Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnice i zastupnici. Vlada predlaže Saboru u hitnom postupku Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. Na početku bih htio napomenuti da do početka 2001. godine plaće državnih revizora bile su određene posebnim Zakonom o plaćama državnih revizora čime je bila postignuta financijska neovisnost revizora od drugih utjecaja i na taj način riješene su i plaće drugih revizijskih institucija u Europi i svijetu. 2001. godine plaće državnim revizorima isplaćivane su u skladu sa Zakonom o državnim službenicima i namještenicima i u prosjeku su smanjene za 20%. Državni ured za reviziju samostalno je državno tijelo i zbog međunarodnih obveza treba imati poseban Zakon o plaćama kao što je to bilo 2001. godine. Učlanjenje u Europsku uniju zahtijeva jačanje uloge vrhovnih revizorskih institucija, a što se može postići samo kroz stručno i kadrovsko jačanje službe uz jamstvo sigurnosti zaposlenja, odgovarajuću visinu plaće i naravno primjeren sustav nagrađivanja. Financijsku neovisnost Državnog ureda za reviziju među ostalim zahtijevala je i Svjetska banka u izvješću ocjene financijske odgovornosti u Hrvatskoj i Međunarodni monetarni fond UROSK u izvješću u 2004. godini, dakle također u izvješću koje je opisivalo financijsku situaciju javnih financija. U tom smislu dane su i preporuke i Europske komisije, dakle u smislu da plaće državnih revizora trebaju biti uređene na poseban način i da državni revizori trebaju imati neovisan status. Povećane koeficijenata tržišnih revizora iznosi dakle, ovim Prijedlogom zakona prosječno 8,8% a viših državnih revizora 9,5%. Dok se plaće pomoćnika glavnog državnog revizora izjednačavaju s plaćama pomoćnika ministara u ministarstvima. Povećanje od 0,5% po svakoj godini staža proizlazi iz Zakona o državnim službenicima i namještenicima. Na navedeni način uspostaviti će se djelomično financijska neovisnost državne revizije, zadovoljiti međunarodno postavljeni kriteriji i na taj način donekle izjednačiti sa većinom vrhovnih revizorskih institucija u svijetu. Za primjenu ovoga Zakona potrebno je u 2006. godini osigurati dodatnih 3 milijuna kuna iz proračuna. Toliko od predlagača, hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odbora za financije i državni proračun? Zakonodavstvo? Ustav, Poslovnik i politički sustav, predsjednik odbora poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na 42. sjednici koja je održana neposredno prije ove sjednice Sabora danas razmatrao je kao matično radno tijelo, raspravljao je o Prijedlogu ovoga zakona i jednoglasno smo podržali rješenje iz ovoga Zakona i predlažemo Hrvatskom saboru da se donese Zakon o Izmjenama i dopunama Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. Hvala.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. U ime Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici ministarstva i Državnog ureda za reviziju, kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati ove predložene Izmjene i dopune Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora koji eto mijenjaju zapravo, vrše se tri izmjene postojećeg Zakona. Prva kao što je već rečeno utvrđuje se novi koeficijenti za pomoćnika glavnog državnog revizora, načelnika odjela, pročelnika područnog ureda, višeg državnog revizora i državnog revizora. I ovako predloženi koeficijenti zahtijevaju da se u idućoj godini kada Zakon stupi na snagu u proračunu osigura dodatnih 3 milijuna kuna za plaće državne revizije. Sljedeća izmjena je da se u, ne ograničava više povećanje za minuli rad od 0,5% po svakoj navršenoj godini radnog staža što bi u praksi, što će u praksi značiti da ukoliko se i ispuni 40 godina radnog staža i nadalje se obračunava ovih 0,5% za svaku navršenu godinu. I treća izmjena koja se odnosi na ostala primanja i prava ovlaštenih revizora gdje se sada kaže da će se oni ostvarivati kolektivnim ugovorom. Dakle, mi podržavamo ovakve izmjene, želimo i ovom prilikom reći da državna revizija koja djeluje već 11 godina, punih 11 jedanaest godina u Hrvatskoj je uvijek imala podršku našega Kluba. Danas je gotovo nezamislivo da nemamo jednu takvu instituciju, zaposleni u državnoj reviziji na čelu sa gospođom Šimom Krasić obavljaju jednu odgovornu, jedan odgovoran posao i zaista stvarno utječu na to da se sredstva poreznih obveznika koriste zakonito i racionalno, i troše racionalno i vidimo taj napredak u proračunu i državnom proračunu u lokalnim proračunima iz godine u godinu. Međutim, željeli bismo ovom prilikom reći da se dugo u Hrvatskoj govori i o potrebi reforme ukupne državne uprave koja je danas još uvijek i glomazna i neefikasna ali i slabo plaćena pa bi i na tom segmentu trebalo činiti više da nam stručni, kvalitetni kadrovi ne napuštaju državnu upravu zbog slabog materijalnog statusa. Eto, uz ovih nekoliko primjedbi i podrške, Klub SDP-a glasati će za ove izmjene Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Klub zastupnika HNS-a, poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, cijenjeni kolega državni tajniče, predlagatelji, kolegice i kolege. Naravno ova rasprava bi se mogla svesti na to da kažemo da Klub HNS-a podržava ovo povećanje, odnosno ovaj, Izmjenu i promjenu Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. Međutim, prije nego što to zaključim, ja bih ipak malo dala možda zbog javnosti objašnjenje što ustvari revizija radi i zašto je važno da revizori budu dobro plaćeni, odnosno zašto je važno da revizija, državna revizija dobro funkcionira. U kontekstu upravo ovoga što je i prethodno, gospođa Zgrebec rekla vezano i na ukupnu reformu cijele javne uprave što je inače jedan od programa od možda važnijih programa Hrvatske narodne stranke. Bez obzira na postojeće razlike, po pitanju njihove organizacije i nadležnosti državne revizije svuda u svijetu imaju istu zadaću. Doprinijeti povećanju transparentnosti i poboljšanju upravljanja javnim sredstvima. One imaju jedinstven položaj koji mogu podržati promjene u poboljšanju korisnosti i prikladnosti financijskog i ne samo financijskog upravljanja u javnom sektoru. U tom smislu državna revizija ima i veliku odgovornost, svojim djelovanjem može pomoći zakonodavnoj vlasti u kontroli a izvršnoj vlasti u izvršenju proračuna, kako na državnoj tako i naročito bih naglasila na lokalnoj razini, odnosno doprinijeti djelotvornom upravljanju sredstvima poreznih obveznika, njihovom trošenju na mudar, koristan i vrlo svrsi shodan način. Da bi uspješno ispunjavala tu svoju izuzetno odgovornu ulogu, državnoj reviziji su osim funkcionalne organizacijske i financijske neovisnosti potrebni i visoko obrazovani i stručni kadrovi. Naime ocjene koje donose državni revizori pokrivaju vrlo širok spektar područja što zahtjeva pozorno razmatranje, ispitivanje i sigurno prosuđivanje i ne zadovoljava se tek formalnim pravilima i postupcima. To prije svega podrazumijeva multidisciplinarnu profesionalnost primjenu visokih standarda rada te pravedan stručni i nepristran pristup utemeljen na činjenicama. Nadležnost i djelokrug rada Državnog ureda za reviziju određeni su Zakonom o državnoj reviziji koji ujedno sadrži i odredbe o organizaciji i rukovođenje uredom a način obavljanja revizije i izvješćavanja te uvjete koje moraju ispunjavati državni revizori. Metodologija i sami postupci revizije određeni su međunarodnim revizijskim standardima u kratici "into sai" koji su objavljeni na Hrvatskom jeziku u Narodnim novinama i čine sastavni do hrvatskog zakonodavstva. Svrha ili osnovni i osnovni ciljevi i zadaća državne revizije su revizija pravilnosti i revizija učinkovitosti koja je po svom sadržaju i obuhvatu predstavljaju reviziju zakonitosti u prvom redu i u svakako revizije ekonomičnosti što bih ja ovdje naročito naglasila radi uspješnosti i učinkovitosti. Državni ured za reviziju u skladu je sa zakonskim ovlastima ustrojen kao jedinstvena institucija koja je uu središnji ured u Zagrebu ima i područne urede u 20 županijskih sjedišta. Samo primjera radi u državnim revizijama uposleno je mislim 200, cca. 280 ljudi od čega 230 su baš revizori, bivši ili razne vrste. Područni uredi su osnovani za reviziju jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave i drugih subjekata koji podliježu reviziji a broj djelatnika prilagođen je i broju i veličini općine i gradova u pojedinoj županiji i broju krajnjih proračunskih korisnika i komunalnih organizacija i drugih subjekata. Cilj osnivanja područnih ureda je postizanje veće učinkovitosti i racionalnosti u poslovanju. Uredom rukovodi glavni državni revizor koji za svoj rad i rad Ureda odgovara direktno Hrvatskom saboru koji ujedno jedini u posebno važnim i opravdanim slučajevima ima pravo zatražiti obavljanje revizije i izvangodišnjeg programa Ureda. Recimo, slučaj toga je kod Hrvatske radiotelevizije je bio ili kod slučaja "Sunčani Hvar" i nekih sličnih. Djelokrug rada propisan je odredbama Zakona o državnoj reviziji, a metodologija, kao što sam ranije naglasila je reguliranja međunarodnim standardima. Svake se godine revizijom obavezno obuhvaćaju državni proračun, korisnici državnog proračuna, njih otprilike 40-ak i sve jedinice lokalne i područne regionalne samouprave. Dakle, negdje oko 560 takvih provedenih revizija dok se revizije ostalih subjekata, kao što su trgovačka društva u vlasništvu države ili lokalnih zajednica ili drugih jedinica koje raspolažu javnim sredstvima obavljaju prema regularnom programu, godišnjem programu Državnog ureda za reviziju. Reviziju obavljaju ovlašteni državni revizori. Osim osnovnih uvjeta ovlašteni državni revizori moraju u skladu sa kodeksom profesionalne etike državnih revizora moraju posjedovati izuzetno visoke moralne kvalitete, ali i druge vrijednosti, profesionalnu izvrsnu savjesnost i profesionalnu etičnost, neovisnost i samostalnost u revizijskom prosuđivanju, odgovornost i pouzdanost, sklonost timskom radu, sposobnost vođenja timova i druga znanja i vještine neophodne za obavljanje revizijskog posla. Trebaju također odlično poznavati međunarodne revizijske i međunarodne računovodstvene standarde, te rad u skladu sa revizijskim standardima, te odlično poznavanje zakona i propisa sa procesima pripreme za pridruživanje Europskoj uniji, poznavanje europske pravne stečevine, revizijske prakse, sposobnost obavljanja poslova različitog profila, odnosno vrlo široki raspon znanja iz različitih znanja i disciplina. Treba napomenuti i činjenicu da na hrvatskim sveučilištima danas ne postoji smjer koji bi obrazovano državne revizore. Dakle, profesija kao takva stvara se i razvija se unutar baš upravo Državnog ureda za reviziju i za izobrazbu vježbenik pomoćnog revizora, odnosno revizora potrebno je uložiti najmanje oko 3 godine vremena. Sukladno Limskoj deklaraciji koja predstavlja … [[Govornik se ne razumije.]] kartu za rad svih državnih revizija financijska neovisnost državnih revizija mora se osigurati i to na način da joj se stavi na raspolaganje posebno proračunsko poglavlje koje odobrava Parlament, uz zahtjev da dodijeljenim financijskim sredstvima raspolažu na vlastitu odgovornost, te da prilikom izvršavanja proračuna nisu vezani uz suglasnost organa izvršne vlasti. To ujedno znači da državna revizija može sama određivati raspodjelu ukupnog iznosa prema svojim potrebama, uključivši sredstva za plaće svojih revizora. Tako npr. u Belgiji, Španjolskoj, Danskoj visinu sredstava za rad revizije uključujući visinu sredstava za plaće utvrđuje Parlament na prijedlog same državne revizije. U Velikoj Britaniji državna revizija dostavlja svoj prijedlog svojeg proračuna parlamentarnom odboru, a ovaj ga predlaže Parlamentu na usvajanje. U Finskoj pak visinu sredstava za rad državne revizije utvrđuje Parlament kao dio svog proračuna. Istina je da je u nekim zemljama utvrđivanje financijskih sredstava za rad državne revizije još uvijek djelomično umiješana izvršna vlast, ali ipak osiguravajući vrlo visoki stupanj financijske samostalnosti samoj instituciji. U Njemačkoj primjerice predsjednik Računskog suda, što je inačica za reviziju u Hrvatskoj može opozvati svaki prijedlog Ministarstva financija vezan za promjenu svog proračuna. U Austriji predsjednik Računskog suda može Parlamentu uputiti zahtjev za dodatnim sredstvima. Nizozemska državna revizija pak u svom proračunu može raspravljati sa Odborom za državne troškove pri čemu se oslanja na predloženi memorandum od strane parlamenta. I u Republici Hrvatskoj državni revizori već 10 godina ustrajanim radom nastoje doprinijeti poboljšanju javnih usluga kako bi porezni obveznici za svoj novac dobili veću vrijednost. Traženje novih načina pružanja javnih usluga zahtijeva promjenu u pristupu, ispitivanju i ocjenjivanju standarda kvalitete usluga u obrazovanju, zdravstvenoj zaštiti, javnom prijevozu i svim drugim uslugama pruženim u zamjenu zaprimljena javna sredstva. U tom kontekstu izvješće Državne revizije i Parlament u javnosti pomaže ocijeniti na koji način i koliko uspješno je javni novac utrošen što i jest najveći poticaj povećanje učinkovitosti rada državnih revizija. Jer bez suda široke javnosti svaka druga vrsta kontrole potpuno je besmislena. Stoga ne treba sumnjati da bi državni uredi za reviziju i sa svojim proračunskim sredstvima raspolagao na krajnje štedljiv način, učinkoviti i odgovoran način. Do ispunjenja svih uvjeta u okrućenju za potpunu financijsku neovisnost Državnog ureda za reviziju, donošenje ovog zakona predstavlja visoki stupanj svijesti o ulozi Državnog ureda za reviziju u državnom sustavu i značenju njegove funkcionalne, organizacijske i financijske neovisnosti. Mogli bismo to usporediti i sa još jednim podatkom. Naime, po nekim informacije iz Velike Britanije za svaku utrošenu kunu koja je uložena u Državni ured za revizije porezni obveznicima se uštedi i do 8 puta njihovog poreznog novca. Što upravo dokazuje koliko je to važno. predloženi zakon temelji se na navedenim činjenicama o ulozi i zadacima Državnog ureda za reviziju koji svojim postojanjem i radom uostalom ispunjavaju i značajan dio hrvatskih obaveza prema Međunarodnoj zajednici i to ne samo u fazi priključenja Europskoj uniji već je trajno legitimira kao suvremenu i demokratsku zemlju. , Kao formalni ali i suštinski uvjet priključenja Republike Hrvatske Europskoj uniji Državni ured za reviziju uspješno prolazi "Tvining" program upravo sa Državnom revizijom Velike Britanije u okvire kojeg je usuglašen i ovaj zakon koji se po svom sadržaju uklapa u međunarodne obvezen dokumente koji uređuju rad vrhovnih revizijskih institucija, a istodobno nije radikalan u pogledu financijske samostalnosti kao u naprijed spomenutim državama. To znači da se donošenjem predloženog zakona, koji u istom sadržaju važio do 2001. godine uvažava načelo financijske neovisnosti Državne revizije na način da plaće ovlaštenih državnih revizora kao i u većini drugih zemalja utvrđuje predstavničko tijelo. I ono što bih ovdje još pozdravila je upravo pozitivan efekt koji je dao program obrazovanja, odnosno program koji je financiranje od strane CARDS-a, a odnosi se na trening i ustroj jedinice unutrašnje revizije ili unutrašnje kontrole. Naime, smatram da je vrlo važno da se, dakle koliko imam saznanja u Ministarstvu financija se obrazuje novi kadar koji bi trebao upravo pomoći da u jedinicama lokalne samouprave i u jedinicama lokalne uprave bude uspostavljene takve jedinice unutrašnje revizije, odnosno unutrašnje kontrole. A kako takve stručnjake ne možemo drugdje obrazovati uputno je dobro da se oni obrazuju u Ministarstvu financija. Naime, mislim da je upravo rad revizije u takvim institucijama vrlo, vrlo važan, a krenimo za početak od možda najjače takve lokalne zajednice, Grada Zagreba. Mi iz HNS-a svakako ćemo podržati ovaj prijedlog o izmjenama i dopunama Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora sa konačnim prijedlogom ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Propustio sam reći da ćemo u 18,00 sati osim glasovanja o uvrštavanje u dnevni red prijedloga proračuna i još nekih prijedloga zakona i glasovati o većim raspravljenim točkama koje smo u ova tri dana raspravili. Klub HDZ-a poštovana zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani predstavnici Vlade državne revizije, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice razmatrao je predložene izmjene i dopune Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. S obzirom na izričiti naglasak na neovisnost državne revizije u obavljanju vrlo odgovornog posla, logično je da bude neovisna i u plaćama, dakle financijski te stoga mi podržavamo donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Kada smo ovdje u Hrvatskom saboru razmatrali izvješća Državne revizije bez obzira o kojoj vrsti nadzora se radilo, gotovo jedinstveno smo konstatirali da su ta izvješća stručna, temeljita i kvalitetna. Pohvalili smo tada nalaze Državne revizije, ocijenili korisnim ukazivanje na propuste i nedostatke i preporuke za otklanjanje manjkavosti. Jednom riječju rad Državne revizije ocijenili smo vrlo visokom ocjenom. Međutim potrebno je razmotriti i koliko su ti ljudi plaćeni za svoj rad. Za koju to plaću oni uspiju ostati neovisni, stručni u ispunjavanju visoko postavljenih normi i objektivni i kritični u iznošenju nalaza revizije. Smatramo da je donošenjem Zakona o državnim službenicima i namještenicima 2001. godine učinjena nepravda u ovlaštenim revizorima jer su im plaće smanjene za 20% u prosjeku. Naime ovim zakonom prestala je važiti odredba članka 4. Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora i oni su stavljeni u rang ostalih državnih službenika i namještenika što je i dovelo do smanjenja plaća. Posljedica toga je da je veći broj kvalitetnih, ovlaštenih revizora potražilo bolje plaćen posao, odnosno napustilo službu u Uredu državne revizije. Nadalje, Državna revizija se u svom radu mora pridržavati međunarodno priznatih načela koja su utvrđena Limskom deklaracijom, međunarodnim revizijskim standardima i smjernicama Europske unije. Posebno moramo istaći da je članstvo u međunarodnim udrugama vrhunskih revizorskih institucija uvjetovano pridržavanjem ovih načela, a jedno od osnovnih načela je načelo neovisnosti što znači da Državna revizija mora biti organizirana kao posebna samostalna institucija na razini države. Status Republike Hrvatske kao zemlje kandidata u Europskoj uniji znači prihvaćanje pravnog okvira za uređenje vlasti i institucija kao preduvjeta za potpunu integraciju. Jedan od tih preduvjeta je i jačanje uloge i potpuno pravno reguliranje statusa vrhovne revizijske institucije. U našem slučaju je to Državni ured za reviziju koji svoju zadaću može izvršiti samo kroz stručno i kadrovsko ekipiranje službe, kroz jamstvo sigurnosti zaposlenja i odgovarajuću plaću, kroz stimulativni sustav nagrađivanja i kroz garanciju neovisnosti od vanjskih utjecaja. Smatramo da će ovaj predloženi zakon osigurati odgovarajući status i financijsku neovisnost Državne revizije. Potrebna financijska sredstva od oko 3 milijuna kuna osigurat će se u Državnom proračunu za 2006. godinu. Mislim da nije potrebno ponovo naglašavati da je i ovaj zakon jedna od zadaća u postupku usklađivanja našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije i još jedan korak na putu do postizanja do punopravnog članstva u Europskoj zajednici. Na kraju, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se ovaj zakon donese u predloženom tekstu, jer će time plaće ovlaštenih revizora biti u skladu sa statusom i načelom financijske neovisnosti Državne revizije. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Cijenjeni gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Ministarstva financija, uvažena gospodo zastupnici. Pa jasno, ja se slažem sa svima onima koji su ustvrdili da treba obraniti poseban status revizije kao jedne institucije koja mora u cijelosti biti autonomna. Jasno uz to treba pridodati još nekoliko pridjeva, ona treba biti i odgovorna, ona treba biti jasno neovisna. To znači onda da ne smije potpadati niti pod utjecaj Vlade, niti smije biti u funkciji Vlade. Mora biti jasno profesionalna, a to onda znači isto pažnje prilikom revizija mora posvetiti ministarstvima s jedne strane i lokalnoj samoupravi s druge, a ne da sada imamo situaciju da revizije za 600-tinjak lokalnih samouprava čiji su proračuni ne računajući proračun Grada Zagreba ukupno teški 6 milijardi kuna, posvećuje 90% svog vremena, a svega 10% ministarstvima i ostalim državnim institucijama koje raspolažu sa 100 milijardi kuna ili tijekom ove godine konsolidirani proračun centralne države premašit će 105 milijardi kuna. Ovim jasno apeliram i da se krene u jednu decentralizaciju zemlje, jer takav jedan nesrazmjer 100 milijardi kuna centralne vlasti, 6,3 milijardi kuna Gradu Zagrebu, 6 milijardi kuna svima ostalima znači brojci od 20 hrvatskih županija, 120 gradova, 400 općina, postaje naprosto iritantan, postaje neodrživ, kočnica bilo kojeg razvoja Republike Hrvatske. Ovakva politika vodi politici usisavanje hrvatske u jedan centar, pauperizaciji ostalih krajeva Republike Hrvatske, metropolizaciji s jedne strane, odnosno provincijalizaciji sviju onih koji nisu u neposrednoj blizini Grada Zagreba. Znači ako se s druge strane ovim zakonom ispravlja nepravda koja je svojedobno nanesena hrvatskim revizorima, jasno je da ovaj zakon treba prihvatiti. Ali ako su i u drugim javnim službama ili ako su i drugim javnim službama nanesene iste takve nepravde, njih također na adekvatan ili sličan način treba ispraviti. Znači bilo da je riječ o policajcima ili nastavnicima, bilo da je riječ o vojnicima ili službenicima, bilo da je riječ o carinicima ili liječnicima, bilo da je riječ o profesorima ili medicinskim sestrama. Nemamo mogućnosti ali ova inicijativa trebala bi biti inicijativa u cjelokupnu pod navodnicima "reviziju" ili analizu plaća u javnom sektoru za koje se u proračunu Republike Hrvatske osigurava oko 24 milijarde kuna. Znači ovaj zakon trebao bi biti uvod u preispitivanju i svih drugih plaća te otklanjanja jasno nepravdi, nelogičnosti, ako je takvih nelogičnosti bilo, bilo da su se one događale do 3. siječnja ili nakon 3. siječnja kao u slučaju državnih revizora čijim izmjenama zakona proračun će osigurati dodatnih 3 milijuna kuna. Znači to bi trebala na neki način biti bit, da otvorimo raspravu o plaćama u cjelokupnom tom pod navodnicima "javnom sektoru", jednostavno da se ne bi ubuduće stvarale službe prvog i drugog reda, prvog one koje mogu utjecati na nekog ministra ili na Vladu i one druge koji takav utjecaj u ovoj zajednici nemaju. Što se tiče samoga zakona, IDS će jasno glasati za istog, ali apeliramo naprosto da se isprave nepravde i drugim službama ukoliko su takve nepravde učinjene kao što rekoh, bilo do 3. siječnja ili nakon 3. siječnja.
Hvala lijepa. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Do 2001. godine plaće državnih revizora bile su utvršene posebnim zakonom i to je bio Zakon o plaćama ovlaštenih državnih revizora što je bilo i donekle normalno jer je riječ o tijelu koje za svoj rad odgovara Hrvatskom saboru. Normalno bi bilo da je na taj način dalje razrađen sustav neovisnosti ove institucije ne samo u financijskome smislu već i u metodološkom smislu te ustrojstvenom smislu, odnosno nužno je to što više izdvojiti ovu instituciju od subjekata nad kojima ona vrši reviziju, a to se prije svega odnosi na tijela izvršne vlasti, odnosi se to i na tijela sudske vlasti, čak je to riješeno i Zakonom o Državnoj reviziji, ali Državna revizija za sad ne ulazi u ova tijela sudske vlasti. Iako smo vidjeli iz jučerašnje rasprave da tu ima potrebe i to … [[Govornik se ne razumije.]] potrebe da Državna revizija uđe, što ima i u Zakonu o državnoj reviziji, ovlasti i u tijela sudske vlasti. Nasuprot takvom rješenje koje nedvojbeno proizlazi iz međunarodnih standarda, mislim na plaće, i preuzetnih obveza, ali iz hrvatskih propisa i hrvatskog pravnog sustava veliki korak unazad je napravila bivša koalicijska vlast. Prije svega donošenjem Zakona o državnim službenicima i namještenicima 2001. godine i uredbe o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u državnoj upravi koji je također donesen 2001. godine, kojim su Državnu reviziju doslovno strpali u koš sa svim ostalim činovnicima, smanjili im plaću najmanje 20% i utrpali im ogroman posao revizije, pretvorbe i privatizacije za kojeg je revizija, istini za volju, dobro, da ne kažem, odlično obavila. Ali nažalost, tadašnja vlast kao ni sadašnja, ali i druge strukture nisu ništa napravili na temelju tako utvrđenog činjeničnog stanja. U zbog toga je Klub Hrvatske stranke prava i podnio prijedlog zakona o dopunama Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije i to tako da se utvrđeno činjenično stanje sankcionira. Da se svima koji su nezakonito stekli imovinu ta imovina oduzme ili nešto što im nezakonito stečeno ne može nikad postati zakonito. Ovakvim načinom, znači bivša vlast je napravila to da je Državnu reviziju u biti stavila u loš položaj. Navodno su čak priče kuloarske da je to što je Državnoj reviziji, što Državna revizija, plaće državnih revizora su svrstani zajedno sa ostalom državnom upravom, da je to posljedica toga što je jedna od bivših tajnica, neću reći u kome ministarstvu, svojevremeno bila predmet revizije, rada revizije i onda im se ona osvetila na takav način. To je nažalost istina. Ovim Prijedlogom zakona plaće u reviziji se vraćaju na onu razinu koju su imali 2001. godine te se njima u biti ne povećava plaća već ih se vraća na poziciju iz 2001. godine. Znači vraća se na poziciju iz 2001. godine. E sad, zanimljivo je zašto nema ovdje recimo nekoga prikaza usporednoga kakva je to situacija recimo u državama Europske unije i kod nas. Pa bi zanimljivo bilo vidjeti da su plaće državnih revizora u zemljama Europske unije daleko veće, recimo, od u odnosu komparacije. Recimo, uzmimo samo primjer, sudac općinskoga suda i prekršajni sudac imaju veće, više plaće od državnoga revizora. Daleko više plaće, to je za vas poglavito važno, gospodine Staziću, da slušate što ste napravili za vrijeme bivše vlasti. Prema tome, ta komparacija bi dokazala da ni ovo rješenje u biti nije do kraja razrađeno i učinkovito, a moramo priznati da imamo u ovome sustavu veliki broj također problema što je napravljena za vrijeme bivše vlasti. To je pitanje plaća prosvjete, plaća inspekcije, plaća vojske, plaća policije. Očito je da moramo napraviti jedan dio što je nužan, a to je da državnu reviziju i sve one službe koji ne spadaju u izvršnu vlast, a kad to kažem mislim prije svega i na recimo na djelatnike u okviru stručnih službi Sabora, na djelatnike sudova, na djelatnike u Uredu predsjednika, na djelatnike ustavnog suda i druge institucije. Oni ne mogu biti zajedno i tretirani kao ostali dio izvršne vlasti zbog toga što oni nisu izvršna vlast. I to je ona posljedica tzv., jedinstvena vlasti pa je sve smiješano. To je isto napravljeno za vrijeme bivše vlasti. Prema tome, očito je da Vlada i ova mora ispraviti sve te nelogičnosti koje je napravljeno donošenjem Zakona o državnim službenicima i namještenicima i one uredbe da bi se moglo napraviti to, a što je da stručni ljudi se vrate natrag u državnu upravu. I da stručni ljudi koji će biti motor pokretanja Hrvatske da daju svoj doprinos. Jer ne može se dobiti stručnjaka koji će raditi u državnoj upravi za nikakvu plaću. U tome je veliki problem i ako ne budemo išli dalje razrađivati ovaj problem položaja plaća i svega ostaloga i ako ne budemo utvrdili stimulacije da ljudi mogu doći raditi u državnu upravu, ali onda se moramo potruditi jednu drugu varijantu, da onda više nećemo u državnom proračunu imati tzv., sredstava za intelektualne usluge. Pa će netko 3. ili 4. raditi, pa čak recimo menadžeri u javnim poduzećima koji su u gubitcima, recimo, daleko su više plaćeni i od državnih revizora i od nas ovdje zastupnika u Hrvatskome saboru, a još mogu raditi zakone pod intelektualnim uslugama. A te intelektualne usluge posebno je bivša koalicijska vlast prakticirala. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa. Ispravljam netočan navod gospodina Kovačevića. On je kazao da službenici i namještenici bi sa boljim plaćama trebali pokrenuti Hrvatsku. To je potpuno netočan navod. Hrvatsku može pokrenuti samo ozbiljna i smišljena gospodarska politika i davanje prioritetima svima onima koji stvaraju novu vrijednost, koji otvaraju nova radna mjesta. A uprava i birokracija trebaju biti ona što će pratiti poduzetništvo, što će pratiti građane u njihovim potrebama da stvaraju bolje uvjete i bolju budućnost.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić, izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Ma o važnosti Državne revizije nema smisla previše govoriti, nju svi poznamo. Ni o kvaliteti Državne revizije u Hrvatskoj nema smisla posebno govoriti jer tu kvalitetu svi prepoznaju i svi cijene. Ona djeluje 11 godina, ona je bitno popravila kontrolu rada, financijsku disciplinu u državi. Ona je pojačala svojim djelovanjem transparentnost poslovanja ne samo državnih vlasti nego i jedinica lokalne samouprave. Ona ukazuje na pogreške koje treba ispraviti, ona kontrolira da li se ti propusti ispravljaju iz godine u godinu. O čemu se u ovom Zakonu radi? O povećanju plaća za državne revizore. I to je dobro. To je dobro. Državu će to koštati 3 milijuna kuna godišnje, ali kad bismo ja mislim mi sad pitali građane jeste li vi za to da se iz proračuna za plaće državnih revizora izdvoji dodatno još 3 milijuna ja sam uvjeren da bi svi građani rekli «da, može, povećajte im plaće jer oni to zaslužuju». 11 godina dokazuju da to zaslužuju svojim kvalitetnim radom. Bili su neovisni od vlasti, vlasti su se mijenjale, Državna revizija je u tom pogledu uvijek pokazivala poštovanja vrijednu neovisnost od izvršne vlasti. E sad, kolega Kajin kaže, treba ispraviti, ovim se zahvalno ispravlja nepravda, a kolega Kovačević da je napravljen korak unazad kad je onom izmjenom Zakona su plaće smanjenje za 20% državnim revizorima. Pa se još onda obrušio na bivšu vlast koja, eto, ništa nije valjala i ništa nije znala. A nije ju vodio magistar pa nije ni mogla znati tako dobro kao što bi to njegova stranka znala. Ali da upozorimo kolegu Kovačevića, jesu smanjenje su plaće 20% državnim revizorima, ali su državnim dužnosnicima smanjenje 40%. Smanjene su plaće svima jer je tadašnja Vlada htjela novac ulagati u razvoj i uložila ga je u razvoj. Jer se samo iz razvoja mogu alimentirati plaće onih koji su plaćeni iz državnog proračuna. Prema tome, da je to bio korak unazad što su se smanjile plaće državnih dužnosnika, službenika, pa na žalost i revizora, ne bih se mogao složiti. Ako su sada financijski uvjeti bolji da država može biti izdašnija prema revizorima o.k., u redu stvar, svi se s time slažemo, nitko nije protiv toga zakona. Ali da bi to trebalo biti ispravljanje nepravde, e to ne, jer nepravde nikada nije ni bilo. E, još nešto iz ovoga, obrazloženja ovoga zakona i iz usmenog obrazloženja koje smo ovdje čuli. Tu se neprestano govori da je postojala nekakva financijska neovisnost Državne revizije pa da je onda izmjenom zakona ona nekako prestala postojat, pa sad se eto ona opet na neki način vraća. To jednostavno nije točno. Plaće državnih revizora idu iz proračuna oduvijek. Oduvijek. Hoće li one biti veće, manje, o tome se da razgovarati. Kao što vidimo, nitko nema protiv toga da budu veće, ali to neće donijeti financijsku samostalnost Državnoj reviziji, jer je financijska samostalnost ali nešto posve drugo. Financijska samostalnost bi postojala kada bi Državna revizija bila plaćena prihodovala dakle iz nekakvog parafiskalnog nameta koji dakle ne ovisi o proračunu ili kada bi imala svoj budžet, određeni svoj budžet pa da ona u tom svom budžetu određuje eto toliko ćemo mi za plaće, toliko ćemo za materijalne troškove, toliko ćemo za klamerice, toliko ćemo za papir, onda bi to bila njihova financijska samostalnost. Ovdje se nikakva financijska samostalnost ne uvodi i to je naprosto neistina i o tome na taj način ne treba pričati jer se onda govore netočnosti. Povećavaju se plaće i to je točno i to je dobro. I one se povećavaju tako da je sada određen koeficijent, a plaća će se tek dobiti kada se taj koeficijent pomnoži sa osnovicom koju će odrediti tko, Vlada. Vlada će odrediti osnovicu pa onda ćemo pomnožiti taj koeficijent i gdje je tu sada financijska samostalnost. Plaća će i dalje određivanjem osnovice, visinu plaće će određivati Vlada. No ne mislim ja da je to tako veliki problem kao što sam rekao Državna revizija je pokazala neovisnost bez obzira na visinu svoje plaće i bez obzira na to tko tu vlast u ovoj zemlji obnaša. Htio bih upozoriti da osim Državne revizije postoje u ovoj zemlji i druge nadzorne institucije gotovo jednako važne, a evo da spomenemo Državni inspektorat. I njihove plaće su male. I njihove plaće možda nisu dovoljne da bi državni inspektori radilo onako kao što to mi od njih očekujemo. Ne mi, građani. Građani. Pa ako ćemo govoriti već u kategoriji ispravljanja nepravdi, onda treba se čuvati da ne uvodimo nepravde, da različite institucije koje su jednako bitne za kontrolu toga kako se u ovoj državi radi, da ih ne stavljamo u nekakve odnose koji bi bili neravnopravni. Što reći o policiji? Pucaju kriminalci po njima kao po glinenim golubovima, a imaju male plaće. Izloženi su, životnom riziku su izloženi, na cesti u sukobu s tim kriminalcima. E sada, šta sada tu država može? Pa nije država nepravedna ako ne plati ono što nema ili ne plati dovoljno zato što nema. Pa nije zbog toga nepravedna. Država plaća koliko ima, koliko može plaćati, koliko ima novaca. Kad će imati više novaca? Pa imat će više novaca ako prihodovna strana proračuna bude veća. Kad će biti prihodovna strana proračuna veća? Ako proizvodnja bude, ako razvoj bude veći i tu se ogleda politika jedne Vlade, koliko iz proračuna ulaže u razvoj, da bi sutra taj razvoj mogao donijeti više novca na prihodovnu stranu proračuna pa da bi iz toga novca mogla bolje plaćati i revizore i inspektore i policajce i učitelje i liječnike. Jer inače ako nema toga, ako ne ulaže u razvoj, ako troši svoju ovu akumulaciju koju ima, ako jede sama sebe onda će možda tako biti socijalno dopadljiva neko vrijeme, ali će za ukupno društvo biti štetno. Prema tome, da zaključim. SDP, osobno i ja podržavam ovaj prijedlog zakona. Nisu to nekakvi veliki proračunski novci, 3 milijuna kuna godišnje. Mislimo da je Državna revizija uzor koji ako ni zbog čega drugoga, onda zbog toga treba nagraditi povećanjem plaća. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Naime apsolutno je netočan navod da novac ušteđen od smanjivanja plaća je uložen u razvoj, osim ako gospodin Stazić ne misli da je uloženo u razvoj bratskog Brodogradilišta "Viktora Lenac".
Drugi ispravak, poštovana zastupnica Božica Šolić.
Hvala lijepa. Kolega Stazić nije točno što ste rekli u svojoj raspravi, da nije nanijeta nepravda državnim službenicima i namještenicima 2001. kao i što ste rekli da nije nepravda što je nanijeta isto tako izmjenom zakona 2001. za državne revizore. Ovo se za državne revizore i to je točno, sada ispravlja, a za državne službenike i namještenike napravili ste niz pogrešaka i ja bih trebala pola sata da vam ovdje iščitam što ste sve nepravedno napravili, ali to će ova Vlada riješiti kao i danas što ispravlja vašu nepravdu koju ste vi učinili. Hvala vam lijepa.
Poštovana zastupnica Nevenka Majdenić, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnik Stazić je stvarno rekao da to nije ispravljanje nepravde, što stvarno nije točno jer uz sve ove hvalospjeve o radu Državne revizije oni su ih nagradili na taj način da su im smanjili 20% plaće uz obrazloženje da je to na neki način čuvanje proračunskog novca. Ako samo danas slušali ove rasprave, onda smo mogli čuti da je gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain rekla da se jedna kuna za reviziju čini uštedu do 8%, dakle znači ako utrošimo jednu kunu za reviziju, znači imamo uštedu od 8% proračunskog novca. A šta to znači? Da su trebali primijeniti, odnosno nagraditi Državnu reviziju za taj uspješan posao pa bi bila manja potrošnja tog proračunskog novca. Hvala lijepa.
Replika, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Prvo mi je drago da je na kraju i sam kolega Stazić priznao grešku bivše vlasti, jer je rekao da će podržati ovaj prijedlog zakona i normalno tko radi taj i griješi i to je u redu kada netko prizna svoju grešku i na kraju kaže da će podržati. Ali ja sam gospodine i kolega Staziću govorio argumentima. Rekao sam da je temeljna greška kod toga da se Državna revizija stavi u koš sa izvršnom vlasti, napravljen kad je donesen Zakon o državnim službenicima i namještenicima 2001. godine i nakon toga je Vlada donijela Uredbu o nazivima radnih mjesta i onda je Vlada određivala plaće i revizorima. U tome dijelu sam rekao da to nije pravno u redu, jer revizija ne može biti da izvršna vlast određuje plaće, jer revizija se zna da je osnovana, utemeljena je zakonom. Poznato je što je opis i djelokrug poslova. Ona nadzire izvršnu vlast i onda je to presedan, loš presedan kada ta izvršna vlast na kraju propisuje plaće reviziji. To je taj paradoks i ta greška koju je napravila bivša vlast. Također je napravila bivša vlast, vi znate da je carina srezana, da je srezana policija, da su srezani inspektori, da su srezani ostali državni službenici i radili su uporedo s time i čistke i onda je došlo do one poznate uranilovke, a to je da je bivša vlast nadopunila tu uredbu i odredila kao radna mjesta, savjetnici ministara gdje su uzimani podobnici a koeficijenti dizani i onda je stalna bila ta varijanta spuštanje, dizanje koeficijenata i na kraju su uvijek ti podobnici dobivali više, a niti su imali stručne spreme, niti su bili sposobni, niti su znali raditi. U tome je problem. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Pa najprije nisam priznao nikakvu grešku, upravo suprotno. Rekao sam nije bila greška, smanjivale su se plaće svima, smanjivali su se 40% državnim dužnosnicima, saborskim zastupnicima, ministrima, premijeru, smanjena je plaća Predsjedniku Republike, nisu dirane plaće sudaca. Dakle, državnim dužnosnicima 40%, promjenom dakle toga zakona, državnim revizorima 20%, upola manje. Ne mislim da je bilo greška, ulagalo se kao što sam i rekao u razvoj i rezultat toga kolegi Markovinoviću, nema njega, je autocesta. Znate da nije bilo tog ulaganja ne znam koliko bi se on vozio do Splita, ali ne vrijedi, glupo mi je govoriti, e ali sada nešto o ulaganju ili o pravednom vrednovanju ove nadzorne službe. Vidite, ja mislim da će ovo vaše, gospodine Kovačeviću jako dobro razumijeti građani Osijeka jer je tamo donesena odluka da se za 60 milijuna kuna napravi podno grijanje na trgu, a npr. nisu povećane plaće službenicima za unutarnji nadzor gradske uprave. Pa sad, ako neće imati oni od čega plaćati svoje grijanje doma, jer će imati male plaće, nek' dođu na trg pa nek' se griju ne.
Poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Podržavam ovaj prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora iako je zakon vrlo kratak odnosi se upravo samo na izmjenu plaća ovlaštenih državnih revizora. Sasvim je logično da su gotovo svi govornici iskoristili ovu prigodu da pohvale jedan savjestan, marljiv rad državne revizorice i njezinih suradnika, pomoćnika. Kroz čitavo ovo razdoblje gdje je plaća nekad bila veća, nekad je bila manja i evo dobro je da se ona sada povećava. Međutim, nešto je značajno i znakovito u radu državne revizije, njezinih ljudi na čelu sa revizoricom da nikada ta plaća bila veća ili manja nije utjecala na kvalitetu njihovog rada i to je ono za ponos, to je ono za pohvalu. Mnogi koji su zaposleni u državnim službama kažu koliko sam plaćen toliko ću i raditi. To bi se možda i ja mislim da ima potpunog opravdanja takva krilatica i tako postupati u privatnom sektoru kad je poslodavac privatna osoba, ali nije dostojno državnog službenika, činovnika, dužnosnika, bilo kojeg ranga i razine da svoju čast, za svoje poštenje, za svoju odgovornost prema provedbi zakona tumači, odnosno da poziva se i da nalazi opravdanje u svojoj neučinkovitosti, u neadvekatnoj plaći. Upravo je dakle državna revizija, njihovi ljudi primjer da tomu ne mora tako biti. Možemo to i povezati sa jednom čestom, takvim jednim opravdanjem o visokom postotku sumnje u određenim službama, pa se onda često opravdava time povisimo plaće, iskorijeniti ćemo korupciju. To često nije, odnosno najčešće nema veze jedno s drugim, ali je osjećaj pravde i pravednosti da država ima snage biti pravedna prema svima i taj rad valorizirati i tako ga nagraditi. Možda će doći vrijeme i to je onda možda bi bila prava jedna znakovita reforma državne uprave kad svi istog ranga, istog platnog razreda ne bi dobivali istu plaću jer različito rade i nije točno da se može sam tvornički rad valorizirati. Itekako se može valorizirati i ovaj rad. Prema tome, mi istinsku reformu možemo imati državne uprave, ako budemo valorizirali, dakle pravedno platili državnog službenika, namještenika, pa i dužnosnika, ali jednako tako i tražili odgovornost koja bi se onda manivestirala i u različitoj naknadi. Ovdje je bilo pritužbi i to je točno kako je za vrijeme koalicijske vlasti smanjena plaća kako državnih revizora tako svih državnih službenika, namještenika, dakle čitave administracije, pa jednako tako i državnih dužnosnika. Za državne dužnosnike ta je plaća smanjena u nekoliko navrata i to je pravedno i to je točno i nepravedno je bilo, ali je bilo u sklopu. … [[Upadica se ne razumije.]] Točno, ali nepravedno je bilo u sklopu čitavog ovog dugog razdoblja jer je bilo i rečeno na jedno određeno vrijeme i da će se te plaće povećati. Koalicijska vlast je otišla, ova vlast sada upire na to. Evo i ministar se tome smije kako sam ja to priznala, ali što čini? Što se čini 2 godine da se plaće policajaca, da se plaće carinika, da se plaće inspektora od kojih imamo itekakvih zahtjeva, a i po novom zakonu i novih i puno težih ovlasti povećaju i da bi njihov rad bio učinkovit? Ništa. Dovoljno je reći vi ste smanjili. To je točno. A što ste vi učinili? Ništa, ali je dobro ovdje da se ovdje ispravlja taj dio nepravde i da povećavaju plaće državnoj reviziji, odnosno ljudima iz državne revizije jer to su oni prije svega i zaslužili i to je jednodušna ocjena, ne samo pozicije, opozicije, nego svekolike javnosti, ali nitko ne radi tako larpurlartistički, ali taj posao ja mislim da ljudi u državnoj reviziji upravo tako i osjećaju, da su obavili jedan Sizifov posao. Oni rade, obavili su stručno, savjesno reviziju pretvorbe i privatizacije, čak im je produljen sada i rok, iako je sasvim nejasno u kom pravcu i u kom uopće smislu, a s druge strane odbija se prijedlog konkretno i kluba SDP-a, pa i onaj postojeća inkriminacija koju smo imali i koja je ukinuta, a ta je da se produlje zastarni rokovi za gospodarski kriminalitet kako bi sve ovo što je godinama vrlo savjesno, vrlo marno, vrlo teško i mukotrpno radila državna revizija uopće imalo smisla. Pa nije bio smisao da državne revizije da radi za arhivu ili za nekakve ostave gdje će se svi ti nalazi lijepo uredno posložiti, ali vidite zato se nema volje i zato se nema očito hrabrosti. To je žalosno, ali na to treba upozoriti. Dolaze nam izmjene Kaznenog zakona, ali o ovome se ne govori ni riječi. Dapače ovo je već jedna treća, četvrta izmjena, nekako ona ide pomalo, na rate ta izmjena, pa možemo očekivati negdje 2006., 5. godine da ćemo biti na pola puta onoga što smo imali 2003. godine. Nešto konkretno možda da se ne bi stvorila i u ovoj težnji ispravak nepravde i da bi se svi ljudi u državnoj reviziji pravedno isplatili, da bi imali pravednu naknadu, da ne bi došlo do jedne nove nepravde koja se ovako na prvi pogled tako i ne čini. Ovdje smo imali prilike čuti u ime predstavnice Vlade kako se plaća pomoćnika glavnog državnog revizora izjednačava u koeficijentu sa plaćom odnosno koeficijentom pomoćnika u ministarstvima. Međutim, kao što znate pomoćnik ministra je državni dužnosnik i on ne prima jer je posebnim zakonom sustegnuta isplata 0,5% povećanja na plaću za svaku navršenu godinu radnog staža. E sada ovdje rukovodimo se koeficijentom ministra, želimo ga izjednačiti sa koeficijentom pomoćnika ministra ali nije on po zakonu državni dužnosnik pa onda ne potpada pod ovaj zakon koji je derogirao na jedno određeno odnosno neodređeno vrijeme isplatu takve jedne naknade. I što se može dogoditi? Kako je državni revizor u konkretnom našem slučaju aktualnom državna revizorica, državna dužnosnika sa određenim koeficijentom i nema pravo na nadoknadu od 0,5% na povećanje svoje plaće za svaku navršenu godinu radnog staža možemo zamisliti situaciju da pomoćnik glavnog državnog revizora koji može biti starija osoba koja je pred mirovinom ima veliki radni staž i primjenjuje se odredba predloženog članka 4. stavka 2. i u tom slučaju ćemo doći do situacije da će pomoćnik imati veću plaću od državnog revizora odnosno državne revizorice. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovana kolegice, posao državne revizije nije "Sizifov" posao i beskorisan i to je netočan navod. Taj posao je opće koristan društveni posao i dakle koristan za cijelo društvo. Ja bih kazao da ste vi ovdje demonstrirali što je "Sizifov" posao. Jedanput ste ustvrdili kako je zapravo Vlada kojoj ste bili na čelu imala pravo pa je snizila ne znam plaće ovim ljudima a u toku rasprave kritizirali ste ne znam ni ja koga i što da biste na koncu ustvrdili ponovno kako treba povećati te plaće. Upravo ove dvije rasprave vas i kolege Stazića su bile doista "Sizifov" posao. Hvala lijepo.
Replika poštovani zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Naime, ono što nije logično kada je u pitanju bivša vlast a to je da državnoj reviziji je silno povećala obim posla, dakle cjelokupnu privatizaciju i pretvorbu da bi izvršila obećanje koje je dala narodu da će lopovi biti iza brave a novac vraćen. Dakle, povećati tako obim posla državnoj reviziji a onda im smanjiti plaće. Dakle, nije nikakvo čudo što ste joj dali "Sizifov" posao niti ste mogli izvršiti na taj način ovo izborno obećanje, dakle da ćete vratiti novac a da će lopovi biti iza brave. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Netočno je i mogla bi se koristiti i takvim navodom, međutim repliciram kolegi jer je netočno sve što je ovdje ustvrdio jer je za vrijeme bivše vlasti revizija bila, ljudi u reviziji su bili plaćeni za ovaj dodatni posao. Ja neću reći da je to bilo u dovoljnom obimu i iznosu ali i jednako tako izmjenama Kaznenog zakona, novim gospodarskim inkriminacijama do 30 godina su produljeni zastarni rokovi. Vi niste glasovali za taj zakon tobože da se protivite sankcioniranju odnosno dekriminaliziranju droge a upravo vas to boli i ne želite sankcionirati adekvatno odnosno inkriminirati gospodarski kriminalitet i ne želite produljiti zastarne rokove tako da ja kažem da upravo ovo što ste dodatno ovlastili reviziju i produljili rokove pokazat će se zaista kao "Sizifov posao" jer revizija ne radi sama za sebe u ovom kazneno-pravnom aspektu kriminološkom. To je odlična podloga upravo da bi Državno odvjetništvo i sudovi mogli raditi ali vi to ne želite. Dapače, upravo protivljenjem ovakvim izmjenama vi to sprječavate.
Poštovana zastupnica Božica Šolić. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, ministre, kolegice i kolege! Donošenjem Zakona 2001. godine o državnim službenicima i namještenicima kao i Uredbe o nazivima radnih mjesta i koeficijenata složenosti poslova u državnoj službi došlo je do mnogi nelogičnih situacija u radu državnih službenika, tako da je tada i prestao važiti članak 4. Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora. Tada su plaće ovlaštenih državnih revizora a i svih ostalih državnih službenika i namještenika smanjene u prosjeku 20%. Nelogičnost se upravo dogodila kod ovlaštenih državnih revizora, tj. njihove plaće izjednačene su sa sustavom plaća državnih službenika i namještenika. Kriterij neovisnosti u radu te državne institucije nestao je a mnogi kvalitetni ovlašteni državni revizori napustili su ured i tada je došlo do otežanog obavljanja poslova koji su bili povezani s pripremama za priključenje Europskoj uniji. U mnogim zemljama Europske unije postoje revizijske institucije koje imaju poseban status i organizirane su tako da su samostalne i neovisne institucije na razini države. Budući da je Hrvatska stupila u pregovore za članstvo neizbježno je prihvaćanje zajedničkog pravnog okvira, uređenje institucija. Naročito je zahtjevno jačanje uloge revizijske institucije koja mora imati stručne kadrove uz odgovarajuću visinu plaće, institut nagrađivanja i za svoj rad i jamstvo neovisnosti u svome radu. Isto je istaknuto u mišljenju Europske komisije 2004. godine kada je razmatrala zahtjev Hrvatske za članstvo u Europsku uniju a odnosi se na poglavlje 28. financijska kontrola. Navodi se da Državni ured za reviziju mora biti autonomno tijelo i da je potrebno uložiti napore za povećanje njegove proračunske neovisnosti. Isto mišljenje dao je i Međunarodni monetarni fond 2004. godine. Upravo ovom izmjenom i dopunom Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora Vlada ispravlja taj segment koji je krivo postavljen 2001. godine. Osobno pozdravljam i prihvaćam korekciju i koeficijenata koja se odnosi na ovlaštene državne revizore i koja je ugrađena u ovaj Zakon o plaćama gdje stoji da će vrijednost koeficijenta za položaj i radno mjesto pomoćnika glavnog revizora biti 3,80, načelnika odjela 2,70, pomoćnika područnog ureda 2,70, višeg državnog revizora 2,30 i državnog revizora 1,85. Međutim, moram istaknuti i problem niskih plaća u ostalim segmentima državne uprave koje treba početi što prije rješavati kako bi se zaustavio odljev kvalitetnih kadrova. Neodgodivo je materijalno poboljšanje statusa državnih službenika gdje je nužno potrebno korekcijom koeficijenata stvoriti pretpostavke da se državna služba ne smatra samo sigurnom već i atraktivnom i dobro plaćenim poslom. Da se u državnoj službi omogući službenicima adekvatno napredovanje ovisno o stručnosti, znanju i rezultatima rada. Time bi se zaustavio trend negativne selekcije prema kojem je mladim ljudima nažalost državna služba, samo usputna stanica prema bolje plaćenim i po raznim osnovama atraktivnijim mjestima u gospodarstvu i u drugim strukturama. I na kraju pozdravljam što će ovu izmjenu prihvatiti o ostali klubovi zastupnika što je dokaz greške učinjene 2001. godine kada su smanjene ovlasti i plaće državnih ovlaštenih revizora. Hvala vam lijepa.
Hvala. Idemo na pet minutnu raspravu. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Završno u ime Kluba HSP-a ću ukazati da je i ova rasprava pokazala na sve greške koje su učinjene za vrijeme bivše koalicijske vlasti kada je državna revizija stavljena u koš sa izvršnom vlasti, odnosno sa državnim službenicima i namještenicima. I drago nam je čuti da su sada i predstavnici nekada vladajuće koalicije shvatili kakvu su grešku napravili. Žao mi je što sada nema gospodina Stazića koji je hrabro izišao iz sabornice a rekao jednu neistinu vezano iako ja o tome nisam govorio za slučaj Osijek, sadašnja vlast u gradu Osijeku je naslijedila projekt trga i svega ostaloga, samo ga je završila, a kolega Stazić znači može pitati prije svega svoje stranačke kolege koji su bili u toj vlasti, kako su oni Osijek zadužili i za taj dio i za sve ostale situacije a ne može to govoriti, ne znam zašto stalno mu je na tapetu gospodin Ante Đapić jer on s time niti je luk jeo, niti je luk mirisao nego dapače nastoji izaći iz te gabule u kojoj grad Osijek zahvaljujući bivšoj vlasti. Još završno na kraju. Normalno Klub HSP-a će podržati ovaj Prijedlog. Klub HSP-a nikada nije bio protiv što je gospodin Stazić, i neki su nam htjeli spočitati da se smanje plaće državnih dužnosnika. To mi nikada nismo bili protiv, dapače, mi tražimo da se urade reda u razno razne menađere u tzv. javnim trgovačkim društvima koji su u gubicima a imaju enormne plaće, imaju enormne plaće i više od saborskih dužnosnika a dopušteno im je čak i raditi za Vladu i pisati nekakve zakone. Prema tome, tu se reda mora uvesti. Mora se uvesti reda u cijeli sustav, državne službe, javne uprave vezano za plaće. Znamo kakva je situacija u Oružanim snagama, znamo kakva je situacija u policiji, kakva je situacija u carini i u drugima službama, sve što kvalitetni ljudi koji mogu naći si uhljebljenje odlaze a onda dolazimo u situaciju da smo takvim odnosom prema svim ovima službama doprinijeli prema onome da prilika stvara lopova. Pa vam se moguće dogoditi i da carinici sudjeluju u stvarima koji ne bi smjeli sudjelovati, da državni službenici sudjeluju u stvarima u kojima ne bi smjeli sudjelovati i na taj način, a da ne govorimo o inspektorima i svima drugima koji su ovako lošim sustavom za vrijeme bivše vlasti donesene koja je htjela napraviti nekakve uštede, ali je opet s druge strane išla u ove dijelove. Ja ovdje, bilo je riječi i oko državnih, i autocesta. Da se gospodarilo i radilo kako je trebalo moglo se to napraviti sigurno za milijardu kuna manje a mi smo to dokazali i u predizbornoj kampanji i kasnije a i Slaven Letica zna puno oko toga. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov. Klub zastupnika HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Jačanje uloge neovisne državne revizije je vrlo važno i presudno u svim suvremenim i uređenim društvima. Financijska kontrola trošenja proračunskih sredstava je jedan od glavnih izazova, jedan od glavnih smjernica upravo svih onih zemalja kojima težimo. No, nažalost u našim okolnostima i našim uvjetima ona je još bitnija nego što je to bitna u samoj Europskoj uniji. Zato što naše društvo i nije toliko sređeno i zato što je ovisnost o državnim sredstvima, o sredstvima državnog proračuna kudikamo različita u odnosu na uređena društva i uređene zemlje. Prema tome, pozitivna uloga i ozračje koju državna revizija mora imati prelazi razinu ove rasprave. I rasprava o plaćama koje se trebaju podignuti za 9% nije dostojna i pomalo je licemjerna u odnosu na ono što se u naravi očekuje od državne revizije. Jer se ovdje na jedan gotovo neprimjereni način govori o vrlo važnoj ulozi tijela koje je po sustavu neovisno i koje treba biti kontrolor upravo u ime ovog doma Hrvatskoga sabora. Naravno, rastuće potrebe svih korisnika državnog proračuna su takve da iz godine u godinu se umjesto da se smanjuju te potrebe pritisak na proračun raste. Iz kojeg razloga? Zato što ne raste istom stopom ona prihodovna strana proračuna. A zašto ona ne raste? Pa između ostaloga jučer je u Opatiji i sam premijer kazao kako ona pomidora, kako se on izrazio kupljena od stranog turista predstavlja izvozni proizvod, predstavlja izvoz za Hrvatsku. Da. Ali 40% tih pomidora nismo proizveli u Hrvatskoj nego smo uvezli tijekom turističke sezone za potrebe turista koji su bili ove godine u Hrvatskoj. To je razlog zašto prihodovna strana ne može podmiriti i ne može odgovoriti na sve veće rastuće potrebe korisnika državnog proračuna. Nažalost prijedlog, prijedlog za poticanje domaće proizvodnje koja će se koristiti u turizmu ja sam obrazložio u ime Kluba HSS-a i postojao je načelan dogovor da se on prihvati i da ide u drugo čitanje, no nažalost nije prošao. Prema tome, i tu smo licemjerni kada govorimo o razlozima problema a potvrđujemo opet one iste osnove na kojima je taj problem i nastao. Prema tome, Klub HSS-a, smatra i drži da je dobro da se državna revizija dalje osamostali, osnaži pa i ovim mjerama koje se odnose samo na njih. Naravno mi bismo voljeli da i ostali službenici i namještenici mogu uživati ovu povlasticu povećanja od 9%, ali se slažemo i sa time da državna revizija i na ovaj način dobije značajniju ulogu i sigurni smo da će s time ona svoju zadaću koja je vrlo ozbiljna i odgovorna u ovom društvu i dalje raditi kako je to radila i do sada. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Završni osvrt, ministar financija Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici, vrlo kratko samo nekoliko napomena samo na kraju ove rasprave. Ja bih prije svega ne ulazeći u to tko je kada donio i kakav zakon dakle, osnovna intencija ovoga je Zakona, s obzirom da je Državni ured za reviziju samostalno tijelo, da ovim Zakonom nudimo financijsku neovisnost Državnom uredu za reviziju. Dakle, plaće ne određuje više Vlada nego se ovim Zakonom određuju plaće u Hrvatskom saboru jer mislim da je ta financijska neovisnog Državnog ureda za reviziju o Vladi vrlo bitna jer moramo iskreno govoreći napomenuti da je upravo Državni ured za reviziju taj koji ispravlja određene pogreške korisnika proračuna i na takav način donosi i uštede u državni proračun. I s obzirom da je bilo određenih nedoumica oko toga kolika bi trebala biti plaća, dozvolite mi samo da pojasnim visinu koeficijenata u ovom trenutku glavnog državnog revizora, pomoćnika glavnog državnog revizija i pomoćnika ministra. Dakle, koeficijent glavnog državnog revizora je 5 i nikakvim dodacima na staž se ne može dogoditi da pomoćnik glavnog državnog revizora dosegne taj iznos. Uzmimo da bi pomoćnik imao 40 godina da nam bude lakše računati, to je dodatak na staž od 20% ili na dodatak na ovo 0,76. Dakle, maksimalni koeficijent koji bi mogao imati je 4,56. Dakle, to je jednostavno nešto što ne stoji. Druga stvar, koeficijent pomoćnika ministra je 4,26. Međutim, htio bih isto nešto napomenuti što se očigledno zaboravilo da smo prijedlogom novog Zakona o državnim službenicima i namještenicima predložili da pomoćnici ministara od slijedećih izbora neće više biti državni dužnosnici, nego će isto biti državni službenici i namještenici sa jednom intencijom i idejom da profesionaliziramo i depolitiziramo državnu upravu i da kvalitetni i sposobni ljudi mogu neovisno o političkim promjenama svoju profesionalnu karijeru gledati i u državnoj upravi i na takav način ćemo postići jednu kvalitetu i profesionalizam u državnoj upravi. Dakle, ovo je možda nekima mali pomak, ali mislim da ova financijska neovisnost Državnog ureda za reviziju je vrlo bitna za njihovu neovisnost rada. Jer kaže, rezultati njihovog rad i pomak u ispravkama pogrešaka svake godine nakon nalaza Državne revizije su evidentni i stoga predlažem i molim na određen način Hrvatski sabor da usvoji ovaj Prijedlog zakona izmjena i dopuna Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora, a svima hvala lijepo na konstruktivnoj raspravi.
Hvala. Zaključujem raspravu. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o plaćama ovlaštenih državnih revizora Amandman je podnio Odbor za zakonodavstvo. Ministre? Amandman se prihvaća. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 94 glasa za i 2 suzdržana donesen predloženi zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Poštovani predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vlada predlaže da se iduća godina, 2006. godina proglasi godinom Nikole Tesle uvažavajući da se upravo u lipnju 2006. obilježava 150 godišnjica od rođenja Nikole Tesle. Isto tako, da bi se ta obljetnica dostojno obilježila predlaže osnivanje organizacijskog odbora i utvrđivanje programa obilježavanja kao i prijedlog da Hrvatski sabor bude pokrovitelj svih događanja tijekom te godine, a kojim će se obilježiti godina Nikole Tesle. Hvala lijepo.
Hvala. Odbori? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi gospodine državni tajniče. Podržavajući prijedlog Vlade Republike Hrvatske da se 2006. godina proglasi godinom Nikole Tesle u Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice želimo naglasiti neospornu genijalnost ovog znanstvenika i istraživača svjetskog glasa kojeg neki znanstveni autoriteti svrstavaju među najveće umove svijeta koji su se dokazali na raznim poljima ljudskih aktivnosti. Međutim, činjenica je da spoznaja i spoznaje Nikole Tesle dugo vremena nisu bile dovoljno cijenjenje u svijetu općenito. U svjetskim enciklopedijama prije se rijetko moglo naći njegovo ime. Ako je i bio spominjan bilo je to veoma šturo i u nekoliko redaka. S vremenom se taj odnos prema velikom znanstveniku mijenja. U svijetu se javlja velik interes za Nikolu Teslu. U stručnim se krugovima, a i u široj javnosti raznim aktivnostima nastoji dati odgovarajući značaj njegovom radu. O njemu je snimljeno više dokumentarnih igranih filmova. Opus mu je ovjekovječen u mnogim knjigama. Njegovim je imenom nazvana jedna mjerna jedinica u međunarodnom sustavu mjera, a jedinica magnetske indukcije nazvana je tesla. U Hrvatskoj je odnos prema ovom znanstveniku sličan onom u svijetu, ponosni što se znanstvenik svjetskog glasa rodio u Lici, u Hrvatskoj. Toj činjenici dajemo sve veći značaj. Za naglasiti je vizionarstvo Nikole Tesle koji je predvidio mnoge stvari koje su se tek mnogo poslije njegove smrti ostvarile. Govorio je kako će ljudi moći komunicirati na velikoj udaljenosti istovremeno gledajući jedan u drugoga. Bio je uvjeren da će se tehnologija, telekomunikacija i razmjene informacija veoma brzo razvijati što se stvarno i dogodilo. Neki ga smatraju čovjekom koji se prerano rodio jer je bio daleko ispred svog vremena. Povijest nas uči da je tako sa svim genijalnim umovima, jer veličina njihove misli nalazi potvrdu i odobravanje tek nakon njihove smrti. Zato, neka ova odluka Hrvatskog sabora bude naš doprinos sjećanju na velikog čovjeka kojeg je iznjedrila naša mala i u njegovo vrijeme svijetu nepoznata zemlja. Iz prebogatom životopisa Nikole Tesle promišljamo potrebitim naglasiti da je rođen 10. srpnja 1856. godine u mjestu Smiljan kraj Gospića u obitelji koja je znala prepoznati njegove prednosti i potencijal koji je podržavala njegovu želju za stjecanjem znanja. Bio je sanjar s poetskom crtom koju je sazrijevajući svojim ranijim kvalitetama dodavao samo disciplinu i želju za preciznošću. Zbog financijskih teškoća ipak nije uspio završiti fakultet. Brzo se zapošljava u Budimpešti, zatim u Parizu. Godine 1884. godine dolazi u Ameriku, zemlju kakvoj je upravo trebala njegovom talentu. Mnoge su stranice ispisane s popisom njegovih pronalazaka, ali interesantno je istaći i to da se otkrića Nikole Tesle, da su se često pripisivala drugim autorima. Postoji mnoštvo patenata pod tuđim imenom iako je njihovo ishodište u Teslinoj ideji. To se posebno odnosi na područje suvremenih telekomunikacija. Talijanski znanstvenik Markoni je otkriće radio-telegrafske veze pripisao sebi, a smatra se da je otkriće rendgenskih zraka neopravdano pripisano Rendgenu. U jednom svojem radu objavljenom znanstvenom časopisu nekoliko godina prije Tesla je upravo predvidio postojanje takvih zraka. Tesla je imao veoma mali broj bliskih prijatelja. U financijskim pitanjima bio je prilično nespretan i ekscentričan. I među znanstvenicima i u javnosti pratila ga je reputacija samotnjaka i ekscentrika. Njegov ekscentrizam sprječavao ga je da ga ljudi slušaju, da ostvaruje zaradu od svojih izuma. Iako mu je bio potreban novac 1912. odbio je primiti Nobelovu nagradu iz fizike jer je tvrdio da njegov su primatelj Tomas Edison nije pravi znanstvenik. Velika Teslina zasluga je uvođenje izmjenične struje u široku uporabu. Njegovi izumi zasnovani na izmjeničnoj struji postali su temelj cjelokupnom daljnjem razvoju elektrotehnike. Ostvario je oko 1000 pronalazaka i patenata, pronašao je indukcijski motor, trofazni sustav za prijenos električne energije, generator i transformator za struje visoke frekvencije. I drugo, Tesla je bio također jedan od pionira radio tehnike. Otkrio je sustav za bežično upravljanje i davanje znakova na daljinu, pronašao je nov sustav osvjetljavanja, konstruirao je visoko frenkventne alternatore kao osnovu emisijskih radio stanica. Proizveo je ne prigušene elektromagnetske valove, otkrio je i patentirao princip rezonancije za radio veze, izložio je ideju o inter planetarnim telekomunikacijama pomoću ultra kratkih valova, a zamislio je u cjelini i radarski sustav. Objavio je radove iz fizike u kojima je iznosio originalne ideje koje su se kasnije ostvarile. Kao što je već rečeno u čast stogodišnjice Teslina rođenja Međunarodna elektrokomisija nazvala je njegovim imenom jedinicu magnetske indukcije koja se od tada zove Tesla. Nikola Tesla preminuo je u New Yorku 7. siječnja 1943. godine u 87 godini života ostavivši iza sebe 70 tisuća do 100 tisuća pisanih stranica koje se do dan danas strogo čuvaju kao stroga državna tajna. Svjesni njegovog velikog značenja u Ličko-senjskoj županiji i u samom gradu Gospiću u tijeku su pripreme za obilježavanje 150 godišnjice rođenja Nikole Tesle. Kontinuirano se obavljaju radovi na obnovi spomen-kompleksa Nikola Tesla, obnova rodne kuće i priprema novog, stalnog postava o velikom znanstveniku, uređenje krajolika i pratećih spomenika kulture koje se nalaze u memorijalnom kompleksu u Smiljanu, te se sve planira završiti do srpnja 2006. godine kako bi se na pravi način sve skupa prezentiralo javnosti. Kažu da je Tesla rođen u 198. stoljeću, umro u 20., ali mnogi smatraju kako je ovo 21. stoljeće njegovo stoljeće. Zbog svega izrečenog, zbog toga što taj znanstvenik zaslužuje, a budući sredinom iduće, 2006. godine obilježavamo 150 godina rođenja klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava prijedlog Vlade Republike Hrvatske da u domovini, domovini Hrvatskoj kojom se ponosio i kako neki ističu u njegovom stoljeću, 21. stoljeću, 2006. godina bude godina, proglašena godinom Nikole Tesle.
Hvala lijepa. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Pa ja ću isto reći što je gospodin Tomljanović ustvrdio. Tesla je bio genij, zadužio je čovječanstvo. I ako mu se možemo odužiti, pod navodnicima "odužiti" godinom Nikole Tesle onda to i učinimo. Danas je u nas poznat po patentnima oko električne energije, radija, radara i svega ostalog o čemu je govorio gospodin Tomljanović, ali je Nikola Tesla u nas poznat i po onoj svojoj čuvenoj rečenici: "Ponosim se jednako svojoj srpskom majkom i svojom hrvatskom domovinom.". To je sjajna poruka. I Hrvatskoj i Srbiji i Europskoj uniji i Hrvatima i Srbima i Europejcima, jasno da se nečija politika na području poštivanja manjinskih prava neće osjenjivati danas takvim gestama, već će se isključivo ocjenjivati politikom povrata recimo izbjeglog srpskog stanovništva jednakim odnosom do zapošljavanja u javnim službama Hrvata i Srba, jednakim tretmanom u sudovima ili pri sudovima, jednakim odnosnom do umirovljena i sl. Tesla je na neki način imao i "sreću", pod navodnicima, da je umro '43., da je živio u Americi, da nije živio na prostorima ondašnje Kraljevine Jugoslavije pa da vide kako se ljube njegovi Hrvati i Srbi, a nešto slično se dešavalo i poslije. No, bez obzira na sve, slažem se sa svima onima koji će ustvrditi da je ovdje riječ o značajnoj gesti. I upravo tu gestu valja podržati. I nadajmo se isto tako da će to na koncu pridonijeti, neću reći normalizacije odnosa između Hrvata i Srba, već prije svega smirivanju strasti na ovim prostorima, da konačno shvatimo da smo svi isti, da imamo samo jedan život i da jednostavno moramo živjeti zajedno jedni pored drugih. I u toliko ovu gestu klub IDS-a pozdravlja. Jasno da u njoj ima politike, od toga ne možemo pobjeći. Kada u njoj ne bi bilo politike o tome ne bi raspravljao ovaj Dom. I razumljivo je i da na ovaj politički način treba progovarati, ali simbolika je, svi će se složiti, velika i neka eto pridonosi i ta godina posvećena Nikoli Tesli smirivanju strasti između građana Hrvatske i srpske nacionalnosti. A kako to još danas izgleda najbolje smo imali prilike vidjeti u navijanju na jučerašnjoj utakmici naših mladih reprezentacija. Povijest ćemo pamtiti, jasno da događaje iz povijesti moramo obilježavati. Sutra u Vukovaru, Škabrnji, ali danas moramo graditi i misliti i o našoj sutrašnjici, jer od onoga što je bilo jučer više se ne može živjeti. Za kraj, što reći. Slava Tesli i njegovom djelu, a ova gesta zasigurno je i mudra i hvale vrijedna i zasigurno dolazi u pravnom trenutku.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante [[Upadica: Nikola Štengl ima ispravak.]] Ispravak netočnog navoda, oprostite, gospodin Vladimir Štengl. Izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]]
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante Markov.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Genijalcima se nikada ne možete zahvaliti za vrijeme njihova života. Mislim da oni to i ne očekuju. Oni prije svega očekuju da ono štosu oni za vrijeme svog života kroz istraživanja, kroz sticanja znanja stekli, da to pokušamo čim bolje i kvalitetnije koristiti, da unaprijedimo način života, da uvedemo nove tehnologije i da iz toga izvučemo neke koristi. Na žalost, Hrvatska i nije baš uvijek, i nije prema svima primjereno davala značaj svojim velikanima, svojim znanstvenicima, svojoj bližoj i svojoj daljoj prošlosti. Mi smo narod koji, na žalost, vrlo brzo zaboravljamo, pa eto taj zaborav se prenosi na ovaj dio znanstvenosti. Naime, sve ovo što su kolege kazale o svemu ovome je poznato. Poznato je o Nikoli Tesli sve ovo što je kazano. Poznato je da je bio znanstvenih i istraživač svjetskog glasa, poznato je da većinu svoga života je proveo u Sjedinjenim Američkim Državama. Poznato je sve ovi patentni koji su navedeni. No, postoji još nešto možda važnije. Tisuće dokumenata je ostalo poslije Nikole Tesle u Sjedinjenim Američkim Državama. Za tih tisuće dokumenata u kojima se nalaze novi okviri za prepoznavanje Nikole Tesle, novi elementi koji nisu do danas poznati. Upravo za te dokumente, za nešto što očigledno još nije poznato bori se čitav niz međunarodnih institucija. Formiraju se institucije i društva koja pokušavaju doći u posjed baštine Nikole Tesle. Pokušavaju, a mislim da već i jesu došli u posjed da posjeduju sve ono što je Nikola Tesla uspio saznati, uspio istražiti. Govori se o novim izvorima nove tehnologije, nove energije, o svemu onome što suvremeni svijet vapi za time. Očigledno njegova znanstvena istraživanja 150 godina nakon njega su jednako aktualna, jednako bistra, jednako su izvorište svega onoga što suvremenom svijetu treba. Prema tome ja ovaj način na koji se Hrvatski sabor odlučio da se spomene Nikole Tesle, ne gledam isključivo kako je uvaženi kolega Kajin predočiti kroz ovakav njegov način igrokaza političkog gledanja na sadašnjost ili na blisku budućnost, jer mislim da Nikola Tesla sa time nije imao nikakve veze. I upravo ona izjava koju uvaženi kolega Kajin citira, upravo govori da on s time nije imao veze i njega ne treba u to uvlačiti. Mi ovo ne raspravljamo zbog onog o čemu je govorio gospodin Kajin. Mi o Nikoli Tesli raspravljamo valjda svjesni činjenice da bi bilo primjereno kad u Beogradu i Srbiji imate spomenik Nikole Tesle, kad se u glavnim gradovima Europske unije rade instituti koji se bave istraživanjem znanja Nikole Tesle, da Hrvatska uz ovu odluku donese prijedlog i inicijativu da se formira institut koji će pokušati sve one dokumente, sva ona istraživanja, sve ono što je ukradeno od Nikole Tesle, pokušati vratiti Matici Hrvatskoj, da to postane hrvatska baština. Jer očigledno vrijednost Nikole Tesle je daleko veća od onog što piše, daleko veća od onog što smo danas ovdje rekli i spomenuli. Očigledno ono može biti jedan značajan oslonac hrvatskog znanja, putokaz kako da Hrvatska iskoristi nešto što joj u naravi pripada. Prema tome klub HSS-a u potpunosti podržava ovu inicijativu i dobro je da je Hrvatski sabor pokrovitelj toga, dobro je da smo se sjetili, ali dobro je i da pokušamo razmišljati o sadržaju svega toga, da država i ovaj narod ima interesa od toga. Ako se cijeli svijet otimlje zabaštiniti ono do čega je on došao ili ono što je malo otkrio, malo razotkrio, onda je očigledno razlog da i ova zemlja vrlo ozbiljno o tome porazmisli. Prema tome ja sam uvjeren da možemo, da imamo znanja i da imamo dostatno razloga ne samo da podržimo ovu inicijativu nego da zadužimo Vladu da se ozbiljno pozabavi osnivanjem instituta koji će u Hrvatsku donijeti sve ono što je Nikola Tesla razumio, shvatio i istražio, a što je aktualno i preaktualno i danas jer na tome rade, rekao sam na početku, mnoge međunarodne institucije, mnogi fondovi i oni koji se bave projekcijama budućnosti, a Nikola Tesla je bez obzira što je rođen 150 godina prije, izgleda još uvijek i u projekciji budućnosti. Eto na taj način podupiremo ovu inicijativu i držimo da će Vlada poduzeti i daljnje korake u smislu kako sam kazao. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Gospodin Zlatko Kramarić, u ime kluba HSLS-a, DC-a i LS-a. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Doista mislim ne može se mnogo reći uvodno nego da i klub HSLS-a, DC-a i LS-a stoji iza ove inicijative. Ona je hvale vrijedna za mnoge stvari. Ali mislim da bismo ipak na neki način, da ne govorimo o prošlosti, nego zapravo kada i prošlost pokušavao … obilježiti onda na neki način mislim da je riječ da progovorimo o nama samima, da progovorimo o našoj sadašnjosti i našoj budućnosti. Ono što mene kao i građanina i političara pa i čovjeka koji u politiku ulazi iz svijeta znanosti je ovo prilično patetično obrazloženje koje smo dobili na klupe. Mislim da ovdje nije stvar da li će ovaj Hrvatski sabor, zapravo da mi sada ovdje govorimo što mi znamo o Nikoli Tesli, da govorimo o njegovim izumima, da govorimo o njegovoj genijalnosti, o njegovom vizionarstvu nego zapravo da vidimo što je znanost nama i što smo mi njoj, odnosno na neki način kako ćemo se mi ubuduće određivati kao društvo spram toj činjenici koja je bitan segment svakoga društva pa tako i hrvatskog društva. Bilo bi najtragičnije da mi zapravo ovu gestu koja se doista mora učiniti, riječ je o značajnoj obljetnici, o 150 godina, o značajnom čovjeku i doista ta poruka se dadne iščitavati na mnogim razinama pa čak i na onoj o kojoj je kolega Kajin govorio, da iduće godine kada doista bude vjerojatno godina serije simpozija da se lik i djelo Nikole Tesle osvijetli iz mnogih kutova, a kada bi samo na tome završili zapravo ne bismo napravili onu pravu stvar, odnosno zadovoljili bismo ovu birokratsku formu da smo eto i mi i Hrvatski sabor i hrvatska Vlada i određene naše institucije, nacionalne institucije obilježili tu godinu, ali da ona zapravo nema nikakve reperkusije na ono što se doista događa. Danas i ovdje u ovom društvu djeluju ljudi kojima također treba stvoriti ambijent da bi bili, da bi na neki način pomagali i promovirali i hrvatsku znanost, prirodnu znanost, prirodne znanosti i sve ono što ide, a to ćemo sada već vrlo skoro vidjeti recimo kako znanost stoji, kako stoji pozicija znanosti u ovom proračunu, koliko zapravo ovaj Sabor na jedan sada nesimboličan način, ne ovom gestom nego, i ova Vlada, nego koliko mi to doista u praksi i prakticiramo upravo da onda to nije samo fraza nego da je znanost zapravo bitan dio našeg budućeg razvoja. Ovako kažem ako to završi samo na ovoj gesti, ako završi patetičnim obrazloženjem onda mi zapravo pokazujemo da smo licemjerni, da zadovoljavamo birokratske forme, da imamo relativno dobro pamćenje, da nam ta godina, obljetnica nije promakla i onda opet da neznam čekamo 200-tu obljetnicu i da onda netko tko će ovdje sjediti na isti način se prema toj činjenici bude odnosio, a da zapravo ne problematiziramo ono što bi sada 150-ta obljetnica rođenja Nikole Tesle trebala nama značiti. I to je mislim, da je to zapravo bit i da to bude jedan od zaključaka ovoga Sabora. Osnivanje tog, da budemo pokrovitelji i da se doista ta godina proglasi, ali da se ovdje svi mi zapitamo koliko smo sada spremni da se izborimo za određenu poziciju znanosti u hrvatskome društvu. Ako to bude, onda doista smo napravili dobro djelo, ovo je poslužilo kao dobar povod, a ako ne onda ćemo se zapravo ponovo na neki način, neki naš posao ćemo eto izvršavati i moći ćemo neznam štrigulirati, problem Nikole Tesle je skinut s dnevnog reda, a da zapravo nismo napravili ono što se doista treba napraviti, a to je da ovaj Sabor stvara ambijent da se znanost u Hrvatskoj može razvijati, da ljudi ne moraju nužno napuštati Hrvatsku, odnosno ako je napušta da postoji ta … [[Ne razumije se.]] da postoji upravo ta mogućnost komunikacije i aplikacije upravo onoga što kao i sami vrlo često znamo patetično reći da nas zapravo znanost može i treba, da bude jedan od generatora našega razvoja. Ako se to ne dogodi, vidjet ćemo kakva je to pozicija, da li ta pozicija zadovoljava, koliko to mi zapravo u odnosu na neke druge segmente društva izdvajamo za znanost, onda ćemo moći reći da ovaj Sabor izvršava svoju funkciju osim ove da iz ove inicijative hvale vrijedne doista stane i da joj se pokloni. Znači klub stoji iza toga, ali mislim da je ovo dobar povod da otvorimo i neke dublje teme i da i to aktualiziramo i … [[Ne razumije se.]] na pravi način. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HSP-a, gospodin zastupnik Tonči Tadić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovana gospodo iz ministarstva. Drago mi je da će iduća godina biti proglašena godinom Nikole Tesle i sam kao fizičar ne bih izdržao da ne progovorim nešto o toj činjenici. Kao Hrvat i kao fizičar ponosan sam što je Nikola Tesla ponikao upravo u Hrvatskoj, što je Nikola Tesla proizvod ovog miljea i proizvod ovog školskog sustava koji je u neznatnoj mjeri tek modificiran u odnosu na onaj školski sustav koji je znao prepoznati talente poput njega i pripremiti ih za školovanje. S te strane doista moramo biti ponosni da je Tesla ponikao ovdje. Svaki hrvatski fizičar naravno je ponosan i na činjenicu da se jedinica za … [[Govornik se ne razumije.]] indukciju zove Tesla pa je, dakle, Tesla ušao u krug velikana kao što su Om, Amper, Volta, itd., po čijim imenima se nazivaju fizikalne jedinice iz područja elektromagnetizma. Međutim, kako cijela stvar ne bi ostala samo na prigodničarskim i obljetničkim momentima, ja ovdje moram spomenuti i nešto drugo. A to je da je sudbina Nikole Tesle zapravo prototip sudbine hrvatskih fizičara. Mi znamo prepoznati talente, mi znamo te talente i školovati, ali svi oni, mislim najveći dio njih ako žele doista postići solidne rezultate u prirodnim znanostima, posebice u fizici nerijetko sreću traže preko velike bare. Tesla je bio nažalost prvi u nizu, u dugom nizu hrvatskih fizičara koji su išli tim putem. Ova godina, ova obljetnica neka zato bude na spomen ne samo njemu nego i svima onima koji su svoju slavu u fizici radi neshvaćanja u samoj Hrvatskoj morali tražiti izvan Hrvatske. Svima onima koji su sredstva za svoja istraživanja, ma koliko im se činila neobična, i ma koliko se nekome činila nepotrebna u samoj Hrvatskoj, koji su sredstva za svoja istraživanja i za svoju znanstvenu promociju mogli dobiti jedino izvan Hrvatske ili čak u SAD-u. Ali jednako tako ova «Godina Nikole Tesle» nam mora biti i povod da razmotrimo u kojem su stanju prirodne znanosti u Hrvatskoj danas, u kojem je stanju financiranje naših fundamentalnih znanstvenih istraživanja i primijenjenih znanstvenih istraživanja. Da se zapitamo može li Hrvatska sa ovakvim financiranjem znanosti doista postizati svjetske rezultate ili to taj čas čini zahvaljujući nevjerojatnoj umješnosti naših znanstvenika, kako u fizici tako i ostalim prirodnim znanostima. Ili doista ti ljudi na našim institutima i na našim sveučilištima zaslužuju daleko bolji tretman nego što ga je onda Tesla imao. To nek bude povod za razmišljanje dok bude iduće godine održavali razne manifestacije, prisjećali se Teslinih najranijih dana i njegove znanstvene karijere. Ponavljam, TEslin životni put paradigmatičan je za hrvatske fizičare. Talenta ima, škole ima, sve je super, ali kada se želi postići neki jači rezultat najčešće razumijevanja za to u samoj Hrvatskoj nema. Naravno, hrvatski fizičari i unatoč relativno skromnim sredstvima koje dobivaju iz hrvatskog proračuna i danas uspijevaju biti u svjetskom vrhu. Ali vjerujem da će ova «Godina Nikole Tesle» nam svima pomoći da sagledamo stanje hrvatskih privatnih znanosti, da promijenimo način financiranja znanosti i da investiramo u naše prirodne znanosti. Jer svaka investicija u prirodnim znanostima, od Amerike do Japana stostruko se isplatila. Zato ako «Godina Nikole Tesle» bude samo prigodničarska i obljetnička onda je ona promašila svoj smisao. Ako nam pak bude povod za preispitivanje načina financiranja prirodnih znanosti i uloge prirodnih znanosti u razvoju društva i nacije onda je ona pogodila svoj smisao. U tom smislu naš Klub podržava ovu inicijativu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba SDP-a, gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Dakako da i Klub SDP-a svesrdno podržava inicijativu hrvatske Vlade da se iduća godina proglasi «Godinom Nikole Tesle» iz svih onih razloga koji su ovdje maločas u iskazima mojih prethodnika već i navođeni. Još jednom veličina Nikole Tesle ne ugleda se u onoj ovdje već citiranoj rečenici: «O ponosu svojom Hrvatskom domovinom i svojom srpskom majkom», nego upravo na činjenici što Nikola Tesla slučajnost da se rodi u Hrvatskoj domovini i od srpske majke pretvara u univerzalno davanje svome vlastitom životu i djelu kozmopolitskih dimenzija. Mi možemo biti ponosni što je upravo sa ovoga prostora ili na ovom prostoru poniknula jedna takva istinska veličina čiji je znanstveni prinos čovječanstvu naprosto vječan. Ako to prepoznaju i u drugim zemljama svijeta, a po svemu sudeći najnovija znanstvena otkrića potvrđuju svu genijalnosti Nikole Tesle i anticipacije svih mogućih znanstvenih, tehnoloških rješenja koja tek sad u 21. stoljeću dobivaju i svoje konkretnije znanstvene i praktične primjene onda to govori još više u prilog tome da se prema Tesli, dakle, kao kozmopolitskoj, univerzalnoj veličini koja je dala prilog svjetskoj civilizaciji moramo i sa dostojanstvom odnositi. Doista ovo što predlažu i kolege, a što mislim da je i u nakani hrvatske Vlade kada je predložila 2006. godinu «Godinom Nikole Tesle», također svesrdno podržavam. Poruke Teslina života, njegovoga rada, djelovanja i njegovog civilizacijskoga prinosa potvrđuju da se veliki talenti mogu ozbiljiti, mogu ostvariti jedino ukoliko imaju pogodan prostor za to. I ako ga nemaju, oni baš kao i voda koja traži pukotinu moraju pronaći neko drugo mjesto gdje će se ta njihova kreativnost, genijalnost izraziti. Na nama je, dijeleći zapravo taj univerzalni prostor civilizacije u svijetu koji se sve više globalizira, da ne budemo mjesto s kojega će se odlaziti i iz kojega će se talenti, bez obzira u kojem području ljudskoga rada i djelovanja bila riječ, iz kojega će se ili na kojemu se neće moći ostvarivati. Kao zemlja i kao prostor koji je doista iznjedrio mnoštvo sjajnih ljudi u raznim područjima ljudskoga djelovanja, upozorenja da sudbina Nikole Tesle i onog što je on postigao u jednom drugom podneblju su dovoljno upozoravajući da se znanosti u ovom slučaju, ne samo kad je riječ o fizici ili prirodnim znanostima, nego znanosti uopće mora posvetiti daleko veća pozornost nego što je to bio slučaj kod nas do sada. U zemlji u kojoj na žalost evo na početku 21. stoljeća još uvijek bilježimo gotovo 20% nepismenih, upravo ova obljetnica bi trebala snažno prodrmati rekao bih cjelokupnu ne samo obrazovnu javnost Hrvatske nego cjelokupnu javnost da bez ulaganja u ljude, u razvoj njihovih potencijala nemamo ozbiljnih izgleda da participiramo u svjetskim civilizacijskim dosezima ukoliko nam se ne desi, dakle Tesla koji bi, neki novi Tesla koji bi opet morao potražiti prostor za ostvarenje vlastitoga talenta negdje drugdje. Dakle klub SDP-a podržava inicijativu Vlade da se iduća godina proglasi godinom Nikole Tesle, podržat ćemo i kvalitetne oblike obilježbe te obljetnice koje doista ne bi trebale biti samo i ne bi smjele ostati samo na razini geste, već bi morale imati i svoj konkretni sadržaj u projektima koji bi pomogli osnaživanju znanosti i znanstvenoga rada u Republici Hrvatskoj u nadi da ćemo takav programa i imati i da će se u njemu participirati što je moguće šire, još jednom podrška ovoj inicijativi.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu 10 minuta. Prvi je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Dakako da se svi priklanjamo toj ideji da se iduća godina obilježi na dostojan način i da Sabor bude pokrovitelj te ideje. 5 stoljeća postojanja tipografske kulture nazvana je Gutenbergovom galaksijom. 20. stoljeće moglo bi se nazvati električnim stoljećem ili Teslinom galaksijom, ali možda je ovo prigoda kada donosimo evo ovu odluku o obilježavanju 2006. godine da se pitamo zašto je Teslina kuća u Smiljanu i 10 godina nakon rata još uvijek okružena minama? Ona jest obnovljena, ali do nje se praktički ne može doći. Turisti ju ne mogu posjećivati i možda bi bilo dobro da ovu iduću godinu posvetimo osim ovom formalnom obilježavanju i tome da se taj prostor oko te kuće u Smiljanu deminira i uredi. Možda bismo mogli postići i to da se spomen kuće u Gospiću također uredi i da se napravi jedna izložba, jedan stalni postav, jer mislim da to Tesla zaslužuje. Spomenik Nikole Tesle koji je Fran Kršinić napravio 1981. godine imao je tri odljevka. Jedan je još uvijek u Beogradu, drugi se nalazi na slapovima Niagare, treći koji je bio u Gospiću njega nema. On je srušen i u ovih 10 godina eto nismo imali ni volje, ni vremena da ga obnovimo. Ne bi to bilo ni jednostavno napraviti, treba doći ili do onog odljeva iz Amerike ili do ovog odljeva iz Beograda, pa napraviti repliku. Ali ako nismo imali vremena u tih 10 godina, ajmo imati vremena iduće godine. Ajmo to napraviti iduće godine, da ne obilježavamo godinu Nikole Tesle bez njegova spomenika, tako vrijednog dijela Frana Kršinića u Smiljanu ili u Gospiću. I na koncu možda je ovo prilika da se pitamo koliko još povratničkih naselja u Hrvatskoj nema struju, izum Nikole Tesle? Pa, ajmo da tu godinu obilježimo i tako osim što će Hrvatski sabor biti pokrovitelj te godišnjice da sva ta mjesta dobiju struju koju je izumio Nikola Tesla. Mislim da će to biti možda najbolji način da Nikoli Tesli odamo poštovanje koje zaslužuje. Hvala.
Hvala lijepa. Evo da dam jedno objašnjenje, jer je gospodin zastupnik to upravo postavio kao pitanje. Već se rade konkretni poslovi na uređenju prostora oko rodne kuće Nikole Tesle u Smiljanu, organizirani su svi oni koji mogu tome doprinijeti, a isto tako smo u postupku oko nabavke spomeničkog ovog jednog koji postoji u Beogradu, dakle da se postavi Kršinićev spomenik kao što je to bilo i ranije. Dakle, ne samo što će se obilježiti ovo kroz Saborsko pokroviteljstvo, nego se već djelatno radi i već su projekti i izvođenje na terenu pojedinih mjera, tako da ćemo mi vrlo brzo moći i početkom obilježavanja godine otvoriti, već je dana suglasnog pravoslavne crkve koja po sebi je teren oko kuće, da se tamo mogu obavljati svi ovi radovi, ali isto tako i vidjeti kako to trajno riješiti i imati jedan stalni, kako bih rekao i pravno i na drugi način riješeno to pitanje oko kuće, crkve i dvorišta, odnosno dijela terena koji se nalazi oko rodne kuće Nikole Tesle. To kao objašnjenje. Hvala lijepo. Sada je na redu gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora i ja se pridružujem komplimentima za ovu inicijativu i mogu zamisliti jednu situaciju koja je sasvim realna da duh Nikole Tesle se tu nalazi na ovoj galeriji i promatra našu raspravu i gleda prijedlog ove odluke. On bi bio dosta razočaran, zapravo ja vjerujem da je on doista tu i da je dosta razočarana i prvu stvar koju u godini Nikole Tesle bi trebali napraviti da počistimo ove klupe od ovih papira iz Gutenbergovog doba. Znači prva stvar da se na displejima vide redoslijed naših diskusija, dakle u godini Nikole Tesle da napravimo nešto konkretno polazeći od sebe, jer je sramota da ja moram fizički raditi da bih glasovao u ovoj sabornici. To je prva stvar. Što se same odluke tiče on bi bio grozno razočaran kao što sam i ja. Sinoć sam bio u jednom društvu ljudi koji su silno pohvaliti gestu našega mladog ministra resornoga, uputio je pismo jednom čovjeku koji boluje od teške bolesti, on i njegov sin su bili na hrvatskom bojištu, zadužio je Hrvatsko školstvo i dobio je pismo mog bivšeg studenta ministra Primorca, pismo podrške u teškoj bolesti i bio je beskrajno sretan. Bio bi Nikola Tesla razočaran, jer da ne bi shvatio zašto ga se predlaže. Tu se imenuje neki odbor koji bi trebao zamisliti što bi se slavilo u cijeloj godini. A Nikola Tesla uopće nije računao na slavu. Njemu su obostrane materijalne vrijednosti bile negdje u drugom planu. Prema tome, u preambuli ove odluke bi trebalo kazati iza čega stoji ovaj Sabor, koje su to vrijednosti koje pokušavamo iščitati iz nasljeđa samoga Tesle. Naime, treba znati da je Nikola Tesla bio američki izumitelj i znanstvenik. Svojim najsretnijim danom u životu smatra kad je dobio američku domovnicu. Kolega Tonči Tadić ga je malo zlorabio u inače nadahnutoj raspravi jer ga je proglasio fizičarem. On uopće nije bio fizičar, on je bio elektro-inženjer. Dakle, on je Amerikanac po svom životnom opusu. On je po obrazovanju, socijalizaciji Hrvat i po etničkom porijeklu je Srbin. I činjenica da Srbi kako sve posvajaju su posvojili i privatizirali naknadno i samoga Nikolu Teslu. Znači, prva lekcija koju možemo naučiti iz života i rada Nikole Tesle da je u to doba u okviru tog, nazovimo ga tako, bolonjskoga procesa hrvatsko školstvo odnosno austro-ugarsko školstvo imalo dvije velike vrline. On se školovao u Gospiću i u Karlovcu, tamo je završio osnovnu školu i gimnaziju i u to doba je očito postojala sposobnost tradicionalnih učitelja i nastavnika da mimo modernih tehnologija testiranja, mensa i drugih tipova otkriju velike nadarene talente. Znači, rana socijalizacija, obrazovanje ga je pripremilo za školovanje. Druga lekcija se tiče njegovog kasnijeg školovanja i vezana je za proces pregovaranja Hrvatske sa Europskom unijom. On se školovao naime u Grazu. U to doba je bio navodno, igrao je biljar fantastično, volio se kockati i nisu mu bile strane žene, nije bio veliki neki. A osim toga je bio prepametan za svoju sredinu. Nakon toga je otišao dakako u Prag i počeo je raditi u Budimpešti. U jednom svom sjećanju on opisuje trenutak i okolnosti u kojima je domislio izmjeničnu struju. Pošto je znao na pamet Fausta bio je s jednim prijateljem Budimpeštom ali vrlo je signifikantno da je prvi izum napravio u poštama koje su također imale jednu veliku civilizacijsku misiju u Austro-ugarskoj. I kaže, citirao sam mu naizust Fausta i odjedanput mi se pojavila vizija i gotovo manijakalno se zaustavio, počeo je crtati gotovo kao u antičkoj drami rezultate svog izuma. Međutim, nažalost pouke koje možemo izvući iz sudbine Nikole Tesle nisu samo optimistične i obećavajuće. Mi bi trebalo do godine u godini Nikole Tesle formirati zakladu Nikole Tesle za djecu u dobi recimo od pete godine do jedanaeste godine koji su najnadareniji i to ne samo u fizici i matematici nego u svim prirodnim znanostima. On je došao u Ameriku i nije bio prilagođen. On je došao u ranom razdoblju industrijske revolucije i bio je zlorabljen od strane fiškala, pravnika, svojih kolega. Veliki izumitelj na kraju nije postao ni vlasnik izuma radija koji mu je naknadno jednom sudskom odlukom u Americi priznat. Prema tome, moramo naučiti i lekciju da je on umro u krajnjem siromaštvu. Hrvatska po sadašnjoj strategiji razvoja neće stvoriti prostor za razvoj novih "Tesla". Ovoga časa iz Hrvatske ima ne "Tesla" ali oko 150 mladih ljudi koji su završili najbolja sveučilišta u svijetu. Jedna mala gesta vašeg ministarstva bi bila umjesto proslava, dizanja spomenika, sve to nerviralo Teslu i sasvim sigurno ga nervira dok ovo sluša, bi bila naprosto da se pokuša stvoriti uvjete, da se u Hrvatskoj ne razvija samo turizam, ugostiteljstvo, poljoprivredi da se isključi iz projekta razvoja industrijski razvoj jer onda nema prostora ni za privredne znanosti, ni za tehničke znanosti, ni za fundamentalne znanosti. Znači, mi nećemo imati "Tesle". Moglo bi se napraviti ono što su napravili na primjer Albanci da se napravi jedan projekt Croatian dream team Hrvatskog tima iz snova gdje bi se barem u virtualnoj stvarnosti lociralo i artikuliralo te ljude koji postoje u svijetu, koji su na neki način vezani za domovinu barem u prvom koljenu i koji bi se mogli koristiti u našim svim budućim situacijama. I konačno o toj čuvenoj rečenici o Hrvatskoj domovini i srpskoj majci. Navodno je to rekao Tesla već kao odrastao, prevareni i iscrpljeni čovjek u svom hotelu početkom drugog svjetskog rata kad su mu pristupili Srbi, zapravo radilo se o četnicima i htjeli su da arbitrira u sukobima na ovim prostorima između tadašnjih partizana, ustaša, četnika i u toj dramatičnoj situaciji imao je dovoljno mudrosti koja ide uz godine i životno iskustvo ali i uz poštovanje koje je osjećao prema ovom prostoru. Prema tome, gospodo iz resornog ministarstva, bilo bi pristojno prema Tesli da u konkretnom slučaju izmijenite barem preambulu ovog teksta da on ne izgleda tako suhoparno birokratski jer kad se rade geste one moraju u sebi sadržavati i barem napor ako ne i uspješan napor da se bude na razini izazova. Prema tome, ne možete proglašavati Godinu Nikole Tesle a napisati jedno obrazloženje od otprilike jednu stranicu u situaciji kad o Tesli recimo na internetu trenutno ima oko 925 tisuća web stranica, o njemu je napisano petnaestak knjiga od kojih jedno osam biografskih knjiga. Ja imam takve tri knjige. O Tesli postoji u svijetu barem jedno pedesetak društava koji se bave njime, koji razvijaju poštivanje prema njemu. Trebalo bi u Godini Nikole Tesle uspostaviti sve veze sa tim društvima. Jedno od najstarijih društava američko je prije mislim 2002. godine pokrenulo jednu inicijativu da se datum njegovog rođenja proglasi u okviru Ujedinjenih nacija Danom Nikole Tesle. Bilo bi dobro da i ovaj Sabor osnaži tu inicijativu. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege! Mislim da je za svaku pohvalu ovaj prijedlog. Treba pohvaliti Vladu kad učini i dobro da se sljedeća 2006. godina proglasi Godinom Nikole Tesle. Ovo je bila prigoda možda da zastupnici pokažu koliko i znaju o Nikoli Tesli što je svakako dobro. Međutim, ono što mi se čini ovom prigodom što treba posebno naglasiti to je poruka koju je ovaj genijalni znanstvenik koji je zadužio svijet, znanstvenik prirodnih znanosti ali koji je prije svega bio humanist i koji je nosio tu poruku tolerancije. To je možda nešto važno i prevažno pogotovo za nas i u svakom trenutku a ne u ovim turbulentnim tranzicijskim vremenima. I zašto ovo posebno istaknuti? Zato da se čitava stvar možda na kraju ne bi pretvorila u grotesku kao što je upozorio i naš kolega Stazić, dakle da njegov kraj, da Teslin kraj koji je toliko kažem zadužio svijet nema struje, da se ne uredi rodna kuća njegova, okoliš, razminira, svjetla pozornice i pompe se ugase i onda taj kraj ponovo utone u mrak. I zašto je to važno? Da se ispravi ona velika nepravda, a ne nepravda nego naša nacionalna sramota kada je spomenik tom genijalnom izumitelju i znanstveniku kojem se cijeli svijet klanja, miniran i raznesen paraparčad za vrijeme prvobitne HDZ-ove vlasti a ispred njegove kuće ta skulptura je bila i jedan je od naših najvrijednijih kipova, našeg kipara Frana Kršinića. Dugo su bile upravo kao jedan protest, kako upozorenje vlasti da se spomenik obnovi, da se iz Beograda zatraži odljev kako bi se napravio novi kip. Dakle, upravo taj jedan protest je bila izrazila galerija … [[Govornik se ne razumije.]] gdje su se ti ostaci, ta paraparčad naše sramote našla u toj galeriji. Evo, sada smo imali i obrazloženje gospodina potpredsjednika, dakle, ne samo što se razmimira, ne samo što je upravo u tijeku razminiravanja nego i obnova i same kuće nego jednako tako i da se poduzima sve da bi se spomenik obnovio, odnosno napravio od tog odljeva novi. Dakle, nije odletio samo ovaj spomenik, odletjeli su mnogi spomenici. U tom kako se voli kazati ratnom ludilu pa onda na ovaj način bar ispravljamo nacionalnu sramotu i ne guramo pod tepih, bar nešto izvlačimo, nešto kažem, što su se ovakve ludosti upravo pravdale još jednom većom ludosti da se eto to dogodilo u ratnom ludilu. Nije bilo nikakvog ratnog ludila, odnosno nije trebalo biti, bio je napad na Hrvatsku jer se Hrvatska branila, ali za osudu je svaka, ali bio je to nekakav običaj da se Hrvatska brani i na ovakav način, to je jedna sramota gdje je ovo upravo prilika da se osude takvi postupci. Nažalost, počinitelji su ovdje kao i u svim ovim slučajevima ostalim nepoznatim. Eto, ovo je dakle, prilika da ispravimo tu nepravdu, ali možda je u pravu bio naš velikan Krleža koji je dobro poznavao naše prilike i ne prilike, pa kada je ustvrdio upravo glede spomenika da spomenik koji se nije sagradio dvaput, nije podigao dvaput, nije bio dostojan da se podigne ni prvi put. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Po meni nije ovo prilika da se izazivaju replike i ispravci netočnih navoda. Ali ako se daju pojedini tonovi onda ne možemo to spriječiti. Mislim da smo bili krenuli u jednu normalnu raspravu a da ona sada poprima, evo polemičke tonove. Mislim da to nije bilo potrebno ali evo Emil Tomljanović, replika.
Pa ja ću replicirati zastupnici na način ili na tragu kako je gospodin Letica otpočeo svoju, ili zapravo završio svoju raspravu pojedinačnu, uistinu bi se Nikola Tesla sramio i srami se negdje kada bi čuo ovu raspravu i na koji način se zapravo ova obljetnica želi ispolitizirati. Odnosno odluka Sabora i državnih institucija, Vlade Republike Hrvatske, Ličko-senjske županije, grada Gospića i svih ljudi koji su već uključeni ili će biti uključeni u ovaj nesumnjivo bitan, bitan događaj, značajan za Republiku Hrvatsku, na koji način se želi ispolitizirati i pretvara se zapravo u jednu dnevno političku farsu. Repliciram zbog toga da ispravim sve ono što je u činjeničnom smislu uvažena zastupnica kazala, ja ne znam kada je ona bila zadnji put u Smiljanu ali ja i nju i javnosti kažem da nije toliko taj problem vezan za razminiravanje, naprotiv da se sve čini sa pozicija lokalne samouprave, regionalne samouprave, dakle, županije Ličko-senjske, da se kompletno na jedan, ne samo, nije to pitanje razminiravanja nego da se taj kompleks u Smiljanu, rodna kuća Nikole Tesle uredi upravo onako kako taj veliki znanstvenik i zaslužuje i da se upravo 2006. godina počne obilježavati sa tih pozicija, dakle, od njegove rodne kuće pa evo do nacionalne razine. Svoju repliku ću zaključiti upravo evo rečenicom pretpostavljao sam da će od nekih zastupnika iz nekih krugova doći do ovakve prizemne politizacije ovog velikog, uistinu velikog znanstvenika, značajnog, ne samo za Hrvatsku i ovo podnevlje nego uistinu za cijeli svijet. U krajnjoj liniji on to ne zaslužuje, ne zaslužuje to ni ovaj Visoki dom ni mi kao narod. I nadam se da će upravo ova obljetnica 2006. godina i način na koji je Vlada Republike Hrvatske projecirala obilježavanje ove obljetnice potvrditi moje razmišljanje. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Gospodine Tomljanoviću, vi kažete da je prizemno spominjati upravo što se dogodilo. Ja vam neću govoriti niti upotrijebiti ovakvu riječ za vas, jer mislim da nije dostojna ovoga Doma. Ali činjenica je, koliko god vi to želite zaboraviti da taj spomenik nije stradao u nekim vremenskim nepogodama, od potresa nego da je on miniran, miniran je ljudskom glupošću. I ovo je prigoda da ovdje ukoliko eto slavimo tog znanstvenika upravo osudimo takav čin. Prema tome, pozivanje na osudu toga čina nije ništa prizemno, mi nikome onda ne štetimo, ili ipak nismo iskreni do kraja.
Replika, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, naime, i sam sam mislio da neće biti potrebno na ovaj način polimizirati između nas, pogotovo u ovoj primjedbi, po ovoj točci dnevnog reda, jer svi očito shvaćamo i mislimo da je potrebno napraviti ono što je Vlada nakanila i ministarstva i naravno da ćemo dati podršku. Međutim, kolegice Antičević, ja ne znam i ne želim ulaziti u uzroke mržnje koju vi iskazujete prema HDZ-u pa pokušavate inputirati kako je za vrijeme HDZ-ove vlasti, inputirate dakle HDZ-u na neki način i stavljate ga u konotaciju sa dizanjem u zrak spomenika. To je isto kao da mi kažemo sada u vrijeme vladavine SDP-a dogodila su se stravična ubojstva, sin je ubio majku u vrijeme vladavine SDP-a. Kakve to veze ima? Kakve to veze ima? Svi mi želimo da se krivci za bilo koji zločin i za bilo koje nedjelo da se utvrde. Ali stavljati u konotaciju jednu stranku to je doista neprimjereno, mislim da to spada u red onih izjava koje će svakako ući u anale, ali ne zato što su bile dobre i pozitivne, nego više po nekim drugim ocjenama možda slično kao što je bila izjava vašeg predsjednika da je HDZ pod istragom. Dakle, takve izjave su potpuno neprimjerene i nepotrebne. Pogotovo po ovakvoj točki dnevnog reda. I nemojte doista … [[Govornik se ne razumije.]] HDZ u nikakve odnose sa takvim nedjelima jer to naprosto nije istina i ne može biti povezano. Ako postoje počinitelji a postoje, oni se trebaju pronaći i kazniti i zato smo svi skupa. Ali na ovakav način govoriti o stranci i u ovo vrijeme gospođe idemo se prisjetiti i Smirčića, tko je minirao oko Smirčića?! Vi govorite o razminiravanju. Tko je vama branio da prije tri godine stavite, postavite ponovo spomenik ili ne znam što. Prema tome, izvolite okrenuti se i vašim, vašem neradu i onome što ste propustili uraditi a propustite ove inicijative da se ostvare i dajte svoj prilog jedan pozitivan a ne … [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala. Prošlo je vrijeme u 12,52 za javljanje u 10 minuta. Odgovor na repliku gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Nije točan Smiljčić. Smiljčić se nalazi blizu Benkovca. Radi se o Smiljanu. Gospodine vi meni ovdje imputirate nekakvu mržnju. Ja ne mrzim ni HDZ, ja ne mrzim nikoga jer nisam sposobna za mržnju. Međutim, ustati protiv mržnje ne znači da je čovjek u mržnji. Prema tome, sama puka konstatacija da se to dogodilo i uopće spominjanje i opominjanje da se to više ne smije dogoditi, a to se zaista dogodilo u tom vremenu, a ja ga neću citirati sad jer zaista nije prigoda što su pojedini govorili tom prigodom. Možete citirati sve što smo govorili, ali prema tome taj spomenik je miniran i znamo kad se dogodio. I sad samo spominjanje te sramotne činjenice vi govorite da ja ovdje mrzim vas, da govorim o mržnji, da politiziram.
Još jedanput ću izraziti svoje žaljenje da se ova rasprava o 150 godišnjici rođenja Nikole Tesle vratila na takvu razinu. Žalim, žalim, to moram još jedanput reći i nemam mogućnosti da uskratim ovi koji su se javili, ali bih najrađe to uskratio daljnju polemiku oko toga. Jer, nakon što su uvodničari, nakon što su predstavnici klubova ovako afirmativno i s ponosom govorili o toj obljetnici da mi svedemo ovu stvar na ovakve rasprave mislim da je to ispod dostojanstva Hrvatskog sabora i ja izražavam svoje duboko žaljenje zbog ovoga. Replika gospodin Kruno Peronja. Molim vas da se suzdržavate ako ikako to možete o produbljavanju ovih.
Upravo kao što je Nikola Tesla bio osebujna ličnost cijeli je svoj život posvetio samo radu. Nije imao obitelj. Nisu ga zanimale materijalne vrijednosti i stoga netočno je i neosnovano nazvati rušenja spomenika nacionalnom sramotom. To je sramota. To je žalosno za onog pojedinca, čin individualca, ali i za onoga tko tako govori. Pravda je dostižna, onaj tko je nešto loše napravio, protuzakonito zasigurno će i odgovarati.
Odgovor gospođa Antičević Marinović.
Vrlo kratko jer ovo je stvarno ovakvo, biti ovako uporan i ustrajan u toj odlučnosti da se ne osudi taj sramotan čin zaista je čudno.
Ma gledajte, nemojte svoditi čitavu raspravu na rušenje spomenika. U tome je problem. Nemojte sada se izvlačiti gospođo od toga što ste stvorili u ovoj sabornici. Ispravak netočnog navoda gospodin Ivan Bagarić.
Ja bih najradije odustao u prilog ovoga što ste vi predložili. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Ja se slažem da ne bi trebalo iz svjetskog znanstvenika praviti političku raspravu, ali zapisnici ostaju za buduće generacije pa će ispraviti jednu veliku neistinu koju je izrekla gospođa zastupnica, da je HDZ kriv za rušenje spomenika, rekli ste za vrijeme HDZ-ove vlasti i implicirali s time HDZ. Ali ste izrijekom rekli da je srušen ljudskom glupošću. Mi znamo da su spomenici u Hrvatskoj rušeni namjerno od strane drugih obavještajnih službi. Sjetite se spomenika na Mirogoju, sjetite se bombe ispred židovske općine u Zagrebu i ekorata. Prema tome, nemojte HDZ dovoditi u vezu sa stranim obavještajnim službama. Hvala.
Hvala lijepa. I ispravak netočnog navoda gospodin Kruno Peronja. Izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] netočan navod ne ponavlja. Ništa drugo.
Hvala lijepa. Nadam se da smo zaključili ovaj mučni trenutak u Saboru. Za deset minuta se javio gospodin zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Moj istup neće biti nikakva rasprava kao takva, nego prigoda kazati nekoliko riječi podrške ovom prijedlogu Vlade. Dakle, prijedlogu Vlade za proglašenje 2006. godinu godinom Nikole Tesle. Pored svega onoga što su naši dosadašnji prethodnici kazali osobito u ime kluba kolega Emil, mislim da se ne može puno dodati. Ja bih izdvojio samo jedno svjedočenje vrlo zanimljivo i vrlo interesantno zapravo uspomene Ivana Meštrovića na Nikolu Teslu i samo nekoliko riječi iz njegovih uspomena u prilog ovog prijedloga. Za Ivana Meštrovića Nikola Tesla je osim svega onog što je napravio na polju znanosti bio jedan običan, normalan čovjek. Po Meštroviću on je otišao u Ameriku bez želje i namjere da tamo ostane. Poznavao je književnost evropsku, ali najbolje hrvatsku. Prema Meštroviću Tesla je Gundulića znao napamet. Iz njegovih pisama koje mi je pisao kaže Meštrović izbijao je jezik narodnih novina. Ni od kog nije ništa tražio, naglašavao je da ga novac ne zanima, a njegov ideal i svi njegovi napori bili su usmjereni na to da koristi čovječanstvo. Vjerujem da je istina ono što je kazao kolega Letica da nas Nikola Tesla gleda između ostaloga jer Meštrović svjedoči kako je Nikola Tesla do pedesete godine svaku noć, svaku večer prije spavanja molio se Bogu kaže na golim koljenima, od djetinjstva. Za izume je govorio je da su isto ono što i umjetnost. Kaže ideja je prava stvar, a otkriće ili praktička primjena je samo posljedica te ideje ili slučaj. Ovo bih volio da bude poticaj svim mladim ljudima dakle da ih njihove ideje vode, da ne odustaju od ideja, da u ideje vjeruju. I ako već hoćete iako nisam za polje politike i Nikole Tesle Meštrović tvrdi da je oštro kritizirao režim u Jugoslaviji, u bivšoj Jugoslaviji. Čak je ponudio izume za obranu naše obale i govorio je treba ih upotrijebiti u obrani. Obrana je pravedna, tako je govorio Nikola Tesla. I zbog svega ovoga čast mi je i zadovoljstvo da se mogu pridružiti kao zastupnik u Hrvatskom saboru podršci Vlade Republike Hrvatske da se iduća godina proglasi godinom Nikole Tesle. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Frano Piplović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ja bih prvo, kolegice Ingrid Antičević nema tu rekao budući da je ona završila društvene znanosti da mora znati kako postoje društvene znanosti tako postoje i prirodne znanosti. Znači, postoje prirodne pojave, znači teške kataklizme, tako postoji i društvene pojave. Postoji znači jedno poremećaj u društvenim odnosima tako da i sve ono što se događa, a ima takav epitet o kom smo malo prije govorili ne treba pripisivati nekim političkim skupinama. Znači, to je jedno raslojavanje društva i svega onog što se događa u takvom jednom ambijentu je dio te jedne društvene kataklizme, jednoga društvenoga poremećaja. Čini mi se da među nama nema nitko ovdje tko nije za ovakav prijedlog Vladin, međutim ja nisam od predlagatelja čuo ni od kolega do sad kako bi zapravo to sve trebalo izgledati osim kolege Tončija Tadića koji je spomenuo i ustao protiv neke moguće, nekog mogućeg odvijanja te godine, da to bude jedna prigodničarska godina. Znači, da to bude jedan kvalitetan program napravljen koji će imati svoj ne samo prigodnički karakter, nego da ima znatno dublji društveni jedan karakter. Nikola Tesla je bio znanstvenik svjetskoga glasa. Znači, po meni bi bilo logički da se u taj jedan program obilježavanja te cijele godine uvrsti niz znanstvenih programa, odnosno niz nekih društvenih inicijativa koje je bi znanost drugačije, osobito prirodnu znanost postavili u našem društvu da bi imali jedan drugačiji odnos prema prirodnim znanostima i znanstvenicima u hrvatskom društvu. To je kažem jedan aspekt. Drugi aspekt je da je Nikola Tesla jedna povijesna osoba, jedna osoba koja je u proteklome sustavu u bivšoj državi bio korišten kao medij da bi se pokazala jedna veličina prethodnoga sustava, da bi poslužio Nikola Tesla kao medij za jednu topionicu naroda u bivšoj državi, da bi se i ono nacionalno izbrisalo. I spomenuta rečenica koja je ovdje govorena upravo govori suprotno stavu Nikole Tesle. Nikad se nije stidio ni svoje domovine ni svoga roda. Budući da mi kao društvo imamo stanovitih i značajnih problema u integraciji pojedinih etničkih skupina, naročito poslije Domovinskoga rata, bilo bi dobro da Nikola Tesla bude upotrijebljen i ova godišnjica i da se napravio neki program koji će značiti jedno pospješenje integracije etničkih skupina, prije svega Srba povratnika u Hrvatsko društvo. Da oni ne bi bili negdje na nekim marginama izolirani, nego da i oni kao takovi, kao dio ovoga društva sudjeluju. Znači da ova jedna komponenta društvena bude u svemu tome zamijećena. I na kraju bih isto tako govorio mislim kolegi Staziću. On je postavio jedno pitanje, da li je ono bilo retoričke naravi ili je imalo neki drugi cilj da je područje oko te kuće, njegove u Smiljanu minirano. Da, ono je bilo minirano vjerojatno od naših ljudi koji su htjeli zaštiti tu njegovu kuću da se ne bi dogodilo da dođe neku luđak koji bi dio tu kuću u zrak, a Hrvatska dobila još jedan šamar od kojeg se sigurno ne bi mogla dugo, dugo mogla otrijezniti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Još pet minuta zaključno u ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Fala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo. Nikola Tesla je na najbolji način pokazao snagu pojedinca. Snagu pojedinca koji je svojim znanjem, talentom i genijalnošću uspio nadrasti prostor i vrijeme u kojem je živio. Njegove znanstvene misli, ideje daleko su otišle izvan granica Hrvatske. Njegova otkrića, kao što vidimo, daleko su dosegla, ne samo današnje vrijeme, nego dosižu i budućnost. Danas kad govorimo o snazi pojedinca, talenta koji pripada pojedincu, njegovoj snazi, inventivnosti, kreativnosti, pa i produktivnosti koja je izjednačujuća onda trebamo voditi računa i o vremenu u kojem su ta otkrića nastala. Vrijeme Nikole Tesle je bilo važno, ali vrijeme Nikole Tesle danas nije više isto. Danas otkrića, veliki projekti, nove inovacije, nove znanstvene discipline ne pripadaju pojedincima u mjeri, kao što je to bilo nekada. One više pripadaju organiziranim društvima, institucijama i svima onima koji u znanju prepoznaju svoju poslovnu budućnost, svima onima koji prepoznaju budućnost država i povećanom ulaganju u znanost, istraživanje i razvoj. I mnoge to države danas u svijetu čine. I ne bez razloga Europska unija, kao jednu od temeljnih odrednica svoje strateške politike vezuje uz povećanja ulaganja u istraživanje i razvoj. Očekuje se da bi ona trebala dostići 3% GDP-a. Mnoge države za koje ne znate čine velike napore. Spomenut ću samo npr. Nigeriju koja vrlo skoro u suradnji sa Kinom lansira iduće godine prvi komunikacijski satelit. Spomenut ću ovom prilikom i programe indijske vlade. 400 tisuća mladih inženjera godišnje. Toje snaga koja se proizvodi na preko 2 tisuće izvrsnih, najboljih u svijetu fakulteta za tehničke i prirodne znanosti. Sve to pokazuje da znanost danas ima posebnu važnu ulogu u suvremenim društvima i zbog svega toga trebamo biti dovoljno mudri i iskoristiti 2006. godinu. Iskoristiti ovu mudru i važnu inicijativu Vlade Republike Hrvatske o proglašenju 2006. godine godinom Nikole Tesle kako ni se u Hrvatskoj učinilo sve da znanje i istraživanje i ulaganje u primjenjiva znanja i tehnologije ima sve važnije mjesto. I zbog svega toga kluba HDZ-a podupire u punoj mjeri ovu inicijativu i prijedlog Vlade Republike Hrvatske očekujući pri tome posebnu odgovorno svih onih koji će osmišljavati programe da to ne bude samo formalno obilježavanje jedne važne obljetnice nego da su svim tim sadržajima i programima i jasno istakne naša veća odlučnost i ukupna društvena odgovornost, kao i politička odgovornost da znanje dobije ono pravo mjesto u društvu kako bi to bilo u interesu svih nas koji živimo u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. I zaključno u ime predlagača gospodin Jadran Antolović, državni tajnik Ministarstva kulture. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Kao prvo, želio bih vam se zahvaliti na podršci koju ste dali prijedlogu odluke o proglašenju 2006. godine godinom Nikole Tesle. A obzirom da je o tome, obljetnici pisano dosta u medijima držao sam nepotrebnim istaknuti sve što je Vlada do sad u više od godine dana pripreme ove obljetnice poduzela i zaista mi je žao što se iz nekih zastupničkih rasprava mogla čuti pitanja hoće li biti obnovljena kuća, vraćena skulptura. Već duže od godinu i pol dana intenzivno se radi na svim tim programima i to držim da je bilo opće poznato i da nije trebalo posebno isticati. Ali izgleda da nije pa se ispričavam što to nisam podvukao prilikom uvodnog svog izlaganja. Ali, ova odluka dakle predstavlja samo još jedan korak da što dostojnije iduću godinu obilježimo. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu.
Prijedlog Odluke o proglašenju 2006. godine Godinom Nikole Tesle u Republici Hrvatskoj Dajem na glasovanje Prijedlog odluke. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 95 glasova za i 2 suzdržana donesena predložena odluka.
Prelazimo na - Odluka o izmjenama i dopunama statua Vijeća za poštanske usluge – potvrđivanje To znači potvrđivanje tog statuta. Odluku o izmjenama i dopunama statuta na potvrđivanje dostavilo je Vijeće za poštanske usluge sukladno članku 28. Zakona o pošti. Prijedlog akta primili ste u pretince, a raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pomorstvo, promet i veze. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dopunsko obrazložiti? [[Upadica: Ne.]] Ne. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Da. Gospođa Košiša Čičin-Šain u ime Odbora za pomorstvo, promet i veze. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Evo, nekoliko riječi u ime odbora. Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskog sabora je na 33. sjednici održanoj 17. studenog 2005. raspravio prijedlog odluke o izmjenama i dopunama statuta Vijeća za poštanske usluge. Odbor je prijedlog odluke o izmjenama i dopunama statuta Vijeća za poštanske usluge raspravio kao matično radno tijelo sukladno odredbi članka 89. Poslovnika Hrvatskog sabora. Do početka rasprave, dakle naše rasprave danas na Odboru nismo imali mišljenja Vlade, budući da je ova točka uvrštena na sjednicu Sabora, Odbor je jednoglasno odlučio ipak provesti ovu raspravu. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je naglasio da su ove izmjene i dopune proizašle iz Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti. Predstavnik Vlade je istaknuo da nema mišljenje Vlade Republike Hrvatske iz tehničkih razloga do jučer, odnosno zbog kratkoće vremena, a neslužbeno se složio sa navodima predlagatelja. Nakon provedene rasprave Odbor za pomorstvo, promet i veze jednoglasno predlaže da Hrvatski sabor potvrdi izmjene i dopune statuta Vijeća za poštanske usluge. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Nitko se nije javio. Zaključujem raspravu. Odlučivat će se danas vjerojatno, večeras.
Odluka o izmjenama i dopunama Statuta Vijeća za poštanske usluge – potvrđivanje Dajem na glasovanje Odluku o potvrđivanju Odluke o izmjenama i dopunama Statuta Vijeća za poštanske usluge koju je 19. listopada 2005. godine donijelo Vijeće za poštanske usluge. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 92 glasa za i 6 suzdržanih donijeta predložena odluka.
Prelazimo na - Prijedlog zakona o tržnicama – Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, prvo čitanje, P.Z. br. 317 Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu, Odbor za poljoprivredu i šumarstvo, Odbor za lokalnu i područnu regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, klub SDP-a odlučio je da predloži posebni Zakon o tržnicama kao jednom specifičnom vidu trgovanja. Naime danas je područje tržnica regulirano sa dva zakona, Zakonom o trgovini i Zakonom o komunalnom gospodarstvu. Ocjenjujemo da je to u ovom slučaju nedovoljno, već da se ovo područje kao specifičan vid trgovine treba regulirati posebnim zakonom. Prodaja na tržnici je područje u Hrvatskoj tradicija. Naše tržnice raspolažu razgranatom mrežom tržišnih objekata koji su ravnomjerno raspoređene po čitavoj državi, dakle u gotovo u svim gradovima i gotovo u svim naseljima gdje ne živi i poljoprivredno stanovništvo. Dakle sadašnje tržnice raspolažu materijalnim i kadrovskim resursima te uz odgovarajuće prilagodbe sustava mogu efikasno pomoći u rješavanju znatnog dijela problema hrvatske poljoprivrede posebno malih poljoprivrednih gospodarstava. Tržnice su najstariji instrument razmjene, a osnovno im je obilježje izravna prodaja, dakle direktan odnos proizvođača i kupca. Tržnice su omogućile opstanak hrvatskog sela u vrijeme kolektivizacije sela i znatno pridonijele prehrambenoj sigurnosti stanovništva. Danas i razvijene poljoprivredne zemlje razmišljaju o oživljavanju tradicionalnih tržnica i poticanju svih drugih oblika izravne prodaje poljoprivrednih proizvoda. Postoji mišljenje da će novi oblici opskrbe stanovništva poljoprivrednim proizvodima poboljšati kvalitetu opskrbe. U tom smislu u ovom vidu prodaje javljaju se veliki trgovački lanci, ali oni ipak funkcioniraju samo logikom profita i to nužno ne mora značiti sigurnu i kvalitetnu opskrbu hranom. Kroz razvoj sustava tržnica treba osigurati potrebnu dopunu i konkurenciju rastućem utjecaju novih oblika opskrbe hranom. Prehrana stanovništva u suvremenim uvjetima dobiva i ekološku komponentu. Šansa naše poljoprivrede je upravo u njezinoj ekološkoj prihvatljivosti i naši poljoprivredni proizvodi mogu u tom smislu uspješno konkurirati masovnoj poljoprivrednoj i ekološki upitnoj hrani visoko razvijenih zemalja koja sve više dominira i na našem tržištu. U nedostatku sustava burzi hrane u Hrvatskoj, tržnice su gotovo jedino mjesto informiranja o cijenama, ponudi, potražnji, gotovo jedino mjesto gdje je moguće dobiti dnevne ocjene o troškovima života. Ukoliko zakonski nedovoljno reguliramo ovo područje, tržnice će ulaziti sve više u područje sive ekonomije o kojoj toliko govorimo i iznosimo potrebu da se ona što više suzbije. Mišljenje Vlade o ovom prijedlogu je negativno. Dakle Vlada predlaže da se ne prihvati ovaj prijedlog i obrazlaže se time da je ovaj zakon po nekim svojim odredbama suprotan zakonima koji su trenutačno na snazi. Mi znamo da je to tako i znamo da je način kako se ovo područje trgovine koje se Zakonom o trgovini regulira kao područje, kao prodaja izvan prodavaonica u jednom dijelu, a tržni red i ostali dijelovi trgovanja na tržnici reguliranoj Zakonom o komunalnom gospodarstvu. Upravo stoga smatramo da je potrebno donijeti novi zakon koji bi cjelovito regulirao ovu materiju. I sama Vlada kaže da postoji određeni problem što je ova materija regulirana sa dva zakona i kaže da trenutačno radi novi Zakon o trgovini, da će tim zakonom riješiti i prodaju na tržnicama. Mi mislimo i sugeriramo upravo stoga što je u Vladi izradi novog Zakona o trgovini, da se taj dio ispusti jer je on specifičan vid trgovanja. To nije samo u onom sektoru trgovanja koji se odnosi na trgovanje izvan prodavaonica, jer i na tržnici mogu biti prodavaonice, dakle nije kataloška prodaja, nije prodaja od vratiju do vratiju. I samo nekoliko riječi o tome o samom sadržaju zakona. U člancima 1. do 3. regulirano je pitanje i definicija tržnica i pojmova koji su upotrijebljeni kao terminologija u ovom zakonu. U člancima od 4. do 8. uređuje se predmet poslovanja tržnice kao što je osiguranje prostora za izlaganje i prodaju robe, osiguranje opreme, inventara potrebnih za obavljanje prodaje poljoprivrednih proizvoda, odnosno za bavljenje djelatnošću trgovine, osiguranje propisanih sanitarno-higijenskih, zdravstvenih i drugih uvjeta te pružanje drugih poslovnih usluga. U ovim člancima propisuju se načini i uvjeti organiziranja tržnica te uređivanja poslovanja tržišnim redom. U člancima od 9. do 12. definira se tržnica na malo. Tu dajemo i jednu alternativu s obzirom da je to prvo čitanje i svaki prijedlog i doprinos poboljšanju teksta naravno je dobro došao. U člancima od 13. do 19. također uz jednu alternativu definira se tržni red tko ga donosi, tko određuje njegov sadržaj i nadzor nad primjenom tržnog reda. U člancima 20., 21. i 22. određuju se obveze organizatora tržnice da prostornim rasporedom prodajnih mjesta osigura odvojene prostore za prodaju određene vrste robe, ovisno o sanitarnim uvjetima te propisuje da uvjete korištenja usluga tržnice, organizator uređuje posebnim pravilnikom. Članak 23. definira tržnicu na veliko te načela organiziranja, ustroja i poslovanja za koje mislimo da bi trebalo urediti posebnim zakonom. U člancima 24. i 25. definirane su kaznene odredbe i prijelazne i završne odredbe, odnosno stupanje Zakona na snagu. Smatramo da je potrebno donijeti ovakav posebni zakon jer je to u značajnom smislu interes malih poljoprivrednih gospodarstava koji na takav način uz smanjenje troškova mogu plasirati svoje proizvode direktno kupcima s jedne strane, s druge strane da je to interes i lokalne samouprave, da svojim propisima, odnosno odlukama uređuje način trgovanja poljoprivrednim proizvodima na tržnici i na taj način približuje mogućnost kupovine kvalitetne hrane svojim stanovnicima. Eto, ja vas pozivam da u raspravi svojim prijedlozima, primjedbama učinite to da tekst ovoga Zakona bude bolji, a sugeriramo i Vladi da, eto, kod izrade Zakona o trgovini uzme u obzir ovo što mi predlažemo i da se opredijeli da predloži posebni zakon o tržnicama. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Predstavnika Vlade nema. Da, izvolite, gospodin, u ime Odbora za gospodarstvo, razvoj i obnovu Dragutin Pukleš.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zastupnici. Odbor za gospodarstvo, razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 35. sjednici održanoj 28. rujna 2005. godine razmotrio je Prijedlog zakona o tržnicama koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavio Klub zastupnika SDP-a aktom od 29. lipnja 2005. godine. Odborom je temeljem članka 67. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom Prijedlogu zakona raspravljao u svojstvu matičnog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnica predlagatelja istaknula je razloge podnošenja ovog zakonskog Prijedloga, posebno ističući potrebu da jedan zakon i to kao lex specialis regulira problematiku tržnice. Predstavnica resornog ministarstva obavijestila je članove Odbora da je u fazi izrade Nacrt prijedloga Zakona o trgovini koji će sadržavati i zakonsku regulativu vezanu za tržnice. Ovaj Nacrt radi se sa predstavnicima struke, Ekonomskim fakultetom, Hrvatskom gospodarskom komorom, Hrvatskom obrtničkom komorom. Za raspravu Odbor je raspolagao i mišljenjem Vlade Republike Hrvatske od 26. kolovoza 2005. godine. Bez rasprave Odbor je sa 8 glasova za, 4 glasa protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o tržnicama. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, gospođa Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Evo pred nama je ovaj Prijedlog predlagatelja Kluba SDP-a i evo, ja iznosim da Klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati donošenje ovog Zakona, Prijedloga zakona o tržnicama. I to iz razloga što je mišljenja, kao što je to i Vlada dala, iznijela u svome mišljenju, da je donošenje ovog Zakona nepotrebno. I to iz razloga jer je postojećim zakonima i podzakonskim aktima ova materija u cijelosti regulirana. Naime, Zakon o komunalnom gospodarstvu utvrdio je djelatnost tržnica kao komunalnu djelatnost na objektima koji su izgrađeni na zemljištu u vlasništvu jedinica lokalne samouprave. Zakon o trgovini regulira ovu materiju i donijet je podzakonski akt, dakle, Pravilnik o minimalnim uvjetima prostorija u kojima se obavlja trgovina, posredovanje u trgovini i o uvjetima prodaje izvan prostorija. Iz svega toga proizlaze da svi ovi ciljevi koji su navedeni u uvodnom dijelu Prijedloga zakona o tržnicama se mogu sasvim i u cjelini ostvariti i sukladno postojećim propisima. Poglavito smo akceptirali stajalište resornog ministarstva koje se očitovalo da je u izradi Nacrt prijedloga Zakona o trgovini koji će regulirati i materiju tržnica i bit će konzultirane sve smjernice Europske unije o ovoj materiji. Pa ćemo onda kada budemo imali ispred sebe ovaj tekst vidjeti da li je, ali će se vjerojatno onda i riješiti ono famozno pitanje našeg sira i vrhnja i prodaje autohtonih seljačkih proizvoda. A ja osobno mislim da nemamo previše straha oko toga jer svi smo mi putovali zemljama Europske unije pa smo vidjeli njihove tržnice i da tamo itekako ima seljačkih i autohtonih proizvoda na njihovim tržnicama. Samo jasno, u jednom uređenom sustavu. Dakle, uz ocjenu da je donošenje ovog Zakona nepotrebno, Klub Hrvatske demokratske zajednice je mišljenja da se treba strpiti, da imamo ispred sebe onda Prijedlog zakona o trgovini. Da onda vidimo da li je ova materija dovoljno tim zakonom regulirana. Pa ako nije, ako tada budemo držali da treba, možemo razmišljati o jednom zakonu koji bi bio lex specialis, ali onda svakako treba obratiti pažnju i na ovu regulativu iz Zakona o komunalnom gospodarstvu. Jer, evo, i iz ovog Prijedloga koji je danas ispred nas nije jasno da li je predlagatelj imao intenciju zadržati ovu djelatnost kao komunalnu djelatnost, pa onda djelatnost tržnica ostaviti, ali to jasno ne proizlazi iz ovog Prijedloga, zadržati pod kontrolom i ingerencijom jedinica lokalnih samouprava ili pustiti na slobodno tržište. To se iz ovih definicija u predloženom tekstu ne vidi pa sad imamo jedan rašamon definicija što je to tržnica. Jednu definiciju imamo u Pravilniku o minimalnim uvjetima, jednu definiciju imamo u Zakonu o komunalnoj djelatnosti. Treću i četvrtu definiciju imamo u Prijedlogu ovoga Zakona, pa također iz tog Zakona onda i nije jasno je li ovo Zakon o tržnicama koji je u članku 2. definira pojam tržnice da se prodaje na veliko i na malo. Da bi u nekom daljnjem članku definirao tržnicu na malo, a negdje pri kraju ovog teksta Zakona definirao tržnicu na veliko i rekao da će se to regulirati, djelatnost tržnica na veliko posebnim zakonom. Dakle, to su neke kontradikcije kad bismo i krenuli u ovaj Zakon koje bi trebalo jasno razriješiti. Također ove završne odredbe u ovakvom tekstu nipošto ne bi bile dovoljne i izrazito su zbunjujuće. Jer kažu da ako se, da će se primjenjivati Zakon o komunalnom gospodarstvu i Zakon o trgovini ukoliko nije drugačije riješeno. Ali tu bi nastala jedna totalna zbrka. I na kraju, ono što nije određeno, mislim niti postojećim zakonima, a nije ni ovim Prijedlogom kada bi se on i donosio, to je tržni prostor. Da se definira jer te definicije nigdje nema, što je to tržni prostor. Jer sada ispada da bi se definirana tržnica kao komunalna, kao komunalni objekt mogla odvijati samo na zemljištu koje je u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. I mislim da svi zajedno o tome trebamo, je li to zabuna u zakonu ili je to zaista intencija, o tome bismo trebali razmisliti. Još jedna bitna stvar mi se čini i stvar koja je upitna, a to je ovlast ovih tržnih nadzornika. Dakle, rečeno je, jedna cijela hrpa nadleštva bi bila u kontroli. Pa kaže: «Nadzor nad primjenom tržnog reda da bi obavljali ovlašteni djelatnici tržnice, inspektori državnog inspektorata, komunalno redarstvo i policija». S time da u daljnjim stavcima su dane takve ovlasti tržnim, kako se to zove, tržnom nadzoru, dakle ovlasti koje su veće i jače nego ih imaju komunalni redari, s tim da su komunalni redari ipak službenici općina i gradova, imaju položene državne ispite, a ovi su upitni i nisu im određeni niti uvjeti za obavljanje ovoga posla. I da zaključim, klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati donošenje ovoga zakona, jer ga u ovom trenutku smatra nepotrebnim, stoga predlažemo pričekati donošenje Zakona o trgovini, a onda kada vidimo kako će on stipulirati ovu materiju da dalje razmišljamo da li treba lex specialis. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Sada bi zaključili ovu prijepodnevnu sjednicu, s time da se nastavlja sjednica u 15 sati i prva je na redu u ime kluba HNS-a gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain, a potom u ime kluba HSS-a gospodin Ivan Kolar. Prijatno.
Nastavljamo sa sjednicom, raspravom o Prijedlogu zakona o tržnicama. Na redu je poštovana zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain u ime Kluba HNS-a. Izvolite!
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege! Pred nama je i dala bih kratki osvrt na prijedlog ovog Zakona o tržnicama koji je u saborsku proceduru uputio Klub zastupnika SDP-a. Naime, iz predloženog teksta zakona očigledno je da se predlagatelj pri izradi ovog prijedloga koristio donekle materijalima kojeg je kao moguće zakonsko rješenje već objavila udruga hrvatskih tržnica u knjizi "Tržnice u Hrvatskoj jučer, danas i sutra" autora kolege Slavka Krninčića. Međutim, bitna razlika između ova dva teksta je u činjenici da je predlagatelj odredbom članka 23. definirao da će se organiziranje, ustroj i poslovanje tržnica na veliko urediti posebnim zakonom što znači isključuje tržnice na veliko iz ovog prijedloga. Detaljnijom analizom predloženog zakona razvidno je da je predlagatelj svjesno odvojio materiju tržnica na malo od materije tržnica na veliko, iz kojih razloga to zna predlagatelj ali čitajući odredbu članka 5. na koju bih se ja u svojoj raspravi koncentrirala jasna je namjera predlagatelja a to je da predloženim rješenjem želi uspostaviti monopol jedinice lokalne samouprave u odnosu na organiziranje tržnica na malo. Danas je ova materija kao što smo već danas spomenuli regulirana sa dva zakona, Zakonom o komunalnom gospodarstvu i Zakonom o trgovini i svjedoci smo, barem u gradovima, da to kao takvo relativno dobro funkcionira. Što se tiče članka 5. citirala bih njegov prvi dio. Kaže "Organiziranje tržnice, građenje tržnice, održavanje prostora, zgrade i opreme u funkciji tržnice te upravljanje tržnicom obavlja se na temelju Ugovora o koncesiji, zakupu tržišnog prostora ili putem trgovačkog društva koje osniva jedinica lokalne samouprave." To je ono što me na neki način posebno zasmetalo a mislim da bi bilo dobro o toj temi i na tu temu zatražiti i mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. U najmanju ruku danas sutra eventualno i Odjela Europske komisije koja se bavi trgovinom. Uz to bih željela napomenuti da u točki 3. ovog zakona je definirano na kojih pet skupina se odnosi odnosno koji benefit bi takav zakon donio prema tih pet skupina. Ja bih se tu osvrnula na alineju odnosno točku 5. Kaže: "Posebni interesi lokalne zajednice u očuvanju vitalnih gradskih jezgri, elementarni red, urednost, higijena i čistoća tržnih prostora te njihova ukupna estetika očuvanja određenih tradicionalnih vrijednosti odnosno navika i običaja koji karakteriziraju određene regije i gradove i drugo." Naime, za svaku tržnicu bila ona na prostoru i u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, bilo ona na prostorima koji su u privatnom vlasništvu potrebno je da bi se takva tržnica uspostavila i počela funkcionirati zatražiti u najmanju ruku lokacijsku dozvolu, da ne kažem vrlo često i građevnu dozvolu ukoliko u okviru toga se grade pojedini zatvoreni objekti, hladnjače ili nešto slično a što se tiče same zdravstvene ispravnosti i sanitarne kontrole znamo da se to vrši kontinuirano i da se to obavlja trajno, da ne kažem da i tržišna inspekcija djeluje na takvim tržnicama bez obzira nalaze li se oni na privatnom zemljištu ili na zemljištu jedinice lokalne samouprave. Jedan od primjera, negativnih primjera koji se dešavao zadnjih godinu dana je primjer tržnice koja se uspostavila na prostoru nekadašnje ciglane u Črnomercu, to je primjer iz grada Zagreba gdje je vlasnik zemljišta odnosno vlasnik ciglane prostor namijenio u jednom dijelu za prodaju i na tom prostoru je bilo i još uvijek je formirano cirka 500 štandova sa 500 različitih prodavatelja. Dakle, svi oni vrlo uspješno zarađuju i hrane svoje obitelji, dakle u najmanju ruku 2 tisuće ljudi tamo zarađuje za svoj život i preživljavanje dok je u drugu ruku interes grada, konkretno grada Zagreba bio vrlo veliki pritisak na vlasnika zemljišta i na vlasnika ciglane, bio je vrlo veliki da se ta tržnica zatvori i da se taj prostor namijeni u jednu drugu namjenu. Prema tome, tu se praktički radi da je tržnica upravo bila organizirana i je organizirana na jednom privatnom zemljištu i mislim da je to na zadovoljstvo i građana, dakle i onih koji koriste i onih koji rade i ne vidim da bi se tu trebao itko drugi uplitati da se takva tržnica izmjesti odnosno da se organizira negdje drugdje. Prema tome, ono što mene osobno ono što sam ja najviše se u ovom zakonu što mene smeta je upravo taj monopol koji iz njega proizlazi odnosno koji se njime predlaže. Ja naime mislim da se recimo prodaja rabljenih automobila može organizirati i na privatnom zemljištu da ne mora to biti jedino i isključivo zemljište u vlasništvu jedinice lokalne samouprave. Prema tome, mislim da nije dobro tu pogođen sam cilj toga. Nadalje, osobno smatram da nema potrebe ni opravdanih razloga za odlaganje zakonskog reguliranja materije o tržnicama na veliko, posebno imajući u vidu da u uvjetima otvaranja predpristupnih pregovora sa Europskom unijom gdje su te teme o poljoprivredi i tržištu poljoprivrednih proizvoda među onima koje su najsloženije. Stoga svako odlaganje, reguliranje materije o tržnicama na veliko poljoprivredno-prehrambenih proizvoda predstavljalo bi ozbiljan propust. Također se postavlja pitanje samog naziva ovog prijedloga koji glasi Zakon o tržnicama što znači da bi trebao regulirati tržnice na malo što ostaje također, i znači sam zakon bi morao onda regulirati tržnice na veliko. Ovaj zakon to ne regulira. I na poslijetku još možda samo u vezi nadzora. Ovlasti tržnih nadzora u prijedlogu ovog zakona nisu do kraja razrađene. Postoje preklapanja nadležnosti, postoje različite ne do kraja definirane forme nadzora i iz svih ovih navedenih razloga ali naročito ponavljam upravo zbog članka 5. i isključivog monopola jedinice lokalne samouprave nad prostorom gdje bi tržnice odvijale svoju djelatnost mi iz HNS-a ne podržavamo ovaj prijedlog i smatramo da ova materija se može regulirati i u okviru postojećih zakona i propisa a danas sutra ukoliko ćemo ići na nekakav zakon da tada taj Zakon o tržnicama treba znatno bolje i kvalitetnije prirediti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSS-a poštovani zastupnik Ivan Kolar. Izvolite!
Hvala lijepo. Uvaženi gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Dopustite par riječi o Zakonu o tržnicama predlagatelja Kluba zastupnika SDP-a. Ovo je prilika ispred Kluba HSS-a da progovorimo zapravo o stvarnom stanju na našem poljoprivrednom tržištu i opće o brizi o poljoprivrednom gospodarstvu, pogotovo o obiteljskom poljoprivrednom gospodarstvu koje nam je i u strategiji i uopće kao temelj poljoprivredne proizvodnje koje bi trebalo na svojem vlastitom domaćinstvu proizvoditi proizvode vlastitom radnom snagom i osiguravati egzistenciju svojim članovima domaćinstva. Na koji način? Jasno da kapitalizira ono što proizvede. Pošto je mi sami znamo kako je selo organizirano problem plasmana malih i sitnih poljoprivrednih proizvođača jedino im je moguće i pri ruci na svakom mjestu prodaja, direktna prodaja, neposredna prodaja na plasman svojih proizvoda preko tržnice. Ili bolje rečeno, ako su organizirani preko veletržnica. Ja evo samo radi nas koji tu sjedimo podsjećam da je Prijedlog nacionalnog programa za poljoprivredu i seoska područja od 14. srpnja 2003. godine to predviđao, da je program Vlade RH u … [[Govornik se ne razumije.]] razdoblju a i svaka prijašnja Vlada je inače predviđa da za poljoprivredu je potrebno brzo osnivanje veletržnica. Početak njihova rada koji je bitan uvjet za uvođenje stabilnosti poljoprivredno tržište da je to potrebno radi zaštite hrvatskoga sela i obiteljskih gospodarstava, naročito u zaoštrenoj međunarodnoj konkurenciji. Činjenica da svi osjećamo da seljak takav kakav je poljoprivredni, proizvođač je izložen prevelikoj konkurenciji. Znači, neo liberalnom pristupu tržišta i da je potrebno više eko socijalnoga osjećaja da bi on bio zapravo subjekt u ovom našem društvu. Ovaj Prijedlog zakona o tržnicama pokušava zapravo omogućiti plasman vlastitih poljoprivrednih proizvoda, da bi seljak mogao opstati. Mislim da on nije u nikakvoj suprotnosti ni Zakona u trgovini ako u nekom članku eto treba Vlada svojim amandmanom ako je potrebno ispravljati. Međutim, važnije je da se tržnicama od 1996. godine zapravo nema onoga tržnoga reda, da zapravo nema niti nekakve osnove jer zakon, Zakon o trgovini pokušava regulirati, pa Zakon o komunalnom zakonodavstvu pokušava regulirati. Zapravo, poljoprivredni proizvođač je škarama milosti tako da kažem ili nemilosti lokalne zajednice koja uzgred budi rečeno ima sluha za to i mogla bi napraviti jedan iskorak. Međutim, na drugoj strani drugi zakon to ne dozvoljava. Ja mislim da mi ne smijemo dopustiti da tržnice odumru onako kako se nama svima čini, a mislim da smo u pravu dok to konstatiramo da pomalo odumire hrvatsko selo i seljačka proizvodnja. Vrijeme je da o tom glasno i jasno progovorimo, zapravo da zaštitimo pogotovo autohtone naše proizvode posebno koji već sada se proizvode na jedan još specifični ali higijensko potpuno ispravni način i da takvi proizvodi moraju naći svoje mjesto na tržnici. Mislim da i tržnice se moraju prilagođavati svim onim promjenama koje nas očekuju, a očekuju nas teški razgovori o prilagodbi i pristupanju opće Evropskoj uniji i ako te tržnice donesu da ta promjena bude brža, kvalitetnija mislim da bi onda i mi doprinijeli jednim dijelom da se hrvatsko selo prilagodi nadolazećim promjenama. Tu ne treba imati rezerve spram domaće proizvodnje jer ja sa sigurnošću mogu reći da je ona puno kvalitetnija nego uvezena hrana, plasirana preko veletržnica, velikih sustava na naše tanjure na ovaj ili onaj način pod razno raznim etiketama ili lijepom celofanu plasirana i zato taj napor koji trebamo napraviti mislim da ima apsolutno jedan pozitivni napredak tim prije ako podsjetimo da je 655 milijuna dolara deficita u ovoj godini što se tiče agrarne proizvodnje ili bolje rečeno uvezene strane robe u Hrvatsku. A jučer ako samo pratimo malo ekonomiste toliko hvale da smo izvezli preko turizma zapravo smo uvezli dio hrane i preko turizma plasirali, a trebali smo to napraviti domaćom proizvodnjom i plasirati preko turizma. Onda bi to bio totalno jedan izvozni i nama svima poticaj još većom proizvodnjom, za još većom proizvodnjom. Znači naša hrana na našem stolu, a za posebno i za turiste još više od toga tako da ne bi bilo samo uvoz-izvoz, uvoz radi izvoza a plasiran preko turizma. Mislim da treba podržati svaki napor. Ja već sad napominjem po drugi put ako je potrebno neke dijelove ispraviti treba omogućiti plasman izravne prodaje na jasno sanitarno-tehničke uvjete ovoga ispunjavati. Mislim da mi bi trebali i sinhroniziranim, strukturnim mjerama stvarati ekonomski održiva poljoprivredna gospodarstva. Tu se podrazumijeva i direktni plasman. Ako mi perspektivna domaćinstva ne osposobimo za direktni plasman svojih proizvoda pa makar i na ovaj način mi smo njima oduzeli dio dobiti jer su oni ovisnici o eventualno prerađivačima, prepakiračima ili kako se to već zove preprodavačima i oni ne ostvaruju svoju pravu ekonomsku dobit. Naša mala obiteljska domaćinska hoćemo mi priznati ili nećemo egzistiraju i danas. Oni su pod pritiskom velike konkurencije. Ostali praktički jedini pravi domaći tako da kažem proizvod koji i unatoč da ne stvara ekonomski značajniju dobit opstaje, a to s pravom govorimo iz razloga toga da ih trebamo zaštititi jer očito njih ni privatizacija ni pretvorba ni na ovaj ni na onaj način nije okrznula i ostaju na svojem ognjištu, čuvaju već više puta ovdje rečeno i kulturu i običaje što nam je važno. A kad bih imao neposredan pristup proizvođaču dopustili na tržnicu mislim da bi još napravili jedan veći iskorak. Veliki trgovački lanci već sam prije spominjao oni funkcioniraju logikom profita i više puta na uštrb kakvoće opskrbu za potrošače smanjuju na najmanju moguću mjeru. Mislim da bi tu trebala sastav tržnica, veletržnica biti jedna spona gdje bi zapravo se izbjegla takva jedna rabota tako da je nazovem koja nam dio dohotka odnosi u nedogled i zapravo ostajemo sve siromašniji. Događanja u našoj poljoprivredi uz sve nedostatke barem su održala našu poljoprivrednu proizvodnju ekološki prihvatljivom što mora biti polazište svima nama da na malim posjedima još uvijek se može proizvoditi zdrava hrana ali bogme i postići zadovoljavajući rezultat. Međutim, da sada ne spominjem koliko smo mi od deklarativnih do praktičnih poteza daleko jer mi za osiguravanje ekološki uzgajanoga voća i povrća jer imamo za to dispozicije nismo mijenjali zakon još od SFRJ i postoji na snazi tako da znači mi moramo pod jednim užurbanim tempom prilagođavati se stvarnom trenutku i pomalo pratiti trendove izvan jer negdje smo ostali samo na deklaracijama, ništa nismo napravili. Naime, mi imamo u našoj strategiji da treba biti potpora za osnivanje udruga proizvođača za utrženje poljoprivrednih proizvoda. To mislimo za prodaju poljoprivrednih proizvoda neposredno bez posrednika. Tu nismo potrošili zapravo i nismo napravili ni jednu mjeru, a ta mjera u Evropskoj uniji kao jedna od strateških mjera koja potiče baš takvu proizvodnju. Tako da uz ideju i naznaku koju je Klub SDP-a napravio treba podržati taj napor. U svakom slučaju Vlada Republike Hrvatske može na ovaj ili onaj način ili popraviti ili skrenuti bolje ta tako kažem još bolji prijedlog da bude. Ali, Klub HSS-a u ovom zakonu ili ovakvom zakonu sličnoga profila vidi jednu mogućnost za direktni plasman i ostajanje na selu, veću egzistenciju i bolji prosperitet hrvatskoga sela. Zato mi mislimo i ovom prijedlogu dati podršku svejedno kako drugi klubovi misle. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Ispravak netočnoga navoda poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvaženi kolega je rekao da smo za potrebe turizma odnosno uvozimo samo dio hrane. Na žalost, uvozimo do 70% hrane poljoprivrednih proizvoda, voća, povrća, prehrambenih proizvoda. To su najnovija istraživanja, statistički podaci. Prema tome, to je ogroman, nije dio nego čak do 70% što nas treba duboko zabrinuti. Hvala.
Hvala. Klub HSP-a poštovani zastupnik Miroslav Rožić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici. Samo u ime kluba HSP-a nekoliko riječi predlagatelju. Ja bih molio obzirom da još ima vremena da se ovaj prijedlog zakona i nadopuni i izmjeni u nekim dijelovima, pa tko god je zadužen da ovog časa zapiše određene primjedbe u klubu SDP-a neka to učini, ako smatra da su one argumentirane. Prije svega, u ime kluba HSP-a ja ću reći da mi podržavamo potrebu donošenja ovakvog zakona i da ne nabrajam sve ono što je kolega Kolar do sada iznosio kao argumente o potrebi donošenja takvog zakona od SFRJ pa do Europske unije. Dakle, od zakona SFRJ koji to rješava pa sve do Europske unije s kojom pregovaramo. Sigurno je potreba da se donese jedan ovakav zakon. No, ono što se nama čini da ovakav prijedlog zakona kakav je, kakav smo dobili u proceduru ipak ne rješava još neka pitanja koja su po našem sudu od izuzetne važnosti. Prije svega dopustite mi da dam jednu, skrenem pažnju na nešto što se možda čini u, na prvi pogled prozaićno i što bi se moglo svrstati u cjepidlačenje, ali to doista nije. Naime, u zakonu se upotrebljava termin živežne namirnice. A osnovni zakon koji regulira tu materiju, a to je Zakon o hrani koristi termin hrana ili namirnica. Termina živežne namirnice nema u osnovnom zakonu, odnosno u krovnom zakonu, a to je Zakon o hrani. U tom smislu dakako mi mislimo da posebni zakoni ili zakoni sa drugih područja uvijek moraju koristiti terminologiju matičnog odnosno osnovnog zakona kada se govori o istoj stvari. U ovom slučaju dakle to bi dakle značilo da moraju koristiti ili termin hrana ili termin namirnica, a nikako živežna namirnica. Kažem, iako to liči na jedan prozaično i možda razlog je jedino možda cjepidlačenje ono to doista nije. Naime, kad god ovakva napomena izgleda kao cjepidlačenje ona zapravo u biti predstavlja osnovu za uspostavu cjelovitog i sustavnog normativnog uređenja jedna pravne države. A to znači da se isti termin u različitim zakonima koristi uvijek isti, a ne drugačiji. To bi bila dakle jedna nomotehnička primjedba pa bih molio predlagača da tu nomotehničku primjedbu uvaži. Ono što po našem sudu u klubu HSP-a ovaj zakon uz mnoga dobra rješenja ipak ne rješava tu su prije svega prekupci. Prekupci koji izvan uhodanih i kontroliranih točaka državnog aparata prodaju hranu ili predmete opće uporabe. Naime, iluzorno se pozivati na sigurnost građanima pri kupovini kada vrlo često hrana koja ulazi u Hrvatsku i pri tome mislim na svježu hranu, a ne na konzerviranu ili u nekom drugom obliku. Kada takva dakle svježa hrana nije detaljno pregledana i tu uglavnom zbog kratkog roka trajanja, odnosno nema sljedivosti do proizvođača koji je tu hranu proizveo. Drugim riječima, vi zapravo dokumentacijom uz koju ste ta hrana uvozi u Hrvatsku niste u stanju istražiti porijeklo te hrane sve do proizvođača, pogotovo ne u kratkom vremenu. Naime, ja ću vas podsjetiti samo na jedan vrlo nemili događaj koji se dogodio pred nešto više od dvije godine, a to je bila ona skandalozna zaraza sa trihinelozom u Istri kada se je krenulo istraživati zapravo porijeklo mesa koje je izazvalo tu trihinelozu i to na žalost krenulo se istraživati to porijeklo post festum, nakon što su zapravo već ljudi oboljeli od, naglašavam, neizlječive parazitske bolesti. Dakle, trihineloza je, što je manje poznato možda široj hrvatskoj javnosti, neizlječiva parazitska bolest. Ona se može zaliječiti u određenom momentu, međutim, trihinela kao parazit ostaje u organizmu ljudskom do njegove smrti, mislim čovjeka, ne trihinele. Prema tome, uvijek je, ti su ljudi dakle bili ni krivi ni dužni zapravo zaraženi jednom neizlječivom bolesti i onda se dva mjeseca po novinama, sudovima i ne znam kojim sve ne inspekcijama istraživalo porijeklo tog mesa. I na koncu, koliko je meni poznat epilog događaja zapravo se nije istražilo odakle je to meso stiglo i na koji način je završilo u suhomesnatim proizvodima koji su se, naglašava još jedanput, prodavali sa valjanim dokumentima i svom pečatima svih inspekcija, od uvoznih do veterinarskih. Dakle, bilo kakvi navodi da je sve to pod kontrolom sanitarne ili bilo koje druge inspekcije trebalo bi uvijek dokumentirati. Evidentno je naime da veći dio takve hrane prolazi preko mekih granica i to je najvjerojatnije bio ovaj nemili slučaj kojeg sam upravo podsjetio vas na njega. Tako da je dobra kontrola i nadzor nad takvom hranom zapravo iluzija. U tom bi smislu trebalo osigurati da osobe koje smiju prodavati na tržnici, a to je točno nabrojano izrijekom u prijedlogu ovog zakona u članku 10. tko smije prodavati na tržnici, pa ja neću to citirati. Dakle, to je sve ono na što se odnosi članak 10., a posebno voće i povrće i druge proizvode moraju moći pokazati tržnim nadzornicima iz članka 19. ovog prijedloga i drugim inspektorima dokument kojima se dokazuje podrijetlo proizvoda. Naravno, to se ne odnosi na vlastite proizvode, jer kao što znadete sir i vrhnje su … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome, to se odnosi samo na one koji su uvezeni. Po našem sudu, dakle alternative članka 14., 15. i 16. koje su predložene nisu prihvatljive i naš klub bi preporučio da ipak ostane osnovni tekst, ali da se u tom osnovnom tekstu posebno naglasi ovaj problem. Za nadzor nad primjenom tržnog reda propisano je u članku 19. da ga obavljaju ovlašteni djelatnici tržnice, dakle tržni nadzornici, inspektori Državnog inspektorata, komunalno redarstvo i policija. Po našem sudu trebali bi nadzor ovlastiti i sanitarne inspektore koji se također brinu za sigurnost i zdravlje ljudi, a njihovog ovlaštenja su dakako i potencijalna kasnija opravdanja za slabiju primjenu zakona zbog nedovoljnog broja nadzora. Prema tome, uključimo u tu skupinu koja bi imala pravo nadzora i sanitarne inspektore pa će ih biti dovoljno. U svakom slučaju samo jasnim rješavanjem pitanja prekupaca u Zakonu o tržnicama možemo podržati ovaj prijedlog zakona, jer će se time postići dobra uređenost sustava, povećanje prihoda države, kontrola sigurnosti proizvoda i hrane za zdravlje ljudi, a time sigurno i ušteda u dakle, lisnici krajnjih potrošača odnosno građana i bude li se ovaj problem u drugom čitanju riješio na zadovoljavajući način, klub HSP-a će podržati Prijedlog zakona o tržnicama. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Završena je rasprava po klubovima. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Ivo Lončar. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci. Poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, Prijedlog zakona o tržnicama kojega je uputio klub SDP-a i koji se nalazi pred nama, smatram da s obzirom na postojeće zakone, Zakon o komunalnom gospodarstvu i Zakon o trgovini da je on nepotreban, a što je ujedno i stav Vlade koji smo imali otprilike vidjeti. Naime razlozi kojima se predlagatelj rukovodio su sljedeći: ostvarivanje prehrambene sigurnosti stanovništva pri donošenju poljoprivrednoj domaćoj proizvodnji, promicanju malih gospodarstava i ekološkoj proizvodnji, zaštita interesa građana korisnika usluga i zaštiti interesa jedinica lokalne samouprave općina i gradova itd. Međutim svi ti interesi, svi ti ciljevi se ostvaruju na odgovarajući način kroz već postojeću zakonsku regulativu, a smatram da u ovom prijedlogu, poglavito u članku 5. se unose elementi koji bi na neki način doveli do određene konfuzije u ovom dijelu, poglavito što se daje prednost tržišnom pristupu kad je riječ i o koncesijama, zapravo kada je riječ o tržnicama ne govori se striktno da one moraju biti izgrađene na zemljištu koji je u vlasništvu jedinice lokalne samouprave, znači općini ili grada, nego se daje prednost koncesiji i mogu reći da iz takvih jednih razmišljanja bilo je slučajeva i pokušaja određenih jedinica lokalne samouprave da se već uz postojeće tržnice formiraju nove tržnice, a što bi de facto značilo što su forsirali određeni trgovački lanci koji bi na taj način uvoznu robu plasirali na takve prostore pod firmom prodaje na tržnici na malo i de faco seljaka ugušili individualnom proizvodnjom i sve one koji višak svojih proizvoda plasiraju na ovaj način na tržište i do potrošača. U svakom slučaju kada je riječ o tržnicama, smatram da su to komunalni objekti koji mogu biti izgrađeni putem koncesija, ali u prvom redu da bi grad, jedinica lokalne samouprave imala kontrolu, oni trebaju biti izgrađeni na zemljištu grada, odnosno općine. Što se tiče i svega onog što se može ili ne može prodavati, a što je predloženo člankom 10. i člankom 12. predmetnog predmeta smatram da tu također dolazi do određene konfuzije pa de facto se može prodavati jedna široka paleta roba, a što nije u duhu tradicije od kada je riječ o tržnicama u Hrvatskoj, bez obzira da li se radilo o kontinentalnoj ili primorskoj Hrvatskoj. Stav Vlade je znači da postojeća zakonska regulativa to pitanje na odgovarajući način tretira, premda smatram da bi trebalo, a to je i naglašeno, donijeti i novi zakon. U tom novom zakonu koji će svakako biti i koji treba biti kompatibilan sa europskim zakonodavstvom, kada je riječ i o Zakonu o komunalnom gospodarstvu, a poglavito kada je riječ o Zakonu o trgovini i mislim da treba biti jedno poglavlje koje će obrađivati ovu tematiku, prodaje znači problem i prodaju tržnicama na malo, smatram da bi na taj način mogli sačuvati i tradiciju i da takav jedan prijedlog zakona može biti kompatibilan sa zakonodavstvom Europske unije, sa pravnom stečevinom Europske unije. Mislim da ćemo na taj način sačuvati svoju tradiciju i zaštititi interes seljaka, interes individualnih proizvođača hrane koji višak proizvoda će moći dalje plasirati na način, ali hvala Bogu pod kontrolom kada je riječ i o sanitarnoj dimenziji, ali i kada je riječ i o svakom drugom, jer sve robe bez obzira gdje se one prodavale, moraju opet podlijegati pravilima, odnosno Zakonu o trgovini. Ovaj prijedlog SDP-a mislim da ne ide u tom pravcu i uvažavajući sve razloge predlagatelja, smatram da nema potrebe da ide u čitanje i ja osobno neću se moći založiti za njega. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega je govorio da se o ovom prijedlogu zakona SDP-a definira što se ne smije prodavati na tržnicama. Ja vas uvjeravam da je to dobar prijedlog, jer u tradiciji naših tržnica ili barem onih pravih tržnica je upravo da se prodaju poljoprivredni i prehrambeni proizvodi. Na žalost ako ste bili nedavno na bilo kojoj zatvorenoj tržnici u Republici Hrvatskoj, imate da se prodaje sve od igle do lokomotive. Imate primjerice, a svi se jako zalažemo i bore se svi protiv rada nedjeljom, da se primjerice da ne ispada kada govorimo o drugima, na tržnici u gradu Varaždinu u nedjelju prije podne možete kupiti od cipela pa na dalje. Ako vi smatrate da su to proizvodi koje treba prodavati na tržnicama na malo, to je sasvim suprotno duhu naše tradicije. Pogledajte i tržnice i dolje na obali pa i u kontinentalnom dijelu, da se prodaju i različiti obrtnički proizvodi, sve ono što tamo ne spada, a domaća poljoprivredna roba ili domaća roba općenito, pa nisu njoj problem tržnice koje će se osnovati ili koncesija koju će dobiti netko i izgraditi novu tržnicu. Imate primjerice u gradu Ludbregu tržnicu koju su izgradili i grad je dao koncesiju, ima privatna osoba, odnosno pravna privatna osoba koja je osnovala tržnicu. Međutim nama je suština što se tamo prodaje, a na žalost i u domaćim i u vanjskim trgovinskim lancima uglavnom prevladava vanjska roba. Tko je za to kriv, o tome se može razgovarati. Prema tome, podupiranjem ovog zakona dobit ćemo da je više domaće robe na tržnici, ali ne da se prodaje ono čemu se svi protivimo, a to je da u nedjelju umjesto u strane lance idete kupiti cipele recimo na tržnicu.
Hvala. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jure Bitunjac.
Pa u članku 10. na način na koji je koncipiran, ja sam rekao da de facto se može prodavati sve. On je deskriptivan i ako pogledamo ova četiri stavka na način na koji su oni koncipirani u samom prijedlogu zakona, omogućuju prodaju razno-razne robe, a smatram da to nije dobro. A svakako ću reći kada je riječ o tržnicama, da u članku 5. ponovit ću ponovo, vi htjeli ili ne htjeli da unosite tržišne elemente u jednu sferu koja bi trebala biti i koja je opća stvar, koja je javna služba na neki način i gdje bi trebalo zaštititi interese grada, ali i kroz interese grada zaštititi interese ljudi koji žive u okolici i koji prodaju dio svojih proizvoda na tržnicama. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo nekoliko riječi o ovom prijedlogu zakona. U prvom redu mislim da je potrebno podržati namjeru da se u ovom dijelu ovim zakonom uredi određeno tržište, posebno kada se govori o tržištu poljoprivrednih proizvoda i da se na određeni način da prilika našim poljoprivrednim proizvođačima da dođu do tržišta. Mislim da u smjeru u kojemu govori ovaj zakon uz određene nadopune i uz određene promjene, sigurno je moguće učiniti dodatni iskorak koji je potreban da ova čitava materija i ono što je već ovdje jasno napomenuto. Naš najveći problem je da imamo ponekad i višak naših poljoprivrednih proizvoda, naročito kod naših poljoprivrednih proizvođača, a da na drugi način imamo onaj enormni uvoz o kojemu je već ovdje bilo govoreno. Imao sam prilike sudjelovati u određenim projektima, pa tako i u projektu veletržnica koji je bio jedan nacionalni projekt na razini Hrvatske države. Gdje su ti projekti, pa rekao bih, i uspješno se pokrenuli, primjerice od Rijeke pa do Osijeka, gdje smo imali dobre rezultate. No međutim, ono što mi je uvijek zadavalo najveći problem bila je tržnica i veletržnica u Gradu Zagrebu. I ono o čemu ću ovdje reći nekoliko riječi, cijeneći ovaj dobar prijedlog kojeg je dao Klub SDP-a, kažem, sa nekim nadopunama koje je potrebno, imao sam prilike razgovarati sa svima onima koji su obnašali vlast u Gradu Zagrebu i nažalost nikad nisam naišao na sugovornika koji je bio spreman sa zakonom i bez zakona raščistiti ono što se zove «zelena mafija» na tržnicama. Raščistiti ono što se zove «preprodavači» na našim tržnicama. Pokrenuti jednu akciju koja bi omogućila našim poljoprivrednim proizvođačima kao što to lijepo ovdje stoji i u ovom Zakonu, da mogu plasirati svoju robu na tržnicama. Zato mislim da je najpotrebnije kada bi ovaj Zakon sigurno išao u drugo čitanje ali bi bila najpotrebnija ukupna politička volja i to ne samo ovog najvišeg zakonodavnog tijela nego i ukupna politička volja lokalne i regionalne samouprave. Naših gradova posebice, a ovdje posebno ističem Grad Zagreb. Mi moramo imati na obziru da je najveći konzument ukupno poljoprivrednih proizvoda, kada govorimo, govorimo o tim proizvodima sigurno Grad Zagreb. A onda je jako tužno i otužno kada morate vidjeti da naši poljoprivrednici koji se nalaze oko Grada Zagreba ne mogu dobiti ni na tržnicama niti svoje mjesto za prodaju nego moraju biti na neki način, tek oni koji će dodavati nekim velikim šefovima koji su već odavno zakupili ta tržna mjesta i od njih na neki način kupuju i preprodaju drugima. I to je problem koji se ne rješava, to je problem koji egzistira već niz, niz godina, gotovo već nekoliko desetljeća i nećemo se suočiti sa njime. Zato evo, na kraju, podržavamo dakako ovaj Zakon. Mislim da je dobro da se on nadopuni jer ima dakako nekih tehničkih svojih nedostataka. Bilo bi dobro da ga se i usuvremeni jer ono što je napisano u knjizi iz koje je on propisan mislim da ima sigurno svojih nadopuna u tom dijelu. Ali bi bilo jako dobro da se dobrano razmisli o primjeni određenih stvari. Neće nam biti dovoljno, a to će nam sada govoriti ova iskustva oko mnogih drugih zakona koje ćemo morati u budućnosti donositi, primjerice ovih europskih P.Z.E. koje nije samo dovoljno donijeti u Hrvatskom saboru nego ćemo ih trebati primijeniti u praksi. Prema tome, svaki zakon koji ima već u praksi određenu sadržinu sigurno treba dobiti našu podršku. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Završni osvrt, u ime predlagatelja poštovani zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Želim na kraju u ime predlagatelja Kluba SDP-a zahvaliti svim klubovima i svim pojedincima koji su učešće uzeli u ovoj raspravi, u okviru ovog Zakona, a napose klubovima koji su prepoznali ovu našu inicijativu i podržali ju s ciljem … … [[Upadica se ne razumije.]] Moram glasnije govoriti. Dakle, posebno zahvaljujem klubovima koji su poduprli ovu našu inicijativu, prepoznavši ju u cilju boljeg, kvalitetnijeg i preciznijeg uređenja odnosa na ovom području. Naravno, naša želja je bila za kudikamo većom senzibiliziranošću svih, a napose za poljoprivrednim proizvođačima koji su, evo u duhu tradicije, uvažavajući sve ove probleme koje su uvažene kolegice i kolege prije mene rekli. Da pojačamo prije svega direktnu prodaju i bolje uredimo plasman i to domaće robe na tržnicama. Naravno da ćemo sve ove dopune koje ste vi, poštovane kolege, izrekli ugraditi u Konačnom prijedlogu Zakona, ukoliko isti prođe u drugo čitanje. A ukoliko pak se to ne dogodi, želim vjerovati u ime predlagatelja da će Vlada uobziriti sve ovo što je ovim Zakonom i u okviru ove rasprave rečeno i da će u najmanju ruku biti ubrzan postupak donošenja Konačnog zakona koji će urediti ovo područje, a za koje je neupitno da je prijeko potrebno kvalitetno urediti. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog Zakona o tržnicama Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Ne prihvaća se Prijedlog Zakona o tržnicama koji je predložio Klub zastupnika SDP-a zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 71 glas za, 3 suzdržana i 25 protiv donesen predloženi zaključak.
Hvala gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Sukladno članku 93. Poslovnika Hrvatskog sabora, Odbor za predstavke i pritužbe svake godine podnosi izvješće o svom radu kako bi izvijestio Hrvatski sabor o uočenim nepravilnostima kršenja zakonskih propisa, kao i prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima. U 2004. godini Odbor je zaprimio i obradio ukupno 2 tisuće 375 predstavki. Od toga tisuću 85 pismenog sadržaja, 720 telefonskih razgovora, te je 570 građana primljeno na razgovor. To predstavlja brojku koja je na razini Izvješća za 2003. godinu. U Izvješću se osobito ukazuje na veliki broj zaprimljenih predstavki, odnosno pritužbi iz područja mirovinskog odnosa i korisnika socijalne skrbi iz kojih se mogu razaznati teški egzistencijalni problemi jednog dijela građanstva. Dugotrajnost sudskih i upravnih postupaka kao i nemogućnost izvršenja pravomoćnih i ovršnih sudskih odluka, ne izvršavanje presuda Upravnog suda Republike Hrvatske od strane upravnih tijela, posebice ministarstava. Povećan priliv predstavki iz područja zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja u odnosu na prošlo izvještajno razdoblje. Riješeno pitanje otkupa stanova nositelja stanarskih prava vezanih uz Ljubljansku banku. Vlasničko-pravni odnosi posebice u svezi povrata imovine. I teško zapošljavanje, osobito mlade populacije. U izvještajnom razdoblju Odbor je održao ukupno 9 sjednica na kojima je razmatrao predstavke, odnosno pritužbe karakterističnog sadržaja i ukazivao na kršenje ljudskih prava građana, te sukladno s tim zauzimao određena stajališta i donosio zaključke koje je upućivao nadležnim tijelima radi poduzimanja radnji za rješenje određenih problema. Kao najznačajniji slučaj koji je razmatran na sjednici Odbora ističemo predstavku građana koji su 13 godina pokušavali otkupiti stanove bivše Ljubljanske banke. Inicijativom Odbora taj je postupak okončan i gotovo 30 obitelji je uspjelo otkupiti stanove na kojima su imali stanarsko pravo. Isto tako Odbor je često razmatrao problematiku povratka prognanika i izbjeglica u Republiku Hrvatsku kao i povrat njihove imovine i u skladu sa zakonom zauzimao određena stajališta i o tome izvješćivao nadležna tijela. Odbor se također bavio problemima sudskih postupaka, posebice zbog obraćanja građana na dugotrajnost postupaka, rješavanja pravnih sporova pred Upravnim sudom Republike Hrvatske, pa je stoga odbor često slao požurnice sa zamolbom da se postupci ažurnije rješavaju, posebice kada su u pitanju prava Hrvatskih branitelja. Odbor za pretstavke i pritužbe je dana 29. lipnja 2005. godine na 11. sjednici jednoglasno donio zaključak da se prihvaća izvješće o radu odbora za 2004. godinu, te predlaže Hrvatskom saboru njegovo prihvaćanje. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Jelena Pavičić Vukičević. Nema je. Klub gubi pravo na riječ. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Bit ću kratak, klub HSP-a normalno da će podržati ovo izvješće, ali ono što je najbitnije vezano za ovo izvješće situacije je na žalost ista kao i vezano za prošlogodišnje izvješće. Ono ukazuje na rak rane u hrvatskome društvu, znači ne funkcioniranja pravne države, probleme obespravljenih hrvatskih građana, bilo da je riječ o umirovljenicima, radnicima, mladeži, Hrvatskim braniteljima koji su ušli u labirinte birokracije pred kojima sve što pokušaju uvijek nailaze na zatvorena vrata i sama činjenica koliko je bilo i telefonskih poziva i sama činjenica da se tijela državne uprave moraju upozoravati da su obvezna provoditi presude Upravnog suda dovoljno ukazuje i kako nam je stanje ne samo u okviru pravosuđa, vezano za dugotrajnost sporova kod Upravnog suda Hrvatske, nego i na odnos same državne uprave prema hrvatskim građanima u onome dijelu, što je najvažnije u ostvarivanju prava, a vidjeli smo koliki se dio odnosi na području iz stjecanja prava u okviru mirovinskog osiguranja vezano za razno-razne socijalna pitanja i to nas treba sve dobro i duboko zabrinuti, jer to sve je na određeni način iskazan i uz viješću bili i u pučkoga pravobranitelja i očito da se više ne može ovako samo iz godine u godinu slušati izvješća, konstatirati probleme, a da ne poduzmemo nekakve mjere i prije svega mislim da bi ovdje trebali skrenuti pozornost Vladi i to izvješće dostaviti Vladi Republike Hrvatske da pokuša napraviti neki akcijski plan, ne samo za slučaj Gotovine i ostalih, nego i za ovaj dio kako i na koji način staviti u funkciju državne uprave, s jedne strane što je obveza Vlade i kako na koji način zakonodavno reagirati vezano za sporost pravosudnih tijela. Nešto smo pokušali ovih dana, ali se to odnosi na redovne sudove, ne odnosi se na Upravni sud, a čak i u Kaznenom zakonu reagirati kad odgovorne osobe, bilo u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, bilo u ministarstvima i drugim državnim, središnjim tijelima državne uprave, ne poštuju odluke Ustavnog suda, nego dapače. To su one stare stvari, Upravni sud donese odluku, onda ministarstvo na koje se ta odluka odnosi opet sve kreće iz početka i to traje po 7, 8 godina, imamo razno-raznih predmeta i razno-raznih slučajeva. Ako se samo zadovoljimo na svim ovima konstatacijama prihvatimo izvješće, nismo ništa napravili da bi poduzeli mjere i reagirali kako premostiti i kako doskočiti ovoj birokraciji, a sve to znači vidjeli smo i razno-raznim izvješćima i oko korupcije i svega ostaloga, sve se to nataložilo i građanin kad krene rješavati nešto zna kakva je situacija i onda traži veze i taj slučaj, ali znamo da i dobro je ovdje da je odbor uspio riješiti i pitanje otkupa stanarskog prava za građane oko Ljubljanske banke i od svega ostaloga, znači da se nešto može raditi, ali na žalost znamo i sami da odbor baš nema neke velike nadležnosti u smislu nalaganja tijelima državne uprave i drugima, a može ići samo putem zamolbe, prijedloga i svega ostaloga, ali mislim da bi se mi morali duboko zabrinuti i obvezati i Vladu da poduzme učinkovite mjere, jer u svim izvješćima i ovoga odbora i ranijima, vjerojatno ako nešto napravimo bit će ubuduće, samo ćemo konstatirati da hrvatski građani imaju ogromnog problema, a da se zakoni ne provode, a mjerodavni nisu odgovorni za to. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Sabora. Imam svega nekoliko riječi. Ovaj naš Odbor Saborski za pretstavke i pritužbe radi, građani te pretstavke šalju, oni to obrađuju, ne može se sad tu drugo nego ovakav izvještaj prihvatiti, jer je pitanje i što tu odbor uopće učiniti, odbor je uglavnom nemoćan. To i čitamo i ovoga izvješća. To izvješće možemo prihvatiti, druge godine ćemo prihvatiti novo izvješće gdje će vjerojatno biti opisani isti slučajevi, jedino će se inicijali u njima mijenjati. Da se vidi tu nekakav napredak, ne vidi se. Tu zapravo cijeli ovaj izvještaj je opis jedne kafkijanske situacije. Mali nemoćni građanin pred golemom, ogromnom, birokatiziranom državom. I što da on napravi u sudaru s tom državom? Ništa. On tu u pravilu izvuče deblji kraj. Možda je najilustrativniji primjer opisan u slučaju pod rednim brojem 13, još ima i taj nesretni broj. Kaže ovako, opis slučaja, gospođa K.K. iz Zagreba zatražila je pomoć u svezi savjeta radi poboljšanja socijalne situacije u kojoj živi. U kratkom vremenskom razdoblju izgubila je supruga i kćer iza koje je ostao dug koji je nastao radi liječenja kćeri. Obratila se i Centru za socijalnu skrb za pomoć, dobila je jednokratnu pomoć. Mirovina joj nije dostatna za život i režije. Poduzete mjere. U svezi toga problema odbor je kontaktirao Centar za socijalnu skrb u Zagrebu. Ishodi rješenja. Odbor je zaprimio iscrpno očitovanje od nadležnog centra i time je predmet riješen. Mi ništa ne znamo jel' ta gospođa danas i dalje ima za život, nema za život, to je tipičan odnos birokracije prema čovjeku čija je egzistencija možda ugrožena. Dobilo se iscrpno izvješće Centra za socijalnu skrb koji je gospođi najprije dao jednokratnu pomoć kao da njoj nekakva jednokratna pomoć može pomoći. Ne može ona riješiti njezin problem, a onda kad joj se obratio ovaj odbor onda je centar poslao iscrpno izvješće. Od tog iscrpnog izvješća gospođi neće biti ništa bolje. Ništa, niti malo. Druga velika tema kojom se već danima ovdje bavimo u Saboru, to je pravosuđe. Evo opet rad sudova, opet neriješeni slučajevi, nema teme, nema tako reći zakona, nema područja u koje se zaviri, a da ne naiđemo na isti problem, sudovi rade sporo, građanska prava, prava ljudi koji se spore pred tim sudovima su ugrožena sporim radom tih sudova. I šta se sad tu konstatira u ovom izvješću? Veli reforma pravosuđa je u tijeku, pa se nadamo boljemu. A koja reforma pravosuđa? Što se u toj reformi pravosuđa događa da ti predmeti ne traju tako dugo? Što? Tko mi može reći što se dogodilo? Što smo mi to napravili, što je Vlada predložila, a mi usvojili ovdje da tih predmeta druge godine bude manje nego ove godine? Ima ih više. Sad ih ima čini mi se milijun i pol neriješenih, milijun i 600 tisuća. Bilo ih je milijun i 300 tisuća prošle godine a pričamo stalno reforma pravosuđa, radimo reformu pravosuđa. Evo očekujemo od te velike reforme pravosuđa rezultate. Pa što građane briga za reformu pravosuđa. Njih briga da se ti njihovi predmeti rješavaju a ne da se gomilaju i da ih je sve više. Prema tome, i ovdje u ovom izvješću što odbor može reći? Kod svih, kod ovih predstavki skreće se pozornost na činjenicu da Hrvatski sabor ne može niti se smije uplitati u rad sudbenih tijela pa stoga građanima ne može davati odgovore koje oni traže. Nikako se dakako ne smiju u rad suda upletati ni Sabor, ni Vlada, ni javnost, ni novinari, jedino se Gredelj smije u to uplitati, nitko više. I naravno, dok se nitko ne bude smio u njihov rad uplitati nećemo mi imati milijun 600 tisuća kao ove godine. Na godinu imat ćemo milijun 800, pa dva milijuna neriješenih spisa. To će ići u nedogled jer su građani pred tim sudovima. Znate, sudovi više nisu u Hrvatskoj, više nisu forum u kojem se ostvaruje pravda. Oni su postali tijelo za poticanje nepravde. Jer oprostite, ako se ne rješavaju stvari, ako se spisi ovako gomilaju mi ni o kakvom ostvarenju pravde na tim sudovima govoriti ne možemo. Prema tome, to mi jedino sa žalošću možemo konstatirati da je odbor saznao što je saznao iz tih predstavki, da nam je uputio izvješće korektno kako i je korektno. Možemo to izvješće prihvatiti ali od prihvaćanja takvih izvješća i od pisanja takvih izvješća i od svega toga zapravo nikakve koristi velike nema. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege! Pa ispravio bih netočan navod kolege Stazića koji je maloprije kazao da od reforme pravosuđa zapravo nikakve koristi, da je sve više i više neriješenih predmeta. To jednostavno nije točno. Mnogi pokazatelji govore o tome da se broj predmeta smanjuje. Evo, ja ću biti slobodan recimo pročitati jedan dokumenat iz Općinskog suda Slavonski brod koji sam dobio na kraju 2004. godine zemljišno-knjižnom odjelu ovoga suda bilo je 10 tisuća 881 neriješeni predmet, da je zaprimljeno novih … [[Govornik se ne razumije.]] u ovom trenutku ima u odijelu neriješenih tisuću i 19 predmeta itd., itd. Prema tome, nije točno. Ovo je samo jedan pokazatelj da nije točna konstatacija kolege koji je maloprije kazao.
Povreda poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, mi imamo institut ispravak netočnog navoda a još nismo uveli institut ispravak točnog navoda. Kad ga uvedemo onda će se moći ovakvim netočnostima ispravljati točan navod, točne brojke. Povećao se broj neriješenih spisa i povećao se priljev spisa na sudove.
Zahvaljujem. Ali imajte … [[Govornik se ne razumije.]] bila je primopredaja službe pa nisam vas čuo, pa onda nisam mogao reagirati. [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Idemo dalje. Riječ ima uvaženi zastupnik Miroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa odmah na tragu ovoga o čemu je govorio kolega Stazić s obzirom da sam i sam član ovoga odbora i moram reći da odbor radi sa puno entuzijazma nažalost sa malo rezultata. Moram sada s obzirom da je rečeno kako kolega Stazić govori kako i ja osobno smatram da od reforme pravosuđa u ovom trenutku ništa. Ajde, mogu prihvatiti i sve one koji kažu da je reforma pravosuđa daleko odmakla, međutim ukoliko čitamo završna ili zaključna razmatranja ovdje se upravo svi žale na sporost sudova i to na nedopustivu sporost sudova, pa čak i onda kada se bez želje da se utječe na rad sudova upućuju zamolbe iz odbora da se ubrzaju postupci ili da se dobiju podaci. Poštovani kolega, možda od reforme pravosuđa ima nešto, međutim mali ljudi tu reformu nažalost još uvijek ne osjećaju, vjerojatno još neko vrijeme neće ni osjećati bez obzira na statistike koje će ova ili ona, prijašnja ili sadašnja ili svaka buduća Vlada izreći. Statistika je jedno, međutim ona često puta vara jer mali ljudi koji čekaju pravdu i upravo zbog toga dolaze pred odbor sa svojim predstavkama nemaju od toga ništa. Ono što treba sve nas zabrinjavati to je ako gledamo i ove karakteristične slučajeve da se često puta događa da je Hrvatski sabor nekim tijelima, nekim udrugama dao javnu ovlast a u isto vrijeme oni se oglušuju kada trebaju bilo Odboru za predstavke ili bilo kojem drugom državnom tijelu dati odgovor možemo si zamisliti i pitati mi sebe i vas kako se ponašaju prema malim ljudima ako na saborski odbor jednostavno kao što gledate opis slučaja broj jedan Hrvatska komora arhitekata i inženjera u graditeljstvu još uvijek se nije očitovala. Pa imamo ministarstvo to i to, još uvijek se nije očitovalo. Imamo Zakon o pravu na pristup informacijama koji očito isto tako ne uvažavaju upravo oni koje Vlada i ovaj parlament plaćaju. Prema tome, što govorimo, o čemu pričamo, reforma pravosuđa? Priča za malu djecu. Upravo zbog toga čini mi se da bi jedan od zaključaka na ovakve izvještaje koji je korektno sročen jer se mora priznati da se u odboru pokušava uistinu raditi sa velikim brojem ljudi na našim sjednicama na našim sjednicama uistinu dolaze ljudi koji su iscrpili gotovo svaku mogućnost da dođu do nekakvog pravorijeka. Ali nama ostaje kao zaključak da kaznimo bilo putem Sabora ili nadležnih, ostalih nadležnih državnih tijela one koji jednostavno ne poštuju proceduru, koji ne poštuju prava ljudi ali moram reći i ako se još jedanputa naglašavam, mislim da je to izuzetno važno. Ako se tako komotno pa mogu slobodno reći, ispričavam se ako sam nekoga povrijedio, pa i uvređujuće i bezobrazno ponašaju prema jednom saborskom odboru onda im je najnormalnija stvar da se na sasvim drugačiji način još bezobraznije ponašaju prema malim ljudima. Ja vas upozoravam na slučaj pod rednim brojem 15, to je jedan koji nam pokazuje nažalost kako često puta ovime ne idem niti na sadašnju niti na bivšu Vladu, na bilo koga jer pokušava se utjecati da se te stvari promijene. Međutim, nažalost s previše, sa premalo uspjeha. Primjerice, ovdje se kaže da su se žalile osobe na šikaniranje, da se izvan radnog vremena pojačana buka, to je često puta i za obično ugostiteljske lokale koji su u zgradama pa rade duže od radnog vremena. I zamislite čudna li čuda obično kad treba izmjeriti razinu buke to je jedan od primjera koji znam jer su mi se žalile i osobe u gradu Varaždinu da obično oni koji to trebaju mjeriti vjerojatno uz nekakvu najavu dođu ma baš onda kada te buke nema. I tko strada? Opet strada mali čovjek. Prema tome, zaključak svih ovih predstavki koje su, ljudi se žale zato što izgube svaku nadu i nemojmo se čuditi tome što onda odlaze izvan Republike Hrvatske pa s nama Hrvatima i građanima Hrvatske imaju posla i u Strasbourgu i na svim drugim lokacijama dokle god oni koji ne izvršavaju svoje obveze ne budu bili kažnjeni za svoj nerad, ne budu bili javno prozvani za ono što su propustili činiti ili ne čine dotle će imati ovakvo stanje. A imat ćemo drugi tjedan i raspravu o državnome proračunu. Tu je mogućnost da govorimo onda i o državnoj upravi jer ovdje se najčešće govori o onome što možemo nazvati ili svesti pod naziv državna uprava o onima koji se žale na male plaće često puta ne rade. Ajmo se, ja se nadam da ćemo to i u proračunu za sljedeću godinu vidjeti. Povećajmo plaću u državnoj upravi, smanjimo državnu upravu a da onda bude i učinkovita i racionalna i da ovakvih predstavki bude što je moguće manje. Hvala lijepo.
Replika. Uvaženi zastupnik Kovačević.
Pa slažem se sa većinom što je rekao uvaženi kolega, s time znači da bih molio isto podršku da svi apeliramo i na Vladu da je zadužimo da napravi jedan akcijski operativni plan kako i na koji način srediti stanje u državnoj upravi. Kako i na koji način staviti birokraciju u funkciju hrvatskih građana a ne da budu svrha sama sebi. I zbog toga mi je očito, osobito drago da je tu i ministar Šuker, pa valja će nešto i on osobno poduzeti ne samo oko proračuna. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Pa ja se zahvaljujem na razumijevanju kolege Kovačevića, mislim da bi to bio dobar put, ta sretna okolnost što je ministar ovdje ali ne samo na državnu upravu ili ono što možemo podvesti. Nego evo imamo ja sam dao primjer, nego i na one koji dobivaju državne ovlasti, na temelju tih državnih ovlasti uistinu imaju često puta velika prava, a kao što vidimo imaju male odgovornosti i obveze.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Vladimir Štengl.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Uoči dana sjećanja na žrtve Vukovara 91. godine, sjećanja koja, dozvolite mi to reći u ovom Visokom domu, ipak posebno proživljavam. Imam na to pravo ali ga i nikome ne odričem. Želim se osvrnuti na ovo izvješće. Kao što je vidljivo iz izvješća, Odbor je tijekom 2004. godine zaprimio 2375 predstavki, odnosno pritužbi. Smatram da je potrebno obzirom na njihov značaj i za zemlju u cjelini posebno se osvrnuti na dva područja obrađena u izvješću. To su imovinsko pravni odnosi i obnova i povratak prognanika i izbjeglica. Podatak koji držim važnim za istaknuti je činjenica da je do sada vraćeno ukupno 18736 stambenih jedinica koje su bile zauzete i u … [[Govornik se ne razumije.]] Republike Hrvatske. Kao poseban problem ističem činjenicu da više od 20% od navedenih ili točno 3357 kuća je i danas prazno jer vlasnici nisu preuzeli svoju imovinu. Primjerice Ministarstvo je u posjedu čak 1200 ključeva, objekata koji su iseljeni od privremenih korisnika a čiji vlasnici još nisu preuzeli svoju imovinu. Iz ovih bi se podataka lako moglo iščitati da političke tenzije koje se stvaraju u fazi postavljanja zahtjeva za hitno iseljenje privremenih stanara kako bi se mogli useliti vlasnici ne odgovaraju stvarnom stanju na terenu. Za Hrvatsku državu to je dobar pokazatelj da problemi ne leže u nedostatku političke volje od strane institucija države nego da su oni na drugoj strani i puno širi i kompleksniji. Samo u 2004. godini i prva četiri mjeseca ove godine njihovim vlasnicima vraćeno je 2960 kuća što obzirom na troškove alternativnog smještaja koji su bili prisutni pri iznalaženju rješenja za osobe koje su bile u tim kućama i ukupni pravni organizacijski napor koji je pri tome bio potreban ukazuje u to da se ukupna Vladina politika u ovom području dobro provodi i daje značajne i konkretne, svima vidljive pomake. Vladinom politikom i sredstvima državnog proračuna, na područjima od posebne državne skrbi, do sada je riješeno i stambeno zbrinuto, 11 tisuća 903 obitelji od čega su većina bili privremeni korisnici uglavnom iz Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne gore. Istina broj od 21 tisuću zahtjeva koji još treba riješiti govori da je dosta, da još dosta posla ima i da će se još značajna sredstva morati uložiti ali treba istaknuti da je među 21 tisućom ne riješenih zahtjeva značajan udio bivših nositelja stanarskog prava. U proračunu za 2005. godinu, za ove namjene predviđena su značajna sredstva u visini 422 milijuna kuna a u prosincu 2004. godine Vlada je produžujući do 30. lipnja 2005. rok za podnošenje zahtjeva za stambeno zbrinjavanje povratnika bivših nositelja stanarskog prava izvan područja od posebne državne skrbi još jednom pokazala spremnost i snažnu političku volju da se nastavi kvalitetno i dugoročno uspješno rješavanje ove problematike. Ovdje još ističem da je gleda područja od posebne državne skrbi u programu za 2005. godinu predviđena obnova 1200 stanova u stambenim zgradama od čega najveći broj na području grada Vukovara. Ministarstvo je formiralo i liste prioriteta izvan područja od posebne državne skrbi za čije će rješavanje Ministarstvo kupiti određen broj stanova na tržištu budući trenutno nema raspoloživih stanova iz programa POSA-e. Sve iznijeto ukazuje na to da na jednoj strani i dalje imamo pritužbe građana na sporost upravnih i sudbenih tijela u svezi povrata imovine a na drugoj da unatoč tome imamo rezultate koje nitko ne može osporiti i koji zaslužuju da budu vrednovani u Hrvatskoj pa i međunarodnoj javnosti. U ovim danima kada su otvoreni pregovori za punopravno članstvo u EU, Hrvatska tako dokazuje svoju privrženost europskim vrijednostima u koje svakako ulazi nepovrjedljivost privatne imovine i zaštite integriteta privatnog vlasništva. Obzirom na rat i sve ono što je on sa sobom donio, problemi sa kojima smo suočeni i nisu jednostavni za rješavanje ali niz podataka iz ovog izvješća ukazuje na to da smo na dobrom putu i da bilježimo rezultate koje nitko ne može osporiti. Drugo područje na koje se posebno želim osvrnuti je obnova i povratak prognanika i izbjeglica što držim da su dva neodvojiva poglavlja. Početi ću od globalnih podataka. Ukupno je do sada a nakon Domovinskog rata i uspostave punog suvereniteta u Hrvatskoj obnovljeno 134 tisuće 793 razorenih ili oštećenih kuća i stanova a vrijednost te obnove iznosi 14,9 milijardi kuna. Za obnovu takvih razmjera bio je potreban značajan i financijski i svaki drugi napor a cijenu i teret te obnove podnijeli su svi građani a posebno porezni obveznici Republike Hrvatske. Kada govorimo o 2005. godini treba reći da je riječ o obnovi nešto više od 9 tisuća stambenih jedinica i to 8200 stambenih jedinica iz programa obnove za 2005. te 830 stambenih jedinica čija je obnova započela prošle godine. Istina je da još imamo i 9400 ne riješenih zahtjeva za obnovu od kojih bi međutim, također većina treba biti riješena do kraja ove godine. Od ovog broja 1300 zahtjeva podnesenih do 2001. godine a 8100 je novih zahtjeva. Od ukupno 16200 novih zahtjeva dakle, u novim, odnosno produženim rokovima za podnošenje rješenja je 1/" a 50% dakle, druga polovina preostaje za riješiti. Sredstva koja su za ove namjene bila predviđena u proračunu za 2005. bila su vrlo značajna. Ukupno 672 milijuna kuna od čega je 619 milijuna kuna bilo za obnovu kuća višeg stupnja oštećenja a nešto iznad 53 milijuna kuna za obnovu kuća nižeg stupnja oštećenja. Na ovo se nadovezuje daljnjih 678 milijuna kuna sredstava iz državnog proračuna za obnovu komunalne i socijalne infrastrukture a samo za projekt elektrifikacije povratničkih mjesta većinom sa srpskim povratnicima Ministarstvo i HEP do kraja listopada ove godine utrošiti će 50 milijuna kuna. I na kraju nešto o povratku prognanika i izbjeglica. Od početka povratka procesa 95 godine ukupno je u Hrvatskoj registrirano 332 tisuće 968 povratnika od čega 216 tisuća prognanika većinom građana hrvatske nacionalnosti te 116 tisuća 597 manjinskih povratnika građana srpske nacionalnosti. U strukturi manjinskih povratnika najveći broj od 84 tisuće i 478 povratnika iz Srbije i Crne gore, 23 tisuće čine raseljene osobe u hrvatskom Podunavlju dok je 8 tisuća 414, 416 povratnika iz Bosne i Hercegovine. Od navedenih gotovo 333 tisuće povratnika u statusu i skrbi Ministarstva njih je 5 tisuća 363 ili svega 1,5% ukupnog broja što držim rezultatom vrijednim svakog priznanja. Samo tijekom prethodne 2004. godine u Hrvatsku se vratilo 12 tisuća 478 povratnika od kojih 58% ili njih 7 tisuća 295. čine povratnici srpske nacionalnosti. U 2005. godini bilježimo novih 2091 povratnika od kojih 69. srpske nacionalnosti. Jedan podatak osjećam za obvezu posebno istaknuti. Od 5 tisuća 100 prognanika u Hrvatskoj danas njih tisuću 69 je iz ostalih dijelova Hrvatske, a čak 4 tisuće 31 iz Hrvatskog podunavlja, odnosno grada Vukovara. To znači da je 8 godina nakon mirne reintegracije Hrvatskog podunavlja situacija takva da 80% svih hrvatskih prognanika čine ljudi s ovog područja. Hoću reći da je u obnovi Hrvatskog podunavlja i grada Vukovara država učinila dosta, ali da ima još dosta posla do potpune sanacije tog stanja i da u tom dijelu ne smijemo posustati. To nemamo pravo niti prema onima koji su tamo branili Hrvatsku i položili svoje živote, ali ni prema onima koji su i danas u jesen 2005. još u statusu prognanika i još čekaju povratak. I ukupni podaci s područja povratka imovine obnove i povratka prognanika izbjeglica, kao i pokazatelj za 2004. i 2005. godinu ukazuju na vrlo značajna sredstva koja država Hrvatska prvenstveno izdvajanjima iz državnog proračuna uložila kako bi sanirala ukupne posljedice ratnih šteta u ovom najosjetljivijem i najvažnijem području a to su građani koje je rat direktno pogodio i otklanjanje tih posljedica te stvaranje preduvjeta za punu normalizaciju života na tim područjima. I u narednih nekoliko godina do završetka pregovora i ulaska Hrvatske u EU smatram da bi država i aktualna Vlada na čelu s premijerom doktorom Sanaderom trebala nastaviti ovim putem i taj posao dovršiti jer je on u interesu svih građana. Kako zbog zarastanja starih rana, tako i zbog stvaranja ozračja sigurne pravne gospodarske perspektivne države u cjelini, čemu svi moramo težiti, u čemu svatko od nas treba u granicama svojih mogućnosti dati svoj doprinos. Hvala.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Jelena Pavičić Vukičević. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Eto, i osobno sudjelujem u radu ovog Odbora za predstavke i pritužbe pa bih htjela reći nekoliko riječi i zapravo naravni našega posla. Dakle, u 2004. godini taj je Odbor obradio ukupno 2 tisuće 375 predstavki i pritužbi i doista smatram da je izvješće vrlo kvalitetno napravljeno i da su posebno dobro obrađeni upravo ti karakteristični predmeti koje smo obrađivali na naših 9 sjednica Odbora u toj godini. … [[Govornik se ne razumije.]] zapravo naglasak u ovoj raspravi htjela staviti na jedno drugo mjesto i zapravo bih željela istaknuti da i stručna služba i odbor koji se bavio dakle sa ovih 2 tisuće 375 konkretnih životnih sudbina, sa 2 tisuće 375 konkretnih problema onih ljudi koji su pokušavali rješenje svojih problema riješiti na mnogim drugim instancama i zapravo nisu to uspjeli. Radi se o onim frustrirajućim situacijama u kojima zapravo ljudi iz svih dijelova Hrvatske nigdje nisu uspjeli pronaći izlaz i na posljetku su se obratili odboru u zakonodavnom tijelu Republike Hrvatske koji donosi zakone koji se u praksi vrlo često krše. To naravno ne smatram karakteristikom samo našeg sustava. Činjenica je da se to događa i u drugim državama, ali zapravo vjerujem da se u tim drugim državama ne izražava nemoć toliko često kao u našem primjeru. Željela bih naglasiti da su predstavnici različitih ministarstava uglavnom kompetentno davali tumačenja u onim situacijama u kojim su upravo ministarstva mogla dati završnu riječ. No, na sjednice se na žalost sa istim intenzitetom nisu odazivali predstavnici trgovačkih društava u vlasništvu države, niti naravno predstavnici privatnih tvrtki i vrlo često je bilo teško utvrditi pravo činjenično stanje. Odbor se također u svome radu suočavao i sa problemom da se vrlo teško imao kome obratiti. Imali smo tako recimo slučaj da je jedan predstavnika sindikata koji bi trebao štiti interese prava radnika, recimo jedne tvrtke u stečaju upozoravaju nas kao članove tog Odbora, kao članove zakonodavnog tijela da Odbor mora raditi sukladno zakonu i da se ne smije vršiti pritisak na sudbenu vlast. Odbor doista ne može vršiti pritisak na sudbenu vlast. Ali eto, činjenica je da se može vršiti pritisak na zakonodavnu vlast koja dalje ne može vršiti pritisak, niti na izvršnu, niti na sudbenu vlast. Činjenica je da građane Republike Hrvatske ne opterećuje ova trodioba vlasti i da oni zapravo sa punim pravo očekuju da mi budemo njima na dispoziciji u onim situacijama kada sami ne mogu izaći iz svoga problema. Dakle, smatram da je rad Odbora tek karika u lancu odgovornosti svih nas prema našim sugrađanima i naša je zapravo dužnost ne smatrati to pritiskom, smatrati to našom obavezom. I u naravno našoj budućoj suradnji i sa ministarstvima i sa svim zainteresiranim strankama u tim postupcima ja bih u svakom slučaju željela naglasiti da je tu potrebno puno razumijevanja ali da je činjenica i da ne možemo od nekih problema više okretati glavu kao da zapravo nismo mi ti kojima se građani mogu obratiti. Ponekad smo mi, kažem, zadnja instanca kojima se građani obraćaju i taj pritisak koji mi možemo vršiti na različite instance vlasti u državi mislim da nije negativan, nego da svima mora biti pozitivan poticaj. Hvala.
Zahvaljujem. U ime kluba SDSS-a pet minuta uvaženi zastupnik Stanimirović.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Odbor za predstavke i pritužbe je dalo svoje izvješće o radu za proteklu godinu. Iz njega smo vidjeli da u uvodnim napomenama se praktično govori isključivo o članku 93. Poslovnika Hrvatskog sabora gdje on izvještava Hrvatski sabor na kršenje zakonskih propisa. Ukazuje na štetne posljedice koju su od šireg značenja. Predlaže poduzimanje potrebitih mjera za njihovo otklanjanje. Vidljivo je također da je ovaj Odbor 2004. godine zaprimio i obradio oko tisuću 73 predstavki i pritužbi u pismenom obliku, 570 građana da je primljeno na razgovor i obavljeno je 720 telefonskih razgovora. U izvješću je ukazano nekoliko najčešćih oblika iz kojih je pristiglo najviše predstavki i žalbi, to su prvenstveno stambeno-komunalni poslovi, imovinsko-pravni poslovi koji se odnose na obnovu, na program pomoći Vlade RH povratku izbjeglica iz BiH i povratak prognanika izbjeglica u Hrvatskoj. Zatim je, odnosno se na socijalno-zdravstvenu politiku, na rad sudova, te lokalnu samoupravu i radne odnose. Što se tiče ove prve točke u stambeno-komunalnim poslovima u svim podnescima građani se najčešće u svojim podnescima žale na neučinkovitost i sporost lokalnih tijela vlasti i sudova na svim razinama, a vezano je za dodjelu stanova, deložacije, obnovu ratom porušenih kuća, ometanju mirnom korištenju stana i drugima, te problematiku bespravne gradnje. Postavlja se pitanje što je imenovani Odbor poduzeo i ukazao Saboru vezano za kršenje zakonskih propisa i što je Hrvatski sabor poduzeo za uklanjanje štetnih posljedica koje su od šireg značenja. U drugoj točki govori se o imovinsko-pravnim odnosima i u ovom poglavlju prvenstveno se govori o povratu privatne imovine te sporost i upravnih i sudbenih tijela. Iako je zakonski rok za povrat privatne imovine istekao završetkom 2002. godine to nije učinjeno potpuno do današnjeg dana iako se mora priznati da je tokom prošle godine učinjen velik napredak i vlasnicima vraćeno 1 tisuće 312 kuća privremenih korisnika i oko 500 slučajeva bespravno korištenje imovine. Ne može se oteti utisku također da je dat prioritet kupovini APN kuća, 1.292 u 2004. godini u odnosu na izgradnju objekata. Ako pribrojimo još oko hiljadu i sto kuća koje su vraćene u 2005. godini, onda se dolazi do brojke od ukupno 4 hiljade kuća koje su vraćene njihovim vlasnicima. Imenovani odbor nije ukazivao Saboru na čitav niz kršenja zakonskih propisa niti je isticao pravo vlasnika iznad prava privremenog korisnika. Dolaskom do svoje imovine mnogi vlasnici susreću se sa nepremostivim teškoćama vezano za potraživanje privremenih korisnika njihove imovine, za određena ulaganja i dodijeljene im objekte na što nemaju pravo jer je Vlada bila ta koja je upravljala napuštenom imovinom i davala je na privremeno korištenje. Imenovani odbor je morao ukazati Saboru na navedene pojave, a onda poduzeti potrebite mjere da se nepravilnosti otklone i vlasnici oslobode tih potraživanja. Stambeno zbrinjavanje bivših nositelja stanarskih prava su pritužbe i žalbe koje su najčešće i najbrojnije, a stavka u budžetu za tu namjenu u 2000. godini nije niti taknuta i ovaj vid zbrinjavanja van područja od posebne državne skrbi nije ni započet, a ista je situacija u ovoj godini, jer proces nije počet niti na simboličnom nivou a sredstva su također u budžetu za te namjene predviđene u iznosu od 44,4 milijuna kuna što je dovoljno za kupovinu oko 500 stanova što je svega od oko 10% predviđenog iznosa. Trenutačno postoji preko 9 hiljada zahtjeva stambenog zbrinjavanja od čega je 60% u područjima od posebne državne skrbi i oko 40% izvan njega. Što se tiče obnove kuća može se konstatirati da je do sada u RH obnovljeno 136 hiljada 380 razorenih kuća ili stanova što iznosi oko 15 milijardi kuna, a da je prošle godine obnovljeno ukupno 8 hiljada kuća i to u velikom procentu povratnicima srpske nacionalnosti. U produženom roku za obnovu tokom šest mjeseci prošle godine podneseno je još 16 hiljada novih zahtjeva za obnovu od čega je posebno rešeno 9 hiljada 700, a ostalo je nerešeno oko 7 hiljada i 800 zahtjeva. Ovom prilikom mora se konstatirati da postoje žalbe iz ranijih godina u drugostupanjskom postupku za oko 10 hiljada 880 zahtjeva koji su riješeni u prvostupanjskom postupku negativno, jer su bili upitni prebivalište, kategorija oštećenja, suvlasništvo, nepotpuni zahtjevi, smrt stranke i drugo, što opet dolazi na ovaj odbor sa zahtjevom za pomoć u ubrzanju postupka kod nadležnih tijela, jer se drugostupanjsko rješenje čeka i po nekoliko godina. Hvala i živili.
Zahvaljujem. S ovim zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Glasanje će biti naknadno.
Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2004. godinu Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2004. godinu." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 93 glasa za i 3 suzdržana donesen je predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda - Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije u 2004. godini Sukladno članku 21. Zakona o Financijskoj agenciji, nadzorni odbor dostavio je navedeno izvješće. Materijale ste primili poštom. Raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Predstavnik predlagatelja ministar Ivan Šuker, predsjednik nadzornog odbora FINA-e.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo zastupnici, pred vama se nalazi izvješće FINA-e za 2004. godinu i s obzirom da Vlada nema primjedbi na ovo izvješće i da se financijski pokazatelji kreću u planiranim veličinama, dozvolite mi samo da napomenem nekoliko aktivnosti koje je FINA imala u 2004. godini. Dakle prije svega mislim tu na ugovaranje kolekcije sa HEP-om, T-Com, Dinersom, RBA štedionicom i drugima koji je bitno omogućio lakše i bolje poslovanje građanima, tj. poslovanje i plaćanje računa stanovništva bez naknade, a da bi se to moglo ostvariti i da bude efikasno, također je uveden i poslijepodnevni rad u 23 poslovnice. Rezultat toga je da je povećan broj naloga građana za 20% u odnosu na 2003. godinu. Povećan je i broj bankomata koji opslužuje FINA za 35% u odnosu na 2003. godinu. Naime FINA je tržišni … u ovom poslo s otprilike oko 50% tržišnog udjela. Također je redizajnirana i aplikacija riznica, za Ministarstvo financija i Vlade Republike Hrvatske, unaprijeđena je podrška u sustavu Državne riznice i uspostavljen registar proračunskih korisnika. Također je završena prva i druga faza projekata gotovinskih centra u Republici Hrvatskoj u suradnji sa Hrvatskom narodnom bankom čiji je cilj efikasnije, jeftinija i racionalnija obrada, distribucija i opskrba gotovim novcem financijskog sustava u Republici Hrvatskoj. Također je u 2004. tehnički pripremljen registar koncesija tako da možemo reći da u ovom trenutku Republika Hrvatska po prvi puta ima registar koncesija i vrlo je bitno tu napomenuti da na žalost do podataka od jedinica lokalne samouprave, dakle za koncesije, za crpljenje vode, vađenje šljunka, eksploataciju mineralnih dobara je bilo vrlo teško doći, međutim u ovom trenutku jedinstvenom registru koncesija u Republici Hrvatskoj ima preko tisuću i 100 koncesionara, tako da se taj sustav u ovom trenutku može nadzirati i rezultanti efekat toga bi bio uvođenje reda u eksploataciju kako vode tako mineralnih i rudnih bogatstava i efekat drugi, veći prihod u proračunu jedinica lokalne samouprave, a isto tak i u državni proračun. Također je u 2004. izvršena tehnička priprema da se realizira projekat HITRO-HR servisa Vlade Republike Hrvatske koji je poduzetnicima koji žele otvoriti trgovačku tvrtku smanjio onaj postupak prilikom otvaranja tvrtke od 12 do 15 tzv. koraka ili obilaska razno-raznih ureda na to, da se to danas može napraviti praktički na jednom mjestu, a rok od nekoliko mjeseci je smanjen na samo od 7 do 15 dana, u većini slučajeva čak i 5 dana. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Antičević-Marinović:
Da je projektom HITRO u svim slučajevima smanjeno postupanje za 12 do 15 koraka i da se taj broj dana značajno smanjuje da bi čovjek ostvario i dobio svoju uslugu, netočan je. Imate primjer. Evo vlastite uredbe koju je Vlada umjesto u određenom roku kao što je to zakon propisao, donijela je tek nakon sedam mjeseci uredbu kojom je odredila kojim će se sve poslovima baviti HINA u projektu HITRO te imate jedan apsurd da se HINA-i, da je moguće HINA-i dostaviti zahtjev za uknjižbu, a onda će lijepo HINA dostavljati sudu. Tako ste produljili upravo put od podnositelja do suda, jer to podnositelj može učiniti i sam nego stvar je samo naplate pa ćemo vidjeti koliko će to i građane koštati. Da je projektom HITRO u svim slučajevima smanjeno postupanje za 12 do 15 koraka i da se taj broj dana značajno smanjuje da bi čovjek ostvario i dobio svoju uslugu, netočan je. Imate primjer. Evo vlastite uredbe koju je Vlada umjesto u određenom roku kao što je to zakon propisao, donijela je tek nakon sedam mjeseci uredbu kojom je odredila kojim će se sve poslovima baviti HINA u projektu HITRO te imate jedan apsurd da se HINA-i, da je moguće HINA-i dostaviti zahtjev za uknjižbu, a onda će lijepo HINA dostavljati sudu. Tako ste produljili upravo put od podnositelja do suda, jer to podnositelj može učiniti i sam nego stvar je samo naplate pa ćemo vidjeti koliko će to i građane koštati.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Otvaram raspravu. Prelazimo na raspravu po klubovima. Klub Hrvatske demokratske zajednice, uvažena zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će Izvještaj o poslovanju FINA-e za 2004. godinu. FINA se tijekom 2004. godine reorganizirala i potvrdila kao vodeća servisna institucija u financijskom sektoru, postala nezaobilazan čimbenik gospodarskog života u zemlja te vodeći partner državi na realizaciji projekata od nacionalne važnosti. FINA se uspješno transformira u tržišno orijentiranu novčarsku instituciju. Naime u 2002. godini FINA se kao nasljednica ZAP-a izgubila je monopolnu poziciju jedinog nositelja platnog prometa u zemlji i tu ulogu potpuno preuzimaju poslovne banke. Treba napomenuti da je prihod od platnog prometa ima posljednjih godina silazni trend oko 10 do 15% godišnje. U takvim uvjetima FINA se uspješno okrenula mijenjanju, prilagođavanju i razvijanju novih konkurentnih proizvoda i usluga čemu je prethodila nužna unutarnja reorganizacija. Ova nova organizacijska struktura ustrojena je kao mješovita organizacijska struktura s elementima proizvodne, odnosno poslovni sektor, funkcionalne, sektor podrške i teritorijalne organizacijske strukture, dakle, sektor poslovne podrške. Ovakva organizacijska shema pokazala se vrlo uspješna i efikasna pogotovo ako se uzme u obzir vrlo velika teritorijalna rasprostranjenost, dakle, poslovna sjedišta, poslovnice i filijale po cijelom području Republike Hrvatske. Veliki broj proizvoda i usluga vrlo dobro tehnološku, komunikacijsku povezanost i veliki broj zaposlenih preko 5 tisuća. S obzirom na promjene organizacijske strukture financijski pokazatelji poslovanja u 2004. godini, prihodi i rashodi nisu se mogli prikazati po organizacijskim jedinicama pri uspoređivanju sa 2003. Zbog toga su prikazani ukupno na nivou FINA-e i po sektorima, ali i u odnosima plan-ostvarenje. Ukupni prihodi u 2004. godini ostvareni su u iznosu od tisuću 49 milijuna kuna, što je za 7% manje u odnosu na 2003. godinu. Ovdje se međutim moram vratiti na izvješće o poslovanju za 2003. godinu, kada su prihode od REGOS-a ostvarene u 2002. godini fakturirani u 2003. godini, prihodi od popisa poljoprivrede su jednokratni i više se neće pojavljivati. Ako se prihodi po ove dvije stavke izuzmu, koje čine 97 milijuna kuna jer su bili prihodi iznimnih pogodnosti, prikazani u 2003., onda su ostvareni prihodi u 2004. godini na nivou ostvarenja 2003. godine. S druge strane ukupni rashodi ostvareni u iznosu 945,6 milijuna kuna manji su za 4% i u odnosu na plan i u odnosu na ostvarenje u 2003. godini, što jasno pokazuje da se prilikom trošenja racionalno gospodarilo sredstvima. U ovakvim uvjetima poslovanja ostvarena je i neto dobit u iznosu od 81,5 milijuna kuna, što znači da je ostvaren vrlo dobar rezultat poslovanja, odnosno da je dobit povećana za 6% u odnosu na plan. Ostvarena neto dobit se sukladno Zakonu o FINA-i raspodjeljuje 50% za državni proračun, 30% za potrebe razvoja djelatnosti, 20% za opće pričuve u Agenciji. Ovakva raspodjela dobiti omogućava osiguranje oko 24 milijuna kuna inicijalnih sredstava za unaprjeđivanje rada kroz nove investicije. Kad sam već spomenula investicije potrebno je reći da je u 2004. godini preko 130 milijuna kuna izdvojeno za investicije od čega 41 milijun je uložen u informatičku opremu što je vrlo pohvalno jer se u vrlo oštroj konkurenciji na tržištu financijskih usluga mora pratiti i uvoditi nova tehničko-informatička oprema. Posebno moram istaknuti predan i angažiran rad uprave na novoj organizaciji poslovanja, kadrovskom jačanju kroz organizirano stručno usavršavanje, osposobljavanje i uvođenje novih proizvoda, odnosno novih vrsta i oblika financijskih usluga. FINA će kao institucija u vlasništvu države i dalje obavljati poslove i pružati usluge državnoj upravi i institucijama. U tom pravcu ona je nastavila ustrojavati različite registre i sastavljati baze podataka koje će olakšati rad državnoj upravi, ali i poduzetnicima i građanima. Ovo posljednje posebno se odnosi na poduzetnike, da na jednom mjestu u vrlo kratkom roku mogu ishodovati dokumentaciju uz najmanje troškove koja im je potrebna za njihov rad. Na kraju smatramo da će organizacijske i strukturne promjene u poslovanju koje su provedene u 2004. godini financijske i druge efekte dati u 2005. godini i kasnijim godinama, narednim. Zbog svega navedenog, a i na temelju podataka iz Izvješća, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ocjenjuje da je FINA u 2004. godini poslovala vrlo dobro i smatra da joj i dalje treba pružati podršku u provođenju poslovne politike i u buduće. Jer u konačnici ne smijemo zaboraviti da je u FINA-i zaposleno velik broj stručnih i osposobljenih radnika koji su spremni prihvatiti nove izazove i da su angažirana velika materijalna dobra, zgrade i opreme koju treba učinkovito iskoristiti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Antičević.
Jednostavno nije točno što je kolegica ustvrdila, da se FINA uspješno transformirala 2004. godine i tako, je li, postala tržišno orijentirana novčarska institucija. Ona je od samog početka svog postojanja od 2001. godine napredovala iz dana u dan. I njezina uspješnost nije ništa posebna 2004. godini u odnosu na ostali period. Dapače, 2003. godine FINA je bila spremna odigrati, osim ovih poslova, u ulogu komisionih tvrtki, ja bih rekla, na takav način. Odnosno područja gdje bi se upravo ovrhe i na taj način pomoglo u ostvarivanju efikasnosti ovrha na taj način i to u onom vremenu dok se ne jave privatne tvrtke. Međutim, evo …
Zahvaljujem.
… to joj je, ta njezina sposobnost nije došla do izražaja jer je zakonom to ukinuto.
Zahvaljujem. Nemojte raspravljat. Klub HNS-a uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo, usredotočit ću se na strategiju razvoja FINA-e, a to je u biti vodeći «outsourcing» partner na području financija, te vodeći partner države na projektima od nacionalne važnosti, kako je uostalom na početku ovog Izvješća za 2004. godinu i u okviru strategije i definirano. Da li se iz ovog Izvješća i njegovom usporedbom sa 2003. godine idemo upravo prema tome? Počet ću sa financijskim rezultatima FINA-e za 2004. godinu i to u skladu sa vizijom kompanije kao vodećim «outsourcing» partnerom. U Glavi X. na stranici 15 u okviru sektora servisa za banke prihodi FINA-e iz tog sektora koji čine otprilike 50% ukupnih prihoda FINA-e u trendu su opadanja i bilježe pad od 8% u odnosu na planirano za 2004. godinu. Naime, donošenjem Zakona o platnom prometu i Zakona o FINA-i, FINA je izgubila monopolni položaj za obavljanje platnog prometa, te od tada poslove platnog prometa obavljaju i poslovne banke. Iz priloženog se vidi da će prihodi iz sektora servisa za banke svake godine biti sve manji, odnosno da će banke u skoroj budućnosti potpuno preuzeti taj vid poslovanja u svojim poslovnicama i preko Internet bankarstva. Obzirom da je mreža FINA-e široko razgranata na području Republike Hrvatske, zapošljava veliki broj ljudi u poslovnoj mreži, postavlja se pitanje kojim to aktivnostima uprava FINA-e namjerava kompenzirati gubitak učešća u platnom prometu, te kako osigurati posao za ukupno cca 5 tisuća i 100 djelatnika koji su danas zaposleni u FINA-inoj mreži. Obzirom da banke sve više ulaze i u poslove sa gotovim novcem i sve više preuzimaju i opskrbu svojih poslovnica gotovim novcem iz vlastitih izvora, proizlazi da ukupno 70% prihoda FINA-e za 2004. godinu od 517 milijuna kuna za banke i 194 milijuna kuna poslova sa gotovim novcem, područje na koje agresivno ulaze poslovne banke, te svake godine smanjuju upravo tržišni udjel FINA-e u ovim poslovima. Mišljenja sam da bez adekvatnog restrukturiranja i jasnog definiranja strategije u ovom segmentu financijskog poslovanja FINA može doći u ozbiljne probleme koji bi na kraju rezultirali mogućim otpuštanjem zaposlenika. Što se tiče ostalih prihoda koje ostvaruje FINA to su korisnički servisi za državu, oni su konstantni i u trendu povećanja. Međutim, smatram da su oni doživjeli svoj maksimum i da ne mogu kompenzirati manjak prihoda iz platnog prometa i poslovanja gotovim novcem iz servisa za banke. Htjela bi ovdje podsjetiti, ono što često puta ponavljam sa ove govornice, o tome koliki udio je financijskog tržišta danas u rukama banaka u stranom vlasništvu. To se negdje vrti između 95 do 97%. Simptomatično je da se u poslovima sa državom u kojima FINA nema konkurencije, kao što je državna riznica ili REGOS povećava rok naplate od države i to u odnosu na 2003. godinu, skoro za preko 250% sa 117 dana prije, na današnjih 303 dana, što sigurno uzrokuje probleme u likvidnosti FINA-e. posebno bih se osvrnula na poglavlje koje prikazuje realizaciju investicije u 2004. godini. Pogledala sam i izvješće za 2003. godinu i uočljivo je da FINA u 2003. kao i 2004. nije ostvarila plan investicija, te se te investicije u postotku realiziraju sa oko 30%. Iz strukture planiranih investicija najviše zabrinjava što se većina investicija planira u ulaganje u građevinske objekte, ako se uzme da u je u bilanci FINA-e jako veliko učešće građevinskih objekata u imovini FINA-e. Mišljenja sam da struktura planiranih investicija ne jamči ostvarenje strategije FINA-e sa kojom sam i započela ovu raspravu, dakle o ausorsing partneru. Osim toga nizak nivo realizacije investicija ukazuje na nekvalitetnu pripremu dokumentacije za potrebe za realizaciju ovih investicija, neadvekatan kadar nadležan za provedbu investicija ili na kraju krajeva nedostatak neke vizije. Što se tiče dobiti koja je iskazan u iznosu od 103,6 milijuna kuna mišljenja sam da je taj iznos više rezultat smanjenja obračunate amortizacije koja je iskazana sa 45 milijuna kuna, nego prethodne godine, nego dobrih poslovnih rezultata. I na kraju bih rekla da FINA s obzirom na njen značaj, znanje i infrastrukturu koju posjeduje, te broj ljudi koji zapošljava mora što prije definirati i utvrditi aktivnosti kojima će omogućiti da ostvari strategiju koju smo naveli na početku, a što se iz ovog godišnjeg izvještaja za 2004. godinu ne može vidjeti. Još prije nego zaključim samo bih komentirala nešto u vezi informatizacije. Naime ovih dana dosta je govora o informatizaciji kako FINA-e, a tako i o informatizaciji raznih bankarskih sustava. U najmanju ruku, ne želeći ovdje polemizirati o ničem drugom, htjela bih upozoriti da ono što je vrlo važno, da ti sustavi budu kompatibilni, dakle ne ulazimo od koga će biti naručeni i tko će vršiti kontrolu, imena i stanja po našim bankama, ali ono što je nesporno, vrlo važno da ti sustavi budu po mogućnosti komplimentarni, a bilo bi dobro i da te informacije ostanu unutar ove zemlje, a da ne idu van. Vidjet ćemo što će se pokazati izvješće za 2005. godinu u kojoj smo svjedočili o osnivanju "one stop shopa". Možda ipak ima neke nade i mi iz HNS-a podržat ćemo ovo izvješće za 2004. godinu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Stazić. Nema ga u dvorani. Gubi pravo na raspravu. Uvažena zastupnica Antičević. Nema potrebe. Uvaženi zastupnik Velimir Pleša.
Evo, vrlo kratko gospodine predsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Podržat ću u svakom slučaju ovo izvješće o poslovanju FINA-e u 2004. godini i to iz nekoliko razloga koje želim vrlo kratko i jasno ovdje spomenuti i naznačiti. Pa definitivno je ta 2004. godina pokazala kako je financijska agencija spremna svojom ponudom usluga i servisa svojih proizvoda u platnom sustavu biti značajnim čimbenikom financijskog poslovanja u državi. U poslovnom smislu ta je 2004. godina profilirala nekoliko poslovnih ciljeva koji jasno usmjeravaju daljnje tokove transformacije, te naše mogli bismo reći državne institucije koja radi prije svega poslove za državu, ali i za poslovne banke i tu je pokazala svoju snagu i svoju, prije svega infrastrukturu koju nema niti jedna banka u čitavoj državi i zbog toga mislim da je takva infrastruktura koju ima FINA od 125 tisuća četvornih metara kojima je pokriveno cijelo područje Republike Hrvatske, od Umaga na zapadu do Iloka na istoku, od Dubrovnika na jugu i Murskog Središća na sjeveru, onda i kod mene u Međimurju i kroz takvu infrastrukturu je prepoznata kao informatička povezanost s kojom se jamči brza i brzina i pouzdanost izvršenja najkompliciranijih i najzahtjevnijih zahtjeva koji se stavljaju pred nju. Upravo je ta činjenica i upravo bila vjerojatno ono što je ponukalo Vladu da u 2005. godini konačno onaj zadatak koji si je i Vlada postavila i stavila pred FINA-u se oživotvorio, to je pokretanje instituta "one stop shop", odnosno "hitro HR" i bez obzira koliko tko imao nešto protiv tog instituta "hitro HR" pokazuje iz dana u dan sa svim aplikacijama koje se nadograđuju na onaj početni, da je jedan servis koji će biti na korist u vrlo skorom razdoblju, ne samo poslovnim subjektima nego i svim građanima koji će se moći koristiti tim proizvodom koji je zaživio, nastao u FINA-i i koji je za vrijeme ove Vlade dr. Sanadera pokazao svakako nešto što su mnogi prilikom same najave osnivanja ismijavali. Na kraju, još jedanput potvrđujem ono što sam rekao na početku da zahvaljujući visoko obrazovanim stručnjacima iz različitih područja koji su se dokazali uspješnim vođenjem raznih projekata, ovo izvješće moramo prihvatiti sa nadom da će 2005. godina, kad ćemo imati izvješće o radu u 2005., pokazati kako je institut "hitro HR" također doprinio tome da se ovo poslovno izvješće još u većem obujmu ostvaruje, odnosno da bude još i bolji nego je bilo 2004. godine.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Ante Markov. Nije u sabornici. Gubi pravo na raspravu. 5 minuta u ime kluba HDZ-a, uvažena zastupnica Nevenka Majdenić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Ja ću se samo osvrnuti samo na ove ispravke netočnih navoda, ustvari ja sam u svom izlaganju u ime kluba rekla da se FINA uspješno transformira u orijentiranu novčarsku instituciju, dakle nisam tvrdila da se transformirala. Postupak traje. Zašto? Zato što je 2002. godine kada je donesen Zakon o FINA-i, dakle koja je postala nasljednica Zavoda za platni promet, dakle tada je trebalo utvrditi jasnu strategiju kako će se nadoknaditi nedostatak prihoda jer je FINA izgubila monopolnu poziciju. Dakle, 10 do 15% godišnje se gubi na platnom prometu, mislim da je puno ako se uzme u obzir da su poslovi platnog prometa u strukturi prihoda FINA-e bili preko 50%. Dakle, smatram kada se donosio zakon onda je trebalo utvrditi koji će to prihodi nadoknaditi gubitak platnog prometa. Što se dogodilo? Dogodilo se da su banke preuzele i to ono što vi često volite reći strane banke. Upravo tako. Gubitak monopolne pozicije FINA-e su iskoristile normalno banke. Zašto? Zato što su banke prve, dakle depoziti pravnih osoba su kod banaka i FINA može biti samo posrednik. Sigurno je da banke neće prepustiti tu uslugu platnog prometa koje su izvanredno plaćene bez rizika. Prema tome o tome je trebalo voditi računa. FINA je izgubila monopolnu poziciju, monopolnu poziciju možemo slobodno reći da su dobile banke. To je što se toga tiče i zato i dalje ostajem pri tome da se FINA uspješno transformira, dakle taj postupak i dalje traje. Što se tiče investicija smatram da ne bi trebalo uopće kritizirati investicije. Ako je u 2003. godini bilo za investicije uloženo 98 milijuna kuna 2004. 130 milijuna kuna, dakle 33% je porast sa investicija. Kako će oni u FINA-i rasporediti te investicije, u koje svrhe mislim da za to odgovaraju oni i da najbolje znaju u što treba uložiti, da se u to ne bi trebali miješati. Što se tiče još bih spomenula jer je bilo rečeno da ne postoji jasna strategija. Onda treba reći da je strategija bivše uprave bila da se smanji broj zaposlenih za tisuću i petsto ljudi. Mislim da je to puno u ovo vrijeme kada govorimo o tome da treba smanjiti odnosno da treba smanjiti broj nezaposlenosti. Hvala lijepa.
Replika uvažena zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain. Pardon, ne može replika na klub. Sa ovim smo zaključili raspravu. Glasovanje će biti naknadno. Prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda. Preskačemo Izvješće o mirovinskim tržištima u Republici Hrvatskoj u 2004. godini sukladno mišljenju Vlade koje ste dobili na klupe dok savjet agencije ne potvrdi izvješće sukladno članku 95. Zakona o obveznim i dobrovoljnim mirovinskim fondovima.
Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije u 2004. godini Dajem na glasovanje zaključak: "Prihvaća se Godišnje izvješće o poslovanju Financijske agencije u 2004. godini." Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 86 glasa za i 11 suzdržanih prihvaćen predloženi zaključak.
Pa idemo na - Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu Radit ćemo do 17,30 kako sam ja obaviješten od predsjednika Sabora. Dakle, prelazimo na slijedeću točku dnevnog reda Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu. Izvješće je temeljem članka 129. i 139. Zakona o mirovinskom osiguranju dostavio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada Republike Hrvatske dostavila je mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Gospodin Mile Rukavina ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo! Izvješće o radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu donijelo je Upravno vijeće zavoda i potpredsjednik je već naglasio da je Vlada Republike Hrvatske nije imala primjedbe na izvješće a saborski odbori Odbor za financije i državni proračun i Odbor za rad, socijalnu politiku i zdravstvo također nisu imali primjedbu na izvješće. Izvješće koje imate ispred sebe sadrži brojne podatke o stanju sustava mirovinskog osiguranja temeljenog na generacijskog solidarnosti sa prikazom statističkih podataka te analizom stanja. Izvješće također sadrži i podatke o organizaciji stručne službe zavoda, o ljudskim potencijalima, informatičkoj tehnologiji zavoda, financijskom poslovanju zavoda, pregledu portfelja zavoda na dan 31. prosinca 2004. godine te podatke o ostvarivanju prava i radu stručne službe zavoda. Novost u ovom izvješću predstavlja o radu i poslovanju, predstavlja u odnosu na ranija izvješća dodatak o osvrtu na izvršenje programa rada za izvještajnu godinu da se vidi upravo ono što je služba u odnosu na planirano ostvarila. Stanje sustava mirovinskog osiguranja, nešto o njemu. Sustav mirovinskog osiguranja čini pravni okvir koji uređuje način osiguranja rizika starosti, invalidnosti, smrti, hranitelja obitelji kao i administrativno i institucionalno uređenje provedbe mirovinskog osiguranja. Važnost mirovinskog osiguranja ogleda se u gospodarskom, socijalnom i političkom životu Republike Hrvatske, ogleda se u broju osiguranika koji plaćaju doprinos za mirovinsko osiguranje, u broju korisnika mirovina i članova njihovih obitelji koji žive od mirovine te visine izdataka za mirovinsko osiguranje i njihovom udjelu u bruto domaćem proizvodu. Karakteristični pokazatelji stanja sustava mirovinskog osiguranja su slijedeći. Udjel izdataka odnosno troškova za mirovinsko osiguranje u bruto domaćem proizvodu u omjeru između broja osiguranika i korisnika mirovine u priljevu novih korisnika mirovine te u razini mirovine u odnosu na plaću. Prvi karakteristični pokazatelj o stanju sustava u udjelu ukupnih izdataka za mirovinsko osiguranje u bruto domaćem proizvodu u 2004. godini iznosio je 12,7 bruto domaćeg proizvoda a prosjek u zemljama OECD-a je oko 10%. Taj pokazatelj u nekoliko godina proteklih je bio jedan od značajnih čimbenika rasta javne potrošnje u Republici Hrvatskoj, međutim valja istaknuti da je nastavljeno blago padanje udjela rashoda mirovinskog osiguranja u bruto domaćem proizvodu jer primjerice u 2001. godini smo imali 14%. To pokazuje da je u ovom dijelu sustava došlo do određenih povoljnih kretanja i da je zaustavljen rast javne potrošnje u mirovinskom sustavu. Mirovinsko osiguranje se financira iz tekuće uplate doprinosa i prihodima iz državnog proračuna koje pokriva izdatke za mirovine ostvarene pod povoljnijim uvjetima i posebnim propisima a financira i nedostatak prihoda prvog stupa zbog uvođenja drugog mirovinskog stupa. To je onaj iznos od 5% koji se uplaćuje u drugi stup, tzv. tranzicijski trošak mirovinske reforme. Ukupni prihodi u 2004. godini ostvareni su u svoti od 26 milijardi i 74 milijuna i veći su za 5,7% u odnosu na 2003. godinu. U strukturi ukupnih prihoda u 2004. godini prihodi od doprinosa činili su 57%. To je negdje oko 14 milijardi i 870 milijuna, a prihodi iz državnog proračuna su 42,4%, nešto više od 11 milijardi a ostali prihodi od 0,6% su u visini od 151 milijun kuna. Prihodi iz državnog proračuna, ja bi to napomenuo, premda se zna da se oni odnose na dodatak uz mirovinu određenih kategorija osiguranika korisnika mirovina, pardon, u svoti od 44,9 milijuna ili 0,41%. Kao što znademo taj zakon je prestao važiti 31. prosinca 2004. godine. Zatim se prihodi odnose na dodatak od 100 kuna i plus 6% koji je kao što znamo uključen u mirovinu. Zatim na obavezno osiguranje na temelju individualne kapitalizirane štednje drugi stup u svoti od 2 milijarde i 314 milijuna ili skoro 21%. Za mirovine ostvarene po povoljnijim uvjetima u svoti od 2 milijarde i 113 milijuna, mirovine hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata u svoti od 2 milijarde i 727 milijuna te za Zakon o povećanju mirovina radi otklanjanja razlika u razne mirovine ostvarenih u različitim razdobljima u svoti od 2 milijarde i 379 milijuna. Ukupni rashodi u 2004. godini mirovinskog osiguranja iznosili su 26 milijardi i 11 milijuna i veći su za 5,3 u odnosu na 2003. godinu. U strukturi ukupnih rashoda rashodi za mirovine i mirovinska primanja iznosili su 97,7% ili 25 milijardi i 412 milijuna. Ostalo su rashodi za zaposlene, materijalni rashodi i kapitalni izdaci. Mirovine i mirovinska primanja ostvareni prema općim propisima čine 75% a mirovine ostvarene prema povoljnijim uvjetima i posebnim propisima čine 25% ukupnih rashoda za mirovine i mirovinska primanja. Mirovine i mirovinska primanja redovnim usklađenjem povećana su ukupno za 5,72% i to od 1. siječnja za 1,65 i od 1. srpnja za 4% a za što je bilo potrebno oko 864 milijuna kuna. Drugi karakteristični pokazatelj stanja sustava mirovinskog osiguranja je omjer između broja osiguranika i korisnika mirovine. Na dan 31. prosinca 2004. godine mirovinu je primalo ukupno milijun i 65 tisuća korisnika mirovine a istodobno je evidentirano milijun i 460 tisuća osiguranika što čini omjer od 1:1,37 broja korisnika broja mirovine i osiguranika. Ovdje valja naglasiti da se zadržao isti omjer broja osiguranika i korisnika mirovine u posljednje tri godine što nam može, što nam pokazuje da su zaustavljeni ti negativni trendovi i u ovom dijelu mirovinskog sustava. Ukupan broj osoba koji su ostvarili pravo na mirovinu u 2004. godini iznosio je 40 tisuća 513 što je smanjenje broja priljeva novih korisnika za 11% u odnosu na prethodnu godinu. Prema tome, i u ovom segmentu se zapaža trend prema stabilizaciji sustava. Razina mirovina u odnosu na plaću kao četvrti karakteristični pokazatelj, ja bih naveo prosječnu mirovinu. Prosječna mirovina u prosincu 2004. godine umanjena za prirez i porez sa uključenim dodatkom od 100 kuna plus 6% iznosila je 1820 kuna i 31 lipu što čini nešto manje od 42% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u prosincu 2004. godine. Ja bih svakako napomenuo to ima i u izvješću radi usporedbe sa nekim europskim zemljama da je udjel prosječne radničke mirovine u plaći u Republici Hrvatskoj, radničke mirovine za muškarce sa stažem od 40 godina umirovljena, znači puni staž, te 65 godina starosti iznosio 64,45%. Te da ne zaostaju u znatnoj mjeri za nekim europskim zemljama primjerice Belgijom 66,1, Danskom 68,4, Finskom 66,2, Slovenijom 70%. Ovi podaci se odnose na 2003. godinu. Ističem da ovaj pokazatelj stanja sustava nije zadovoljavajući ili bolje rečeno nije u potpunosti zadovoljavajući. Međutim, svakako bih želio naglasiti da je pod 1. Republika Hrvatska naslijedila mirovinski sustav sa visokom razinom prava. Blagi uvjeti za ostvarivanje prava i visoka razina mirovina sa nizom pogodnosti za pojedine skupine a taj sustav bi bio neprimjeren njezinim gospodarskim mogućnostima. Pod 2. mirovinski propisi koji su se primjenjivali do 98. godine su pogodovali takvim kretanjima. Pod 3. dio gospodarskih i socijalnih teškoća rješavao se preko mirovinskog sustava što je uzrokovalo smanjenje prihoda i povećanje izdataka mirovinskog sustava te povećanjem broja pod navodnike "mladih umirovljenika.". To se najbolje vidi iz podatka da je tek nešto više od 14% korisnika mirovine ostvarilo mirovinu uz puni mirovinski staž. Kao izravna posljedica ratne agresije na Republiku Hrvatsku povećao se također broj invalidskih i obiteljskih mirovina što također uzrokuje visoke izdatke. Ovome treba nadodati i nepovoljna demografska kretanja ne samo u Republici Hrvatskoj nego i u ostalim europskim zemalja koja također dugoročno utječu na povećanje broja korisnika mirovine a time posebno i na visinu mirovine. Nešto o organizaciji i ljudskim potencijalima. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je javna ustanova koja je osnovana Zakonom o mirovinskom osiguranju sa zadaćom provedbe obveznog mirovinskog osiguranja na temelju generacijske solidarnosti. Međutim, Zavod uz redovite poslove, zbog kojih je zavodom, zakonom i osnovan obavlja još ili provodi poslove provedbe doplatka za djecu, u kojima je svake godine se preispituje ovo pravo, svim korisnicima i odlučuje o zahtjevima novih korisnika. Primjerice u 2004. godini u 247 tisuća je korisnika doplatka za djecu za 466 tisuća djece. Zavod još provodi Zakon o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji u kojima, u kojemu je još ove godine, očekuje se još jedno prevođenje prava tih korisnika prema novom Zakonu a u 2004. također obavljeno prevođenje prava braniteljima po Zakonu iz 2001. godine. Zavod provodi i Zakon o ostvarivanju prava iz mirovinskog osiguranja djelatnih vojnih osoba i ovlaštenih službenih osoba kao i druge zakone kojima se na poseban način uređuju prava iz mirovinskog osiguranja, prava zastupnika, prava političkih zatvorenika, akademika i drugo. Zavod je također obavljao poslove u svezi provedbe obveza iz Zakona o provođenju Odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 1998. godine, tj. izvršio je izračun duga odnosno obeštećenja umirovljenicima i stvorio uvjete za provedbu u život toga Zakona i Zakona o umirovljeničkom fondu, a time i za konačno izvršenje navedene Odluke Ustavnoga suda. Nešto kratko o stručnim i administrativnim poslovima Zavoda te o stručnoj službi. Stručna služba Zavoda organizirana je na teritorijalnom načelu, u središnju i područne ustrojstvene jedinice sa ispostavama. U središnjoj službi se provodi drugostupanjski postupak osim dijelom u provedbi međunarodnih ugovora te se obavljaju poslovi zajednički za cijelu stručnu službu. O područnim službama provodi se prvostupanjski postupak, ostvarivanja prava iz mirovinskog osiguranja, poslovi matične evidencije, znači početak, prestanak i promjena podataka tijekom osiguranja i ostali poslovi određeni statutom Zavoda. Na dan 31. 12. 2004. godine u stručnoj službi je bilo zaposleno 3.262 zaposlenika, samo dva zaposlenika u odnosu na prethodno izvještajno razdoblje. Podaci o strukturi nam govore, to sam i u prošlom izvještajnom razdoblju govorio da je prema životnoj dobi struktura Zavoda dosta nepovoljna i da Zavod spada u službu, Zavod spada u kategoriju starijih službi. Raznim mjerama pokušavamo takvo stanje poboljšati, a jedna od najjačih je uvođenje što većeg broja mladih osposobljenih kadrova i taj trend će se i dalje nastaviti da se ovo stanje popravi. Ovo što bih osobito želio napomenuti to je da Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje kao ustanovi predstoji preustroj koji se provodi u sklopu reforme cjelokupnog javnog sektora u Republici Hrvatskoj sa svrhom prerastanja zavoda u modernu i stručno opremljenu javnu ustanovu, za provedbu mirovinskog osiguranja koja će biti spremna i za ravnopravnu suradnju sa takvim ustanovama drugih država kada Hrvatska pristupi Europskoj uniji. Studiju preustroja usvojila je Vlada Republike Hrvatske te je u izradi operativni plan preustroja Zavoda. Još jednu stvar vezano za ovaj preustroj. Mislim svakako je važno napomenuti da preustroj Zavoda u modernu ustanovu želimo preustroj Zavoda u modernu ustanovu, javnu ustanovu koja će biti pouzdan, kvalitetan i brz servis građanima Hrvatske u ostvarivanju njihovih prava. U svezi sa ostvarivanjem prava i radom stručne službe bi napomenuo da je tijekom 2004. godine rješavano 584 tisuće zahtjeva za ostvarivanje prava i u tuzemnom, i inozemnom osiguranju i u doplatku za djecu u prvom i drugom stupnju. Ako se tome dodaju poslovi za ostvarivanje prava hrvatskih branitelja te provedba drugih propisa i prava možemo govoriti o jednoj golemoj količini posla u zavodu. Od toga je riješeno 495 tisuća zahtjeva ili blizu 85%. Međutim, mi smatramo da se to stanje može popraviti i u tijeku je ono što smo određeno vrijeme radili, implementacija jednoga projekta ažurnost, to je projekt sustavnog praćenja ažurnosti sa ciljem da se razina usluge, znači kvaliteta i broju usluga u zavodu, broj usluga koje zavod pruža poveća. I vjerujemo da će to u budućnosti dovesti i do boljih rezultata. Stanje portfelja zavoda je opisano u glavi 5. i možda samo da napomenem da je portfeljem zavoda i u 2004. godini gospodario Hrvatski fond za privatizaciju temeljem ugovora o gospodarenju dionicama i poslovnim udjelima od 28. srpnja 2000. godine, a dijelom portfelja Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo u vlasništvu zavoda. Zaključno bih samo napomenuo da mi u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje smo svjesno važnosti uloge i zadaće koju mirovinski sustav ima u hrvatskom društvu, njegovog gospodarskog i socijalnog značaja i svo svoje znanje i sposobnosti ćemo usmjeriti u buduće u pravcu izvršavanja naših zadaća na zakonit i profesionalan način, vodeći računa i o racionalnom upravljanju sredstvima u skladu sa svrhom za koju je i zavod osnovan. Hvala vam lijepa na pažnji.
Hvala lijepa. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade? Nema ga. Otvaram raspravu. Prva na redu je gospođa Alenka Košiša Čičin-Šain u ime kluba HNS-a. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani predlagatelji ovog izvješća, odnosno donosioci ovog izvješća. Sustav mirovinskog osiguranja važan je dio sustava socijalne sigurnosti u Republici Hrvatskoj. Kretanje u mirovinskom osiguranje i njegov razvoj ovise o ukupnim gospodarskim, socijalnim i deografskim kretanjima u društvu, kao i o propisima koji uređuju sustav. Važnost mirovinskog osiguranja ogleda se u broju osiguranika koji plaćaju doprinos za mirovinsko osiguranje, broju korisnika mirovine i članova njihovih obitelji koji žive od mirovine, te visini izdataka za mirovinsko osiguranje i njihovom udjelu u bruto domaćem proizvodu. U okviru mirovinskog sustava socijalnu sigurnost ostvaruje više od milijun osiguranika i članova njihovih obitelji za rizike starosti, invalidnosti, smrti branitelja obitelji ili tjelesnog oštećenja. U tom sustavu osigurava se i profesionalna rehabilitacija invalida rada. Do reforme Hrvatski mirovinski sustav bio je jednodijelni, javni i obvezni sustav utemeljen na tekućem financiranju i unaprijed određenim davanjima. Osnovni cilj reforme bio je uspostava gospodarskog održivog sustava koji će osigurati socijalnu sigurnost za rizike starosti, invalidnosti, smrtnosti i odgovornost razine države pomaknuti na pojedinca koji u buduće treba više brinuti o svojoj socijalnoj sigurnosti. Sukladno tim ciljevima umjesto jednodijelnog javnog sustava uveden je mješoviti, trodijelni, javno-privatni sustav utemeljen na generacijskoj solidarnosti i na individualnoj kapitaliziranoj štednji. Sustav se financira iz tekuće uplate doprinosa i iz prihoda državnog proračun a koji pokriva izdatke za mirovine ostvarene po povoljnijim uvjetima u druge zakonom propisane izdatke, te nedostatak sredstava koji se u iznosu od 5% uplaćuju u drugi stup, tzv. tranzicijski trošak mirovinske reforme. Ukupni rashodi u 2004. godini, bez mirovina hrvatskih branitelja ostvareni su u iznosu od 23 milijarde 284 milijuna od čega se na mirovine i mirovinska primanja odnosi u iznosu od 22 milijarde 685 milijuna kuna, znači 99,97% planiranih sredstava u okviru kojeg je i iznos od 205 milijuna kuna koji se odnosi na dio mirovina koje se isplaćuju preko zavoda, tzv. transfer mirovina u inozemstvo. Na rashod za zaposlene u zavodu odnosi se iznos od 279 milijuna kuna, na materijalne rashode u iznosu od 98 milijuna kuna, na financijske rashode u iznosu od 199 milijuna kuna, na nabavu nefinancijske imovine u iznosu od 21 milijun kuna i na obavezno osiguranje posebnih kategorija osiguranja u iznosu od milijun 280 tisuća kuna. U 2004. godini mirovine i mirovinska primanja povećana su za 5,72%. U strukturi ukupnih primanja prihodi od doprinosa ostvareni su u iznosu od 14 milijardi 872 milijuna kuna ili 63,7% prihoda iz proračuna ostvareni su u iznosu od 8 milijardi 323 milijuna kuna ili 35,65%. Mirovine i mirovinska primanja ostvarena po općim propisima čine 75% ukupnih rashoda za mirovine. 31. prosinca 2004. godine mirovinu je primilo milijun i 65 655 korisnika, a osiguranika je evidentirano milijun 460 tisuća 105 osiguranika što čini omjer između umirovljenika i osiguranika od 1:1,37. Prosječna mirovina u prosincu 2004. godine iznosila je tisuću 820 kuna i 31 lipu. Udio prosječne mirovine u prosječnoj neto plaći svih zaposlenih u Hrvatskoj u prosincu 2004. godine iznosio je 41,8%. Prosječni iznos doplatka za djecu u razdoblju siječanj-prosinac 2004. iznosio je 266,86 kuna. Udio mirovinskog izdatka u bruto domaćem proizvodu u 2004. godini iznosio je 12,7&, dok je u 2003. iznosio 13,4%. Ukupan broj novih umirovljenika u 2004. godini bio je 40 tisuća 513, što je smanjenje za 11% u odnosu prema prethodnoj godini. Hrvatska je naslijedila mirovinski sustav sa izrazito visokom razinom prava koji je neprimjeren kretanjima u gospodarstvu nakon '91. godine. Nepovoljna kretanja u gospodarstvu, rat i tranzicija uzrokovali su pogoršanje omjera broja uplatitelja doprinosa i korisnika mirovina. Primjerice, 70.-ih godina mirovine iznosile su oko 65% plaće, a stope doprinosa iznosile od 14 do 15%. Sada niti stopa od 20% nije dovoljna za financiranje mirovina koje iznose oko 40% plaće, što znači da se za znatno nižu razinu mirovina u odnosu prema plaći plaća znatno viša stopa doprinosa nego prijašnjih godina, pa mlađi naraštaj ostvaruje sve nepovoljniji omjer između visine uplaćenih doprinosa i razine mirovina. O tome ću još malo kasnije nešto reći. Naime, upravo sam ja ta generacija koju to pogađa. Osim toga, dio mirovinskog sustava, što je uzrokovalo smanjenje prihoda i povećanja izdataka mirovinskog osiguranja te povećanje mlađih umirovljenika. Na kretanje u mirovinskom sustavu utjecali su propisi koji uređuju taj sustav jer uvedeni strožiji uvjeti za ostvarivanje mirovine, postupno povećanja dobnih granica za starosnu i prijevremenu mirovinu, postupno širenje obračunskog razdoblja što je ublažilo nepovoljna kretanja u mirovinskom sustavu. Prvi put se u 2004. godini nakon dugogodišnjeg kontinuiranog pogoršavanja broj omjera, omjer broja umirovljenika u odnosu prema broju osiguranika omjer blago poboljšao i iznosi sada 1:1,37. Sljedećih godina će na kretanje u mirovinskom sustavu sve nepovoljnije utjecati i demografska kretanja odnosno naprosto starenje stanovništva što je trend ne samo kod nas, nego trend u čitavoj Europi. To će u većoj mjeri doći do izražaja kada će biti umirovljeni naraštaj rođeni sredinom prošlog stoljeća. Naime, naročito to pogađa generaciju rođenu negdje između 1950. i 1955. godišta kojem drugi stup ili doplata u drugi stup ne donosi ništa pozitivno, a primjera radi jedan visoko školovani recimo agronom koji je proveo 35 godina radnog staža u Gradskom poglavarstvu Grada Zagreba kada danas da na proračun svoju mirovinu koju bi mogao dobiti izračuna mu se negdje oko 1.700,00 kuna. Dakako svaka naredna godina ustvari je sve lošija i lošija i to tako ide sve do onog trenutka dok se ne pojavljuje ona generacija koja je počela i koja je izračunala da im se isplati uplaćivati u drugi mirovinski stup. To govorim upravo ispred te populacije, tih generacija između 50. i 55. godišta zbog toga što je, oni plediraju za to da se upravo toj generaciji vrati obračun kojim se ne bi u obračun uzimale kompletne godine dakle staža, nego bi im se po onom modelu kojeg smo imali ranije, u proračun uzeli zadnjih ili najboljih recimo 10 godina što su primanja ostvarili u svojem 35-godišnjem radnom stažu. Nepovoljna demografska kretanja bila su jedan od razloga i reforme mirovinskog osiguranja i uvođenja mirovinskog osiguranja generacijske solidarnosti i mirovinskog osiguranja koje se financira iz kapitalizirane štednje. Pitanje statusa, portfelja zavoda, raspolaganje dionice između Fonda za privatizaciju, ranijeg Ministarstva za javne radove, Kapitalnog fonda d.d., poslovanja Hrvatskog mirovinskog investicijskog društva d.o.o. i Kapitalnog fonda d.d. te upravlja portfeljem zavoda Hrvatskog fonda za privatizaciju temeljem ugovora o gospodarenju dionicama i poslovnim udjelima od 27. srpnja 2000. godine mislim da je nedovoljno i nejasno obrađeno, stoga bi bilo korisno zatražiti posebno izvješće koje bi iscrpno odgovorilo upravo na ranije postavljena pitanja. Mi iz Hrvatske narodne stranke naravno podržat ćemo ovo izvješće, međutim moram vam reći da ono što bi možda bilo naše gledatelje i slušatelje ili našu javnost važnije informirati, da ono što će Hrvatska narodna stranka napraviti, napraviti će kada dođe na vlast i kada afirmira Čačića za premijera.
Hvala lijepa. Još će u ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik i potpredsjednik Darko Milinović pa ćemo napraviti pauzu.
E pa neće to biti tako skoro. No poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu o kojem je raspravljao i klub Hrvatske demokratske zajednice. Znači Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje je i osnovan radi ostvarivanja prava zaposlenika, poljoprivrednika, obrtnika i drugih osoba obuhvaćenih obveznim mirovinskim osiguranjem, a temelji se na načelima uzajamnosti i solidarnosti. Njegova važnost razvidna je i u činjenici da se on zapravo brine i skrbi o ostvarivanju mirovinskih prava trećine stanovništva Republike Hrvatske ukupno negdje blizu milijun i pol tisuća osiguranika u matičnoj evidenciji. U tom sustavu osigurava se i profesionalna rehabilitacija invalida rada čime se omogućava njihova daljnja gospodarska aktivnost i sprječava njihovo socijalno isključenje. Kretanja u mirovinskom osiguranju kako smo čuli i od prethodnice, naravno da je vezana oko ukupnih gospodarski, socijalnih i demografskih kretanja u društvu kao i propisima koji uređuju sustav. U izvješću se iznosi i nije to od jučer zabrinjavajući podatak o odnosu broja zaposlenih i umirovljenika koji istina je ove godine nešto povoljniji i iznosi 1:1,37, prošle godine 1:1,36 i taj omjer ukazuje na veliki broj umirovljenika u odnosu na broj zaposlenih s čime se zapravo čini dodatan pritisak na i ovako opterećeno gospodarstvo u Republici Hrvatskoj. U razvijenim zemljama Europske unije taj omjer je 1:3 a udio mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu u odnosu na 2003. godinu kada je iznosio 13,04 bruto društvenog proizvoda se također smanjio i u 2004. godini iznosi 12,7%. Dakle negativni trendovi su ipak na neki način ublaženi, ali raduje i optimistična prognoza iz izvješća koja govori da u predstojećem razdoblju ne očekujemo ubrzani rast broja umirovljenika, a broj osiguranika naravno ovisit će o gospodarskim kretanjima u državi. Od zakonskih propisa koji su značajnije utjecali na kretanje u mirovinskom osiguranju generacijske solidarnosti bitno je istaći odredbe zakona prema kojima je dodatak od 100 kuna plus 6% uključen u mirovinu čime je poboljšan, ne bitno ali ipak poboljšan socijalni status umirovljenika koji su mirovinu ostvarili od 1998. godine, a promjena u načinu usklađivanja mirovina isključivo s rastom plaća kao i povećanje osobnog odbitka na 3 tisuće kuna poboljšao se položaj svih umirovljenika u 2004. godini. Isto tako u 2004. godini je donesen zakon o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine prema kojem će se korisnicima utvrditi razlike između isplaćenih mirovinskih primanja za razdoblje od rujna 93. do prosinca 98. a u obračun razlike ulaze i sredstva koja su isplaćivana kao dodatak uz mirovinu od stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom osiguranju. Obeštećenje korisnika mirovina provest će se preko posebnog fonda, a zakon o tom fondu smo čini i se donesli na prošloj sjednici. Zavodom upravlja upravno vijeće i sredinom 2004. godine razriješen je cijeli sastav upravnog vijeća te su imenovani novi članovi koji su tijekom te druge polovice 2004. godine održali 7 sjednica upravnog vijeća, donesli financijski plan, donesli rebalans Financijskog plana za 2004. godinu i Financijski plan za 32005. godinu a razmatrano i prihvaćano izvješće Državnog zavoda za reviziju o obavljenoj reviziji financijskih izvješća o poslovanju Zavoda za 2003. godinu. Iako nije predmet ove rasprave, treba napomenuti da smo na klupe dobili izvješće Vlade Republike Hrvatske o poduzetim aktivnostima na otklanjanju nepravilnosti po nalazima državnog Ureda za reviziju za 2003. godinu iz kojeg se može iščitati kako je upravno vijeće postupilo po nalazu Državne revizije ili kontinuirano postupa. U okviru problematike portfelja zavoda razmotreno je niz pitanja iz područja rada Hrvatskog mirovinskog osiguranja d.o. i Hrvatskog mirovinskog investicijskog društva d.o.o. pravnih osoba u vlasništvu zavoda osnovanih radi upravljanja i gospodarenja dionicama i poslovnim udjelima iz portfelja zavoda. Unatoč načelnom stajalištu da ne odlučuje o zahtjevima Hrvatskog fonda za privatizaciju da ne bude osnovan fond za povrat duga umirovljenicima, upravno vijeće je donijelo konkretne odluke o davanju suglasnosti ravnatelju zavoda za prodaju dionica javnom dražbom na zagrebačkoj burzi i javnim natječajem te raspisivanjem natječaja za prodaju udjela u trgovačkim društvima za pretvaranje potraživanja Zavoda u vlasnički ulog. Investicijsko poslovanje i financijsko poslovanje Zavoda u 2004. godini kako je istaknuto u izvješću, odvijalo se sukladno financijskom planu i obuhvaćalo je sve poslovne događaje u vezi sa sustavom mirovinskog osiguranja, planirane unutar odgovarajućeg razdjela Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva i Zavoda kao izvanproračunskog fonda. Tijekom 2004. godine na rješavanju o pravima iz mirovinskog osiguranja i doplatka za djecu u prvom i drugom stupnju bila su ukupno oko 585 tisuća zahtjeva od čega je 85% njih riješeni, a neriješeno je ostalo oko 15%. Povećanje neriješenih zahtjeva s obzirom na 2003. godinu posljedica je načina statističkog izvješćavanja rezultata rada. U većini neriješenih zahtjeva postupak se vodio i donesena su privremena rješenja o predujmu mirovine. Privremena rješenja donesena su i osiguranicima koji su dio staža navršili na područje država bivše Republike SFRJ-ota s kojima još nije bila sklopljena Konvencija o socijalnom osiguranju. Jedan od važnijih segmenata suradnje zavoda sa osiguranicima je pravodobna i točna informacija. Iz tog razloga u zavodu je osmišljen i sustav informiranja javnosti i medija koji obuhvaća nekoliko segmenata. Uspostavljen je otvoreni telefon na koje je bilo oko 6 tisuća, 6 i pol tisuća upita, otvoren je i pozivni centar oko 8 tisuća upita, tematski vrlo raznolikih. A u funkciji je i govorni automat na komu se mogu dobiti potrebne informacije u vezi s aktualnom problematikom. Posjeta na web stranicama zavoda također bilježi porast od 73 tisuće u 2003. godini do 163 tisuće ove godine i on kontinuirano i dalje raste. S obzirom na izvršenje programa Zavoda za 2004. godinu u izvješću se ističe kako je veći dio planiranih poslova izvršen utvrđenim rokovima i planiranoj dinamici uz napomenu kako su zbog promjene načina statističkog praćenja o čemu sam i rekao, rezultata rada, rezultati rješavanja o pravima iz mirovinskog osiguranja i doplatka na djecu nešto slabiji nego u odnosu na 2003. godinu. No za istaknuti je činjenica da su to rezultati istog ili približno istog broja djelatnika zavoda, a da je opseg poslova u 2004. godini puno veći nego 2003. godine i ističe se dobra suradnja sa povezanim institucijama Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, Ministarstva financija, Poreznom upravom, REGOS-om koja je okarakterizirana kao intenzivna i uspješna. A takvim mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice procjenjujemo i rad Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 2004. godini, te predlažemo ovom Visokom domu da ovo izvješće prihvati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Sada bi prekinuli sjednicu do 18 sati. Glasovanje o završenim točkama, uvrštenje novih točaka u dnevni red i nemojte zaboraviti ključiće. Ali prije toga imamo jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Pero Kovačević.
Pa imam dva ispravka netočnog navoda. Prvi je vezano kad je Zakon o fondu donesen, donesen je točno 14. srpnja ove godine, ali nažalost izračun još o umirovljenicima nije napravljen. Drugi ispravak netočnog navoda vezano za razdoblje teškog stanja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, najveći razlog je pljačka u pretvorbi i privatizaciji. Hvala.
Hvala lijepa. Molim vas ključiće i drugo, ova se točka dnevnog reda odlaže nastavak za sljedeći tjedan. Prvi je gospodin Gajica, drugi Vidović. … [[Upadica se ne razumije.]] Najvjerojatnije. Dame i gospodo zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam kao i predstavnike Vlade. Nastavljamo sa sjednicom i sa točkom dnevnog reda o Izvješću o radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje koju smo prekinuli u petak. Prvi je na redu.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, ako dopustite u ime Kluba HSP-a imam jednu zamolbu. Nema predsjednika Sabora, a prije svega se na njega odnosi, a vi ste sad predsjedavajući. Naime, Klub HSP-a umoljava predsjednika Sabora da poduzme odgovarajuće mjere vezano za poštivanje odredbi Poslovnika. Konkretno je riječ o članku 55. a odnosi se na Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Naime, Klub HSP-a je podnio četiri inicijative još početkom rujna dvije, dvije kasnije vezano za sazivanje Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Prva je inicijativa bila početkom rujna vezano za raspravu o stanju ugrožavanja opće sigurnosti, opće sigurnosti u Hrvatskoj. Druga je bila preispitivanje strategije obrane i nacionalne sigurnosti. Treća je bila dok ste i vi, baš ste vodili sjednicu vezano za hitnu raspravu za izviješće koje se pojavilo u tiskovinama vezano za aferu prisluškivanja većeg skupa osoba među kojima su bili i kardinali i športaši i poštovani kolega Letica. I četvrta što smo je podnijeli koja je vrlo opasna, a to je da se raspravi vezano za preustroj oružanih snaga, jer ovo što se radi nije preustroj, a 6000 hrvatskih branitelja do konca ove godine će dobiti otkaz. I oni su nama uputili zahtjev da se uputi ova rasprava. To je novi socijalni problem, a da stvar bude još lošija riječ o dragovoljcima iz Domovinskog rata, pa bih vas molio da vi i predsjednik Šeks u skladu sa ovlastima prisilite predsjednika Odbora da se pridržava Poslovnika.
Hvala lijepo. Prenijet ću predsjedniku Sabora i predsjedniku Odbora. Gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, mislim da bi bilo primjereno da nas ispred Sabora netko izvijesti o zdravstvenom stanju našeg kolege gospodina Vice Vukova s obzirom da smo na neki način osuđeni na informacije iz medija, ali mislim da moramo voditi računa o zdravstvenom stanju i biti informirani o svom kolegi.
Hvala lijepo. Dobit ćemo informaciju pa ćemo izvijestiti. Prelazimo dakle na točku dnevnog reda o Izvješću o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, tj. nastavak od petka. Prvi je na redu u ime Kluba SDSS-a gospodin Gajica. Nema ga. Gubi pravo. Zatim, u ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
… [[Govornik se naknadno uključio.]] znanja. Mislim i Klub HSP-a i predlaže da se i tako i Hrvatski sabor primi ovo izvješće k znanju, jer sama činjenica da je u ovome trenutku odnos broja osiguranika naspram umirovljenika i nezaposlenih 1:1 ukazuje na ozbiljnost situacije i govori naj jezgrovitije o stanju sustavu mirovinskog osiguranja prije svega se ovdje misli na taj prvi stup. To govori o tome da je taj cijeli sustav na staklenim nogama, cijeli sustav je na staklenim nogama. Sama činjenica također zorno govori za sebe da je prosječna mirovina za 2004. godinu iznosila 41,80% u odnosu na prosječnu plaću, a da se za 2005. godinu smanjuje. Znači negdje oko 40% opet zorno govori o situaciji ako čovjek sa 40 godina mirovinskog staža danas odlazi u mirovinu pa mu je izračun 1500 kuna. To dovoljno govori kakva je situacija i normalno onda sa zaštitnim doplatkom ako ostvaruje, stekne iznos od 1800 kn kolika je prosječna mirovina. Sve su to posljedice provedene pretvorbe i privatizacije na štetu umirovljenika, na štetu radnika, na štetu hrvatskih branitelja i hrvatskih građana. Znamo i sami kakva je bila situacija prije rata odnos broja osiguranika i umirovljenika bio je 1:3,3 čak u jednom razdoblju. Sad smo došli na odnos 1:1,37 i prema tome nema tu sređivanja odgovarajućeg stanja u sustavu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje ukoliko ne krenemo na onaj dio da je ono što je pokradeno, a to je vezano za pretvorbu i privatizaciju se onima koji su to jamili i nezakonito danas time raspolažu. Znači, došli su nezakonito da se to njima oduzme. To je jedan od načina da se može popuniti i sve ove praznine u okviru Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, jer sama činjenica da proračun je taj vidjeli smo i sami kolike iznose izdvaja godišnje iz proračuna za sustav mirovinskoga, znači Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje dovoljno govori o tome. Recimo samo da nam podbaci jedna turistička sezona kakva bi situacija bila. Ili recimo drugu inačicu da nije Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje pod okriljem države, nego da je to samostalan fond kao što će biti ovi drugi ili treći stup. Moglo bi doći do bankrota. Država ne stoji iza toga i to sve govori o svemu tome da je situacija više nego ozbiljna, da ne kažem dramatična i da je riječ o jednome sustavu koji je totalno na staklenim nogama. Znači, s obzirom na sve te činjenice Klub Hrvatske stranke prava ne može glasovati za ovo izvješće, on njega samo uzima k znanju, a također traži i odgovarajuće postupke i mjere prema Vladi. Vlada mora poduzeti mjere kako i na koji način se to riješiti. Sama činjenica oko povratka duga odnosno obeštećenja umirovljenika dovoljno govori, obećava se iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, obećavalo se iz Vlade kako će izračun duga biti ove godine pa ovaj mjesec, pa onaj mjesec. Na kraju sad više nije zadnja je bila da će biti u studenom ove godine. Na žalost tek sad vidimo da će to biti u prosincu. Prema tome, opet je riječ o jednoj obmani. Znači, obmana je već sadržana u samoj činjenici da Vlada i mjerodavni nisu izvršili svoje obećanje da će svi umirovljenici, znači trebalo je to još prošle godine dobiti na svoju kućnu adresu izračun koliko će dobiti obeštećenje. E sad, sama ova činjenica da se ide na dva načina rješavanja, znači jedan je na osam godina ukoliko hoće povrat cijelog duga, a drugi je pola, opet govori da su opet umirovljenici došli u položaj da je na određeni način i izigrana i presuda Ustavnoga suda, a većina na žalost će se morati prikloniti tome dijelu da će ići na onaj dio pola duga pa će dobiti ranije. Ali, ni to s obzirom na stanje u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje i na sve ostalo nema se još jamstva jer se ne zna što je sve otišlo u fond, koje dionice će biti i hoće li se sve to moći napraviti. Prema tome, znači tu je previše dubioza i previše je bilo u ovome razdoblju gubljenja vremena i ako se ne počnu poduzimati mjere koje će biti sustavne, ako mi ne počnemo puniti doprinosima, ako ne počnu povećavati broj zaposlenih situacija će biti sve gora i gora i moglo bi se čak dogoditi da je odnos broja umirovljenika i zaposlenih bude viši nego odnos osiguranika odnosno zaposlenih u Hrvatskoj. Prema tome, ovo ukazuje na jedno teško stanje, a poglavito da ne kažem ove činjenice s kojim brojem predmeta je zatrpan Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Veliki je broj presuda Upravnog suda koje se opet neadekvatno provode. Sama činjenica, recimo nama se obraćaju veliki broj hrvatskih branitelja. Do dan danas nije se započelo sa ovim dijelom prevođenja, naime znamo i sami da je onaj braniteljski doplataka prema novom Zakonu o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihove obitelji ušao u mirovinu, a do danas to nije napravljeno nego se još odvojena situacija doplatak mirovina i onda oni nisu kreditno sposobni vezano za otplaćivanje kredita. Ja također i očekujem i od kluba umirovljenika ovdje da oštro stanu i odlučno u stranu umirovljenika i da vide kakva je pozicija i u kakvu bi se mogli dalje dovesti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je gospodin Ivan Jarnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine dopredsjedniče. Gospodin Kovačević je iznio netočnu informaciju da se Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost ne sastaje. Odbor je imao 54 sjednice do sada i sve materijale koje je imao za raspravu je raspravio, tako da je ta informacija netočna.
Nije vezano za ovu točku dnevnog reda, pa to je trebalo, ali mislim da ćemo pružiti mogućnost i predsjedniku Saboru i predsjedniku Odbora da se na vaše pitanje očituje, ali nakon što završi ova točka dnevnog reda. … [[Upadica se ne čuje.]] Dobro. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Ma gospodin Kovačeviću je izrekao cijeli niz netočnih tvrdnji i dugo bi nas odvelo da sve ispravljam, ali ću samo nekoliko vezane uz kašnjenja, kašnjenje projekta obeštećenja umirovljenika. Jedino što je točno rekao jeste da se kasni, ali sve ostalo, i to ne želim amnestirati potpredsjednika Vlade, za gubitak 40-ak radnih dana od ljeta na ovamo, ali moram konstatirati da je sve ostalo još uvijek u zakonskim rokovima i da ništa mimo zakonskih rokova se nije događalo. A drugo, na njegovu preporuku nama da žustro branimo interese, mislim da nećemo govoriti o emocijama, nego ćemo govoriti o činjenicama i sa činjenicama ćemo ocjenjivati ovo izvješće, jer je to danas na dnevnom redu. Zahvaljujem na brizi.
Hvala lijepa. U ime kluba HSS-a gospođa zastupnica Ljubica Lalić., Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu daje nam prikaz mirovinskog sustava u Republici Hrvatskoj, daje nam sliku bijede u kojoj se nalazi najveći dio umirovljenika i daje nam prikaz rada i ustrojstva Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Svako otvaranje rasprave o ovoj temi budi kod umirovljenika nadu u iznalaženje rješenja koja će dovesti do povećanja mirovina. Polazeći od u izvješću konstatiranih veličina koje se odnose na milijun 460 tisuća osiguranika u odnosu na milijun i 65 tisuća umirovljenika. Što čini omjer od 1:1,37, odnosno na jednog umirovljenika dolazi 1,37 zaposlenih. Polazeći od statističkih podataka koji govore da u Hrvatskoj nema gospodarskog buma, niti značajnog povećanja novozaposlenih, polazeći od doduše sada utihnutih najava iz europskih krugova da će se u Hrvatskoj morati smanjiti broj zaposlenih, teško će se realizirati razumljiva nada umirovljenika. Sada već davne 1995. godine na jednog umirovljenika dolazilo je 3,68 zaposlenih, odnosno '85. godine. ne tako davne '90. godine 3 zaposlenika na jednog umirovljenika, da bi danas taj omjer iznosio 1:1,37. S mijenjanjem omjera u broju mijenjao se i omjer mirovine u odnosu na prosječnu plaću isplaćenu u Republici Hrvatskoj. U '90. godini prosječna mirovina iznosila je 75% prosječno isplaćene plaće, a 31.12.2004. godine iznosila je 41,80%. Ako imamo na umu podatak je 1999. godine prosječna mirovina iznosila 34,51% prosječno isplaćene plaće, tada ima prostora za zadovoljstvo što je došlo do određenog povećanja mirovina. Ali taj porast nije dovoljan. Prosječna starosna mirovina iznosi 2 tisuće i 15 kuna, privremena starosna tisuću 699, a invalidska tisuću 601 kunu. Uzimajući u obzir porast cijena kroz zadnju godinu dana, a od 1. listopada ove godine i obvezu plaćanja uputnica i recepata, ne možemo zaključiti ništa drugo nego da umirovljenici žive teže negoli su živjeli prije 3 godine, i ako su i tada teško ili bolje rečeno, nepodnošljivo živjeli. Obećanje o povratu duga tek će na trenutak roditi iskru u oku, no ona brzo gasne jer živjeti treba danas. Vjerojatno ćemo se danas svi složiti da je bila potpuno pogrešna politika stimuliranja prijevremenog odlaska u mirovinu. Da bi se ublažila eksplozija nezaposlenosti zbog propasti gospodarstva pribjeglo se potpunom otvaranju vrata za odlazak u mirovinu. Beneficirani staž se tumači ekstenzivno. Potpuna nesposobnost za rad zbog invalidnosti buja, dokupljuje se staž i sa 655 tisuća umirovljenika u '90. godini dolazimo na milijun 17 tisuća umirovljenika u '99. godini. Slijedom takove politike dobili smo činjenicu da prosječni staž korisnika starosne mirovine iznosi 31 godinu, a korisnika invalidske mirovine 23 godine. Dakle, po stažu imamo mlade umirovljenike, posebice korisnike invalidskih mirovina koji su jako mladi postali toliko bolesni da su potpuno nesposobni za rad. Za razliku od drugih zemalja Europske unije mi svoje invalide umirovimo bez profesionalne rehabilitacije i prekvalifikacije. Doduše, teško je očekivati da bi prekvalificirani i profesionalno rehabilitirani invalid imao izgleda za zapošljavanje pored preko 300 tisuća nezaposlenih na Zavodu za zapošljavanje. Unatoč tome, smatramo za umirovljeničku populaciju štetnim, a za invalide rada nepravednim njihovo olako isključivanje iz svijeta rada. Ovakav mirovinski sustav pokazao se neodrživim i stoga se i jeste pristupilo reformi mirovinskog sustava koji bi svoju pozitivnu stranu pokazati tek za 10 godina. A što do tada? Nadalje, mirovinsko osiguranje se financira iz tekuće uplate doprinosa i prihodima iz državnog proračuna. U 2004. godini prihodi od doprinosa su iznosili 14 milijardi 873 milijuna kuna, a sredstva iz državnog proračuna 11 milijardi i 51 milijun kuna. Da li je moguće povećati prihode od doprinosa? Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo i tvrdimo da je moguće. Kako? Sasvim sigurno ne povećanjem stope za njihovo plaćanje. Stopa od 20% prevelika je s obzirom na visinu plaće. Napominjemo da je 70-tih iznosila 14 do 15%, a mirovine su iznosile 65% prosječne plaće. Ako već nema znatnog povećanja novozaposlenih, a s obzirom na bezidejnost i inertnost Vlade, neće ga skoro ni biti, prihodi od doprinosa mogu se povećati uvođenjem financijske discipline i kontrolom kako osnovice plaćanja tako i suzbijanjem crnog tržišta rada. Opće je poznato da u Hrvatskoj rad na crno cvate. Poslodavci radnike ne prijavljuju i ne uplaćuju doprinose. Oni koji su prijavljeni kao osnovicu za obračun doprinosa prijavljuju najniže osnovice. Poslodavac krade državu, ali krade i zaposlenika i sada i ubuduće. Pitamo se što rade inspektori? Da učinkovito vrše kontrolu plaćanja uvjereni smo da bi se povećali prihodi od doprinosa. Nerijetko ćemo od zaposlenika čuti da mu se plaća sastoji od dva dijela, jednog kojeg prima temeljem isplatne liste na koji se plaćaju doprinosi i drugog kojeg prima u gotovini na ruke, dakako na njega se ne uplaćuju doprinosi. S obzirom da je to gotovo opća pojava zar državni sustav ne može uspostaviti efikasnu kontrolu od koje bi koristi imali i umirovljenici i radnici i državni proračun. A sada nešto o poslovanju samog zavoda. Izvjestitelj kaže: Stručne administrativne, pravne, ekonomske i druge poslove radi nesmetanog, racionalnog i uspješnog obavljanja djelatnosti zavoda i dostupnosti prava iz mirovinskog osiguranja svim osiguranim osobama obavlja stručna služba zavoda. Ona je organizirana na teritorijalnom načelu u središnju službu, 20 područnih službi i 86 ispostava. Ako u Hrvatskoj imamo 20 županija i Grad Zagreb sa statusom županije, onda je očito da jedna županija nema područnu službu. Ta županija koja nema područnu službu je Virovitičko-podravska županija. Stoga pitamo izvjestitelja zašto nije stavljena u funkciju područna služba u Virovitici tim prije što je kupljen i uređen prostor za tu službu. Očito da se radi o nemaru i površnosti. Nadalje, zavodom upravlja upravno vijeće. Ono je u 2004. godini raspravljalo o problematici portfelja zavoda. Ovdje se radi o dionicama i udjelima u trgovačkim društvima koji su u vlasništvu zavoda. Izvjestitelj kaže da upravno vijeće donošenje odluka vezanih uz prijedloge Hrvatskog fonda za privatizaciju razmatralo uz kontinuirana upozoravanja da odluke o prodaji ne bi trebalo donositi dok ne bude realiziran dogovor između Vlade i umirovljenika o načinu povrata duga. Unatoč takovim upozorenjima, unatoč činjenici da dug nije vraćen, dionice i poslovni udjeli u vlasništvu zavoda i nadalje se prodaju. Obrazlažući prihode zavoda, izvješće kaže da je ostvaren prihod od najamnina, poslovnog prostora i Stambenog fonda, a to poznajući imovinu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje sasvim sigurno nije malo. Obrazlažući rashode kaže da je 50 milijuna 673 tisuće kuna potrošeno za usluge, međutim koje su to usluge, neznamo. Obično se pod takovom stavkom kriju usluge zastupanja u sudskim postupcima. Dakle 50 milijuna kuna najvjerojatnije za zastupanje u sudskim postupcima. No zavod ima svoju pravnu službu i volili bi znati što ona radi, a posebice koliko je sporova dobila, a koliko je izgubila. 50 milijuna nije malo i to traži obrazloženje. Stoga smo i očekivali analizu, ali nje naravno nema. Nikada nismo dobili davno traženi podatak koliko je sredstava vraćeno nakon što je utvrđena greška o isplatama mirovina umirovljenicima koji su davno umrli. Znamo da su takva sredstva uplaćivana i na njihove štedne knjižice i slana su kući. Nikada izvješće nismo dobili iako smo to tražili još 2001. godine. Stoga Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke izvješće će primiti k znanju, ukazujući na potrebu bolje kontrole uplate doprinosa i gospodarenja imovinom Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Hvala.
Hvala lijepo. U ime kluba HSU-a, gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ravnatelju, gospodo iz Zavoda, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika ocjenjuje ovo izvješće sa aspekta izvještajnog standarda koji je uobičajen u Hrvatskom saboru, tehnički preciznim, profesionalnim, sveobuhvatnim i kao takvo za nas prihvatljivo i zastupnici Hrvatske stranke umirovljenika će glasati za ovo izvješće. To nikako ne znači da pojedine sadržaje iz izvješća nećemo problematizirati, odnosno da i sljedeće izvješće za 2005. godinu treba biti izrađeno po istom obrascu. Mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika mislimo da je ovo izvješće u pojedinim sadržajima poprilično plitkog zahvata i ne ulazi u suštinu problema, odnosno ne analizira uzroke već se bavi posljedicama što nije primjereno društvenom statusu i ulozi koju bi Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje trebao imati u hrvatskom društvu. U tom kontekstu mislimo u Hrvatskoj stranci umirovljenika da bi osim analitičkog pristupa Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje u hrvatskom društvu trebao imati ulogu projektanta i predlagača budućih mirovinskih sustava i koordinatora ukupnih efekata trostupnog mirovinskog sustava i to iz dva bitna razloga. Prvi je razlog iznimna koncentracija znanja i iskustva i razvijena organizaciona mreža ureda koji se mogu vrlo lako uklopiti u razvojne procese na mikro razini. Drugi je razlog, u rasponu između dvije krajnosti, američke u kojoj svaki pojedinac gradi svoj mirovinski sustav i mora preuzeti odgovornost za svoju starost iz skandinavskih mirovinskih sustava dijelom fiskaliziranih sa visokom razinom mirovinskih prava treba po ugledu na europske civilizacijske dosege i socijalne standarde definirati buduću ulogu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. To treba učiniti polazeći od činjenice da će sustav generacijske solidarnosti još dugo biti nezamjenjiv, odnosno temeljni mirovinski sustav te da Europska unija ne može opstati dugoročno kao dominantno monetarna, odnosno kapital unija već u relativno kratkom vremenu mora postati i socijalna unija, odnosno unija socijalnih prava. Stoga mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika mislimo da bi u uvodnom dijelu osnovni podaci o zavodu trebalo osim činjenice da je zavod javna ustanova, trebalo naglasiti i činjenicu da je pravna osoba subjekt sa pravima, obvezama i odgovornostima. Također treba istaknuti da zavod ima svoje izvorne prihode i to iz obveznih doprinosa, iz državnog proračuna i imovine te da zavod ima svoju imovinu. Te se činjenice krivo prikazuju u javnosti. Činjenica da se obvezni doprinosi ubiru kao prihodi od Državne riznice ne umanjuje prava, obaveze i odgovornosti zavoda i ne utječu na karakter prihoda Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje nego samo pozitivno utječu na likvidnost Državne riznice i na smanjenje troškova poslovanja Zavoda. Isto tako sporazum Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i Hrvatskog fonda za privatizaciju o prijenosu upravljačkih prava nad portfeljem zavoda ne amnestira zavod za moguću nebrigu o svojem vlasništvu. Jer u konačnici zavod jest javna ustanova osiguranika. Jer su izvorni prihodi zavoda, bez obzira što su doprinosi obvezni, privatno pravo svakog osiguranika. Država prema zavodu ispunjava svoje obaveze prema kategorijama umirovljenika po posebnim zakonima i tranzicijskim trošku. O upravljanju zavodom na osnovu ovih izrečenih činjenica problematizirati ću kasnije u svojoj osobnoj diskusiji. U Glavi II. stanje sustava mirovinskog osiguranja temeljenog na generacijskoj solidarnosti u poglavlju 1.8. udio mirovina u plaći nedostaje potpuno nova tabela koja bi zorno predstavila problematiku novih umirovljenika, obzirom da razine njihovih mirovina kao posljedica povećanja obračunskog razdoblja uplate mirovina značajno odstupaju od podataka u tablici 6. Prikaz bi morao biti po vrstama mirovine i po godini umirovljenja sa početkom od 1999. godine pa nadalje. Na kraju tog poglavlja uspoređuje se prosječne mirovine u odnosu na prosječnu plaću u Hrvatskoj i europskim zemljama. Prema mojim spoznajama, analitiku mirovinskih sustava koje primjenjuje zapadna Europa, a mogla bi se kratko nazvati «usporediti usporedivo» mi ne primjenjujemo. Dok se njihova analitika temelji na usporedbi plaća i mirovina po zanimanjima, zvanjima i profesijama, a tako se uređuju i kolektivni ugovori i strukture doprinosa, naša analitika ima sindrom sarme kojoj je konačni domet izdvojena analiza mesa i kupusa, pa tako i završna rečenica u kojoj se dominantna uloga daje punom stažu sa umirovljenjem od 65 godina i učešću prosječne mirovine u prosječnoj plaći kod nas sa 64,45% podložna je preispitivanju. Također u poglavlju 1.9. udio mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu smatramo da je nedovoljna konstatacija da se udio mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu smanjio i iznosio 12,70. To možda može zadovoljiti Međunarodni monetarni fond i Svjetsku banku koji nam stalno poručuju da je udio mirovinskih prava u bruto društvenom proizvodu previsok, ali ne i nas. Nas to ne može zadovoljiti. Naime, tu dolazimo do veoma komplicirane situacije i zato ju je vrijedno naglasiti i pojasniti. Unatoč dograđivanju dodatka 100 kuna i 6% u mirovinsku osnovicu i aplikaciji povoljnije formule usklađivanja mirovina sa nominalnim rastom plaća koja se aplicirala u drugoj polovici prošle godine na tako povećanu osnovicu za oko 700 tisuća korisnika mirovina, udio mirovine u bruto društvenom proizvodu, odnosno mirovinskih izdataka u bruto društvenom proizvodu lagano pada. Obzirom da je i realni rast bruto društvenog proizvoda u odnosu na 2003. godinu zabilježio pad od 0,5% za očekivati bi bilo da povećana mirovinska prava prouzroče povećanje učešća izdataka za mirovine iz bruto društvenog proizvoda. Ali to nije tako i pravi razlog tome je 40 tisuća 513 novih umirovljenika koji u sustav ulaze u povećanom obimu kao invalidske mirovine i prijevremene mirovine. I u mirovinski sustav unose tako nisu razinu mirovinskih prava tako da je bez obzira na povoljniju formulu usklađivanja učešće mirovinskih prava u bruto društvenom proizvodu tijekom 2004. godine lagano opadalo. U Glavi II. analiza stanja, smatramo da je to najniža razina analize uzroka koju može jedna ozbiljna javna ustanova, a to zavod mora biti, učiniti. Analizirati stanje u mirovinskom sustavu koji se temelji na generacijskoj solidarnosti i pobrojati posljedice čak i bez njihove kvantifikacije, a ne ući dublje u analizu uzroka sa naznakom snošenja odgovornosti za ono što se događalo, za nas u Hrvatskoj strani umirovljenika nedopustivo je. Mi tražimo da se otvoreno govori o ovim problemima i da se eksplicitno hrvatskoj javnosti, a naročito umirovljenicima kaže koliko je 1990. godine sredstava naslijeđeno u mirovinskom sustavu, te kako i u koju namjenu su se sredstva trošila. Nadalje, želimo i tražimo da se kvantificiraju nenaplaćena potraživanja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i njihovih pravnih prednika iz stečajnih postupaka. Želimo znati koliko je u proteklih 15 godina u postupcima financijske konsolidacije i sanacije trgovačkih društava mirovinskih doprinosa nenaplaćeno, oprošteno ili pretvoreno u vlasničke udjele i po kojim uvjetima. Te koji je konačni financijski doprinos Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje u vrijednosti dionica ili pak, daj Bože, u isplati dividendi. Također želimo da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje u analizi stanja napiše svoju ocjenu mirovinske reforme ili deforme. Neka se izjasni i koliko je ona zaslužna za stvaranje novog siromaštva u Hrvatskoj. U budućem izvješću za 2005. godinu želimo vidjeti kvalifikaciju mirovinske reforme koja aplicira pravilo u ovom prijelaznom razdoblju, što dulje radiš to ti je mirovina manja. Da je ona, dakle mirovinska reforma zbog spomenutog načela sama po sebi generator novih umirovljenika, odnosno povećanja broja umirovljenika i ne postiže zacrtane smjernice da se stimulira duži radni vijek za hrvatske radnike. Dakle, tu je potpuno mirovinska reforma sa popravcima fulala cilj koji je sama sebi postavila. Također u budućoj analizi stanja želimo vidjeti elaboraciju utjecaja visokih otpremnina koje nude i isplaćuju neke državne i privatne tvrtke, a i državne institucije na povećanje broja prijevremenih umirovljenja, te na budući socijalni status tih umirovljenika i opterećenja države i mirovinskih sustava po tom pitanju. U Hrvatskoj smo skloni reći neka barem jednom u životu čovjek dobije novac i riješi neke svoje egzistencijalne probleme. Međutim, svaki iole ozbiljan građanin Hrvatske zna da je to politika kratkog daha i da to nema veze sa potrebom za socijalnom sigurnošću koja je po svojoj vokaciji dugoročna. Sigurno je to da je budući korisnik mirovine dugoročno oštećen jer prosječnih 16 do 18 godina korištenja mirovine u uvjetima slabljenja psihofizičkih potencijala ne može kompenzirati jedna visoka otpremnina, ma koliko visoka bila. U tom postupku na socijalnom planu gubitnik je i država jer ne prihoduje ni poreza, ni doprinosa, ni trenutno, ni ubuduće, a dobiva stalno nova i nova socijalna opterećenja. Sigurno dobitnici su vlasnici i menadžeri jer smanjuju troškove, dehumaniziraju proizvodnju i usluge pa nema problema oko socijalnog dijaloga, povećavaju profit koji se može i iznijeti iz zemlje. Dakle, nije u funkciji općeg dobra, a menadžeri ostvaruju visoke plaće. To su plaće sa limitiranim doprinosima u sustavu generacijske solidarnosti i visokim privilegijama. Te kao građanin sa najvećim primanjima ostvaruju, zamislite, i pravo na povrat više uplaćenih sredstava u sustav generacijske solidarnosti. Svaka čast i prošloj i ovoj Vladi koja je to osmislila, a ova koja to provodi to se stvarno može zvati socijalna osjetljivost za bogate u 2004. godini 800 ljudi s tog naslova podijelilo je 16 milijuna kuna, a HZMO je ostao kraći za 30 milijuna kuna. U svakom slučaju mi u Hrvatskoj stranci umirovljenika mislimo da bi ovom izvješću mjesta pod suncem trebalo dobit novo poglavlje koje bi se zvalo pregled mogućih mjera i rješenja na tržištu rada kojima bi se povećali prihodi Hrvatskog zavoda za mirovinskog osiguranje sa naslova uplate mirovinskih doprinosa. Mi smatramo da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje sa svojim ogromnim ljudskim potencijalima ima ulogu aktivnog čimbenika u procesima koji reguliraju tržište rada uz zamjenu za sadašnju situaciju koja se u javnosti percipira kao tehnički servis državne riznice. Obzirom da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ima pregled uplate doprinosa jednom preciznom analizom može ustvrditi da li gospodarski subjekti uplaćuju doprinose sukladno stručnoj spremi i složenosti radnih mjesta ili su svi zaposleni na najnižoj osnovici za uplatu obveznih doprinosa. Nadalje, mislimo da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje pozvan da prvi ocijeni čak i neke kolektivne ugovore djelatnosti u smislu odnosa plaća i doprinosa na plaće u odnosu na ostala materijalna prava, terenski rad, dnevnice, putni troškovi, otpremnine, božićnice, jer sustav generacijske solidarnosti se temelji na doprinosima iz plaće osiguranika i svako povećanje materijalnih prava koji nisu plaća znači izostanak prihoda Hrvatskog zavod za mirovinsko osiguranje iz kojih se alimentiraju sadašnje mirovine. Dakle, krug je zatvoren i iz tog osnova pod najmanju budućnosti očekujemo proaktivnu ulogu HZMO-a, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i ne želimo da u javnosti se percipira pravilo da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje radi po načelu vezi konja gdje ti gazda kaže. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, po nama iz Hrvatske stranke umirovljenika je mnogo više od tog nivoa. Zahvaljuje.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka. Prvo Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Teško je ispraviti ovaj govor, trebalo bi ga cijelog ispraviti, ali ću pokušati na najvažnije. Gospodine Hrelja predmet ovoga izvješća nije ustrojstvo Europske unije. Dapače, predmet je ovoga izvješća, vi ste govorili o ustrojstvu Europske unije, trebali ste govoriti o povratku duga umirovljenika, o tome kako napraviti, vi imate članove nadzornog odbora u okviru Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, prema tome o tome ste trebali govoriti. Dalje, kad vi govorite o imovini fonda, nije to imovina fonda, to je imovina državna koja je dana fondu na raspolaganje i gospodarenje vezano za umirovljenike. Ako vi to ne znate, onda je stvarno žalosno. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ovo je ispravak mišljenja, a povredu Poslovnika je tražio gospodin Hrelja. Izvolite.
Ne mogu u ovom trenutku citirati, odnosno član Poslovnika, ali molim da me zaštitite od insinuacija.
Hvala lijepa. Nemojmo dalje. Uobičajeno je da se pod ispravku netočnog navoda govori šta kom padne na pamet. Ja to neću naravno nikomu uskratiti dok ovdje sjedim, ali sam dužan upozoriti je li tako? Još jedan ispravak netočnog navoda, gospodin Pejo Trgovčević. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Netočno je kako reče gospodin Silvano Hrelja da je ovo izvješće odlično i nadasve za klub HSU-a prihvatljivo, a cijela njegova rasprava koju je on vodio ovdje bila je u smislu odbijanja i velikih nedostataka ovoga izvješća kao što i ja osobno držim. Hvala lijepa.
To je također ispravak mišljenja, ne samo gospodina Hrelje, nego stranke umirovljenika, ali uobičajeno je da mi to toleriramo, pa idemo dalje. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni predstavnici Zavoda za mirovinsko osiguranje. Pa, za razliku eto onih koji osporavaju ovo izvješće ja tvrdim da se radi o rijetko kvalitetnom izvješću, neočekivano dobrom i sveobuhvatnom. Moram čak priznati da zastupnici na nešto ovako nisu naučeni, jednom riječju izvješće je sjajno, ali stanje je katastrofalno pogotovo umirovljenika i to je istina. Doduše, jasno ima ovdje propusta, istina ono je upućeno u saborsku proceduru prije recimo nego su Hrvatska i Slovenija razmijenile note o ratifikaciji. … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro i ti si govorio o novim umirovljenicima. Znači prije nego su Hrvati i Slovenci razmijenili note o ratifikacijama ugovora o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja, a kojima će se od idućeg mjeseca tzv. slovenskim umirovljenicima početi isplaćivati mirovine bez dvostrukog oporezivanja. Time je do sada bilo zakinuto oko 14 tisuća hrvatskih građana, jer im je Ljubljana od 1.1.2005. do danas naplaćivala onih 16 do 33% poreza na njihove mirovine, međutim najveći propust ovog izvješća, bolje rečeno mirovinske reforme je što je Vlada, tj. saborska većina ukinula tzv. švicarsku formulu, a kojom će Proračun u 2006., 2007. uštedjeti milijardu i 600 milijuna kuna, a do 2014. čak 25 milijardi kuna. I što se dešava? Umirovljenicima se vraća 13,8 milijardi kuna, realno 6,9 jer će svi uzeti 50% u 2 godine, a država će uštedjeti u 10 godina gotovo 20 milijardi kuna i to će reći da će umirovljenici sami sebi vratiti dug i to bi trebao biti taj famozni sporazum kojim bi s druge strane umirovljenici trebali pljeskati. Jasno da se o tome ne govori. Točno ajde, netko će reći da je ovo izvješće za 2004. ne za 2005., međutim to je bit dvogodišnje politike sad Vlade. Istina u osnovicu je vraćeno onih 100 kuna plus 6%, ali ako uzmemo na um da će Umirovljenički fond biti mehanizam totalne rasprodaje Republike Hrvatske, jer dug će se vratiti iz imovine Republike Hrvatske, tj. prodajom javnih poduzeća teško da će sutradan tome netko aplaudirati. Istina tu nema dvojbe i moji roditelji se nadaju svaki nekih 27 hiljada kuna podijeljeno sa 2 koliko iznosi prosječan povrat mirovine za 423 tisuće umirovljenika i jasno je da će to uzeti jer im to pripada. Otac je radio 40 godina, majka 36, ali neke stvari treba nazvati pravim imenom. Jasno lako je roniti krokodilske suze, ali valja reći i osnovni problem kada su mirovine posrijedi, a ključ svih mirovinskih sustava je u ovome trenutku zapošljavanje. Mirovinske sustave može spasiti jedino zapošljavanje i zato najveća glupost koju je ova zemlja mogla napraviti i koja radi, ta dobivena sredstva od privatizacije usmjerava za potrošnju i bojim se da ćemo sutradan takvu jednu politiku skupo platiti. Jasno danas što je tu je, ali bez jasne koncepcije spremnosti da se uhvatimo u teret rashoda ove države mi ćemo svi skupa vrlo brzo vegetirati kao što vegetiraju i ti novi umirovljenici. Tvrdim isto tako da Hrvatska ima šansi, ali mi smo izgleda odabrali model da Hrvatskoj netko nešto da, da se zadužujemo, ali ne i da drugima dopuste da u Hrvatskoj nešto rade ne shvaćajući ili će kapital doći u ovu zemlju ili će naši građani za tim kapitalom. Znači, gdje je problem? Što Hrvatska 2006. računa, pazite na svega 5 tisuća 400 više zaposlenih nego što ih je završilo 2005. To izlazi i iz ovogodišnjeg proračuna o kojem će biti riječ, iz intervjua državne tajnice financija gospođe Martine Dalić a već se počeo stvarati dojam ne znam nekog gospodarskog čuda same Vlade. Istina je, Hrvatska je imala rat, imala je izbjegličku dramu. Zbog okupacije trećine Hrvatske na kojoj je bila četvrtina ili petina gospodarskih potencijala zemlje koje su svi redom bili opljačkani i upropašteni danas Hrvatska izdvaja 70% svog proračuna za plaće, za zdravstvo, za mirovine 28 milijardi kuna, za branitelje itd. I onda za investicije ostaje onih 15 milijardi kuna uz jasno 3,5% deficit u idućoj godini što je znatno bolje od onoga od 6% iz 2003. ali ključ gospodarskog trenutka vidimo u tome što Vlada 2006. računa na svega 5 tisuća 400 zaposlenih više nego 2005. godine. Sve drugo je dječja igra prema tome. A dok je tome tako jasno država će biti i skupa, poslovanje će biti skupo, izdvajanja će biti velika a socijalom, mirovinama, plaćom u javnom sektoru nitko u ovoj zemlji neće moći biti zadovoljni. I jasno, dok je 90. bilo milijun 968 tisuća osiguranika a 655 tisuća umirovljenika jasno u toj brojci bilo je mnogo onih koji su "radili" a zapravo nisu radili ali smo ipak imali taj omjer 1:3. 2004. bilo je milijun 460 tisuća osiguranika naspram milijun 65 tisuća 555 korisnika i to je taj omjer 1:1,37. A danas bojim se da je stanje takvo ili gore, bolje sigurno nije. Ali, ako od tog broja, od milijun 460 tisuća osiguranika odbijemo de facto 200 tisuća ljudi koji rade ili koji su na državnoj plaći, zdravstvo, prosvjeta, carina, vojska itd., ako odbijemo one koji rade u insolventnim poduzećima onda mi dolazimo do omjera 1:1. Naročiti pad zaposlenih bilježi se od 91. kad je bilo milijun 839 tisuća do 96. kada ih je bilo milijun 478 tisuća. I to je posve logično, rat, okupacija, izbjeglička drama itd. Međutim, što je problem? Danas 2005. nema više zaposlenih u ovoj zemlji nego što ih je bilo 96., to je problem, s time da se od 2000. do 2004. broj osiguranika ipak povećava za 20 tisuća po godini pa onda me čudi da se 2006. planira svega 5 tisuća 400 više radnika nego 2005. godine. Sve ostalo ako imamo taj problem na umu prema tome su igrarije, prebacivanje odgovornosti s jednog na drugog, politikanstvo, ali želim i to reći da nakon Europe ovoga konsenzusa itd. koje se tu postiglo konsenzus bi trebalo u ovome Domu postići isključivo kada je mirovinska politika posrijedi i zapošljavanje. Istina je ta da se trajanje mirovina 2004. u odnosu na 90. produžuje za jednu do dvije godine kao što je i u dobnoj skupini od 50 do 69 godina 544 tisuće hrvatskih umirovljenika, preko pola milijuna ljudi je u dobi od 50 do 69 godina. Udio mirovina u bruto društvenom proizvodu je visokih 12,7% ali to je opet niže nego je u Austriji, Italiji ili recimo Njemačkoj. Naročiti problem su novi umirovljenici o kojem su svi govorili. U prvoj polovici 2005. umirovljeno je 23 tisuće radnika sa prosječnom penzijom tisuću 244 kune a rezultat je to jasno onog ponižavajućeg Zakona o mirovinskom osiguranju iz 99. godine. Od 99. do danas, znači 2005. umirovljeno je 280 tisuća radnika sa prosječnom mirovinom od tisuću 466 kuna ili cirka 500 kuna manje od starijih umirovljenika, znači onih koji su umirovljeni do 99. godine i koji će u prosjeku ostvariti pravo na povrat od 27 tisuća kuna podijeljeno sa dva ako se odluče da dobe taj povrat u roku od dvije godine, s time da onaj to prima tisuću do tisuću petsto kuna ima pravo na povrat 8 tisuća 600 kuna, onaj tko prima tisuću petsto do 2 tisuće kuna ima pravo na povrat od 19 tisuća 300 kuna, onaj tko prima između 2 do 2,5 tisuće ima pravo na povrat 28 tisuća kuna, onaj tko prima između 2 tisuće i 500 do 3 tisuće ima pravo na povrat od 36 tisuća kuna, onaj tko prima 3 tisuće do 3 tisuće 500 kuna ima pravo na povrat 44 tisuće kuna i jasno da to onda treba dijeliti sa dva ako se odluče da dobiju taj iznos u dvije godine. U dijelu disproporcija stari novi umirovljenici tu valja sigurno izmijeniti mirovinsko zakonodavstvo ali i Zakon o hrvatskim braniteljima. Tu inicijativu IDS upućuje u saborsku proceduru jer oni, i tu je isto nelogičnost da oni koji su umirovljeni nakon 1.1.2005. imaju pravo na minimalnu mirovinu od 45% a oni koji su umirovljeni prije 1.1.2005. na to pravo nemaju. Inače, prosječna mirovina hrvatskog branitelja je 5 tisuća 479 kuna za 36 tisuća 559 branitelja, za sudionika NOR-a je 2 tisuće 83 kune, domovinske vojske 2 tisuće 226 kuna itd., itd. No, bit je svakako zapošljavanje i to treba svakako shvatiti, o tome treba voditi računa. O ekologiji, šta ja znam nekretninama, ovom ili onom kapitalu također ali bez zapošljavanja. Mi ćemo jednostavno propasti. U Hrvatskoj će se pred zidom problema, ja tvrdim i to nezaposleni, mirovina, socijalne egzistencije naći sve vlasti koje se nađu u poziciji vlasti i zato tu treba postići još jedanput minimum dogovora kad su mirovine i zapošljavanje po srijedi nakon što se ipak razriješio taj problem i Haaga i Gotovine, i Europske unije, i ovoga u Bosni nakon svjedočenja Rajića, slobode medija i tome slično. Znači, polako ova zemlja postaje uređena država, ima problema sigurno i sa korupcijom i sa loše plaćenom upravom i centralizacijom apsolutno, povratom srpske imovine, troškovima života itd., ali temeljni problem u ovome trenutku u ovoj zemlji su mirovine odnosno zapošljavanje. Taj omjer 1:1,37 a u biti 1:1. Ako od onog 1,37 odbijemo sve one koji rade u insolventnim poduzećima a ne plaćaju doprinose, odnosno ako od onog broja od milijun 400 i pedesetak tisuća odbijemo 2 stotine tisuća ljudi koji su na proračunskoj plaći. Sve drugo znači je također bitno, životno bitno ali ove dvije ja bih rekao sentence su na neki način pitanje našega opstanka. Znači, ovo je pitanje budućnosti i stoga za kraj ja ću reći ovo je dobro izvješće, ono je rijetko dobro izvješće jer je izuzetno sveobuhvatno ali je isto tako stanje kada su posrijedi ti mirovinski sustavi naprosto katastrofalno i ovdje jasno treba nešto učiniti da se do godine barem kod ovih novih umirovljenika ne ponavljaju disproporcije na koje smo imali prilike pratiti tijekom ovih nekoliko zadnjih godina da čovjek koji više radi, zapravo što više radi to ima sve manju i manju mirovinu.
Hvala. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Bio je ispravak? Hvala. Izvolite!
Ispravljam rečenu tvrdnju da će umirovljenici sami sebi vratiti dug i ako to nije predmet ovog izvješća, ali je izrečena za govornicom. To govori o elementarnom nepoznavanju mirovinskog sustava a i načela teorije skupova iz matematike jer se kruške i jabuke ne mogu skupa miješati. Naime, dug nema veze sa proračunom i sa tekućim doprinosima već ima namjeru se alimentirati iz imovine, imovine države Hrvatske. A drugo, ako je već htio gospodin Kajin je već 2001. mogao to riješiti kao i pitanje švicarske formule koju isto tako drži, dakle, elementom pomoću kojeg će se, će umirovljenici vratiti sami sebi dug, sami sebi dug što je potpuno netočno.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Poštovani zastupnik Dragutin Pukleš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupniče. U raspravi o izvješće u o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu potrebno je osvrnuti se na nekoliko tema koje su obrađene u tom izvješću. Prije svega mirovinska reforma provedena je pod motivom održivosti mirovinskog sustava dovela je do vrlo ozbiljnog narušavanja principa, sustava generacijske solidarnosti. U utvrđivanju mirovina sve je manje prisutan doprinos korisnika mirovine kroz njegov radni vijek, dolazi do neopravdanih, neujednačenosti i visine pojedinačnih mirovina za isti radni staž i isti financijski doprinos. Mirovine realno sve više zaostaju za plaćama a niske mirovine ozbiljno ugrožavaju egzistenciju većine četvrtine građana Hrvatske. Ciljevi reforme sve više dobivaju fiskalni oblik smanjenja mirovinskih izdataka, dakle, pitanje socijalne sigurnosti, skida se sve više sa države i prenosi na samo financiranje pojedinaca. Sada se postavlja pitanja kako se sve to, što iza toga slijedi uklapa u članak 1. Ustava Republike Hrvatske koji kaže da je Hrvatska socijalna država, to ostaje za razmišljanje jednoj cijeloj populaciji pa možda i još jednoj. Pođimo malo od argumenata. Udio mirovine u prosječnoj plaći kako smo i čuli smanjen je od 75% u 1990. godini na 41,8% u prosincu 2004. godine. Istovremeno u 15 europskih zemalja učešće mirovina u prosječnoj plaći kreće se od 88,3% u Austriji pa do najniže 70% u nama susjednoj Sloveniji. Osim izuzetka Poljske gdje je taj odnos 57,5%, ali i to je još uvijek 15,7%-tnih poena više nego u Hrvatskoj. Nešto se čudno događa. Međutim, valja još jednu stvar napomenuti a to je da se malo kompariramo sa našim susjedima i Hrvatska i Slovenija prije tranzicije imali su autonomne mirovinske sustave, međutim, postavlja se pitanje šta se to kod nas loše dogodilo u tom procesu usklađivanja mirovinskog sustava ili šta se to dobro dogodilo u Sloveniji. Ako ovako nastavimo smanjivanjem učešća i snižavanjem mirovine postavlja se pitanje hoće li naši budući umirovljenici kada uđemo u Europsku uniju biti konkurentni da uopće ostaju sa ostalima u Europi. Dalje da kažemo da je u 2004. godini u mirovinu otišlo 40 tisuća i 513 ljudi a prosječna mirovina tih koji su otišli u toj godini iznosila je 1347 kuna i 56 lipa. Odnosno svega 32% prosječne hrvatske plaće. Dalje. U prvih 5 mjeseci 2005. godine u mirovinu je otišlo 23 tisuće ljudi sa prosječnom mirovinom od 1244 kune. A što čini svega 28% prosječne plaće u tom razdoblju. Očito je da mirovinska reforma uzima svoj danak i da nešto u svemu tome nije u redu, i biti će jako pogubno ako se to tako i nastavi. Nije nikakva tajna da Svjetska banka i Međunarodni monetarni fond traže od Hrvatske daljnje smanjenje mirovinskih izdataka što je naravno rezultiralo i promjenama formule međutim, o svemu tome valjati će vrlo detaljno analizirati stanje i svi relevantni faktori moraju biti uključeni, kako i na koji način riješiti ova egzistencijalna pitanja. Učešće mirovinskih izdataka u BDP-u od 12,7% smatra se previsokim i da li treba to malo smanjiti da bi se približilo onim što je u Europskoj uniji. Nisam siguran da su u Europskoj uniji obuhvaćena sva mirovinska primanja kada se izračunava BDP i nisam siguran da se kod nas isključilo iz toga sve ono što ne spada tamo. Hoću reći, postoje različiti načini prikazivanja u Europi i kod nas. Pa valja malo i to analizirati. Odnos broja umirovljenika i osiguranika. Čuli smo već on je 1:1,37 i sigurno da je nepovoljan. Međutim, valja postaviti pitanje zašto je to tako. Evo, ovih dana smo čuli da imamo 400.000 zaposlenih na crno, na u, sivoj ekonomiji. I sada uzmimo da tih 400.000 koji rade u sivoj ekonomiji zaposlimo u redovnoj ekonomiji onda bi taj odnos bio 1:1,75 i njihovi bi doprinosi iz plaća daleko poboljšali situaciju. Dalje i u cilju poboljšanja stanja postavlja se pitanje ne isplate plaća i naravno ne plaćanje doprinosa, isplate plaća bez plaćanja doprinosa na najnižoj osnovici. Isplata dijela plaće u gotovini, pitanje naplate i stečajne mase, oslobađanje od plaćenog doprinosa. Zaista mislim da ima puno tih detalja koji se jednostavno mogu promijeniti i sasvim ćemo imati povoljniju situaciju. Kažu umirovljenika je previše. I to je eto kao najveći razlog zašto je stanje loše pa neka onda kad ih je previše oni snose sami i posljedice. Međutim pravi razlozi su zapravo negdje drugdje. Gospodarske i socijalne teškoće koje smo imali rješavalo se je preko mirovinskog sustava. Nestanak radnih mjesta, višak zaposlenih u procesu privatizacije dugoročno su opteretili mirovinski sustav velikim brojem mladih umirovljenika i stvorili dugoročno visoke mirovinske izdatke. Međutim nikoga danas više ne zanima zašto su ljudi ostali bez posla, zašto nisu dobili drugi posao i zašto kapital iz prihoda od privatizacije nije stvorio nova radna mjesta? Tu dolazimo do temeljnog uzroka svih problema privatizacije provedene na hrvatski način. O toj temi smo mi nedavno dosta opširno raspravljali u ovom domu međutim čini mi se da je to poglavlje ostalo nedovršeno. I kad smo već kod privatizacije usput da spomenemo i portfelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Naime kapital koji je Zakon o pretvorbi dat zavodu nije nikad stavljen u funkciju. Izvještaj o portfelju Zavoda za 2004. godinu isti je kao za 2003. godinu. Preostalim portfeljem HZMO gospodari Fond za privatizaciju. Odgovara na pitanje kako je vršena podjela i prodaja dionica nema, kako je vršena zamjena dionica po sistemu dobro za loše, odgovora nema. Što je sa posuđenim dionicama? Odgovora nema. Jedino je poznato da je dug prema HZMO-u isti kao što je bio 2003. godine 914 i nešto milijuna kuna [[Upadica: Molim zaključite.]] Vrijeme, hvala.
Replika. Poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa nastavno baš na izlaganje uvaženog kolege koji se osvrnuo na teško stanje u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje kao posljedicu provedene pretvorbe i privatizacije na hrvatski način. Znači pozivam kolegu da u skladu s onim što je govorio, ako stvarno želi dobro umirovljenicima da onda podrži naš Prijedlog zakona o dopuni Zakona o reviziji pretvorbe i privatizacije kojim predlažemo da ono što je nezakonito stečeno da se oduzme i na taj način se može i Fond napuniti i imati novaca za druge projekte, zapošljavanje i sve ostalo. Ako već nismo uspjeli i kazneno možemo bar na ovaj način riješiti. Hvala lijepa.
U 10,14 je isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Dragutin Pukleš.
Pa evo odgovor gospodinu Peri. U svakom slučaju podržat ćemo svaki zakon koji će ispraviti ono što nije učinjeno onako kako je to trebalo učiniti. I da malo dodam. Buduća privatizacija sigurno treba biti takva da neće tjerati višak ljudi u mirovinski sustav.
Hvala. Poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite.
Moje kolege su već dovoljno istaknule problem mirovinskog sustava i položaj umirovljenika. Ja želim upozoriti na nešto što se zove unutar umirovljeničko, unutar sustavno pitanje. A odnosi se na to da je prije 3 godine Hrvatska imala 3 tisuće 300 radnika angažiranih na poslovima administriranih mirovinskih sustava. Danas nakon provedene mirovinske reforme u uvođenju drugog stupa mirovinskog osiguranja na istom zadatku zaposleno je 5 tisuća ljudi. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nije primio ni jednog novog radnika. Broj djelatnika Hrvatskog zavoda dakle ostao je isti, a pri upravljanju mirovinskim sustavom još su angažirani svi radnici Regosa, Hagene, oko 300 ljudi FINA-e, više od 100 djelatnika poreske uprave, menadžeri, administratori mirovinskih fondova kao i akviziteri koji distribuiraju dionice tih fondova. To je ujedno i vidljiva paradigma današnjeg neuspjelo u provedbi mirovinske reforme koje je inicirala Svjetska banka s ciljem racionaliziranja sustava i smanjenja troškova njegovog provođenja. Regos je trebao biti središnji registar matične evidencije u Republici Hrvatskoj što nikada u punom smislu nije saživio. Jer su podaci koje je FINA uspjela skupiti za Regos više bili statističke kvalitete nego javne isprave. Te je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje uz nužne provjere izvora i dalje morao voditi matičnu evidenciju. Osnovicu, osnovica što je uslijed suvišnjeg dvostrukog knjigovodstva državu koštalo 12 milijuna dolara godišnje. Kada je povrh tih ranih udaraca Poreska uprava odvojila svoje evidencije od RS obrasca Regos je kao središnji registar prestao postojati. Radi racionaliziranja postupaka održavanja mirovinskog sustava u Hrvatskoj, izbjegavanja dvostrukog knjigovodstva te zadržavanja neophodne razine kvalitete podataka nameće se rješenje koje već davno razmatramo, a isprobano je u nekoliko zemalja. Treba pripojiti Regos Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje kao što smo učinili sa Hagenom. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje izvršio je jedan veliki posao. Bilo bi nepošteno da ne kažemo ljudima: Evo uspjeli ste izdati 40 tisuća rješenja za nove umirovljenike. Izdali ste 25 tisuća rješenja po odluci Upravnog suda. Dakle obavijestili ste o, o presudi i zatim izračunali 623 tisuće izračuna pojedinačnih za dug umirovljenika s time što moram kazati da to radite na dosta primitivan način i da vam tek 2007. prema projekciji će biti osigurano sredstva za modernizaciju. Dakle u 2006. još ćete uvijek i raditi, raditi ručno. Međutim ukupni troškovi administriranja popeli su se na 3 i pol % ukupnih godišnjih isplata mirovina. Ako bi se mjerili po Europi onda u Europi to ne prelazi 1%. Prema tome racionalizacijom samo ovog administrativnog dijela mirovine u Hrvatskoj mogle bi se povećati za 3 i pol %, a to je toliko koliko proračun osigurava za iduću godinu redovnog usklađivanja mirovine. Prema tome evo na ovdje učinjene, učinjene uštede. Ja bih sugerirao da, gospodi iz, mirovinskoj da svoj projekat na kojem rade i kojeg su stručno obradili da ga prezentiraju Europi i da Svjetska banka model koji se primjenjuje u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje kao hrvatski izvozni proizvod nudi se i u svjetskim razmjerima. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ravnatelju, gospodo iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, kolegice i kolege. U svojoj raspravi želim problematizirati još nekoliko pitanja iz izvješća o radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu. Prvo je pitanje pitanje upravljanja Zavodom. U izvješću je navedeno da je došlo do promjena u sastavu Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u 2004. godini. Sastav je sada slijedeći, tri predstavnika radnika, određuju ih sindikati više razine, tri predstavnika poslodavca, određuje ih Hrvatska udruga poslodavaca, tri predstavnika umirovljeničkih udruga što je novo i 4 predstavnika Vlade Republike Hrvatske iz resornih ministarstava. Ovakav sastav Upravnog vijeća imao je logike do 2002. godine, a u ovoj tvrdnji krećem od pretpostavke da u Upravnom vijeću trebaju odlučivati oni koji doprinose uplaćuju i oni koji koriste mirovinska prava. Naime, 2002. godine dakle za vrijeme bivše Vlade donijet je Zakon o doprinosima za obvezna osiguranja koji se primjenjuje od 1. siječnja 2003. godine Narodne novine broj 147/02 koji je drugačije definirao ulogu poslodavca i karakter mirovinskog doprinosa. Mirovinski doprinos se u cijelosti isplaćuje iz plaće radnika i ima karakter osobnog doprinosa, dok je prethodno to bilo pola iz plaće radnika, a pola doprinosa na plaću radnika. Dakle, na teret troška rada poslodavca. Poslodavac je dakle postao indirektni obveznik plaćanja za zaposlenike, dakle tehnički izvršitelj obustave i uplate doprinosa u državnu riznicu, odnosno sustav generacijske solidarnosti ali i drugi stup mirovinskog osiguranja. To je bitno nova, značajno manja uloga poslodavca u ovom sustavu što nije popraćeno adekvatnim promjenama u sastavu Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Po meni korektni odnos bi trebao biti radnici tri predstavnika, umirovljenici tri predstavnika, Vlada Republike 4 predstavnika, poslodavci jedan predstavnik za tehničku potporu. Prema mojim spoznajama konkretno mirovinski sustav u Italiji upravljan je na drugi način i to u dvije razine. Prva, politička uprava koju čine predstavnici socijalnih partnera koji se u izvršnoj funkciji direktora izmjenjuju svake dvije godine i druga tehnička uprava s generalnim direktorom koji brine o radu i razvoju institucije i ima svoj mandat. To bi odgovaralo nama jednoj razini predsjednika upravnog odbora, druga razina ravnatelja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Pri tome treba reći da je politička funkcija jača što znači da je dominantna uloga socijalnih partnera u kreiranju razvoja i rješavanju problema sustava generacijske solidarnosti. Nije nevažno spomenuti da u Italiji o drugom stupu i trostupnom mirovinskom sustavu još vode polemike, a već dugo godina usmjeravaju svoje zaposlene na štednju putem rentne štednje pri osiguravajućim društvima. Dakle, mislim da mi u Hrvatskoj možemo i moramo učiti više od iskustava drugih, a manje biti poligon za eksperimente Međunarodnog monetarnog fonda i Svjetske banke ili isključivo učiti metodom vlastite kože. Drugo je pitanje koje bih problematizirao je pitanje informiranja javnosti. S jedne strane izražavam pohvale Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje za web stranice, za besplatni telefon, za periodička izvješća, za bilten zavoda i publikacije koje su na vrlo visokoj razini. To je definitivno dobro, to treba reći, to zaslužuje svaku pohvalu i poticaj. Međutim, jedan drugi dio a to je komunikacija institucije, dakle Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje sa javnošću putem medija nedostatna je i po učestalosti i po kvaliteti. U kontekstu komunikacije se javnošću putem medija bilo pisanim, bilo elektronskim putem najbolje rezultate imao gospodin Damir Zorić. Gospodin Srećko Vuković je dobro počeo, a onda naglo utihnuo, a gospodin Mile Rukavina od početka održava tišinu. Reći ću direktno ono što mislim kao što i inače govorim, poslati jednom u tri mjeseca ili s nekim povodom medijima šturo, tehničko priopćenje kojeg svi i ne razumiju i ne moraju razumjeti pa će ga skratiti na dva do tri retka nije dostatna razina komunikacije s javnošću putem medija ovako značajne institucije kao što je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. Ja mislim da bi Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje najmanje jednom kvartalno trebao održavati konferencije za novinare i dati im priliku da direktno pitaju i pišu o značajnim mirovinskim pitanjima. Nadalje, zar 2004. godina, a nastavno i 2005. nije bilo dovoljno valjanih razloga za sazivanje konferencija za novinare, ma bilo je. Sjetimo se izmjene zakona, proces obračunavanja obeštećenja sa svim poteškoćama skupljanja i obrade podataka, izračuni, komunikacija sa umirovljenicima itd. da se pogrešno ne shvati. Pohvale koje sam izrekao na početku jako su važne, ali ova kritika je usmjerena ka još kvalitetnijem radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dakle, ka njegovim punim iskoracima, a ne sramežljivim iskoracima. Dojam, treće pitanje koje ću problematizirati je dojam zatvorenosti sustava i koncentracija na to kako da se zahtjev odbije, a ne kako da se problem riješi. Ovo govorim na osnovu prigovora jednog značajnog broja korisnika koji je već desetak, koji već desetak godina traže rješenje jer su zakinuti za mirovinska prava, a naročito zbog nedostatka dokumentacije. Pristup izračuna mirovinskih prava samo na temelju dostupne dokumentacije nije dobar i na štetu je značajnog broja umirovljenika. Sudska rješenja su nalagala drugi pristup i to nije izvršeno, da bi se kasnije mijenjale odredbe raznih pravilnika i problem je i dalje ostao neriješen, a ne čini se ništa da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje dođe u posjed dokumentacije o uplati mirovinskih doprinosa kako bivše Jugoslavenske narodne armije i drugih tvrtki sa prostora bivše države iako su sa svima potpisani među državni sporazumi o socijalnom osiguranju. Mogu slobodno i uzimam si slobodu da kažem da se svakog mjeseca riješilo 10 takvih slučajeva već bi vjerojatno problem bio riješen i mislim da moramo ići pristupom malih koraka u rješavanju svakog problema, a ne blokirati moguća rješenja. Zadnje što bih htio problematizirati u ovoj osobnoj diskusiji jeste upravljanje portfeljem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Ovdje ispred sebe imam dopise Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, dakle Zahtjev za utvrđivanje, naknade za izdvojene dionice Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za pokriće temeljnih kapitalnih izdataka Ministarstva za javne radove, obnovu i graditeljstvo požurnica. To je pismo upućeno Vladi Republike Hrvatske. Zatim, imam isti takav Izvješće o potraživanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje od Vlade Republike Hrvatske koji je uputio 27. rujna 2004. gospodin Mile Rukavina i to je sve. Mene ova izvješća interesiraju, ali me još više intrigira realizacija po ovim izvješćima. Tu se utvrđuje određena obaveza Vlade i ministarstva prema Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje. Prema tome, zanima me kada i kako će se obaveze, ove obaveze izvršiti, a te obveze nisu od jučer, nego su nastale tijekom svih ovih 14 godina. Dok to ne riješimo ne mogu prihvatiti da je ovo ispravan način rješavanja pitanja potraživanja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, a ja uvijek držim da je to zavod svojih osiguranika, javna ustanova osiguranika. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Zdenka Babić Petričević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo, gospodine Rukavina. Osvrnut ću se za, na ovo izvješće koje ste nam poslali i pokušat ću ukazati na nešto što se prošli put i danas ne spominje problematika osiguranika korisnika, odnosno onih koji su stekli svoje mirovine u zemljama bivšeg SFRJ-ota, pa ću vas citirati gospodine Rukavina: "Na dan 31. prosinca 2004. godine mirovinu je primalo ukupno milijun i 65 tisuća korisnika mirovine, a istodobno je evidentirano milijun i 460 tisuća osiguranika, što čini omjer 1:1,37 broja korisnika, broja mirovina i osiguranika.". Ovdje valja naglasiti da se zadržao isti omjer broja osiguranika i korisnika mirovine u posljednje 3 godine. Na znam da li ste na ovaj dan smanjili ovaj broj za 27, oko … [[Govornik se ne razumije.]] korisnika mirovine, ponavljam koji su svoju mirovinu stekli u zemljama bivšega SFRj-ota. Oni su useljenici u Republiku Hrvatsku, državljani Republike Hrvatske, nisu su svojom voljom napustili svoja ognjišta, to su prognanici, izbjeglice iz Bosne i Hercegovine, Vojvodine, pa i oni drugi koji su stekli mirovinu, a danas žive hrvatski su državljani, a danas žive u pograničnim dijelovima naše domovine, Županja, Dvor itd. Pa ću pripomenuti kronologiju ovih događanja, a to je Vlada je 13. travnja 2000. svojom odlukom ukinula, uredbom ukinula odluku kojom se nadzovljeni umirovljenici dobivali razliku mirovine do najmanje mirovine u Republici Hrvatskoj i bilo je tada obrazloženje uspostavom platnog a prometa između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Ovdje se točno smo ponavljali često puta ovu problematiku o useljenicima, odnosno prognanicima iz Bosne i Hercegovine, ponavljam i iz Vojvodine. Zatim, to se dogodilo 13. travnja, da bi u travnju 2002. godine zakonom se ponovno uvela ova uredba. Ja ću je citirati, a to je zakon od 22. travnja 2002. godine, članak 1. stavak 2.:"Pravo na dodatak uz mirovinu i korištenje tog dodatka, prema ovome Zakonu može se ostvariti u razdoblju do 31. prosinca 2004. godine." i ako smo vama se obraćali, hrvatskoj Vladi i resornome ministarstvu ovaj problem je još uvijek neriješen. Ja sam iznijela kronologiju događanja u nadi i želji da ovaj problem Mirovinsko i hrvatska Vlada nastoje što prije riješiti jer pred Ustavom Republike Hrvatske svi smo jednaki. Hvala vam.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege. Uz ovo izvješće dobili smo i mišljenje Vlade Republike Hrvatske koja u jednoj rečenici kaže da Vlada nema primjedbi na ovo izvješće. Ja imam i puno primjedbi i velike primjedbe i značajne primjedbe na ovaj izvještaj, jer sam vjerojatno sa malo više pozornosti ovo pročitao pa zbog toga se i jesam prijavio za ovu raspravu. Ali odma' na početku da velim da mi nije jasno da li je ovo izvješće ravnatelja HZMO-a, upravnog vijeća, predsjednika upravnog vijeća ili službi, stručnih službi, a to ću potkrijepiti kasnije i par citata iz toga. Kad bi sam u Hrvatskoj umirovljenike pitali, danas, ovog trenutka na koja 3 pitanja traže odmah odgovor, ja sam siguran i znam da bi prvo pitali kad će dobiti one papire iz Zavoda za mirovinske o tome iz kojeg će vidjeti da li država njima duguje ili oni državi za one stare mirovine. Onda bi onih 300 tisuća umirovljenika koji su otišli u mirovinu poslije '99. pitali kada ćemo im uskladiti mirovine i prestati njihova zaostajanja za starijim mirovinama veći do 50%, a ovih 18 tisuća građana države umirovljenika koji mirovinu prima iz Slovenije, vjerojatno bi pitali da li je točno da su Hrvatska i Slovenija konačno razmijenili note o ratifikaciji Sporazum o izbjegavanju dvostrukog oporezivanja i da li će mirovina u prosincu, koju oni iz Slovenije primaju konačno biti bez slovenskih poreza. Ja se nadam da će to tako biti jer su note razmijenjene. Na stranici 51. pod nazivom "Portfelja zavoda" moram citirati, piše da je ovo izvješće sastavljeno u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje na temu portfelje, ali s obzirom na to da Fond za privatizaciju do kraja veljače 2005. nije dostavio izvješće o stanju portfelja Zavoda na dan 31. prosinca 2004. ovo izvješće je pripremljeno prema podacima Mirovinskog zavoda s kojim su oni raspolagali, što se tiče vlasništva, udjela, dionica itd. Išao sam tražiti kada, kako, tko je prenio portfelju na upravljanje Fondu za privatizaciju i od ravnatelja sam dobio ugovor od 27.7.2000. godine u kojem je Fond za privatizaciju, citiram: "Preuzeo obaveza da dva puta godišnje, polugodišnje izvješće dostavlja Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje, a na pisani zahtjev u roku od 30 dana.". Mi sada imamo izvještaj Mirovinskog zavoda u kojem su konstatirali da im oni koji su dobili na upravljanje portfelju ne daju izvještaj, tako ovdje piše. Ja sam mislio da je taj portfelj kojih 15, 16 kuna pa se nije isplatilo pisati to izvješće, više papiri koštaju nego to. Ali sam došao dalje do tablice u kojoj piše da je na kraju 2003. ta portfelja bila 3 milijarde 594 kune, u nominalnoj vrijednosti, pa je onda u toku 2004. bilo gospodarenje tim dionicama plus, minus ulaz, izlaz, prodaja, otpisi, pokloni, prenosi bez naknade i da je na kraju prošle godine iznosila u nominali 3 milijarde 118 milijuna. Ja ne znam kolika je tržišna vrijednost, nemam procjenu, ali nominala je 3 milijarde 118 milijuna. To je imovina umirovljenika ove države. Kada smo '91. Zakonom o pretvorbi išli sa 30% udjela u mirovinski fond onda smo rekli da stjecanjem dionica, dividendom i prodajom tih udjela se namicati novac i za mirovine. Zavod za mirovinsko osiguranje današnji ne upravlja tom portfeljom nego to radi Fonda za privatizaciju koji Zavodu ne da izvještaj o gospodarenju tim dionicama u tom portfelju, nisu dali izvješće. Ima dalje, u tom izvješću i piše: "Do 31. prosinca '99. mirovinci i Fond za privatizaciju često su na temelju potpisanih ugovora zamjenjivali dionice, a rijetko su se o prenosile udjeli u korist Fonda za privatizaciju po nominalnoj vrijednost, pa kad se napravi obračun ispada da od 31. prosinca '99. do današnjeg dana Fond za privatizaciju mirovincima duguje 914 milijuna kuna. Skoro milijardu kuna.", točka. Vlada veli da nema primjedbe na ovaj izvještaj, Vlada ne kaže da li će ovaj dug ikad biti vraćen, plaćen mirovincima ili će svake godine Mirovinski zavod nas izvještavati da 914 milijuna novaca umirovljenika nikad neće biti vraćen u mirovinski fond, zavod, kapital Fonda, sasvim fer. Kako možemo ostati nijemi na to u trenucima kada otvaramo probleme s umirovljenicama koji su otišli u mirovinu velike čuvene mirovinske reforme krajem '98.? Na strani 39 ovog izvješća kad se portfelja tiče je financijsko izvješće gdje je bilo planirano da će zavod prodajom dionica, prodajom udjela i ostalom možda dividendom u ovoj godini ostvariti 10 milijuna kuna prihoda. Izvršenje je 65 tisuća 269 kuna ili 0,65% od planiranog. 0,65% od planiranih sredstava. Očito je bila prevelika stavka planirana ili se nešto drugo desilo, to ovdje ne piše. E sada te 2000. godine kada su mirovinci prenosili na upravljanje Fondu za privatizaciju ako imam točan popis, na listi je bilo 386 trgovačkih društava. Koliko ih danas? Koje su to? Tko je u međuvremenu kupio, prodao i koji je portfelj sa 31. prosincem prošle godine, popis, udjel, nominala? Možda toga nema zato što je na prvom mjestu recimo "Liburnija" sad kao najznačajniji portfelj mirovinskog fonda. Možda zato što su neke druge tvrtke na popisu najznačajnijih pa zbog toga u novom portfelju nismo dobili. E sad s dijelom kapitala, portfelj je, raspolaže Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo koje ima 13 zaposlenih i koje je prošle godine ostvarilo dobit od 8 milijuna i 600 kuna. Ja sam mislio da tih 8 milijuna i 600 ide u prihod mirovinskog zavoda. Nisam našao to tamo, ali tih 8 milijuna i 600 kao jako dobar rezultat što ovdje piše, je svega 3% koliko je Mirovinski zavod imao troškove za zaposlene u prošloj godini. 3% troškova su time pokrili. E onda još postoj i kapital fonda d.d. koji je dobio nominalu od milijardu i 214 milijuna kada je bio osnovan, a da je tržišna vrijednost tog portfelja na staru godinu 2004. iznosila 967 milijuna. Kada zbrojimo te portfelje u kapital fondu, mirovinsko-investicijskom društvu i ovome čime upravlja Fond za privatizaciju, čini mi se da ima dosta novaca za prvu tranšu povrata duga umirovljenicima u lipnju iduće godine ili je možda tržišna vrijednost samo 10% od toga. Zašto sam problematizirao čiji je ovaj izvještaj? Mirovinskim zavodom treba upravljati upravno vijeće koje ima 13 članova. U ovom izvješću piše da su oni u prošloj sjednici imali 7, u prošloj godini 7 sjednica sa 85 točaka dnevnog reda i piše da su u toku godine davali suglasnosti ravnatelju da proda Luku Split, Željezaru Split, Istru Pulu, Agrolagunu Poreč, Sladoranu Županju, Belvedere Dubrovnik, Brna Smokvica, P.P. Orahovica, hotel Živogošće, PIK-Vrbovec, IPK ratarstvo, stočarstvo, Antunovac itd. itd., Bizovačke toplice, zamjena udjela, financijska injekcija itd. Oni su davali suglasnost ravnatelju da proda natječajem, natječajem, natječajem prodanog udjela. Ja sam mislio da to sve radi upravno vijeće. Upravno vijeće bira Sabor, ne Vlada i ne ravnatelji. Mi ovdje biramo upravno vijeće. Pa zar ne bi bilo dobro da upravno vijeće koje mi biramo nama da izvještaj što su oni radili nego mali segment ovog izvješća je broj sjednica i broj točaka dnevnog reda tog upravnog vijeća. Zato i tražim da upravno vijeće koje imenuje ovaj Sabor daje svoje izvješće. Što su oni radili? Možda bi onda saznali kakav je stav upravnog vijeća nad činjenicom da je u prošloj godini u mirovinskim službama bilo 1.971 pritužba korisnika, što oni misle zašto tako veliki broj sporova, zašto pučki pravobranitelj u svom izvješću piše da javne ustanove ili ustanove sa javnim ovlastima ne odgovaraju na njegove predstavke, ne odgovaraju na njegove požurnice, a na prvom mjestu je bio Mirovinski zavod stavljen. I zašto nema ovdje predsjednika upravnoga vijeća kojega smo mi postavili u Zavod za mirovinsko osiguranje? Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Kolega Lesar je rekao da je imovina koja pripada zavodu imovina umirovljenika ove države. Ja tvrdim da je to netočno jer je to imovina osiguranika i umirovljenika ove države i nije točno da se nezna odnos bivšeg ministarstva, Hrvatskog fonda za privatizaciju i Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Vaš stranački kolega gospodin Čačić sve to zna, kao i to da je portfelj prosječno prodavao po 2% nominale i to su činjenice.
Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bih samo počeo sa onim što je rekao kolega Kajin kada je rekao da je ovo izuzetno dobro izvješće i malo je takvih koje dobivamo, pa ja bih htio pokazati izvješće od 2003. koje je isto glasilo Izvješće o radu Zavoda za 2003. koje ima čak i istu sliku i razlikuje se samo u dvije stranice. Znači da je korištena ona šatrovački rečeno "copi paste" tehnika gdje je promijenjeno samo mrvica toga. Većinu je kolega Lesar rekao i ukazao na određene probleme koji su se dešavali sa portfeljom i ja bih se zadržao na portfelju i isto tako citirao ono što je on pročitao u izvješću 2004., jednako piše u izvješću 2003. Budući da Hrvatski fond za privatizaciju Zavodu nije dostavio izvješće o stanju portfelja na dan 31. prosinca 2003. To isto piše u ovom izvješću, samo je promijenjena godina. Znači Hrvatski fond za privatizaciju onu svoju obvezu koju ima da svakih 6 mjeseci podnosi izvješće, ni jednom nije ispoštivao, jer tako piše u izvješću za 2002. i unazad. Ja bih se zadržao samo na dvije stvari, a to je na tom portfelju kako se s njim gospodarilo i na koji način se u jednom trenutku davalo ništa za ništa ili davalo svašta za ništa ili obrnuto ništa za svašta i pročitao bih dio izvješća revizije o tome, počeo bih sa 94. kada su te zamjene krenule. Prva zamjena je bila, vidi čuda 94. je to čak urađeno na najpošteniji način gdje je Zlatni Rat Bol mijenjan za Bizovačke toplice i za istu nominalnu vrijednost. Slično se desilo i 95., ali u ovom slučaju je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje primio u zamjenu nešto za šta nije dao ništa, a onda 96. počinje igra koja 97., 98. ide ovako, htio bih podsjetiti šta piše u izvješću. Zamjene su obavljene bez odluke povjerenstva, odnosno nadzornog odbora. Nisu pribavljene potvrde o vlasništvu dionica prije zaključenja ugovora, znači davalo se i nešto što nije njihovo, uzimali su, predavali, mijenjali se ajd ja tebi kliker, ti meni dva klikera i slično. U ugovorima nije naveden akt ili propis na temelju kojeg se zamjena obavlja, tko je donio odluku o zamjeni te kolika su potraživanja, odnosno obveze prema prethodno obavljenim zamjenama, zamjene su obavljene neposrednom pogodbom bez pribavljenih suglasnosti nadzornog odbora i bez prethodno pribavljenog dokaza o vlasništvu vrijednosnica čime nije postupljeno u skladu s odredbama pravilnika o prodaji i zamjeni dionica, obveznica i prava. Iz dokumentacije nije vidljivo koji je bio cilj obavljanja zamjene. U pojedinim slučajevima zamjene nisu obavljene u interesu fondova mirovinskog i invalidskog osiguranja. Ja ovdje imam popis gdje i kako su te zamjene išle. Tu je na popisu jako puno poduzeća, tvrtki. Kad pogledam kako je išlo, recimo, kako je išao JANAF, kako se šetao od jednih do drugih, malo je bio kod jednih pa malo kod drugih. Pa kako su se šetali hotel «International», pa kako se šetao bilo koje od ovih poduzeća gdje je produkt toga, te šetnje prevoženja sa jednog fonda na drugi fond, iz jednog portfelja u drugi portfelj, uvijek proizveo to da je nominala dionica padala i da je na kraju u bescjenje takva firma prodana. A da nešto kažem i na koji način je prodavan taj isti portfelj. Vrijednost, recimo, koja je prodana u određenom razdoblju, znači ono do 97. pa i ovo od 2000. do 2003., do 9. mjeseca kada je zadnja obavljena, prodano je vrijednosti od 556 milijuna kuna, nominalne vrijednosti 556 milijuna kuna za 109 milijuna kuna. Znači za 19%. Ako se pogleda ovaj prvi dio koji je obavljan do 2000. godine, on je još manji. Samo 17%. I šta je to proizvelo? Proizvelo je ovo što svake godine gledamo u izvješću gdje piše da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje oštećen za 914 milijuna 571 tisuću 639 kuna. Do 99. godine, znači samo tim zamjenama. Pročitat ću i šta je gospođa Šima Krasić napisala o tim zamjenama i isto tako ću pročitati i osobe koje su to radile i oni su vrlo cijenjeni građani ove Republike, a napravili su najblaže rečeno ovakvu pljačku. Taj dug koji je ostao nigdje ne piše na koji način će Vlada vratiti Zavodu za mirovinsko osiguranje. Nigdje to u ovom izvješću ne piše. Nitko nijednu riječ nije napisao na koji način, tko, kako, da li ste poslali zahtjeve, kome ste poslali zahtjeve. Znamo vrlo dobro zašto je Fond osnovan. Osnovan je iz jednog jednostavnog razloga, stjecanje love za isplatu mirovine, ja bi to narodski rekao. Znači, da se stekne neka lova s kojom bi se isplaćivale mirovine. To nije napravljeno, a ponašanje, gospodarenje tim portfeljem zavoda nije ni slučajno u maniri dobrog gospodara. I sad da pročitam ono što je gospođa Šima Krasić rekla samo o zamjeni: «Dionice su zamjenjivane iako postupak zamjene nije bio uređen posebnim aktom». Znači, onako, dogovorili smo se. «Zamjene su obavljene bez javnog prikupljanja ponuda, odnosno dionice dane u zamjenu prethodno nisu bile ponuđene na prodaju javnim prikupljanjem ponuda». Znači, džabe. «Zamjene su obavljene bez odluka nadležnih tijela», i tako redom, da ne nabrajam. To je sve ono što je pisalo u Izvješću Državne revizije. Ima tu 14 točaka koje su sve, po meni ne sve, ali većina njih je napravljena ne u skladu sa zakonom i dovele su do ovog do čeg su dovele. U to vrijeme Fondom za privatizaciju su gospodarili, bili su predsjednik Fonda je bio gospodin Ivan Penić od 11. ožujka 93. do 95., gospodin Milan Kovač od 7. lipnja 95. do 19. prosinca 96., Tomislav Družak od 15. siječnja 97. do 15. listopada 98., Stipe Hrkač od 15. listopada 98. do 11. veljače 2000. A u mirovinskom su bili Stjepan Brčić od 16. listopada 90. do 7. ožujka 96., Silvio Mičin od 7. ožujka 96. do 17. siječnja 97., Damir Zorić od 17. siječnja 97. do 31. siječnja 99. i Dunja Vidošević od 1. veljače 99. do 28. veljače 2001. Svi oni su radili po meni zajedno, dogovarali su jer nigdje nisu pitali upravno vijeće, nigdje nisu pitali nadzorni odbor, a morali su. Znamo vrlo dobro da se moralo i da tako piše u zakonima. O čijem interesu su radili ne znam, ali znam da je to proizvelo prodaju dionica za 17% od nominale i proizvelo ovaj dug koji je napravljen prema portfelju zavoda. A vi u vašem izvješću ni riječi o tome, nema nigdje popisa šta je vaše. Taj popis nije uspoređen sa Hrvatskim fondom za privatizaciju. Ovo je nekakva provizorna statistika koju sam ja dobio, koja može biti a i ne mora biti točna. Tu su nekakvi modeli, tu su nekakve zamjene i udjele između jednog i drugog, pa šta je prodano, pa za čeg je prodano. Sve je nejasno, sve je magla, a da dokažem da je magla ovdje u vašim popisima nigdje nema recimo «Istre d.d.» koja je ovih dana se rješava. A na natječaju je bilo objavljeno da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje vlasnik 16,9%. Toga ovdje nigdje nema, a «Puljanke» ima.
Replika, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodin Kapraljević samo u dijelu je mene citirao, rekavši da sam rekao da je izvješće sjajno. To sam doista rekao, ali sam isto tako nadodao da je situacije katastrofalna. Poglavito glede milijun 60 tisuća hrvatskih umirovljenika. Drugo što isto tako nije točno da je država nešto davala za ništa, svašta za nešto, itd. Ne, to je krivo. Uvijek je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje davao nešto u pravilu za ništa. I to je bit. Država je davala, država je gubila. A pojedinac i u ovoj zemlji, ukoliko je bio odabranik vlasti, uvijek dobijao. Za to su i pojedinci, jasno, u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje također nešto dobivali. Ali Zavod i država, osiguranici i umirovljenici u pravilu su redovito gubili. To je model bio raspolaganje državnom imovinom do sada, a bojim se da će nam se nešto slično dogoditi i u kontekstu povrata duga gdje će najvrjednije hrvatske tvrtke biti rasprodane kako bi se taj dug mogao u vratiti.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Antun Kapraljević.
Zahvaljujem se kolegi Kajinu što je to tako lijepo rekao i sve ono je ponovio što sam i ja rekao. Ja sam želim reći da takvo isto izvješće, on je rekao da rijetko kad dobivamo tako kvalitetno, dobro izvješće. Ja samo pokazujem 2003. i 2004. I jedno i drugo je potpuno jednako. Rekao sam, to je ona šatrovački «kopi-paste tehnika» u kojoj se samo neke brojke mijenjaju.
Poštovani zastupnik Miroslav Rožić, izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Doista iz ovog izvješća vidljivi su, kao uostalom i iz izvješća iz prethodnih godina, oni problemi koji su duže opće poznati u hrvatskom društvu i za čija rješenja očito nema niti dovoljno snage niti dovoljno volje. Ja ću ih pokušati pobrojati nekim određenim redoslijedom. Prije svega, jedan od najvećih problema koji se očituje iz ovog izvješća je sve manja razlika u broju umirovljenika i u broju osiguranika, odnosno čitaj umjesto osiguranika zapravo zaposlenih. Odnos broja umirovljenika i osiguranika je 1 naprama 1,37, dakle iz godine u godinu u ovim izvješćima sve lošija i lošija slika. Ovaj problem je na žalost postao glavni trend u mirovinskom sustavu i svodi se samo na sporadična žalopojna konstatiranja u različitim aktima kao što je i ovo izvješće, iako je vlast najavljivala velike poteze usmjerene na međugeneracijsku solidarnost i demografsku politiku. Ta su se bitna pitanja svela zapravo na obavljanje redovitih tekućih poslova Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje s jedne strane i na propagandne aktivnosti potpredsjednice Vlade i njezine čuvene ekipe za demogravsku politiku. Pored toga potpredsjednica Vlade osigurala je i postojanje cijele Uprave za međugeneracijsku solidarnost u okviru ministarstva. Prema raspoloživim podacima na web stranici dotičnog ministarstva nije vidljivo da ta uprava, dakle Uprava za međugeneracijsku solidarnost ima bilo kakve ustrojbene jedinice, odjele, odsjeke ili bilo šta drugo, kao niti da je obavila bilo kakav posao, odnosno izvršila bilo kakvu aktivnost. Naime, nužno bi bilo stoga da navedena uprava poduzme radnje i aktivnosti usmjerene na poboljšanje slike međugeneracijske solidarnosti čemu je i namijenjena, pa bi ovo izvješće izgledalo drugačije. Potencijalno izvlačenje o eventualnoj nenadležnosti po pitanju mirovina, Uprave za međugeneracijsku solidarnost je zapravo apsurdno, te bi njihovo neobavljanje poslova trebalo preispitati i vidjeti imali li uopće smisla postojanja ovakve uprave. Drugi problem osim ovog sve manje razlike u broju umirovljenika i osiguranika koji je vidljiv i iz ovog izvješća kao kažem i iz prethodnih, je nizak iznos mirovina. Prosječna mirovina u prosincu 2004. godine iznosila je tisuću 820 kuna što iznosi 41,8% prosječne neto plaće svih zaposlenih u Republici Hrvatskoj u prosincu 2004. godine. Često se naglašavalo da ovako sramni niski iznos mirovine u odnosu na plaću, ali treba naglasiti da su u ovoj državi male i plaće u odnosu na životne troškove. Zanimljivo je da mi, kad god raspravljamo o temeljnim pravima građana kao što su plaće, mirovine i sl. uvijek raspravljamo o minimalističkim standardima gdje se čak i udarac o liticu koji na trenutak zaustavlja slobodni pad predstavlja kao uspjeh. Problem iznosa mirovina, osobito onih najnižih je problem državne vlasti, jedno od najčešćih pitanja velikog broja građana, odnosno umirovljenika je zapravo vrlo jednostavno, kako preživjeti sa tisuću i 500 kuna uz konstataciju od 30-godišnjem ili 40-godišnjem radnom stažu? Kao odgovor građani uglavnom dobivaju porazne opće statističke podatke o minornosti našeg gospodarskog učinka, te o već spomenutoj lošoj demografskoj slici. Naravno da to nije odgovor na njihova pitanje, te treba jasno i glasno reći da su oni izvršili svoju obvezu i da njima sukladno tome pripada pravo na dostojanstven život, odnosno ljudsko dostojanstvo. Njihovo ljudskog dostojanstvo treba osigurati vlast ove države, a ona to očito nije u stanju. Treći problem je velik prirast umirovljenika početkom 90-tih godina i izvješće na žalost ne sadrži relevantne podatke o radnjama koje se poduzimaju ili namjeravaju poduzeti o upitno stečenim mirovinama početkom 90-tih na upitnoj pravnoj osnovi. Četvrti problem je veliki broj korisnika različitih oblika povlaštenih mirovina. Naime, ovdje je naročito zanimljiv podatak iz izvješća o korisnicima povlaštenih mirovina. Među tim korisnicima povlaštenih mirovina najveći broj je boraca NOB-a, čak njih 63 tisuće 712. Dakle, za njih ovo društvo godišnje izdvoji milijardu i 700 milijuna kuna. Nadalje pripadnici bivše JNA kojih ima 14 tisuća i 57, za njih se još dodatno izdvoji 423 milijuna kuna. Dakle, 2 milijarde i 150 milijuna kuna za povlaštenih mirovina za ove korisnike. Ukupan godišnji iznos, dakle od 2 milijarde i 150 milijuna kuna za ove kategorije jasno i nedvojbeno govori da je ova kategorija koja broji negdje zajedno 80-tak tisuća građana, najpovlaštenija kategorija građana, iako moram priznati da meni osobno nije jasno kako je moguće da još dan danas 60 godina nakon kraja II. Svjetskog rata imamo 63 tisuća sudionika NOB-a. Dakle, ne dovodeći u pitanje i ne raspravljajući o opravdanosti da li sudionici NOB-a trebaju imati ili ne imati povlaštenu mirovinu njihov broj jasno i nedvojbeno upućuje na potrebu revizije stjecanja njihovih prava. Upravo suprotno u društvenom životu u Hrvatskoj na svim razinama namjerno se pretjeruje i govori o reviziji statusa i primanja hrvatskih branitelja, iako nam ovi podaci koje sam upravo iznio govore gdje treba zapravo napraviti reviziju statusa, ne samo radi financijskih pokazatelja, već i zbog stvarnog povijesnog pročišćenja ovog društva. Peti problem su slučajevi da je umirovljenik ranijim odlaskom u mirovinu stekao veći iznos mirovine. Ovdje se radi doista o jednom ogromnom pravnom apsurdu, a to su čuveni slučajevi kada je umirovljenik ranijim odlaskom u mirovinu stekao veću mirovinu, a u ovom izvješću se o tome gotovo ništa i ne kaže. Taj problem se mora riješiti čak i pod pretpostavkom da je sve drugo u redu, a što nije. Naime, radi se o tome da meni osobno nikako nije jasno kako pravni sustav sa osnovom koja se protivi logici i zdravom razumu ne bude predmet zapravo istraživanja paranormalnih pojava. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nadalje obavlja i poslove doplatka za djecu. Naravno ne zato jer bi u ustrojstvenom hrvatskom pravnom sustavu trebao obavljati te poslove, već jednostavno … [[Govornik se ne razumije.]] Naime, nekad je za to i postojao neki smisao dok su pravo na dječji doplatak ili doplatak za djecu ostvarivale samo zaposlene i osigurane osobe na temelju tada postojećeg posebnog doprinosa doplatka za djecu. Podsjećam da je taj posebni doprinos doplatka za djecu postojao do '97., odnosno '98. godine, a nakon toga je ukinut. Danas kad je to ostvarivanje vezano samo uz dohodovni cenzus roditelja nema nikakve veze sa mirovinskim osiguranjem i nužno se nameće i elementarno pitanje smisla uopće toga da mirovinski osiguranje obavlja poslove doplatka za djecu. Naime, to je po mom sudu pravno jednako kao kad bi npr. dakle u pravnom smislu gledano jednako kao kad bi recimo Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje izdavao građevinske dozvole. Ukoliko se već ne poštuje jednakost sve djece već se gleda materijalni položaj njihovih roditelja i to je jedini kriterij za dječji doplatak, tada treba uvažiti činjenicu da tekuća primanja nikada ne daju pravu sliku nečijeg materijalnog stanja ili gotovo nikada. Naime nekretnine, vrijedne pokretnine, udjeli u trgovačkim društvima, različita prava i sl. su kod mnogih daleko značajniji faktor njihovog imovinskog stanja nego tekuća primanja. U ovom izvješću se iznosi i zanimljiv podatak o tijeku tisuću 300 radnih sporova koje radnici zavoda vode vezano za neisplaćenu naknadu za troškove prehrane od sredine 2001. do 2002. godine. Naime, tisuće i tisuće radnih sporova iz 2001. i 2002. godine čija vrijednost prelazi više od 14 milijardi kuna ovog časa ostavila je bivša koalicijska vlast koja je doduše po svojim korijenima trebala biti zaštitnik radničkih prava u nasljeđe budućim generacijama. I što je najzanimljivije pravno su to nesporni predmeti koje sudovi bez poteškoća presuđuju u korist radnika. Prema tome, u mirovinskom biste u izvješće trebali staviti i tih 14 milijardi kuna pa bi to izgledalo drugačije. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Zdenka Babić-Petričević.
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo! Kolega Rožić, nije točno da sadašnja ministrica radi na svojoj propagandnoj djelatnosti nego Zakon o hrvatskim braniteljima nije propaganda nego stvarnost, on rješava mirovinska pitanja hrvatskih branitelja i predstojeći sporazum između Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine koji će riješiti statusna pitanja pripadnika Hrvatskoga vijeća obrane odnosno stradalnika iz Domovinskog rata i njihovih obitelji.
Ispravak netočnog zakona poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod gospodina Rožića u kojem je definirao daje trošak od 2 milijarde i 150 milijuna kuna da se izdvaja za povlaštene mirovine. Prvo, to nije točno jer nije uključio sve mirovine po posebnim zakonima a naročito se osvrnuo na borbe NOB-a. Definitivno postavka je kriva jer mirovina je pravo koje se temelji na uplati doprinosa i stažu osiguranja i samo u obimu iznad osobnih mirovinskih prava je stvarni trošak proračuna.
Replika poštovani zastupnik Damir Kajin.
Pa razliku recimo od gospodina Rožića koji se čudi što su u mjestu u ovom izvješću našli sudionici Narodnooslobodilačkog rata kao oni koji su ostvarili mirovinu pod povoljnim uvjetima. Ja izražavam čuđenje što su pod točkom 3. ovdje našli svoje mjesto pripadnici Hrvatske domovinske vojske od 41. do 45. kada se u Srbiji nešto slično dogodilo znamo sa kime cijela ova zemlja bila je na nogama ali ovo je u nas uvedeno u taj mirovinski standard još tamo godine 92. ili 93. Inače, točno je sudionika NOR-a po povoljnim uvjetima 63 tisuće 712 s prosječnom mirovinom 2 tisuće 183, radnici na određenim poslovima, unutarnjim poslovima i pravosuđu 16 tisuća 633 sa 3 tisuće 226 kuna, pripadnici Hrvatske domovinske vojske 41. 45 pod povoljnim uvjetima njih ima 28 tisuća 584, sa tisuću 860 kuna prosječne mirovine, onda tu spadaju bivši politički zatvorenici, pripadnici bivše JNA njih 14 tisuća 57, redovni članovi HAZU-a, Izvršno vijeće, Savezno izvršno vijeće, administrativno umirovljeni javni službenici, članovi Vlade, zastupnici, članak 38. ZOMO-a, to je taj savezni kadar, rudari istarskih ugljenokopa Tupljak njih 253. To je izuzetno korisno da su se oni našli u ovome sustavu sa prosječnom mirovinom 2 tisuće 736 Hrvatska vojska plus hrvatski branitelji. Ali ono čuđenje koje izražava gospodin Rožić za sudionike NOR-a ja daleko više imam pravo da izrazim čuđenje što ovdje traže pripadnici Hrvatske domovinske vojske 41. do 45. kada znamo koja je uloga tih ljudi bila za vrijeme drugog svjetskog rata.
Kolega Rožić povreda poslovnika prvo. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, vi ste rekli da je ovo ispravak netočnog navoda. Ovo je bila replika.
Na repliku da.
Onda odustajem od povrede poslovnika pa ću odgovor na repliku.
Izvolite!
Hvala lijepo. Dakle, iako nas je kolega Kajin prosvijetlio nabrajajući sve kategorije ljudi koji imaju mirovinu prema tzv. Zakonu o povlaštenim mirovinama i različiti broj korisnika tih povlaštenih mirovina ja još jedanput ponavljam da broj kategorija nema nikakve veze sa njihovim konačnim brojem i nema nikakve veze sa ukupnim brojem sredstava koji se izdvajaju za njihove povlaštene mirovine. Prema tome, ne možete uspoređivati 30 akademika sa 63 tisuće boraca NOR-a i tvrditi da je i to jedna kategorija povlaštenih mirovina. Nisu upitne kategorije povlaštenih mirovina. Ono što je meni upitno i što sam postavio jasno pitanje da mi gospodin Kajin ili bilo tko drugi objasni kako 60 godina, točno 60 godina nakon završetka drugog svjetskog rata imamo 63 tisuće 712 mirovina boraca NOR-a, to me zanima. To je moje bilo pitanje. A ove druge skupine koje je nabrajao gospodin Kajin sve zajedno nema niti trećina tog broja. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ratko Gajica. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospodo predstavnici zavoda, kolegice i kolege! Ja ću povodom ovog izvještaja komentirati četiri stvari. Prvo, ovaj odnos umirovljenika i osiguranika jedan, to je već spomenuto, 1:1,37 govori o invalidnosti mirovinskog budžeta. To je sada jasno. Ja zapravo ponavljam ono što je već rečeno i naravno da je logična posljedica ono što je danas ovdje rečeno u posljednjih dvije godine 40 tisuća umirovljenika i hiljadu i 300 iznos mirovine, odnosno 20 tisuća ili nešto više i onda tisuću i 200 kuna mirovine. To neminovno vodi u trend duži radni vijek i manja mjesečna mirovina. I to se svakako ne može izbjeći. E sada, mi smo imali mirovinsku reformu i za nju smo rekli da je uspješna i ja u to vjerujem zato što to nije moguće učiniti bez određenih žrtava. Mogao bih sarkastično reći ne zna se samo koliko će generacija umirovljenika biti žrtvovano do prve bolje mjesečne mirovine. Vjerojatno je takva žrtva neminovna. Uostalom, ovi računi koji su ovdje iznijeti to također pokazuju. Bilo bi jedino dobro da to žrtvovanje bude što je moguće kraće. E sada, taj uvod sam zapravo rekao zbog toga da se suglasi da bi bilo dobro da u materijalima koje radi zavod, pa i u ovakvim izvješćima mi dobijemo nekakve prijedloge kojima se ukazuje na moguće mjere kojima će se takve posljedice ublažiti. Ja znam da nije centar vrtnje kad je u pitanju iznalaženje rješenja u zavodu ali zavod je jedna služba koja to dugo radi, koja to zna raditi i ja mislim da može prozrijeti i mogućnosti i mjere, pa i predložiti tako nešto kako preduprijediti ovakve posljedice. Druga stvar koju želim komentirati to ću staviti pod naslov "Rješavanje u upravnom postupku". Mogao bih dodati i rješavanje u razumnom roku. Ja znam da je služba mirovinskog zavoda služba koja prije svega rješava u upravnom postupku, ima tradiciju, ima ljude i pretpostavljam da ima tehniku koja je usmjerena pa rekao bih primarno na to. E sada kada je to tako onda ja, ja sam slobodan izvući zaključak da se radi o ljudima i o administrativnom aparatu koji to dobro i najbolje zna raditi. Ja ću ovdje reći nešto, nešto čime sam ja nezadovoljan, ja znam primjere u kojima ukazujem na dvije stvari. U kojima se zahtjev za rješavanje o pravu na mirovinu u slučajevima koje ja znam, radi se o obiteljskoj imovini, riješeno je odlukom Upravnog suda kojim se ukida drugostupanjsko rješenje, nakon intervencije kod Ustavnog suda radi nerješavanja u razumnom roku. E sada, vrijeme je 3 godine i 8 mjeseci za ljude koji nemaju od čega živjeti. Vi možete reći, sada sam ja izvukao pojedinačan primjer. Ako ja znam tri primjera, onda se bojim da toga ima više. Želim reći još nešto drugo. Zakon o upravnom postupku, odnosno njegov duh zapravo kaže, ako ne možemo nešto riješiti u propisanom roku, 30, 60 ili ne znam koliko dana. Onda bi bilo po mom mišljenju pristojno obavijestiti stranku. Ne možemo vaš predmet razriješiti u tom vremenu, zakonitom vremenu, možemo dotle i dotle obavještavamo vas, to će biti urađeno za 8, za 8 mjeseci. Ja se bojim da se primjeru, ovakvim primjerima koje ja spominjem, zapravo i ne radi samo o nemarnosti. Teško mi je to naravno reći ali bojim se da se ne radi samo o nemarnosti. Jer u tim istim predmetima podnositeljima je odbijen zahtjev za mirovinu bez da se u rješenju piše nemaš pravo na mirovinu zbog toga, zbog te i te odredbe koja to zakraćuje. Imate u rješenju samo pozivanje na Zakon o općem upravnom postupku koji omogućava zakonu da o tome rješava. Dakle, poziva se samo na opću nadležnost, mi smo dužni to razriješiti. I naravno sve je onda palo na upravnom sudu. I ja bih volio da se u zavodu pročiste takvi slučajevi zato što zavod, ponavljam ima tradiciju i to zna raditi. I sramotno je da se to događa i za zavod, naravno, naravno sramotno je i za državu kada se to tako, tako događa. Ja predlažem ako hoćete i neformalno da se u zavodu, vi kao najodgovorniji ljudi vidite malo što je tim predmetima koji su ušli u drugu i treću godinu, pa ako mogu tako fakultativno reći potjerajte ljude da to riješe što je moguće prije. Ovako ili onako. Neka oni riješe po savjesti, ali neka uzmu te predmeta i dovedu ih do kraja. Treću stvar koju želim komentirati to je ovo pitanje konvalidacije. To je naravno specifičan problem za područja povratka i ja znam da je Vlada donijela jedan zaključak iz 2003. da se ti predmeti razriješe, čini mi se do kraja te godine. Gospodin Hebrang je napravio jedan dopis i tako dalje. Ja vjerujem da je takav zaključak Vlade donijet ne zato da se napravi reklama nego na temelju procjene da je to u tom vremenu moguće riješiti. Nije to još uvijek sve razriješeno. Vjerojatno je ostalo, manji broj predmeta, ali nije to sve razriješeno. Ukazati ću nešto i na sadržaj rješavanja tih zahtjeva za konvalidaciju. Znate, unutar, unutar najvećeg broja rješenja na stranke koje traže priznanje staža unutar toga u najvećem broju slučajeva to što je uništena dokumentacija posljedično se prevaljuje na tog koji je podnio zahtjev. I imate drugu nelogičnost, prizna se čovjeku rad u 91., pa se prizna na kraju 92., pa se prizna u 94., na istom tom mjestu, a u međupauzama se ne prizna. Ja ne vidim tu logiku. Znate, Zakon o upravnom postupku kaže kada nema dokumentacije dajte da čujemo ljude. Dajte da čujemo ljude. Mislim da se u velikom broju slučajeva, slučajeva to ne prihvaća. I četvrta stvar koju želim reći, to je ovo pitanje neisplaćenih mirovina. Znate, sada nemam vremena vidim da ovdje gori, pa o svemu tome razgovarati, ali imate specifično ovakve slučajeve. U jednom vremenu ljudima koji su dobili nastavak isplate mirovine saznalo se kasnije, imaju pravo isplatu unatrag tri godine. Nisu dobili o tome rješenje, nisu o tome obaviješteni, kasnije je to pretvoreno u godinu dana. Sve se dogodilo na način da je u jednom vremenu ušlo u zastaru a da Zavod nije ljude obavijestio o tome da imaju takva i takva prava. E sada, naravno legitimno je u Zavodu razmišljati i o uštedama ali je legitimno ići idejom Zakona o upravnom postupku, da se ide u susret pravu stranke. Zahvaljujem.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Petar Mlinarić.
Gospodine predsjedniče, štovani kolegice i kolege, ja bih samo dodao da oni ljudi koji su vršili agresiju.
Ispravio netočni navod. Ispraviti netočni navod.
…na Republiku Hrvatsku ne može biti priznat taj status prije mirne reintegracije. Znači govorim o Vukovaru, o ljudima koji su u Vukovaru radili da su rušili Vukovar i ubijali oni ne mogu imati mirovine. Još ih znači treba nagraditi iako su dobili obnovu još ih treba nagraditi sa mirovnom.
Replika poštovani zastupnik Damir Kajina.
Slažem se sa gospodinom Gajicom da je pitanje konvelidacije ozbiljan problem i to se mora razriješiti i u ovoj državi, to je civilizacijsko pitanje, to je test povratka, to je test vjerodostojnosti hrvatske politike. Jasno je da je onaj koji je rušio po ovoj zemlji, toga treba kazniti, ne treba nagrađivati. Međutim, ja se želim ovom prilikom osvrnuti i na ove mirovine pod povoljnijim uvjetima, 173 tisuće 457 osoba prima te mirovine, od toga broja 1/3 otpada na sudionike NOR-a a 2/# na sve ostale gospodine Rožiću. A ne obrnuto. Znači 1/3 na sudionike NOR-a, sve ovo ostalo na druge 2/3. Međutim, još jedanput izražavam čuđenje što u jednom ovakvom, pod navodnicima ne izvješću nego tom povoljnom statusu radi 28 tisuća 584 što domobrana što ustaše.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ratko Gajica.
Gospodine predsjedniče ja sam se javio samo da sada na kraju da rečem da se slažem sa kolegom Kajinom.
Poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ja ne bi o tome u kakvom, u kakvom su groznom položaju umirovljenici u Hrvatskoj posebno ovi novi. To svi znaju. I svi su u paničnom strahu od mirovina. Ljudi koji se nalaze pri kraju radnog vijeka zapravo u očaju su jer ne znaju što će im se sutra dogoditi. Nakon 40 godina srazmjerno normalnog posla i srazmjerno normalnih plaća otići će u mirovinu sa 1100, 1200, 1300 kuna. Tu se pred izvjesno vrijeme i jedan ministar financija, mislim da je to bio gospodin Škegro rekao: «Pa ne misle valjda umirovljenici da će živjeti od mirovina. Trebaju se snaći.» Svi smo naravno na takvu ciničnu izjavu skočili. Međutim da je čovjek bio u pravu. Od ovog se stvarno ne da živjeti. Od ovog nitko ne može živjeti. 1100 kuna se u Hrvatskoj, 1200 kuna se u Hrvatskoj ne može preživjeti. Ne može prehraniti, a kamoli šta drugo. NO umirovljenici su vjerovali da čitav život rade, da uplaćuju, da će se taj novac negdje okrenuti, da će se nešto s tim novcem dogoditi i da će se od profita toga novca kog su oni uplaćivali oni moći živjeti pa da će im pri tom pomoći malo i sljedeća generacija na ime generacijske solidarnosti i tome slično. Pitanje svih pitanja zapravo je zašto tih novaca nema? Ne može mi nitko objasniti da ih nema zato što je gospodarski rast Republike Hrvatske zaustavljen, zato što je bio rat, zato što nam je bilo teško. Zato što nismo bili sposobni. Zato što su nas komunisti gazili 50 godina. Zato, ne znam iz još, još nekog takvog drugog razloga. Dodana vrijednost, vrijednost, kapital u Hrvatskoj su ti ljudi napravili. Taj se kapital u ime, taj je kapital u njihovo ime preuzela Republika Hrvatska i odlučila njime upravljati preko Mirovinskog fonda odnosno portfelja Mirovinskog fonda. E sad što se je događalo. Najprije se je dogodio Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća u četvrtom mjesecu 1991. godine. Jednu trećinu dionica, onih koje nisu povlašteno kupile fizičke osobe i one bez popusta su dobili mirovinski fondovi. Od toga 70% radnički fond, 30% poljoprivredni fond. Nakon toga dogodila se 1992. opet četvrti mjesec kad su fondovi potpisali ugovor o osnivanju dioničkog društva Hrvatsko mirovinsko osiguranje. Društvo ima omjer 77:33, radničko poljoprivredna osiguranja. Dobit se mjeri odnosno dijeli nakon mjerenja u istom omjeru. Društvo, citiram upravlja imovinskim pravima fondova. Nakon toga se dogodila 1996. kad je donesen Zakon o privatizaciji i 1/3 dionica o kojima se govori u Zakonu pripada mirovinskim fondovima. Radničkom 60% od toga je li, poljoprivredničkom 30% i Fondu samostalnih privrednika, obrtničkom 10%. Ovaj, ovih 10% prema materijalima koje smo dobili od, od Fonda ovih 10% iznosi 1,8 milijardi kuna. Ovaj zadnji portfelj. Sad koliko onda iznosi ovo ostalo možete izračunati. Nakon toga dogodila se 2002. godina. Došlo je do izmjene Zakona o privatizaciji. Portfelji svih fondova pa i mirovinskih agencija, poduzeća i tako dalje, slični portfelji čine portfelj Republike Hrvatske. I Fond za privatizaciju gospodari svim dionicama iz portfelja, a prema sklopljenim ugovorima sa vlasnicima dakle i sa, i sa ovim Fondom. To je bilo 19.7.2000. godine. 27.7.2000. godine Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje i Hrvatski fond za privatizaciju sklapaju ugovor o gospodarenju dionicama i poslovnim udjelima. Po njemu Fond za privatizaciju ne može ništa bitno učiniti sa dionicama bez suglasnosti Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, ali Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje prenosi na Fond za privatizaciju sve dionice radi racionalnosti i boljeg upravljanja. Hrvatski fond za privatizaciju dužan je u roku od 30 dana dostaviti strategiju gospodarenja tim portfeljom. Ne znam da li je ta strategija došla. Ja ju nisam nikad u životu vidio. Hrvatski fond za privatizaciju isto tako daje Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje polugodišnje izvješće obavezno o tom što se događa sa portfeljom, a po zahtjevu i češće. Dakle može svakih mjesec dana. Može kako treba. U tom ugovoru između ostalog stoji još jedna zgodna rečenica: «Hrvatski fond za privatizaciju može kad je to potrebno», nigdje ne piše tko ocjenjuje da je to potrebno, zašto je potrebno «povjeriti upravljanje dionicama trećoj osobi.» Je li se to dogodilo, nije se to dogodilo? Ne znam. Sve u svemu to je ono što se događalo. Posljedice tog događanja je smanjena i nominala portfelja da ne govorim o njegovoj stvarnoj vrijednosti za koju nitko ne zna kakav je. Posljedica svega ovog je potpisano, potpisanog je da nigdje nema polugodišnjeg izvješća Fonda za privatizaciju. Valjda od 2002. Valjda ga nikad nije ni napravio. Nitko od vlasnika zapravo ne zna točno i precizno što se sa portfeljom dogodilo? Odnosno što se dogodilo sa nominalnom vrijednošću? Što se događa sa stvarnom tržnišnom vrijednošću i gdje je ta vrijednost koju su, koju su ondašnji osiguranici zaradili? Kad se govori o zamjeni dionica, a ta zamjena je moguća. Ona je, ona je ozakonjena 1996. Zakonom o privatizaciji. Kaže da Privatizacijski fond može mijenjati dionice s mirovinskim fondovima, a uvjete i način zamjene propisuje ministar. Odluku donosi Upravni odbor Fonda. Do tih zamjena je očito dolazilo. Neke si u ovom izvješću navedene. Jesu li se ministri složili sa uvjetima i načinom zamjene svaki puta? Ako jesu znači da država iza tih zamjena stoji i u slučaju nekakvih, nekakvih negativnih posljedica po Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje Republika Hrvatska je valjda barem suodgovorna za to. Sve u svemu ovakav izvještaj kakav smo dobili ove godine, a kakav smo dobili isti i lani sa ponešto promijenjenim brojkama, ali sa istim činjenicama zapravo nije izvještaj o tome što se je događalo sa Hrvatskim zavodom za mirovinsko osiguranje posebno ne sa njegovim portfeljom nego ide se što se je događalo u više-manje u radnoj zajednici je li? Dakle što se, kako se, kako se tekući posao vodio? Mi smo pred izvjesno vrijeme donijeli u ovom Saboru odluku da se rok revizije produljuje za godinu dana. Nikom nije bilo jasno zašto to radimo jer su rokovi za, za prijavu revizijskog postupka protekli pa možda je ovo to mjesto gdje bi se mogla primijeniti odluka o produljenju roka revizije? Možda je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje mjesto gdje bi revizija trebala još jednom navratiti? Hvala.
Hvala. Replika, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Iz tekućih doprinosa alimentiraju se sadašnje mirovine, a svojim doprinosima sadašnji umirovljenici su sadašnji umirovljenici isplaćivali mirovine nekim bivšim. Problem je u odnosu radnika i umirovljenika prije i sada. Ne vjerujem kao što ste vi rekli da su građani Hrvatske mislili da netko uvećava, uvećava njihove novce u Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje pa će Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje stvoriti novu osnovu za njihove veće mirovine. Dakako točna je i konstatacija da budući umirovljenici imaju strah od mirovine, da su u stanju stresa koje narušava njihovo psiho fizičko stanje i da mirovinska reforma proizvodi novo siromaštvo, a sve pod geslom Svjetske banke da se oni bore protiv siromaštva. Novi umirovljenici su žrtve eksperimenta kojeg je znatno pogoršala i bivša koalicijska Vlada sa uvođenjem dodatnih rigidnih mjera. Ova Vlada je najprije poboljšala formulu za usklađivanje, trajalo je 18 mjeseci. Zatim je pogoršala, ali drugih pogoršanja u mirovinskom sustavu nije bilo i to su činjenice.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine predsjedniče, ja naravno nemam ni na koji način namjeru amnestirati bilo koju Vladu u cijelom ovom tijeku od '91. do ovuda. Sve Vlade su radile, pa gotovo maksimalno što su mogle da sruše status umirovljenika i on je danas ovakav kakav jeste. To jest istina, htio to tko priznati ili ne. S druge strane, naravno da umirovljenici nisu ni na koji način mogli misliti da će se njihov novac oploditi jer se to nije događalo kroz 50, 60 godina. Živjelo se na principu solidarnosti, ali privatizacijom, ulaskom u novi sustav mi smo im to praktično obećali, rekli im, evo ljudi sad idemo po novom, sad ćemo osnovati fondove, stupove, kapital fondove, investicijske fondove, pa će nešto u tome biti i za vas. E nije bilo ništa! Hvala.
Hvala. Sad idemo na pojedinačnu klupsku raspravu. Poštovani zastupnik Miroslav Rožić, Klub HSP-a. Nema ga. Poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ravnatelju, gospodo iz Zavoda za mirovinsko osiguranje, kolegice i kolege. U ovoj našoj završnoj raspravi u ime Kluba Hrvatske stranke umirovljenika izreći ću nešto što smatram da bi trebalo imati ovo Izvješće i što bi trebalo imati izvješće za 2005. godinu. Dakle, smatramo da u ovom Izvješću ne treba skrivati da postoji otvoreni politički dijalog između Vlade Republike Hrvatske i Hrvatske stranke umirovljenika kao političke opcije koji uključuje i interesni dijalog, jer Hrvatska stranka umirovljenika djeluje i kao eksponent umirovljeničkih udruga. Takovo izvješće, odnosno takvo poglavlje bi trebalo imati svoje mjesto u ovom izvješću, jer je u te procese Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje po svojoj evokaciji uključen direktno ili indirektno. Ponavljam, otvorena pitanja su pitanja novih umirovljenika koja su elaborirana i stavovi umirovljeničkih udruga i Hrvatske stranke umirovljenika dostavljeni su Vladi i po kojima od drugog mjeseca, dakle od veljače 2005. godine još čekamo odgovore. Ali, ne samo novi umirovljenici. Tu su umirovljenici koji, građani Hrvatske koji mirovinu primaju iz Bosne i Hercegovine i Srbije i Crne Gore. Tu su razna mirovinska pitanja tipa minimalne mirovine, maksimalne mirovine invalidskog dodatka, prijevremene mirovine. Dakle, jedan opsežan materijal koji nabraja sve deforme mirovinskog sustava i bilo bi vrijedno da je to sastavni dio ovog izvješća. Nadalje, nadamo se da će Izvješće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2005. godinu sadržavati uz elaboraciju ovih otvorenih mirovinskih pitanja i rješenja, odnosno konkretne odluke, konkretne mjere i konkretna izvješća o upravljanju portfeljem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Jer, kako sam i ranije u ispravci netočnog navoda rekao to nije portfelj samo umirovljenika. To je portfelj i budućih umirovljenika. To je portfelj osiguranika i koji imaju pravo i obavezu o njemu više brinuti nego što se do sada brinulo. Možda nekom ovo moje izlaganje djeluje jako kritički. Međutim, već sam se unaprijed izjasnio da će Hrvatska stranka umirovljenika glasati za predloženo izvješće, a želja nam je da dugoročno Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje u hrvatskom društvu dobije status institucije osiguranika u punom smislu te riječi sa najvećim stupnjem autonomije što sada nije slučaj. Želja nam je da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ima proaktivnu ulogu, upotrijebi svoje ljudske i tehničke potencijale u daljnji razvoj nezamjenjivog sustava generacijske solidarnosti za buduću socijalnu sigurnost građana Hrvatske. I na samom kraju želim da mi u svojoj završnoj riječi gospodin ravnatelj odgovori kada će Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje predati bazu podataka o umirovljenicima koji su ušli u obračun obeštećenja Društvu za upravljanjem umirovljeničkim fondom HPB Invest, da on započne odašiljati obavijest budućim članovima Umirovljeničkog fonda kako bi proces obeštećenja mogao se privesti kraju. Zahvaljujem.
Hvala. Klub IDS-a poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni predstavnici Zavoda za mirovinsko osiguranje, uvažena gospodo zastupnici. Jasno, ovo je sada prilika da se polimizira i sa nekim ispravcima nakon mog govora u ime kluba. Ja i dalje tvrdim da najveći propust ovog izvješća, bolje rečeno čitave mirovinske reforme je što je Vlada, to i saborska većina ukinula takozvanu švicarsku formulu, a kojom će proračun u 2006., 2007. uštedjeti 1,6 milijardu kuna, a do 2012. čak 25 milijardi kuna. I što se dešava. Rekoh već, mi umirovljenicima vraćamo 13,8 milijardi kuna, realno će to biti negdje oko 6,9 milijardi kuna jer će svi uzeti jasno onih 50% u dvije godine, a država će u 10 godina uštedjeti gotovo 20 milijardi kuna. I za mene je to činjenica da umirovljenici sami sebi vraćaju svoj dug. Dug se vraća. Dug se ne vraća, pardon iz proračuna. Jasno, vraća se iz ove nacionalne imovine koju su stvorili ti umirovljenici. Znači, nije šija po onoj narodnoj nego je vrat. Čija se imovina vraća? Vraća se državna imovina čiji su izgleda penzioneri izgleda ničiji. Međutim, ključ svih mirovinskih sustava mora biti zapošljavanje. Mirovinske sustave može spasiti jedino zapošljavanje i zato ja tvrdim da je tragedija kada je ova zemlja naprosto rasprodavala svoje nacionalno bogatstvo, ta sredstva ulagala u potrošnju umjesto da ga je usmjeravala u neke nove sustave koje će stvarati neki novi dohodak. I to ludilo mi ćemo gospodo skupo platiti. Jasno danas što je, međutim bez jasne koncepcije i spremnosti da se uhvatimo u rashod, u teret rashoda države ova zemlja će na žalost i u buduće samo vegetirati. A to najbolje vidimo iz ovog godišnjeg proračuna, on se rapidno povećava, ali zapravo za razvoj ostaje vrlo malo ili gotovo ništa. I dok je '90,-te bilo gotovo 2 milijuna osiguranika, a 655 000 umirovljenika ili omjer 1:3,7 2004. imamo omjer 1,37, ali ako od tog broja odbijemo sve one koji rade u insolventnim poduzećima odnosno oni koji su na državnoj plaći mi dolazimo do omjera 1:1. Ali, najveća tragedija je da se broj de facto radnih mjesta u ovoj zemlji u odnosu 1996. nije povećao niti za jedan. Tragedija koja će biti potpuna vidi se iz ovogodišnjeg proračuna gdje se kani broj zaposlenih povećati za svega 5400 u odnosu na ovu 2005. …/Nema preklopa./… Ja tvrdim isto da se mi jednostavno oko dvije stvari moramo dogovoriti nakon Europe, Haga itd. to je samozapošljavanje i to je mirovinska politika. Naročito problem kojega su svi isticali su novi umirovljenici. U prvoj polovici 2005. umirovljeno je 23 tisuće radnika sa prosječnom penzijom tisuću 244 kune, a rezultat je to ponižavajućeg Mirovinskog zakona iz '99. godine. od '99. do danas umirovljeno je 280 tisuća radnika sa prosječnom mirovinom cca 500 kuna manjom od starih umirovljenika koji u to želimo svi vjerovati od sredine iduće godine mogu računati i na povrat dijela sredstava. Znači, treba voditi računao o svemu u ovoj zemlji, ali još jedanput reći ću, ono što je primarno to bi trebalo biti upravo pitanje kako stvoriti nova radna mjesta i kako rješavati taj mirovinski, ne problem, nego naprosto tu mirovinsku obvezu prema onima koji su prije nas stvarali dobra koja se sada eto troše ali najmanje u njihovu korist. U Hrvatskoj će se zasigurno pred zidom problema, nezaposleni, mirovine, egzistencije naći sve vlasti bez obzira koje će to biti i zato na tom pitanju treba postići barem minimum konsenzusa jer problem mirovina neće razriješiti niti ova niti ona iduća Vlada. Taj problem će naprosto biti trajan i glede toga trebamo se u najmanju ruku uozbiljiti.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Silvano Hrelja.
Gospodine predsjedniče, netočan je navod koji je opetovan u ovom Saboru od gospodina Kajina da umirovljenici sami sebi vraćaju dug i to iz činjenice jer upravo je on 2000. godine hvalio švicarsku formulu koja je imala, koja je bila element održivosti mirovinskog sustava, pa ne razumijem ovu njegovu transformaciju. Drugo, netočna je tvrdnja da je za funkcioniranje mirovinskog sustava najbitnije novo zapošljavanje, ono je bitno, ali ne i ne rješava sve probleme. Jedan od bitnih čimbenika stabilnosti mirovinskog sustava je naše raspoloženje da socijalne terete pravično rasporedimo na sve subjekte u ovoj državi. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Pa evo tijekom današnjeg dopodneva, nastavljajući na raspravu od četvrtka zapravo smo raspravljali o izvješću Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Za mene i za klub Hrvatske seljačke stranke ovo je izvješće posebice važno, ne zbog toga da bismo konstatirali i prihvatili ono što u izvješću stoji nego na temelju podataka koje to izvješće sadržava da pokušamo naći rješenja za bolji status umirovljenika u Republici Hrvatskoj. Mi smo svi zajedno ovdje konstatirali da je sustav mirovinskog osiguranja loš, da nije dobar, da nam umirovljenici imaju niske mirovine i mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci ne možemo prihvatiti tu konstataciju i prihvatiti činjenicu da će se promjenom, da se je promjenom formule i usklađivanja mirovine, zapravo te mirovine padaju. Mi tražimo rješenje, pokušavamo naći rješenje. Bez obzira što se neke kolege ovdje ne slažu mi gledamo jedini način izlaska iz postojeće situacije umirovljenika, kako povećanje broja zaposlenih, dakle gospodarski bum kojeg nema i koje nije na vidiku, ali isto tako i djelomično poboljšanje statusa umirovljenika i njihovo povećanje mirovina proizlazi iz financijske discipline. Kod nas financijska disciplina je vladajuća. Ja još nigdje nisam čula da je netko osporio činjenicu da postoje radnici koji imaju dvostruke plaće, jedan dio na koji se uplaćuju doprinosi i drugi dio na koji se ne uplaćuju doprinosi. Dakako nitko nije napravio tu računicu koliko bi se povećali prihodi mirovinskog, Zavoda za mirovinsko osiguranje ako bismo uveli tu financijsku disciplinu, ako bi naše poslodavce obvezali i uspješno kontrolirali da nemaju dvostruki sustav. To je krađa u ovom trenutku umirovljenika, to je krađa državnog proračuna, ali to je krađa i budućih umirovljenika. S time se složit ne možemo i na žalost nismo dobili niti od predstavnika Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje odgovor što se namjerava u toj domeni učiniti. Nadalje, sjećamo se u vrijeme privatizacije, koja je prošla na sramotan način u Hrvatskoj, koja se najlakše može i najpogodniji naziv je prihvatizacija, međutim i u takovoj privatizaciji mislilo se na umirovljenike i temeljem procesa pretvorbe umirovljenički fondovi su dobili portfelje sa ciljem da se iz tog portfelja kroz isplatu dividenda uplaćuje mirovina. Na žalost, taj portfelj je osiromašen, ali još tragičnije je što se raspolaganje tom imovinom vrši i danas unatoč mišljenja upravnog vijeća koje smatra da se tako raditi ne može dok se u konačnici ne riješi dug umirovljenika. I ponavljam, ono što sam rekla u temeljnoj raspravi, mi u ovom izvješću nemamo podatke koliko je Zavod ubrao od najamnine i zakupnine. Ako imamo u vidu kolika je imovina toga Zavoda, kolika je hrvatska imovina kojom Zavod raspolaže ta imovina je velika. Međutim mi nemamo podataka koliki su istinski prihodi od najamnine i zakupnine i na koji način se raspolaže tom imovinom. Isto tako, nismo dobili odgovor tijekom ove rasprave, predlagatelj to, odnosno izvjestitelj nije imao potrebu reći, ali je činjenica da u izvješću imamo 50 milijuna kuna potrošenim za nama nepoznate usluge. Kuda je to potrošio Zavod 50 milijuna kuna i da mi nemamo pravo saznati kuda je tih 50 milijuna kuna? Ako je to za zastupanje Zavoda pred sudom, onda apsolutno mora naići na najoštriju osudu. Jer za to postoje stručne službe, zavod sam u izvješću kaže da stručne poslove, i sad se nabraja koje poslove radi Zavod kroz svoje stručne službe. Dakle, to su pitanja na koja očekujemo odgovor, s obzirom da izvješće nam ne daje ništa optimistično. Mi smo rekli, i to ponavljamo, da u tom slučaju, naravno, podatke iz izvješća ne možemo mijenjati ali ih možemo samo primiti znanju, a ne prihvatiti jer prihvaćanje bi zapravo značilo da prihvaćamo sve manjkavosti za koje tražimo isto tako i od drugih očekujemo da iznalaze rješenja za opću dobit, oni koji su svoj radni vijek ugradili i dali, a sada uistinu zaslužili da žive životom dostojna čovjeka.
Hvala. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević, klub HNS-a.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja bih, ja u svakom slučaju ću reći kako će se klub HNS-a odnositi prema ovom izvješću. Mi ga nećemo prihvatiti. Dapače, predlažemo određene konkretne zaključke kojima tražimo da se ovo izvješće nadopuni, jer smatramo da nigdje u ovom izvješću, kao što smo i u raspravi već rekli, ne postoji objašnjenje na koji način će Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje dokazati da se ponaša kao po principu dobrog gospodara jer nigdje ne spominje na koji način će tražiti i kako će doći do svojih milijardu kuna za koje su oštećeni. A isto tako nisam nigdje u medijima vidio da su bilo kakvo pitanje postavili kad je bila afera Liburnije, a u Liburniji su oni imali, koliko vidim ovdje, nabrojena je Liburnija u 5 najjačih dionica sa 17,9%, ni jedne riječi nije bilo iz Hrvatskog zavoda, a radilo se i o njihovom portfelju i zbog toga Hrvatska narodna stranka predlaže određene zaključke kojima bi trebalo nadopuniti ovo izvješće i tek onda bi o tom izvješću mogli dati svoj sud i tražimo neke podatke da se nadopune i zbog toga bi ja i pročitao te zaključke s kojima želimo obvezati kako upravno vijeće teko i ravnatelja i sve ostale da naprave dodatak ovom izvješću. Znači pod 1. obvezuje se Upravno vijeće Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje da u roku 30 dana dostavi Hrvatskom saboru izvješće o svom radu. Pod 2. obvezuje se ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje da u roku 30 dana dostavi Hrvatskom saboru potpuni popis trgovačkih društava s točno navedenom nominalnom vrijednošću udjela i postotaka koji ima zavod u portfelju kojim na temelju ugovora o gospodarenju dionicama i poslovnim udjelima gospodari Hrvatski fond za privatizaciju. I pod 3. obvezuje se ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje da u roku od 30 dana dostavi Hrvatskom saboru potpuni popis trgovačkih društava s točno navedenom nominalnom vrijednošću udjela i postotaka koji ima zavod u Kapital fondu. Ja se nadam da ćete svi podržati ove naše zaključke i da ćemo na taj način pokušati nadopuniti ovo izvješće koje je do sada uvijek bilo prepisivanje onog izvješća od prošle godine sa malim izmjenama u nekakvim stavkama, brojkama, da li je dobit portfelja 7 ili 8 milijuna, sve drugo se svodilo na čisto prepisivanje i zbog toga tražimo konkretne podatke i da vidimo da se Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje ponaša kao pravi gospodar onim što smo mu povjerili.
Hvala. Završni osvrt, ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Mile Rukavina. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene dame i gospodo saborski zastupnici. Ja ću se pokušati osvrnuti na sve diskusije, ali sa ciljem da dam određena pojašnjenja koja niste mogli iščitati ili u izvješću ili su naknadno postavljena pitanja o samom radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Nikako se ne bi naravno upuštao u bilo kakve polemike nego iznio određene činjenice koje mogu dodatno pojasniti rad Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Općenito bi naveo da je, ja se ispričavam ako nešto ispustim jer je zaista nemoguće u ovako bogatoj raspravi sve obuhvatiti, ali pokušat ću ono što je najbitnije pa da se da jedna potpunija slika o radu zavoda. Vezano za portfelj naveo bih nekoliko stvari. I dalje portfeljem Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje jednim dijelom gospodari temeljem članka 1.a. izmjena i dopuna Zakona o privatizaciji Hrvatski fond za privatizaciju i tim zakonskim izmjenama je određen i sadržaj gospodarenja, a on čini i upravljanje portfeljem i prodaju i svako drugo raspolaganje dionicama i poslovnim udjelima i naravno sukladno ugovoru između HFP-a i HZMO-a od 28. srpnja 2000. godine. Što se tiče problema i više navoda vezano za sporne zamjene dionica i upravljanje portfeljem ja bih napomenuo da su one obavljane prije nego što je portfelj predan Hrvatskom fondu za privatizaciju na upravljanje i da su one i temelj izvješća, dva izvješća Državnog ureda za reviziju koja su dostavljena Državnom odvjetništvu Republike Hrvatske koje utvrđuje sve relevantne činjenice u svezi s tim. Što se tiče ako sam dobro zapisao, dobiti Hrvatskog mirovinskog investicijskog društva i Kapitalnog fonda ja bih dao jedno pojašnjenje. Financijska izvješća za Kapitalni fond i za Hrvatsko mirovinsko investicijsko društvo za 2004. godinu objavljena su u "Narodnim novinama", br. 55/05 od 29. travnja 2005. godine. Ja ne bih sada navodio, ali u njemu je sadržano sve od računa dobiti, gubitaka, bilance stanja, izvješće o promjenama u neto imovini, istaknute financijske pokazatelje, a samo ću navesti da je dobit Kapitalnog fonda iznosila u tom razdoblju 184 milijuna 864 tisuće i već je ranije napomenuto da je i dobit društva za upravljanje bila 8 milijuna i 600 tisuća. No, kažem, to je sadržano u pomenutim "Narodnim novinama. Vezano za podatke nama zaista nikad nije bio ni cilj ni interes da određene podatke dajemo ako sam krivo čuo, ispričavam se, provizorno već dajemo podatke na temelju relevantnih podataka u poslovnim knjigama zavoda. Također vezano za ulogu zavoda, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, određenu novu ulogu gdje bi zavod bio u jednoj drugoj poziciji od sadašnje, moram napomenuti da naravno da je to potrebno prethodno regulirati Zakonom o mirovinskom osiguranju jer je uloga zavoda kao institucije koja provodi javno mirovinsko osiguranje, mislimo na osiguranje generacijske solidarnosti je definirano Zakonom o mirovinskom osiguranju. Također se slažemo da zavod kao institucija, kao i svaka institucija u ovoj državi ima svoje slabosti i ja sam već napomenuo u uvodnom izlaganju da također smatram, a ne samo da smatram nego smo poduzeli konkretne korake u svezi otklanjanja slabosti, a zavod je poznat kao institucija naravno i po svojoj tromosti, po dužini ostvarivanja prava, po lošoj informatičkoj tehnologiji i upravo predmet studije koju je usvojila Vlada Republike Hrvatske je rješavanje toga stanja da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nakon provedenog preustroja postane moderna javna ustanova na korist svim svojim osiguranicima i korisnicima, naravno i cijeloj državi i bude pouzdan servis građana u ostvarivanju njihovih prava. Jedno konkretno pitanje je bilo kada će zavod predati bazu podataka društvu koje će slati obavijesti i izjave. Ja bih to povezao sa jednom konstatacijom, naravno opet ne u namjeri nikako da polemiziram, ali moram istaknuti da je zavod sukladno Zakonu o provedbi odluke Ustavnog suda izvršio svoju zakonsku obvezu i napravio izračun duga u zakonskom roku, dapače mjesec dana prije zakonskoga roka. Također zavod ni jednog dana nije kasnio ni sa drugim dijelom posla koje mu definira drugi zakon, gdje mu definira određenu ulogu, Zakon o Umirovljeničkom fondu pa smo sukladno zakonu, odnosno Statutu Umirovljeničkog fonda potpisali ugovor, odnosno sporazum sa društvom za upravljanje Umirovljeničkim fondom koje će dostaviti obavijesti i izjave u petak, u prošli petak i definirano je da će u roku od 8 dana sukladno statutu i sporazumu predati te podatke što će biti i učinjeno. Zavod je spreman, naravno radi se o tehničkim detaljima gdje je potrebno sa društvom urediti tehnički prijenos podataka koje su to relacijske baze sve, koji je to fond podataka, sve je definirano i stvar je samo tehnike, no bit će izvršeno u rekao sam roku koji je definiran. Vezano, bilo je više govora o pravima hrvatskih branitelja, o konvalidaciji i o određenim ja bih rekao sporostima oko provedbe Zakona o mirovinskom osiguranju pa bih samo u nekoliko rečenica da vas ne zamaram. Što se tiče provođenja zakona, odnosno prevođenja prava hrvatskim braniteljima po Zakonu o hrvatskim braniteljima, zavod je svoju obvezu izvršio u prošloj godini i obavio prevođenje za 40, naime izračune za 40 tisuća korisnika, od toga je 20-tak i nešto ostvarilo pravo na prevođenje i upravo u prijedlogu, projekcijama prijedloga proračuna za 2006. i 2007. i 2008. se predviđa isplata određenog dijela toga iznosa. Novi Zakon o pravima hrvatskih branitelja rok je od 3 godine i zavod će … [[Ne razumije se.]] da je zakon koji ste vi donijeli i počeo se primjenjivati od 1.1. ove godine i bit će proveden u zakonskome roku, rok je 3 godine. Dio pitanja odnosio se na organizacijsku strukturu zavoda, a bilo je konkretno pitanje vezano za Viroviticu pa evo, odgovorio bi uvaženoj zastupnici. Zavod nije do sada ustrojio područnu službu iz razloga što nije imao financijskih sredstava. Za ovo proračunsko razdoblje, za 2006. predviđa se stavljanje u funkciju te službe jer služba ima i prostor kako je navedeno. I ovaj zavod će tu službu staviti u funkciju. Međutim, ja napominjem da se radi o višemilijunskim iznosima jer samo u ovom konkretnom slučaju ćemo imati 40 zaposlenika u područnoj službi u Bjelovaru i Osijeku viška, a 40 novih moramo zaposliti jer će biti nemoguće raspoređivati ljude zbog velike dislociranosti na te poslove. Što se tiče naglašenoga, pod navodnike, problema usluga ja bi pojasnio da ovaj podatak zavod daje u svim svojim financijskim izvješćima u mjesečnome obliku, polugodišnjem i godišnjem i upravno vijeće raspravlja i donosi odluku o tome. A usluge se odnose, evo konkretno, na tekuće investicijsko održavanje jer imamo i objekte i opremu zavoda. Zatim na komunalne usluge, premije osiguranja zaposlenicima, najamnine za poslovni i arhivski prostor jer mi imamo, kao što znadete, 20 područnih službi i 86 ispostava i nismo vlasnici svih svojih prostora, i na računovodstvene usluge zavoda. Ja bi još napomenuo, ukoliko sam dobro zapisao, da problem konvalidacija je u zavodu rješavan u proteklom razdoblju i imamo je prioritet. I uglavnom je taj posao završen. Ako je ostalo nekih zaostataka naravno da će i oni bit riješeni sukladno zakonu. Vezano i za neisplatu mirovina, odnosno isplatu u ovome zakonskom roku novim Zakonom o mirovinskom osiguranju je utvrđen rok i isplata ide od 1. sljedećeg mjeseca po podnošenju zahtjeva i zavod se ponaša u skladu sa zakonskim propisima. I još jedno pitanje vezano za zaustavljanje sporova. Podatak koji je bio 14 milijardi vezano, mislim da se, da je uvaženi zastupnik mislio na cijelu državu, na zavod se ne odnosi u tom obliku nego od 10 do 12 milijuna. To je bila jedna od mojih prvih poslovnih odluka kada sam došao u drugoj polovici 2004. godine. Zaustavljanje sporova za topli obrok i naknadu plaće i sad se normalno suočavamo sa posljedicama ranije donesene odluke. Ja se nadam da sam uspio odgovoriti na ovaj cijeli set pitanja. Ukoliko sam nešto zaboravio, zaista nije namjerno. Bilo kakve dodatne podatke ili o portfelju ili o bilo kojem pitanju koje je postavljeno mi možemo, naravno, i želimo dostaviti u jednom primjerenom roku, da se daje određeno pojašnjenje ako je iskazano povodom diskusija uvaženih zastupnika. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Pa pokušavajući mi odgovoriti ravnatelj kaže da glede onih 50 milijuna kuna da se podnosi izvješće. Gospodine ravnatelju, podnosite izvješće upravnom odboru, a ne Hrvatskom saboru. Ovo je Hrvatski sabor. Ali još uvijek mi niste odgovorili potpuno unatoč što, niste mi odgovorili koliko vaša pravna služba je zapravo dobila sporova. A to ste mi pitanje ponovno nametnuli sada, obrazlažući kako ima 14 milijardi kuna izgubljenih sporova. Za ime Isusovo, pa što radi vaša pravna služba? Šta radi vaša pravna služba kad se ovdje 14 milijardi kuna dolazi na naplatu? Naprosto nedopustivo i neodgodivo. A osim toga, ni ovo obrazloženje glede Virovitice. Čini mi se neprihvatljivim jer 70, 80 tisuća građana Virovitičko-podravske županije odlazi u Bjelovar i ne znam gdje ste još negdje drugdje rekli zato što niste u mogućnost, da ne kažem malo i teže riječi, da se organizira služba u Virovitici.
Hvala. Zaključujem raspravu. Još ćemo neka glasovanja obaviti. Dajem na glasovanje Izvješće o radu i o poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2004. godinu." Molim, uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? 80 glasova za, 10 suzdržanih i 9 protiv.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Vlada nema ništa protiv podnošenja izvješća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Dapače, oni su to dužni i po zakonu ali mislim da je neprihvatljiv rok. Hvala lijepa.
Vlada drži da su rokovi prekratki i neprihvatljivi radi kratkoće. U ime predlagatelja poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite!
Ako je spor samo u rokovima i ako Vlada prihvaća 90 dana ja prihvaćam da onda budu zaključci prihvaćeni sa rokom izvršenja 90 dana.
Ministar financija Ivan Šuker. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici! Dakle, nije problem ni u 60 ni u 90 dana. Vi znate da Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje bilo bi logično da napravi svoje financijsko izvješće za 2005. godinu i da onda temeljem toga sačini jedno kompletno izvješće i gotovo. I nakon toga da podnese izvješće Saboru.
Ministre, ovdje se radi o obavezama koje se predlažu, zaključcima Upravnog vijeća Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, ravnatelja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i ponovo ravnatelja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Nije vam dovoljan rok. Molim vas, potpredsjednice, u pogledu se roka očitujte precizno i jasno.
Gospodine predsjedniče, rok od 30 dana je prekratak i neprihvatljiv. Prihvaćamo 90 dana. Hvala.
U redu. Dajem na glasovanje prijedlog tih zaključaka sa rokom od 90 dana izvršenja. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 68 glasova za, 17 suzdržanih i 7 protiv prihvaćeni su predloženi zaključci. Idemo na sljedeću točku. - Godišnje Izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u odnosu na državne potpore i Izvješće o državnim potporama za 2004. godinu. Sukladno članku 19. Zakona o državnim potporama Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja dostavila je navedeno Izvješće o kojem su raspravu proveli odbori za gospodarstvo, razvoj i obnovu, financije i državni proračun i europske integracije koje ste primili na sjednici zajedno sa mišljenjem Vlade. Molim predsjednicu Vijeća, Olgicu Spevec da dodatno obrazloži Prijedlog. Izvolite.