raditi? Ne smije se raditi. Jel' to korištenje moći? Korištenje moći, zlouporaba moći. Vezanje poslova je nedopušteno, ovaj zakon to ne isključuje, umjesto da zabrani i da kažnjava, da propiše kazne za takve. Ali što je? Ako su banke postale vlasnici i mirovinskih fondova i leasing društava i osiguravajućih društava i stambenih štedionica pa naravno da onda mogu vezati takve stvari, a ne bi smjeli. Pa ako znamo da u praksi čine ono što ne bi smjeli onda zakon mora to, takvu negativnu pojavu eliminirati. Sili se da se osigura nešto što čovjek ne može i nema novaca za osigurati, ali je ucijenjen. Kako ucjenama se odagnati, kako se boriti protiv njih? Tako što zakonom još to dopuštamo. Oblik društva, sjajno, lijepo piše samo dioničko društvo može biti osiguravajuće društvo. Kakva je razlika u Hrvatskoj između dioničkih društava i društava s ograničenom odgovornošću? Nikakva! Više je suvlasnika u nekim slučajevima u društvima s ograničenom odgovornošću nego u dioničkim društvima. U većini dioničkih društava samo jedan vlasnik. Kakvo je to dioničko društvo u kojem je jedan vlasnik? Jel' to smisao dioničkih društava? Naravno da nije. Tako da je ovdje besmisleno tu zakonsku odredbu a temeljni kapital se može prepisati i društvima s ograničenom odgovornošću na potrebni temeljni kapital. Jer smisao dioničkog društva nije temeljni kapital nego broj suvlasnika u odlučivanju. Kad je riječ o članovima uprave, na 4 kartice teksta ste propisali uvjete koje trebaju imati članovi uprave. 4 kartice teksta uvjeta bez ijednog uvjeta. To je presedan! Zašto bez ijednog uvjeta, a toliko propisanih uvjeta? Zato što svaki uvjet mora biti mjerljiv i provjerljiv, a svi uvjeti koji su na ove 4 kartice teksta odnosno 3 stranice A4 formata propisani nitijedan nije mjerljiv niti je provjerljiv. Ali nitijedan! Možemo nekoliko, kaže član uprave društva za osiguranje može biti osoba koja u svakom trenutku ispunjava sljedeće uvjete: prvi uvjet, stručnost odnosno posjeduje odgovarajuće stručne kvalifikacije, znanje i iskustvo primjereno za upravljanje i vođenje poslova društva za osiguranje s pažnjom dobrog stručnjaka. Ali koja je to stručnost? Čime se ta stručnost dokazuje? Koja je to sposobnost? Što je odgovarajuće znanje? Toga nema. Primjerenost, odnosno ima dobar ugled i integritet. Opet, kako izmjeriti dobar ugled i integritet? Što znači dobar ugled danas, a sutra već nema ili što znači prikriveni dobar ugled samo još nije razotkriven da je to lažni dobar ugled. Pa to nisu uvjeti uopće. Ali osim ako agencija ne procjeni. Znači, propisuje se da netko mora biti da nije član ili da netko je radio na poslovima vezanim za osiguravajuća društva osim ako Agencija za nadzor ne utvrdi da ipak ta osoba. Znači, dajemo diskrecijsko pravo jednoj instituciji procijeniti ne da zatraži točno propisani uvjet nego da ona procijeni jel' ta osoba ipak sposobna za raditi taj posao. Što će raditi, psihotestove i testove znanja? Kaže da član uprave može biti osoba za koju se utvrdi, za koju je moguće opravdano zaključiti da će pošteno i savjesno obavljati svoj posao. Sjajno! Opravdano zaključiti da će netko pošteno raditi. Tko je taj koji će opravdano zaključiti? Tko? Tko ima takve sposobnosti? Ja se ne bih nikada usudio zaključiti da će netko savjesno i pošteno, na temelju čega? Ovi uvjeti su samo manipulativni prostor i ništa više od toga. Kaže da član uprave ne može biti društvo koje ne pozna bar jedan član hrvatski jezik. A što će drugi član raditi? Što će drugi član dok je član uprave on će sjediti i slušati i ništa neće razumjeti? Kako je moguće da član uprave jednog društva u Hrvatskoj ne zna hrvatski jezik? Nikada neću pristati na to da član uprave tako važnih društava bude osoba koja ne poznaje hrvatski jezik jer nikada to ne bi mogao ni u Austriji ni u Njemačkoj bilo koji član uprave. Mogao bi biti zaposlenik koji malo slabije govori ali da član uprave bude banke ili osiguravajućeg društva ili tako neke važne kompanije a da ne poznaje jezik uopće, ne. Istodobno da i ovaj član uprave za kojeg se traži da poznaje hrvatski jezik nema dokaza da ga poznaje. To će opet subjektivno procijeniti netko možda iz Agencije za nadzor osiguravajućih društava. Pa bar da kaže da je dužan dostaviti potvrdu o znanju hrvatskog jezika, gdje je to sve potrebno. Ne, toga nema nikako. Po ovim uvjetima traži se iskustvo. A pogledajte koje iskustvo, da osoba ima iskustvo smatra se ako ima najmanje 3-godišnje iskustvo na rukovodećim položajima ili 5-godišnje iskustvo na poslovima za koje opet HANFA procijeni da ima veze sa osiguravajućim društvom. Po ovim uvjetima profesor sveučilišni koji predaje bankarstvo, osiguranje koji ima kolegij osiguranje ili kolegij o rizicima ne može biti član uprave, ne može biti član nadzornog odbora a netko tko je prodavao tri godine police osiguranja kao negdje agent on može bit. Zar to nije apsurd nad apsurdima? Mi ovdje isključujemo struku. Čemu završavati fakultete i školu? Ovdje nije potrebno uopće obrazovanje da bi neko bio član uprave ili nadzornog odbora. A zamislite šta nadzorni odbor mora raditi sve pa odobravati financijska izvješća, pa treba razumjeti bilancu stanju, treba razumjeti poreznu bilancu, treba razumjeti financijska izvješća, strategiju, poslovne planove pa za to se ide valjda na fakultete. Ne, ne treba za to ništa, potrebno je samo da vam agencija kaže da ste vi sposobni to raditi. Istodobno ovaj prijedlog zakona bi morao eliminirati ono što su, dio zakona koji definira predstečajne nagodbe, moraju ispraviti jednu nelogičnost, osiguranja se plaćaju najčešće gotovinom, a za njih ne vrijedi Zakon o fiskalnoj odgovornosti i fiskalne blagajne. Zato i ne čudi da je došlo do tolikih i zlouporaba, da polica osiguranja koja se kod posrednika uplaćuje uopće se ne uplate nego to se tek otkrije kad dođe do havarije ili štete. Klub HDZ-a neće podržati ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na replike. Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Marić, rekli ste da način na koji se zakon predlaže, vrijeme koje je potrebno za pročitati ovaj zakon govori o tome da je ovo zapravo ismijavanje demokratskog parlamentarizma. Ja se s vama u potpunosti slažem, međutim mi smo ovdje imali, često i imao ismijavanje demokratskog parlamentarizima i onda se uopće pita ako se često izrugujemo demokratskom parlamentarizmu ima li ga uopće tog demokratskog parlamentarizma ili smo se pretvorili u ono što sam rekao maloprije u kuću lutaka? A uvijek kad se govori u Parlamentu zna se tko odluke donosi, to je većina. Međutim, postoji jedan ali, bez obzira na način na koji se donosi zakon po hitnom postupku, koliko vremena je preostalo nama zastupnicima da ga pročitamo ovaj zakon će se izglasati u petak, pa taman znali mi to ili ne znali da ga je predložio i Micky Mouse. To uopće nije važno. Rečeno je taj zakon se ima prihvatiti bez obzira što u njemu piše, jer tako su odlučili tko oni s druge strane Markova trga. Vi ste govorili i replicirali smo već nekoliko puta o dobrom ugledu, mnogi koji su bili ili jesu u Remetincu imali su i dobar ugled. Nagrade kad se dijele u Hrvatskoj za dobro poslovanje, po tim nagradama već možete naslutiti tko će završiti u Remetincu. To u Hrvatskoj znači dobar ugled. Pogledajte, svi oni koji su bili zatvoreni u Remetincu, koji danas sjede u Remetincu koje su sve nagrade dobili, pogledate naše generale koji su dobili najodlikovaniji general koji je dobio gdje je završio, nikad ratišta nije vidio. Govorili ste o kriterijima, mi smo počeli gaziti prije dvadeset i nešto godina te kriterije i do dana današnjega gazimo i ovo je jedan od rezultata gaženja kriterija.
Hvala. Odgovor kolega Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, ovaj zakon nije uopće rukopis zakonodavca, ovdje će zakonodavac sudjelovati samo sa dovoljnim brojem ruku za izglasavanje. Nije imao vremena dati ni jednu opasku na ovaj prijedlog zakona, nije imao vremena iščitati ovaj prijedlog zakona, a bit će na teret zakonodavac jer zakonodavac ovo, mi ovo izglasavamo doduše evo hvala Bogu da neki neće. Samo se činilo sve da se riješimo najvažnijih nacionalnih kompanija. Riješili smo se i Croatia osiguranja, što smo dobili? Koliko je više zaposleno ljudi od kad je on u privatnim rukama, koji su efekti za nacionalnu ekonomiju od kad smo prodali to ispod svake moguće cijene koja je trebala biti za to, što se dobilo time, što je hrvatsko gospodarstvo dobilo? Ništa, samo je država izgubila. Izlika zbog primjene europske direktive nije nikakva da bi se ovakvi zakoni donosili. Poslušajte molim vas članak 142. formule za izračun osnovnog potrebnog solventnog kapitala. Ovo sveučilišni profesori predaju, mnogi koji će i dignuti ruku za ovo ne razumiju uopće ove formule. Kako će ih tek razumjeti oni koji po uvjetima koji su propisani mogu biti članovi uprave i članovi nadzornog odbora i predsjednici nadzornog odbora a sveučilišni profesori ne mogu nikako u tu poziciju doći koji to predaje, koji imaju te kolegije. Zašto se isključuje znanje ako se već uključuje neznanje, zašto se isključuje zakonom znanje, onemogućuje se, onemogućuje se neko ko se školovao za to da on ne može to raditi, e onda vjerujemo u bolje društvo. I ja vjerujem u bolje društvo ali ga se ne gradi na ovakav način. Hvala.
Hvala. Frano Matušić replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Marić, slažem se zapravo s prošlom konstatacijom da se ovdje izigrava zapravo parlamentarna demokracija, odnosno pokušava se izigrati, barem će jedan dio nas reći svoje primjedbe na ovaj prijedlog zakona, ali je činjenica da zapravo Sabor već duže vrijeme, odnosno od kad je ova koalicija preuzela odgovornost SDP, HNS i njihovi partneri zapravo sve zakone dobivamo skoro po hitnom postupku. Skoro o svemu se raspravlja po hitnom postupku, jednostavno ne ostavljajući dovoljno vremena da se poprave ti prijedlozi zakona kao što je ovaj. Nevjerojatno je, vi ste primijetili i da vjerojatno ni zamjenik ministra nije pročitao ovaj tekst zakona, ali izgleda da Vlada ako je pročitala onda je nevjerojatno da je predložila jedan zakon koji je diskriminirajući. Članak 8. je diskriminirajući zakon. Znači li to da ova Vlada predlaže jedan diskriminirajući zakon na osnovu spola? To je pred nama. Ako već nije pročitao zamjenik ministra, onda je valjda netko iz Vlade trebao pročitati. Ali vidimo da ni Odbor za zakonodavstvo nije pročitao pa ni on nije našao primjedbu na članak 8. odnosno ne sugerira izmjenu tog članka odnosno brisanje tog članka. Možemo samo sugerirati vladajućima brisanje tog članka, članka 8. koji jednostavno dovodi u pitanje neke druge zakone. Zakone o ravnopravnosti spolova. Ali nije to slučajna praksa, ja ću vas podsjetiti na lex Vlahušić. Svi znate da smo u Hrvatskom saboru govorili ovdje da donosimo jedan zakon koji nije u skladu sa Ustavom. Čak je i Odbor za zakonodavstvo primijetio da bi trebalo uskladiti ga sa ustavnim načelima. Međutim, u drugom čitanju je propustio i Odbor za zakonodavstvo svoje primjedbe i jednostavno su digli svoje glasove za. I nakon toga Ustavni sud, naravno stavio je izvan zakona te članke zakona i nikome se ništa nije dogodilo. Znači pokušava se provesti jedna stranačka volja naravno na štetu svih građana Republike Hrvatske, tako i u ovom slučaju.
Hvala. Odgovor, kolega Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Matušić, slažem se sa jednom dopunom samo, Odbor za zakonodavstvo na svojoj sjednici je dao primjedbu na ovaj članak 8. i upozorio da je ovakvo rješenje, može biti posljedica samo stereotipa o jednom spolu koji vlada. Da je jedan spol nesposobniji i više rizičniji od drugog. Što je nedopustivo da može bilo čiji mozak funkcionirati na takvoj osnovi. I zato je on isključivo diskriminirajući članak i ne bi smio stajati niti u jednom zakonu jer ne bi smio diskriminirati nitko nikoga. Ali kada govorite i o sposobnostima, članak 93 kaže ključne funkcije i nositelji ključnih funkcija u okviru sustava upravljanja dužno je uzimajući u obzir prirodu, opseg i složenost ovog poslovanja ustrojiti sljedeće učinkovite ključne funkcije. Znači uprava društva zajedno sa nadzornim odborom. Funkciju upravljanja rizicima, funkciju praćenja usklađenosti, funkciju unutarnje revizije, aktuarsku funkciju. Jest ste vi uvjereni da oni uvjeti koji su propisani za uvjete članova uprave i nadzornog odbora i koji isključuju stručnost i obrazovanje omogućuju da se članak 93. ostvari u praksi. Ja mislim da je nemoguće to napraviti sa ovakvim. Istodobno članak 164. kaže se da se osiguravajuća društva pod određenim uvjetima mogu isplaćivati akontaciju dobiti. Pa nema nigdje opasnije isplaćivati akontaciju dobiti kao u financijskim institucijama. Jer to se uvijek može naknadno pokazati da se je loše poslovalo i isplati se dobit za nešto što se pokazalo kasnije da je loše. Isplate se i bonusi za nešto što se kasnije isplatilo loše. Ovdje se i kaže da mnogi koji su radili u socijalističkim društvima oni imaju prednost. Nekima bi trebalo zabraniti rad u osiguravajućim društvima.
Hvala. Sljedeća replika Zlatko Tušak. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Pa kolega Marić, vi ste u jednoj svojoj diskusiji rekli, ukazali na problem procedure donošenja zakona. Ja se potpuno sa vama slažem na proceduru a i pitanje parlamentarne demokracije gdje saborskim zastupnicima treba omogućiti da se pripreme, oko pojedinih zakonskih prijedloga, da iznesu svoje mišljenje, da se konzultiraju sa strukom. U ovom slučaju u petak smo dobili jedan materijal sa svojih 300 stranica koje jasno da teško da se mogao i pročitati a kamoli kvalitetnije proučiti. No, vjerojatno vi i ja smo u zabludi. Jer kada uzmem izvješće Odbora za financije i državni proračun koji je matični odbor kada je u pitanju ovaj zakon, onda u prvom njihovom očitovanju, prvom … [[Govornik se ne razumije.]] , pohvaljen je način pripreme i izrade ovako obimnog zakona, posebno u vezi uključivanja struke koja je u provedenoj javnoj raspravi iznijela svoje primjedbe i prijedloge o predmetnom zakonu. Sada postavljam pitanje, ddbor je 26. imao svoju sjednicu koju sam vidio, 27. mi smo dobili ove materijale, da li članovi odbora uopće su vidjeli što piše u tom materijalu da bi mogli ovakve zaključke dati, uputiti nama ovdje u Sabor da podržimo ovaj prijedlog zakona ili je odlučeno sve u petak većina će glasati o tome, neovisno o tome kakav je zakon?
Hvala. Odgovor kolega Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Tušak, kada se donese jedan zakon na koji javnost prilično negativno reagira onda imali smo priliku u medijima pročitati koji su to oni koji su izglasali takav zakon i donijeli sa slikama, imenom i prezimenom, ili prozivani ili hvaljeni, nije bitno, većinom prozivani. Znači cijela javnost, hrvatski javnost smatra za bilo koji zakon odgovornim zastupnike u Hrvatskom saboru i nikog drugog. Tko je donio ovaj zakon? Donijet će ga Hrvatski sabor i zastupnici će izglasati. Hoće li u medijima itko znati ijednog člana radne skupine koji je izradu ovog prijedloga zakona iznio? Neće. Tko je u radnoj skupini? Ne zna se. Tko je izradio taj zakon? Ne zna se. A procedura nameće da onaj koji će biti prozivan i tko ga stvarno donese nema vremena ga ni pogledati. Na Odboru za financije i proračun mogli su ga vidjeti 3 sata prije nego je sjednica počela. Što će u ta3 sata moći napraviti član Odbora za financije i proračun? Naravno moći će samo tako donijeti paušalu odluku da je ovo sjajna procedura i izvrsno da je, ovo treba biti primjer, ogledni primjer kako se donose zakoni u Hrvatskom saboru. Još jednom ću samo nadopuniti jer nije bilo vremena dovoljno. Članak 60. kaže da član Nadzornog odbora daje suglasnost na poslovnu politiku i strateške ciljeve, na financijske planove društva za osiguranje, na suglasnost na Strategiju politike preuzimanja rizika i upravljanja njima, suglasnost na postupke vlastite procjene rizika i solventnosti, suglasnost na sustav unutarnjih kontrola, suglasnost na Okvirni godišnji program rada unutarnje revizije. Ovo je najsloženiji mogući odgovornost koju može netko …, zato mora postojati uvjeti koji propisuju najviši stupanj stručnosti i obrazovanja za takvu funkciju, a oni ih isključuju.
Hvala. Sljedeća replika Boro Grubišić, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Marić, govorili ste o tome da je ovaj zakon, a ne znamo tko ga je zapravo pisao, on je došao na klupe pa konstatirali ste da ni zamjenik ministra nije ga pročitao. Zanimljivo je da u ovom zakonskom prijedlogu od 700 i još nešto stranica na kraju nema primjedbi niti ima zainteresiranih. Uvijek smo tako imali, nakon provedene javne rasprave uvijek su bile primjedbe koje su zainteresirani davali sugestije ili bilo kakve primjedbe, kritičke ili konstruktivne primjedbe Vladi ili predlagatelju. To je jedno. Drugo, kada ste govorili o primjeru vezanog poslovanja, kada dižete bankovni kredit u bilo kojoj banci onda vas obvezuju da se morate osigurati kod osiguravateljske kuće koja je vezana uz banku. To nije primjer, to je postalo pravilo. I sam sam u nekoliko navrata doživio isto. Dakle da bi uopće dobio stambeni kredit, da bi ga isposlovao nije više nikakvo, kaže mora se, mora se životno osigurati kod tog i tog osiguranja. To je pravilo, to nije primjer. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor kolega Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Hrvatske institucije često ne djeluju u zaštiti nacionalnih interesa. Jedna od takvih institucija je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja koja još nikada nije reagirala na zlouporabu moći tržišne pozicije i moći na tržištu, a to su financijske institucije često upotrebljavale i danas koriste tu moć i za životno osiguranje i za osiguranje od požara i od poplave, za prebacivanje računa, žiroračuna ili tekućih računa kod banke. Ako ćete podići kredit onda badava i hipoteka i sve, vi morate i tekući račun i žiroračun ako ste pravna osoba, sve osigurat kod njih i prebaciti sve novce. To nije dopušteno, ali to agencija dopušta jer agencija služi za suzbijanje konkurencije, a ne za promicanje konkurencije i to godinama radi. Od HANFA-e smo napravili ustanovu umjesto regulatornog tijela. HANFA više nije regulatorno tijelo, to je ustanova. Ona više nije neovisna. Ovo nije pisao zakonodavac, ovo su pisali oni koji su zainteresirani, najviše zainteresirani izravno za osiguravajuća društva kroz bilo koji način. To je njihov rukopis, kao što je rukopis i u instituciji koja ih nadzire, ali tako onda ne možemo naprijed. Zato se i propisuju uvjeti da ne može biti član uprave onaj tko je stručan i obrazovan i član Nadzornog odbora da Bi bili poslušnici oni koji su ovaj zakon pripremali jer netko s autoritetom i znanjem nikada ne bi pristao na neke varijante ili imenovanja nekih u osiguravajuća društva koja sada imenuju, ali niti bi sklapali poslove za osiguravajućim društvima koja nemaju zaposlenih.
Hvala kolega Mariću. Vrijeme je isteklo. Sljedeća replika Ante Kulušić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministra. Kolega Marić, slažem se apsolutno s vama da je Sabor nažalost postao stroj za donošenje brzih i loših zakona. Ne znam samo kome je to u interesu, mislim da bi svima nama ovdje koji sjedimo trebalo biti u interesu da ono po naški što ja kažem, da pročešljamo od početka do kraja sve kako treba pa da zakoni budu doneseni kako Bog zapovijeda. Ja ću s obzirom da sam preko 30 godina radio u osiguranju, samo ću o jednom lošem segmentu koji bi država morala vodit kontrolu ali nažalost ne kontrolira, to su bonusi. Bonusi su određeni uvjetima osiguranja i prošle godine, samo prošle godine na temelju auto odgovornosti prihodovano je manje 500 milijuna kuna. Porez je 15%, znači država je izgubila 75 milijuna kuna prošle godine zbog nelegalnih bonusa i smanjenja premija auto odgovornosti. Jer svi znamo danas da kažu dođi osigurat kod nas, imaš besplatnu frizuru u tom i tom frizerskom salonu. Dođi osigurat kod nas imaš 200 kuna bon na toj i toj benzinskoj stanici. Nažalost, država i ja kao direktor u Croatia osiguranju to sam upozoravao godinama i volio bih kad bi netko danas mogao izračunat koliko je država odnosno državni proračun izgubila proteklih 20 godina i 24, 25 godina koliko je izgubila. Ali kažem za prošlu godinu 2014. godinu samo 75 milijuna kuna je izgubila zbog manjeg prihoda auto odgovornosti. O tome nitko ne vodi računa. Postoje kontrole, postoje kazne, postoje kazne ogromne, od oduzimanja licence i svega ostaloga, međutim nažalost nikome se ne oduzima licenca.
Hvala. Odgovor kolega Marić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Kulušić, kad govorite o proceduri donošenja zakona, svaki zakon treba isključivo odgovarati interesima nacije, a ne pojedinaca. A procedurom ovakvom ne može nikako odgovarati interesima nacije, jer ne postoji dovoljno vremena i isključuju se potrebno stručni ljudi da bi sudjelovali u kreiranju ovakvog zakona i da bi ispravili ono gdje ih se eliminira iz vođenja i nadziranja osiguravajućih društava. Evo jedan primjer. Kome odgovara teza, odnosno stavak 3. članka 50. Uprava mora voditi poslove društva za osiguranje s područja RH. Znači, ne iz sjedišta tvrtke, nego s područja RH. Što to govori? A gdje će uprava sjediti? Može se voditi poslove iz Splita, a gdje je 90% poslova u Zagrebu daljinskim upravljačem. Ovo nije stajalo nikada prije, ovo je nešto što je netko namjerno donio. Ako je namjerno zašto? Zato što se mora valjda s otoka nekoga Croatia osiguranja ili nekog drugog osiguravajućeg društva upravljati, a istodobno ne predviđa se opasnost nekih novih situacija. U svakim ovako osjetljivim društvima trebalo bi zakonski zabraniti da se računalni centri i kompjuterski centri iznose izvan Hrvatske što se recimo već događa u bankarskom sektoru. Čuo sam da je Središnja banka dala suglasnost jednoj od najvećih banaka u Hrvatskoj da računalni centar iznese u inozemstvo. Zamislite koji je to ugrožavanje nacionalnih interesa i nacionalnog suvereniteta? Ako znamo da je to moguće, zašto onda zakonom to ne zabrani da ostanemo bez svih mogućih podataka.
Hvala kolega Marić. Ante Babić, replika. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Mariću, u svom navodu izrazili ste čuđenje i neodgovornost vladajućih glede uvrštenja ove točke dnevnog reda još u petak i nedostatku vremena da se prouče ovi materijali, a isto tako ste rekli da Odbor za zakonodavstvo nije uputio niti jednu primjedbu, niti jednu opasku na ovaj zakon. Istina je da je ovaj zakon upućen u hitnu proceduru kao i mnogi drugi zakoni ili većina u ovom Hrvatskom saboru. To ne bi bio problem ako bi se radilo o nekim regulatornim odredbama, ali ne znam u ovom slučaju je li se radi samo o tome. No, ne samo vi već i mnogi su se pitali zapravo što se donosi i mijenja ovim zakonom. Jer ako se sjetite važeći zakon o osiguranju smo mijenjali prije 7 mjeseci, tamo negdje u sedmom, krajem sedmog mjeseca 2014. godine. I zapravo što se dogodilo? Da zbog te primjene Direktive solventnosti države članice su dužne prenijeti navedenu direktivu u nacionalno zakonodavstvo do 31. ožujka 2015. godine i zapravo je to i razlog donošenja ovoga zakona po hitnom postupku, a cilj, odnosno te direktive je postaviti jedna nova, čvršća pravila i zahtjeve za adekvatnost kapitala, uvesti promjene u upravljanjima rizicima i unaprijediti pravila za vrednovanje imovine i obaveza. E sad, bilo bi dobro znati koje to osiguranje i u RH zapravo djeluje na području EU i koji su to rizici koji će proizići iz toga iz Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor kolega Marić, izvolite.
Kolega Babić, direktive EU najčešće su izlika za implementirati nešto što je interes nekog drugog, a ne interes opći i nacionalni. I naravno da treba se implementirati direktiva EU, ali onda je treba citirati i doslovce kazati to je taj dio koji implementiramo. Što je ovdje direktiva EU ili ne najbolje se može razaznati usporedimo Zakon o osiguravajućim društvima naš ovaj sa austrijskim. Pa vidjet ćete toliko razlike, čak ni ova formula nije ista, ni jedna nije istina. Nemoguće! Uvjeti za člana uprave i Nadzorni odbor nisu isti, to nije direktiva EU. Zašto se mijenjaju, zašto se određuju uvjeti? Pa to je nečija druga tuđa ideja ne ideja EU. EU ne može past na pamet da se diskriminira znanje. Pa kome to može past na pamet nego samo našim. Ovdje je očito sukob ministra financija i ministra znanosti, jer dok se na fakultetima, dopusnicama odobravaju kolegiji i post diplomski studiji upravljanja rizicima i osiguranja, novi se kolegiji uvode, ministar financija zakonom kaže ne to ne vrijedi, takav neće smjet u društvu primijenit se ni koristiti svoje znanje. Pa to je apsurd! Ili je jedno ili drugo, nešto je nepotrebno. Koja je to koordinacija politika ove Vlade? Mislim da je potrebnije da se preferira znanje, nego da ga se zabranjuje. I mislim da ovdje je u pravu ministar znanosti kad odobrava takve kolegije i takve programe, a da griješi ministar financija kad dopušta eliminaciju onih koji se školuju za ono što ovaj zakon propisuje. A onda i ovaj zakon zapisuje ne, vi se nećete zaposliti u osiguravajućim društvima, vi ćete na Zavod za zapošljavanje ili u inozemstvo.
Hvala. Davorin Mlakar, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi kolega Mariću, vi ste u svom nastupu dobro rekli. Ovo nije Zakon o osiguranju. On se već krivo zove s obzirom na sadržaj zakona. On najmanje govori o osiguranju i poslovima osiguravatelja. Ono što niste čini mi se dobro rekli, da sliči na Anu Karenjinu. Ja bih prije rekao na Rat i mir i to doslovno, ali i u prenesenom značenju. Zašto to tvrdim? Zato što ste spominjali da je Odbor za zakonodavstvo imao prijedloge da ovaj zakon ide u dva čitanja. U petak kada je uvrštavan i ovaj zakon kao i 90% ostalih po hitnom postupku, ali s drugim obrazloženjem tražili smo izuzeće ili iznimku od pravila da dobijemo na vremenu da barem pročitamo taj zakon. Zakon ima 464. članka, ponavljat ću to dok se vi ne umorite. I nije moguće ni pretpostaviti da će zastupnici od uvrštavanja u dnevni red pa do današnje rasprave moći odgovorno se referirati na sve ovo što zakon donosi. Ali kad ste već govorili o tome da je to pozicija Sabora u koju nas dovodi Vlada i da je to potpuno točno propustili ste možda reći nešto drugo što je zanimljivo, ovaj zakon čak i u svojem obrazloženju donosi se samo radi nekih, kao što to inače radimo, pa u ovom slučaju kaže da je problem ranjivost osiguravajućih društava zbog duplog udara kojeg bi mogli doživjeti padom vrijednosti imovine i nižim bezrizičnim kamatnim stopama pa o tome treba voditi brigu. A sve je posljedica stres testa kojem su bila podvrgnuta ta društva. Predlažem da stres test probamo primijeniti u Ministarstvu financija.
Hvala. Odgovor, kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Mlakar, nisam sad siguran ali prihvaćam opasku da više sliči na Rat i mir nego na Anu Karenjinu, meni je Ana Karenjina prva više po opsegu sjela jer se još sjećam iz davnina kad sam je davno čitao koliko mi je zadavala glavobolje zbog opsežnosti. Ovdje, osim Ministarstva financija i odgovornosti njihove, začuđuje najviše neodgovornost Vladinog Ureda za zakonodavstvo. Pa zar taj ured ima toliko straha od onih iznad sebe da ne slušaju ni zdrav razum niti zakone? Da ne poštuju osnovna pravila donošenja zakona? Oni propuštaju što im se god podmetne, to je valjda kao na željezničkom kolodvoru samo karte prodaju tako i oni proslijede zakon onaj koji dođe u ured proslijede ga u Hrvatski sabor. Napomenuo bih članak 198. koji definira obveze revizorskog društva što je isto propušteno objektivizirati stvarnom stanju. Mi stalno namećemo poslodavcima nove terete. Propisujemo im revizije, propisujemo im savjetnike porezne u određenim kategorijama što je ogroman trošak poslodavcima a nitko ne propisuje koje su obveze tih istih. Koja je odgovornost revizorskog društva? Neka mi netko jednu odgovornost navede, u zakonu nema nijedne odgovornosti revizorskog društva a ono se nameće i košta, i to puno košta a nema odgovornost nikakvu. Koja je odgovornost poreznog savjetnika? Nikakva!
Hvala. Krešimir Bubalo, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Mariću, naime govorili ste o riziku i tu se slažem s vama. No evidentno je kad gledate tablice automobila u Hrvatskoj pomislite da je jedini grad u Hrvatskoj onaj što počinje sa DA. Pa jasno kad se vidi to i ta procjena rizika s kojim se igraju osiguravajuća društva, a to se ne rješava ovim zakonom, onda vidite ustvari da se izbjegava određene gradove i nanosi šteta posebno u većim jedinicama lokalne uprave. Pa sigurno da treba i taj dio … [[Govornik se ne razumije.]] također regulirati ali isto tako i rizik gradova. Vi ste kolega dirnuli u nešto što se neki boje dirnuti, a posebice u Ministarstvu financija. Vidimo da je ovaj zakon od petka do petka i vjerojatno će biti izglasan jer ga je netko naručio. No onaj tko naruči i tko piše zakon sigurno da neće preporučiti da u tom zakonu piše da osiguravajuća društva moraju uvesti fiskalne blagajne. A onda bi sami sebi odsjekli i ruke i noge ali bojim se najviše ruke.
Hvala. Odgovor, kolega Marić.
Hvala lijepa. Kolega Bubalo pa zato sam i u raspravi u ime kluba spomenuo da je nedopustivo da osiguravajuća društva ne podliježu Zakonu o fiskalnoj odgovornosti i da nemaju fiskalne blagajne. Ako nešto iz zakona se izuzima, a Zakon o fiskalnoj odgovornosti kaže, o prometu gotovinom pardon, kaže da svi koji posluju s gotovinom moraju imati fiskalne blagajne, a onda kaže osim. Ako je nešto osim onda mora se obrazložiti i imati razloga zašto se netko isključuje iz općeg načela. Zašto netko ima privilegiran status? Zašto za nekoga ne vrijedi ono što za sve druge vrijedi? To mora biti opravdano. Zašto su osiguravajuća društva iz toga izuzeta? Nikada nije bilo obrazloženo, to je samo rečeno to je tako. A zamislite, morate 5 kuna kavu platiti i fiskalni račun dobiti, ali 6000 ili 20 000 ili 50 000 kuna uplatiti osiguranje za jahtu, za kamion, za brod možete gotovinom platiti. To ne razumijem. I to može samo ciljano zlonamjerno biti, nikako drukčije. Pogotovo kad se to pokaže u praksi pogrešnim, a onda Ministarstvo financija to ne želi ispraviti, a to je prilika bila i u ovom zakonu ispraviti. Ne znam zašto. A ovo sa registracijama pa cijela Hrvatska će još malo pa će preplaviti i imati samo dva slova na registarskim pločicama. I istodobno treba upozoriti na to da je sve više automobila u prometu i bez osiguranja i neregistriranih a zamislite koji je to problem kad takvi prouzroče sudar. A što je sa neisplatama šteta? Je li netko napravio analizu koliko je sudskih postupaka zbog neisplate šteta? I zašto sudski postupci uopće traju? Čemu to? Očito da netko osiguranika dovodi u nezgodan položaj. I onda neki od osiguravajućih društva isplaćuju, neki ne. To se vidi iz analitike.
Vrijeme kolega Mariću. Hvala. Za riječ se javio zamjenik ministra financija, Igor Rađenović. Izvolite zamjeniče.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa nisam očekivao da će biti ovako žestoka rasprava, mislio sam se završno obratiti ali evo da iskoristim ovu poslovničku mogućnost da ipak razbijem neke teme i dileme koje su se pojavile i u ovoj raspravi, drugoj raspravi u ime kluba, a koji iz razloga određeni niz replika i unutar samog kluba. Usprkos stavovima javnosti ja znam da posao zastupnika u Hrvatskom saboru nije lagan, donedavno sam sjedio tu u ovim klupama i ja vas sa te strane razumijem, i u ovim replikama smo čuli jedan čitav niz dobrih prijedloga o popravljanju i ovoga i ovih nekih drugih zakona. Pa ja vas sve skupa podsjećam da mi u Vladi Republike Hrvatske želimo i očekujemo dakle da dođe niz pametnih prijedloga zakona, izmjena i dopuna zakona, mi ćemo im se veseliti. Mislim da je ovaj sastava Sabora tu da tako kažem najtanji i da zaista nema puno prijedloga osim kolega Laburista, gledam oni su imali jedan značajan niz prijedloga, ali drugih prijedloga izmjena i dopuna zakona nema previše. Mi smo, kad sam već uspoređivao zemlje ponajviše mislim da je naš postotak donošenja zakona koji predlaže Vlada najveći u Europi i sa te strane pozivam i sve vas da budete malo aktivniji u tom poslu. Zašto to sve govorim? Gospodine Mariću vi ste rekli da zamjenik ministra nije čitao ovaj zakon pa su još neke druge kolege nadovezale, bojim se da vi niste čitali ono što se nalazi na stranicama Sabora i što jest tu i ja ne bi htio docirati svima vama, predsjedništvo Sabora je odlučilo kada i kako dolaze ove točke dnevnog reda, ali na stranicama Sabora i danas imate i već dugo imate i materijal koji se zove savjetovanje sa zainteresiranom javnošću o čemu sam ja govorio u startu, imate 78 primjedaba koje je zainteresirana javnost, Hrvatski ured za osiguranje, Gospodarska komora, GRAWE osiguranje i neki drugi dali i oni se nalaze uz vaše materijale, da li su oni kopirani ili nisu opet ja u tvrdoj varijanti ne znam, ali se nalaze oko ovoga. Prema tome, rasprava je provedena, danas je 4. ožujka, između 20. siječnja i 3. veljače, to lijepo tamo stoji. Prema tome, svaki, ja to tako doživljavam nemojte to shvatiti kao dociranje, ali svaki zainteresirani zastupnik u okviru svojih mogućnosti i obaveza je mogao te zakone vidjeti, i sudjelovati tamo i doprinijeti. Ja vas ovim putem na to sve zajedno poziva i da zaista doprinesemo zajedno boljitku ovoga zakona. Zašto ide po hitnom postupku? Razgovarali smo i na odborima, ide zato, i to je rekao dobro kolega Mlakar, gro ovoga zakona, rekao sam i ja uvodno je ugradnja stavova iz ove dvije direktive. Znači tu nema talasanja, to je uzmi ili ostavi, oko nadzora dakle osiguravajućih društava i to su izmjene i dopune ovoga zakona. I sa te strane ih moramo transponirati i ugraditi u naše zakone i tu nema razlike između, osim jezičnih, između zakona Litve, Bugarske, Rumunjske, Francuske, Njemačke itd. Znači ove odredbe koje daju ulogu sa ciljem i HANFA-i i svim drugim čimbenicima sa ciljem očuvanja financijskih sustava ugrađuju se i sve druge zakone. A što se tiče stavova koje ste iznijeli u ime kluba HDZ-a ne znam predlažem da ih svi zajedno pročitamo, nadam se da neće biti previše provokativan, ali nisam siguran da stavove koje ste iznijeli da u potpunosti odražavaju stavove nekih drugih vaših kolega inače stavove HDZ-a, mislim da ste tu, meni je iznimno simpatičan i duhovit vaš pristup, i mislim da kao saborski zastupnik doprinosite ovome radu Sabora i nisam se naljutio na ovo što kažete da niste čitali, čitao sam ga itekako još i na godišnjem sam ga čitao, onih 7 dana koje sam uspio izboriti iza Nove godine, i sva ova dva, tri mjeseca. Žao mi je što i vi i neki drugi kolege niste uspjeli pročitati, ali kažem ovisi o dinamici Sabora, zašto je on uvršten u petak a već danas je na dnevnom redu nije pitanje za izvršnu vlast, to je pitanje ipak koje morate riješiti sa sobom. Ali kažem ponovo zakon je dostupan svima nama već praktički dva mjeseca u 99% svoje gotovosti i on postoji sukladno našim zakonskim procedurama u mogućnosti svima vama i zainteresiranoj javnosti kao što sam dokument lijepo kaže, a na web stranici sabora jeste i možete sada pogledati 78 primjedaba. Prema tome, svima zajedno bi nam trebalo malo više odgovornosti. Lijepo je ovako reći da neko nije čitao, da se zakone donose preko noći, da se samo izglasava ali kažem nije korektno, kažem sjedio sam do jučer sa vama, nije lak posao saborskih zastupnika, puno je zakona ali zato se i specijaliziramo svako za svoje okolnosti i može pratiti ono što prati zajedno. Evo nadam se da nisam previše docirao, bio provokativan, ali morao sam naprosto demantirati neke stvari koje su izrečene u ovoj vašoj raspravi, a onda se ponavljao kroz jedan niz replika. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Imamo prijavljene replike. Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine zamjeniče ministra, meni ne smeta ovakav vaš razgovor, dapače simpatičan mi je, ali niste demantirali ništa jer ja nisam rekao da vi niste pročitali, ja sam vas pitao jeste li ga pročitali jer je nemoguće da ste ga stigli pročitati. I priznao sam da ga ja nisam cijelog mogao pročitati do kraja. Evo točno znam do kuda sam najvažnije proučio. Ali niste odgovorili na ono najvažnije, zašto je plaćanje gotovinom moguće bez fiskalne blagajne u osiguravajućim društvima? To niste odgovorili a to je suština ovih primjedbi. Drugo, zašto za člana uprave propisujete uvjete na četiri kartice teksta bez ijednog uvjeta koji je mjerljivi i provjerljiv? To niste odgovorili, pa vi to smatrate politiziranjem? To vi smatrate demagogijom da za člana nadzornog odbora propisujete ono da je eliminirate najstručnije osobe koje postoje u Hrvatskoj, vi to smatrate demagogijom? A na to ste niste uopće sad osvrnuli, nego ste se osvrnuli kako je bilo replika unutar kluba, naravno da unutar vašega nije, onda ispada da i vaši svi misle isto o ovom zakonu što se ne slažem, ja ne mislim da svi misle isto ali moraju šutjeti jer samo čekaju da dignu ruku za ovo jer ne smiju ništa ni pitati. To je pogubno jer je tako nametnuto i tempo i procedura donošenja zakona da predlagatelj i onaj ko je u poziciji u Saboru ne smiju biti u, nego moraju usuglašeno djelovati, da ne smije nitko ni jednu primjedbu staviti makar bila normalna i prirodna i logična. Zato primjedbe i traženja od oporbe da sudjeluje u izradi prijedloga zakona može aktivno sudjelovati da ste ga uputili u drugo čitanje i da nije išlo u hitnom postupku. Ovakva reakcija i ovo je nemoguće ispraviti amandmanima jer vi to znate da se amandmanom može samo utjecati na postojeći tekst, i vi želite namjerno izbjeći drugo čitanje i idete u hitni postupak a onda prozivati da ne sudjelujemo u izradi zakona.
Hvala. Odgovor zamjenik ministra Igor Rađenović. Izvolite zamjeniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa rekoh gospodine Mariću, ja cijenim vaš doprinos u ovome Saboru i u javnosti, često smo se i sučeljavali u mnogim emisijama i vi ste svakako jedan od aktivnijih saborskih zastupnika. Kažem, kada govorite u ime kluba onda baš zbog te svoje slobode, onda je nju malo teže definirati. A kažem, neke teze, barem su meni zazvučale, kažem, ispričavam se ako griješim, nisam siguran da odražavaju stavove i ostalih vaših kolega i politike koju je uostalom HDZ imao mogućnost provoditi prije 3, 4 godine, oko nekih drugih odredaba. Ja moram ponoviti da je ovaj zakon 10-ak dana u Saboru, je li to dovoljno ili nije dovoljno, ne znam, da je 60 dana dostupan javnosti, znači nalazi se na web stranicama Ministarstva financija i da je on bio u javnoj raspravi. I kažem da je ta rasprava krenula 20. siječnja, sada već dalekog 20. siječnja. I ja znam da nije jednostavno i ja znam da nije lako, da je puno zakona, ali kažem, svatko onaj tko je želio, mogao i trebao doprinijeti ovome zakonu mogao je to učiniti u proteklih 60 dana. I dapače, ja potičem i sve vas da tu budemo nešto aktivniji i vi svi znate da su i vrata i mog ureda i ureda ministra Lalovca, otvorena za sve zastupnike a da tu promptno odgovaramo, pokušavamo. I kažem sa hrabrošću vas sve skupa gledamo u oči i želimo da naš proces bude bolji. Zašto ovom dinamikom, kažem čekali smo i ovu delegiranu uredbu od strane Europske unije. Zašto mi nekad sa svojom dinamikom to teško odradimo to je i naš problem, ali kažem, odgovoran je posao i koji moramo raditi. Vi gospodine zastupniče Mariću zasigurno znate da fiskalizacija nije predmet ovoga zakona, pa prema tome ako nešto možemo mijenjati u tom pogledu, svaki prijedlog je dobrodošao pa da vidimo, tamo su bili argumenti zašto to nisu banke, zašto nisu osiguravajuća društva, da ja ne idem dalje, ali trebamo vidjeti. Što se tiče ovih članova upravae i odredbi. Gledajte, zakon ima 464 članka, detaljno su propisane sve uredbe. To je vaša načelna primjedba. Ja mislim da mi moramo vjerovati … … [[Upadica se ne čuje.]] Samo sekundu, rečenicu jednu, gospođo potpredsjednice./… … Da mi moramo vjerovati institucijama koje su također hrvatske institucije, koje su relevantne, koje će odrediti što je to relevantan član uprave. HANFA kod ovih društava, Hrvatska narodna banka kod banaka i mislim da je to dobar princip. Slažem se da vi možete [[Upadica: Hvala lijepa.]] O.K. Pretjerao sam, hvala lijepa.
Nikola Vuljanić, replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Gospodine zamjeniče ministra rekli ste da vas veseli kolegina duhovitost u Saboru, međutim duhovitost ovdje nije obavezna. Ovo nije mjesto gdje bi se mi trebali lijepo zabavljati nego gdje bi trebali napraviti neki posao. Argumentiranost je ključnije. A ono što mene veseli u ovim diskusijama do sada je bila argumentiranost. Rekli ste isto tako da Vlada očekuje prijedloge opozicije da bi mogla napraviti, ajde recimo nekakve konstruktivne, konstruktivne zakonske odredbe. Vlada ih očekuje, dobiva ih, dobiva ih od nekih klubova, sami ste rekli, laburista i često i sve ih uredno jednog po jednog bez izuzetka odbaci. Pa dokle treba ići ljudska glupost pa da opet predlaže, pa da još jednom predlaže, pa da ponovo predlaže, ionako ćete odbaciti sve. Što se tiče samog zakona, u zakonu se vidi rukopis. Vidi se tko ga je pisao, odnosno za čiji interes je pisan. Jedan od argumenata je naravno i fiskalizacija, drugi argument je unutrašnje uređenje upravljanja, ima još tih argumenata. Zakon su pisali oni kojima takav zakon treba. Zakon nije dobar. I bilo bi jako pošteno da ga povučete iz hitne procedure i date u normalnu proceduru. Hvala.
Odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa da, ne znam oko ove duhovitosti, mislim da sam upotrijebio i neke druge glagole, argumentiranost, utemeljenost rasprava gospodina Marića pa onda i duhovitost ili prijemčivost javnosti i onda je to u svakom slučaju dobro i vrijednost više u prezentaciji određenih svojih prijedloga. Mislim da su mnoge teze koje iznosi gospodin Marić, da ga evo još jednom pohvalim, vrlo utemeljene i vrlo dobre, pitanje je koliko, kažem su one izraz osobnog stava a koliko stava kluba zastupnika kojeg zastupa ali pustimo sada tu temu. Što se tiče prijedloga zakona kojeg Vlada prihvaća ili ne prihvaća, mislim, zapravo siguran sam, da je statistički ovaj saziv Sabora najmanji u tom pogledu koliko je prijedloga zakona samih zastupnika ili samih klubova zastupnika u odnosu na one koje donosi Vlada u odnosu kažem na prethodne sazive Parlamenta našega i u odnosu na, evo sada nisam baš 100% siguran i za sve parlamente Europske unije ali zasigurno smo pri vrhu u top 3 ili 4 u tom pogledu u broju zakona koje donosi Vlada. Je li to dobro ili loše, da li je krivica na strani Vlade koja sve prijedlog će odbiti u startu ili ne ovisi o kutu promatrača. Ja mislim da svi skupa moramo ispuniti u krajnjoj liniji svoju ustavnu liniju i iskoristiti to pravo da se određeni zakoni predlažu. Evo kolegica Holy koja, nema je, pa je mogu isto pohvaliti, koja je sama praktički u ovome Saboru ima priličnu produkciju i zastupničkih pitanja itd., pohvalio sam i klub Laburista, ne bih išao dalje ali evo potičem vas sve skupa da u krajnjoj liniji ako ta zločesta Vlada to i ne prihvati ipak se stvari otvaraju javnosti i radi se određeni pritisak i sa te strane moramo vidjeti. Tako da ja sa zanimanjem, evo vi u svojoj replici također, rekli ste da ovaj zakon ne valja, da ga ne treba prihvatiti, evo ja sa zanimanjem, iako nisam siguran da ste više član kluba, želim saslušati i sljedeću raspravu u ime kluba da popravimo zaista ovaj zakon a ne da govorimo o nečem što u samom zakonu ne piše ili on sa te strane ne propisuje. Hvala lijepo gospođo potpredsjednice.
Krešimir Bubalo, replika.
Hvala lijepo. Ja sam isto mislio, kao i kolega Marić, da ćete odgovoriti vezano za fiskalnu blagajnu posebno kada znamo da se 8,5 milijardi izvrti u osiguravajućim godišnje a dobar dio upravo posla se radi bez fiskalne blagajne. Logično je bilo da ćete odgovoriti ili se barem potruditi da nešto napravite u tom segmentu. No upravo ste malo prije docirali nama saborskim zastupnicima da li idemo sa određenim prijedlozima ili ne. Pa ja ću vam reći da je HDSSB u 9. mjesecu išao sa zaustavljanjem ovrha, pljenidba i deložacija hrvatskih građana iz jedine nekretnine koju imaju u vlasništvu u kojoj stanuju. I možete si misliti taj prijedlog je bio prošli tjedan točka 56. a pogledajte dnevni red, ovaj tjedan je točka 57., pa vjerojatno će idući tjedan biti točka 58. Pa bojim se da takvi zakonski prijedlozi koji su dobri upravo u interesu naših sugrađana da nikad neće doći na red. Evo nadam se i predsjednica Republike Hrvatske je prošli tjedan reagirala upravo na taj naš prijedlog zakona pa nadam se da će i ona gurati isto kao i mi u Hrvatskom saboru konačno da pružimo mogućnost ljudima da dođu do malo slobode. No vidljivo je kad su u pitanju neki zakoni koji pomažu nekim vlasnicima osiguravajućih društava da se to u tjedan dana riješi. To su pitanja koja mi trebamo progovorit u Hrvatskom saboru i razriješit ovdje.
Igor Rađenović, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Evo što se tiče fiskalizacije da odgovorim. Ona nije predmet ovoga zakona, ali sam Zakon o fiskalizaciji jest otvoren i ako mene osobno pitate ja sam za to, sjećamo se kakvi su otpori, sjedio sam još ovdje, mislim da sam ga i branio u ime kluba, govorio o pozitivnim benefitima toga zakona. Sjećamo se kakvi su otpori bili samome zakonu, a sjećamo se kakvi su, zapravo znamo danas kakvi su efekti toga zakona i danas smo se već svi skupa privikli na te odnose i čak i jedan od naših izvoznih proizvoda sa te strane. Dapače, on je otvoren, mi u Ministarstvu financija dnevno o njemu razmišljamo i ja osobno mislim da moramo i činimo to uostalom, ali nisam spreman podijeliti sa javnošću, da trebamo krenuti korak dalje u podizanju efikasnosti same fiskalizacije jer je pokazala određene benefite i na tome radimo stalno. Što se tiče ovog drugog vašeg prijedloga oko zakona, ja sam ovdje predstavnik Vlade Republike Hrvatske, kažem na granici sam, kolege smo bivše pa možda malo i provokativno, ne bih želio docirati, ali dnevni red Sabora nije u domeni Vlade Republike Hrvatske. Jest možda ako Vlada nešto sporije da svoje mišljenje na zakon, a što je zakon složeniji, bolji i kvalitetniji onda Vlada i treba u skladu sa svojom odgovornom ulogom i treba nešto više vremena da ga prouči. Pa ako je krivica na strani Vlade Republike Hrvatske dapače, učinit ćemo sve da što prije odgovorimo sa te strane i damo svoje mišljenje na prednosti i mane određenih prijedloga zakona, ali oko samog dnevnog reda Sabora morat ćete vi sami sa sobom vidjeti, pogledati u ogledalo i na Predsjedništvu dogovoriti. Kad koja točka dolazi na dnevni red nije u domeni izvršne vlasti. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvaženi zamjeniče ministra, pa evo ja ću krenut od ovog što ste sada rekli i prije ste o tome govorili u vašoj diskusiji kako dnevni red nije stvar Vlade nego je stvar Sabora. Međutim, znamo dobro s koje strane Markova trga dolaze prijedlozi, s koje strane Markova trga se diktira dnevni red, to dobro znamo. Druga stvar što se meni sviđa, vi ste dali kompliment HDZ-u, a niste sigurno to htjeli reći. Rekli ste za gospodina Marića da ne znate je li on govorio u svoje ime ili koliko je govorio u svoje ime, a koliko u ime kluba. To znači da je HDZ toliko demokratska stranka da dopušta da njihovi članovi imaju i svoja mišljenja i sad vam najedanput to smeta. Vi bi htjeli da on samo u ime kluba HDZ-a. Pa ja kako god smatrao moje mišljenje o HDZ-u je, ali i oni isto govore svoje mišljenje, zašto oni ne bi imali pravo na svoje mišljenje. … [[Upadica se ne razumije.]] Jedino što je u tome, što sam rekao da bi i Miki Maus dao taj prijedlog većina bi to prihvatila. Upravo neaktivnost članova koji su na vlasti u Saboru govori o tome da se često ne slažu, ne žele raspravljati o tome. A sada o tome educirali ste nas, docirali ste nam o tome kako trebamo raditi u Hrvatskom saboru. Ja sam napisao i zakon jedan i napisao sam nekoliko dopuna zakona, međutim sve ste ih odbijali. Ne da ste ih odbijali, čak kad je bilo raspravljano o vladinom zakonu koji je nekoliko puta lošiji niste stavili na dnevni red da se raspravlja ravnopravno o jednom i drugom zakonu nego ste dali nakon mjesec dana. To je Zakon o HRT-u. Druga stvar koja je, gospodin Milanović kad je bio u opoziciji tad je rekao nije na opoziciji da vodi državu i da predlaže zakone nego je to na vlasti. Dajte vi vodite državu.
Igor Rađenović, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Možda je to bila jedna izjava predsjednika Milanovića, SDP-ovog predsjednika Milanovića iz oporbenih klupa, ali SDP je u prošlom sazivu Sabora imao 50-ak, nešto manje prijedloga zakona koji su bili predmet također, doduše pri kraju dnevnog reda ali su došli na dnevni red u 9-10 navečer i mislim da je dobar dio zakona bio utemeljen. Jedan značajan dio smo i ugradili i u ovom razdoblju vlasti ove zadnje tri godine. Kada sam prigovorio ili pohvalio i sada ste vi to prijemčivo ili duhovito rekli ovaj Klub zastupnika HDZ-a dapače, ja osobno potičem demokraciju u svim klubovima. Meni se učinilo da gospodin Marić govori više osobne stavove nego usuglašene stavove. Ja sam čuo i druge zastupnike iz HDZ-a koji nemaju tako, tražim blaži … radikalno ali jedan osebujan jači stav. Gospodin Marić je govorio u ime Kluba zastupnika HDZ-a pa sa te strane je dužan iznositi i stave klubova. Ali ne bih htio i još jednom se ispričavam ako je shvaćeno kao bilo kakvo dociranje i ne bih želio da to bude rasprava, možda sam čak malo i prekoračio neke svoje moralne kriterije. A što se tiče ovog drugog ili prvog vašeg prigovora, da bi ovaj zakon prihvatila vladajuća većina da je Miki Maus bio predlagatelj, malo ispod pojasa ali ja evo vas isto tako pokušavam podsjetiti da Miki Maus nije ovlašteni predlagatelj. Ovlašteni predlagatelji su saborski zastupnici, klubovi zastupnika, odbori i Vlada Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepo. Pa gospodine zamjeniče ministra, mislim da puno stvari o kojima se ovdje govori je vezano i na ovaj drugi zakon o kojem ćemo danas raspravljati. Međutim ono što bih želio reći, ovaj zakon koji se usklađuje sa direktivama Europske unije bi bio ok da nismo na određen način eutanazirali HANFA-u. Da je HANFA snažnija nego što je bila prije tri godine onda ove odredbe ne bi uopće bi bile sporne. Međutim, mi smo HANFA-u nažalost pretvorili u jednu čisto administrativno, a ne kontrolno tijelo nebankarskog financijskog sektora i mislim da je to najveća falinga u provedbi ovoga zakona jer kad znamo da HANFA daje suglasnost za imenovanje predsjednika i članova uprave i točno se zna pod kojim uvjetima i da ta HANFA nije na određen način pa skoro eutanizirana, onda ne bi bilo sporno puno tih stvari. A što se tiče fiskalne blagajne, zato sam spomenuo ovaj Zakon o kojem ćemo raspravljati poslije ovog zakona Zakon o računovodstvu, imate u tom zakonu, imate i pravila oko blagajničkog poslovanja. I mislim da su to neke stvari jasne. I isto tako jasne uplate osiguranja, jer ako je to dokument temeljem čega je nastala jedna usluga, onda se taj dokument mora u kronološkom redu na temelju vjerodostojne dokumentacije proknjižiti u poslovne knjige. I ako je to tako, onda nepostojanje fiskalne blagajne se može opravdati s time. Ali ako to nije tako, a očigledno nije, onda ne vidim razloga zašto bi netko mogao raditi bez fiskalne blagajne, a istovremeno nekog malog trgovca ili zanatliju koji možda nema dnevnog prometa niti sto kuna tjeramo da ima fiskalnu blagajnu.
Odgovor na repliku, Igor Rađenović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa da, gospodine Šuker možda ste kažem potvrdili ovu moju smjelu tezu da gospodin Marić možda nije govorio u potpunosti u ime kluba nego više svoje argumentirane, kvalitetno argumentirane i odgovorne stavove upravo ovom tvrdnjom da je HANFA eutanizirana, a ovim zakonom joj dajemo nešto veće ovlasti i u smislu kontrole samog osiguravajućeg društva i praktički jačamo njenu ulogu, a on je kritičan u svom govoru. On pak kritično govori o tome a zašto to ne propišemo još konkretnije i da smanjimo taj manevarski prostor ili grubo rečeno moć agencije koja kažem se zove u tom pogledu HANFA. Što se tiče Zakona o računovodstvu koji slijedi ovaj prijedlog vjerojatno poslije ručka sa zadovoljstvom ću saslušati i vaše stavove. Ono što veseli je da je taj zakon u prvom čitanju, tako da sa te strane možemo vidjeti i sve moguće popravke oko samog Zakona o računovodstvu planirane da stupi na snagu 1.7. Ali ukoliko možemo krenuti ka putu jače, bolje, efikasnije, kvalitetnije fiskalizacije u cilju da sav promet koji se odvija u gotovini bude evidentiran, bude naplaćen, a onda i sa izgradnjom ravnopravne tržišne utakmice u krajnju liniju i pretpostavke za eventualno i smanjenje određenih vrsta poreza kada ga plaćaju svi onda ga možemo smanjiti. Dapače i tu se veselim unaprijed svim argumentima koji će biti izrečeni u navedenom zakonu, kažem koji je u dva čitanja, pa onda zaista stignemo da stvari popravimo. Imat ćemo i mi jedan amandman oko transparentnosti podataka za taj zakon. Ali da ne bih govorio o tom zakonu koji slijedi ovdje završavam svoju repliku. Hvala lijepa.
Kolegice i kolege informacije jer neki od zastupnika pitaju o ovotjednom radu. Danas ćemo odraditi točke dnevnog reda zaključno sa četvrtom, sutra zaključno sa 9 točkom i u petak desetu točku dnevnog reda. A sada u ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege zastupnici. Ja ću se ponovo vratiti na ovaj dio procedure, ali i ovaj set replika koji je bio vezano za proceduru jer mislim da je to vrlo važno. Zamjenik ministra je rekao da svi klubovi trebaju predlagati saborski zastupnici zakonska rješenja, uključivati se u javne rasprave što mislim da je dobro i Hrvatski laburisti su to pokazali što je i sam zamjenik rekao sa 20 svojih prijedloga. I danas smo uputili jedan prijedlog zakona to je 21 prijedlog, ali jasno kad raspravljamo i o pojedinim zakonskim rješenjima onda moramo imati vremena i mogućnost da proučimo pojedine zakone, da se kvalitetno pripremimo i na kraju da to argumentirano i raspravljamo. Bojim se da ovaj prijedlog koji smo dobili u petak na 310 stranica sa 464 članaka niti je bila mogućnost o njemu kvalitetno raspraviti, niti se kvalitetno pripremiti, niti danas voditi kvalitetnu raspravu osim ukazivanje na ovaj dio problema na samu proceduru. Jer neovisno tome ako direktiva i nalaže da bi se zakon trebao po hitnom postupku donesti on nije trebao danas odmah prva točka da bude uvršten u dnevni red. On je mogao i idući tjedan da bude na raspravi pa dati određenu mogućnost da se malo kvalitetnije pripremimo što mislim da bi bilo korist svima, a ne u biti da ne raspravljamo danas o kvaliteti i određenim rješenjima unutar zakona, nego praktično da se žalimo na samu proceduru što jasno kao saborski zastupnici itekako imamo pravo da se požalimo ako nismo u mogućnosti da se kvalitetno pripremimo i diskutiramo u raspravi. Kad je sam zakon, zamjenik ministra je rekao da je zainteresirana javnost mogla se očitovati na nacrt prijedloga zakona i on nas se vodila od 20. siječnja do 3. veljače. I koliko sam ja primijetio samo se Hrvatska gospodarska komora, Hrvatski ured za osiguranje i Grawe osiguranje uključili u taj dio javne rasprave na sam zakon. Ostali nisu ili vjerojatno možda nisu ni znali da se o zakonu vodi javna rasprava. Ali i ono što je zamjenik ministra rekao da nije u njegovoj nadležnosti kada će koja točka dnevnog reda biti uvrštena u saborsku proceduru jasno da je to u nadležnosti Predsjedništva. Ali ja moram ukazati i na jedan drugi problem, a to je pitanje ministarstva. Jer svu svoju odgovornost prebaciti, ne mi nismo krivi, mi smo svoj dio posla napravili, a o direktivi koja nalaže vezano o kojoj danas raspravljamo i donosimo ovaj zakon po hitnom postupku donesena je prošle godine mislim 16. travnja prošle godine. Sad si postavljam pitanje da li je trebalo toliko vremena ministarstvu da sukladno toj direktivi pripremi nacrt prijedloga, provede javnu ovu raspravu, dade vremena unutar toga da saborski zastupnici na vrijeme dobiju. E to je sad drugo pitanje kada govorimo u onom dijelu kada je zamjenik ministra rekao je saborski zastupnici se mogu uključiti u javnu raspravu ali ja postavljam i pitanje da li ministarstvo sa svojim stručnim ljudima i sa svojom ekipom nije moglo davno ranije pripremiti ovaj nacrt zakona i uputiti ga u saborsku proceduru? Jer za to je bilo 10 mjeseci vremena. Zato se postavlja pitanje zašto danas takva žurba, da li mi sukladno našem Poslovniku uz hitni postupak trebali bi uvesti i super hitni postupak pa da nešto imamo ovako na brzinu. Ne znam, ali bojim se da o važnim zakonima donosimo ga na ovakav način i da praktično mašinerija glasa, a sve ovo što se priča ili na neki način pokuša se stvoriti određene argumente da ukažu na određene probleme za to nemamo mogućnosti. Sam zakon on se tiče osiguranja u RH i što je kazano radi se o 25 društava koji djeluju u osiguranju, 1 je društvo reosiguranje, 40 društava je u posredovanju i više negdje oko 390 društva i obrta za zastupanje u osiguranju. Vrlo su bitni i oni pokazatelji koji govore vezano za premije osiguranja i imamo pokazatelje da je 2013. godina na osnovu 2012. godine bio blagi porast premija osiguranja dok 2014. godina na osnovu 2013. godine bilježi određeni pad sa blizu 6%. I radi se negdje oko 8,5 milijardi što se tiče 25 društva za osiguranje. Kada je pitanje neživotno osiguranje tu je određeni pad na osnovu gledajući 2014. godinu i 2013. godinu, a najzastupljenija vrsta osiguranja je motorna vozila gdje se radi o premiji negdje oko 2 milijarde i 400 milijuna kuna. I po ovim pokazateljima kaže da on bilježi pad 18,3%, neki govore da je on i 25% u tom dijelu. Radi se i o konkurenciji osiguravajućeg društva koja je jasno, što je u svakom slučaju dobro, za korisnike pogotovo obaveznog osiguranja automobila, da na tržištu mogu sklapati bolje i jeftinije police. E sad je pitanje što sve sadrže te police i da li vezano za i nadoknadu štete kvalitetno se napravi. Jer negdje po podacima radi se negdje oko milijardu kuna štete koja je napravljena od nezgoda u tom obaveznom osiguranju. Kada je u pitanju skupina životnog osiguranja onda iz ovih podataka je vidljivo da se radi o određenom povećanju i skupine životnog osiguranja. Radi se da je porast negdje oko 4% i u ukupnoj premiji životnog osiguranja sudjeluju sa 30,8% a porast je i ima klasično životno osiguranje sa premijom 2 milijarde i 300 milijuna kuna što jasno nam daje određene pokazatelje da ipak ljudi se odlučuju za ovakav dio osiguranja. E sad, kad je u pitanju direktiva, direktiva donosi i neke dobre stvari i ne možemo o tome govoriti da nije do kraja prihvatljivo jer uvodi se neka veća kontrola ali i određene suglasnosti koje mora davati Hrvatska agencija za nadzor financija. Ali i tu postavlja se pitanje što ako agencija zakaže? Onda i dolazi do određenih problema jer dio podataka se mora na vrijeme dostavljati. Radi se o objavi podataka, što je u svakom slučaju pozitivno. Ali i pozitivno je određen i ovaj dio koji nije vezan za direktivu, a tiče se i ovog dijela dodatne mogućnosti kod osiguravajućih društava kod stanica za tehnički pregled gdje se daje mogućnost osiguranja od nezgoda. I osim osiguranja cestovnih vozila tu je osiguranje robe u prijevozu, osiguranje od odgovornosti za uporabu motornih vozila, osiguranje troškova pravne zaštite i osiguranje pomoći i asistencija što je u svakom slučaju dobro za proširivanje taj dio vida osiguranja. I ne znam u dilemi smo u velikom dijelu, pogotovo kad govorimo o osiguravajućim društvima, i način na koji je u proceduru išao ovaj zakon da apsolutno vjerujemo predlagaču zakona, nećemo to raditi kao Hrvatski laburisti jer smatramo da smo odgovorni prema građanima koje zastupamo u Hrvatskom saboru i zato ćemo sukladno ovom zakonu biti suzdržani jer njega upravo zbog ove procedure ne možemo na ovakav način podržati jer se dovodimo u situaciju da bi trebali u potpunosti vjerovati predlagaču, a mislimo da to nije dobro kada su u pitanju ovako ozbiljni zakoni. Hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Ivana Posavec Krivec.
Poštovana potpredsjednice, zamjeniče ministra sa suradnicom. Pred nama je Zakon o osiguranju koji odmah ću na početku naglasiti klub SDP-a pozdravlja jer njime stvaramo novi pravni okvir u području osiguranja i reosiguranja u RH. Naravno nasloniti ću se i na izrečene teze oko ispravnosti pristupu da ovaj zakon razmatramo u hitnoj proceduri. Mi u klubu SDP-a želimo naglasiti kako je unatoč vrlo složenoj, zahtjevnoj i obilnoj materiji donošenje po hitnom postupku opravdano. Naime, na ovom zakonu Vlada Republike Hrvatske kao predlagateljica, odnosno Ministarstvo financija RH intenzivno i sustavno radi gotovo cijelu godinu. U donošenje prijedloga ovoga zakona uključena je stručna i zainteresirana javnost a glavnina preciznih, zahtjevnih i jasnijih odredbi novoga zakona proizlaze iz obvezatnih direktiva EU što je vidljivo i kroz P.Z.E. oznaku. Uzmemo li u obzir da je i rok za prijenos direktiva 31. ožujak 2015. godine a primjena samoga zakona 1. siječnja 2016. sigurno je i ovdje opravdani razlog za donošenje zakona u hitnom postupku, odnosno hitnoj proceduri. Svi, mislim gotovo svi kolege koji su danas govorili naglasili su opsežnost ove materije, naglasili su da je ovdje riječ o 464 članka novoga zakona, preko 600 stranica teksta sa prijedlozima i primjedbama koje su uglavnom usvojene u većini od stručne javnosti i zapravo od zainteresirane javnosti. Ja bih još ovdje željela naglasiti i nešto što izgleda dosta prijeporno, na početku ove današnje rasprave a to je da dostupnost ovog zakona nije od petka kada smo ga uvrstili u proceduru, naime na sjednici Odbora za financije i državni proračun o ovom zakonu raspravljali smo još u četvrtak ujutro, prije toga smo ga dobili kroz klubove zastupnika, bio je dostupan, prije toga od siječnja do veljače trajala je i javna rasprava na stranicama Ministarstva financija, a ono što je zapravo možda najbitnije ovdje naglasiti baš svi članovi Odbora za financije i državni proračun koji su u četvrtak bili nazočni sjednici dali su podršku ovome zakonu. Vratimo se materiji. Prijedlog zakona izrađen je kako je ovdje rekao i zamjenik ministra radi usklađivanja sa direktivnom odnosno sa direktivama i to sa Direktivnom solventnost 2 i Direktivnom omnibus 2 koja upravo nadopunjava Direktivnu solventnost 2. Unošenjem europske legislative, legislativne osnove u zakonodavni okvir RH stvorene su pretpostavke za provedbu delegirane uredbe Europske komisije. Stoga zakonom koji je pred nam definiraju se i obveze društva za osiguranje odnosno reosiguranje u promjeni tehničkih standarda europskog nadzornog tijela za osiguranje i strukovnog osiguranja. Ciljevi i Direktive solventnosti 2 vrlo su jasno postavljene i određene, upravo njima stvaraju se nova, čvršća pravila i zahtjevi i to prvenstveno za adekvatnost kapitala, proces upravljanja rizicima društva za osiguranje i reosiguranje, proces nadzora temeljen na rizicima i način izvještavanja i objava. Klub SDP-a podržava unos ciljeva inicijative solventnost 2 jer njima osiguravamo veću zaštitu osiguranika odnosno korisnika osiguranja i sprječavamo poremećaje na tržištu osiguranja u RH kao što je to primjerice i u ostalom djelu EU. Ako gledamo financijski sektor onda treba zaključiti da je krajem 2013. godine stanje u njemu jasno iskazivao udio poslovnih banaka sa gotovo 74%, obvezni mirovinski fondovi sa oko 10 te osiguravajuća društva sa svega 6,5%. Ako pak uzmemo u obzir i neko stanje na tržištu osiguranja kao temeljnu analizu za donošenje novih odrednica kroz zakonsku inicijativu onda je potrebno spomenuti kako u RH trenutno posluje 25 društava za osiguranje, jedno društvo za reosiguranje. Prema skupinama osiguranja, poslovima, životnih osiguranja bavi se oko 6 društava, 9 društava obavlja poslove ne životnog osiguranja a 10 društava poslove životnih i ne životnih osiguranja. Osim osiguravajućih društava kao što je spomenuo i kolega Tušak, na hrvatskom tržištu osiguranja trenutno djeluju i društva za posredovanje u osiguranju te društva i obrti koji obavljaju djelatnost zastupanja u osiguranju. Mislim da smo svi upoznati sa činjenicom da Croatia osiguranje d.d. je tržišni lider zaračunatoj bruto premiji kod svih kategorija osiguranja na području RH. Prema navedenim podacima HANFA-e od ukupno navedenih 26 društava, 12 ih je u domaćem vlasništvu dok ih je 14 u stranom vlasništvu. Udio 25+1 znači 26, udio ukupne premije u bruto društvenom proizvodu u 2013. godini iznosio je 2,78% što je blagi oporavak u odnosu na 2012. no treba se spomenuti i onih vremena koja su bila prije toga što znači da ekonomska kriza globalnih razmjera odredila i da gospodarstvo RH samim time i sektor osiguranja osjeti kriznu situaciju. Smanjenje obujma i promjene u strukturi zaračunate ukupne premije u RH mijenjalo se zadnjih godina. Potpuna kulminacija krize dogodila se još 2009. godine i to se najviše osjetilo na kategoriji životnih i ne životnih osiguranja i to pod pritiskom krize koja je uzela maha u RH. Vidljivo je to bilo iz usporedbe sa 2008., uspoređujući nadalje ostale godine 2010. u odnosu na 2009., 2011. u odnosu na 2010. bilježili smo stalni pad sve do ovih trenutaka kada smo prema podacima Hrvatskog ureda za osiguranje za prosinac 2014. godine ukupno ponovno kod 25 društava za osiguranje primijetili pad od 5,7% u odnosu na najbolje izraženu godinu 2013. Uz sve još treba i spomenuti da je broj zaposlenih u društvima za osiguranje preko 11,5 tisuća i da je to značajan broj zaposlenih osoba u RH. I zamjenik ministra ovdje je spomenuo ono čega smo vjerojatno svi ukupno svjesni da je na neki način pod navodnicima kultura osiguranja ili nekakva naša osobna odgovornost prema osiguranju naše imovine relativno niska u Republici Hrvatskoj. Ali to ne čudi s obzirom na skromni iznos dohotka u našoj zemlji koji ne dozvoljava znatnija izdavanja sredstava za financiranje budućih potreba. Tako i svi kada dnevno određujemo naše potrebe nekako osiguranje nažalost stavljamo u drugi plan. Stoga mi u klubu SDP-a vjerujemo da sve one mjere i podrška koju čini Vlada Republike Hrvatske za poboljšanje gospodarske situacije i za olakšanje života hrvatskih građana će uroditi i rezultatima na broju i povećanju broja osiguranja u Republici Hrvatskoj u periodu koji je pred nama. Klub SDP-a kao što sam rekla podržava uvođenje novina u Zakonu o osiguranju a najvažnije novine u zakonu tiču se i poslova osiguranja i reosiguranja. Da bi građankama i građanima koji prate današnju raspravu bilo možda malo jasnije treba reći da su poslovi osiguranja oni koji se sklapaju i ispunjavaju ugovorima o neživotnom osiguranju ili najlakše rečeno osiguranju imovine i sklapaju, odnosno ispunjavaju ugovorima o životnom osiguranju. Jedni i drugi poslovi osiguranja sklapaju se sa fizičkim ili pravnim osobama i tiču se zapravo svih građanki i građana u Republici Hrvatskoj. Poslovi neživotnog osiguranja podrazumijevaju razna osiguranja od nezgode kojih uistinu ima velik broj od naše djece u predškolskim ustanovama pa do umirovljeničke dobi, zatim nezgode u motornim vozilima i slična osiguranja čak i u turizmu koja su danas silno prisutna, zdravstveno osiguranje, bilo obvezatno, bilo dopunsko, osiguranje cestovnih vozila, druga silna osiguranja koja smo često i prisiljeni uzeti u nekakvim financijskim institucijama pri uzimanju različitih kredita ili nekih drugih novčarskih transakcija u trenucima kada i tim osiguranjem zapravo jamčimo. Kao glavnu svrhu osiguranja imovine možemo navesti i naknadu štete koja nastaje na toj imovini. Za razliku od životnog osiguranja gdje je predmet osiguranja život. I upravo taj život vrlo je teško procijeniti, on nosi svoje rizike i nema stvarnu vrijednost. Ovim se referiram na nešto što je danas na početku ove rasprave izrečeno i spominjalo se u odnosu ravnopravnosti spolova. Svaki život ima svoju vrijednost i svaki život nosi svoje rizike i vrlo ga je teško staviti pod jednu crtu i podvući i reći da su rizici jednaki. Upravo te procjene rizika su nešto što je ovim novim prijedlogom zakona bolje definirano kroz razne nove metode i mjerila. Poslovi reosiguranja da bi naši građani možda bolje razumjeli odnose se na oblik vanjskog poravnanja rizika ili kako sam izraz kaže to je ponovno osiguranje ili osiguranje osiguranja. Poslovi reosiguranja su sklapanje i ispunjavanje ugovora o reosiguranju kojim se prenosi višak rizika za osiguranje društva na reosiguranje. Upravom reosiguranjem dijela obveze međusobni odnosi između osigurača i osiguranika ostaju nepromijenjeni. Klub SDP-a pozdravlja i novu odredbu kojom društva za osiguranje mogu obavljati poslove osiguranja i reosiguranja bez potrebe osnivanja zasebne poslovne osobe za poslove reosiguranja. Nadalje, pozitivnim ocjenjujemo i mogućnost kojom će matično društvo moći obavljati poslove reosiguranja za društva kćeri što će imati pozitivan financijski efekt na povećanje prihoda i priljev dodatnih novčanih sredstava. Kod reosiguranja imamo vertikalnu raspodjelu rizika te reosiguranje predstavlja najrasprostranjeniji, najbrži i najefikasniji način podjele rizika. Zakon o osiguranju o čemu su mnogi kolege već govorili zapravo nudi i novosti i u segmentu sustava upravljanja. Kroz ovih 464. članka vrlo je jasno, precizno definirano sve u potpunosti i do kraja, od uvjeta koje trebaju imati članovi uprave, članovi nadzornih odbora, osobe za zastupanje društava. Dakle možda nismo toliko navikli da imamo tako precizno definirane odredbe u samome zakonu ali ponavljam više od 50% ovoga zakona dolazi iz direktiva koje preuzimamo iz europskog zakonodavstva dok onaj ostatak je zapravo temeljni zakon koji smo mi u Republici Hrvatskoj imali već i ranije. Važnost je u ovom zakonu i definiranja adekvatnosti kapitala sa, kao što sam već spomenula puno kompleksnijim i jasnijim izračunima, zamijenjen je postojeći sustav regulacija adekvatnosti kapitala, granice solventnosti zasnovane na pravilima i mjerama koje određuju granicu solventnosti koju moraju ispuniti društva za reosiguranje i to neuzimajući u obzir samo osigurateljni rizik. Izračun potrebnog solventnog kapitala puno je kompleksniji izračun i on se dobiva na dva načina, putem standardne formule ili upotrebom potpunog ili djelomičnog unutarnjeg modela. Bitno je ovdje za svako osiguravajuće društvo ovim zakonom i vlastita procjena rizika i solventnosti i to nadalje predstavlja redovitu praksu procjene ukupnih potreba samoga društva. Otvaraju se ovim zakonom i nove mogućnosti u ulaganje, to je mislim isto dosta bitno naglasiti i naravno klub SDP-a i te nove odredbe u potpunosti podržava. Važna nadogradnja događa se u segmentu nadzora, prvenstveno povećanom ulogom regulatora, odnosno HANFA-e. Ovdje je i zamjenik ministra naglasio da je to nadzor koji je okrenut budućnosti, koji je zasnovan na rizicima. I ono što je cijelo vrijeme nekakva osnova i potka koja se provlači kroz ovaj zakon je promicanje i očuvanje stabilnosti financijskog sustava i nadzor zakonitosti poslovanja osiguravateljskog sektora što mi u klubu SDP-a u potpunosti izražavamo i ocjenjujemo kao dobro postavljen cilj donošenja ovoga zakona. Ono što je bitno našim građanima u njihovom dnevnom susretu sa osiguranjem je zapravo nadogradnja u segmentu zastupnika u osiguranju, ono kada svi mi koji smo vlasnici motornih vozila se nađemo u stanici za tehnički pregled gdje možemo po ovom zakonu dobiti puno više usluga koje se tiču sigurnosti u cestovnom prijevozu pa klub SDP-a podržava i te odredbe. Kao što zaključno mogu reći, s obzirom da ovaj zakon pozitivno utječe na osiguranike pružajući im veću zaštitu, mi ćemo u klubu SDP-a dati punu podršku njegovom donošenju.
Branko Vukšić, replika.
Uvažene kolegice Ivana Posavec Krivec, kad bih ja vama sad rekao da ste simpatično raspravljali sasvim sigurno bi se to tumačilo zlonamjerno, netko bi to mogao okvalificirati kao mačizam ili muški šovinizam pa neću. Na kraju ću samo još se nadovezat na to. Ali ne bih vam replicirao da niste rekli da ovaj zakon nije dostupan od petka nego od četvrtka ujutro. /Smijeh./ Jel vi to ozbiljno? Jel vi to stvarno ozbiljno? Drugo s tim, čak i na stranu to što smo mi u petak dobili u klubovima, nas u klubu ima trojica, bit će nas malo više ali dajte se zamislite, trebali bi svi… … [[Upadica se ne razumije.]] Trebamo svi zastupnici biti ravnopravni. Da bismo mogli pročitati zakone trebamo dobiti na vrijeme. Ako se u Europskom parlamentu zna godinu dana unaprijed koji će biti zakon, ne tražimo mi godinu dana. Međutim ima jedna prednost, svi opozicijski, većina opozicijskih zakona je na dnevnom redu po dvije godine pa ih može vlast, zašto, vlast je fer prema tim zakonima jer ih proučava, jer ih detaljno želi proučavati pa ih ona proučava dvije godine. A recimo Zakon o prekršajima protiv javnog reda i mira je 2,5 godine, to je zakon Vlade. A sad na kraju, ovo što ste rekli da je od četvrtka a ne od petka to jest stvarno simpatično i meni duhovito, ali nije to muški šovinizam.
Malo prije jer u četvrtak je na odboru raspravljan zakon. Ivana Posavec Krivec, odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Simpatično, nesimpatično, stručno, nestručno, zainteresirano, nezainteresirano, sve su to neki epiteti, pridjevi, činjenice koje možemo svi mi ovdje saborski zastupnici izreći za našom govornicom. No kada bismo uzeli u obzir što je uistinu posao saborskoga zastupnika, da to nije isključivo posao ovdje u sabornici čekati što će biti uvršteno na dnevni red, tada uzeti materiju, raspravljati, već biti zainteresiran za ono što se cijelo vrijeme događa, onda bismo znali da je ova rasprava ovdje pripremana više od godinu dana jer toliko se radilo na ovome zakonu. Znali bismo da smo pratili kada su usvojene nove direktive Europske unije koje nama postaju obveza. Znali bismo da je, evo precizno ću reći, to je dokumentacija koju smo svi dobili, svima nam je bila dostupna, javna rasprava po ovome zakonu poštovani saborski zastupniče trajala od 20. siječnja do 3. veljače. To je puno, puno prije prošlog četvrtka, prošle srijede ili prošlog petka. Znači da ste htjeli imali ste dovoljno vremena za proučiti sve ove odredbe, za konzultirati se sa Hrvatskom gospodarskom komorom, Hrvatskim uredom za osiguranje i svim drugim osiguravateljskim kućama koje su dale niz primjedbi, preko 300 stranica primjedbi je ovdje. Znači sve je to posao odgovornog saborskog zastupnika.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Dakle bilo je na raspravi 15 dana kolegice ovaj prijedlog zakonski, ali ovaj zakon nije bio nego do kako vi kažete četvrtka ujutro, ali ne bih o tome htio govoriti. I da sam dobio materijale u četvrtak ujutro ja sam Jadnike … pročitao za jednu noć, a ovo ne mogu pročitat za mjesec dana što piše. Nego rekli ste da u Hrvatskoj ne postoji osiguravateljska kultura. Osiguravateljska kultura, tako ste doslovce rekli i da se ljudi odnose nekako drugačije. Pa da, i odnose se drugačije prema osiguranju u bilo kojem obliku i postoji jedno nepovjerenje građana. Naime, ako vi znate i jeste li ikada vidjeli koliko i kakav je način isplate i koliko se dugo čeka kada netko osigura poljoprivredne usjeve i koliko dobije na kraju, koje su kontrole, kakvo je …. Znate li kako uopće ide isplata bilo kakve naknade od osiguravateljskih kuća? Pa to je martirij, to je procedura. I kako bi ljudi imali povjerenja uopće u osiguravateljske kuće ako imate, nije problem uplatit, to začas oni, šalju ti uredno pozive da platiš itd., ali kad treba isplatiti premiju za bilo što, ili štetni događaj ili bilo što drugo onda to je poput ove knjige od 400 strana. Nikada, nikad kraja. I kako onda uopće da imamo kulturu? Zapravo se radi o povjerenju i nepovjerenju građana. Ja doživljavam odnosno mislim da je percepcija građana u svezi obveznih osiguranja jednostavno nametnuta i oni to tako smatraju. I kad idete automobil dakle na tehnički pregled, onda kad ti kaže koliko je osiguranje škrgućeš zubima i to je tako. Nitko rado ne osigurava bilo što. Dakle po vama je to nekultura osiguranja.
Hvala. Odgovor na repliku, Ivana Posavec Krivec.
Hvala gospođo potpredsjednice. Ja sam vrlo jasno rekla za govornicom pod navodnicima kultura osiguranja. Dakle ono što sam time mislila obrazložila sam nekoliko rečenica kasnije govoreći o tome da su primanja hrvatskih građana nažalost još uvijek vrlo niska u Republici Hrvatskoj i da je često teško u takvim situacijama razmišljati o osiguranju imovine za budućnost. Ljudi preživljavaju iz mjeseca u mjesec i brinu da namire one mjesečne potrebe koje imaju u svojoj obitelji. I samo oni koji su prisiljeni, a to je statistika pokazala najčešće uzimaju različita osiguranja. Da li su to osiguranja stanova, kuća radi hipotekarnih kredita ili nešto slično, životna osiguranja kao police osiguranja ponovno za neke kredite. Dakle, to je ono o čemu sam govorila da građani u Republici Hrvatskoj na žalost još uvijek nemaju takvu kulturu kakvu imaju drugi građani koji su iz daleko jačih gospodarskih zemalja i koji si mogu priuštiti osiguranje da bi sa njim sigurnije boravili i brinuli o budućnosti. Kada ste mi postavili pitanje primjerice o osiguranju u poljoprivrednom sektoru, o osiguranju usjevima itd. Da jako dobro kolega znam o čemu je riječ, jer sam 4 godine kao općinska načelnica puno, puno radila sa poljoprivrednicima kako bi upravo tu kulturu osiguranja razvijali, kako bi ljudi stjecali osjećaj da ono od čega preživljavaju i hrane svoju obitelj moraju dodatno osigurati. Sklapali smo i neke druge mjere, a to su bile poticajne mjere jedinica lokalne samouprave i ponavljam sve to polazi od nas kako ćemo promovirati i koliko ćemo se zalagati za to da je osiguranje dobar oblik i dobar vid zaštite hrvatskih građana. U tom segmentu i ovaj novi zakon daje određena poboljšanja, poboljšanja u zaštiti potrošača.
Stjepan Milinković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa ja sam isto primijetio ove navode vaše kolegice gdje ste govorili da će ovaj zakon ako sam se dobro sjećao, da će ovaj zakon doprinijeti standardu, boljem standardu građana i kvaliteti života mada se još ono na najbolji način možda kaže da budu puni života kao što kaže onaj slogan turistički. I to je meni, to je dobro, hajmo reći dobro ali ja si sad postavljam pitanje ovo o čemu ste vi govorili sad i o poljoprivrednicima i o onima o kojima moramo mi brinuti. Dobro, hajde kako vi sad kažete dobro da se oni osiguraju svakako, ali od čega? Od čega molim vas lijepo od čega kada ih je toliko propalo, kada je 70% OPG-a blokirano, kada jedva sastavljaju kraj sa krajem, od čega? I sad kad dođe on i ako osigura, ako ga ovaj finom jednom ovakvom retorikom animira da on dođe osigurat e sad kad dođe do naplate onda je problem ovakve vrste i onakve vrste. E onda su tu rizici razni, pa se nisi pridržavao ovoga, onoga i svega i ovo što je kolega Grubišić govorio. Pa naplata je strašno veliki problem kada dođe do eventualne štete. Ali druga stvar, meni je posebno zapelo za uho kada ste vi rekli da ćete podržati ovaj zakon u punom smislu, totalno punom smislu. Pa nikako mi nije jasno kao vi predstavnica stranke koja govorite, koja traži 40% zastupnica žena ovdje u ovom Visokom domu, a kaže članak 8. da osiguravajuće društvo može na neki način osporiti i dovoditi u pitanje što je Odbor za zakonodavstvo. Zakonodavstvo spori da se jednostavno time ruši, krši Zakon o ravnopravnosti spolova. To mi nikako nije jasno kako možete takve stvari podržavati u punom opsegu, a da ne govorim o ovom dijelu da poljoprivrednici jednostavno nisu u ravnopravnom položaju, niti se mogu osigurati, niti mogu platiti i jednostavno su na izdisaju. To su za mene neprihvatljive stvari.
Ivana Posavec Krivec, odgovor na repliku.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega, nisam ja ni u jednom trenutku rekla da će temeljem ovoga zakona stanje u hrvatskom gospodarstvu biti bolje. To nisam rekla. Možda je to vama tako zazvučalo, ali to ja nisam tako rekla, nego sam rekla da kada se gospodarska situacija u Hrvatskoj poboljša da će biti samim time i lakše građanima dovesti se u situaciju da sklapaju osiguranja i da osiguravaju svoju imovinu, svoj život i sve ono što je moguće za budućnost i za jedan kvalitetniji život koji slijedi. Danas imate jako puno primjera gdje osiguravateljska društva nude razne alate kojima se možete osigurati od trajnog bolovanja, gdje se možete osigurati od situacije da ostanete bez posla, gdje se možete osigurati za različite nezgode. Znači, lepeza mogućih mjera osiguranja danas na tržištu je vrlo široka. Svi bismo vjerojatno željeli imati za sebe svoju obitelj i svoju imovinu, samo je pitanje koliko to u ovom trenutku možemo. S vremenom kako ćemo se gospodarski oporavljati zasigurno ćemo moći bolje odgovarati na sve te ponude. S druge pak strane od 2008. sam uzela pokazatelje. Zašto? Zato što je 2008. godina, godina početka krize. Od te godine gledajte kolega koliko je trgovačkih društava, obrta, OPG-a, poljoprivrednih gospodarstava propadalo od te godine. Nemojte gledati to od kraja 2011. ili početka 2012. od kada imamo mandat ove Vlade. Ali pogledajte i mjere koje je ova Vlada učinila da upravo pomogne i tim obrtnicima i tim poduzetnicima i OPG-ima i poduzećima i osobama, fizičkim osobama. Pogledajte što je Vlada RH učinila nakon katastrofalne poplave prošle godine, a čuli ste da je i ovdje zamjenik ministra rekao da gotovo nitko nije imao osiguranu imovinu. A o ravnopravnosti spolova na bazi osiguranja uistinu mislim da je ovdje sada smiješno i govoriti.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a govorit će kolege Boro Grubišić i Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra sa pomoćnicom. Da sto puta ovaj zakon nosi oznaku "E", "EEE" mi ga nećemo prihvatiti u klubu HDSSB-a. I ovo što kolegica Posavec reče malo prije da je država učinila, da dala je po 20 kuna gospodinu Tomiću i ostalim. Mogu i poimenično nabrojiti oni koji su dobili po 20 kuna naknade štete za lanjske poplave. Pa dajte 20 kuna, pa ne možete kupit ni dvije kile, tri sjemena za posijati, a kamoli štete koje su nastale poplavama u Slavoniji. Pa to je smiješno! Ali nije riječ o tome nego o osiguranju. Svatko od nas kada uđe u kuću osiguravateljsku, u zgradu u kojoj ona posluje ima percepciju jednog centra moći. Kao kad uđete u bilo koju banku u RH, dakle jedno strahopoštovanje koje izaziva. Zašto je to tako? Zašto osiguravateljske kuće potpomažu vrlo često i nešto drugo s čime ne posluju, npr. provode humanitarne i potpomažu humanitarno djelovanje, što je pozitivno, što je u redu. Međutim, potpomažu i neke udruge pa i nogometne klubove u velikim iznosima pa čak i političke stranke ili pak neke političare. Pa zato što je problem Zakona o fiskalnoj odgovornosti za ove institucije, ali i fiskalna blagajna. Da se to uvede vjerojatno bi drugačije bilo i poslovanje ovih institucija. Zašto se u ovom materijalu, u ovom prijedlogu Zakona o osiguranju navodi ovako, ovim prijedlogom zakona kaže na str. 2. uspostavlja se novi regulatorni okvir za osiguravateljnu industriju. Zašto se ovo naziva osiguravateljnom industrijom? Je li zato što u njoj radi 11,5 tisuća djelatnika, možda više nego u našoj metalnoj industriji u RH? Je li to zaista industrija? Ili je to pružanje nekih usluga koje nemaju veze sa onako pojmom industrija. Slično tome imamo i bankovnu ili bankarsku industriju o kojoj također zbore mnogi naši zakoni pa onda ovdje možemo govoriti s obzirom na to da su mnoge banke vlasnici osiguravateljskih kuća u biti o bankarsko-osiguravateljskoj ekipi u RH ili u tim institucijama koje evo nam uglavnom i njihovim poticajem dobivamo ovaj zakon na saborske klupe. Ako je itko podigao od nas, a vjerujem da su mnogi, stambeni kredit za kupovinu stana onda ste u banci dobili preporuku da taj stan osigurate točno kod te osiguravateljske kuće ili pak da još svoj kredit vežete uz obvezno životno osiguranje vaše vlastito kod točno te, ja neću govoriti o imenima, osiguravateljske kuće. Netko reče ovdje prije mene da je takva vezana radnja da je nelegalna. Međutim, to više nije samo poneki primjer, to je postalo pravilo. I to treba reći, o tome ne treba šutjeti. Kada dižete kredit oni vam uvjetuju da morate se osigurati ili taj stan ali i životno osiguranje uzeti kod te osiguravateljske kuće. Nadalje, pa nije daleko nama Njemačka ni ova Europa o kojoj piše. Recite vi nama koliko stoji osiguranje u Njemačkoj automobila? Nešto malo više od 100 eura. Ima li ijedna osiguravateljska kuća koja osigurava automobil za 800 kuna? Nema. Pa dakle, ako već donosimo ovakve zakone koliko traje važnost tehničkog pregleda u Njemačkoj? 2 godine. Za novi automobil kažu 5 godina. Kod nas svake godine morate otići na tehnički pregled i platiti to jasno. I koliko se plaća to u Njemačkoj, a koliko kod nas? Pa mi cijene osiguravateljskih usluga imamo više nego europske, a kakva su naša primanja, plaće i u kakvoj situaciji je hrvatska nacija po pitanju primitaka i siromaštva i percepcije siromaštva. To je nevjerojatno! I sad mi za tu debelu koku ili gusku sad joj mažemo još i vrat i donosimo propise gdje će svi ljudi kako reče kolegica dobiti ovim zakonom u budućnosti kulturu osiguranja. Ma čime ćete se osigurati? Tko će koga osigurati uopće u ovakvoj situaciji? Zašto postoji … [[Govornik se ne razumije.]] , pa vidite već i prije a i sada osiguravateljske kuće su naplaćivale auto osiguranje skuplje nego u Njemačkoj. U Njemačkoj je obrnuti slijed, kada imate novi automobil onda vam je osiguranje jeftinije nego kada imate automobil star 10 godina jer taj automobil je rizik u vožnji pa je onda i osiguranje skuplje. Kod nas je sve obrnuto. Imate bonus 5 ili 10% dok ne dođete na 50%, ne znam koliko, bilo je mijenjalo se to sad da ne ulazim. 5% jel'? Pa onda 10 godina morate kod istog osiguravatelja plaćati to da bi imali bonus od nekih 50%. I to je maksimum koji možete dobiti. Ili pak da se obvežete da ćete kod istog osiguravatelja plaćati osiguranje da bi vam odmah spustio 15%. To što je 12 domaćih, 13 stranih osiguravatelja, što je promet 8,5 milijardi kuna, to je skoro 8% Hrvatskog državnog proračuna, 8 milijardi kuna. Tu se veliki novci vrte. A gdje su veliki novci tu zna biti i štošta drugo. Osim toga, ja ne znam je li ovoliki materijal, nisam stigao vidjeti, koliko osiguravateljske kuće razvlače namjerno putem odvjetnika svojih ili pak svoje pravne službe sporove? Pa imam sad čovjeka koji mi je telefonirao maloprije i kaže da od '96. godine s jednim osiguranjem ne može riješiti naknadu štete. Od '96. godine! Žalba njegova pa žalba osiguranja, pa pravna služba ova, pa onda vještak jedan, pa vještak drugi itd. od '96 godine čovjek koji je imao tešku, ja sam ga liječio u Brodskoj bolnici, tešku prometnu nesreću i on se ne može naplatiti nikako. Zato što postoje određena pravila, određeni zakonski propisi gdje to može trajati unedogled. I evo ga podnio je zahtjev Europskom sudu za ljudska prava za naknadu štete za suđenje u razumnom roku. S obzirom da je kolega Bubalo, ja bih još, još ću u replikama to izreći i kolegi Bubalu ostavljam ovih 7 minuta da on kaže jer će biti vrlo zanimljiv. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolegi Bori. Naime, evo podijelili jesmo raspravu jer dosta je tih članaka, materijal je sveobuhvatan, 464 članka, pa evo nekoliko članka samo da upozorimo mi iz kluba HDSSB-a, prije svega članak 2.piše EZ direktive, no ovdje se nama čini u klubu da su upravo direktive nekih velikih igrača koji žele neke promjene i na hrvatskom tržištu ali i u odnosu na nastup na drugim tržištima. No, gledajući članak 7.poslovi osiguranja sigurno da su navedeni, no vidimo da se i osiguranja u zadnje vrijeme bave sve više i nekretninama koje postoje na tržištu, pa ne samo ovladavanjem, kupovinom nego i igranjem sa upravo tim nekretninama. Ono što je evidentno na hrvatskom tržištu iako je promijenio se Zakon o plaćanju, osiguranje potraživanja i naplata upravo u segmentu koji ne funkcionira u RH sve je više polica i poduzetnika koji se odlučuju upravo da usmjeravaju svoje police na naplatu potraživanja i pokušavaju zaštiti ono što se ne može zaštititi, a evidentno je da i država pa isto tako i poduzeća koja su u vlasništvu države ne plaćaju. Članak 50.uprava i nadzorni odbor, pa sve ono što je propisano mislim da je nedostatno jer evidentno gdje su uprave činile dok je SDP na vlasti, SDP-ovi ljudi, i kad je HDZ, HDZ-ovi ljudi da su loše upravljali pojedinim sustavima a vidimo kad dođe privatni vlasnik ili neko ko je izabran na natječaju da odmah te tvrtke, ta osiguravajuća društva skoči im naglo dobit i počnu najedanput efikasno poslovati. Gledajući članak 303.solventnost grupe, pa sigurno da solventnost grupe HANFA ne može provjeriti, niti provjerava kako isto tako i Narodna banka ne provjerava solventnost grupe pojedinih banaka koje su u vlasništvu našeg bankarskog sektora isto tako i osiguravajućih društava. Volio bi čuti da je HANFA provjeravala solventnost grupe. Članak 437.prekršaji, pa volio bi čuti koliko je bilo dosad prekršaja kad govorimo o crnim policama, kad govorimo o davanju bonusa ne pripadajućih bonusa, tko je prijavljen i koliko je dosad i po starom zakonu bilo prijava. No, sigurno da se ovim zakonom i ovim izmjenama otvara dosta toga. Kolega Boro je spomenuo priču o odvjetnicima koji imaju zadatak samo razvući ne plaćanje, jer upravo politike pojedinih osiguravajućih kuća jasno ukazuju da im nije interes da se isplati ono što pripada našim građanima ili poduzećima dapače nego razvlačenje i upravo da se ograniči tu rok naplate samog potraživanja naših građana, onda bi se vidjelo da je taj zakon u interesu građana a ne osiguravajućih društava. No isto tako svi mi znamo kad dođemo u osiguravajuće društvo, kad želimo neku policu dobijemo papirić s kojim ima žig, a isto tako da se keš i onda sigurno da je pitanje u klubu HDSSB-a pa zašto nema fiskalne blagajne u nekom biznisu koji izvrti godišnje 8 milijardi i 560 milijuna u Hrvatskoj? Pa odgovor je jasan, pa vjerojatno pojedine kuće financiraju pojedine političke stranke koje štete takav način poslovanja, a svi mi dobro znamo da na hrvatskom tržištu dio polica, dio ja bi rekao i bonusa isplaćuje se upravo iz tih fondova. Pa to je pitanje koje si mi trebamo postaviti u Hrvatskom saboru. I kada spominjemo ovu industriju, ne samo industriju osiguravajućih društava nego i druge industrije u fiskalnom financijskom sektoru onda sigurno da prvo pitanje pa zašto nema fiskalne blagajne? Gledajući ono što je ukinuto prije nekoliko godina a to je da se stimulira upravo životno osiguranje koje se godinama stimuliralo i kroz korozne porezne olakšice, ukinuta je mogućnost da upravo ljude se pomaže na taj način i da se kroz prijavu poreza omogući da upravo dio prihoda mogu pravdati kroz same police. S time bi potakli i taj dio životnih osiguranja na samom hrvatskom tržištu. Gledajući stres testove hrvatskih osiguravajućih društava vidljivo je da postoje rizici, da postoje rizici koji se ne umanjuju sa ovim izmjenama i ovim zakonskim rješenjima. Prema tome, kad gledamo i uprave društava, i nadzorne odbore gledajući stres testove sigurno da moramo dosta toga učinili da bi se rizik smanjio u poslovanju osiguravajućih društava, a posebice zato što dobar dio je u stranom vlasništvu. Gledajući i rat koji smo imali na terenu, a to je bio rat za stanice za tehnički pregled, pa ja bi sigurno volio i danas čuti koliko je ko od osiguravajućih društava ovladao sa stanicama za tehnički pregled jel tu smo imali na terenu rat prsa o prsa upravo za stanice za tehnički pregled, jer svako tko dođe u stanicu za tehnički pregled sigurno da nam tom mjestu većinom i plati policu osiguranja samoga automobila, ali isto tako i kaska. Ono što je i kolega Marić maloprije u raspravi govorio, što smo evo i u Saboru otvorili ne samo rizik po spolu, nego onaj rizik koji se po gradovima definira i zato često imamo situaciju i da leasing kuće ali i osiguravajuća društva preferiraju pojedine jedinice lokalne uprave i ta registracija DA, ispada da ima više s tom registracijom automobila nego što ima mjesto stanovnika. Pa tu se vidi nelogičnost, tu se vidi da se zakonska regulativa mora mijenjati, i upravo nanosi se šteta nekim jedinicama lokalne uprave, snažnijim jedinicama lokalne uprave koje imaju veće premije rizika. Ovaj zakon je od petka do petka, samo bojim se da bi morali opet ići ispočetka jer s ovim zakonom ne ide se na ruku ni građanima, isto tako ne ide se onima kojima bi se trebalo ići nego se ide onima koji su naručili ovaj zakon. Prema tome klub HDSSB-a ne može podržati ovaj zakon jer je u suprotnosti i sa potrebama tržišta, u suprotnosti i sa našim očekivanjima. Hvala lijepa.
Na izlaganje kolege Grubišića, replika Stjepan Milinković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Grubišić je sa primjerom onog gospodina koji je dobio 20 kuna kao naknadu za štetu, mislim da ste dobro ilustrirali kako to funkcionira u praksi. I vjerojatno kad je taj gospodin ugovarao, kad je išao ugovarati onda su mu sigurno bile obećavane brojne mogućnosti ovako i onako, a na kraju evo vidimo kakav je rezultat. I nesporno je isto tako reći da postoji svijest o potrebi osiguranja, postoji ona kultura i želja ljudi da se osiguraju, poglavito naših poljoprivrednika. Jer on kada izgubi jedanput usjev, mi to znamo i ja sam isto čelnik jedinice lokalne, kada izgubi jedanput usjev on je izgubljen za tu godinu, za sljedećih nekoliko godina. Ali nema. I što on radi u tim okolnostima? Obraća se jedinici lokalne samouprave, pomozite. Ali naravno sada je problem drugi i mogućnost jedinica lokalne samouprave su sve manje. Sve manje, kako? Jer jednostavno su, prihodi su smanjeni, sve veći broj obveza i problemi su tu veliki. Dakle prvo teško se osigurati a konačni rezultat je takav kakav ste vi rekli i sami se dovodimo u sumnju. Ali vidite ta industrija nudi i druge brojne pakete kako kaže, i industrija se zove, pakete tih osiguranja, pa i od one koju mi dobro poznajemo od profesionalne odgovornosti liječnika gdje se radi. I na kraju kada dođe do takvih poteškoća, naravno da odvjetnici onda imaju već, koji su se i specijalizirali po tom području, i onda naravno, isto tako udaraju po tome dijelu. Dakle sve su to stvari koje je potrebno na ovom mjestu upozoriti i sigurno da u funkcioniranju i u provedbi postoji puno problema. Hvala lijepa.
Boro Grubišić, odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolega, ma nije samo stvar u naknadi za usjeve poljoprivrede koji su bili pogođeni poplavama. Da došlo je mnogima 20 kuna, nekima čak i manje, došlo je 4, 5 kuna, pa onda mora platiti kartu u Slavonski brod autobusnu da bi došao podići to. Imate vi primjere i kod auto osiguranja. Dakle da čovjek čeka popravak jer nema s čime popraviti automobil dok mu osiguranje ne isplati. A oni čekaju, 2, 3, ne znam ni ja, silna je procedura da bi se to utvrdila šteta i da bi se konačno izvršila uplata. A onda kada uplaćujete, dakle ili na primjer životno, ako ga ne uplatite u roku od 15 dana kada je rok uplate oni kažu da će prekinuti osiguranje. Ne toleriraju to što vi trenutno možda nemate novaca ili mogućnost da vam odgode to. Dakle oni će vam prekinuti životno osiguranje i dogodi li se 16.-ti dan nezgoda reći će puj pik ne važi više, iako ste 20 godina možda uplaćivali ili 15 godina, to je strašno. Dakle, trebalo bi pod istim uvjetima, ako se uvjetuje kupcu osiguranja onda pod istim uvjetima da se i isplata štete izvrši u roku od 15 dana ili uz zateznu kamatu, može, ali uz zakonsku zateznu kamatu. A toga nema, ni u ovom zakonu, ni u bivšim zakonima. Dakle o jednakim uvjetima. Djeca plaćaju u školi 20 kuna godišnje i to plaćaju roditelji, ne Ministarstvo školstva, roditelji plaćaju. A kada npr. netko slomi palac na gimnastici na tjelesnom odgoju u školi, znate koliko dobije? 100 kuna dobije dijete, takva je tablica kažu. Pa to je strašno. A od djece kojih ima 600 tisuća u Hrvatskoj u osnovnim školama oni zarade, osiguravajuće kuće 12 milijuna kuna. Dakle od najzdravije da kažem populacije koja je u Republici Hrvatskoj, 12 milijuna kuna godišnje. Pa 8 godina dijete ide u školu, to je 96 milijuna kuna. Oko 100 milijuna kuna a isplate znamo kakve su.
Goran Marić, replika.
Hvala lijepa. Kolega Grubišić govorili ste o potrebi kulture osiguranja. Pa za tu kulturu se brine zakonodavac jer nameće i ovi ucjenjivači koji ucjenjuju, prema tome, ona je već na dovoljno razini jer smo prisiljeni se osiguravati. Ali ono što nam je najpotrebnije to je kultura isplate šteta. Što ćemo sa tom kulturom? Kako nju izgraditi? A ona je sve lošija i lošija. Ovaj zakon ne razaznaje osnovne poteškoće u području osiguranja. Što utječe na premiju osiguranja? Utječe zona rizika, što je apsurd nad apsurdima. Tko je to procijenio da je u Šibeniku u odnosu na Zagreb, da je Zagreb 60% opasniji, da je to zona rizika gdje je 60% opasniji za sudare i nastanak štete nego u Šibeniku. Ma tko je to izmislio i na čemu se to temelji? Polica prosječna u Šibeniku 1000 kuna, u Zagrebu 1600 kuna. Mogu samo reći za Boga miloga. Što dalje utječe? Utječe snaga vozila vlasnika. Kada kupi vlasnik od 60 godina, iskusan vozač, dobiva popust na bijesno auto i daje ga sinu koji vozi bijesno i napravi štetu, onda plaća po jeftinoj tarifi. Bitno je tko upravlja vozilom a ne vlasnik vozila, to se ne uzima u obzir. Treće, snaga vozila, odnosno starost. Pa kako u jednom slučaju starost je prednost a u drugom nedostatak. Kada starija osoba, pitanje je, u kojoj dobi starija ili lošije vozi ili bolje vozi, u jednoj dobi bolje, u drugoj dobi malo i lošije. A ono najvažnije što je, naknada za korištenje cesta nije niti jedanput poskupjela u zadnjih godina i godina a sve što se odnosi na osiguravajuća društva je poskupjelo. A oni osiguranici koji se osiguravaju ili im je smanjena 5, 6 puta plaća ako su imali sreće ili su otpušteni pa nemaju od čega osiguranje platiti a ono jedino poskupljuje. Ovaj zakon to uopće ne vidi nikako, ne razaznaje.
Hvala. Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepa. Kolega Marić, možda vi znate a evo ja ću vam postaviti pitanje i onda ću odgovoriti, u kojem gradu u Hrvatskoj je registrirano najviše vozila a s obzirom na broj stanovnika? Daruvar. Svi vidimo na autocesti svi su iz Daruvara. To je nevjerojatno. Da, rizik je kažu najmanju u Daruvaru pa je najmanje, ali i Daruvara imate od Iloka do Zaprešića. To je nevjerojatno. Dakle povlađujem ono što ste vi rekli. Nadalje, i Slatina, kaže mi Češek i u Slatini je dobro registrirati. Kada sam ja slomio svoj kuk i tražio s obzirom da imam nogu dulju centimetar i pol nego ovu drugu, ima određene, kakve pokrete itd., ne mogu izvesti, onda mi je osiguravajuća kuća ponudila jedna 20% a druga 10%. Pa sam ja rekao ovoj drugoj koja je 10% da mi je druga ponudila 20% jer plaćam dva osiguranja, tako je bilo tada, sada imam samo jedno, onda su oni rekli dati ćemo vam 15, oni su se počeli pogađati sa mojom invalidnošću, mojom bolesti, da sa kukom. Ali nemojte nas kaže tužiti ako budete dobili protezu kuka. I to je bio preduvjet. Pa sam ja, mi smo se dopisivali i na kraju ajde nešto sam istjerao, a nisam do kraja. Dakle, ono što ste vi govorili da taj jedan voluntarizam zapravo, počevši od Nadzornog odbora, upravnog odbora ili vijeća ne znam kako se točno, uprave zapravo, tako i u šteti isplate, naročito u isplati štete. E tu ako može ikako da oškrnu od osiguranika to im je najveća milina, a to bi zakon morao zapriječiti. Morao bi zapriječiti, međutim čini mi se da ne vidim baš puno članaka u vezi toga. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Replika, Dražen Đurović na izlaganje kolege Bubala.
Hvala. Vi ste kolega Bubalo kao i Grubišić govorili o uvezanosti banaka od kojih su mnoge vlasnice zapravo osiguravateljskih društava i zapravo u jednoj sprezi koja je tu uspostavljena prilično vrlo često zapravo na štetu potrošača. Imamo primjere kod stambenih kredita gdje banka sav teret naravno prebacuje na korisnika kredita, ne samo teret valutne klauzule pa prebacuje, uzima hipoteku pa uzima mjenicu, pa sjeda na plaću, pa stavlja kolaterale, jamce i onda tu nekretninu koju ste stavili na hipoteku vas tjeraju da vi plaćate i policu osiguranja za tu nekretninu. No očito da toj tzv. industriji nije više dovoljno tih polica pa su zadnjih nekoliko godina još pridodali u te kolaterale primjerice policu ne samo nekretnine već i osiguranja vašeg života pa vi onda za taj kredit morate banci plaćat i policu osiguranja života, a sad kako je krenula recesija sad su dodali i police osiguranja da ne ostanete bez posla. Pa ste vi onda u situaciji kad dižete stambeni kredit, rješavate svoj problem da bankama morate kao kolateralu dodavati po tri police, jednu osiguranja nekretnine, jednu svog života i treću policu da nećete ostat bez posla. I mi kao država ne nalazimo baš nikakav odgovor sustavno da zaštitimo primjerice te korisnike kredita već ih zapravo praktički puštamo u ralje tih institucija koje više ne znaju što bi izmislile i na koji način bi zapravo sve recimo osigurale, a zapravo pritisnule hrvatske građane da moraju u što većem broju zapravo biti, reći ću slobodno žrtve raznoraznih kreditnih aranžmana koji su u pravilu kao što ste vi rekli dobri samo dok plaćate premiju.
Hvala. Odgovor kolega Bubalo, izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo dobro je kolega što ste reagirali jer ne može se izmjena ugovora raditi jednostrano pa i u članku koji se odnosi na osiguranje nekretnine pa kažete života, pa posla, pa vjerojatno i djece koji trebaju otplaćivati taj kredit ili nešto slično. Ali evidentno na hrvatskom tržištu i tu HANFA ne radi svoj dio posla, upravo ta sprega kad govorimo o solventnosti grupe, a ovdje u članku 303. spominje se da će se kontrolirati solventnost grupe ali se ne kontrolira uvezanost i ono što se kaže moraš između osiguranja i banaka, a to je da se moraš osigurati u toj i toj kući koja je povezana upravo kroz grupu, kroz vlasnički kapital, a to je ono što štetno utječe na naše građane, građane Republike Hrvatske.
Hvala. Nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika HSU-a Željko Šemper. Izvolite.
Prema važećem Zakonu o osiguranju uređeni su uvjeti osnivanja i poslovanja društava za osiguranje i društava za reosiguranje, obavljanje unutarnje revizije tih društava, postupak likvidacije i stečaja, ovlasti nadzornog tijela i obavljanje nadzora zaštite potrošača Hrvatskog ureda za osiguranje, kao i udruživanje osiguravatelja. Na tržištu osiguranja u Republici Hrvatskoj djeluje čak 25 društava za osiguranje i tek jedno društvo za reosiguranje, 41 društvo za posredovanje te još više od 390 društava za zastupanje u osiguranju. A u smislu ovog zakona društvo za osiguranje je pravna osoba sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koja obavlja poslove životnog ili neživotnog osiguranja, koja ima odobrenje agencije za obavljanje poslova osiguranja i upisana je u sudski registar nadležnog trgovačkog suda. U poslovima osiguranja prema članku 7. prijedlogu zakona spadaju sklapanje i ispunjavanje ugovora o neživotnom ugovoru, ugovora o životnom osiguranju, osim obveznih zdravstvenih, obveznih mirovinskih osiguranja i obveznih socijalnih osiguranja. Od početka opće krize u Hrvatskoj konačno u 2013. godini prekinut pad ukupne premije hrvatskog tržišta osiguranja nakon niza dobrih godina i dvoznamenkastih stopa rasta prije krize. U 2013. su ukupne premije osiguranja neznatno porasle za 0,4% u odnosu na 2012. godinu što je ukazivalo na jedan pozitivan trend. Međutim, u prosincu 2014. godine neživotna osiguranja bilježe veliki broj osiguranih slučajeva koje čine 69% ukupnih premija gdje je bruto premija iznosila gotovo 6 milijardi kuna. Najzastupljenija vrsta osiguranja je i nadalje osiguranje od odgovornosti za upotrebu motornih vozila sa zaračunatom bruto premijom od 2,4 milijarde kuna ali bilježe pad od 18% u odnosu na prosinac 2013. godine. Životna osiguranja u bruto premijama iznose 2,6 milijardi kuna, bilježe kontinuiran porast, a u ukupnoj premiji sudjeluju sa 30%. Najveći udio ima klasično životno osiguranje sa premijom od 2,3 milijarde ili čak 88% u skupini životnih osiguranja. Ovim prijedlogom zakona osiguravaju se pretpostavke za novi regulatorni okvir za osiguravateljnu industriju s novitetima više razine zaštite potrošača, veću transparentnost poslovanja, te način upravljanja i učinkovitost društva u upravljanju rizicima. Pristup temeljen na riziku pojačava nadzor nad društvima za osiguranje, a cilj je i kontrola rizika društva za osiguranje, ocjena financijske ranjivosti kao i identifikacija potencijalnih nedostataka u poslovanju društava za osiguranje. Cilj prijenosa direktive EU je postavljanje čvršćih pravila poslovanja i uvođenje promjena u upravljanju rizicima, unapređenje pravila vrednovanja imovine i obveza, predviđanje sankcija za loše upravljanje, uvođenje novih načina izvještavanja i javne objave što će dovesti do bolje zaštite osiguranika odnosno korisnika osiguranja. Društvo za osiguranje dužno je svake godine izraditi i objaviti Izvješće o solventnosti i financijskom stanju kao i obvezno redovito izvještavati Hrvatsku agenciju za nadzor financijskih usluga. Do sada su društva za zastupanje u osiguranju u stanicama za tehnički pregled mogla samo obavljati osiguranje od nezgode i osiguranje od odgovornosti za upotrebom motornih vozila. Sada će moći obavljati i osiguranje cestovnih vozila, osiguranje robe u prijevozu, osiguranje troškova pravne zaštite i osiguranje pomoći ili asistencija. U osiguranju građana zanimljivo je životno osiguranje. U vrijeme radnog vijeka zaposlenici gotovo i ne razmišljaju o vremenu kad će u mirovinu, kakva će ona biti, hoće li se od nje moći živjeti. Ovo vrijeme višegodišnje krize sve više utječe na to da se pomalo razmišlja o vremenu koje će kad-tad doći, a financijski stručnosti jednu od mogućnosti štednje naravno ako se to može za starost u životnom osiguranju predlažu i životno osiguranje. Iz ocjene stanja vidljivo je da naši građani koji štede životno osiguranje uglavnom uzimaju klasično životno osiguranje, a ima ih osim njega i drugih vrsta. Osiguranje života za slučaj doživljenja, osiguranje života za slučaj smrti, popularno je posebno mješovito osiguranje života za slučaj smrti i doživljenja, osiguranje kritičnih bolesti i doživotno osiguranje života. Osim njih tu je i rentno osiguranje s periodičnim isplatama tijekom određenog razdoblja ili doživotno prema izboru osiguranika kao i dopunska osiguranja uz osiguranje života koje se ugovaraju u životno osiguranje i pokrivaju razne rizike. Od ozljede uključujući nesposobnost za rad, od smrti, uslijed nezgode i invaliditeta uslijed nezgoda ili bolesti. Prema članku 21. Društvo za osiguranje koje istovremeno obavlja poslove životnog i neživotnog osiguranja dužno je zasebno upravljati poslovima životnog osiguranja i zasebno poslovima neživotnog osiguranja pri čemu interesi ugovaratelja neživotnog osiguranja i interesi ugovaratelja životnog osiguranja koji može imati pravo na dobit iz ugovora o osiguranju ne smiju biti dovedeni u pitanje. Prema člancima 159. do 161. koji su usklađeni sa člancima Direktive Europskog parlamenta i Vijeća, društvo za osiguranje dužno je svu imovinu, a posebno imovinu za pokriće minimalnog potrebnog kapitala ulagat na način koji osigurava sigurnost, kvalitetu, likvidnost i profitabilnost portfelja u cjelini. Isto tako, dužno je imovinu za pokriće tehničkih pričuva ulagat na način koji je primjeren prirodi i trajanju obaveznog osiguranja i obvezi reosiguranja i u najboljem interesu ugovaratelja osiguranja osiguranika i korisnika osiguranja. Da bi se zaštitilo korisnika osiguranja prema člancima 380. do 382. društvo za osiguranje dužno je prije sklapanja ugovora o osiguranju putem pošte i elektroničke pošte dostaviti pisanu obavijest o svim informacijama i podacima o osiguranju. Isto tako, društvo je dužno za vrijeme trajanja ugovora o osiguranju pisano obavijestiti ugovaratelja osiguranja o eventualnim promjenama ugovora. Posebno je to bitno kod ugovora o životnom osiguranju gdje je korisnik osiguranja životno zainteresiran koliko će biti isplativa njegova višegodišnja štednja i sudjelovanje u eventualnoj dobiti. Zbog ukupnog poslovanja osiguravajuća društva propisana je obveza vođenja statističkih podataka o poslovanju, rizicima, osiguranim slučajevima i štetama, a člancima 204. do 211. uređen je i nadzor nad društvima za osiguranje. S obzirom na značaj djelatnosti osiguranja ovaj prijedlog zakona ima puno, čak 464. članka. Teško je bilo u ovom kratkom vremenu detaljno ga proučiti i pronaći i dati eventualne primjedbe no koji će se vjerojatno iskazati u praksi i njegovoj primjeni. Najvažnije da građani kao korisnici usluga osiguravajućih društava dobiju kvalitetnu uslugu, mislim na naknadu štete predviđenu ugovorima, da rizik njihovog ulaganja bude minimalan bez negativnih posljedica za sve građane osiguravatelje. Klub zastupnika HSU-a podržat će ovaj prijedlog zakona.
Hvala. U ime kluba HNS-a Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovaj Prijedlog Zakona o osiguranju s konačnim prijedlogom zakona. I odmah na početku ću reći da ću, iako govorim u ime kluba dati amandman na članak, odnosno već sam ga predao članak 8. Konačnog prijedloga zakona, te se stavak 1. mijenja i glasi: "Društvo za osiguranje ne smije pri sklapanju novog ugovora o osiguranju prilikom izračuna premija i određivanje osiguranog iznosa uzeti u obzir osobne okolnosti spola. I naravno nakon toga iznimno društvo za osiguranje može kod ugovora o osiguranju na grupnoj osnovi uzeti u obzir, ali to se radi grupno osiguranja kad su korporacije, kad su tvrtke, ali ono što je ključno da kod izračuna premija uzeti u obzir se ne smiju osobne okolnosti spola. Kad govorimo o osiguranju, posebno osiguravajućim društvima već smo i u uvodu čuli od zamjenika ministra ali naravno treba naglasiti da ovdje se radi o u ovom trenutku o 25 društava za osiguranje, ne govoreći o jednom društvu za reosiguranje, 41 društvu za posredovanje u osiguranju i reosiguranju te više od 390 društava i obrta za zastupanje osiguranja. Ali naravno da ključ i fokus je u svakom slučaju prvenstveno na 25 društava za osiguranje koji su imali 5,7% manje bruto premija u 2014. nego u 2013. godini kad je to bilo 9,1 milijarda kuna. Zato samim tim jasno je koliko je značajno i bitno kod donošenja ovoga zakona da zakonitost i stabilnost koju HANFA i po ovome zakonu i po svim onim obavezama koje po drugim zakonima HANFA ima je ključna i bitna. Ono što sigurno je značajno i vjerujem da će ovaj zakon omogućiti, a to je da u skupini životnih i neživotnih osiguranja udjel se značajno povećava ili on je ispod prosjeka EU. Treba naravno kad govorimo o ovom zakonu jasno reći da je 15 društava za osiguranje u neposrednom većinskom vlasništvu nerezidenata, da premijski udjel za 15 društava u neposrednom većinskom vlasništvu nerezidenata na dan 31. prosinca 2013. iznosio je 43% dok je preostalih 12 društava u većinskom vlasništvu rezidenata iznosio njihov udjel 56%. Koncentracija osiguravateljnog portfelja prema ukupno zaračunatoj bruto premiji u 5 najvećih društava za osiguranje povećala se sa 64,3% u 2012. na 65,6% u 2013., dok se istovremeno u promatranom razdoblju koncentracija osiguravateljnog portfelja od 10 najvećih društava za osiguranje povećala na 83% što vidimo da je dosta velika koncentracija na 5 društava. I naravno onaj dio koji je vezan za ukupna neživotna osiguranja u 2013. godini bio je 72% od onih ukupnih 9 milijardi bruto premija, a ukupna životna osiguranja 27,97%. Od toga najveći udio imaju osiguranja odgovornosti za upotrebu motornih vozila kao i životna osiguranja 24, odnosno 25%. Sigurno da ovaj zakon ne može obuhvatiti i one segmente koji su bitni u provedbi ovoga zakona i probleme koji nastaju, naročito kod osiguranja motornih vozila, gdje mi godišnje imamo sigurno između 10 i 12 tisuća raznoraznih tužbi koje opterećuju pravosuđe. I nešto za razmisliti i Ministarstvu pravosuđa, ne Ministarstvu financija, ali u suglasnosti sa Ministarstvom financija, a to je da se na drukčiji način riješe bagatelne tužbe, bagatelni sporovi kod osiguranja motornih vozila. Jer s jedne strane bi rasteretili pravosuđe, naše sudove, a s druge strane bi i pojednostavili procese i ubrzali procese i sigurno kvalitetnije to sve skupa riješili. Ono što je ključno ne samo u korist, jer da li će se presuditi u korist tog osiguravajućeg društva ili određene osobe ili pravne ili fizičke osiguravatelja, nego je bitno da u biti se smanji njima troškovi u svim tim procedurama. A to je sigurno i interes svih nas ovdje skupa. Zakon, kad smo već u uvodu rekoh na koga se sve i koliko odnosi, u svakom slučaju donosi jedan iskorak. Svi zakoni koje dijelom usklađujemo sa direktivama EU su podizanje jednoga standarda, podizanje jednoga nivoa kvalitete i kvantitete. Sigurno da jedna od bitnih stvari, a to je kad smo govorili i o rezidentima i kad govorimo o nerezidentima, govorimo o vlasnicima, je prostor u kojem oni sada sa ovim zakonom puno lakše kao tvrtke koje ipak rade u Hrvatskoj, matično su registrirani, imaju mogućnost i prostor širiti se dalje u regiji. Kako za nerezidente tako i za rezidente čime ova mogućnost obavljanja poslova reosiguranja u svakom slučaju otvara taj značajan prostor ne samo radi proračuna RH nego i rasta gospodarstva i ove iznimno, iznimno bitne djelatnosti. U uvodu smo isto čuli od zamjenika ministra zaštita potrošača. To je jedan od naših prioriteta. Ne prioriteta samo u EU, zaštita građana od bilo kojih problema koji mogu nastati kod ugovaranja sa bilo kim, u ovom slučaju sa osiguravateljima. Obaveze u roku od 15 dana, odnosno HANFA-e u roku od 30 dana da reagira, da se da odgovore. Tu zaštitu potrošača podiže na onaj nivo koji je potreban, a da to znači da se odgovori dobiju vrlo, vrlo brzo, skoro rekao bih i odmah. HANFA, kvantitativni nadzor HANFA-e, veće količine rizika nadzirati, identificirati, kontrolirati rizike osiguranja tržišnog udjela kreditiranja, operativne koncentracije to je jedna iznimna uloga HANFA-e u kojoj ovaj zakon HANFA-i daje još dodatne obaveze i odgovornosti a i našu zadaću da kad budemo primali izvješće HANFA-e da bude vrlo analitička, vrlo pedantna kako bi mogli što kvalitetnije znati naravno da li je to dovoljno ispravno, da li dovoljno kvalitetno i da li naravno HANFA ima kapacitete. Ja osobno smatram da HANFA ima kapacitete da može odraditi ovaj posao koji novi zakon dodatno daje, ali to je sve nama u svrhu stabilnosti ovoga sustava, djela financijskog sustava a i zaštite potrošača. Ovim zakonom podižemo taj nivo i rasta i razvoja osiguravajućih prvenstveno društava, a s druge strane zaštite potrošača. I još jednom ponavljam klub HNS-a podržava ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Prelazimo na replike. Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Gjurković, vi nećete biti jedini koji ćete uložiti amandman u vezi članka 8., dakle u svezi očite diskriminacije prema spolu, dakle kod osiguravanja iako u ovom članku 8.piše da je do 1.srpnja 2013.na snazi zapravo diskriminacija, ona je već sad etablirana u osiguravateljske kuće i u ugovore. Pa mi nije jasno da evo vaša se Kukuriku koalicija u političkom životu, naravno i mi, zalažemo za što ravnopravniji odnos spolova barem u tom dijelu koji se odnosi na spolove, ima i drugih oblika diskriminacije ne samo prema spolovima, da je ovakav zakon i dosada bio na snazi a evo sada predlažete nešto što je gospođa Kosor predložila svojim amandmanom i niz drugih zastupnika i klubova svojim amandmanima. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor kolega Gjurković. Izvolite.
Poštovani kolega, dakle drago mi je da se svi slažemo oko toga i da evo sa amandmanima vjerojatno će se i jasno i izričito napisati da se ne smije uzeti u obzir osobne okolnosti spola osim naravno izuzetcima. A kad govorimo o određenim ugovorima koji su već odrađeni, koji postaje nema retroaktivnosti to je sasvim jasno i mi se ovdje i trudimo i radimo da ne radimo zakone koji su retroaktivni a najčešće ovi zakoni koji su možda, ugovori o osiguranju koji su uključivali određenu spolnu nejednakost su ugovori koji su nastajali i već 90.tih godina po različitim zakonima. Prema tome, retroaktivnosti zakona ne možemo, takve stvari mijenjati svjesni činjenice svi skupa da to nije dobro, ali moramo poštivati i pravnu državu, i zakonitost i potpisane ugovore.
Hvala. Goran Marić replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Gjurkoviću, dobro je da ste ovim amandmanom reagirali ali kao što je kolega Grubišić rekao imao diskriminaciju na djelu i ona i dalje traje. Nije retroaktivno djelovanje ako nešto spriječimo ubuduće, da ne može djelovati nešto i u budućnosti, a kažete da će biti diskriminacija otklonjena, a ugovori će ostati na snazi i oni u budućnosti koji su sklopljeni prije 1.srpnja 2013.godine. Ne može se retroaktivno djelovati da u odnosu na što se dosad donijeli, ali nakon donošenja takvi ugovori ne bi smjeli važiti, nakon donošenja zakona. Recite mi molim vas jeste li vi za to, kad već amandmanima reagirati, da se amandmanom reagira i na to da mora s obzirom na poslovanje gotovinom biti i izdavan fiskalni račun za osiguravajuća društva? Niste za to ili jeste? Ako jeste, ja jesam ali ne može se amandmanom to reagirati, jer amandman ne može na tekst koji ne postoji. Znači da je nekome toliko silno stalo u interesu a da je u zakon se stavilo da je obavezo za osiguravajuća društva izdavati fiskalni račun onda bi to tjeralo i Zakon o poslovanju gotovinom na promjenu tog zakona. A ovako, i tolik puta smo mi to napravili, jeste li za propisane minimalne uvjete za članove uprava i nadzornih odbora, jeste li za to da se propiše da tako važnu instituciju ne može, da je minimalno potrebna visoka stručna sprema ekonomskog ili pravnog smjera? Ja mislim da bi bilo poželjno, ali ne da bude netko što se školovao za nešto drugo i nema visoku stručnu spremu, bude direktor osiguravajućeg društva a ne može onaj tko se za to školovao jer ga s ovim onemogućujemo ako nije imao iskustva u osiguravajuće društvu, ali rekao sam može i predavati na fakultetu taj predmet.
Vrijeme kolega Marić. Hvala. Odgovor kolega Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Dakle, jako puno je pitanja. Dakle, ne možemo raditi retroaktivno bez određenih dogovora zakone kojima ih poništavamo jer to svi znamo. Ako ništa drugo da pojednostavim pada na Ustavnom sudu, to je broj jedan. Svi smo svjesni i zato činimo napor da svi drugi ugovori koji budu nemaju mogućnost bilo kakve spolne diskriminacije. I to su one ključne stvari. Kad govorimo o fiskalnoj blagajni moram priznati da fiskalna blagajne ne može ići u ovaj zakon, ona je vezana za druge zakone i podržavamo svi skupa i dapače želimo da bude kontrolirane i blagajne, i gotovina po pitanju i ovih osiguravajućih društava. Kada govorimo o upravama, s obzirom, evo ja sam i pročitao statistiku gdje govorimo koliko imamo ne rezidenata ili rezidenata kao vlasnika osiguravajućih društava, kao nositelja ovih, nositelja u biti i najvećih društava na koje se ovi zakoni i odnose. Mi imamo situaciju sigurno da nitko neće birati nekvalitetne ljude da upravljaju osiguravajućim društvima. Isto tako postoje mogućnosti a postoji i praksa, ne samo u nas, da ljudi koji rade dugo u osiguravajućim kućama imaju dovoljno iskustva iz prakse da mogu naravno participirati. Ali naravno to zavisi od vlasnika. S obzirom da sve osiguravajuće kuće su privatne, vlasnici najbolje znaju tko i na koji način i ne moramo ih limitirati.
Hvala. I Gordana Sobol replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Gjurković, dakle vezano oko vašeg amandmana na članak 8. ovoga prijedloga zakona, ja se nadam da će i predlagatelj uzeti u obzir vaš, da li će biti baš tako kako je ovdje kod vas naznačeno ili će ga dodatno još urediti. Dakle, iz jednog ustvari razloga zato što mi se čini da je ono što piše u članku 8. a kada se pogleda obrazloženje toga članka 8. da je u biti u nesuglasju. Dakle ono kako, kada čitate obrazloženje toga članka imate jedno a kada čitate sam članak, barem na prvi pogled ispada nešto drugo. Ono što mi je možda, svi vi koji ste govorili o ovom problemu je nedovoljno bilo jasno izraženo a to je da su do sada, dakle u Hrvatskoj je ustvari je upravo prevladavajući faktor u određivanju premija životnih osiguranja, mirovinskog osiguranja, osiguranja od bolesti nekih drugih tipova osiguranja u biti spol bio prevladavajući. Ovo je sada uvođenje tzv. unisex polica osiguranja, dakle gdje osiguravatelj ne bi smio, dakle određivati premije s obzirom na spol. A ono što također treba reći da će se uvođenjem unisex premija kada se npr. radi o životnom osiguranju to značiti da će muškarcima premije ustvari padati a ženama će rasti. Tako da kada govorimo o problematici ravnopravnosti spolova. I pojedine kolegice, a mislim da je kolegica Kosor dala prijedlog da se potpuno briše taj amandman, ustvari je po meni to nerazumijevanje uopće što u slučaju kada u pitanju su premije osiguranja uopće ravnopravnost spolova znači. Tako da osobno podržavam vaš amandman u smislu pojašnjenja onoga što same direktive Europske unije donose.
Hvala. Odgovor kolega Gjurković, izvolite.
Hvala kolegice. Dakle moj amandman samo pojašnjava jer često i mi ne znamo kvalitetno pročitati ono što piše iako se bavimo ovim poslom jer pravno se stvari recimo malo nerazumno za laika ako nije pravnik bavi. Znači ovim amandmanom mi jasno definiramo jednakost spolova. Znači dvije osobe, muška i ženska, istih godina, imaju istu premiju. I to je ono ključno. S ovim, u biti na taj način to definiramo jer tako ne možemo pisati u zakon, pa onda sa ovim amandmanom kažemo mi smo svi isti točka.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu, Davorin Mlakar, nema ga. Gubi pravo na raspravu. I završno u ime predlagateljice zamjenik ministra Igor Rađenović. Izvolite zamjeniče.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo vrlo kratko, imao sam jednu dužu intervenciju, nakon drugo ili trećega kluba, pa smo mislim dobar dio razjasnili oko ove rasprave, zapravo oko puta koji mi se učinio da nije najbolji da govorimo oko ovoga zakona. Naime, rekao sam to i uvodno i ponovio u nizu replika da smo mi dakle svjesni kao predlagatelji da ovaj zakon nije jednostavan, nije lako čitljiv, nije lako probavljiv, samo za stručnu javnost, sama količina 464 članka dovoljno o tome govori. Ali s druge strane mislim da se iskristaliziralo u raspravi i u nizu evo i ovih zadnjih klubova da je zapravo zastupnicima i jasno da bez obzira na tu obimnost da se ipak radio o transponiranju dakle, ovih dviju direktiva iz dakle Europske unije i da mi praktički najveći dio ovog zakona i jest vezan uz pojačani nadzor osiguranja ovih društava, zapravo nadzor poslovanja društava osiguranja, reosiguranju i da zapravo se tu usklađujemo sa potrebom da živimo na zajedničkom tržištu. Ono što jest i oko čega imamo jedan niz amandmana dakle vezano uz članak 8. i uz traženje i osiguranje ravnopravnosti, mogu samo sekundu po tabletić, ispričavam se gospodine potpredsjedniče, budući da nema gospodina Mlakara pa nisam ovaj dio htio vidjeti. Naime, htio sam vam pokazati što je nas vodilo oko toga da izradimo ovakav članak 8. imamo kažem cijeli niz prijedloga amandmana od gospođe Kosor, od gospodina Gjurkovića, od Odbora za zakonodavstvo, povela se i rasprava i na Odboru za zakonodavstvo dakle oko toga članka, evo i sada vršimo završna usklađivanja, peglanja svakoga zareza oko toga članka. Znači mi smo spremni da ga bolje pojasnimo iako smo u startu i mi mislili zapravo i tako i stoji i zato sam išao po ovu pomoć, dakle i u našem prijedlogu članka 8. stavak 1. transponiran je članak 5. stavak 1. Direktive 2004./113 Europske komisije kao i smjernice za primjenu Direktive 2004./113 na osiguranje a u svijetu odluke suda pravde Europske unije u slučaju C 236/09. Također za članak 5. stavak 2. te navedene direktive, transponiran je u članku 8. stavku 2. i 3. Velim, mi smo i ovdje radno, imamo jedan određeni prijedlog dodatnog pojašnjenja tog članka 8. stavak 1. Niz vrijednih prijedloga je kažem došao i od vas zastupnika, evo uskladit ćemo nešto. Rezultat svega će u svakom slučaju biti da će biti osigurana ravnopravnost muškaraca i žena u konačnom rješenju i da ćemo dakle izbjeći svaku dilemu. Sutra je Vlada pa ćemo jedan od tih amandmana u svakom slučaju prihvatiti, popraviti i vjerujem da intencija, ne vjerujem nego sam siguran da će intencija biti prihvaćena. Bilo je i dosad, bilo je u raspravi istaknuto i mnogo rasprava općenito o osiguranju, bilo je rasprava koja nisu bila vezana uz ovaj zakon pa evo i u ovim zadnjim replikama nego više uz ostale zakone, Zakon o obveznom osiguranju, Zakon o fiskalizaciji itd. Saslušali smo, bilježili sve vaše prijedloge i vjerujem da bilo je niz konstruktivnih rasprava i da svakako ćemo ih uzeti u obzir u izgradnji nekih budućih zakonskih rješenja koje kažem možete očekivati uskoro pred vama. Jednom rečenicom ovaj zakon, i lijepo je to rekao kolega Gjurković u svojoj raspravi, jest iskorak ka transparentnosti poslovanja, ka većoj učinkovitosti društava za osiguranje, primarno upravljanju svojim rizicima, a sve sa ciljem kažem i jest iskorak i korak naprijed za veću zaštitu osiguranika, veću zaštitu korisnika osiguranja, za sprečavanje eventualnih poremećaja na tržištu osiguranja i za izgradnju dugoročne stabilnosti sektora osiguranja, a i cijelog financijskog sektora dakle u cjelini. Ovaj segment vrlo je značajan dakle za financijsku stabilnost, rekao sam danas, nije zgorega ponoviti, za financijsku stabilnost koju mi svi skupa često uzimamo kao datost ali ona nije datost i oko toga je vrlo važno graditi institucije, kvalitetne institucije nadzora i omogućiti mogućnost da to učine. I HNB kao što čini kod banaka, bitno je da i HANFA na ovom pogledu ima ovlasti, ali i odgovornost da čini u ime svih nas što je moguće bolji nadzor i poslovanja ovih društava u osiguranju i reosiguranju. I još jednom ona poruka urbi et orbi, što bi se reklo da svi zajedno shvatimo koliko je osiguranje važno i koliko u konačnici zaostajemo za nekim drugim zemljama Europske unije i koliko bi bilo dobro da promoviramo svi zajedno kulturu osiguranja i sa te strane vjerujem da svi skupa gradimo i stabilnije i efikasnije društvo. Hvala vam još jednom. Vjerujem da zbog svih ovih razloga koje sam napomenuo i koji su iskristalizirani u raspravi će ovaj zakon dobiti vašu podršku vjerojatno u petak. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama zamjeniče. Ivan Šuker replika, izvolite.
Pa kolega Rađenović, ja sam očekivao da ćete vi kao predstavnik predlagatelja, zamjenik ministra, dati jasan odgovor što se tiče potrebe izdavanja, zapravo evidentiranje putem fiskalne blagajne uplata koje se vrše na izdvojenim da tako kažem osiguravajućim mjestima jer ja sam zato i replicirao, jer smatram da to pitanje ne smije ostati visit u zraku. Prije svega zbog ovih zadnjih rečenica koje ste rekli, a to je zbog ozbiljnosti sektora osiguranja, zbog velikog novca koji se okreće, zbog njegove i gospodarske važnosti nije dobro da ostane visit u zraku upitnik, dakle da bude upitnik oko toga da li oni trebaju ili ne trebaju biti obuhvaćeni zakonom koji regulira posjedovanje fiskalne blagajne i evidentiranje prometa. Mislim da vi naprosto morate odgovoriti na to pitanje danas jer ako to ne napravite onda sve ovo dobro što ste govorili o zakonu pada u sjenu. I druga stvar, ponovit ću ono što sam rekao na početku, ono što je HNB za kontrolu poslovanja bankarskog sektora to je HANFA za kontrolu nebankarskog sektora. Mi smo nažalost HANFA-u pretvorili u jedan ured, a ne u jednu neovisnu agenciju i nadograđivali kao takvu. Zašto to govorim? Pa zato što ovaj zakon upravo ovu cijelu priču usmjerava ka HANFA-i. I još jedno pitanje nam možda koje ste po meni trebali pojasniti i odgovoriti, a to je da su jasno propisani uvjeti to može biti predsjednik uprave i član uprave osiguravajućeg društva. Dapače, da bi to netko postao mora imat određene i stručne i obrazovne reference, međutim ono što je daleko bitnije on HANFA-i mora predložiti svoj plan i program rada za osiguravajuće društvo u koje dolazi i tek kad dobije zeleno svjetlo za to onda može postat član uprave. Mislim da ste vi naprosto kao zamjenik ministra bili dužni ovo reći zbog hrvatske javnosti, no evo ja vam dajem priliku kroz repliku.
Hvala. Odgovor na repliku, zamjenik ministra Igor Rađenović. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine Šuker što mi dajete takvu priliku. Pa ja mislim da sam govorio o sve tri teme koje ste zapravo govorili u ovome, ne znam jeste bili u svakom trenutku u dvorani ali oko uloge HANFA-e i pozicije mislim da sam jasno i pojasnio u završnim ovim odredbama i nije ni tajna, evo završno da budem još malo opušteniji, HANFA je u najvećem dijelu i pomagala i radila na pisanju ovoga zakona jer naravno da su tamo i centar izvrsnosti u pogledu, ako mogu tako reći, u pogledu ovoga segmenta dakle života, dakle društava za osiguranje i re osiguranje i da tamo imamo i najveće stručnjake one što u Republici Hrvatskoj imamo. Čak su bili pomalo i uplašeni ovom novom direktivom, a na tragu ovoga što vi govorite da li oni sa svojim kvalitativnim i kvantitativnim kapacitetima to mogu odraditi, ali ja vjerujem da ta pojačana uloga da će biti na neki način izazov i kolegama iz HANFA-e da krenu korak dalje. Apsolutno što se tiče ovih imenovanja direktora i uvjeta oko toga, kažem tu vaš stav nije bio sličan stavu kolege Marića koji je govorio u ime kluba HDZ-a. Pitanje je da li možete zakonom propisati baš svaki detalj sa te strane ili je bolje ovako ostaviti jedan širi manevarski prostor pa onda imati povjerenje u institucije kao što je HANFA da će to zaista odraditi … i stručnjaka i dati odobrenje onom članu uprave koji to zaista zaslužuje, a onom koji ne ne. Ja sam više pristalica ovoga modela, vidim i vi i drago mi je da se oko toga slažemo. Što se tiče same fiskalizacije, nemojte me tjerati gospodine Šuker da odem dalje od onoga što mogu kao zamjenik ministra, znači ja ovdje predstavljam Vladu ali ovo je tema koja nije trenutno na dnevnom redu. Jest dotaknuta. Ja mislim da sam izrekao i opet ću ponoviti stav da je fiskalizacija prometa gotovine puno dobroga učinila ovoj zemlji i da možemo i trebamo krenuti korak dalje. I moj osobni stav he da trebamo krenuti i dva koraka dalje, nešto na tome činimo i sa ove administrativne strane. Ali i ovo proširenje obveznika fiskalizacije dapače kucate što se mene osobno tiče na otvorena vrata i vjerujem da tu možemo napraviti korak više. Hvala vam lijepo.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Konačni prijedlog Zakona o osiguranju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 799. Rasprava o tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli zastupnica Jadranka Kosor, Odbor za zakonodavstvo i zastupnik Srđan Gjurković. Molim zamjenika ministra financija Igora Rađenovića da se izjasni o amandmanima. Najprije na amandman kolegice Jadranke Kosor, na članak 8.
Amandman zastupnice Jadranke Kosor Vlada ne prihvaća, budući da članak 8. Konačnog prijedloga Zakona o osiguranju nije moguće brisati u cjelini jer je isti rezultat usklađivanja sa člankom 5. stavkom 1. Direktive 2004/113 kao i smjernicom za primjenu Direktive 20413 a sve u skladu sa presudom Europskog suda pravde od 1. ožujka 2011. Po našem sudu taj članak ni u startu nije bio diskriminatoran, no da bi izbjegli svaku sumnju oko toga da li je on diskriminatoran, dakle prema, sa aspekta ravnopravnosti spolova Vlada je prihvatila amandman gospodina Gjurkovića na taj članak gdje se on nadopunjuje sa rečenicom da Društvo za osiguranje ne smije pri sklapanju novoga Ugovora o osiguranju prilikom izračuna premije i određivanja osiguranog iznosa uzeti u obzir osobne okolnosti spola. Time je ispunjena intencija amandmana gospođe Kosor, pa se nadam da će on od njega odustati jer je intencija ispunjena.
Kolegica Jadranka Kosor.
U načelu da, iako mislim da bi bilo bolje cijeli članak izbrisati. Ali budući da nema nikakve šanse da bude prihvaćen, onda ne tražim glasovanje jer bi to bilo zaista besmisleno. Hvala.
Amandman kolegice Jadranke Kosor je povučen. Sada ćemo prijeći na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Amandman prvi na članak sedmi.
Amandman prvi na članak 7. Radi se o usklađenju sa Zakonom o životnom partnerstvu stoga ga Vlada prihvaća.
Drugi na članak 38.
Sa istim obrazloženjem, dakle usklađenje sa Zakonom o životnom partnerstvu.
Treći na članak 454.
Amandmani tri i četiri nomotehničko usklađenje. Oba ih Vlada prihvaća.
Četvrti na članak 460.
Nomotehničko gospođo potpredsjednice, prihvaćamo.
Utvrđujem da su svi amandmani postali sastavni dio zakona. I imamo amandman kolege Srđana Gjurkovića na članak 8.
Kao što rekoh u razlozima za odbijanje prvoga amandmana ovaj amandman Vlada prihvaća.
Također postaje sastavni dio zakona. Hvala lijepa.
Hvala vama.
Sad ćemo pristupiti glasanju o Konačnom prijedlogu Zakona o osiguranju. Utvrđujem da je zakon prihvaćen sa 74 glasa za, 23 suzdržana i 2 protiv.
Nastavljamo sa - Prijedlog zakona o računovodstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 792. Predlagateljica zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra financija. Zamjeniče uvodno obrazloženje, izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ovaj zakon znatno je kraći od Zakona o osiguranju kojeg smo imali. Vjerujem da sa te strane neće biti prigovora da smo naglo i hitno donijeli Zakon o računovodstvu koji nije čitak da tako kažem, iako moram priznati da sam ja osobno očekivao kada su mi ga kolege prvi put dali da također da će biti obimniji, da neće biti ovako usko sadržane odredbe na 37 ako se ne varam članaka. Očekivao sam da će i taj zakon biti onako debel i teže čitljiv, pa evo sad imamo jedan zakon koji je možda puno lakše probavljiv. A drugi benefit koji je tu pred nama ili prednost ovoga mislim da sam to također spomenuo u prethodnoj raspravi da se radi o zakonu u prvom čitanju, tako da sa te strane sa zadovoljstvom ćemo čuti i vaš doprinos danas ovdje o tome što i kako možemo popraviti. Kažem, on je kvantitativno puno uži, ali je vrlo važan zakon i govorili su o tome neki zastupnici i prije. Znači vrlo važan zakon koji regulira računovodstvo, a onda ono tangira dakako i puno šire područje i područje gospodarstva u cjelini. Također pažljivo pripreman zakon. Uz Ministarstvo financija, dakle u radnim grupama za izradu ovog zakona sudjelovali su i predstavnici FINA-e i Hrvatske revizorske komore i HANFA-e i članovi OESF-i i Državnog zavoda za statistiku i HNB-a. Znači, sa stručne razine ovaj zakon pripreman je zaista pažljivo i odgovorno i stoga velim sa osnovnom intencijom da ga popravimo koliko je moguće, ali sa osnovnom intencijom da ga uskladimo, dakle u području računovodstva, da uskladimo našu zakonsku regulativu sa računovodstvenom direktivom 34. iz 2013. a koja uređuje pitanja godišnjih financijskih izvještaja, konsolidiranih financijskih izvještaja i povezanih dakle izvješća poduzetnika, te donošenja kvalitetnijeg zakonskog okvira u cjelini. Prema zahtjevima EU, prema dogovorima na razini EU rok za prijenos ove direktive u nacionalno zakonodavstvo je 20.7.2015., stoga naš prijedlog vama da ovaj zakon stupi na snagu 1. srpnja ove godine. Dakle, na polovici godine uvijek kad donosite ove financijske računovodstvene zakone uvijek je najbolje da je to sa poslovnom godinom. Nije svima poslovna godina sa 1. siječnjem, ali da ne odem previše u digresije. Budući da je rok 20. srpanj procjenjujemo da je onda ako nemate, dakle 1.1. onda je drugi najbolji datum 1. srpnja. Prema tome, onda predlažemo da ovaj zakon stupi na snagu 1. srpnja. I još jednom ponavljam da se radi, dakle o prvom čitanju i da stignemo do drugog čitanja neke stvari bolje popraviti, napraviti mi sami. Reći ću nešto kasnije u toj raspravi članak 35. stavak 5. mislimo promijeniti u suradnji sa povjerenicom za informiranjem. Ali dobro da ne idem duboko. Dakle, osnovni ciljevi ovog zakona su bolje računovodstvo koje treba stimulirati i ekonomski rast i olakšati pristup za dodatnim financiranjima, smanjivanje nepotrebnih administrativnih tereta za poduzetnike, poboljšanje kvalitete i usporedivosti financijskih informacija unutar EU kroz dodatne zahtjeve za neke velike poduzetnike. Dakle, ako bi jednom rečenicom htio sažeti ovaj zakon, onda bih rekao da za male i za mikro poduzetnike pojednostavljujemo priču, a da za velike poduzetnike i zbog njih samih i zbog njihove želje da nastupaju na internacionalnim tržištima nešto postrožavamo uvjete njihovih financijskih izvještavanja. Cilj dakako transparentne financijske informacije a u krajnju crtu i olakšanje prekograničnih ulaganja često u ovom Saboru govorimo o konkurentnosti naše zemlje sa aspekta poreznih i svih drugih komplikacija, davanja. Računamo da ćemo i ovim prijedlogom zakona u krajnjoj liniji omogućiti da određena i prekogranična ulaganja, tj. ujedinjenjem sa drugim financijskim zakonima drugih zemalja potičemo spremnost tvrtki da svoje sjedište odrade u RH. Ukoliko imate transparentne odnose računovodstveno onda je to možda mali kotačić, ali jedan od kotačića poboljšanja, dakle tih izvještavanja. Na osnovu, dakle direktive koju sam spomenuo mijenja se ovaj Zakon o računovodstvu, ali jednako tako se usklađuju i hrvatski standardi financijskih izvještavanja, načela i pravila sastavljanja financijskih izvještaja za, dakle mikro, male i srednje poduzetnike. I zbog tih usklađivanja hrvatskih financijskih standarda ono što je možda manje interesantno onima koji nisu duboko u temi biti će potrebno izmijeniti pravilnik vezano uz strukturu i sadržaj godišnjih financijskih izvještaja koje će kažem propisati ministar financija jednako tako vezano uz Pravilnik uz registar godišnjih financijskih izvještaja. Kao što sam kod Zakona o osiguranju ugrubo rekao što to jest na tržištu osiguranja dozvolite samo jednu ili dvije rečenice oko toga što sad ovim zakonom, koliko to poduzetnika imamo u određenim kategorijama i što to za njih znači. Znači prema postojećem Zakonu o računovodstvu poduzetnike dijelimo na tri osnovne kategorije, na male, srednje i velike poduzetnike. Mali čine većinu 107 tisuća 494 poduzetnika, govorimo o 2013. godini, registru sa 2013. godinom, da se ne zabunimo oko brojki, srednjih 1246, velikih 352 a ako uključimo i financijske institucije 500 ukupno velikih poduzetnika. Dakle, financijskih institucija je nešto manje od 150 točnije 148. Ukupno 109 092 poduzetnika u 2013. u Hrvatskoj, ako uključimo financije 109 240. Sada uvodimo novu podjelu na mikro, male, srednje i velike i ova mikro kategorija pogodili ste zapravo zauzima najvažniji, usklađujemo se dakle sa europskom terminologijom, i ova mikro kategorija zauzima najvažniji dio pa od tih ukupno 109 100 poduzetnika ugrubo 97 860 se odnosi na mikropoduzetnike, malih nešto manje od 10 000, 9596, srednjih 1328 a velikih ostaje 308 uključivo financijske institucije 456. Znam da vam je teže pratiti ove brojke ali trend je kod velikih smanjenja 10-ak posto. Mali bivši se dijele na male i mikro i srednji nešto malo rastu, kažem oko svega ovoga. Ali ključne novine koje zapravo i donosi ovaj zakon je to uvođenje kategorije mikropoduzetnika, a gotovo 90% poduzetnika i mikropoduzetnika karakteriziramo dakle prema ovom zakonu na osnovu dva od tri kriterija. Dakle, dva od tri kriterija ne smiju prelaziti, a to je ukupna aktiva 2,6 milijuna kuna, neto prihod 5,2 milijuna kuna i prosječan broj radnika tijekom godine da bude 10. Ukoliko dva od ta tri kriterija ne prelaze dakle ove cifre o kojima sam govorio onda se poduzetnik karakterizira sa mikropoduzetnikom i takvih je 90% u RH. Ovim zakonom propisani su izvještaji za opće namjene, potrebe javne objave te za statističke i druge potrebe. Definiran je i okvir za izvještavanje za poduzetnike koji i posluju u RH. Definiran je i opseg detaljnije i način izvještavanja poduzetnika sukladno veličini poduzetnika. Uvedeni su, to je posebno važno reći i do drugog čitanja i tu očekujem određene pomake i želio bih čuti i vaš doprinos, znači uvedeni su zakonski propisi za e-poslovanje poboljšanjem definicije knjigovodstvene isprave te je uvedena mogućnost čuvanja poslovnih knjiga i knjigovodstvenih isprava online. Znači, još raspravljamo unutar sebe, mislimo da i tu možemo napraviti određeni pomak i tu možemo očekivati određene amandmane Vlade. Ali kažem, želio bih čuti i vaše stavove oko toga što e-poslovanje i omogućavanje takvog poslovanja daje razvoju hrvatskog gospodarstva i njegove međunarodne konkurentnosti. Što još reći o ovom zakonu? Da je detaljnije propisana obveza konsolidacije kao moguća eventualna izuzeća od te konsolidacije, propisano je ograničenje kod raspodjele dobiti, uvedeni su dodatni kriteriji za definiranje obveznika revizije a regulirano je i korištenje podataka iz Registra godišnjih financijskih izvješća. A što sam spomenuo u startu taj sada prijedlog članka 35.5 još uvijek nismo formalizirali ali vjerojatno ćemo izaći sa njime van, kažem u konzultaciji i sa povjerenicom za informiranje i u kažem ovom peterokutu ili šesterokutu svih institucija koje su bile dijelovi radne skupine za pripremu ovoga zakona taj dio ćemo još bolje definirati i uskladiti ga dakle sa prijedlozima koji dolaze iz Ministarstva uprave, a kažem u skladu sa pravobraniteljicom za informiranje. Evo, s obzirom na ovaj relativno kasni sat, ne kasni sat u smislu da je Zakon o osiguranju dosta toga definirao u startu, a i s obzirom da je dosta naglo došao prijedlog jer kolega Davorin Mlakar mi je najavio dosta žestoku diskusiju oko Zakona o osiguranju pa sam se za njega dodatno pripremao mislim da je ovo za uvodno slovo dosta. A raspoložen sam … [[Upadica se ne razumije.]] Da, pa opozicija je, konstruktivna opozicija je uvijek dobra ali dakako da traži i kvalitetnu pripremu onoga tko u ime Vlade predlaže zakone. Mislim da sam dotaknuo u ovom uvodnom slovu najvažnije točke ovoga zakona, vjerujem da ćemo ga pretpostavljam gospodine potpredsjedniče nakon ručka i detaljnije raspraviti. Kažem još jednom, i zato ne očekujem iako vam ne želim oduzimati pravo i za žešće rasprave, ali s obzirom da se radi o zakonu u prvom čitanju očekujem konstruktivnu i kvalitetnu raspravu i da na dobrobit svih zajedno ugradimo što je moguće više dobrih rješenja u ovaj prijedlog zakona. Hvala vam još jednom.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Imamo jednu repliku, Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa s obzirom da smo na blizu imali nekoliko financijskih zakona jedna od možda najvećih zamjerki ovog zakona je njegova neusklađenost s nazivima s Općim poreznim zakonom, sa Zakonom o trgovačkim društvima. Navest ću vam samo jedan primjer. Kad smo raspravljali prije nekoliko dana o Općem poreznom zakonu onda se tamo koristi termin poreznog tijela. Kad sam ja govorio u ime kluba HDZ-a sam rekao da ne postoji porezno tijelo nego i prema Uredbi o organizaciji Vlade RH i unutarnjem ustrojstvu Ministarstva financija je Porezna uprava. Da bi taj termin Porezna uprava opet koristili u Zakonu o računovodstvu. Nije dobro, iz jednostavnog razloga što ljudi u Poreznoj upravi koji vrše nadzor se pozivaju i na odredbe Zakona o računovodstvu i Općeg poreznog zakona i poreza na Zakonu o porezu na dohodak, porezu na dobit i niz drugih poreznih zakona. Jer jedna kontrola pravne osobe iziskuje praktični primjenu svih zakonskih propisa i ne možete onda u jednoj odredbi koju recimo Opći porezni zakon regulira da to radi porezno tijelo, a istovremeno u Zakonu o računovodstvu govorite da nadzor vrši Ministarstvo financija, Porezna uprava – inspektor. Dakle, ti naslovi naprosto moraju biti usklađeni. Isto tako pojedine odredbe što se tiče Zakona o trgovačkim društvima, ponavljam, vrlo nezgodno je ljudima koji kontroliraju i koji trebaju napraviti nekakve zapisnike, a da ne govorim kad se sutra ti predmeti nađu negdje na Upravnom sudu ili negdje ljudi koji nisu toliko financijski verzirani onda prihvaćati što je koje tijelo. Jer ako je Porezna uprava onda je Porezna uprava, ako je porezno tijelo onda je porezno tijelo, onda to rabimo kroz sve zakone. Jer naprosto da ove direktive mnoge su nama u Hrvatskoj pa možda čak i nekad jezično teško razumljive ali iz jednostavnog razloga što se drže praktički jezičnog izričaja u svim i u ovome Zakonu o osiguranju i o Zakonu o računovodstvu. I to je možda jedna od glavnih zamjerki ali dobro o nekim stvarima ću više u svojoj pojedinačnoj raspravi.
Hvala. Odgovor zamjenik ministra Igor Rađenović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa vjerujem da neću izazvati bijes svojih stranačkih kolega tako da se šalim ili čelništva Vlade ali moram se u potpunosti složiti sa vašom replikom gospodine Šuker. Dakle, jedno određeno usklađenje terminologije bi bilo dobro, i način sam izrade zakona bi bilo dobro za nas sve skupa u cjelini. Nažalost to ne potiče sa ovom Vladom, ne potiče sa zadnjih mjesec, dva dana. Nažalost Hrvatska tu nije izgradila, to je moje skromno laičko mišljenje, dozvolite da osobno malo izađem iz uloga predstavnika Vlade, i kažem to sam da mi kao država nismo uspjeli uskladiti neki centar izvrsnosti upravo za pisanje zakona u tom pogledu pa da to bude nekako standardizirano i uopćeno, ne samo između Ministarstva financija. I ova vaš kritika je opravdana i moramo naći način da tu terminologiju uskladimo. Da li ćemo Muhamed brdu ili brdo Muhamedu pa mijenjat one zakone ili mijenjati ove zakone, u svakom slučaju terminologija mora biti jedinstvena. Ali sam izgled, izričaj i oblik svih zakona mora biti na neki način standardizirani. I ako sam dobro informiran Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora je pokrenuo upravo u tom smjeru određene, ne znam kako se zove dokument, ali mislim koji ide upravo u smjeru da se zakoni sa te strane donose kvalitetnije, odgovornije, čitkije, međusobno usporedivije pa bi onda i njihova kvaliteta i mogućnost pogrešaka eventualno mogli biti izuzeti. Jednako je, i svi u gospodarstvu znaju, i sa pročišćenim tekstovima zakona. Imate nekoliko ozbiljnih poduzetnika koji izdaju putem weba pročišćene tekstove zakona a država sama oko toga nije u stanju zapravo učiniti ono što jeste. Mi jesmo jedna od zaista … [[Govorni se ne razumije.]] zemalja sa jedne strane, a opet s druge strane zaista je to teško kroz to sve proći onaj koji je unutra, a kamoli još kad to morate prevesti na engleski ili na neke druge jezike. Ali evo oprostite na ovoj osobnoj digresiji. I vjerujem da u tom pogledu svi zajedno moramo čiti jedan korak naprijed, a da ovaj put kojim je krenuo Odbor za zakonodavstvo je dobar put. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada ćemo zastati sa radom, nastavljamo u 15,00 sati sa raspravom po klubovima.
Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. U ime Kluba zastupnika Linića, Vukšića i Hodžića, kolega Slavko Linić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] zamjeniče ministra sa suradnicom. Klub će podržati Prijedlog zakona o računovodstvu i ocjenjujemo da je dobra bila namjera Ministarstva financija da izađe novim zakonom a ne izmjenama i dopunama koje bi se uskladile sa europskim direktivama. Ipak je to još zakon iz 2008. godine sa određenim izmjenama koje su uslijedile u 2013. godini pa mislim s obzirom na dosta značajnih promjena da je dobro da smo izišli sa kompletnim prijedlogom novog zakona. Također smatram da za hrvatske prilike s obzirom da smo Izmjenama zakona o trgovačkom društvu omogućili i osnivanje onih malih trgovačkih društva ili mini da imamo sada također podjele gdje osim malih, srednjih i velikih imamo i novu organizaciju a to su minimalna trgovačka društva. Pogotovo kada vidimo da od ukupno 109 tisuća 240 trgovačkih društva čak 97 tisuća i 870 spadaju u ona najmanja. Ali to nam daje i određene pretpostavke da smo možda mogli u ovom zakonu riješiti i jedno od pitanja koje su česti prijepori između zakonodavca i stručnjaka računovodstvene struke. Pa ću ja najprije o tom dijelu prije nego govorim o drugom. Kao što vidimo po poglavljima mi smo riješili i knjigovodstvene isprave, knjigovodstvene poslovne knjige, standarde, izvješća, nadzor i čak smo uveli registar godišnjih financijskih izvješća gdje FINA-i dajemo određene ovlasti u vođenju tog registra. Ali što je jedan od problema s kojim nikako da se pozabavimo kroz ovaj zakon a to je da probamo definirati i djelatnost vođenja poslovnih knjiga. Vidjeli smo da pravna struka je nastojala i dobar dio javnih ovlasti prenijeti i definirala i što su to odvjetnici i što su to bilježnici, što su to ja bih rekao kod osiguranja i stručnjaci koji se moraju baviti vođenjem, prodajom osiguranja, koje su ja bih rekao njihove potrebne stručne spreme, tko će ih nadzirati. Znamo da smo kada je u pitanju računovodstvo dobrim dijelom riješili pitanje revizora ali nikada nismo riješili niti jednim zakonskim dokumentom pitanje što je to glavni računovođa ili računovođa. I smatram da je sada bila prilika pa je eto prijedlog našeg kluba da razmotrite do drugog čitanja pogotovo što imate i primjedbe koje su vam dali stručnjaci računovodstvene struke da su sada to vrlo ozbiljni dokumenti, da su to dokumenti koje ste definirali, da se čuvaju ili trajno ili čak 11 godina a da u biti ostaje uvijek pitanje da li ste definirali koja je to stručna sprema, koje su to znanstvene, koje su to vještine, koje je to znanje koje je potrebno imati da bi djelatnik koji vodi poslovne knjige mora imati da bi kvaliteta svih tih dokumenata po ovom zakonu bila velika. A s druge strane s obzirom da su to dobrim dijelom trajni ili dugotrajni dokumenti da zaista svi oni koji se bave nadzorom, koji koriste te podatke ipak se mogu osloniti na stručno izrađenih dokumenata. I mislim da u ovom zakonu najveći nedostatak je upravo to da nismo htjeli opet definirati koji su to stručnjaci koji mogu biti barem glavne knjigovođe, ili koji su ti koji moraju odgovarati za trajne dokumente neovisno da li je to glavna knjiga ili jedna od samih knjigovodstvenih isprava. I mislim da bi definiranjem i stručne spreme, definiranjem naziva ipak mogli dobiti veću odgovornost u sastavljanju i kontroliranju knjigovodstvenih isprava i u sastavljanju poslovnih knjiga kao i samih izvješća. Jer kao što vidimo ta izvješća više nisu zatvorena u pojedinom trgovačkom društvu jer postoj obveza javnog objavljivanja, postoji obveza vođenja i registra i valjda nam je jasno da itekako nam je važno kvaliteta sastavljanja i dokumenata, kvaliteta sastavljanja i izvješća da bi na neki način onda ipak trebalo definirati. I mislim da je to u biti najveći nedostatak i da bi upravo u Zakonu o računovodstvu mogli imati posebnu glavu koja posebna glava bi mogla imati naziv djelatnost vođenja poslovnih knjiga i da na neki način onda definiramo tko bi to obavljao. U Hrvatskoj trenutno negdje postoji oko 5 do 7 tisuća zaposlenih koji rade na poslovnim knjigama, na obradama podataka što znači nije to velik broj. Ali ako želimo zaista onda možda u početku se okrenuti samo nekim trgovačkim društvima onda to mogu biti mala, srednja i velika pa ćemo vidjet da sve zajedno to nije niti 11 000 pravnih subjekata jer ona minimalna od 97 000 možda ne bi trebala imati u ovom trenutku definirano i djelatnika jer su to ipak operacije do 5 milijuna kuna godišnjih prihoda ili neto bilance od 2 milijuna i 800, što znači da upravo ova podjela nam sad omogućuje da se koncentriramo samo na ozbiljna trgovačka društva i to na mala, srednja i velika i da barem u tom dijelu definiramo obvezu da stručnjaci moraju polagati račune za ovjeru knjigovodstvenih isprava, način izdavanja, vođenje poslovnih knjiga i naravno ono što je važno i samo izvještavanje. Prema tome, mislim da je veća kvaliteta što smo prihvatili europske standarde koji nam definiraju kako ćemo trgovačka društva sada dijeliti, ali ono što je također važno to je da smo uveli i hrvatske standarde izvještavanja za razliku od međunarodnih. Iako će oni biti u mnogočemu usklađeni, ja sam nekako i uvjeren da ćemo imati ipak te standarde na neki način prilagođene našim trgovačkim društvima, pogotovo što se ona odnose na mala i srednja trgovačka društva. Vjerujem da će to ipak omogućiti kvalitetnija izvješća jer kad govorimo o primjenama međunarodnih standarda ipak je to bilo daleko, daleko teže i ja bih rekao kompliciranije za neka naša trgovačka društva. Odbor za standarde financijskog izvještavanja je tijelo koje će formirati Vlada. Vidimo po strukturi da su to stručnjaci koji moraju itekako profesionalno znati baratati svim terminima i ja vjerujem da ćemo itekakvu pomoć imati prije svega trgovačkim društvima od tog odbora jer to je najvažnije, da trgovačka društva imaju kvalitetne upute i kvalitetna rješenja. Ali to opet sada ponavljam da je itekako važno imati i računovodstvenu struku koja mora biti kvalitetna, koja će razumjeti i tumačenja i upute koje ćemo imati da bi bili kvalitetni financijski izvještaji koje moraju uprave podnositi krajem godine ili kod statusnih promjena. Ono što je još za nas upitno, to su rokovi. Predviđeno je da zakon stupi na snagu 1.7. ove godine u kojem periodu ministar financija bi trebao izraditi niz uputa, ministar bi trebao dati pojedine pravilnike i dapače, sami standardi koji će se trebati donijeti do tog roka su isto upitni da li se u tom kratkom roku mogu i izvršiti. Prema tome, ono sa punim povjerenjem da Ministarstvo financija sve to može odraditi, ipak je upitno da l' ćemo sa 1.7. uspjeti taj dio završiti. S druge strane, uvijek je pola godine jedan od problema ako dolazi do promjena u razvrstavanju trgovačkih društava, u promjenama oko izvještavanja što ćemo u tom dijelu sa polovinom godine. Znači mislim da bi daleko bolje rješenje bilo da smo išli na prijedlog da ipak ovaj zakon stupi na snagu 1.1.2016., a da damo dovoljno vremena za kvalitetnu pripremu popratnih akata i dokumenata koje ministarstvo mora do tog roka izraditi. A s druge strane daleko bi bilo lakše da poslovnu godinu počinjemo od početka i da primjena računovodstvenih pravila krene u biti sa 1.1. Još nas čeka i drugo čitanje pa je uvijek sad problem da li će i to drugo čitanje biti tako brzo da ostane dovoljno vremena za primjenu 1.7. Ali ono što još jedanput želim napomenuti, da pokušate vidjeti da li se može dodati još jedna glava jer jednostavno mislim da ćemo dobiti veću kvalitetu u realizaciji ovog zakona. Puna potpora u prvom čitanju.
Hvala. Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvaženi kolega Linić, drago mi je da podržavate zakon i dotakli ste se većine suštine zakona osim možda jedne stvari koja je meni izuzetno bitna, a to je problem revizije. To je nešto što želim dati vama ali i predlagatelju na razmišljanje, vama kao klubu ali i čuti vaše mišljenje. Uostalom i vi ste financijaš. Naime, prema dosadašnjem Zakonu o računovodstvu ovi obaveznici revizije su bili: veliki poduzetnici, srednji poduzetnici, poduzetnici čije su dionice ili dužnički vrijednosni papiri uvršteni na tržište vrijednosnih papira i poduzetnici kojima je takva obaveza određena posebnim propisom. To je bilo u koliziji sa Zakonom o reviziji koji je rekao da su obveznici sva dionička društva, komanditna društva i sva društva sa ograničenom odgovornošću čiji odvojeni, odnosno konsolidirani ukupni prihodi u godini koji prethodi godini revizije prelazi 30 milijuna kuna ako već nisu obveznici iz točke 1. Dakle, imali smo koliziju koja se često tumačila i tako da Zakon o reviziji tu uzima presedan, odnosno da su i mali poduzetnici koji prelaze 30 milijuna kuna prometa godišnje, odnosno prihoda obveznici revizije. E sada, novi Zakon o računovodstvu nam kažem, znači ovaj prijedlog koji imamo pred sobom da su obveznici revizije oni koji, društvo sa ograničenom odgovornošću ako prelaze dva od tri sljedeća uvjeta, a to je iznos aktive 15 milijuna kuna ili više, ukupni prihod 30 milijuna kuna ili prosječni broj zaposlenih 25. Znači iz toga proizlazi da je Zakon o reviziji prije nametao, znači obavezu revizije i malim poduzetnicima, nameće je i sada i to zapravo s tim ja imam problem, odnosno tu imam dilemu. Mali poduzetnici sa relativno malim prihodom, a složit ćete se da 30 milijuna kuna prometa i nije neki veliki prihod su obveznici revizije, a posebno ako imamo jednog ili dva, do najviše dva vlasnika. Hvala.
Slavko Linić, odgovor na repliku.
Osobno sam mišljenja da pitanje revizije ne bi trebalo vezivat za veličinu trgovačkog društva nego oblik organiziranja. I po meni evidentno da revizija ima na neki način i veliki značaj za same osnivače. Prema tome, ako je to tip organizacije dioničkog društva gdje imate veći broj osnivača tada smatram da je revizija itekako važna za osnivače, jer revizija je ta koja njima jamči da uprava i nadzorni odbor funkcioniraju u interesu njihovog vlasništva, njihovog kapitala. Prema tome, nisam baš suglasan sa rješenjem u tom dijelu da Zakon o računovodstvu definira obveznost revizije izuzev velikih poduzetnika s obzirom na značaj njihovih izvješća. Sve ostalo mislim da bi trebao definirati Zakon o reviziji, ali nikako ne bi trebao biti okrenut malim poduzetnicima i jednostavnim načinima organiziranja trgovačkih društava.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Krešimir Bubalo.
Hvala lijepo poštovana zamjenice predsjednika, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Naime, pred nama je Prijedlog zakona o računovodstvu i sigurno da i mi u klubu HDSSB-a analizirajući ovaj zakon drago nam je što je novi zakon, što nisu određeni pročišćeni tekstovi. Jer upravo i vrijeme je bilo da idemo sa novim zakonom, ne samo usklađivanje sa europskim direktivama, nego isto tako dobro je progovoriti i o onome možda čega nema u ovom zakonu. Gledajući Zakon o računovodstvu, Nacrt zakona o računovodstvu uvodi se nova kategorija poduzetnika odnosno poduzetnike se razvrstava na mikro, male, srednje i velike poduzetnike, a što prema obrazloženju i predstavljanju usklađivanje sa direktivama EU. Bitno je da se usklađujemo sa direktivama EU, no Hrvatska ima svoje posebitosti. No, kada gledamo i broj poduzetnika 109 tisuća poduzetnika i njihov ukupni prihod 664 milijarde kuna i kada gledamo da je samo 456 velikih poduzetnika, a to uključuje i financijske institucije, onda se možemo pitati da li Hrvatska doista počiva na 200 obitelji ili 200 poduzetnika, ono što se je godinama pričalo. No, vidljivo je iz ovih pokazatelja da upravo to se je i dogodilo. No, gledajući zakon koji detaljno razrađuje pojmove vezanog poduzetnika i što se smatra grupom poduzetnika koji također mogu biti mali, srednji i veliki. I upravo mislim da se tu trebamo fokusirati na tu razradu i povezane poduzetnike. Gledajući upravo to razvrstavanje i često osnivanje novih poduzeća, a u stari po OIB-u možemo doći do toga da je i jedan vlasnik, onda sigurno da objedinjene podatke moramo sagledavati na taj način. I upravo mi u klubu HDSSB-a i predlažemo neovisno o veličini poduzetnika i godišnjem izvješću koje se mora podnositi FINA-i radi javne objave, a u zakonu je navedeno da se iste mogu predavati u papirnatom ili digitalnom obliku ali u poglavlju javna objava kaže se da će FINA propisati oblik digitalnog formata u kojem se isti moraju predati. Mislim da bi tu trebali malo još doraditi, pa predlažem resornom ministarstvu da malo još sagleda sa stručnim službama taj dio. No, nama je bitno i radi poduzetnika da što brže i operativnije radimo. I upravo, ako predajete izvješće svoje u FINA-i pa i kad je u pitanju datum, kad je u pitanju datum, kad je u pitanju određena grupa izvještaja kao što je račun dobiti i gubitka, bilanca i dodatni podaci za prethodnu godinu onda nije navedeno koji se FINA-i predaju do 31. ožujka za prethodnu godinu s obrazloženjem da isti služe za potrebe nadzora, te za statističke potrebe. Zakonom je definirano da nadzor nad poduzećima obavlja Porezna uprava i Hrvatska narodna banka ako su u pitanju banke, a poduzetnici su obvezni ista izvješća predati Poreznoj upravi zajedno sa prijavom poreza na dan 30. travnja za prethodnu godinu. Mišljenja sam upravo da bi određeni rokovi morali biti usklađeni upravo između Porezne uprave i FINA-e, te da bi ova izvješća morala se podnositi na jednom mjestu. Da ne kompliciramo put i da ljudi ne moraju šetati u Poreznu upravu, u FINA-u upravo da se to objedini na jednom mjestu to može bit FINA. A kao što Porezna uprava može po OIB-u doći do bilo koga od nas, tako isto i poduzetnika, pa isto tako ne vidim razloga da Porezna uprava i FINA nemaju objedinjene informacije i objedinjene podatke. Mišljenja sam da se to gubi vrijeme, a vrijeme je za poduzetnike novac, prema tome mišljenja sam da upravo na jednom mjestu bi sve službe morale biti povezane i preuzimati podatke za daljnju obradu. Upravo to neka bude i fokus. No, gledajući da uporno donosimo nove propise vezano za poduzetništvo, usklađivanje s novim europskim standardima, mijenjamo porezni sustav, a nije dobro da se stvara pravna nesigurnost za poduzetnike no nikako da riješimo problem koji je uzeo maha, a to je da iste osobe osnivaju 2, 3 pa i 15 trgovačkih društava, kratko vrijeme posluju i isto odvedu u gubitak, radnicima ne isplaćuju plaću, ostaju dužni dobavljačima i državi. I što se onda dogodi? Najnovija pojava je da vlasnici trgovačkih društava ne gase svoja trgovačka društva već ugase žiro račun pa nitko ne može naplatiti svoja potraživanja. Mislim da se u tom dijelu trebamo također fokusirati. No, kada gledamo i članak 13., čuvanje dokumentacije 11 godina, pa može ta dokumentacija biti u inozemstvu no mišljenja sam upravo ako povežemo priču FINA-e i Porezne uprave da možemo i ograničiti taj rok na manji rok. Jer upravo kad bi svi ti podaci bili uvezani lakše bi ih bilo i kontrolirati. Članak 24. govori o revizorima. Svi mi znamo da se često događalo da revizori i pogriješe pa i u svjetskim krizama, gledajući i Ameriku, gledajući i neke druge države, događalo se i kod velikih multinacionalnih kompanija da revizori pogriješe. No upravo tu trebamo smanjiti prostor jer poznato je onaj obično tko plaća reviziju da revizija ipak malo senzibilnije pristupa toj reviziji i piše ono što je nalogodavac ili onaj tko plaća reviziju i tražio. Prema tome, nama je bitno da svatko radi svoj posao pa isto tako i licencirani revizori. I bitno je upravo da vidimo i brojku u Hrvatskoj koliko je dosad oduzeto licenci ljudima koji nisu savjesno i odgovorno obavljali svoj dio revizorskog posla jer upravo kada gledamo računovodstvo i kada radimo u računovodstvu, kada postupamo po međunarodnim računovodstvenim standardima bitno je i da revizori potvrde, posebno u većim sustavima, da se postupalo po MRS-ovima i da se odrađivalo posao na kvalitetan način. Prema tome, evo uz male sugestijice klub HDSSB-a će podržati ovaj zakon, mislimo da je doista kompletan stoga ćemo i podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa jedan zakon u principu koji možemo reći da je čisto tehničke naravi jer to je po prirodi tog zakona. Međutim, ono što bi možda trebalo reći s obzirom da se radi o prvom čitanju i sigurno i zbog spremnosti predlagatelja da prihvati određene primjedbe jedno je kolegice i kolege ako ste primijetili i u ovom zakonu i jutros u Zakonu o osiguranju i u ovom Zakonu o računovodstvu a i svi zakoni koji se u najvećem dijelu svog teksta vežu na usklađivanje sa direktivom EU uvode neke potpuno nove izričaje, novu tehniku pisanja u hrvatski jezik. I kad pogledate te rečenice, te riječi kako su posložene onda nekome tko nije 100% u problemu je izuzetno teško shvatiti u principu što taj članak znači. I sad se postavlja jedno pitanje, da li će to biti praksa u budućnosti? Ako će to biti praksa u budućnosti onda prije svega ono što sam i rekao gospodinu zamjeniku vrlo bitno je da za istu stvar imamo potpuno isti izričaj bez obzira koliko se ona puta u bilo kojemu zakonu spominje. Jer ako to ne budemo imali imat ćemo nakon nekoliko godina jednu veliku pravnu prašumu u nazivima i nećemo znati u principu tko se na koga odnosi. Jer kad pogledate samo ovaj zakon on načelno definira određene procese kako se oni knjigovodstveno trebaju voditi, kako se treba izvještavati i neke druge stvari, međutim tehnički gledajući puno tih daleko detaljnije obrazloženih procesa je definirano i međunarodnim računovodstvenim standardima i poreznim zakonima i nekim drugim zakonima. Zato kažem vrlo bitno je da ovaj zakon kao krovni zakon, jer sad kad bi razgovarali sa ljudima kojima je ovo uska specijalnost, dakle koji se bave sa računovodstvom oni bi sigurno svaki od njih bi imao nekakvu primjedbu na ovaj tehnički dio posla oko izvještavanja, oko elektronskih knjiga, oko ovoga ili onoga, međutim ono što u računovodstvu mora biti nesporno je da neke stvari naprosto ne može se pojaviti kao npr. izričaj neto prihod. E sad kad pogledate gdje u poreznim zakonima imate neto prihod, nemate ga nigdje. Imate prije i nakon oporezivanja. To vam je definirano Zakonom o porezu na dobit. Druga stvar, da dođete do porezne osnovice je različito od onoga što je ukupni prihod. Ali zašto to govorim? Zato što ste ovdje neto prihod vezali na porezne zakone. Ali sad pogledajte što ovdje piše, veli neto prihod se odnosi na iznose ostvarene prodajom proizvoda i davanjem usluga nakon oduzimanja popusta i poreza na dodanu vrijednost te drugih poreza izravno povezanih s prihodima. Ne može biti drugih poreza izravno povezanih s prihodima. Zašto? Zato što jedino porez na dodanu vrijednost je neutralan što se tiče financijskog rezultata. To je jedini neutralni porez što se tiče poreznog obveznika. Dakle, tu je jasno definirano kad vi postajete obveznik poreza na dodanu vrijednost, dakle u onom trenutku kad prodajete robu ili uslugu. Dotada ste vi sve ono što ste platili u prethodnim radnjama, dakle sa računima koje ste primili, vratili kao pretporez. I prema tome, ne možete nikako ovdje staviti poreza na dodanu vrijednost i drugih poreza izravno povezanih sa prihodima. Zašto? Zato što u jednom članku kasnije govorite o potrošačkim porezima i onda spominjete porez na dohodak, porez na dohodak nije potrošački porez, porez na dohodak je porez na zaradu fizičkih osoba a potrošački porez je isključivo porez na dodanu vrijednosti. I eventualno u tu kategoriju možete staviti posebne poreze ili akcize. Prema tome, ne možete imati u odredbi potrošački porez i porez na dohodak, jer porez na dohodak je trošak poslovanja u sklopu bruto plaće, jer porez na dohodak, je zapravo dohodak je sastavni dio dohotka koji je na kontima na kojima se evidentiraju primanja zaposlenih ili neki drugi koji su obveznici poreza na dohodak vi to knjižite kao bruto trošak. I ne možete govoriti onda kad govorite o neto prihodu, neto prihod vam je praktički već samom definicijom povrata PDV-a, obračuna PDV-a, vi dođete do neto prihoda s onim mjesečnim obračunom. Ali kažem da li je to izričaj koji se koristi u poreznim zakonima, da li je to izričaj koji se koristi u međunarodnim računovodstvenim standardima i da li je to izričaj koji se koristi u računovodstvenim standardima RH? Dakle to vam je u članku 3. stavak 8. E sad još nešto, smatra se da neko društvo izvršava značajan utjecaj na drugim društvom ako ima 20% i više glasačkih prava, e sad gledajte u Hrvatskoj prema Zakonu o trgovačkim društvima nekakva granica gdje vi kao vlasnik imate i utjecaj na upravljačka prava i sve 25%. Jel vi kad imate 25% onda imate određena upravljačka prava. Prema toma ako smo to definirali sa lex specijalis zakonom da je to 25% kako onda, temeljem čega smo ovdje došli do 20%, razumijete? Jer ako vi temeljem Zakona o trgovačkim društvima, ako imate ispod 25% dionica ne možete ostvariti određena upravljačka prava zašto onda Zakonom o računovodstvu kažemo da neko može nešto ako ima 20%? Bilo bi bolje da koristimo 25% iz jednostavnog razloga da imao jednoobraznost. Jer vama se može dogoditi da neko napravi prekršaj prema Zakonu o trgovačkim društvima, a može isto tako se dogoditi da napravi prekršaja prema Zakonu o računovodstvu, a imate tamo 25, a ovdje vam je 20%. E ovo je posebno interesantno, subjekti u djelatnosti rudarstva i vađenja i subjekti u djelatnosti sjeća primarnih šuma. Mislim da to jesu direktive, međutim s obzirom na Zakon o koncesijama i svemu skupa ne znam što znači subjekti u djelatnosti rudarstva i vađenja. Vi imate tu pravnu osobu koja je temeljem raspisanog javnog natječaja dobila koncesiju za obavljanje određenih stvari, nema tu subjekta, on nije nikakav subjekt, to je pravna osoba kao Štef ili Jura koji proizvode cipele, imaju tvrtku koja se zove … [[Govornik se ne razumije.]] znači ne može biti subjekat, može biti pravna osoba koja ima tu djelatnosti. I zašto je, zašto su ove dvije odredbe bitne? Dobro je da se na čim transparentniji način žele prikazati ove djelatnosti, dakle i rudarska, i vađenje šljunka, i zahvaćanje ostalih prirodnih bogatstava i sječa šuma. Dakle, pozitivno i dobro je to, samo kažem ne znam da li je ovaj subjekat baš nešto što je iz … [[Govornik se ne razumije.]] tako. I sad veli plaćanje i iznos plaćen u novcu ili naravni za aktivnosti opisane u članku 27. i ovdje se kaže veli dobit trgovačkih društava isključujući poreze koji se obračunavaju na potrošnju kao što su porez na dodanu vrijednost, porez na dohodak ili porez na promet. Porez na promet više kod u financijskim transakcijama pravnih osoba ne postoje, jedino što je ostalo u Hrvatskoj je porez na promet nekretnina kod prodaje rabljenih nekretnina između građana. Poreza na promet više u Hrvatskoj nema. Druga stvar, ako govorimo, to sam već govorio o porezu na potrošnju, tu porez na dohodak ne može imati nikakav smisao. I sad ovaj članak 5. i mikrorazvrstavanje, vidite zbog, i to na najveći problem ustvari kad općenito govorimo o gospodarstvu RH, negdje oko 88% poduzetnika u RH je mikropoduzetnici, praktički su u ovoj prvoj skupini. E sad, da smo tu još izbacili koliko imamo među tim mikropoduzetnicima oni koji ostvaruju određen promet a nemaju niti jednog zaposlenoga i mislim da bi Zakonom o računovodstvu trebali definirati da tvrtka ne može poslovati bez ijednog zaposlenog. Zašto? Zato što 68% blokiranih tvrtki i negdje oko 69, 70% ukupno blokiranih sredstava u RH se odnosi na tvrtke bez ijednog zaposlenog. I bez obzira što može netko reći to nije u direktivama EU ali to je, to smo detektirali kao hrvatski specifikum, hrvatski problem i mi jedino Zakonom o računovodstvu možemo riješiti taj problem, naprosto da mu se ne priznaju nikakvi troškovi ništa, to je nekada u Zakonu o računovodstvu bilo, ako nema ni jednog zaposlenog, to je nekad bilo u Zakonu o računovodstvu. Ali kažem to je hrvatski problem. Članak 7. veli računovodstveni poslovi su prikupljanje i obrada podataka na temelju knjigovodstvenih isprava. Gledajte ja se sjećam prve godine faksa i kad smo govorili o osnovama računovodstva, onda je dakle jedna osnovna definicija računovodstva bila vjerodostojna dokumentacija kronološkim redom. I to je ono što mora stajati u članku 7. stavku 1. Dakle, da su računovodstveni poslovi prikupljanje i obrada podataka temeljem vjerodostojne dokumentacije i kronološkim redom. To je temeljni element za računovodstvo. Jer vi ako nemate vjerodostojnu dokumentaciju a kasnije neće imati vremena pa ću se možda javiti za pojedinačnu raspravu, kad pogledate ovdje nije pojašnjeno što je vjerodostojna dokumentacija. Dakle, vjerodostojna dokumentacija i kronološki red. To je osnov svega. Veli knjigovodstvene isprave je svaki interno ili eksterno sastavljeni pisani dokumenti i elektronički zapis kojim se opisuje nastanak poslovnog događaja. Gledajte, knjigovodstvenom ispravom se ne opisuje nastanak poslovnog događaja, samo se definira dal ste vi kupili proizvod i uslugu, popratnom dokumentacijom koju knjižite kroz analitičko knjigovodstvo se opisuje događaj. Vi to ne knjižite u glavnoj knjizi, vi u glavnoj knjizi knjižite račun koji se poziva na temelju otpremnice, ugovora ili nešto i više vam ništa unutra ne piše. Ali tim popratnim dokumentima uz glavni dokument uz račun vam se objašnjava što se događalo. On nekad može biti i 1000 stranica ali ovaj dokument temeljem kojega vi knjižite može vam biti praktički samo jedna stranica gdje definirate temeljem ugovora broj taj i taj od tada i tada i iznos toliki i toliki i završena priča. Dakle ova odredba se opisuje nastanak poslovnog događaja. Nastanak poslovnog događaja se ne opisuje računom. Vi samo kada ispostavite račun ako nije zakonom definirano, ako niste definirati morate ga u zakonskom roku platiti ali se na taj račun ima poziv na broj, povezujete se na nekakve dokumente. Da li su to ugovori, da li su to nekakvi radni nalozi, da li su to otpremnice, bilo šta drugo, to su pomoćni dokumenti koji se knjiže u neke druge analitičke, knjigovodstvene dokumente. Knjigovodstvena isprava koja se sastavlja u jednom primjerku može se otpremiti, ovako, nema knjigovodstvene isprave koja se sastavlja u jednom primjerku. Zašto? Zato što mora biti u minimum dva primjerka. Jedna je koja ostaje kod vas a druga je koju šaljete onome tko vam treba platiti. A vi ako sastavite jedan primjera, onda ako ne pošaljete onome od koga želite nešto naplatiti a ne možete naplatiti jer niste poslali. A ako pošaljete taj jedan primjerak onda nemate primjerak kod sebe. Dakle ovdje bi trebalo stajati, to vam je članak 8. stavak 5, dakle najmanje dva primjerka iako svi ti takvi dokumenti se u principu rade u četiri primjerka. Meni nije jasno što ste sa ovim izričajem htjeli reći. Veli knjigovodstvena isprava mora biti vjerodostojna, uredna i sastavljena na način da osigurava pravodobni nadzor. Što znači osigurava pravodobni nadzor? Knjigovodstvena isprava je dokument temeljem čega se knjiže određeni poslovni događaji i kada dođe u nadzor on tu ispravu koristi. Prema tome, ja mislim da bi ovaj, da se osigurava pravodobni nadzor naprosto trebalo maknuti iz ove rečenice, to vam je članak 9. stavak 1. E sad, glavna knjiga je sastavna knjigovodstvena evidencija promjena nastalih na financijskom položaju uspješnosti poslovanja. Nije to baš tako. Glavna knjiga je ipak nešto drugo, unutra se evidentiraju svi poslovni događaji a najprije ih evidentirate kroz dnevnik i onda u glavnu knjigu i onda pomoću te glavne knjige radite bilancu ili po novome financijska izvješća. Prema tome ovakva definicija, evidencija promjene nastalih na financijskom položaju i uspješnosti poslovanja, uspješnost poslovanja vam je bilanca na kraju godine, dakle rezultat zbroja u glavnoj knjizi svih događanja. Je li tako ili nije? Kako mi vrijeme curi pa to nije normalno. Revizija godišnji financijski izvještaj, vjerojatno neću više ništa stići reći, ono što se zalažem još otkad je revizija uspostavljena, koja je odgovornost te revizije. Nema ovdje kolega koji nije bio stjecajem okolnosti u nekakvom nadzornom odboru negdje i vi na nadzornom odboru usvojite revizorsko izvješće i onda vam netko kasnije vas optuži da to nije tako a vi ste debelo i masno platili tog revizora da vam napravi to revizorsko izvješće i oni nemaju nikakvu odgovornost. I to je ono što se naprosto mora raditi, oni moraju imati odgovornost za ono što su napisali. Oni ako su primijetili određene neispravnosti u knjiženju, određene nepostojanost momenata, oni su dužni onoga dakle za koga rade izvješće upozoriti na to. Dakle, ovo su tehničke nekakve primjedbe, ja se nadam da ćete ih usvojiti ali kažem, sam zakon nema razloga da ga ne podržimo. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika SDP-a kolegica Nadica Jelaš.
Poštovana potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Temeljni razlog za donošenje ovoga zakona je obaveza Hrvatske da do 20. srpnja ove godine uskladi postojeći Zakon o računovodstvu sa Direktivom 34/2013. godine Europskog parlamenta i Europskog vijeća. Riječ je naime i direktivi koja nalaže racionalno financijsko izvješćivanje, dakle rasterećenje poduzetnika od sastavljanja suvišnih i nepotrebnih financijskih izvještaja i povećanje usporedivosti financijskih informacija unutar Europske unije. Upravo to povećanje usporedivosti informacija o financijskom poslovanju trebalo bi pridonijeti povećanju povjerenja u financijske izvještaje zainteresirane javnosti a posebno potencijalnih ulagača i domaćih i inozemnih. Da bi se postiglo to rasterećenje poduzetnika od sastavljanja suvišnih financijskih izvještaja izvršiti će se novo razvrstavanje poduzetnika i grupa poduzetnika obzirom na njihovu veličinu je veličina poduzetnika zapravo određuje količinu i obujam izvještaja. Dakle što je poduzetnik veći to je dužan podnositi više izvještaja i obratno, što je manji tih izvještaja će biti manje. Kriteriji za razvrstavanje poduzetnika ostali su isti kao i u postojećem Zakonu o računovodstvu, to su vrijednost aktive, prihodi i broj radnika. S time da će se od sada umjesto dosadašnjeg kriterija ukupnog prihoda koristiti neto prihod, dakle ukupan prihod ostvaren prodajom proizvoda ili davanjem usluga ali umanjen za PDV i eventualne popuste. Izuzetak će biti poduzetnici koji ne ostvaruju prihode od prodaje proizvoda ili davanja usluga već ostvaruju samo prihode od najma, financijske prihode i slično. Dakle takvi poduzetnici u financijskim izvještajima neće iskazivati neto prihod nego ukupan prihod pa će i kriteriji za razvrstavanje biti ukupan a ne neto prihod. Najveću novost kao što smo čuli u razvrstavanju poduzetnika predstavlja uvođenje nove kategorije poduzetnika, riječ je o mikropoduzetnicima. To su poduzetnici koji zadovoljavaju dva od predviđena tri kriterija. Dakle prvi kriterij je da im ukupna aktiva ne prelazi 2 milijuna i 600 tisuća kuna, drugi kriterij je da im neto prihod ne prelazi 5 milijuna 200 tisuća kuna i treći kriterij je da im prosječan broj radnika tijekom poslovne godine ne prelazi 10 radnika. Obzirom na postojeću strukturu hrvatskih poduzetnika očito je da daleko najveći broj njih zadovoljava upravo kriterije da budu mikro poduzetnici i da im se kao takvima smanje obaveze vezane za sastavljanje i predočavanje financijskih izvještaja. Naime, po sada važećem zakonu od ukupno 109 240 poslovno aktivnih poduzetnika imali smo čak 107 494 mala poduzetnika, 1246 je bilo srednjih poduzetnika i okruglo 500 velikih poduzetnika. E sada prema ovoj novoj klasifikaciji imati ćemo 97 860 mikro poduzetnika, 9596 malih poduzetnika, 1328 srednjih i 456 velikih poduzetnika. Kad sam spomenula ovu brojku od 109 000 poslovno aktivnih poduzetnika onda želim s tim u vezi naglasiti da je riječ o onima koji ispunjavaju zakonsku obvezu podnošenja financijskih izvještaja. Nažalost, onih koji tu obvezu ne ispunjavaju ima još gotovo jednako toliko, dakle otprilike 100-tinjak tisuća. Dakle registriranih poduzetnika u Hrvatskoj je čak oko 200-tinjak tisuća, ali eto svaki drugi ne dostavlja financijske izvještaje jer naprosto nisu predviđene sankcije za to nedostavljanje. Da budem sasvim precizna, tek ako tri godine za redom poduzetnik ne dostavi financijske izvještaje tada se briše iz Trgovačkog registra. Ali vratimo se Zakonu o računovodstvu. Dakle mikro, mali i srednji poduzetnici sastavljati će godišnje financijske izvještaje primjenom hrvatskih standarda financijskog izvještavanja što je velika razlika u odnosu na do sada kada se to činilo po mrsovima, dok će veliki poduzetnici kao i subjekti od javnog interesa, dakle banke, osiguravajuća i reosiguravajuća društva, leasing društva, mirovinska društva, fondovi, burze itd. tu obvezu ispunjavati i dalje primjenom međunarodnih standarda financijskog izvještavanja. U okviru godišnjih financijskih izvještaja mali će poduzetnici sastavljati samo tri dokumenta, dakle bilancu, račun dobiti i gubitka i bilješke uz financijske izvještaje. Za razliku od tih malih poduzetnika, veliki poduzetnici sastavljati će čak 6 dokumenata, dakle uz nabrojene za male još i izvještaj o sveobuhvatnoj dobiti, izvještaj o novčanim tokovima i izvještaj o promjenama kapitala. Veliki poduzetnici uz godišnje financijske izvještaje morati će izrađivati i godišnja izvješća u kojima će dati istinit i objektivan prikaz razvoja i rezultata poslovanja te opis najvažnijih rizika i neizvjesnosti s kojima se suočava. Dakle to je nešto potpuno novo. Mikro i mali poduzetnici nemaju obvezu sastavljanja godišnjih izvješća, ali će neke važne informacije kao što su primjerice podaci o otkupu vlastitih dionica ili udjela, morati navesti u bilješkama uz godišnji financijski izvještaj. Dalje, srednji poduzetnici će morati izrađivati godišnja izvješća kao i veliki poduzetnici ali bez nefinancijskih podataka što je ipak puno manji teret u usporedbi s velikim poduzetnicima. Veliki poduzetnici i subjekti od javnog interesa koji se bave djelatnošću rudarstva ili djelatnošću sječe primarnih šuma dobivaju još jednu novu obvezu. Dakle riječ je o obvezi izrade godišnjeg izvještaja o plaćanjima javnom sektoru većima od 743 000 kuna. Navedeni izvještaj sastavlja se i prezentira zajedno sa godišnjim financijskim izvještajem. Novost u odnosu na postojeći Zakon o računovodstvu predstavlja i formulacija da financijske izvještaje potpisuju svi članovi uprave, dakle direktori odnosno izvršni direktori poduzetnika. Do sada ih je potpisivala osoba ovlaštena za zastupanje što je produciralo određene probleme na terenu jer nisu naprosto svi članovi uprave odnosno izvršni direktori bili upoznati sa sadržajem financijskih izvještaja. Po novim odredbama osoba ovlaštena za zastupanje potpisivati će samo onda kada subjekt nema upravu odnosno izvršne direktore. I na kraju bih htjela izreći jednu osobnu primjedbu, dakle nešto što mi u ovom zakonskom prijedlogu nedostaje su odredbe kojima bi se utvrdili kriteriji za vođenje računovodstvenih poslova. Mislim da bi se utvrđivanjem obveze stjecanja licence za vođenje računovodstvenih poslova bitno podigla i ujednačila stručna razina hrvatskih računovođa, da se ne bi događalo kao što je to počesto do sada bio slučaj, da se računovodstvom bavi svatko, dakle da to radi nestručno i da zapravo na nestručan način dovodi poduzetnike u probleme. Mislim da je Zakon o računovodstvu zapravo najpogodnije mjesto da se odredbe o licencama za vođenje računovodstvenih poslova upravo istaknu ovdje i po meni bi kad bi se ta glava kako je kolega Linić to predlagao o vođenju odnosno licenciranju računovođa stavila u Zakon o računovodstvu tada bi on zaista, mogli bismo to reći, bio potpun. Klub SDP-a će naravno podržati zakon.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HSU-a kolega Željko Šemper.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Poštovani zamjeniče, kolegice i kolege. Ovim zakonom uređuje se računovodstvo poduzetnika, njihovo razvrstavanje u grupe poduzetnika, knjigovodstvene isprave i poslovne knjige, popis imovine i obveza, primjena standarda i izrada godišnjih financijskih izvješća revizija i javna objava svih godišnjih izvještaja i na kraju Registar financijskih izvještaja, kao i sam nadzor poslovanja. Dosadašnji Zakon o računovodstvu u Republici Hrvatskoj u primjeni je od početka 2008. godine, a zbog usklađivanja sa pravnom stečevinom EU, odnosno direktivom Europskog parlamenta i Vijeća donesene su izmjene i dopune u travnju 2013. godine, a stupile na snagu u svibnju 2013. Dužni su ga primjenjivati poduzetnici, trgovačka društva sa sjedištem u stranoj državi kao i svaka pravna i fizička osoba koja je obveznik poreza na dobit, određena propisima koji uređuju poreze. Zakon se ne primjenjuje na državni proračun i proračunske korisnike državnog proračuna, proračune jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave i njihove proračunske korisnike, vjerske zajednice, političke stranke, sindikate i ostale neprofitne organizacije koje posluju prema Zakonu o računovodstvu neprofitnih organizacija. Prema podacima FINA-e iz siječnja 2015. godine u Republici Hrvatskoj ima ukupno oko 109 tisuća poduzetnika čija ukupna aktiva iznosi 1560 milijardi kuna, a ukupni prihodi iznose 664 milijarde kuna. Prema prijedlogu ovoga zakona od tih 109 tisuća poduzetnika biti će razvrstano na 97 tisuća mikro poduzetnika, na 9 i pol tisuća malih poduzetnika, 1328 srednjih i 456 velikih poduzetnika. Zakon propisuje da su mikro, mali i srednji poduzetnici obveznici primjene hrvatskih standarda, a veliki poduzetnici i subjekti od javnog interesa obveznici primjene međunarodnih standarda financijskog izvještavanja. To su banke, stambene štedionice, osiguravajuća društva, mirovinska društva koja upravljaju mirovinskim fondovima, burze, investicijska i depozitarna društva itd. Razvrstavanje poduzetnika se radi na temelju iznosa ukupne aktive, iznosa neto prihoda i prosječnog broja radnika. Donošenjem ovog prijedloga zakona bit će potrebno uskladiti hrvatske standarde financijskog izvještavanja kojima se propisuje izrada godišnjih financijskih izvještaja, konsolidacija financijskih izvještaja i revizija godišnjih financijskih izvještaja. Ovim zakonom detaljnije se pojašnjava sastavljanje godišnjih financijskih izvještaja u slučajevima statusnih promjena, kod otvaranja stečajnog postupka ili pokretanja postupka likvidacije nad poduzetnikom. Zakonom se propisuju računovodstveni poslovi prikupljanja i obrade podataka na temelju knjigovodstvenih isprava, priprema i vođenje poslovnih knjiga, sastavljanje godišnjih financijskih izvještaja i priprema podataka za statističke, porezne i druge potrebe. Svaki poduzetnik je dužan voditi poslovne knjige sukladno propisima u ovom zakonu poštujući propisane standarde i temeljna načela urednog knjigovodstva. Poduzetnik može računovodstvene poslove ugovorno prenijeti na pružatelja računovodstvenih usluga, ali u potpunosti odgovara za njih dok pružatelj usluga mora imati sve potrebne resurse za pravilno, kvalitetno i učinkovito obavljanje računovodstvenih poslova i funkcija kao i stručne kvalifikacije i iskustvo za obavljanje tih poslova. Nakon svakog poslovnog događaja sastavlja se knjigovodstvena isprava koja je osnova za unos podataka o poslovnom događaju u poslovne knjige. Knjigovodstvena isprava mora biti nedvojbena, uredna, istinita i mora sadržavati sve bitne podatke o poslovnom događaju i sastavljena na način da osigurava pravodobno knjiženje i njezin nadzor. Poduzetnik je dužan odredit odgovornu osobu koja će provjeriti ispravnost svake knjigovodstvene isprave prije unosa u poslovne knjige. Kao izvorni pisani dokument knjigovodstvene isprave se čuvaju na nositelju elektroničkog zapisa ili mikrografske obrade, a to su isplatne liste, analitička evidencija o plaćama za koje se plaćaju doprinosi, čuvaju se trajno, a ostale isprave čiji su podaci uneseni u dnevnik, glavnu knjigu i u pomoćne knjige najmanje 11 godina. Oni poduzetnici koji knjigovodstvene isprave pohranjuju pomoću elektroničkih uređaja uz on-line pristup moraju omogućiti tijelu nadzora pravo pristupa, preuzimanja i korištenja tih podataka. Poduzetnik je dužan na početku poslovanja na kraju poslovne godine i u izvanrednim slučajevima, a to su stečaj ili likvidacija provesti tzv. inventuru odnosno popisati svu imovinu i obveze kako količinski, tako i vrijednosno i s takvim podacima uskladiti knjigovodstveno stanje. Na kraju poslovne godine poduzetnik je dužan godišnje izvješće izraditi Godišnje financijsko izvješće, Revizijsko izvješće i sva konsolidirana izvješća kao i izvješća o plaćanjima i sve to dostaviti Financijskoj agenciji radi javne objave. Isto tako, do 31. ožujka tekuće godine poduzetnici su dužni FINA-i dostaviti bilancu račun dobiti i gubitka i sve dodatne podatke za prethodnu kalendarsku godinu. FINA određuje elektronički oblik i format prikaza svih primljenih izvještaja kako će se objavit na internetskim stranicama Registra godišnjih financijskih izvještaja, a dužna je izdati presliku ili ispis tih izvješća na pisani zahtjev svake fizičke ili pravne osobe u roku od 15 dana. Za obavljanje nadzora poduzetnika u dijelu računovodstvenih poslova radi provjere da li je poduzetnik računovodstvene poslove obavlja u skladu sa odredbama ovog zakona nadležni su inspektori Porezne uprave Ministarstva financija. Nadzor se obavlja praćenjem, prikupljanjem i provjerom knjigovodstvenih isprava, poslovnih knjiga, godišnjih financijskih izvješća, te drugih poreznih i statističkih izvještaja provjerom sustava za obradu podataka, te izravnim nadzorom kod poduzetnika. Inspektor može donijeti rješenje o otklanjanju uočenih nepravilnosti ili odredit mjeru pokretanja prekršajnog ili kaznenog postupka. Za niz raznih prekršaja postoje sankcije poduzetnika u obliku novčanih kazni od 10 do 100 tisuća kuna, a kazna od 5 do 20 tisuća kuna predviđene su za odgovornu osobu poduzetnika kao i za fizičku osobu koja podatke i dokumente iz Registra godišnjih financijskih izvještaja ne koristi u skladu sa ovim zakonom. Dakle, ovaj zakon detaljnije uređuje računovodstvo poduzetnika u skladu sa direktivama EU iako se i dosad u RH računovodstvo vodilo dobro i u skladu sa međunarodnim računovodstvenim standardima. I na kraju jedna moja primjedba ili možda prijedlog, da ovaj zakon bude u primjeni od početka godine, dakle od 1.01.2016. godine a ne od 1. srpnja jer bi možda u nekim segmentima računovodstva moglo doći do određenih problema. Klub Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj prijedlog.
Sad prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolega Domagoj Hajduković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnicom, kolegice i kolege. Pa evo kao što smo imali prilike dosada čuti ovo su manje-više tehničke izmjene zakona i većina predloženih izmjena i dopuna je zapravo usklađivanje sa europskom pravnom stečevinom, a dio je zapravo jasnije definiranje i uređivanje pojedinih segmenata zakona sukladno dosadašnjoj praksi i sukladno nekim potrebitostima ja bih rekao koje je praksa iznjedrila. Dakle, svakako je za pozdraviti recimo ovo da će manji poduzetnici imati manje papirologije, dakle kada govorimo o završnim izvještajima, da će oni naravno veći shodno tome imati i opširnija izvješća itd. No, ono što sam, temu koju sam načeo zapravo i o kojoj bih želio govoriti, načeo sam je u replici kolegi Liniću, je zapravo tema revizije. To nije tema koja se nužno dotiče ovog zakona, ona se spominje u jednom članku ako se ne varam ali mislim da je vrijedno spomenuti i dati predlagatelju na razmišljanje da li se i ovom problemu može doskočiti. Dakle, prije nego što kažem nešto o meritumu ovog problema samo bih još jedanput ponovio kakvu smo situaciju imali dosada. Dakle, po dosadašnjem Zakonu o računovodstvu obveznici revizije bili su veliki poduzetnici, srednji poduzetnici i poduzetnici čije dionice su na tržištu vrijednosnih papira i oni poduzetnici kojima je takva obaveza određena već drugim posebnim propisima. Taj Zakon o računovodstvu koji je bio na snazi je bio u koliziji sa postojećim Zakonom o reviziji. A Zakon o reviziji kaže da su obveznici revizije sva dionička društva, komanditna društva i sva društva s ograničenom odgovornošću čiji je odvojeni odnosno konsolidirani ukupni prihod u godini koja prethodi godini revizije prelazi 30 milijuna kuna. Ako nisu obveznici iz točke 1. Dakle, prema dosadašnjoj važećoj zakonskoj regulativi imali smo situaciju gdje Zakon o računovodstvu dakle iz njega proizlazi da mali poduzetnici nisu obveznici revizije, a imali smo Zakon o reviziji koji dakle nalaže i da su mali poduzetnici obveznici revizije ukoliko dakle njihovi konsolidirani prihodi prelaze 30 milijuna kuna. Sada u novom prijedlogu zakona, to je članak 21. koji određuje obavezu revizije, i kaže u stavku 3. da su obveznici revizije društva sa ograničenom odgovornošću ako znači prelaze dva od tri sljedeća uvjeta, a to su iznos ukupne aktive, ukupni prihodi i prosječni broj zaposlenih. Dakle, ponovit ću još jedanput, iznos ukupne aktive 15 milijuna kuna, ukupni prihod 30 milijuna, dakle evo čuli smo da će to biti ipak umanjeno za PDV ali bez obzira, i prosječan broj zaposlenih 25. Dakle, imamo situaciju gdje su naši imali poduzetnici sa prihodima većim od 30 milijuna kuna zapravo obveznici revizije. To i ne mora biti tako loše i tu se slažem zapravo sa kolegom Linićem da ovisno o strukturi, odnosno organizaciji rada pojedinog gospodarskog subjekta ovdje možemo govoriti o reviziji. Dakle, svakako je to bitno ako govorimo o dioničkim društvima gdje imamo više osnivača, a ako govorimo o javnim poduzećima i javnim ustanovama onda bez daljnjeg da revizija treba i mora biti obavezna bez obzira na količinu njihovih prihoda. Međutim, revizija kao takva može biti veliki namet, odnosno veliki teret malim poduzetnicima, a čuli smo da malih poduzetnika u Hrvatskoj ima gotovo 90%. Želim vam ilustrirati što točno mislim. Naime, cijene revizije definira tržište, ali Zakon o reviziji propisuje najniže cijene ispod kojih revizorske usluge ne mogu biti izvršene. One su najčešće malim poduzetnicima prilično opterećenje. Evo samo nekoliko primjera iz prakse koje ja mogu dati dakle iz vlastitog života, vlastitih poznanika, ljudi s kojima se susrećem što u poslu što i sada kao zastupnik. Dakle, imamo poduzeće dioničko društvo, vlasnik je jedna osoba, ukupan prihod u prošloj godini iznosio je 40 milijuna i 700 tisuća kuna. To dođe do 25 bodova prema bodovnom rangu revizije. Aktiva spomenutog poduzeća je 39,5 milijuna kuna, to je dodatnih još 25 bodova što se tiče dakle bodovanja revizije. I broj uposlenih je 42 što je dodatnih 5 bodova. Dakle, sve skupa to je 55 bodova puta 1000 kuna po bodu i dođete do lijepe cifre od 55 tisuća kuna. 55 tisuća kuna poduzetniku, jedinom vlasniku na neku uslugu koja mu nije nužno bitna. Ja mislim da je taj mali poduzetnik dakle budući da je odgovoran za svoje poduzeće i svoje trgovačko društvo, da je sav kapital u njemu njegov budući da je on jedini vlasnik je dovoljno mali da može imati potpunu kontrolu nad svojom bilancom, a ako mu je zaista potrebna revizija iz nekog razloga jer ne vjeruje svojim računovođama, odnosno knjigovođama uzet će reviziju sam bez dodatnog nametanja ove obaveze. Dakle, u ovom slučaju ne vidim koga bi to revizija trebala štititi. Dakle, u malim d.o.o. uglavnom su vlasnici jedna ili dvije osobe i često su oni i involvirani u rad bilo kao uprava, bilo kao i sami zaposlenici u drugim vidovima te se nameće zaključak da iz zapravo revizija štiti od samih sebe. Ministarstvo financija i Porezna uprava dosta često kontroliraju upravo te male poduzetnike, između ostalih, i štiti interese države tako da opet ne vidim ni tu razlog zbog čega revizija njima mora biti obavezna. Možda bi to moglo biti svake tri godine ili možda svake dvije godine ili se može riješiti na neki drugi način ali baš svake godine ići po meni to nije dobro rješenje. Postoji i drugi način a to je da pokušamo tržištu prepustiti reguliranje cijene revizije ali onda naravno ne možemo stavljati nika ograničenja bili na minimumu bili na maksimumu te cijene. Evo recimo još jedan primjer cijene revizije, također trgovačkog društva od dva vlasnika, ukupan prihod je 37 milijuna kuna, gotovo 39, aktiva iznosi malo više od 100 milijuna kuna i broj zaposlenih je 38. Dakle bodovanjem koje propisuje zakon došli bi do 90 bodova i to je dakle 90 tisuća kuna. Ako uzmete u obzir da je dobit ovog poduzetnika o kojemu pričamo 150 tisuća kuna, onda shvaćate koliko je 90 tisuća kuna izuzetno veliko opterećenje na njegovo poslovanje. Dakle, ono što bih želio predložiti predlagatelju i u predmetnom zakonu i u eventualnim razmatranjima promjena Zakona o reviziji, da pokušamo drugačije urediti obveznike revizije, dakle ako govorimo i o poduzetnicima koji se mogu uvrstiti u mala, dakle to su ovi kriteriji koji su sada predloženi do 30 milijuna kuna konsolidiranih prihoda, odnosno do 15 milijuna kuna ukupne aktive da to bude ili u nekom dužem periodu, dakle 2, 3, 4 godine kako već procijenimo da je bitno ili da njih izuzmemo uopće ukoliko se svi vlasnici s time slože. Evo, samo toliko. Hvala vam.
I kolega Ivan Šuker izvolite.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče i kolegice i kolege. Pa krenut ću tamo gdje sam stao, dakle dotaknuo sam se revizora, njihovim izvješća, obveznog davanja dokumenta reviziji na ocjenjivanje i ono što sam rekao, to ću podvući ponovno, gdje je tu odgovornost revizije? I to je po meni ključno. Jer ako ja vama odredim minimalnu cijenu, ako vas obavežem da morate provesti reviziju, a onda taj ko napravi tu reviziju nema nikakvu odgovornost onda ja ne vidim cijeli smisao u svemu tome skupa. Bilo bi logično s obzirom da smo ovdje govorili da 88% poduzetnika je mikro, dakle oni koji imaju manji prihod, imaju manji broj zaposlenih i većina njih u principu vodi poslovne knjige kod knjigovođe. Jedno je kad vam poslovne knjige vodi vaš zaposlenik, koji a nešto ću kasnije govoriti o tome koji bi trebao imati takve uvjete, druga je stvar kad vama vodi servis knjige, vi nemate toliko s njim kontakta i ne možete s njim komunicirati niti o vrsti dokumenta, ni kako je taj dokument nastao, da li taj knjigovođa može pratiti kompletan proces kako je taj dokument nastao, on jednostavno proknjiži papir koji mu vi date. Ali vi zato svoje poslovanje dajete na ocjenu revizoru koji praktički treba sagledavati sve od donošenja poslovne odluke pa do donošenja poslovne odluke i njene efikasnosti, i ne efikasnosti i svih ostalih elementa i u principu temeljem toga daje i nekakvo svoje mišljenje. Ali bi bilo logično ako su se potkrale neke greške u knjigovodstvenom djelu da revizor na to upozori ali s druge strane ako je to vidio i primijeti ali ne upozori vas na to da ima nekakvu odgovornost. To je naprosto nekakva elementi etičkog ponašanja. No, nažalost što se tiče revizora, od kad su osnovani ova definicija o njima sa nekakvim promjenama na gore ili na dolje ostala je ista međutim nikako da se ugura ta njihova odgovornost za izvješće koje naprave. Uvjeti za vođenje poslovnih knjiga, nekada je bilo točno propisano ovisno o veličini tvrtke, zapravo to je bilo praktički unutarnjim aktima definirano da to mora biti diplomirani ekonomista za završnim tim i tim smjerom, sa točno toliko i toliko godina radnog iskustva na tim poslovima, međutim ako govorimo o tome da bi, mislim da je kolega Linić govorio o tome da bi knjigovodstvene servise trebalo ugraditi u ovaj zakon o računovodstvu, onda kad bi ugradili ove uvjete ko može imati računovodstveni servis mislim da upravo onda došli na ono što je izuzetno bitno državi da ljudi koji kontroliraju te poslovne knjige naiđu na urednu dokumentaciju da mogu lakše kontrolira. Jer kolegice i kolege ponavljam 68% blokiranih su bile tvrtke bez ijednog zaposlenog. Negdje oko 69% ukupnih sredstava, blokiranih sredstava se odnosio na tvrtke bez ijednog zaposlenog. A da li se to moglo dogoditi ako smo se držali svih zakona, nije. I zato ponavljam u zakon bi trebalo obraditi praktički da, pobrojat kao što je to nekada bilo i u Zakonu o porezu na dobit, da se ti, ti i ti troškovi ne mogu priznati ako tvrtka nema ni jednog zaposlenog. I ne može netko isplaćivati nekakve troškove koji su da kažem osobne naravi, prije svega misli na materijalne troškove, ako nitko nije zaposlen kod nje. Jer gledajte, mnogi ti poslovi se na žalost obavljaju uz poslove negdje drugdje. Druga stvar, mnoge te tvrtke su, da koristim onaj izraz, šatro zavaljale mnoge ljude u Hrvatskoj, nisu im platili i otvorili novo poduzeće i nastavili tako. Mi nažalost, toga možda nema u direktivama EU, ali to je bila jedna masovna pojava u RH koji mi, ni jedna direktiva nam neće reći da to ne smijemo ugraditi unutra, moramo ugraditi u svoj zakon o računovodstvu dok to ne iščistimo. Dok ne dođemo do nekakvog, da li te firme poslati u stečaj ili ih naprosto eliminirati sa spiska tvrtki koje su blokirane. Međutim, ima još nešto interesantno gospodine zamjeniče, to vam je članak 26. stavak 1. i 2. gdje se govori o jeziku i valuti. Ja ne mogu nikako prihvatiti ovu definiciju da se dakle sva ta izvješća i druge financijske informacije izražavaju u valutnoj jedinici koja se primjenjuje u RH. Pa mi imao valutu koja je tu takva kakva je i zašto ne bi u zakonu stajalo da moraju biti izražene u kunama i onda onu crtu i 00. Jer što znači valutna jedinica koja se primjenjuje u RH? Mi sutra, ili prekosutra, ili za 20 godina kada uđemo u euro zonu onda će ovdje stajati euro, ali valutna jedinica naprosto iz nekakvog nacionalnog ponosa mislim da ne bi smjela stajati. Ja bi stvarno molio ako možete to staviti, ja mislim da će sve kolege zastupnici to pozdraviti, da tu lijepo piše kune. I sad nešto o izvještavanju o plaćanju u javnom sektoru. Ja da vam iskreno kažem, zato sam se i javio uz ove dvije stvari, s ovim ću završiti, plaćanju u javnom sektoru, dakle nije mi jasno kako ste došli do ovih 743 tisuće kuna? Da li je to bilo u trenutku kad je tečaj 100 tisuća eura bio 743 tisuća kuna. Jer gledajte, sada vidite u koju nezgodnu situaciju, onda bolje bi bilo da ste naznačili nekakav iznos, protuvrijednost toliku ili da ste išli na okrugli iznos 800 tisuća ili 700 tisuća kuna, onda bi to bilo ok a ovako se to vidi iz aviona da je to pisano u vremenima kada je 100 tisuća eura vrijedilo 743 tisuće kuna. No to je stavak 3., mislim da bi to bilo pametno da promijenite. Međutim, ovaj stavak 5. mi stvarno nije jasan. Ako su plaćanja u javnom sektoru obavljena u naravi takva plaćanja će se iskazati vrijednosno i gdje je to moguće količinski a u bilješkama će se navesti objašnjenje na način na koji je utvrđena iskazana vrijednost. Pa ovo je odredba gdje vi praktički one koje sudjeluju u ovom procesu gurate u kazneno djelo. Jer da sutra bilo tko dođe u kontrolu i ako vi napravite ovakav dokument kao što piše ovdje u zakonu, vi ste praktički sa one strane zakona. Jer ako nema plaćanja u naravi, vi naprosto nekakvim ugovorom, cesijom ili nečim, nekome tko je šta ja znam, vadio šljunak ili nešto na ime onoga što vama treba platiti koncesiju dati će vam 100 tisuća kubika šljunka za, ili 10 tisuća za posipanje cesta ali taj šljunak u to vrijeme ima nekakvu vrijednost na tržištu. I to mora biti jasno definirano. A ne ovdje pogodbe onako, ovako, ovako, onako. Na kraju krajeva, plaćanja u naravi su nešto što se vrlo rijetko primjenjuje u Republici Hrvatskoj a i tamo kada se primjenjuje, oni koji to primjenjuju, nastoje se maksimalno zaštiti da ih sutra ne može zbog toga netko prozivati. Zato mislim gospodine zamjeniče da bi ovo svakako morali promijeniti, dakle jasno definirati da to mora biti definirano ugovorom, da mora definirati količinski i da mora biti definiran koliki je iznos po jedinici proizvoda u tom trenutku bio na tržištu ali na neki drugi način. Svaka drugačija odredba a osobito ovakva kakvu ste stavili ovdje može ljude koji sudjeluju u ovom procesu dovesti u poprilično tešku situaciju. Evo, kao što sam rekao, ja ću podržati ovaj prijedlog zakona. O izvješćima neću govoriti, o njihovim karakteristikama jer 100 knjigovođa bi drugačije pričalo o njima. Dakle ovo je na tehničkoj razini a na ove neke stvari sam naprosto morao upozoriti jer mislim da ako ih drugačije posložimo da će biti zakon bolji i kvalitetniji. I ono što je najbitnije oni koji ga primjenjuju naprosto dovesti u situaciju da znaju ako su nešto napravili, ako su na takav način to proknjižili da su u skladu sa zakonom i da ih sutra nitko zbog toga ne može prozivati. Hvala lijepa.
Domagoj Hajduković, replika.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Pa kolega Šuker mogu reći da se slažem zapravo sa vama u ovom dijelu što ste govorili o reviziji. Ako govorite dakle o, naravno da je razlika da li imate financijsku službu u kući, dakle u samom trgovačkom društvu ili vam to radi netko vanjski, upravo zato ja zagovaram opcionalnost revizije. Naravno vi ukoliko ne vjerujete iz nekog razloga svom knjigovodstvenom servisu ili ako je bilo problema, što se u praksi i dešava u principu, naravno da ćete tražiti reviziju zbog sebe prije svega kao vlasnik, kao netko tko je odgovoran i kazneno i financijski i na svaki drugi način za svoje društvo. Upravo zato mislim da je opcionalnost kod malih poduzetnika ono na što treba ići. I kada govorite o odgovornosti revizora apsolutno, ja se slažem, dakle on može potpisati izvješće kakvo je ali na kraju za njega odgovarati neće on. I slažete se vjerujem i samnom da je 90 tisuća kuna trošak revizije koja je obavezna jednom poduzetniku koji ukupnu dobit ima, 150 tisuća kuna itekako teška. Hvala.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Da, mislim da svi ovdje u ovom Visokom domu smo tu suglasni oko nekih stvari. Ne možete fiksno određivati nekome ako namećete nešto a da ta cijena nije vezana na nekakve njegove prihode ili njegovu zaradu. Međutim, ono što je ključno kod revizije, ja ponavljam, veliki dio tu ljudi je bio u nadzornim odborima i velikih i malih tvrtki. Vi usvojite nalaz revizora koji je za razliku od članova nadzornog odbora imao sve dokumente na rukama. Članovi nadzornih odbora ih nisu, oni ne odlučuju, ne sudjeluju u procesu odlučivanja. I vi dobijete izvješće u kojem vam sve piše divno i krasno, ocjena poslovnih odluka sjajna, sve divno i krasno, na kraju se sutra pokažu nekakve pronevjere i zbog nekakve političke atraktivnosti odgovoran nekakav političar koji je u nadzornom odboru ali onaj koji je dobio novce i kojega je ta ista politika na određeni način posrednim putem angažirala da napravi reviziju poslovanja i da je upozori ako nešto nije dobro nema nikakve odgovornosti. I to je ono što nije dobro. I to ono što, mi ćemo se ovdje, da li se radi o čovjeku s desne ili s lijeve strane nažalost prepucavati i optuživati zbog nekakvih političkih razloga iako ako ste bili u nadzornom odboru dobro znate da hrpu tih dokumenata na temelju kojih se donose poslovne odluke nikada niste imali prilike i vidjeti. Ali zato ono što ste vi govorili u svojoj raspravi ako definiramo da za revizorsku naknadu moramo platiti toliko i toliko onda idemo definirati odgovornost tog revizora za ono što je napisao. I onda ako tu još ubacimo što je kolega Linić govorio da definiramo knjigovodstvene servise, da ne može baš svatko voditi poslovne knjige zato što zna raditi na kompjutoru i ima nekakav program instaliran i uopće ga nije bitno kada vi njemu donesete nekakav dokument kako je do tog dokumenta došao. Bilo bi logično da vas on upozori i pita kako je taj dokument nastao, da li ste vi to ispoštivali i da vas na takav način zaštiti. Ali ne, događa se upravo i kod tih knjigovođa i kod revizora da im platite ali da oni nažalost nemaju nikakve odgovornosti za ono što rade.
Nadica Jelaš, replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Kolege Šuker vi ste govorili o odgovornosti revizora u obavljanju svog posla odnosno u obavljanju nadzora nad poslodavcima. Kada je u pitanju komercijalna revizija onda moramo nažalost priznati da revizori vrlo često popuštaju a vi ste na tom tragu i govorili, dakle popuštaju poduzetnicima i vrlo često su u situaciji da svoja revizorska izvješća prikažu boljima nego što je stvarno zatečeno stanje kod poduzetnika. Kada to tako ne bi bilo, dakle kada bi revizori bili zaista do kraja objektivni, ja vjerujem da bi se događalo to da bi poduzetnici raskidali ugovore s njima. Dakle revizori bi ostajali bez posla, to nije dobro da se razumijemo. A koliko je meni poznato mislim da ipak revizori uplaćuju premije osiguranja za to da ako ih poduzetnik tuži zbog loše obavljenog posla da se iz tih premija onda isplaćuje obeštećenje. Sad, druga je stvar što mislim, zaista mi nije poznato, ali mislim da premalo poduzetnici koriste mogućnost da tuže revizore, odnosno revizorske kuće zbog toga što posao nisu odradili dobro, odnosno što su ga odradili loše.
Ivan Šuker, odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolegice Jelaš, uzmite sad situaciju u kojoj se Hrvatska nalazi, uzmite samo možebitne prijevare što se tiče PDV-a iz razloga što obveza može nastati i ovdje i ondje, ovisno gdje se izvršila usluga ili bilo šta. Dakle bitno je da revizor kad pregleda dokumente upravo u ovim godinama na početku dok se hrvatski poduzetnici još na neke stvari pa čak i ljude koji im vode financijske knjige ne naviknu dok ne steknu nekakvo iskustvo da naprosto ljude upozoravaju. Dakle ja sam uzeo samo jedan mali segment i ako sam ja vas platio za nešto onda ja smatram da ono što ste vi meni napisali da je to to. Jer na kraju krajeva po znanju bi recimo revizori manje-više trebali biti više od većine ljudi koji se bave vođenjem knjigovodstva, osim možda u nekakvim velikim korporacijama gdje stvarno se ljudi educiraju i prolaze raznorazne seminare i vani i u Hrvatskoj itd. Dakle revizori bi trebali biti kao nekakva ekstra financijska pamet u Hrvatskoj i logična stvar ako je to tako i ako ja vama platim onda očekujem da ono što ste mi napisali unutra da je to tako. Na kraju krajeva, ako se ja ne složim s tim što ste vi meni napisali, samo napišite to je moj stav i mišljenje i doviđenja jer na takav način će dobit daleko više oni koji će vas angažirat od onih koji vas neće angažirat jer takvih je mali postotak koji kroz svoje bilance žele napravit nešto što, nekakvu nepodopštinu, toga je uvijek bilo i bit će. Ali zato ponavljam, sa kvalitetnim knjigovodstveno-računovodstvenim servisima koji će imat certifikate i jasne uvjete kako će radit svoj posao i kao nekakva supervizija reviziju koju će angažirat vlasnik tvrtke ja mislim da će onda i onaj dio kad govorimo o poreznom nadzoru bit daleko lakši i dalek jednostavniji. Međutim, ja sam kad sam govorio u ime kluba spomenuo nekakve odredbe koje ovdje nažalost ne idu ka tome jer su neodređene, krivo su postavljene. Ne može netko reći da knjigovodstveni dokument se radi u jednom primjerku, to je nešto naprosto nemoguće. I morate ga imat vi i mora ga imat onaj tko vam to treba platit, dakle najmanje dva primjerka.
I završno zamjenik ministra financija Igor Rađenović. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Pa evo u dilemi zapravo koliko duboko da odem u ovoj završnoj riječi, sretan što se radi samo o prvom čitanju, teško je zapravo odgovoriti na sve ove pojedinačne konstruktivne prijedloge i zaista evo ja ne pamtim kada je rasprava bila ovoliko konstruktivna u pogledu prijedloga zakona lišena od bilo kakve političke obojenosti sa svih strana. Zaista evo zahvaljujem svim govornicima u ime kluba i pojedinačnima što zaista su pokušali dati svoj doprinos ovome zakonu i evo dodatno sretan što i sam prijedlog zakona dakako ide u dva čitanja i da tu imamo dovoljno vremena da stvari posložimo. … mi je bilo ovo kad je gospodin Šuker rekao ovih 743000, to je bio i moj prvi prigovor i to naprosto bode oči, evo i kolegici Nikolini koja je najodgovornija u Ministarstvu financija bila za pisanje tog zakona je isto …, moje pitanje je bilo jel to 100 000 eura, pa šta niste napisali 700 ili 750 ako može da zaokružimo ali dobro. I ovaj vaš prigovor oko, zaboravio sam kakva je formulacija, treba pisat u kunama naravno, ne u valuti koja je obračunska u ovome tako da ćemo sa te strane i napraviti zasigurno i neke izmjene do drugog čitanja. Kažem počeo sam od ovih tehničkih, ali i ove druge značajnije razmislit ćemo. Evo krećem od prvog izlaganja od gospodina Linića, mnogi od vas ste to ponovili i dali detaljnije formulirati tko to i kako i standarde može voditi poslovno knjigovodstvo. Ja moram priznati da smo mi ovim zakonom otvorili vrata u članku 7. stavku 4., da to sada ne čitam, dakle definirano koji to poduzetnik može izvoditi računovodstvene poslove pa kaže da mora imati između ostalog sve potrebne resurse, kvalitetno, učinkovito, zahvaliti … obavljanje poslova, stručna edukacija, iskustvo itd., itd. Da li to propisati u samom zakonu bili smo u dilemi pa ćemo vidjet evo iz svih ovih vaših prijedloga možda možemo i samim zakonom jače postrožiti tu priču. Moramo vidjeti u Zakonu o reviziji da li tu stvari također treba mijenjati. Jedan je pomak oko toga, recimo prema odgovornosti revizora, da dakle ovo revizijsko izvješće, do sada ga je potpisivao samo predstavnik revizorske kuće, zakoniti zastupnik, sada ga potpisuje i ovlašteni revizor sa te strane, znači onaj tko je neposredno radio samo izvješće pa onda …. Tu je jedan mali pomak. Da li je on dovoljan ili nije, samim zakonom i svim drugim pravilnicima, o tome zaista možemo razgovarati. Rekoh uvijek mi iz Vlade, osobito kad su dva čitanja zatražimo fonogram i na osnovu njega u krajnju liniju i po Poslovniku Sabora moramo odgovoriti na svaku pojedinačnu primjedbu ili prijedlog u raspravi. Sada ćemo to zaista učiniti sa velikim zadovoljstvom. Evo ja bih se zadržao, kažem niz je tu konstruktivnih prijedloga da ne govorim dalje, od jezičnih standarda kažem opet tehnički nadalje zaista ćemo očigledno dosta toga mijenjati. Rekoh i sam uvodno da ćemo vidjeti ovo oko izvještavanja i članak 35. stavak 5. smo već spremni izbaciti. Možda samo za još ovu završnu riječ da kažem nešto oko tih standarda financijskog izvještavanja, tj. oko datuma. Ako se ne varam kolega Bubalo je to prvi otvorio, a bilo je još rasprava. Da, nije sad bilo naročito pametno da se za statističke i javne potrebe predaje FINA-i do 31.3., a Poreznoj upravi do 30.4. nije najsretnije rješenje. Taj datum ćemo onda u Zakonu o porezu na dobit uskladiti i staviti na 31.3. pa će od sljedeće godine biti tako. Ne samo da to naizgled zvuči tehnički nego je i stvarnost takva da su se ti izvještaji razlikovali za pune 2 milijarde kuna, znači nešto se dogodilo računovodstveno između tog 31.3. i 30.4. i tako da i ta razina neusklađenosti nas je ponukala na to da izmjenama Zakona o porezu na dobit da vratimo dakle tu obvezu da i ta izvješća budu sa 31.3. Zastupnica Jelaš je govorila dosta i oko ovo nediscipline. Naravno, nije bilo sankcija sa te strane nesretno 20-ak tisuća subjekata je onih koji nisu nažalost predavali izvještaje i to ćemo na ovaj način moći promijeniti. U svakom slučaju da ne gubim previše vaše vrijeme, imaju još dvije točke. Sve vaše primjedbe kao što rekoh i nije demagogija, zaista shvaćamo najdobronamjernije. Na sve ćemo pojedinačno porazgovarati unutar sebe, unutar struke, vidjeti ono što možemo ugraditi u ovaj zakon ugradit ćemo u ovaj zakon. Ono što trebamo i moramo i ocjenjujemo da trebamo ugraditi u neke druge zakone ugradit ćemo u druge zakone da bi dobili na jednoobraznosti, da bi dobili na transparentnosti. I ovo je kao što lijepo reče zastupnik Šuker primarno stručni zakon. I hvala bogu da barem i oko takvih zakona nemamo političkih prijepora. Evo zahvaljujem svima na doprinosu i vjerujem da onda u drugom čitanju znatno popravljeni zakon uz vašu pomoć će dobiti vašu jednoglasnu podršku. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo naknadno. Prijedlog zakona o računovodstvu, prvo čitanje, P.Z.E. br. 792. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeće zaključke. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o računovodstvu. 1. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim glasajmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 103 glasa donesen predloženi zaključak.
Hvala vam lijepo gospođo potpredsjednice, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Zakon o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora uređuje između ostalog kupoprodaju poslovnog prostora u vlasništvu RH, županija, gradova, te jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Vlada predlaže izmjene Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora u prvom redu radi usklađenja sa Zakonom o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH. Naime, stupanjem na snagu Zakona o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH prestala je sa radom Agencija za upravljanje državnom imovinom i njezine ovlasti preuzeo Državni ured za upravljanje državnom imovinom. Nakon preuzimanja ovih poslova uočeno je da postojeći zakonodavni okvir nije dostatan za uređenje svih zakupnih odnosa koji su u nadležnosti Državnog ureda za upravljanje državnom imovinom, a koji su do sada bili uređivani Zakonom o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. Osnovna pitanja koja se uređuju predloženim izmjenama i dopunama su uvjeti koje zakupnik mora ispuniti da bi ostvario pravo na kupnju prostora u vlasništvu RH. Kriteriji po kojima iznimno sadašnji korisnik može kupiti poslovni prostor u kojem obavlja dopuštenu djelatnost, uređeno je postupanje u slučaju da je zakupodavac propustio da u skladu sa odredbom članka 6. stavak 3. Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora dostavi zakupniku koji ispunjava sve uvjete ponudu za sklapanje ugovora. Načelno se poslovni prostori u vlasništvu RH i jedinice lokalne i područne ili regionalne samouprave, te pravnih osoba u njihovom vlasništvu ili u pretežitom vlasništvu daju u zakup putem javnog natječaja. Iznimno, onom zakupniku koji uredno ispunjava svoje obveze i koristi prostor zakupodavac je dužan ponuditi sklapanje ugovora o zakupu najkasnije u roku od 40 dana prije isteka roka na koji je ugovor sklopljen osim ako mu taj prostor treba za obavljanje njegove djelatnosti. Ovom odredbom se ne derogiraju vlasnička prava zakupodavca. Naprotiv, omogućava mu se da u tom slučaju daje prostor u zakup bez javnog natječaja i podredno da ne daje taj prostor u zakup ako mu je on potreban za obavljanje njegove djelatnosti. Konačno, ovdje je zakupodavac Republika Hrvatska, odnosno jedinice lokalne i područne ili regionalne samouprave ili pravna osoba u pretežitom vlasništvu njihovom ili u cjelovitom vlasništvu tako da je reguliranje pravnog odnosa korištenja prostora imperativ u smislu kvalitetnog upravljanja tom imovinom za razliku od na žalost ne rijetkih postojećih slučajeva da se ova imovina koristi bez ugovora, odnosno bez pravnog osnova. Upravo to želimo izbjeći, odnosno omogućiti da korištenje državnog ili lokalnog prostora odnosno vlasništva ima svoju ekonomsku svrhu. Propisani su slučajevi u kojima RH nije uredila zakupni odnos sa korisnicima tih prostora kojima je istekao ranije sklopljeni ugovor o zakupu, ali koji cijelo vrijeme ispunjavaju obveze iz prethodnog ugovora i protiv kojih nije pokrenut postupak za iseljenje i predaju poslovnog prostora. Izmijenjene nazive ovlaštenog tijela za upravljanje državnom imovinom, dakle to više nije agencija nego Državni ured za upravljanje državnom imovinom. I konačno, predložene izmjene i dopune o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora omogućavaju cjelovito uređenje zakupnih odnosa i njihovog evidentiranja, te posljedično redovitog uprihodovanja po toj osnovi. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ivan Šuker, replika.
Hvala lijepa. Gospođo zamjenice, imam dvije stvari zbog koje sam se odlučio na repliku. Jedna je što opet ovdje u glavi III. ocjena potrebnih sredstava to je prema Zakonu o fiskalnoj odgovornosti, a s obzirom da vi ovdje predlažete zakon ispred Ministarstva pravosuđa onda bi se trebali držati na određeni način zakona. Piše da se prilikom predlaganja zakona predlagatelj mora navesti njihov fiskalni učinak bez obzira da li je u plusu ili minusu. To je jedna stvar. Druga stvar, ja nisam pravnik pa me zanima da li svi ugovori koje je DUDI sklopio od trenutka ukidanja agencije s obzirom na to da ovaj zakon nije bio promijenjen, da li su važeći ili nevažeći s obzirom da u ovom zakonu još uvijek stoji agencija, a tek izmjenom ovog zakona će biti DUDI. Da li su oni koji su sklapali ugovor o zakupu sklapali te ugovore sa institucijom koja po Zakonu o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora nije postojala, nego je to bila agencija. Hvala.
Hvala. Odgovor ne? Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Linića, Vukšića i Hodžića kolega Slavko Linić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, štovana zamjenice ministra. Dvije riječi vezano za prijedlog zakona, s obzirom da je u prvom čitanju, pa bih možda sa određenim prijedlozima našega kluba moglo se nešto i promijeniti. Prihvaćamo intenciju ovog prijedloga zakona, a to je prije svega da se poduzetnicima koji su redoviti u plaćanju svojih obveza po zakupnom odnosu dade mogućnost prolongacije ugovora za dodatnih 5 godina i to neovisno da li je u pitanju RH, jedinica lokalne ili regionalne samouprave. Ali kod toga imamo jednu sugestiju. Primjerice u većini jedinica lokalne samouprave ugovor se sklapa na 10 godina. Ugovor je dobrim dijelom baza natječaja. Znači pred 10 godina na natječajima poduzetnik je dobio određeni poslovni prostor gdje je bilo daleko više zainteresiranih, daleko više ponuda i cijena licitacije je bila dosta visoka. Nakon 10 godina tržišni uvjeti su se promijenili. Pa budimo iskreni koliko god ovdje sad zakonom pokušavamo pomoći poduzetnicima i da mu još 5 godina jer je bio uredan produžimo ugovor nećemo mu pomoći jer su sada cijene zakupa daleko niže. Pa je moja sugestija da u drugom čitanju pokušate upravo tu mogućnost koju definirate sada kroz članak 2. ili u članku 33. date mogućnost da jedinica lokalne samouprave korigira postojeću visinu izlicitiranu a vezano za tržišne odnose u tom trenutku. Znam da je to vrlo rizična odredba iz jednostavnog razloga jer više nije temeljena na konkurentnosti i licitaciji ali isto tako pokušajmo shvatiti da ako već želimo pomoći poduzetnicima trebali bi imati tu mogućnost da na nekakvim prosječnim ostvarenim tržišnim utakmicama u zadnjih 5 mjeseci, 3 mjeseca ipak damo mogućnost jedinici lokalne samouprave da ponudi poduzetniku korektniju cijenu ako već želimo do kraja sa tim institutom pomoći poduzetnicima da ne idu ponovno na natječaj. Znači, vrlo jednostavno, kako su ugovori dobrim dijelom na 10 godina u tih 10 godina bitno su promijenjeni tržišni uvjeti, daleko je manje interes za zakup poslovnih prostora i vjerojatno izlicitirane cijene pred 10-ak godina su daleko iznad onog što je to danas slučaj pa ako već idemo na 5 godina prolongacije dajmo tu slobodu, koliko god je to rizično vis-a-vis nekakvih koruptivnih mogućnosti ali imamo prosjeke koje te jedinice lokalne samouprave ostvaruju u zadnjih 5 mjeseci ili 6 pa bi mogli biti daleko, daleko praktičniji. Znači, sugestija je da u tom dijelu pokušamo naći rješenje. Također, prihvaćamo da država krene u prodaju i poslovnih prostora i stanova tako da podržavamo prijedlog da se zaista poslovni prostori RH ponude poduzetnicima na prodaju i da u biti nemamo ja bih rekao brige oko toga da nam tijela državne uprave se bave poslovnim prostorima po cijeloj RH. U tom dijelu zaista ne bi imali nikakve sugestije. Ostaje nešto drugo, RH ima još puno nedefiniranog prostora koji prostori zjape prazni, zapušteni su, derutni su a u biti mislim da bi možda mogli iskoristiti ovu priliku pa naći prijelazno razdoblje. A to znači dok ga ne prodamo da ga damo na upravljanje jedinici lokalne samouprave i definirajmo 50% jedinica lokalne samouprave, 50% država. Prema tome, puno bi mi lakše bilo raspravljati o ovom prijedlogu zakona da smo unutra metnuli a koliko to državnog prostora ima država, ali čujte eto sad ima malo više prilike pa se šećem po Rijeci, ne bih htio govoriti o poslovnim prostorima RH u gradu Rijeci. Zapušteni, napušteni, uništeni i okupljalište smeća i zla. Tako da prijedlog bi bio do trenutka prodaje svi prostori koje RH ima a nisu u najmu ili pod ugovorom prepustimo jedinicama lokalne samouprave da one to obave i da joj priznamo eventualno i ulaganja, a po odbitku ulaganja da zakupninu dijelimo 50-50. Na taj način ćemo pokazati veliku brigu za imovinu, pokazati da vjerujemo u jedinice lokalne samouprave koje će vjerojatno lakše i procijeniti u koju svrhu poslovni prostor može se koristiti, ja bih rekao iz svojih sredstava koje ostvaruje po osnovu prihoda od najma možda uložiti u poslovni prostor i ja bih rekao da jednostavno RH bude odgovorna po upravljanju svoje imovine. Tako da to su evo naše dvije sugestije što učiniti da već kad krećemo sa ovakvim prijedlogom zakona budemo do kraja efikasni. Prijedlog ćemo podržati u prvom čitanju a očekujemo ipak dodatke u drugom čitanju. Hvala.
Tomislav Klarić, replika.
Kolega Linić, dobro ste naveli ovaj problem koji se odnosi na jedinice lokalne samouprave, na ugovore koji su do 10 godina, ali tu svakako treba imati u vidu da su se okolnosti od prije 5, 6, 7 godina s dubokom promijenile vezano za samo funkcioniranje uopće tih zakupnika prostora, dakle obrtnika, poduzetnika koji u takvom poslu obavljaju djelatnost. Tu su mnoge jedinice lokalne samouprave, pa i moja, smo donosili svojim odlukama smanjivanje zakupnina samo da bi takvi obrtnici ostali u tim prostorima. I zašto ne onim zakonom ići i prema toj kategoriji bez obzira da li se radilo o zakupu državnog prostora ili u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. Da ne govorim ovo upravo što ste vi spomenuli prostori koji definitivno zjape prazni, koje čak ni država ne zna da su njihovi, koje su jedinice lokalne samouprave podnijele zahtjeve prije više godina osnivanjem DUUDI-a svi ti zahtjevi stoje negdje tamo da te jedinice lokalne samouprave uopće nisu dobile obavijest da se ti predmeti ne rješavaju. Dakle, takvi prostori kako ste spomenuli u Rijeci, ali i diljem Hrvatske stoje prazni zato što netko ne radi svoj posao, a da ne govorim da smo ovaj Zakon o DUUDI-u donijeli u 2013., čitavu 2014. ovoliko malo izmjena o ovome zakonu nismo bili u stanju donijeti i pozdravljam ovo što je bar u dva čitanja nije po hitnom postupku da se svi ovi elementi tu ugrade.
Slavko Linić odgovor na repliku.
Slažem se da su jedinice lokalne samouprave pratile, ja bih rekao pogoršanje situacije u gospodarstvu i da su regulirale kroz određena smanjenja ali su sve te odluke na načelima. Prema tome, donijeli ste ih ne pojedinačno. A kako su ovi ugovorio okrenuti pojedinačno vjerojatno postoje poduzetnici koji su ekstremno izlicitirali, ja dobro pamtim slučajeva i u protuvrijednosti od 100 eura za kvadratni metar prostora, pa ja polazim kad već ovo je zakon koji ide pojedinačno prema svakom, da ipak imamo tu slobodu da jedinicama lokalne samouprave i državi damo tu mogućnost da procjenjuje što se kod svakog poduzetnika događalo i da onda možda u sklopu ranijih odluka o načelnim smanjenjima prilagodi ugovor a da damo tu mogućnost promjene cijene ako se neko nije već uklopio u neka ranija načela. A u ovom drugom djelu zaista mi bi morali maknuti od sebe odgovornost. Da nismo bili dovoljno odgovorni u upravljanju imovinom. Zaista ima jako puno prostora koji nije u funkciji i ocjenjujem da DUUDI koji će zaista se baviti svim mogućim nekretninama u RH prostor koji nije stavio u funkciju, prostor koji je zaista devastiran prepusti jedinicama lokalne samouprave ako već ne ide prodaja ili do prodaje da na neki način ga što prije stavimo u funkciju. I mislim da zajednički DUUDI koji predstavlja RH sa jedinicama lokalne samouprave može dati puno veći efekt nego ako to i na dalje bude radio DUUDI jer će to opet potrajati par godina.
Ada Damjanac replika.
Zahvaljujem poštovana potpredsjednice. Kolega Liniću, s vama se apsolutno slažem oko poslovnih prostora pogotovo u jedinicama lokalne samouprave. Samo bilo bi mi isto tako drago da vrlo konkretno ili imat ćemo vremena s obzirom da je ovo prvo čitanje da nađemo mogući način kako raskinuti takav ugovor koji traje 10 godina, kako sniziti cijenu zakupa poslovnog prostora a da pritom vas netko ne optuži da ste nekome pogodovali. Dakle, samo vrlo konkretno kako i na koji način ugraditi to u zakonsku regulativu. Hvala.
Slavko Linić odgovor na repliku.
Ma konkretno je vrlo jednostavno, imate članak da ste dužni ponuditi petogodišnji produžetak ako je neko bio uredan. To je prva kvaliteta ovog prijedloga, druga da se cijena može prilagoditi tržišnim uvjetima u trenutku sklapanja ovog produžetka ugovora. A budimo iskreni jedinice lokalne samouprave su i dosada svojim općim načelima dale tu mogućnost, ali možda netko nije upao u to. Pa samo dajemo mogućnost da temeljem jedne opće odredbe i niza ja bi rekao ekonomskih politika koje su jedinice lokalne samouprave u dijelu poslovnog prostora dosada dovele, stavimo to u mogućnost, ali da samo damo mogućnost da se ta cijena korigira ako eventualno dosada općim načelima nije smanjeno. To je jednostavno nešto što moramo vjerovati. A čujte ja ne bi o tome da li ćemo mi sad sve podvrgnut sumnji mita, korupcije i ispitivanja. Svatko će odgovarati za svoje akte ali smatram da pojedinu slobodu u tom djelu jedinica lokalne samouprave trebaju imati.
Potpredsjednik Milorad Batinić replika.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, kolega Linić u načelu se slažem sa većinom onoga što ste sugerirali, odnosno predložili kroz svoju raspravu, ali isto kako što su i kolege u svojim replikama izrazili određenu razinu bojazni kako u praksi provesti produljenje najma da to ne bi stvarno, da nekome danas sutra ili načelniku ili gradonačelniku ne bi došao USKOK pokucao na vrata da slikovito kažem. Znači tu bi svakako trebalo o tome razmisliti i naći jedan model koji bi bio prihvatljiv i naravno u skladu sa zakonom. I slažem se u djelu kada ste kazali možda, ja ću pokušati definirati manje vrijedne nekretnine, možda je već i trebao DUUDI dati na upravljanje jedinicama lokalne samouprave naravno koje imaju kapacitet i resurse da to mogu provoditi ili županijama, da upravljaju da li prodaja, naravno sve u suradnji sa DUUDI-em. Vjerujem da bi i mnogo nekretnina koje su danas nažalost zapuštene i nisu u funkciji ili već bile u funkciji ili imale određenu namjenu. Naravno to je jedan veliki dio tih namjera je definira kroz strategiju upravljanja ali vjerujem da se možda može i sa određenim zadiranjem u zakonsku regulativu i taj dio da se izrazim operacionalizirati. Hvala.
Slavko Linić odgovor na repliku.
Pa budimo iskreni, doćim date malo veću mogućnost čelnicima jedinicama lokalne samouprave da nešto mogu utvrđivati na bazi nekih kriterija ali opet samostalno jer manje-više prostor uvijek ide na licitaciju a doćim idete na umanjenja to su već odluka čelnika jedinica lokalne samouprave ili eventualno predstavničkih tijela. Ali opet je to njihova politika, to nije, ja bih rekao slobodna licitacija, to nije tržišna utakmica. A idete zašto? Pa zato što ugovor traje 10 godina a u ovih 10 godina vidimo kako se situacija u gospodarstvu mijenja. I ja smatram svaki čelnik mora imati svoju odgovornost i ne treba se bojati te odgovornosti. Prema tome, dajemo im tu mogućnost a onaj tko se boji neka ne donosi odluke, ali imati će onih koji nemaju straha o tome da zaista ako već ide produžiti 5 godina ne možemo produžiti po onome što je on … [[Govornik se ne razumije.]] pred 10 godina ako nije općim mjerilima već smanjio to. Onda svrha zakona nije postignuta ako me razumijete. Svi smo svjesni da su se ekonomske situacije promijenile. Toliko u tom dijelu. A čujte, u ovom drugom dijelu ja smatram da bi zakonom mi trebali utvrditi da jedinica lokalne samouprave je ta koja preuzima brigu o prostoru. I budite uvjereni načelnik će preuzeti brigu ako ga mi zakonom ovlastimo a to što čeka 2 godine DUDI-a to je, i odgovor iz DUDI-a naš problem, ali neće se on promijeniti. Zato ja velim u tom prijedlogu mi utvrdimo da prostorom dok se ne stavi u funkciju može upravljati grad i da mi definiramo podjelu 50:50, budite uvjereni da će gradonačelnici odmah krenuti u posao i načelnici.
Kolega Damir Kajin nije prisutan pa Klub Nezavisnih zastupnika gubi pravo rasprave po ovoj točci. U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospođo zamjenice ministra. U posljednjih 25 godina ovo je tko zna koja izmjena o zakupu kupoprodaje poslovnog prostora u vlasništvu države i to na bilo kojem nivou. Mi u HNS-u nadamo se da će ovaj zakon biti konkretniji i efikasniji i da će biti na korist prvenstveno subjektima koji te prostore i koriste a samim time građanima i cijelom društvu. Godinama su se u bivšoj državi obrtnika kao praktički jedina dozvoljena privatna djelatnost obavljali ili u vlastitim naslijeđenim ili u većini tzv. društvenim prostorima. Do njih uspijevali su i doći samo sretnici i to većinom preko veza, odnosno isključivo preko veza. S uspostavom samostalne Hrvatske i tranzicijom iz komunizma u kapitalizam glad za prostorima za obavljanje osobne poduzetničke djelatnosti odnosno rada postala je ogromna. Država je pokušavala pomoći građanima ali nije baš efikasno ni dan danas uspjela riješiti problema zakupa i kupoprodaje prostora u vlasništvu države na bilo kojem nivou. U samom početku su bili ogromni problemi kao posljedica pretvaranja društvenog u državno vlasništvo gdje je u proces privatizacije došlo do pljačke i nezakonitog prisvajanja tvornica, raznih trgovačkih poduzeća i poslovnih prostora epskih razmjera. Ti tada nastali problemi rješavaju se i danas a čini se, rješavati će se još desetljećima. Na lokalnoj razini općinama i gradovima raspolaganjem poslovnim prostorima moglo se odlično zarađivati ili u najmanju ruku dobiti lokalne izbore. Masovno se pokušavalo šićariti i što povoljnije doći do tako važne stvari kao što je prostor za obavljanje posla, djelatnosti a dužnosnici i službenici koji su sudjelovali u tom procesu koristili su svoj položaj za razna ucjenjivanja, neosnovana bogaćenja za korupcijom. Uz jasno dužnu ogradu za one rijetke koji se nisu bavili tim i takvim marifetlucima. Ipak se u razdoblju … [[Govornik se ne razumije.]] nastojalo dodatno urediti zakonodavstvom kojim se predviđala prodaja poslovnih prostora koji su u vlasništvu prvenstveno središnje države jer država naprosto nije rentijer da bi se bavila poslom iznajmljivanja poslovnih prostora. Predviđalo se da prostori po sistemu prvokupa da se prodaju dugogodišnjim zakupnicima. I taj pokušaj kao što se nakon toga još tri ili četiri takva pokušaja neslavno propao osim možda u par izdvojenih, neznanih i netransparentnih slučajeva. Važno je između ostalog da ukoliko je ikako moguće država na bilo kojem nivou proda svoje nekretnine zakupnicima kojih dulje godina uredno koriste. Naime, vlasništvo nad nekretninom omogućava značajan razvoj svakog malog i srednjeg poduzetnika jer poduzetnik ako je vlasnik može založiti nekretninu i kreditno se zadužiti u smislu unapređenja poslovanja ili proširenja djelatnosti. Nikada nije dovoljno danas, kod nas govoriti o važnosti privatnog, malog i srednjeg poduzetništva jer u Hrvatskoj još uvijek vlada izuzetno jako neprijateljstvo spram privatne inicijative, poduzetništva i bogaćenja kroz poduzetništvo. A sva modernost, sav napredak, oduvijek pa i danas kreće od privatne inicijative, privatne kreativnosti, privatne hrabrosti upuštanja u avanturu stvaralaštva i poduzetništva. U ovako maloj zemlji po broju stanovnika kao što je Hrvatska neophodan je i značajan broj malih i srednjih poduzetnika. Teško je nepravedno, čak bih rekao nedostojno da imamo samo stotinjak velikih poduzetnika za koje svi mi ostali radimo. Hrvatska država i hrvatsko društvo moraju smoći snage kako bi uspostavili, pokrenuli i naprosto iznjedrili 35% malih i srednjih privatnih poduzetnika. To je veliki postotak i u odnosu na mnoge druge zemlje Europske unije ali je neophodan za istinskih razvoj i za promjenu paradigme gospodarskog razvoja Hrvatske. Tim ciljem se u pogon stavljaju brojni resursi, mijenja se i politička i gospodarska i sudbena i obrazovna i ukupna društvena klima. Time se mijenjaju i ukupne navike društva, mijenja se gospodarski mentalitet, s takvim ciljem se mobiliziraju i sredstva i brojni ostali resursi države a također uz pomoć sredstava i ostalih resursa Europske unije. A brojno, malo i srednje privatno poduzetništvo je najveći garant osjećaja slobode svakog pojedinca. Privatno poduzetništvo uspostavlja i podiže samosvijest građana a time i cijelog društva. Država je tu neophodna da svojim mehanizmima u tom segmentu potiče kreaciju malog i srednjeg privatnog poduzetništva a još je bitnija u uspostavi i osiguravanju jednakopravne na istim početnim pozicijama zasnovane slobodne tržišne utakmice. Razvoj malog privatnog i srednjeg poduzetništva u svim granama ljudske djelatnosti jest sine quanon istinskog razvoja Republike Hrvatske. Jedan od važnijih elemenata pomoći i uspostave poduzetništva je i raspolaganje poslovnim prostorima. Tu država u svakom slučaju može pomoći inicijativi poduzetnika u osnivanju ili proširenju gospodarske djelatnosti. S ovim predloženim izmjenama i dopunama Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora kao što je već rečeno regulira se postupanje u slučaju propuštanja zakupodavca da dostavi zakupniku koji ispunjava uvjete ponudu za sklapanje novog ugovora o zakupu. Uređuju se uvjeti koje zakupnik mora ispuniti kako bi ostvario pravo na kupnju poslovnog prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, uređuju se slučajevi u kojima Republika Hrvatska nije uredila zakupni odnos korisnicima tih prostora kojima je istekao ranije sklopljeni ugovor o zakupu ali koji cijelo vrijeme ispunjavaju obveze iz tog prethodnog ugovora i protiv kojih nije pokrenut postupak za ispražnjenje i predaju poslovnog prostora. Predloženim izmjenama i dopunama omogućit će se cjelovito uređenje zakupnih odnosa za poslovne prostore u vlasništvu Republike Hrvatske i jedinica lokalne, područne odnosno regionalne samouprave te se utvrđuju kriteriji i postupak za prodaju tih poslovnih prostora. Naime, kroz više desetljeća raznih načina dodjele prostora, raznovrsnih potpisivanja ili nepotpisivanja ugovora, pogrešni legitimacija stvoreni su raznorazni legalni, polulegalni, ilegalni odnosi koji za svaki za sebe priča svoju priču i nije se mogao i ne može se riješiti jednoobraznim paragrafom. Ima slučaj iz prošlosti gdje je npr. općina na javnom natječaju dodijelila prostor poduzetniku, a nije ga obvezala niti je stavljen u ugovor iznos plaćanja zakupnine. Nakon 20 godina došao je na vlast načelnik iz druge političke opcije i želi urediti odnose. Ili nakon 10 godina početnog zakupa umrlo je vlasnik obrt, otac, a kćer je iz objektivnih razloga promijenila obrt npr. iz kovačnice u krojačku radnju i adaptirala je prostor, a bez da je adaptaciju prijavila. Nakon daljnjih nekoliko godina nova ju gradska administracija tuži i traži iseljenje. Ili grad odnosno općina je na javnom natječaju dodijelila prostor koji nije u njezinom vlasništvu već je u vlasništvu Republike Hrvatske. Poduzetnik je na temelju dokumenta o dodjeli prostora i od grada odnosno općine dobivenih minimalnih tehničkih uvjeta uložio znatna sredstva u uređenje prostora i nakon nekog vremena se ne uspije ni ugovor potpisati. Oduzima se vlasništvo gradu odnosno općini i tada država od poduzetnika traži iseljenje iz već debelo plaćenog uređenog prostora. Da ne govorimo o brojnim poduzetnicima obrtnicima koji djeluju u prostorima za koje nemaju produljenje ugovora za koje plaćaju ili ne plaćaju zakupninu za koju nemaju rješenje ili odluku. Mi u HNS-u smatramo prijedlog izmjena i dopuna ovog zakona vrijednom inicijativom, ali čini nam se da do drugog čitanja treba obuhvatiti i uvrstiti u zakon i neke druge oblike neriješenih odnosa između zakupodavca države i zakupoprimca. Također smatramo da bi trebalo maksimalno pojednostaviti i ubrzati mogućnost otkupa državnih poslovnih prostora kako bi dugogodišnji zakupoprimci mogli ući u vlasništvo te time povećati vrijednost svog obrta ili poduzeća kako bi mogli lakše doći do kreditnih sredstava za razvoj svoje djelatnosti. Središnja država po nama ne bi smjela biti ni poduzetnik ni rentijer i trebala bi se rješavati i stavljati u svrhu sve svoje prostore što jasno ne znači da država ne bi trebala poticati jedinice lokalne samouprave da potiču i grade poslovne zone i poslovne prostore za prodaju i najam, a u cilju daljnjeg razvoja općina i gradova te u cilju stalnog poticanja razvoja privatnog poduzetništva. Čini mi se da će nam u skoroj budućnosti svima biti potrebno puno više i hrabrosti i odlučnosti ukoliko želimo značajnije krenuti u iskorak bržeg razvoja poduzetništva, a time i ukupnog društva u Republici Hrvatskoj. Klub HNS-a, Liberalnih demokrata uz navedene primjedbe će podržati navedeni prijedlog zakona u prvom čitanju. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Uvažena zamjenice ministra. S obzirom da je prvo čitanje neću biti dug, ali imam nekoliko pitanja za koje nisam našao odgovor u ovom materijalu, a prije svega ću početi od vašeg uvodnog izlaganja. Dakle kaže se u članku 1. da će prostor koji je već u zakupu, dakle zakupodavac je država Hrvatska, a zakupoprimac privatna fizička ili pravna osoba, da će država u roku 60 dana prije isteka ugovora obavijestiti zakupoprimca o ponudi za novih 5 godina ugovora, osim ako mu je taj poslovni prostor potreban za obavljanje njegove djelatnosti. Dakle pitam evo sad i ovdje pa da možda eventualno se dopuni, ukoliko država ima potrebu za prostorom da bi obavljala neku svoju djelatnost, kada će obavijestiti zakupoprimca o tome. Koliko dana ranije, jer da bi netko iselio iz prostora kojega uživa 5 ili 10 godina, ne znam već koliko i da bi se iselio, pronašao drugi prostor, sasvim sigurno je potreban nekakav razuman rok kako bi preselio svoj bilo obrt, bilo što drugo zbog čega je u zakupu u prostoru koji je vlasništvo države. Dakle to ovdje ne piše pa vas molim da to predbilježite, iako sad imate problema sa mobitelom na koji tipkate ali dobro. Dakle to je prvo pitanje. Drugo, kada će taj DUUDI sa dva u ili kako ja to volim reći država u državi što bi bilo puno ime, a ne Državni ured za upravljanje državnom imovinom napokon raspisati, dakle natječaj za sve prazne prostore kojih u državi Hrvatskoj ima toliko da a ima ih toliko s obzirom da državne institucije i agencije stanuju, rade i djeluju u prostorima koje su one uzele u zakup od privatnih ili nekih drugih pravnih lica. Kada ćemo znati omjer koliko je državnih institucija, ministarstava, agencija, zavoda, ureda itd. u zakupu kod privatnih ili pravnih, drugih osoba a ne koriste državni prostor koji postoji na popisu državne imovine. Hoćemo li znati koliko to kvadrata poslovnog ili pak stambenog prostora raspolaže Državni ured za upravljanje državnom imovinom. I kada će se raspisati, da se propiše i rok u kojem u funkciju stavljaju ti prazni prostori u vlasništvu države. Kolega Linić je ovdje spomenuo mogućnost da se ti prazni prostori dadnu u upravljanje, dakle privremeno jedinicama lokalne samouprave. Pa gledajte, nisam mu htio replicirati s obzirom da imamo još jednu točku dnevnoga reda i da se ovdje ne svađam previše. Pa pogledajte te poslovne prostore u gradu, evo počnimo od grada Zagreba, da ne govorim o svom Slavonskom Brodu gdje je jedinica lokalne samouprave, grad Slavonski Brod ili pak grad Zagreb vlasnik poslovnih prostora. Pogledajte Zvonimirovu ulicu u Zagrebu, prođite Zvonimirovom ulicom koja je praktično u centru Zagreba i nisu sve ni prazni prostori u vlasništvu države Hrvatske. Nije točno, u vlasništvu su grada Zagreba. A vjerujte mi da je svaki drugi lokal koji bi mogao biti lokal, ali je u funkciji, a svaki drugi je potpuno prazan, zapušten, nečistih, neopranih prozora, ruglo grada Zagreba. I sad ćete vi dati državni prostor gradu Zagrebu koji i tako i tako ima viška takvih praznih prostora i ne može ih iznajmiti nikome upravo zbog situacije gospodarske i financijske u državi Hrvatskoj gdje je ovaj malo i srednje poduzetništvo također u krizi kao i cijelo društvo. Kaže se ovdje da će možda i korekcije cijena kod onih koji uživaju, odnosno koji su zakupoprimci u jedinicama lokalne samouprave do 10 godina možda pomoći da se i produži taj zakup, da se korigiraju cijene zakupa tijekom tih 10 godina s obzirom na situaciju u društvu. Ako imate prije 10 godina je bilo 5 pekarnica u Slavonskom Brodu, danas ih ima 50, sasvim je sigurno da postoje drugi uvjeti poslovanja kada je ta konkurencija veća. Ili ako imate ne znam frizeraja bilo 10, a sad ih ima 100 u Slavonskom Brodu, a da ne govorim o Zagrebu da su i cijene zakupa poslovnog prostora možda drugačije. Možda je i dobar taj prijedlog, osim ukoliko ne povučemo opet određene sumnje na pogodovanje da dajemo poslovne prostore po nižoj cijeni itd. No, bilo kako bilo volio bih iznaći način kako bismo te prostore bez obzira bili oni u vlasništvu jedinica lokalne uprave ili pak u vlasništvu Republike Hrvatske stavili u funkciju. Ono što bih ja još rekao, a odnosi se na taj Državni uredi za upravljanje državnom imovinom je to da postoji jedna druga situacija u kojoj naše zdrave firme, pa i one koje su u većinskom vlasništvu države, tvrtke odlaze u ruke fizičkih lica i to tako da DUUDI i CERP, dakle Centar za restrukturiranje i prodaju daju dionice tih zdravih tvrtki poput recimo RIZ-a i još nekih sad mogu i reći ovdje privatnim licima, a u zamjenu za obeštećenje u svezi oduzete imovine tijekom jugoslavenskog komunističkog režima. Ja ću vam donijeti, ako Vlada ne zna a možda i ne znaju oni koji bi trebali znati a to je i Ministarstvo pravosuđa i Ministarstvo financija koliki su milijuni zdravih firmi u obliku dionica dati tim osobama. Ima li ikakav drugi način osim da se te zdrave firme stave u praktično na bubanj ljudima koji nemaju nikakve veze sa, nisu ni po struci ni po čemu zainteresirani ni za Đuru Đakovića, ni za RIZ, ni za hotelska naselja koja se daju, a u vlasništvu su države Hrvatske privatnim licima. To je strašno! Mislim da o tome ne postoji dovoljna informiranost ni nas zastupnika što radi CERP i DUUDI, taj Državni ured za upravljanje državnom imovinom. Ono što smo čuli, a u EPP-u koji je DUUDI dao u nekim dnevnim novinama kako je zarada ne znam u 30 milijuna kuna DUUDI zaradio. Pitam se u koje prostore seli DUUDI sada? Pa kažu da seli i DUUDI, dakle Državni ured za upravljanje državnom imovinom u unajmljene prostore. Eto, dobrog primjera za ovaj zakonski prijedlog. Odličan primjer, krasan! Eto! I šta ćemo sad? Tko će kome plaćati i produživati ugovore na 5 godina? Što ako nakon 5 godina onaj koji je zakupodavac kaže ajd sad selite, treba meni taj prostor. Pa DUUDI nek seli u neki drugi prostor. Neće. Da, dobar je najam pa neće kao što Porezna uprava u Slavonskom Brodu u dobrom prostoru pa neće seliti jel' kod privatnika. I tako niz drugih zakupoprimaca a najbolje je kada ti je država zakupoprimac, to je zakon. Nema boljeg zakupoprimca od države. Umjesto da se o tome brinemo i o tome raspravimo, evo mi raspravljamo kako ćemo te prostore kojim upravlja Državni ured za državnu imovinu staviti u funkciju, na koji način, kojim zakonskim propisima a i dalje su upravo državne agencije, državni uredi, zavodi i ne znam što kakvi sve savjeti i ne znam kako se sve ne zovu upravo stanuju ili su u zakupu kod privatnih osoba ili pak pravnih osoba. Dakle, oni rade i obitavaju u prostorima koji nisu državni. Dok to ne uredimo, dok mi u državi ne pometemo vlastito dvorište i dok ne budu interesi države ti primarni, a ne onih koji kao poput privatnika daju u zakup pa evo gledajmo gdje su neki prostori Hrvatske lutrije, ovog kluba kako se ono zove Fortuna kako li se zove ne znam ni ja. U čijim je prostorima Fortuna klub, noćni klub Hrvatske lutrije? I koliki zakup Hrvatska lutrija daje za te prostore, ovdje niže dolje u produžetku Vlaške ulice kako li se zove? Ja znam, a vi se raspitajte. Znam i koliki je zakup i znam tko kupi maslo ili kajmak, kako god hoćete. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa ne znam sve, ali znam, neke stvari znam. Dakle, što reći o ovom zakonu u prvom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora u prvom čitanju, možemo ga i prihvatiti a možemo odmah reći i drugo čitanje da ćemo prihvatiti ali mislim da to neće puno pomoći u ovom problemu o kojemu sam sad govorio. Oni koji bi trebali brinuti o javnom a oni brinu više o privatnom, i to je problem. To je jedini problem, i ništa drugo. A to se ovim zakonom ne rješava. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku, Alen Prelec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Grubišiću ja se ne bih mogao složiti s vama u onom dijelu kad ste rekli da država dobro ne skrbi vezano uz poslovni prostor i da mnoge agencije, ministarstva i općenito država koristi prostor koji, a ima dovoljno državnog prostora. To je po meni i paušalno i odokativno ovako kako kažete, a ja znam na jednom primjeru konkretnom Ministarstvo zaštite okoliša i Fonda za zaštitu okoliša koji su bili na više lokacija i jasno da nisu mogli normalno funkcionirati. Mediji su to iskritizirali, govorili su svašta o kancelariji, neću sad imenovati koga, a onda kad sam bio u toj kancelariji i tom prostoru onda se vidjelo da ustvari to apsolutno ima smisla. S time da je kancelarija tog dotičnog ministra bila doista više nego skromna. Pustimo to što novinari pišu i to što više puta javnost ne zna o čemu je riječ. Zato velim ovo je paušalno kako ste rekli. Država ima sigurno puno nekretnina. Da li su one adekvatne za funkcioniranje ministarstva, određenih fondova ili DUUDI-ja mislim da to ne možete vi tako ocijeniti ovako bez dovoljno informacija. Ali se slažem u drugom s vama, da je sramota da hodamo po Zvonimirovoj ali i po Ilici i da vidimo da svaki drugi lokal je prazan. Tu se nešto treba napraviti, da li zakonski. A ja kao čelnik jedinice lokalne samouprave znam u čemu je problem. A evo i kolegica i kolege ovdje koji su se uključili u raspravu, a i vi gospodine potpredsjedniče znate koliko puta ste napravili natječaj i da vam se nitko nije javio za najam prostora. Meni se dogodilo više puta. Što učiniti zakonski da možemo drugi ili treći puta dati natječaj i smanjiti na minimum najam tog prostora? Ja sam siguran da za svaku jedinicu lokalne samouprave je bolje da dobije ijednu kunu od najma prostora pa onda se to namiri preko poreza, dohotka i svega nego uopće da taj prostor nije iznajmljen. Evo kratko mi je vrijeme, pa samo toliko.
Hvala. Odgovor, kolega Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo kolega Prelec na replici. Dakle, ovo vaše shvaćanje luksuza nije možda isto kao moje. Vi shvaćate da jacuzzi kada nije luksuz, ja mislim da je luksuz, ja se tuširam samo nikada se ne kupam u jacuzzi kadi a isto sam čist i namirišem se kao i ministar koji … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro, to vi kažete tako. Ali je li točno to da je bilo državnih prostora u vlasništvu države da se moglo ministarstvo useliti? Ne, to je subjektivna ocjena ministra koji je to odlučio. I to je činjenica. Ministra koji nema volje ni želje ni pojma o tome u kakvom je stanju država, kao ni gospodin premijer. Pa njemu je pukla cijev a more se Panonsko pojavilo u Gunji, a njemu je pukla cijev u kuhinji. To je taj odnos koji nedostaje tim ljudima koji vode državu. A da vam ja kažem kad ste vi već iz ne znam kojeg gradonačelnik ili načelnik koje općine kako se krčmi hrvatska imovina, da vam kažem da je jedan gospodin iz vašeg kraja dakle u zamjenu za komunističku imovinu dobio 151 dionicu Geofizike, 132 dionice TOZ penkala, 366 dionica RIZ odašiljača, 1216 dionica Darde PIK Belje, 352 dionice Đuro Đaković holdinga i da ne nabrajam dalje. Tako se krčmi hrvatska imovina i tako DUUDI radi, na ovaj način raskrčmuje ali i uništava ono što je zdravo u državi Hrvatskoj, ono zbog čega sad imamo onih 11% povećanje izvoza i zbog čega imamo 0,3% povećanje BDP-a. Tako se to radi i tako će i ove tvornice i ove firme koje su sad zdrave postati bolesne i otići u stečaj ili predstečajnu nagodbu. To je žalosno, a čovjek iz vašeg kraja mogu vam reći ime i prezime imam na mobitelu … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Tomislav Klarić, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče, zamjeniče ministra, kolegice i kolege zastupnici u svakom slučaju pozdravljamo donošenje ovog prijedloga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. Smatramo da bi bilo i krajnje vrijeme da se krene u donošenje ovih izmjena budući da je već DUUDI oho, ho vremena u funkciji od samog njegovog osnivanja. Ono što su prethodni kolege prije mene spomenuli naročito u onom djelu gospodina Linića koji se osvrnuo na jedinice lokalne i regionalne samouprave na sav prostor koji je u državnom vlasništvu naročito, a manjim djelom jedinica lokalne samouprave jer one kud i kamo više vode brigu o svom prostoru pa po meni imaju i kompletne registre cijelog svog prostora i znaju čime raspolažu. U ovom trenutku sad postavlja se zaista upitnim ovo što jedinice lokalne samouprave imaju sklopljene ugovore na daleko duži niz godina nego što se ovim prijedlogom propisuje dakle na tih 5 godina. Zašto ne 10 ili zašto ne manje, više ili pustiti jedinicama lokalne samouprave da ovisno o svom programu na svom terenu mogu odlučivati na koji način će raspolagati s tim prostorom. Ovdje bilo isto tako napomenuta jedna stvar bojazni kolika će to cijena biti, činjenica je da mi sad živimo u nekom, možda će biti ružna riječ ludom vremenu kad oni koji donose odluke na terenu i oni koji su ispod njih a po njihovom nalogu ih moraju provesti sami sebe preispituju na stotine puta na koji način i što ih sve može u tijeku postupka i u kasnijem periodu dočekati da ne bi odgovarali zbog nečega. Mislim da u ovom djelu koji se odnosi i na sam zakup, jer se ovdje a u postojećem zakonu se to ne mijenja, predviđa mogućnost produženja zakupa odnosno početne cijene kod natječaja, one cijene koja je bila u trenutku sa prethodnim zakupnikom. Mislim da se zaista moramo prilagoditi situaciji i tržištu u kojem živimo jer svjedoci smo i sami da mnogi obrtnici, mnogi poduzetnici jedva sklapaju kraj s krajem, a po meni je puno važnije da nastavi sa svojim djelovanjem, sa svojim poslovanjem pa čak i da mu se i ta cijena zakupa prostora ovim zakonom omogući nekakvo smanjenje, odnosno korekcija same cijene tijekom zakupnog perioda budući da se radi o zaista dugom vremenskom periodu od 5 ili kod jedinica lokalne samouprave koje su sklopile i na 10 godina. Zašto ne odrediti odredbu da ta početna cijena bude nekakva procjena sudskog vještaka koju inače jedinice lokalne samouprave pa i država koristi u mnogim stvarima koje prethode objavljivanju natječaja. Ja ću se osvrnuti malo i na djelovanje DUUDI-a u proteklom periodu. Dakle, u kontaktima sa brojim kolegama, ne samo u mojoj županiji nego diljem Hrvatske iskazuje se jedan veliki problem prvo u onom djelu koji se odnosio na upis države u vlasništvo i zemljišta, i objekata koji su bili na području jedinice lokalne samouprave do 93. u vlasništvu općina i gradova, a po toj uredbi državno odvjetništvo je uredno knjižilo u vlasništvo RH zemljišta ili takve neke objekte koji su bili do tada važećeg prostornog plana van građevinskog područja do 91. Na taj način mnogi prostori naročito u poslovnim zonama spali su, pripali su u vlasništvo RH onda u upravljanje pri agenciji sada državnom uredu i tu se stavlja problem darovanja, odnosno otkupa tog zemljišta od RH gdje su strahovito dugački vremenski rokovi, da ne govorimo trčanja i potezanja za rukav i dopunjavanje dokumentacije da bi se upravo to zemljište koje je oduvijek bilo u sastavu odnosno i u vlasništvima jedinica lokalne samouprave dobilo natrag i stavilo u nekakvu funkciju. Svjedoci smo i brojnih vojnih objekata i drugih svih na području i priobalja, ali i diljem Hrvatske koji se ne održavaju, koji su urušeni, koji jednostavno nemaju nikakve funkcije. Pa hipotetski se može postaviti pitanje da li taj objekt dat nekome i za jednu kunu simbolično a da ga stavi u funkciju i osposobi bi bilo za državnu, gradove, općine i županije puno korisnije nego ovo stanje u kojem se sad trenutno nalaze. Jedan od primjera grada koji ima 7 domova kulture, 6 domova kulture bili su prema zemljišnim knjigama uknjiženi kao vlasništvo tadašnjih mjesnih zajednica, jedan od domova kulture u tome gradu bio je uknjižen kao vlasništvo Socijalističkog saveza radnog naroda Republike Hrvatske, pravni slijednik radnog naroda Jugoslavije, pravni slijednik RH, državno odvjetništvo je takve objekte uknjižilo na RH. Paradoksalna situacija, konkretno radi se o Domu kulture u naselju Krasica. Za vrijeme AUDI-a je predan zahtjev za povrat, odnosno dodjelom tog prostora gradu, rješavalo se godinama, nakon toga i sada na upit DUUDI-ju dostavljen je odgovor da je dokumentacija zagubljena i da se ponovno dostavi sva dokumentacija. Da bi apsurd bio veći kad je dokumentacija dostavljena tražili su procjenu sudskog vještaka, nakon dostavljene procjene sudskog vještaka kojeg angažiraju jedinice lokalne samouprave odgovor iz DUUDI-a da oni moraju to izvještačit sa svojim sudskim vještakom, nakon plaćenog vještačenja opet dolazi novi vještak koji vještači za DUUDI da bi na kraju još uvijek taj dom kulture u ruševnom stanju, jedinica lokalne samouprave ne može krenuti u njegovu obnovu iako ima sve projekte gotove, zjapi prazan i prijeti urušavanjem. Takvih objekata i takvih primjera u Hrvatskoj imamo neću reći na tisuće, ali na stotine svakako i svaki grad i općina imaju neki od takvih slučajeva i to mi moramo definitivno razriješiti. Imamo situacije da čelnici lokalne samouprave, upravo ovakvim načinom donošenja zakona u posljednje vrijeme po hitnom postupku sa čestim izmjenama, promjenama. Imamo ogromne probleme i sa kontaktima sa investitorima, toga smo svi svjesni, nemaju sigurnosti za investirati kod na, mi nemamo sigurnosti na terenu za donositi odluke, o tome smo već govorili i skučeni smo u samom tom odlučivanju a kontrola nad svim jedinicama lokalne i regionalne samouprave daleko je veća nego nad razno raznim državnim agencijama DUDI-jem ili ne znam čemu sve što se kod nas događa. U svakom slučaju evo, ja bih zamolio da uvažite ove primjedbe i sve ono što ste čuli. Do drugog čitanja da i prihvatite amandmane koji se odnose po ovom pitanju. I Klub zastupnika HDZ-a će u ovom prvom čitanju podržati prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo nekoliko replika. Branko Kutija, izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Klariću, spominjali ste vojne objekte i ulogu DUDI-a u rješavanju tih vojnih objekata, evo ja sam svjedok u svojoj sredini da je Vlada prije dosta godina donijela odluku o ustupanju bivšeg doma Hrvatske vojske jedinici lokalne samouprave i do današnjega dana to nije riješeno. Iako smo ispoštivali sve te procedure koje ste vi spomenuli, znači i procjene i rješavanje imovinsko pravnih odnosa, objedinjavanje čestica, uknjižbu Republike Hrvatske na to zemljište itd.. Ali to je doista trom, trom i neučinkovit sustav kada su jedinice lokalne samouprave u pitanju, bar to je moja praksa. Znači ja neću kazati da ljudi ništa ne rade, njih je očigledno premali broj da bi mogli riješiti sve te zahtjeve. Ali činjenica jeste da se posao ne odrađuje sa onom dinamikom kakvi su zahtjevi sa terena.
Hvala. Odgovor kolega Klarić.
Evo kolega Kutija upravo da bi potvrdio ovo o čemu ste vi govorili, dati ću jedan banalan primjer. U poslovnoj zoni privatni investitor kupio je zemljište o površini od 4 tisuće kvadrata. Unutar tog zemljišta nalazi se jedna mala čestica od 640 kvadrata i koja je u zemljišnim knjigama zavedeno kao tenkovski rov. Procedura za dobiti to od tog investitora mora tražiti od Ministarstva obrane da li je to vojno perspektivni, ne znam kakav objekt, da li im treba taj tenkovski rov. Nakon mjeseci trčanja i lobiranja od strane jedinice lokalne samouprave preko Ministarstva obrane da se to ubrza ide se prema državi i ona određuje cijenu. Cijena je tri puta veća za taj tenkovski rov nego što je taj investitor platio za svih tih nekoliko tisuća kvadrata zemljišta a u međuvremenu investirao odnosno uložio sredstva u projektnu dokumentaciju da bi izgradio proizvodni pogon na tom prostoru i to se otegnulo na gotovo dvije godine. Mislim dovlačimo sami sebe, govorimo nemamo investicija, ne otvaraju se radna mjesta, država je u krizi a događaju nam se permanentno takve stvari o kojima se ovdje vrlo malo govori. Ovdje ćemo više govoriti ne znam o nekakvim '45., '50, '80. o ne znam čemu a ne o trenutnoj situaciji, o trenutnom problemu kako ga zakonom riješiti da on omogući onom tko donosi odluke da tu odluku donese brzo i efikasno i da ga nitko zato ne poteže kasnije za uši.
Hvala. Boris Blažeković, replika, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, htio bih još jednom naglasiti ono što ste vi rekli a prvenstveno se odnosi na raznovrsnost problema. To je toliko raznih problema, nisu oni danas, oni su od nastanka Hrvatske do dana današnjeg nastali i toliko ih je raznih da je praktički nemoguće jednoobraznim zakonom to riješiti. Mi moramo naći instrument gdje će to ili jedna institucija ili jedna osoba ili na lokalnoj razini ili na državnoj razini ali jedan institut koji će omogućiti nekome da riješi konačno te raznovrsne probleme koji su od ovog rova do jednog najobičnijeg malog lokala koji je bio, koji je općina ili grad prisvojila a u vlasništvu nije općine nego je države i sada država odjednom koristi to svoje pravo vlasništva nad tim lokalom i tjera tu osobu koja je unutra možda uložila i ne znam što je, ili živjela jedan svoj drugačiji život. Hoću reći nije jednostavna problematika, problematika je užasno složena, užasno je slojevita ali je važna, važna je za sve nas, važna je za sve građane zbog naprosto čistoće misli, da možeš čisto misliti, da možeš najnormalnije komunicirati sa svim tim stvarima koje su riješene, naime ne riješene stvari stvaraju ogromne probleme i sumnju i u državu i u sve nas pojedinačno u tim situacijama. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Klarić, izvolite.
Kolega Blažeković situacija koliko god izgleda složena ona je zapravo vrlo jednostavna, svodi se na dvije riječ korist šteta, da li je korist ili šteta šta nam objekt zjapi prazan i što nije riješen njegov status u smislu stavljanja u funkciju na ovaj ili onaj način ili je korist veća za državu da netko, jedinica lokalne samouprave, investitori, poduzetnici, elaboriraju, elaboriraju svoj projekt kroz fizibiliti studiju ili već kako hoćete to nazvati i da netko ovdje na vrhu koji odlučuje o tome prepozna u tome onaj dio interesa Republike Hrvatske koji je u tom smislu ogroman. Svi živimo na tom državnom proračunu, svi živimo od tog poduzetnika koji će platiti svom djelatniku isplatiti plaću, koji će državi platiti porez, jedinici lokalne samouprave komunalnu naknadu i sve ono što joj pripada. To nam je interes. Ako objekt stoji prazan on nije ničiji interes i on je složeni problem. Stavi taj objekt u funkciju, ako imamo model da investitoru damo u kratkom roku mogućnost da krene u tu investiciju a on potkrijepi to sa svom mogućom dokumentacijom koju mi zatražimo i propišemo da ju mora imati, kroz fizibiliti studiju opravdanosti, mislim da onda problem je vrlo jednostavan. Dakle svodi se na dvije riječi šteta korist. Po meni je veća korist za državu ukoliko je nešto u funkciji, državi se plaća njeno, jedinici lokalne samouprave njeno i normalno taj koji uđe u takav nekakav objekt mora razmišljati o svom interesu inače nema smisla da ulaže. Problem je jednostavan.
Hvala. Alen Prelec, replika.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Klarić, ja moram reći da stvarno u puno stvari koje ste vi ovdje iznijeli u raspravi se slažem, a to je vjerojatno zato što ste vi čelnik jedinice lokalne samouprave i ja znam ustvari u čemu su problemi. Jedan od tih problema koji ste naveli je korekcija cijena nakon određenog natječaja. Ja moram reći da isto imam tako problema u svojoj jedinici lokalne samouprave i znam da 10 godina koliko bude sad u ovom zakonu ako stavimo najam po nekakvoj cijeni, nakon 5 godina jasno to može biti posve drukčiji gospodarski uvjeti i tu bi trebalo korigirati cijenu. Međutim, kako zaštititi čelnike jedinica lokalne samouprave da ne kažu, a sad nam kažu da smo šerifi, da radimo nešto, da jednostavno izbjegnemo pogodovanje i sumnju u pogodovanje. To je ona prava riječ kako jednostavno zakonski to onemogućiti da bi netko sumnjao u nas, a želimo dobro napraviti. Jer najgore je ako poduzetnik izađe iz poslovnog prostora, to je najgore, znači omogućit nama da smanjimo najamninu a da ne pogodujemo. I jedna druga stvar, vi ste govorili isto o '93. kad nam je država uzela a nismo se mi pravovremeno javili, uzela nam građevinsko zemljište i poljoprivredno zemljište i danas to građevinsko zemljište stoji prazno. Što učiniti s tim, a je li jedinica lokalne samouprave i ja siguran sam svima je u interesu, a jasno imaju manje obaveze nego DUUDI koji ima tisuće zahtjeva, kako da mi preuzmemo upravo ta građevinska područja i omogućimo da jednostavno tamo se napravi bilo kakva poduzetnička aktivnost. Građevinska prazna zona, građevinsko područje je neaktivno i nije dobro ni za državu, ni za jedinicu lokalne samouprave. Tu bi trebali napraviti jednu zajedničku inicijativu i napraviti evo mi čelnici jedinica lokalne samouprave prijedlog, bez obzira da li bilo s lijeve ili desne strane konstruktivan prijedlog i da jednostavno pokušamo takve stvari riješiti koje su gorući i veliki problem.
Hvala. Odgovor, kolega Klarić.
Suština vašeg, mog problema i 558 problema u Republici Hrvatskoj je nemogućnost donošenja konkretnih i pravih odluka jer smo sputani, ruke su nam vezane. Vezane su nam prvenstveno tom neprestanom sumnjom. I ovdje to čujem od naših kolega, da su svi čelnici jedinica lokalne samouprave valjda nekakvi ne znam što. I sad kad sagledavamo da li je veća korist od poslovnog prostora jedinice lokalne samouprave ukoliko se u njoj obavlja nekakva djelatnost i radi pet ljudi pa da da jedinicama lokalne samouprave simbolično za 1 kunu ili da taj ne može plaćat najam jer je netko propisao nekakvu cijenu pa je prostor zapušten, prazan i urušava se. Meni je daleko veći interes da netko unutra radi, zarađuje svoju plaću, nema socijale, nema iz državnog proračuna dotacija njegovoj obitelji da može …, nema jedinice lokalne samouprave da njegovoj djeci plaća hranu ili dječji vrtić i probleme rješavamo na taj način. Ovo o čemu vi govorite to leži meni, vama, svakome od nas koji svakodnevno donosimo takve odluke non-stop na vrat, pogotovo u ovom sistemu kad netko se sjeti i napiše anonimnu prijavu zato što vam je malo manje kose na čelu pa će vas valjda netko zbog toga istraživati. Mislim da smo postali sami sebi svrha i non-stop istražujemo nešto kako nešto napravit da nešto napravimo, a da nam netko stalno traži razloge i modele zašto ne to i tako napravit. Tako se država ne vodi niti jedinica lokalne samouprave niti gradovi, zbog svega nekoliko promila slučajeva onih koji su takvi i kojima treba što bi možda kolega Boro rekao svezat ruke u čvor. Mislim, problemi su identični u čitavoj Hrvatskoj, u svim gradovima, bez obzira koje veličine bili općina ili grad.
Hvala. Boro Grubišić replika, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Klarić, možda se sjećate bivšeg jednog ministra i potpredsjednika Vlade koji je na poprijeko pogodio posao sa jednim odvjetnikom iz Vukovara koji je zastupao građane stanoprimce u Vukovaru i dobio spor protiv države Hrvatske, a država Hrvatska mu je morala dati odvjetničkih troškova po jednom od tih njegovih klijenata nekoliko milijuna. Dakle on se pogodio sa odvjetnikom da mu država Hrvatska da milijun kuna umjesto 5 milijuna kuna. I što se dogodilo? Otišao u zatvor. Gospodin Polančec zbog toga, suđen je i presuđen jer nije smio tako postupiti. To što je on uštedio državi 4 milijuna kuna to nikoga ne zanima. Vrlo zanimljiva jedna pojavnost ali nisam to htio reći niti ja branim, da ne bi netko krivo shvatio. Htio sam reći da iz vašeg izlaganja pa i kolege pa i mog, čini mi se kao da DUUDI zagorčava život jedinicama lokalne samouprave, vama čelnicima u lokalnoj samoupravi. Kao da namjerno ili su pak i njima od nekoga vezane ruke pa on ne smije, taj čelnik DUUDI-ja postupiti tako samostalno dakle da bi razvezao taj problem, taj čvor koji postoji kod vas u vezi. Imamo Mimoza u Đakovu, zgrada se zove Mimoza, nije to cvijet mimoza nego zgrada, koja je neriješena već 20-30 godina, a s druge strane imamo slučaj u selu Gornji Andrijevci i u Sibinju gdje država velikodušno daruje, pazite ovo, velikodušno daruje ali u kvadratnim metrima, 180 000 kvadratnih metara zemljišta za poduzetničku zonu. Pa kome daruje, općini Donji Andrijevci. Pa to je njena zemlja koja se nalazi na njenom teritoriju, koja je '93. godine stavljena u državni portfelj. Ona daruje sad, pazite država daruje općini, to su novine pišu, to su mediji, to su kamere, strašno nešto. To je nevjerojatno. Bilo bi puno bolje da daruje ovo kao što vi govorite.
Hvala. Odgovor, kolega Klarić izvolite.
Kolega Grubišić, ovo što ste rekli konkretan primjer. Konkretan primjer koji se odvija upravo u posljednjih 10-ak dana. Imamo investitora od 350 milijuna kuna, imamo obračunat komunalni doprinos 10 milijuna i 651 kunu. Taj isti investitor traži odgodu plaćanja za 6 mjeseci i nudi kamatu od 7% Dakle, 400 tisuća kuna gore. Dakle, jedinica lokalne samouprave će 6 mjeseci kasnije naplatit 11 milijuna kuna, 6 mjeseci kasnije nego što mu je rješenje … [[Govornik se ne razumije.]] Pravnici u toj jedinici lokalne samouprave nalaze model kako se to ne smije jer je to protuzakonito. I činjenica je da je, jer je iznos veći od milijun kuna, mora sazivati sjednicu Gradskog vijeća. Na toj sjednici Gradskog vijeća mora raspravljati o tom investitoru, iznosit po novinama podatke o njemu. Mislim kakav je to partnerski odnos. Imaš investitora od 350 milijuna kuna, imaš komunalnu naknadu, komunalni doprinos obračunat i za naplatit i nudi ti kamatu od 7%. Ne, ne može. Treba mijenjat odluku Gradsko vijeće. O čemu govorimo? Tko će nama doći ovamo investirati? A ovo što ste rekli primjere odvjetnika ili ne odvjetnika. Pa valjda se vidi ako je Boro kupio Mercedes. Boro čime si ga platio? Novac nije led pa da će se istopit. Mislim te stvari su vrlo jednostavne samo ih mi kompliciramo.
Hvala. Završno zamjenica ministra. Izvolite zamjenice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Ja bih samo ako mogu naglasila da je ovo zakon koji uređuje zakup i kupoprodaju poslovnog prostora. Dakle, taj zakon bi se u određenom smislu mogao smatrati procesnim. On ne sadrži ove meritorne odgovore na pitanja, meritorna o kojima ste govorili. Ona se više tiču Zakona o upravljanju i raspolaganju imovinom u vlasništvu RH. Dakle, kroz ovaj zakon ne možemo doći do ovih rješenja koja ste ovdje postavili kao pitanje, a mislim da zapravo ni jedan zakon neće riješiti ono što se jako apostrofiralo ovdje, a to je da se, dakle oslobodimo odgovornost pri upravljanju imovinom koja je u našem vlasništvu bez obzira jel' je to državno vlasništvo ili vlasništvo jedinice lokalnih ili područnih ili regionalnih samouprava. Dakle, ovlašteni za upravljanje dužni su upravljati u smislu pune odgovornosti tijekom tog upravljanja. Za to postoje mehanizmi koji se zovu tržišna cijena i to je zapravo bio cilj koji smo htjeli ovdje ugraditi. Ako naravno možemo imati nekakva poboljšanja dapače, do drugog čitanja će svi prijedlozi biti dobro došli. Hvala vam.
Hvala. Imamo jednu repliku. Tomislav Klarić, izvolite.
Uvažena zastupnice, ne znam možda ste krivo shvatili. Nitko se ovdje ne boji odgovornosti. Odgovornost itekako, ali omogućit alate da odluke koje se donose budu zakonite, ali da budu i u interesu ubrzavanja realizacije projekata, budu u interesu budućih prihoda i države i jedinice lokalne samouprave. Jer o ovome kako sad stvari stoje tu su alati vrlo slabi. I ta odgovornost koje smo svi svjesni ide u smjeru da se mnogi koji donose odluke boje donijeti odluku i to je problem. Mi se ne bojimo odgovornosti.
Hvala. Nema odgovora na repliku. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora, prvo čitanje, P.Z. br. 793. Rasprava je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak. 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim glasajmo. Utvrđujem da je zaključak donesen sa 96 glasova za, 4 suzdržana i 2 protiv.
Nastavljamo sa - Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 794. Zahvaljujem zamjenici ministra. Zamjenice hvala. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Izvješće ste primili na sjednici. Sa nama je Božidar Štubelj, zamjenik ministra rada sa suradnicom. Zamjeniče izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Naime, Zakonom o mirovinskom osiguranju tjelesno oštećenje postoji kada osiguranik ne nastane gubitak značajnije oštećenje, dakle definirana su stanja, potom su uređeni uzroci koji smanjuju ili gubitak radne sposobnosti osiguranika ili mu umanjuju, dakle kao posljedica ozljede na radu ili profesionalne bolesti vrstom tjelesnog oštećenja. Donošenjem Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba sa invaliditetom osnovan je Zavod za vještačenje profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom. Unutar navedenog zavoda ustrojena je organizacijska jedinica zavoda, tj. jedinstveno tijelo vještačenja koje postupa u skladu sa navedenim zakonom. Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja i u skladu sa uredbom o metodologijama vještačenja. Spomenutom Uredbom o metodologijama vještačenja koja je stupila na snagu 1. siječnja 2015. godine uređen je na jedinstven način i postupak vještačenja u svrhu ostvarivanja prava u svim područjima u kojima se prava ostvaruju na temelju nalaza i mišljenja tijela vještačenja, pa tako i vještačenje i utvrđivanje oštećenja organizma tjelesnog oštećenja. Slijedom navedenog predlaže se prestanak važenja Zakona o listi tjelesnog oštećenja počevši od 1. siječnja 2015. godine, tj. od dana početka primjene Uredbe o metodologijama vještačenja prema kojoj će postupati Zavod za vještačenje, profesionalnu rehabilitaciju i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, te donositi nalaze i mišljenja o tjelesnim oštećenjima za potrebe Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje koji će odlučivati rješenjem o pravu i naknadi zbog tjelesnog oštećenja. Vlada RH je temeljem članka 1. Zakona o ovlasti Vlade RH da uredbama uređuje pojedina pitanja iz djelokruga Hrvatskog sabora navedenu problematiku uredila Uredbom o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja, pa predlaže prestanak važenja navedene uredbe.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Imamo jednu repliku, Nada Murganić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovani zamjeniče želim odmah iskoristiti na početku priliku vašu prisutnost pa da ujedno, kako bi možda i moja i sljedeće rasprave išle u tome smjeru, da date podrobnu informaciju kada će zaista sa radom početi zavod, odnosno jedinstveno tijelo sa vještačenjem. Formalno-pravni preduvjeti su se znamo i sami stvorili i sigurno formalno-pravno vidimo da ima zavod i sistematizaciju da se zna koji će … kako će biti organizirana jedinica. Međutim, to nije početak rada, početak rada je kada se zaista uzmu u postupak osobe koje su u stanju socijalnog rizika i kada se budu donosili nalazi i mišljenja što i je cilj i svrha ovog jedinstvenog tijela za vještačenje. Naime, informacije sa terena govore da su sve obveze vezane za vještačenje spale na područne urede Zavoda za mirovinsko osiguranje koji i sami poneki jel' i zbog svojih potreba vještačenja nisu bili dovoljno stručno i administrativno ekipirani, a ovaj obim potreba sigurno neće moći zadovoljiti.
Hvala. Odgovor, izvolite zamjeniče.
Naime, Zavod za vještačenje i rehabilitaciju je počeo raditi sa 1. siječnjem ove godine. Napravljena je primopredaja i po područnim uredima je normalno da se započinje sa vještačenjima s obzirom da je to prvostupanjsko rješavanje u predmetima vještačenja. Dakle, vjerojatno da ima određenih zaostataka ali oni nisu posljedica prelaska iz mirovinskog u zavod već su posljedica obima poslova koji je preuzet s obzirom da je osim medicinskog vještačenja invalidnosti je proširen posao i na ostale. Dakle, i za socijalne i za sve druge slučajeve u kojima je potrebno vještačenje. I u tome je bio smisao osnivanja zavoda i uredbe jer nam je puno promjena, pogotovo u području zaštite na radu i ja bih rekao ozljeda koje nastaju tu, da je potrebno pratiti dinamički zapravo sve ozljede, sva vještačenja i na taj način biti ja bih rekao u skladu sa onim što nam se događa.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Nada Murganić, izvolite.
Još jedanput zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovani zamjeniče ministra, pomoćnice, cijenjene kolegice i kolege. Zakon o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja donosi se kao što je rečeno u uvodu kako bi se omogućilo vještačenje na području mirovinskog osiguranja. I svakako da je to logičan slijed nakon donošenja Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja, Zakona o profesionalnoj rehabilitaciji i zapošljavanju osoba s invaliditetom i donošenjem Uredbe Vlade RH o jedinstvenoj metodologiji za vještačenje. Tako da možemo reći da se ustvari radi o jednom tehničkom usklađivanju različitih zakonskih propisa i na tome bi se mogla i završiti svaka rasprava pa i ova, međutim i uz ono jel' obavezno da li se slažemo ili ne slažemo s ovim zakonom, mislim da se ovim zakonom koji ima dvije točke zaista ne trebamo stvarati nikakvih problema i klub HDZ-a će ga podržati. Međutim, previše je problema vezanih za ovu problematiku koju sam u ovoj replici navela i naznačila i želim ipak iskoristiti priliku da još jedanput o tome svi zajedno progovorimo bez obzira što vidim po raspravama nema previše interesa, a isto tako i točka je na dnevnom redu kada neće biti previše niti zainteresirane javnosti. Međutim, smatramo da se zaista radi o važnoj problematici, o važnim područjima i iskoristit ću priliku da o tome i progovorimo. Treba upozoriti na činjenicu i svakako pozvati odgovorne budući da Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja se ipak ne primjenjuje u praksi i da Zavod za jedinstveno tijelo vještačenja nije započeo sa radom kako je bila obaveza sa danom 1.01.2015. godine. Ja znam da će me sada i pravnici korigirati ali pod time mislim da nije zaživio u praksi, da nije ostvario sve ono što se je nagovještavalo kada smo izglasavali, odnosno kada smo raspravljali o tom zakonu. Zakon o jedinstvenom tijelu vještačenja je najavljen kao mali zakon koji će donijeti velike promjene i te promjene zasada su negativne i donijele su već sada probleme brojnim građanima koji se nalaze u socijalnom riziku. Ako se procjenjuje da godišnje 100 tisuća naših građana se prosječno vještači onda možemo i pretpostaviti koji je to obim poslova. Do 31.12.2014. godine u prvom i drugostupanjskom postupku se vještačilo u nadležnosti 6 ministarstava i onda možemo pretpostaviti koliko se zasada za 3 mjeseca, računajući da se već od 12. mjeseca skupljaju predmeti, ima zahtjeva za vještačenje koji stoje u uredima tih ustanova čekajući da ih preuzme ispostava Zavoda mirovinskog i invalidskog osiguranja. Kao što sam rekla na te zaposlenike je spao zasada sav taj posao. Time zaista ne mislim prozivati niti ispostave mirovinskog niti te zaposlenike već želim upozoriti da se organizacijski nije na vrijeme i dobro pripremilo i da smo mogli, da smo htjeli poslušati, očekivati ovakve probleme i da smo ih mogli i spriječiti. U RH ima više od 520 tisuća osoba koje su ostvarile neko pravo sa osnova nekog oblika invaliditeta bilo da se radi o materijalnom pravo ili nekoj naknadi, potpori za obitelj. I vještačilo se je upravo zbog toga kroz sustav i socijalne skrbi, i mirovinskog osiguranja i profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja osoba sa invaliditetom. Vještačilo se radi ostvarivanja prava po osnovi rodiljnih i roditeljskih potpora, vještačilo se u sustavu obrazovanja radi ocjene psihofizičkih sposobnosti djeteta i zaštite prava po Zakonu o pravima branitelja, vojnih i civilnih žrtava rada. Dakle u 6 resora. Ta prava su i ostala dalje. I vještačilo se radi tjelesnih, osjetilnih, intelektualnih, mentalnih oštećenja, funkcionalnih sposobnosti i radnih sposobnosti. Vještačilo se i radi ostvarivanja prava na osobne invalidnine, doplatke za pomoć i njegu, produženog rodiljenog dopusta majci djeteta s teškoćama u razvoju, radi ostvarivanja rehabilitacija, liječenja, ortopedskih pomagala i još štošta što je potrebno za osobe i što im je od vitalnog značenja. Sve te obaveze stoje i dalje, ali sada se ne vještači. U raspravi se je prilikom donošenja ovog zakona klub HDZ-a upozoravao da je taj zakon nedorečen i ne dorađen, upozoravalo se je da se uvodi jedan sustav koji neće moći početi sa radom u zakazanom roku, zakonskom roku to je ovaj 1.1.2015. upozoravalo se da nisu doneseni podzakonski akti, upozoravalo se na veliku centralizaciju. Naime, i vještačenje se često organizira u nekoliko podružnica što neće biti dostupno građanima. Upozoravalo se i na nemogućnost zapošljavanja i angažiranja tolikog broja visoko specijaliziranih stručnjaka i na još mnogo toga. Upozoravalo se je i na to da se neće moći po jedinstvenim kriterijima i po jedinstvenoj listi niti vještačiti, međutim to ćemo kasnije kada počinje zaista stvarno vještačenja vidjeti pa ćemo moći to ili pohvaliti ili kritizirati. Predlagalo se je da se omogući jedan postepeni prelazak na novi sustav, ne tvrdimo da nije dobar, ali naglo prekinuti vještačenje u prvostupanjskoj i drugostupanjskom postupku u šest resora i premjestiti to sve na jedno mjesto a to u opće nije dobro, vidimo i sami niti na vrijeme organizirano, mislimo da je zaista evo ja ću se truditi lijepu riječ reći neoprostivo. I sva ta upozorenja su bila uzaludna, i rezultat je toga da imamo ladice pune zahtjeva, građane koji čekaju na svoja prava, stručne radnike koji su izloženi opravdanim kritikama od tih istih građana ali jasno te kritike nisu trebale biti upućene na njihovu adresu nego na neku drugu. I evo mogu samo za kraj reći da od svih valjanih promjena u koje su nas uvjeravali vladajući kada su nastojali da se donese ovaj zakon, jedna od njih je bila i ušteda. Mislimo da se je ta ušteda i ostvarila ali ne zbog racionalizacije i bolje organizacije, zbog nerada ili nerada jedini red koji toliko vole isticati vladajući red na čekanje svojih prava. Hvala.
Hvala i vama. Imao jednu repliku. Silvano Hrelja. Izvolite.
Pa uvažena kolegice, ne sporim dio navoda koji ste vi rekli jer očito da problema ima, međutim predmet današnje rasprave je doista prijedlog Zakona o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja s konačnim prijedlogom zakona i tu je bitno za reći da će se to rješavati danas na drugi način sa jedinstvenom listom tjelesnih oštećenja koja je data kroz određeni pravilnik odnosno određenu metodologiju. A mi smatramo da je to prikladnije rješenje zbog praktički svakodnevne promjene štetnosti i opasnosti u svijetu rada jer nemojmo zaboraviti ovo se isključivo nekad upotrebljavalo za određivanje profesionalnih oboljenja. Te liste se šire, te liste su promijenjene. Mislim da je ovo praktičnije rješenje. Ali u svakom slučaju kad bi razgovarali o zakonima koje smo donijeli ovdje, imali bi što reći jer očito je da postoje problemi, no nadam se da i vi razumijete da kod prelaska na svaki novi sustav baš to ne ide glatko jer ljudi imaju svoj komoditet, imaju svoje navike, mijenjaju neke prostore, mijenjaju neka rukovodstva i to baš ne ide od prvog dana glatko i to ne opravdavam ali moram priznati da je to na neki način duboko ljudski dok se jedan sustav ne uhoda. I isto tako ste u pravu kad kažete da je bilo odnosno rekli ste da nije, bilo je dovoljno vremena jer je bilo godinu dana prelaznog razdoblja da se formiraju ti centri za vještačenje i profesionalnu rehabilitaciju. Ali gledajte, mislim da se to sve situacije u kojoj jesmo u ovom trenutku da nadoknaditi uz malo dobre volje. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Odgovor kolegice Murganić. Izvolite.
Poštovani kolega Hrelja, ja razumijem vašu dobronamjernost, ja isto ne želim sada biti nekakvi dežurni kritičar i ove kritike su možda najmanje upućene na ovdje prisutne ljude, možda bi i trebali s obzirom da taj zavod nekako će ipak biti u ingerenciji pa možete imati utjecaj da se što hitnije i što prije uspostavi te ustrojbene jedinice i da oni počinju sa radom. Ja sam s pravom na neki način i nezadovoljna s obzirom da ja dolazim iz sustava socijalne skrbi i znam koliko su važna ta vještačenja osobe koje idu na ta vještačenja su i socijalno i zdravstveno i medicinski i sa osnova invaliditeta zaista da tako kažem u potrebi. Tu se vještači za nepokretnu osobu kojoj treba doplatak za njegu i pomoć. Tu se vještači za osobnu invalidninu. Majka koja iščekuje da li će se produžiti porodiljni dopust radi toga što ima dijete sa teškoćama u razvoju, da li će ostati na porodiljnom ili će početi raditi. Ima tu i vještačenja koja su isto tako i hitna i važna iz procesa, iz svijeta rada. Dakle nije ovo samo kritiziranje radi kritike, ovo nije sada niti demagogija. Mislim i tvrdim, tvrdim odgovorno i to sam govorila u raspravi i u prvom i u drugom čitanju i čak smo i iz nekih klubova, mislim iz vašeg bili skloni tome da zakon ide i u treće čitanje, nije se pripremilo a žao mi je da ima dovoljno iskustva, ima dovoljno stručne snage i znanja u ovoj državi da se ovo nije smjelo dogoditi na onoj populaciji koja je najugroženija i čija su prava financijski ipak vrlo mala.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodin zamjenik ministra ili? Tako je, evo pogodio sam. Hvala lijepo, poznam vas od ranije ali nisam puno zapažao. Imam dovoljno vremena s obzirom da je ovo mali zakon i reklo bi se tehnički ali s obzirom na raspravu gospođe Murganić malo ću se osvrnuti koja je dakle svrha i želja kod formiranja jedinstvenog tijela vještačenja u Republici Hrvatskoj. Rečeno je ovdje, dakle ušteda pod br. 1 i ujednačavanje kriterija. Ako govorimo o uštedi, dakle time da formiramo jedinstveno tijelo vještačenja onda sam evo i kolegama ovdje malo prišapnuo u klupama zašto smo onda državnu inspekciju razbijali na 10-ak pojedinačnih inspekcija. Dakle do ovo izvan kategorije gospodina zamjenika ministra. Ovdje smo saborski zastupnici izglasali i to lažnom većinom, jer tada nije bilo većine na ovoj strani pa sam ja intervenirao, dakle da se razbije državna inspekcija u 10-ak različitih inspekcija. I već imamo posljedice, dogodili su se slučajevi gdje je bila potrebna jedna interdisciplinarna aktivnost inspekcije pa je nije bilo jer je radila svaka zasebno. Da je to državni inspektorat koji je postojao onda bi sasvim sigurno sastav te inspekcije bio takav da bi mogao razriješiti pojedine slučajeve, to je jedno. Drugo, kada već govorite, znamo da su ovom, intervencijom ove Vlade a i odlukom nas zastupnika, odnosno zastupnika kukuriku koalicije od Zavoda za socijalnu skrb, njih 22 koliko ih je bilo u državi napravljeno 72 centra za socijalnu skrb. I tu se dakle razbilo na manje jedinice kao i državna inspekcija. Sad, dakle suprotno od ta dva slučaja imamo objedinjavanje i stvaranje jedinstvenog tijela vještačenja u državi. I imamo 100 tisuća slučajeva vještačenja godišnje. Lista čekanja kakva je u bolnicama, takva je lista čekanja i za jedinstveno tijelo vještačenja u Republici Hrvatskoj a to su sve slučajevi koji su vrlo vezani da kažem uz socijalu i ono što je zaista potrebito ljudima počevši od ocjene potrebe tuđe njege, tuđe pomoći, ocjene invalidnosti, tjelesnog oštećenja, potrebe produženog porodiljskog dopusta itd.. Dakle svi ti ljudi su u nevolji, svih 100 tisuća, svi oni koji odlaze na jedinstveno tijelo vještačenja a lista čekanja se produžava i dugačka je, kako i sami kažete još se nisu ni stvorili da to jedinstveno tijelo vještačenja počne raditi onako kako je to zakonom predviđeno od 1.1.2015. godine. Pa onda ne znam što je tu ušteda, je li ušteda stvaranje ovih centara socijalne skrbi, je li ušteda stvaranje 10 inspekcija u državi ili je ovo ušteda, ili je tu sve skupa lud, zbunjen, normalan sve skupa u tome svemu? Naravno da Prijedlog zakona o prestanku, kako nosi ovaj zakonski prijedlog naziv Prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja s Konačnim prijedlogom Zakona je tehnički jedan zakon koji ima dva člančića i kojega ćemo usvojiti, to je naravno, nema potrebe ovdje stvarati do te mjere da kažem zlu krv da glasamo protiv. Jer da bi uopće ti ljudi, tih 100 tisuća ljudi moglo pristupiti jedinstvenom tijelu vještačenja, naravno da će i kukuriku koalicija glasati za ovo. I dobra je i napomena da je ukupno preko pola milijuna ljudi upravo zahvaćeno, to su osobe sa invaliditetom bilo kojega stupnja u Republici Hrvatskoj. To je skoro, nije skoro nego osmina stanovništva, osmina stanovništva Republike Hrvatske. A osmina stanovništva 13%, 12, 13% stanovnika. Naravno niti je tko da kažem kriv niti ima krivnje u vezi toga, ali svi oni imaju potrebu, odnosno novih slučajeva koji se javljaju i koji dolaze na jedinstveno tijelo vještačenja i Zavod za vještačenje koji se, koji je osnovan da bi proveo i profesionalnu rehabilitaciju, zapošljavanje osoba sa invaliditetom itd. i koji se skraćeno zove Zavod za vještačenje imati će veliki, veliki pritisak. Koliko ja znam ovo jedinstveno tijelo vještačenja djeluje u samo četiri grada, to je Zagreb, Split, Osijek i Rijeka. Sad zamislite te udaljenosti i potrebe tih ljudi kada dolaze na to jedinstveno tijelo vještačenja, kako je jedinstveno ako je formirano u četiri grada, jedno u Splitu, jedno u Osijeku. Baš je jedinstveno, strašno. I kakvi će bit kriteriji kod utvrđivanja invalidnosti svega ovoga što ocjenjuje to jedinstveno tijelo vještačenja i to je vrlo upitno. Jedan je dio tima u Osijeku, jedan je u Splitu. Hoće li se oni miješati, putovati ili ne znam ni ja što, kako. Dakle, problema ima u svezi toga. Mi smo već u raspravi kada smo govorili o jedinstvenom tijelu vještačenja ovdje na Saboru, kada smo o tome lomili koplja ovdje i zaista bila je žučna rasprava, sve već rekli, prema tome nema potrebe ponavljati. Klub HDSSB-a će biti za ovaj tehnički zakon, ali u svakom slučaju tragovi i one rasprave i svega onoga o čemu smo raspravljali prije pola godine, godinu dana i dalje ostaju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. U ime kluba nezavisnih Grubišić-Kajin. Nema ih, gube pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa da ponovimo ove osnove, Zavod za vještačenje odnosno ustrojstvena jedinica tog zavoda, jedinstveno tijelo vještačenja ustrojeno je Zakonom o jedinstvenom tijelu vještačenja te od 1. siječnja 2015. godine obavlja poslove vještačenja u prvom i drugom stupnju u postupcima ostvarivanja prava iz područja socijalne skrbi, mirovinskog osiguranja, zdravstva, obrazovanja, profesionalne rehabilitacije, zapošljavanja osoba s invaliditetom, zaštite ratnih i civilnih žrtava rata te drugim područjima u kojima se ostvaruju određena prava na temelju vještačenja odnosno na temelju nalaza i mišljenja tijela vještačenja. Uredbom o metodologijama vještačenja koje Vlada Republike Hrvatske donijela na temelju članka 5. Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja uređen je između ostaloga način i postupak vještačenja u području mirovinskog osiguranja što uključuje utvrđivanje oštećenja organizma tjelesnog oštećenja. Zavod za vještačenje obavljat će vještačenje primjenom metodologija utvrđenih u Uredbi o metodologijama vještačenja čiji je sastavni dio između ostaloga lista oštećenja organizma lista 1. Navedenom listom 1 su utvrđene vrste i postotci, stupnjevi oštećenja temeljem koje će se u Zavodu za vještačenje donositi nalazi i mišljenja o vrsti i stupnju oštećenja, tjelesnog oštećenja na osnovi kojeg se stječe pravo na naknadu zbog tjelesnog oštećenja prema Zakonu o mirovinskom osiguranju te se predlaže prestanak važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja. Klub HNS-a Liberalnih demokrata to prihvaća. Uz navedeno nije zgorega reći samo nekoliko riječi više o osobama s invaliditetom, odnosno o njihovim pravima a našim obvezama. Svaki put napominjemo da mi u HNS-u osobe s invaliditetom stavljamo na prvo mjesto u svim razmišljanjima i u svim procesima u društvu. Isto tako govorimo da su u zajednici svi jednakopravni osim osoba s invaliditetom, naime te osobe su malo ravnopravnije. Osobe s invaliditetom su naši ravnopravni sugrađani i sugrađanke, samo s nešto drugačijim potrebama od nas ostalih. Hrvatsko društvo se može pohvaliti da je visoko senzibilizirano u odnosu na svoje građanke odnosno građane s invaliditetom ali kao država, pogotovo neke lokalne zajednice nismo iz objektivnih, ali čini mi se više iz subjektivnih razloga učinili dovoljno da tim našim sugrađanima učinimo svakodnevni život lakšim i dostupnijim. Nema ama baš nikakvog razloga da sve državne institucije, javne ustanove nisu prilagođene osobama svih vrsta invaliditeta, od gluhih, slijepih do osoba s mentalnim oštećenjima ili osoba u kolicima. Stvarno nema razloga jer prilagodbe za osobe s invaliditetom nisu tako skupe da ih neke jedinice lokalne ili regionalne samouprave ili sama institucija odnosno ustanova ne bi mogle riješiti. Hrvatska je imala dobro zakonodavstvo vezano uz rješavanje potreba osoba s invaliditetom s time da se ova Vlada može pohvaliti da je u tom segmentu u ovom mandatu napravila posebno značajne kvalitativne iskorake tako da je današnje zakonodavstvo i zakonski okvir uređen po najvišim mogućim standardima. No kao što je poznato, kod nas u Hrvatskoj provedbe zakona malo šepaju u odnosu na same zakone. Nažalost, a svi smo toga svjesni, još ima puno posla koji smo dužni kao država i društvo učiniti za naše osobe s invaliditetom. Napomenut ću samo neke meni pri srcu, od dječje bolnice u Bistri preko psihijatrijskih bolnica, posebno njihovih gerijatrijskih odjela, posebice Gerijatrijskog odjela Psihijatrijske bolnice u Vrapču do svakodnevnog prilagođavanja prostora i obrazovnih programa do zapošljavanja osoba s invaliditetom. Na svima nama i na svakome od nas je da barem dio doprinosa u poboljšanju, dizanju kvalitete života naših invalidnih sugrađana ugradimo i u naše osobne živote. Oni su manjina i dužnost je većine da se brine i pomaže manjine. Uz sve navedeno, klub HNS-a Liberalnih demokrata podržati će Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja. Hvala.
Hvala i vama kolega. Ovime smo završili. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Za danas ćemo završiti. Sutra nastavljamo sa točkama 5 do 9. Prva je Konačni prijedlog zakona o poljoprivredi. Doviđenja do sutra.
Konačni prijedlog zakona o prestanku važenja Zakona o listi tjelesnih oštećenja, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 794. Rasprava je zaključena. Dajem na glasanje konačni prijedlog zakona. Utvrđujem da je zakon P.Z. br. 794 donesen jednoglasno sa 104 glasa za. I sada dajem riječ kolegi Šukeru.