Hvala, predsedavajući. Ispred poslaničke grupe Stranke moderne Srbije postavićemo pitanje ministarki pravde gospođi Neli Kuburović da nam da obrazloženje zašto u gradovima i opštinama Srbije nema dovoljno notara. Drugim rečima, kada će biti raspisan konkurs za nove notare, odnosno javne beležnike? Član 15. Zakona o javnom beležništvu propisuje da broj javnobeležničkih mesta po gradovima i opštinama Srbije određuje ministar pravde, koji određuje i da li će i kada će biti raspisan konkurs za nove javne beležnike i takođe kaže da se na svakih 25.000 stanovnik određuje po jedno javnobeležničko mesto na područjima sa većom koncentracijom stanovništva i intenzivnijim privrednim poslovanjem. U Nišu, primera radi, funkcioniše trenutno četiri notara, dakle četiri javnobeležničke kancelarije, a Niš nema 100.000 stanovnika, nego ima više, duplo više stanovnika. Čak i Novom Sadu, u kom notara ima tri puta više nego u Nišu, skoro ima ih jedanaestoro, opet je broj javnih beležnika nedovoljan. Broj notara po opštinama i gradovima preciznije se zapravo utvrđuje Pravilnikom o privremenom broju javnobeležničkih mesta i njihovim službenim sedištima i njime je raspisan konkurs bio za pravih 100 javnih beležnika i tu je određen broj notara prema broju stanovnika. Međutim, kako i samo ime kaže, ovaj Pravilnik je privremen i donet je još pre pet godina i tada je u njemu definisan taj neki privremeni broj notara, koji se evo duže vreme pokazuje kao nedovoljan, pa nas u suštini zanima kada ćemo dobiti novi pravilnik ili kada ćemo na neki drugi način dobiti rešenje ovog tekućeg problema koji kači sve građane Srbije, obzirom na obim i širinu ovlašćenja notara i javna obaveštenja koja su njima poverena? U javnosti se vrlo često izražava i sumnja da se ovo pitanje nedovoljnog broja notara zapravo namerno ostavlja nerešenim na pritisak Javnobeležničke komore kako bi se izbeglo stvaranje konkurencije postojećim javnim beležnicama, jer u mnogim opštinama u Srbiji imamo samo jednog notara, a u mnogima nemamo ni jednog, pa onda notari iz drugih opština pokrivaju i teritoriju onih opština u kojima notara uopšte nema. Ovo je naravno bitno i za iduću godinu koja je izborna zato što, podsećam, podnosioci izbornih lista će morati da se obrate notarima za prikupljanje potpisa podrške za podnošenje i proglašenje izbornih lista ukoliko odluče da na izborima učestvuju, što će takođe biti jedan od faktora na osnovu kog će se opredeljivati, jer ako bude bilo izborne opstrukcije u vidu nedovoljnog broja notara onda će biti otežano prikupljanje potpisa i svakako će to biti jedan od faktora koji će možda opredeliti političke učesnike u Srbiji da na izbore ne izlaze. Još jedno pitanje za ministarku pravde jeste zašto Komisija za polaganje pravosudnog ispita postoji samo u Novom Sadu i u Beogradu? Naime, Komisija u Novom Sadu pokriva Vojvodinu, a Beograd pokriva ostatak Srbije. Ministarstvo pravde nadležno je za formiranje komisija i postavljamo onda pitanje zašto ne bi imalo po jednu komisiju, recimo, u Nišu, jednu u Kragujevcu, jer naravno zainteresovanim diplomiranim pravnicima koji žele da polažu pravosudni ispit otežano je da putuju za Beograd i Novi Sad. To oduzima vreme i to stvara i putne troškove i troškove smeštaja i na neki način mladi pravnici koji nisu blizu područja Novog Sada i Beograda su diskriminisani u odnosu na kolege iz ovih već urbanih centara u kojima postoje komisije za polaganje pravosudnog ispita. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Đuriću. Sada reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moje pitanje je upereno Vladi Srbije, MUP-u, posebno adresirano na BIA. Naime, ovo smo već kao pitanje hteli da postavimo, ali je lepo što se poklopilo i sa današnjim natpisima u štampi, a pitanje je, obzirom da su meni kolege prevele sa engleskoga i napisali kako se to čita, da ne bih pogrešio, pošto ja engleski ne znam, vezano za firmu „Key connection media“. Da li će BIA ispitati, vrlo zanimljivo kada se prevede sa engleskog naziv ove firme na sprski rekoše mi da on glasi „ključna veza“, da li postoji ključna veza između 1,4 miliona evra koji su uplaćeni na račun firme „Ki konekšn media“ čiji je jedan od osnivača gospodin Jugoslav Ćosić? Da li postoji ključna veza između toga kako funkcioniše N1 televizija u Republici Srbiji? Kakav je njen programski i urednički stil kada su u pitanju interesi Republike Srbije? Naime BIA, po meni, treba da proveri sledeću stvar – da li su sredstva koja su uplaćena iz Albanije na „Ki konekšn mediu“ stigla prvo sa Kosova i Metohije, tako da je praktično iz Albanije taj novac samo reemitovan na žiro račun „Ki konekšn medie“? Vrlo zanimljivo da je ostatak sredstava uplaćen od strane američke ambasade. Posebno što treba da bude zanimljivo jeste i Poreskoj upravi i poreskoj policiji, a to je neevidentiranje transakcija sa ovog preduzeća na fizička lica, gospodina Jugoslava Ćosića i još jedno drugo lice čije ime ne želim da pominjem, ali državnim organima će to biti vrlo jednostavno da utvrde. Gospodo draga, došlo je krajnje vreme da mi prestanemo da zatvaramo oči pred istinom i očekujem apsolutno odgovor da li postoji direktna veza između programske politike, odnosa prema „Srpskoj listi“, istupima na televiziji N1 i svemu tome, da li postoji nekakva ključna veza o novcu koji je preko Kosova, koji je sa Kosova i Metohije preko Albanije stigao u preduzeće „Ki konekšn media“? Kao građani Republike Srbije imamo pravo na jasan, precizan i tačan odgovor, jer od istine nema razloga da iko beži. Možda bi usput BIA mogla da se pozabavi i sa sledećim činjenicama, a to je da se nešto jako čudno dešava u preduzeću „Telekom“. Naime, dešava se u poslednjih godinu dana da kablovska veza prema korisnicima, pogotovo u Beogradu i određenim stambenim zgradama bude fizički prekinuta, da danima niko iz „Telekoma“ ne reaguje, ne dođe na lice mesta, a onda se pojave iz SBB-a koji im ponude usluge i u najkraćem mogućem roku oni postanu pružaoci usluga umesto „Telekoma“. Možda ovo sve ne bi bilo zanimljivo kada ne bi bilo činjenice da ljudi koji su odgovorni za pravovremeno reagovanje u „Telekomu“ jedan po jedan polako ne prelaze i postaju zaposleni u SBB-u. Ovo možda jeste krajnji trenutak da se ova Pandorina kutija razreši, utvrdimo kako sve ovo funkcioniše, da li je reemitovani novac iz Albanije, sa Kosova i Metohije preko Albanije imao direktnog uticaja na neistine koje iznose N1 televizija i oni koji je prate i očekujemo odgovor u najkraćem mogućem roku, jer bezbednost Srbije je očigledno izuzetno ugrožena. Hvala.
Hvala gospodine Komlenski. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala predsedavajući, poštovane kolege, iskoristiću svoju mogućnost koju mi daje Zakon o službenoj upotrebi jezika i pisma, tako da ću govoriti na svom maternjem jeziku koji je rusinski, a vi se malo, malo ćemo se u ovom momentu osećati kao u evropskom parlamentu, kome težimo, i pokazati da možemo i mi da budemo evropski parlament. Prvo pitanje postavljam ministru prosvete, Mladenu Šarčeviću, zašto do sada do novembra nije reagovao na to da učenici, pripadnici nacionalnih manjina nemaju udžbenike, nego je za to okrivio nacionalne savete nacionalnih manjina da su za to krivi? Odgovorno bi bilo kada bi ministar proverio da li njegovo ministarstvo na vreme daje odobrenje za štampanje udžbenika, što nije slučaj i ministarstvo veoma kasni u tome, kao i zašto do sada nije opomenuo ni jednom u nekoj svojoj izjavi ili u nekom nastupu niskotiražne izdavače, kao što je na primer „Klet“ da do danas nisu izdati udžbenici, a već je novembar? Prošle godine se desilo to da do aprila pripadnici nacionalnih manjina prvi i peti razred osnovne škole, koji prošle godine su išli po novom programu nisu dobili udžbenike. Proverila sam u Nacionalnom savetu Rusina, gde sam član, da je Nacionalni savet postupio po svim normama, da je ispoštovao vreme koje daje zakon. Dakle, našao je prevodioce, lektore, sve moguće uslove je dao i udžbenici su prevedeni, pojedini od njih, još 5. jula. Tako da, to okrivljavanje ministra Šarčevića za to da udžbenici nisu izašli, okrivljavanje za to nacionalnih saveta je veoma pogrešno. Ja sam narodna poslanica u Skupštini Republike Srbije još od 2009. godine i počela sam još tada da se borim za to, odnosno da postavljam pitanja zašto nacionalne manjine nemaju udžbenike. Prošlo je već deset godina, mi i dalje imamo isti problem. Mislim da je za to odgovoran ministar Šarčević i na njemu je da ispravi tu nepravdu, da opomene izdavače. U tom slučaju, ja mislim da „Klet“ najviše radi udžbenike za nacionalne manjine, kao niskotiražne. Dakle, molim ministra da se to ubrza. Drugo pitanje postavljam ministru poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Branislavu Nedimoviću, koji je 7. novembra posetio moje selo Ruski Krstur i kao najveći problem je istakao problem krsturske hladnjače „ABC fud“ i rekao je da taj problem mora da se brzo reši. Ta fabrika se nalazi u predlikvidacionom postupku. On je takođe rekao da će taj problem on rešavati, pa me zanima šta ministar misli da uradi sa tom fabrikom zato što već 10 godina radnici nisu dobili platu? Svi oni koji su dovodili sirovine nisu dobili platu, oštećeni su mali akcionari itd. Početkom septembra ja sam o tome jedan dopis, o svemu tome šta se dešavalo u tom kombinatu „1. Maj“, da tako kažemo, koji je pod svojom kapom imao i hladnjaču „ABC fud“, ja sam o tome pisala predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, zato što sam jednom i u tim pitanjima Vladi diskutovala o tome sa njime. Njemu je takođe bilo čudno kako jedna fabrika povrća može da propadne u sred Vojvodine. Tako da sam od njega dobila dogovor da je poslao resornim ministarstvima, sudovima itd, nalog da reaguju i da vide šta se dešava u tom predlikvidacionom postupku hladnjače „ABC fud“. Privatizacija ove fabrike je počela 1990. godine po starom zakonu, a posle 2000. godine privatizacija je završena po novom zakonu. Većinski vlasnik je bio Efgenija Trendlimasov sa Kipra, koja ne samo da je uništila ovog giganta, nego je uništila i celo selo. Predlikvidacioni postupak je počeo 2012. godine i o tome šta se dešavalo u toj fabrici ja sam pisala predsedniku Vučiću. Mislim da će reagovati kao što će reagovati valjda i ministar Nedimović, koji je obećao da će nešto novo da se desi u toj fabrici. Tako da, još jednom kažem, zanima me šta planiraju da se učini u ovoj fabrici „ABC fud“ da možda na neki način i nateraju Sud u Somboru da konačno posle deset godina nešto počne da radi, a i da bi resorna ministarstva pomogla selu i da na neki način ožive fabriku koja već postoji? Dakle, tu nisu potrebne nikakve investicije, ulaganja. Možda krečenje i zapošljavanje novih radnika i da se počne sa radom u jednoj fabrici povrća u Republici Srbiji.
Zahvaljujem, lep jezik. Reč ima Danijela Stojadinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, danas je 14. novembar, danas su Sveti Vrači Kozma i Damjan, lekarska slava. Želim da svojim kolegama lekarima i svim medicinskim radnicima u Srbiji čestitam slavu, poželim ličnu sreću i profesionalni uspeh, da se držimo Hipokratove zakletve i brinemo o zdravlju naših građana. Pošto je danas i Svetski dan borbe protiv dijabetesa, tim povodom bih postavila pitanje ministru zdravlja. Naime, dijabetes je hronični sistemski poremećaj metabolizma, čija je posledica trajno povećan nivo glukoze u krvi. Uglavnom je naslednog karaktera. U Srbiji od ove bolesti, prema podacima Instituta za javno zdravlje Srbije „Dr Milan Jovanović Batut“, do 2017. godine imamo podatak da boluje preko 700.000 osoba. To je podatak za dijagnostikovane pacijente. Smatra se da je taj brojka, nažalost, mnogo veća. Dijabetes je sve češća bolest i kod dece i kod mladih, prisutna je u celoj našoj populaciji. O tome koliko ova bolest otežava život i radnu sposobnost kod obolelih, dosta se govori i u struci i u javnosti. Medicinska struka se kod nas i u svetu time bavi jer je i na svetskom nivou ova bolest sve rasprostranjenija. Osobe obolele od dijabetesa nailaze na velike prepreke u suočavanju sa raznim vidovima diskriminacije, posebno u školama, kada govorimo o mlađoj populaciji, a i brojni su primeri da osobe koje boluju od dijabetesa budu odbijene za kredite u bankama ili poslodavac odbija da ih zaposli. Smatram da bi kao društvo trebalo da odgovornije pristupimo ovom zdravstvenom problemu velikih razmera, da mnogo više radimo na edukaciji osoba koje imaju dijabetes, ali i sa socijalnom sredinom, kao i na prevenciji onih koji su u riziku ili generalno zdravih osoba, da ne dođu u stanje dijabetesa. Danas u doba digitalne ere i globalizacije u velikoj meri je olakšano raditi na tome, za razliku od perioda od pre samo par decenija. Tome u prilog ide i akcija ovih preventivnih pregleda koje sprovodimo u celoj Srbiji. Imajući u vidu da postoji Nacionalna strategija zdravstvene zaštite lica sa šećernom bolešću, koja važi do 2020. godine, sa ciljem da i na ovaj način skrenemo pažnju na obolele od ove bolesti, želim da pitam ministra zdravlja da li se već prepoznaju efekti sprovođenja aktuelne strategije? Da li se prepoznaju problemi i predviđaju mere zaštite i prevencije za naredni period i koje se mere predviđaju za sprečavanja diskriminacije obolelih od dijabetesa, posebno dece u školama i radno sposobnih dijabetičara, kada znamo, nažalost, i za pojave diskriminacije prilikom zapošljavanja? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, tendencija u Srbiji još od mafijaškog puča 2000. godine jeste veoma aktivno delovanje nevladinih organizacija. Dakle, to su strane agenture koje su 90-ih godina otvoreno radile protiv naše zemlje, koje su podržavale bombardovanje, koje su podržavale mafijaški prevrat, obilno finansirane iz inostranstva, to nije nikakva tajna. Postoje u svim dostupnim dokumentima podaci o tome na koji način su se te organizacije finansirale. I, već 19 godina posle toga, obilno se finansiraju iz budžeta Republike Srbije. To je dosta povećano u poslednje vreme, negde više od 10 milijardi dinara na godišnjem nivou se izdvaja za finansiranje nevladinih organizacija. Naravno, ima tu i nekih drugih nepolitičkih organizacija, udruženja veterana i drugih. Ali, primarno su ovi koji se i dalje finansiraju iz inostranstva, kao što su Fond za otvoreno društvo, kao što su Helsinški odbor, kao što su Fond za humanitarno pravo, organizacije koje otvoreno rade protiv našeg naroda, protiv naše države i za to su finansirane iz budžeta Srbije. Šta će da uradi Vlada Republike Srbije po tom pitanju, pogotovo imajući u vidu da kada pogledamo neke medije koji otvoreno podržavaju Vladu, vidimo da su u stvari i ti predstavnici nevladinih organizacija među našim najvećim neprijateljima? Pa, kako su oni neprijatelji ako ih država Srbija finansira iz budžeta? Vlada Republike Srbije bi trebalo da napravi regulativu po tom pitanju i da se ugleda na dva potpuno drugačija sistema, dve drugačije zemlje koje su međusobno spoljno-politički suprotstavljene, SAD i Ruska Federacija. U obe zemlje predstavnici nevladinih organizacija koji se finansiraju iz inostranstva se označavaju i u svojim medijskim nastupima i bilo gde drugo kao agenti stranog interesa, zato što oni to i jesu. Dakle, njihov zadatak ovde jeste da predstavljaju interese onih zemalja koje ih plaćaju. Šta će Republika Srbija da uradi po tom pitanju? Dokle više i da li je normalno da Republika Srbija iz budžeta plaća više od deset milijardi dinara godišnje rad tih organizacija? Podsetiću vas, to su i „Žene u crnom“. To su nevladine organizacije čije su glavne teme nezavisno Kosovo, velikosrpska agresija na Hrvatsku, srpski genocid, tj. genocid koji su počinili Srbi u Srebrenici, da su Srbi u stvari sami zaslužili bombardovanje, da su Srbi primitivni i glupi i sve ostalo. To su teme koje država Srbija plaća. Čak smo imali i jednu apsurdnu situaciju da gradski odbornici, bivši ministar, pripadnici SNS, otvoreno podržavaju održavanje festivala „Mirdita“, promocija kosovske kulture u centru Beograda. To država Srbija plaća. Dakle, ne samo skandalozno, nego i antidržavno. Vlada Republike Srbije bi trebalo da se na neki način od toga zaštiti, a ne da to finansira. Videli smo još jednu situaciju prekjuče u Narodnoj skupštini, da kada te nevladine organizacije, konkretno, jednu koju kontroliše Džordž Soroš, prave ovde susrete između političkih stranaka opozicije i vlasti. Tada prozapadne političke stranke i vladajuće stranke potpuno zaborave sve svoje razlike, potpuno zaborave šta su jedni drugima rekli i za manje od 24 sata Soroš ih sve sazove na sastanak, pa čak i potpredsednik Skupštine prekida i pravi pauzu 15 minuta ranije nego što je to predviđeno, zato što je jedan od pozvanih bio i ministar unutrašnjih poslova i potpredsednik Vlade. Dakle, nevladina organizacija saziva naše ministre kao da su oni zaposleni u toj nevladinoj organizaciji, kao da su oni tu neki radnici, a ne da su ministri i da predstavljaju Vladu Srbije, pa ko god to bio. Zaista, jedno rešenje koje treba da bude na dobit, na opštu korist i na dobit naše države jeste da konačno kažemo šta je šta, da kažemo šta je strana agentura, šta su njihovi ovde zadaci, a ne da pod okriljem neke istine, po njihovim rečima, ili objektivnosti, mi ovde imamo strani interes koji je predstavljen kao nevladina organizacija.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Ja bih samo da ponovim, pod jedan, i podsetim na pitanje od utorka, a koje se ticalo izjava, odnosno reakcije srpskog političkog vrha, posebno predsednika države i posebno Ministarstva spoljnih poslova, na koje adresiram ovo pitanje, na po ko zna koji put ponovljene nediplomatske, pa i gore od toga izjave Edija Rame na susretu predstavnika Srbije, Severne Makedonije i Albanije u Ohridu. Dakle, u tom trenutku, na zajedničkoj konferenciji za štampu, stojeći pored predsednika Republike Srbije, neposredno nakon rukovanja i mešanja ruku međusobnog, gospodin Rama kaže ponovo da smatra da Srbija treba da prizna Kosovo, smatra da je Kosovo nezavisno, kaže da on ne govori o velikoj Albaniji, nego govori o brisanju granica sa Kosovom i da to prolazi, po običaju, bez reakcije, i na licu mesta i na akte nediplomatskog demarša. Gospodinu Rami to nije prvi put. On to radi neprekidno i posebno voli kada je u prisustvu predsednika Srbije i srpskih političkih predstavnika. Svi mi znamo da se u politici i životu ponekad mora nešto progutati, ponekad se mora nešto oćutati. Ali, Edi Rama i Albanija nije ni Si Đinping, nije ni Donald Tramp, nije ni Amerika, nije ni Kina, nije ni neka druga velika sila. Pa čak i njima postoji način, i tim velikima, način da se kaže, pošalje neka poruka, uzvrati, diplomatski ili manje diplomatski. Ja mislim i stvarno verujem, i preporučujem najvišim državnim funkcionerima, da pokušaju to neki put da učine, bilo da uzvrate, bilo da napuste takvu konferenciju, jer ovako neposredno izlažu i blamaži i poniženju ne samo sebe, nego i državu Srbiju. Prosto pitam da li će se nešto preduzeti i da li se uopšte u prošlosti nešto preduzimalo povodom ovakvih nediplomatskih i netaktičnih incidenata i izjava, bez obzira na poznate razlike u stavovima. Ali, jedno je imati razlike u stavovima, a drugo je gurati prst u oko predstavnicima i državi Srbiji, i to u trenucima kada se najavljuju zajedničke inicijative, kada se najavljuje taj "mali šengen" i sve ono što je inače diskutabilno i što bi trebalo da bude raspravljano i prodiskutovano ovde u Narodnoj skupštini. Moje drugo pitanje ide na adresu Ministarstva ekologije i Ministarstva saobraćaja i tiče se jedne sada već ozbiljne situacije i najave, koju je najavio predsednik države na RTS-u, gostujući u emisiji "Upitnik", 5. novembra, ali je to onda kasnije bilo razrađivano i vidimo sada u medijima i u izjavama ministra ekologije i nekih drugih da se na tome ozbiljno radi. Reč je o najavljenoj zabrani automobila koji imaju evro 3 motore i niže. Dakle, treba reći da najveći broj automobila u Srbiji ima motor evro 3, evro 2 i niže. Čak 80 do 90% vozila u Srbiji imaju taj standard. Pri tome, neoprezno i po običaju ne do kraja definisano, u pomenutoj emisiji gospodin Vučić je rekao, citiram: "Sve smo bogatiji, sve je više automobila, sve je više isparenja. Zato sam danas razgovarao sa Fabricijem iz EU da pokrenemo novi zeleni plan, zabranimo automobile koje imaju evro 3 motore." Pri tome, nije jasno da li je zabrana uopšte korišćenja ili je zabrana uvoza. Naknadne izjave iz ministarstva i pojašnjenja kažu da je ipak reč o zabrani uvoza. Ali, ovako kako je izjavljeno, moglo bi se shvatiti da će neko zaustavljati i kontrolisati naše vozače i maltene im oduzimati ili iz saobraćaja uklanjati vozila sa evro 3 i nižim standardima motora. Inače, kaže se da je čak samo prošle godine preko 140 hiljada vozila uvezeno koji imaju ovaj motor - fijati, Punto, golfovi, Bravo, Polo, Golf 4, Golf 5 u početku, Opel korsa, Astra, znači, najpoznatiji i najpopularniji i najčešće voženi modeli u Srbiji su upravo ovaj standard. Očekujem od Ministarstva saobraćaja i Ministarstva ekologije objašnjenje i odgovor da li zaista izduvni gasovi predstavljaju toliki problem za zagađenje životne sredine ili je, kao što kažu neka istraživanja, problem nešto drugo, a da izduvni gasovi i automobili ukupno u saobraćaju svega sa 7% učestvuju u emisiji štetnih čestica, štetnih gasova. U tom smislu, rekao bih da se krenulo od pogrešnog kraja, od nečega što direktno udara na standard građana, a minimalno smanjuje ekološku opasnost. Hvala.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Sada reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, mnoge informacije koje ovih dana dospevaju u javnost vezano za Marka Bastaća, Boška Obradovića, Dragana Đilasa i ostale su uznemirile u dobroj meri javnost u Srbiji i tim povodom postavljam pitanje Višem javnom tužilaštvu i Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srbije. Pitanja se odnose na Marka Bastaća, poznatijeg u poslednje vreme kao "Marko kesa". Izvesni "Marko kesa", samozvani predsednik opštine Stari grad sa koje dolazim kao narodni poslanik, je čovek za koga postoje osnovane sumnje, rekao bih, na osnovu tvrdnji brojnih svedoka, brojnih ljudi koji su sa njim učestvovali u malverzacijama, koji su osetili da dolazi novo vreme na opštini Stari grad, koji su osetili da dolaze promene, ti ljudi tvrde da je Marko Bastać ni manje ni više svoje bogatstvo uvećavao iz godine u godinu mereći ga za desetine hiljada evra sve više i više. Način na koji se bogatio Marko Bastać, kako kaže njegov venčani kum, jeste taj da je na brutalan način pljačkao investitore, sve one ljude koji zapošljavaju građane Srbije, građane Starog grada, građane Beograda, sve one ljude koji izdržavaju svoje porodice. Marko Bastać je građevinskim investitorima na Starom gradu za nelegalnu gradnju uzimao mito od najmanje 10, 15, 20 hiljada i više desetina hiljada evra, i to mu je lično, prema priznanju njegovog kuma, on donosio u kovertama. Kada mu jednu od koverti nije doneo, "Marko kesa", prepošteni predsednik opštine Stari grad se odlučio da mu stavi kesu na glavu, da ga veže, da ga prebija, da ga muči satima, davi, da ga ucenjuje. I to nije radio samo njemu, čućete u danima koji su pred nama i nedeljama, još brojnim ljudima sa teritorije opštine Stari grad, brojnim ljudima koji su zaposleni u opštini Stari grad, koji su zastrašeni, uplašeni onim što je Marko Bastać tamo činio. Izneću u sklopu pitanja nadležnim institucijama činjenice i cifre kojima raspolažemo kada su u pitanju pljačke i malverzacije u okviru opštine Stari grad. Podnesene su i brojne krivične prijave tim povodom. Želim da dobijem odgovor dokle je stigla istraga i šta radi tužilaštvo tim povodom? Zamislite da su protiv bilo koga iz SNS iznesene takve tvrdnje, mi bismo visili na Terazijama. Zato hoćemo s punim pravom, kao ljudi koji su odgovorni prema građanima Srbije, da dobijemo odgovore šta se dešava sa novcem građana Starog grada, sa novcem građana Beograda i Srbije? Gde su pare spiskane? Reći ću vam ovako, pošto je, naravno, grad Beograd podnosio krivične prijave, želim prvo da dobijemo odgovor – šta je sa novcem koji je ispumpavan iz Sportskog centra Milan Gale Muškatirović u periodu od 1. januara do 31. decembra 2018. godine? Inspekcijske službe su utvrdile brojne nepravilnosti, brojne pljačke koje su se odvijale u okviru tog sportskog centra. Sam Sportski centar Milan Gale Muškatirović zadužen za milion evra. Pazite, jedan mali sportski centar zadužiti za milion evra. To treba biti umetnik pljačke i lopovluka i kriminala, kao što je Marko Bastać i bivši direktor ovog sportskog centra Dušan Raičković. Takođe, oni su taj sportski centar zloupotrebljavali na više načina, kroz renoviranja, kroz časove plivanja za koje su govorili da se tamo odvijaju, a zapravo tih časova nije ni bilo. To se sve meri u stotinama hiljada dinara gde je, navodno, Milan Gale Muškatirović dobijao novac, a tog novca nigde na računima nije bilo. Takođe, na ručkove u papreno skupim restoranima je Marko Bastać sa svojim prijateljima potrošio preko 906 hiljada dinara. Takođe, na usluge mobilne telefonije potrošio je blizu dva miliona dinara. Opština i firme koje se bave pružanjem pomoći starim i iznemoglim licima, pazite ovo, oni često govore o problemima starih lica i kako starim licima treba pomagati, tu su ukrali preko četiri miliona dinara. U tome se vidi slika vlasti Marka Bastaća i Dragana Đilasa na opštini Stari grad. Hoćemo da dobijemo odgovore – gde su pare, gde je desetina miliona dinara, gde su milioni evra koje su opljačkani sa opštine Stari grad? Hoćemo da odgovaraju odgovorna lica. Hoćemo da se pare vrate građanima Starog grada, građanima Beograda, jer građani Beograda nisu zaslužili da ovakve spodobe i nakaze vladaju bilo kojom opštinom u Srbiji. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Filipoviću. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje prof. dr Žarko Obradović. Prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PUTNIM ISPRAVAMA. Nastavljamo sa radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju dr Nebojša Stefanović, potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova, Milica Ćatić, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Valentina Vulić, načelnik Uprave za upravne poslove u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Zoran Lazarov, pomoćnik ministra, načelnik Sektora za međunarodnu saradnju, evropske poslove i planiranje, Nataša Raketić, zamenik načelnika Odeljenja za sistemsko pravne poslove, i Maja Jestrović, šef Odseka za međunarodne sporazume. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Dubravko Bojić, Nemanja Šarović, Ružica Nikolić, Aleksandar Šešelj, Petar Jojić, Milorad Mirčić, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Nikola Savić, Tomislav Ljubenović, Zoran Despotović, Filip Stojanović i Marijan Rističević, kao i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite profesore Bojiću.
Hvala gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, tek pridošli ministre sa svojim saradnicima, u pravoj poplavi zakonskih predloga koji od Vlade Republike Srbije kao predlagača dolaze u Narodnu skupštinu na izglasavanje, a naročito u poslednje vreme, današnji Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama je jedan od retkih koji nije direktno nametnut direktivom EU. Predložene izmene i dopune su samo kozmetičke prirode i odnose se na Zakon iz 2007. godine. Amandman SRS odnosi se na član 1. postojećeg člana 2. stav 2. Predloga zakona. Reč „imaocu“ zamenjuje se rečju „vlasniku“. U obrazloženju za neprihvatanje mog amandmana naveli ste da se amandman odbija zbog toga što termin „imalac“ u odgovarajućem padežu koristi se kroz ceo tekst Zakona o putnim ispravama, te bi prihvatanje izmene u članu 2. stav 2. prouzrokovalo terminološku neujednačenost teksta zakona. Molim vas, na prvi pogled pomenuti termini „imalac“ i „vlasnik“ su sinonimi, što u suštini i jesu. Međutim, ova dva pojma se negde približavaju, ali se ni u kom slučaju ne izjednačavaju. Tu zadirem u jedno leksičko semantičku dimenziju jezika, jer imalac ne znači i vlasnik. Imalac može biti lice koje je na nelegalan način došlo do putne isprave, možda ju je našlo, možda ju je ukralo i može da je zloupotrebi. Zato smatram da se mojim amandmanom nudi preciznije rešenje i pravo da vam kažem očekivao sam da bude moj amandman prihvaćen. Hvala.
Hvala profesore Bojiću. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Prihvatam ovaj amandman.
Hvala gospodine ministre. Po amandmanu se javila gospođa Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ministre Stefanoviću, na početku želim da vam čestitam na spremnosti da javno demantujete teške optužbe koje na vaš račun plasiraju lideri Saveza za Srbiju, a tiču se „Krušika“, ali se tiču i vaše porodice i što ne želite da dozvolite da laž ostane laž, što radite na tome da građani Srbije znaju istinu u svakom trenutku. Svima je potpuno jasno da kada ste najavili istragu Đilasovih afera i pokazali dokumentaciju kao dokaz tih afera, da su tada počeli sve jači pritisci na vas i na vašu porodicu, a da pritom uopšte ne mare što na taj način nanose štetu i Republici Srbiji. Tvrdnje da Srbija, navodno, snabdeva teroriste oružjem je laž koja može imate i ozbiljne posledice, a jedna od njih može biti i urušavanje naše namenske industrije. Više puta je rečeno i objašnjeno da MUP ne daje dozvolu za trgovinu oružjem, niti to čini sam ministar unutrašnjih poslova, već da postoji čitav sistem u kome učestvuje mnogo ministarstava, mnogo službi, mnogo uprava, mnogo sektora koji imaju svoju ulogu i svoja ovlašćenja, a da MUP samo obezbeđuje transport naoružanja kroz našu zemlju. Naravno, ako sam ja to razumela na pravi način, ministar će me ispraviti ako sam pogrešila. U svakom slučaju, vrlo je jasno da optužbe ne stoje i vrlo je jasno iz koje kuhinje one dolaze. Zbog javnosti i zbog građana Srbije ja želim da kažem zašto tog uzbunjivača iz „Krušika“ ja nazivam lažnim uzbunjivačem. On nije dobio status uzbunjivača u skladu sa Zakonom o zaštiti uzbunjivača, gde piše – ako su u informaciji sadržani tajni podaci, uzbunjivač ne može uzbuniti javnost. Takođe, prethodno se nije obratio ni poslodavcu, ni ovlašćenom organu i sada je vrlo jasno ne samo to da on nije uzbunjivač, već da i u svojoj odbrani zloupotrebljava status uzbunjivača. Dakle, jasno je da grupa određenih ljudi iz Saveza za Srbiju želi da preko napada na Nebojšu Stefanovića napada i Aleksandra Vučića, ali i našu namensku industriju i našu vojsku i vojnu opremu i ovim postupcima oni zapravo rade na ugrožavanju bezbednosti naše zemlje. Oni bi želeli da vrate „Krušik“ u 2000. godinu kada se desila privatizacija u kojoj je praktično poslovanje te fabrike ne samo dovelo u pitanje nego potpuno obustavila. Često u parlamentu govorimo o rezultatima politike Aleksandra Vučića, o rezultatima rada naše Vlade i postavlja se pitanje čime bi oni koji su vladali do 2012. godine mogli da se pohvale u oblasti vojske ili policije ili u bilo kojoj drugoj oblasti. Oni su vodili politiku ličnog bogaćenja, a to je svim građanima već vrlo jasno i devastiranje Srbije u svakom smislu, a mi težimo ka tome da stavimo rame uz rame sa najrazvijenijim zemljama sveta. Ostaci ovih koji su i „Krušik“ privatizovali i danas nam svakodnevno pokazuju kakav bi njihov odnos bio prema Srbiji, prema njenim institucijama, prema državnim organima i prema građanima Srbije kada bi oni ponovo nekim čudom došli na vlast, isto kao što nam pokazuju i ovi neki novi koji su se pojavili, koji su sada zajedno udruženi u tom Savezu za Srbiju. Bastać bi na primer rušio trgove, ljudima koji ne bi želeli to sa njim da rade možda bi stavio kese na glavu i ko zna šta bi sve radio. Boško Obradović bi šamarao okolo. Prvo bi se verovatno ustremio na žene pošto već znamo da je velika junačina. Šta bi oni drugo radili? Palili bi knjige, sprovodili bi šator politiku u parku, vodili bi politiku na ulici, opsedali bi zgrade univerziteta, za njih je to demokratija, ucenjivali bi, vršili bi pritiske, crtali bi grafite po zgradama u kojima su smeštene naše institucije. Dakle, vrlo je jasno u šta bi oni Srbiju pretvorili, oni bi srušili sve što smo mi uradili. Potpuno sam sigurna da će građani Srbije na izborima znati da cene naš rad, politiku Aleksandra Vučića i rad Vlade Republike Srbije i da im to neće dozvoliti. Prema tome, gospodine Stefanoviću i vi lično i predlozi zakona koji dolaze iz vašeg ministarstva, imate snažnu podršku poslaničke grupe SNS i mi ćemo podržati ove predloge u Danu za glasanje. Hvala.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Reč ima Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, ovim Predlogom izmena i dopuna zakona, ukazujem da je unapređen Zakon o putnim ispravama, usklađen sa propisima koji su u međuvremenu menjani ili doneti. Nadležni organi će bolje funkcionisati, a građani efikasnije i delotvornije ostvariti svoja prava. Posebnu pažnju treba pokloniti izmeni zakona, kojom se propisuje rok važenja pasoša, ali je bolja zbog bolje sistematizacije izvršena dopuna, kako bi se na pregledniji i jasniji način izvršila razrada odredbe zakona. Naime, pasoš se može izdati sa kraćim rokovima važenja od ranije predviđenih, ako nadležni sud odnosno javni tužilac to dozvoli u slučajevima, predviđenim zakonom. Na taj način bi se sprečila zloupotreba putne isprave od strane lica prema kojima se vodi postupak. Takođe smatram da je potrebno dodati na opisan način stav 5. jer je u praksi utvrđeno da nije opravdano da građanin kome se iz objektivnih razloga trajnog karaktera, ne mogu uzeti otisci prstiju, trpi sankciju da mu se pasoš izdaje na samo godinu dana. Predloženom izmenom zakona, da bi se izbegla mogućnost zloupotrebe pasoša, obzirom da se navodi da ukoliko nek lice izgubi ili ošteti pasoš dva puta u periodu od pet godina, naredni pasoš će se izdati na period od godinu dana. Takođe smatram da ukoliko se pasoš izdaje na kraći rok od deset godina, kada to odredi nadležni sud, odnosno javni tužilac, može izdati za jedno ili više putovanja u jednu ili više država, potrebno brisati jer se praktično u stvarnosti ne može izdati pasoš na kome bi bilo upisano u koju zemlju bi građanin putovao, čime bi navedena odredba bila neprimenjiva. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Bogatinoviću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Reč ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Ovde je reč o pasošima koji se izdaju sa kraćim rokom važnosti i SRS je i prilikom donošenja osnovnog zakona, dala amandmane na ovaj član i osnovni član zakona 19. gde se reguliše koji su to slučajevi. Mi smatramo da javni tužilac, jer ovde se kaže – na predlog suda, odnosno javnog tužioca, ne može da ima nikakvu odlučujuću ulogu u skraćivanju roka za, pre svega, maloletna lica, za decu, jer ako je neki spor oko starateljstva između roditelja i ako ne postoji saglasnost sa druge strane, dok se taj spor sudski ne okonča ili ako je taj spor tek započeo i ima neku svoju pripremnu fazu, dakle, ne može javni tužilac da odlučuje umesto nadležnog suda. Znate, taj postupak i proces može da traje čak i nekoliko godina, pa da i to dete ne može nekoliko godina da putuje. Inače, sam taj član 19. je potpuno nedefinisan do kraja. koje su to situacije, zbog čega? Tako da pretpostavljam, gospodine ministre da ste imali kao ministarstvo dobru nameru, ali niste obratili pažnju na te činjenice da sami procesi mogu da traju toliko da ovo dete koje je napunilo tri godine, a pasoš mu se izdaje sa tim rokom, možda neće moći uopšte da putuje ako nema saglasnost druge strane, odnosno drugog roditelja, jer sudski spor traje nekoliko godina. To je bila svrha ovog amandmana i smatramo da to treba inače mnogo u osnovnom članu 19. da se preciznije definiše.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, iako predložene izmene i dopune Zakona o putnim ispravama neće doneti velike promene, odnosno suštinski se ništa ne menja postojeći zakon. Mi smo ipak amandmanima koje smo podneli ukazali, odnosno precizirali smo one zakonske odredbe koje ovim predlogom menjate, a cilj je pojednostavljivanje administrativnih procedura. Mi smo intervenisali na član koji se odnosi na rokove važenja putnih isprava. Naime, svi znate da određeni broj zdravstvenih oboljenja iz različitih razloga se ne mogu lečiti u Srbiji i to su neka retka oboljenja čije se lečenje vrši isključivo u određenim zdravstvenim centrima u inostranstvu. To se odnosi najčešće na decu obolelu od bolesti lokomotornog sistema, zatim bolesti očiju kod prevremeno rođene dece i određena retka oboljenja centralnog nervnog sistema. Ponekad je za njihovo lečenje potreban i duži vremenski period, odnosno ono ponekad traje i više godina i mi smo, da bi olakšali proceduru oko izdavanja i važenja pasoša ovim licima koja se nalaze u izuzetno teškoj situaciji predložili da se u članu 2. stav 2. izmeni i da licu kome se iz objektivnih razloga privremenog karaktera ne mogu uzeti otisci prstiju, pasoš se izdaje sa rokom važenja od godinu dana, odnosno do kraja lečenja u inostranstvu i ako licu kome se izdaje pasoš u skladu sa članom 2. stav 2. ide na lečenje u inostranstvo, mora mu se omogućiti da pasoš traje najmanje koliko i samo lečenje, jer kao što sam rekla, lečenje ponekad traje duže od roka koji ste predvideli kao rok za važenje pasoša. Hvala.
Hvala gospođo Nikolić. Sada reč ima po amandmanu Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Koleginica je rekla da promene nisu suštinske. Izmene i dopune ovog zakona da nisu suštinske možda i nisu, ali će sigurno otkloniti uočene nedostatke prilikom primene ovog zakona. Što se konkretnog amandmana koleginice tiče, ona je podnela amandman na član 2. i stav 2. koji kaže – licu kome se iz objektivnih razloga privremenog karaktera ne mogu uzeti otisci prstiju, pasoš se izdaje sa rokom važenja od godinu dana. Dakle, predlog ovog amandmana koleginice je bio da se rečenica dopuni sa – odnosno do kraja lečenja u inostranstvu. Smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti, jer stav 2. odnosno zakonska odredba je skroz precizna i ona se odnosi na lica kojima se iz objektivnih razloga privremenog karaktera ne mogu uzeti otisci prstiju. Dakle, u ovom članu nema nikakve povezanosti sa licima koja su upućena na lečenje u inostranstvo i stoga smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, ovim Predlogom izmena i dopuna zakona je takođe predviđena izmena prilikom izdavanja pasoša licu koje se nalazi van Republike Srbije, odnosno zahtev se može podneti preko nadležnog diplomatskog ili konzularnog predstavništva Republike Srbije, koji će bez odlaganja proslediti organu nadležnom za izdavanje pasoša, a ne u svakom slučaju kao što je do sada bilo PU za grad Beograd, radi rešavanja, već policijskoj upravi prema prebivalištu, odnosno boravištu lica koje podnosi zahtev, što će svakako ubrzati ovaj postupak i smanjiti troškove. Takođe, zahtev za izdavanje pasoša može se podneti najranije šest meseci pre isteka važenja pasoša, te bi na ovaj način prvi put bio propisan rok za podnošenje zahteva, s tim što bi sa izmenama zakona bila predviđena mogućnost da se pasoš izda i pre ovog roka, uz plaćanje adekvatne i uvećane naknade. Na ovaj način se olakšava položaj naših državljana da i pre roka mogu podneti zahtev za izdavanje pasoša, naročito ako imaju prebivalište u nekoj stranoj državi. Na kraju, znatno je olakšan položaj maloletnog deteta i roditelja koji vrše roditeljsko pravo obzirom da je u dosadašnjoj praksi bio veliki broj slučajeva gde roditelji ne žive u bračnoj, odnosno vanbračnoj zajednici, a vrše zajedničko roditeljsko pravo, te jedan od roditelja, zbog nemarnosti drugog roditelja, bio prinuđen da pokreće sudske postupke za delimično lišenje roditeljskog prava koji mogu da traju i mesecima. Postupak za roditelje koji vrše roditeljsko pravo bi bilo znatno pojednostavljen i maloletno dete bi lakše dolazilo do putne isprave, nego što je to slučaj bio do sada. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Bogatinoviću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dakle, imali smo jedinstvenu situaciju, u kojoj je ministar Stefanović i učestvovao, a to je pokušaj one otmice dece, čini mi se nekih građana Francuske, ako se ne varam. Tako da ste i vi u tome, tj. učestvovali ste u tom sprečavanju i bila je to tema u javnosti. Dakle, ovim amandmanom se poboljšava, tj. uliva se više sigurnosti, jer se rok važenja pasoša, tj. putnih isprava za decu smanjuje, jer postoji drastična promena izgleda dece u tom dobu. Sa tim se, dakle, menja licima mlađima od tri godine života, pasoš se izdaje sa rokom važenja od jedne godine, licima od tri do sedam godina, sa rokom važenja od tri godine, a licima od sedam do 14 godina, sa rokom važenja od pet godina. Baš iz tih razloga, pogotovo mi, dakle država Srbija je imala već takav primer, ko zna koliko je takvih primera nije uspela da spreči u prošlosti, trebalo bi da se vodi računa i da se na ovaj način to rešenje popravi i da se više sigurnosti da pre svega roditeljima, a i u budućnosti, ukoliko bi se slična situacija nama nekad ponovila. Dakle, čisto jedno korisno i dobronamerno savetovanje za izmenu ovog rešenja.
Hvala, gospodine Šešelj. Reč ima ministar, gospodin Stefanović. Izvolite.
Ovaj predlog amandmana nismo prihvatili, iz nekoliko razloga. Pre svega, na ovaj način bi izložili građane Srbije velikim troškovima, troškovima većim od onih koji bi morali da budu izloženi. Pogotovo što ovaj zakon danas daje mogućnost da izmenite pasoš, da promenite svom detetu kad god želite, možete na mesec dana da mu menjate pasoš, kad god poželite. Vidite da se detetu malo promenio lik, vi odete i promenite pasoš i to je jedna od intencija ovog zakona bila, da omogućimo ljudima koji iz bilo kojih razloga i životnih razloga i bilo kojih drugih treba da promene pasoš u roku, kraćem od onih koji je zakon do sada predviđao, da to mogu da urade u bilo kom trenutku. Dakle, pored toga, pored troškova, mislimo da izmena lika deteta u tom periodu nije toliko drastična. Ima dece, naravno, individualna je stvar i zato smo pružili tu mogućnost da oni roditelji koji smatraju da bi to poboljšalo bezbednost njihove dece, to i učine. U ovom trenutku drago mi je da ste i to primetili. Policija Republike Srbije veoma uspešno radi na uspostavljanju bezbednosnog sistema Republike Srbije. Zaista smo uspešni u sprečavanju bilo kakvog nanošenja zla ili štete našoj deci i nastavićemo da se borimo da sistem bude još bolji.
Hvala, gospodine Stefanoviću. Sada reč ima dr Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, uz dužno poštovanje predlagaču ovog amandmana, ja smatram, kao što je ministar rekao, da treba da se odbije zato što smo u prethodnom periodu pokazali, posebno MUP, da brine o svim građanima naše Republike, a pre svega o našoj deci. Ove izmene, ne samo da se dotiču toga da se brine o finansijskoj stabilnosti naših građana i o manjem izdvajanju za izdavanje putnih isprava, a lik deteta mi roditelji znamo da se ne menja tako često, tako da smatram da je predlog izmene kroz ovaj amandman zaista neadekvatan. Ministarstvo je pokazalo da je briga o svim građanima na prvom mestu, da je briga o bezbednosti dece takođe na prvom mestu, a to pokazuje kroz donošenje mnogih zakona u prethodnih nekoliko godina, a i kroz to da je sada Srbija jedna moderna, uređena i stabilna Srbija, a ne Srbija kakvu nam je ostavilo dosmanlijsko preduzeće, Srbija u kojoj je bilo strah izaći na ulice, a u suštini i politika sadašnjih onih koji bojkotuju rad Skupštine pokazuje da je njima samo nasilje i linč na prvom mestu, a da ih ništa drugo ne zanima. Tako da, smatram da ovaj amandman treba odbiti, a da zakon treba prihvatiti i poslanici SNS daće punu podršku. Hvala.
Hvala, gospođo Barišić. Pravo na repliku, Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Jeste da mogu sada da vade kada god hoće, ali koliko je sada povoljan ambijent da se tako nešto uradi u nekom efikasnom, tj. kratkom roku, zato što i dalje imamo, pored sve ove mantre o digitalizaciji, velike prepreke da se to nešto uradi u nekom roku koji bi bio zadovoljavajući. Ne mogu roditelji da se bave samo tim kada bi mogli da promene pasoš da im to bude još jedna preokupacija, da im to bude još jedna obaveza. To neko radi ukoliko ide na neko putovanje, a pitanje je koliko se to i dan danas u Srbiji čeka. Mi smo videli da sada imamo digitalizaciju, šta sve može da se uradi, pa može da se koristi leteći automobil, teleport itd, a i dalje imamo probleme sa skupljanjem ovih podataka, tj. ovih dokumenata da se bilo šta promeni, tj. da se izvadi. I dalje se to isto tako toliko čeka. Ukoliko bi se to olakšalo, onda bi možda imalo smisla ovo da neko može da promeni kada hoće, pa neka menja i svaki dan ako hoće, ali da se omogući onda ambijent da to može efikasno da se uradi, a ne da se gađa da li će to biti za 15 dana, mesec dana, tri meseca ili kako već. To je stvar koja bi trebala da se promeni da bi imalo smisla da neko može da promeni putnu ispravu kada god želi. Jeste u cilju bezbednosti, pre svega u cilju bezbednosti, a neće niko sigurno da menja to i da se time bavi, kao što se ne bavi ni sada, zato što mu se ne sviđa slika ili ne znam ni ja šta. Neka menja kada god hoće, ali da može to da uradi na efikasan način, a ne da posle i obaveze i sve ostalo planira u skladu sa tim koliko će dugo da čeka našu tromu, tešku, sporu administraciju u tom pogledu.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade, ministar unutrašnjih poslova, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Plašim se da je ovo segment gde očigledno niste dobro obavešteni. Administracija je vezana Uprava za upravne poslove, čiji je načelnik ovde pored mene sa moje leve strane i Sektor za informatiku, analitiku i informacione tehnologije MUP-a. Iako ima zakonski rok od 30 dana da izda pasoš, izdaje sve pasoše za najduže sedam dana. Dakle, građanin koji aplicira za pasoš, dobije ga u roku od sedam dana. U trenucima kada je letnja gužva, pritisak, čak i zamena ovih posle deset godina, isticanje biometriskih pasoša, u roku od sedam dana. U velikom broju slučajeva su izdavali pasoše za manje od tri dana. Dakle, ako nešto funkcioniše u smislu izdavanja putnih isprava, svi građani, evo i ovde narodni poslanici koji su, možete da vidite po kolegama koji potvrđuju, koji su zahtevali pasoše, dobijali su ih u rekordnom roku. Ovo je zaista efikasan mehanizam i hoću da se zahvalim ljudima iz Uprave za upravne poslove i naravno Sektoru za informatiku, analitiku, koja ulaže velike napore da i pored velikog broja zahteva, ove slučajeve rešavamo ekspresno.
Zahvaljujem, ministre. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, kada je u pitanju odredba člana 2. lično mislim da je dobro normirana i ukazuje upravo na rešavanje nekih problema koji do sada u praksi nisu bili dobro rešeni. Ne samo što se radi o hitnim rokovima i kratkim rokovima na koje ste sa pravom ukazali, kada je u pitanju izdavanje putne isprave, i kada je u pitanju i podnošenje zahteva po kojima se urgentno postupa. Ovde je bilo nekoliko amandmana koji su imali krajnje dobronamerne motive i nije ništa sporno, naročito koleginice Nataše Jovanović. Međutim, čini mi se da nije baš sa pravim razumevanjem i dobrim tumačenjem odredaba zakona prihvaćeno ono što se vezuje za nadležnost tužioca, odnosno suda. Sa stanovišta sudske prakse, uvaženi ministre, treba građane obavestiti da nije ni sud ni tužilac taj koji će odugovlačiti postupak kada su u pitanju davanja saglasnosti. O čemu se radi? Radi se o procesnim rešenjima gde se vodi računa o takozvanoj hitnosti postupka, gde postoje procesni mehanizmi koji podrazumevaju obavezu suda da hitno odluči, odnosno hitno reši predmet i tako omogući stranci dobijanje putne isprave u najkraćem mogućem roku. Dakle, ne radi se o brakorazvodnim parnicama koje će trajati poprilično dugo, ne radi se o porodično pravnim sporovima koji takođe podrazumevaju potrošnju ogromnog vremena, odnosno velike vremenske distance. Radi se o procesnim mogućnostima da i sud i tužilaštvo ubrzaju postupak i da na osnovu toga donesu odluku kojom se daje saglasnost. Dakle, u sudskoj praksi, kojoj na neki način po profesiji pripadam, upravo takvi postupci postoje, podrazumevaju hitna rešavanja, podrazumevaju hitnost u postupku od strane kako suda tako i tužioca i podrazumevaju naravno dostavljanje odluke stranci odmah, kako bi stranka mogla na osnovu odluke suda da pred nadležnim organom Ministarstva unutrašnjih poslova ostvari svoje pravo, a krucijalno pravo je pravo na hitno dobijanje putne isprave. Ono što je jako važno istaći jeste činjenica da se radi ovde o deci, najmlađoj, a imajući u vidu da starateljstvo nad decom se zakonski vezuje za roditelje kao zakonske zastupnike ili se sudskim odlukama poverava roditeljima, onda je sasvim logično da su roditelji ti koji imaju legitimaciju podnosioca zahteva kada su u pitanju deca. Potrebe dece se ovde ni u kom slučaju ne dovode u sumnju i zato, uvaženi ministre, mislim da je ovo jako dobro normirano i ovakva odredba zakona treba da ostane na snazi i naravno mi ćemo glasati za nju, tim pre što je i Ministarstvo unutrašnjih poslova kada je u pitanju briga o deci pokazalo više nego veliku predanost, posvećenost i profesionalizam u postupanju. Ovde je kolega Šešelj ukazao na otmicu maloletnog deteta, to je nedavno bilo i u slučaju kada je maloletni dečak otet radi pokušaja izvršenja krivičnog dela iznude, što je Ministarstvo unutrašnjih poslova sprečilo. Ono što građane Republike Srbije treba da na neki način održi u velikom stepenu poverenja prema Ministarstvu unutrašnjih poslova jeste vaša hitnost u postupanju i ono što je najvažnije – vaše nemešanje u rad pravosudnih organa, jer vi u granicama svoje nadležnosti zaista u profesionalnom smislu reči odrađujete onaj deo posla koji je u skladu sa zakonom i propisanim nadležnostima obavezan, a to je prikupljanje operativnih podataka, činjenica i dokaza na osnovu kojih se može utvrditi ili osnov sumnje ili osnovana sumnja da je neko izvršio krivično delo. Ostalo je na pravosudnim institucijama, konkretno na tužilaštvu i sudovima. Podsetiću samo da je upravo u tom delu verifikovan jedan takav profesionalni pristup Ministarstva unutrašnjih poslova i svih onih koji u Ministarstvu rade predano na obavljanju svojih službenih zadataka, odnosno dužnosti. U slučaju Kosmajca konkretno prikupljeni su bili svi dokazi, prikupljene su činjenice, operativnim radom je utvrđeno dosta toga, što je moglo da posluži za dalje procesuiranje. Dakle, nije ni ministarstvo, ni izvršna vlast, ni Vlada, ni prvi potpredsednik Vlade Dačić, ni predsednik Vučić oslobodio tog čoveka, već isključivo sud. Dakle, to je dokaz o nemešanju izvršne vlasti u sferu onog dela posla koji se odnosi na pravosudnu vlast. Zato imate podršku SPS, zbog takvog posvećenog i profesionalnog rada. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice.
Hvala. Nije dobro obrazloženje ni koje smo čuli od ministra, a ni sada od kolege Jovanovića. Član 19. sveobuhvatno treba gledati, odnosno član 19. osnovnog zakona. Vi ste, ministre, u koliziji sa ovim što piše u ovom članu 19. Vi kažete, i u redu je, može pasoš za maloletnu decu da se vadi svaki čas ako roditelj primeti da se razlikuje fizički izgled deteta itd, a kako ste onda napisali da licima od tri do 14 godina života pasoš se izdaje sa rokom važenja od pet godina? Zamislite u tom periodu života koliko se promeni fizički izgled deteta u roku od pet godina. I nemojte vi da žalite roditelje, kažete – zbog cene koštanja. Nemojte vi da žalite roditelje zbog plaćanja taksi za pasoš, odnosno smanjite deci takse za pasoš da bi mogli pasoši da se uzimaju u kraćem vremenskom periodu, jer valjda bezbednost dece je najvažnija i može država tu malo da koriguje te takse koje su inače visoke. Kao što nije tačno, ministre, ovo što ste rekli, rekli ste da je tu saradnica koja je, rekoste, načelnik službe koja izdaje pasoše, da se pasoši dobijaju za sedam dana. To možemo da prihvatimo od dana kada se podnese zahtev, ali da li vi imate informaciju da je elektronski nemoguće vrlo često podneti zahtev u roku od 30 do 45 dana? Kaže vam tamo – ne može, zauzeti su svi termini od 30 do 45 dana. E, onda kad slučajno ubodete taj neki slobodan termin pa se prijavi izdavanje pasoša, onda se izda u roku od sedam dana. Dakle, nije to baš tako sjajno kako vi pokušavate da nam predstavite. Kao što je apsolutno neprihvatljivo da o izdavanju pasoša koji se izdaju pre vremena odlučuje tužilac bez suda, jer opet se radi o maloletnoj deci, a dobro znate kakve sve postoje zloupotrebe, mogućnosti zloupotrebe, kakve se stvari dešavaju. Rekao vam je gospodin Aleksandar Šešelj da ste i sami u javnosti govorili o nekim slučajevima gde ste bili angažovani, ali treba da se radi na tome da mi stvaramo zakonski okvir da vaše takve aktivnosti budu svedene na minimum. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača potpredsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Istine radi, nije uvek lako zakazati elektronski, ima određenog zagušenja, ali svako ko nije mogao da zakaže elektronski, u istom trenutku je mogao da ode u policijsku stanicu, bilo gde, i da na šalteru nikada ne bude vraćen. Dakle, svaki građanin koji je pristupio Upravi za upravne poslove, na bilo kojoj tački gde Ministarstvo unutrašnjih poslova obavlja tu delatnost, mogao je u tom danu da konkuriše, odnosno da zahteva izdavanje putne isprave i da mu u roku od sedam dana putna isprava bude izdata. Dakle, to smo objašnjavali ljudima, zato što je ogroman broj ljudi, gotovo tri miliona ljudi, pokušao da zameni putnu ispravu u relativno kratkom vremenskom roku, naši ljudi uvek čekaju poslednji termin. Ako pasoši ističu u tih 30 dana, svi su došli tada. To je jedan od razloga zašto smo primetili potrebu da ljudi mogu i mnogo ranije da taj pasoš zamene. Što se tiče gospođe Vulić koja je ovde načelnik Uprave za upravne poslove Ministarstva unutrašnjih poslova, može da vam posvedoči koliko je zaista efikasna ta služba. Ne kažem da je sve idealno, ali što se tiče njih, zaista posvećeni profesionalci da građani putne isprave dobiju u roku od sedam dana, iako zakon kaže da nam je rok 30 dana. Dakle, oni kada bih ih izdali za 29 dana, bili bi u zakonskom roku, a ljudi se trude da to stvarno uvek bude do sedam dana, imajući u vidu da ljudi imaju potrebe za putovanjima, da se često sete nekoliko dana pred put da im treba pasoš ili neka zemlja zahteva da im pasoš važi duže od šest meseci itd. U tom smislu, mislim da ta primedba ne stoji. Da li se menja lik deteta? Sigurno je da se menja od sedam do 14 godina, tu možemo da se složimo. On će se promeniti za tri godine, ako stavimo rok važenja pasoša od tri godine. I dete od 10 godina će imati drugačiji lik od deteta od sedam godina. Dakle, trudili smo se da nađemo balans između potreba roditelja, ušteda u budžetu njihovom, u smislu da ne moraju da svaki čas vade te pasoše, i potreba bezbednosti dece. S druge strane, što se tiče javnog tužioca, javni tužilac je ovde stavljen u kontekstu zakona ne u smislu da onemogući da dete dobije pasoš ili maloletno lice, već kada se vode određeni postupci da javni tužilac može imati ulogu u tome da donese odluku da se nekom ne izda putna isprava, odnosno da se zaustavi postupak izdavanja putne isprave. U tom smislu da, u smislu gde se maloletnom licu može uskratiti, to može samo da uradi sud, naravno.
Zahvaljujem. Koleginice Radeta, želite repliku na izlaganje ministra. Izvolite.
Problem je što u narednom, jednom od narednih članova ćemo govoriti o tome što tužilaštvu dajete i mogućnost da odlučuje o tome da se samom roditelju bez saglasnosti drugog roditelja izda putna isprava. Dakle, treba da brišete tužilaštvo ovde uopšte kao mogući organ će o ovome odlučivati. Kada je u pitanju pokušaj da nam dokažete kako funkcioniše izdavanje pasoša, pa možemo i mi vama na desetine primera da navedemo da uvek kada je elektronski sistem zagušen, onda građani koji žele da menjaju pasoš istina mogu da podnesu zahtev na šalteru, ali do šaltera ne može da se dođe ako se ne čeka bar tri, četiri, pet sati i mora da se dođe u red da se stane već oko pet, pola šest, ili da se ide od jednog do druge policijske stanice po Beogradu, na čemu, gde opet treba da se izgubi više od jednog dana. Dakle, mi nećemo da tvrdimo da vi nemate dobru nameru da ovo zaista uvedete u red, ali još uvek je poprilično daleko od uređenog stanja. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, naravno da ovaj amandman ne treba prihvatiti, ali moram da kažem da MUP, Odeljenje za upravne poslove i te kako na brz i efikasan način izlazi u susret potrebama građana kada je u pitanju izdavanje putnih isprava. Ono što je novina i ono što MUP započelo prvi put od kada je u pitanju izrada dokumenata, to je da i otvoren prvi mobilni informativni centar u selu Kovačevac, opština Mladenovac upravo kako bi građani mogli da dobiju sve informacije vezane za rad MUP, odnosno policije, kao i da im se omogući da izvade lična dokumenta. Ovakvih mobilnih informativnih centara, posebno u naseljima koja su udaljena od grada i posebno u naseljima gde su staračka domaćinstva ili gde su osobe starije, pa koje se teže kreću i koji su udaljenije od policijskih uprava, takođe će mnogo značiti i MUP, naravno namerava da ovakve mobilne informativne centre opremljene sa najsavremenijom opremom budu rašireni na teritoriji čitave Republike Srbije. Ono što, naravno moram da pohvalim, to je da negde u fokusu ovih izmena i dopuna zakona, jeste između ostalog i zaštita najboljeg interesa dece. Tu zaštitu najboljeg interesa dece MUP radi u saradnji i sa drugim državnim organima kojima je takođe u fokusu zaštita najboljeg interesa dece, između ostalog sa centrima za socijalni rad, sa sudovima i drugim organima. Takođe, želim da ukažem da u cilju zaštite interesa dece MUP uradilo je dosta u otkrivanju krijumčara narkotika samo u ovoj godini 19 organizovanih krijumčarskih grupa narkotika je otkriveno, 110 lica je procesuirano sve zarad budućnosti i sigurnosti naše dece. Takođe je u cilju zaštite onih osetljivih, a to su pacijenti, odnosno bolesna lica. Ministarstvo unutrašnjih poslova potpisalo je Memorandum o saradnji sa Ministarstvom zdravlja u cilju angažovanja helikoptera koje je posle 40 godina MUP dobilo to su najsavremeniji „Erbasovi“ helikopteri sa najsavremenijom medicinskom opremom koja će biti na usluzi Ministarstvu zdravlja radi prebacivanja pacijenata koji zbog zdravstvenog stanja treba da se prebace iz jednog mesta u drugo. Želim da pohvalim, a takođe tiče se bezbednosti i sigurnosti dece Memorandum o saradnji i rad koja je policija radi i sprovodi u zajednici, a posebno u osnovnim školama kada se tiče osnova bezbednosti dece gde se deca na najranijem uzrastu upoznavaju sa opasnostima kojim prete i na internetu sa opasnostima koji im prete o zloupotrebe psihoaktivnih supstanci, kada se deca upoznaju sa načinom poštovanja saobraćajnih znakova itd. Sve u svemu MUP čini sve da obezbedi sigurnost i bezbednost, a izdavanje putnih isprava sigurno jeste deo sigurnosti svakog građanina Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moram da ostanem pri stavu da je ova odredba predloženog teksta zakona dobra i da ova norma ne treba da se menja. Ukazivanja na to da tužilac, odnosno nadležni javni tužilac treba da bude izbrisan iz ove norme bi samu normu dovelo do besmisla iz jednostavnog razloga što tužilac nije van suda, on je vezan za sud i vezan je za sudski postupak. U Krivičnom zakoniku su propisane i neke mere bezbednosti koje se konkretno vezuju za oduzimanje predmeta gde je jedna od takvih mera i oduzimanje pasoša. Što znači da javni tužilac ima i te kakvu ulogu kada je upitanju bilo šta što se vezuje za putne isprave kako kod učinioca krivičnih dela tako i kod onih koji su vezani za učinioce krivičnih dela. Tako da ovde sud i tužilac imaju i te kakvu povezanost i ne možemo ih barem iz ove norme, a samim tim i u odnosu na Krivični zakonik eliminisati. Osim toga je u pravu, uvažena koleginica Jeftović koja je ukazala da se postupci vode tako što se inače i vrši saradnja sa drugim institucijama pa i sa centrima za socijalni rad, kada su u pitanju interesi deteta, a ovde jesu interesi deteta. Zato ova norma treba da ostane ovakva kako je predložena, a amandmani koji su krajnje dobronamerni imaju neku svoju racionalnu podlogu ipak ne mogu biti prihvaćeni. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Studenka Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ova tema o putnim ispravama meni je dala ideju da istaknem sledeću stvar. Ova inicijativa predsednika Republike o slobodnom protoku ljudi, robe i kapitala u regionu upravo je ono što celom regionu treba, treba da bude signal da je pravi trenutak da svi zajedno pokažemo svoju evropsku zrelost. Sve države u regionu, bilo da su već članice EU, bilo da su u postupku pregovora, bilo da pretenduju da otvore pregovore imaju isti cilj, veći stepen razvijenosti, bolji privredni rast, rešavanje problema sa migracijom stanovništva koje je nezadovoljno životnim standardom i svaka od tih zemalja čeka neko bolje vreme. Mislim da je svako vreme dobro, ako svi zajedno stvorimo uslove za ostvarivanje svojih ciljeva koji su nam svakako zajednički. Našim građanima su zajednički jer bilo da neko živi u Srbiji, Makedoniji, Albaniji, ili nekoj drugoj zemlji u regionu on želi životni standard koji je bolji, veću platu, bolje uslove što svaka pojedinačna država može ostvariti samo ako se ekonomski razvija. Zemljama na Balkanu potreban je brži razvoj i upravo ga zajedno možemo postići. Osim što bi građani putovali bez pasoša, odnosno samo sa ličnom kartom u zemlje regiona, uvođenjem zajedničke carinske kontrole na graničnim prelazima moguće su uštede novca koje se prema prvobitnim procenama mere stotinama miliona evra. Dakle, ušteda novca, ušteda vremena, mogućnost razmene ljudskih resurs između kompanija. Značiće velikim kompanijama, velikom broju investitora koji bi ulagali u naše zemlje. Dakle, ovu ideju podržavaju i SAD, i evropski zvaničnici, jer tako oni vide funkcionisanje naših zemalja upravo kroz ekonomiju i sposobnost međusobne ekonomske saradnje. Znači, to je ono što oni od nas traže. Inicijativa je veliki korak napred, i kao što sam već rekla, treba da pokaže stepen evropske zrelosti zemalja u regionu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Nisam bolesna, ne daj bože. Različiti su motivi za podnošenje amandmana. U svakom slučaju što se tiče nas iz SRS uvek sa namerom da se poboljša tekst zakona. Ovaj naš amandman je pravno-tehnička redakcija u suštini, kao što je vaša izmena ministre pravno-tehnička redakcija. Vi se ovde pozivate na terminološko usklađivanje sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti, a znate mi smo imali ozbiljne primedbe i na taj zakon i mi svaki put vama iz Vlade skrećemo pažnju da kada se vi pozivate, da bi ste rekli zašto ne želite da prihvatite naš amandman, onda se pozovete na neki zakon koji vas obavezuje kao da je taj drugi zakon Ustav. Pa, mi vam i kroz ovaj amandman kažemo da nije dobar ni onaj zakon i da nije bilo razloga da mi sad uopšte raspravljamo u suštini o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, jer ovde kad se sve ovo sagleda nema ni jedne ozbiljne primedbe i ni jedne ozbiljne izmene, i onda vi volite, pošto se bliži kraj godine, pa onda kada bude Vlada negde podnosila izveštaj na nekoj konferenciji, onda ćete da kažete koliko ste predložili zakona Narodnoj skupštini, a skupštinska većina će da kaže koliko je zakona doneto, a u tom velikom broju zakona, pa verovatno, jedno tri četvrtine su samo izmene i dopune od svega nekoliko članova zakona.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, po amandmanu. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem se. Uvaženi ministre, kolege poslanici, mislim da i amandman koji je podnela koleginica Vjerica, jeste u onom delu tehnički, što kaže sa ispravkama, ali mislim da puno stvari kojima sada dajemo mogućnost da ovim zakonom pomognemo našim ljudima da mogu nege stvari da urade brže i bolje, na efikasniji način, to je ispravna stvar i mislim da Ministarstvo koje vi vodite jeste Ministarstvo koje stvarno ide koracima napred. Daje se velika mogućnost našim ljudima, ne samo oni što rade u Ministarstvu da imaju bolje uslove i da se obezbeđuje sigurniji život svakog našeg građanina ma gde u kom delu naše Srbije da bude. Ministarstvo unutrašnjih poslova, vi na čelu tog ministarstva, pokazalo je da način na koji se radi jeste način koji zaslužuje da se stavi veća pažnja i da se normalno naši građani u svakom delu naše Srbije, u našim selima osećaju slobodnije i da se veliki broj dela koja su se dešavala u prethodnom periodu rešavaju brzo, efikasno i na najbolji način. Ja znam još jednu stvar. Pošto je moj otac bio policajac, sada je u penziji, da ljudi koji nose uniformu, a i oni bez uniforme koji rade u tom ministarstvu, su ljudi čestiti, pošteni, vredni i rade interesu naše zemlje Srbije i ja ću uvek podržati sve ove predloge zakona koja stiču poboljšanje uslova za te ljude koji tame rade, posebno da naši građani u svakom delu naše opštine i naših opština, odnosno sredina da mogu efikasnije da obezbede sebi potrebne isprave i da na taj način završe neke poslove koji su bitni za njihovu neku egzistenciju, za bolji život njih i njihove porodice. Još jednom ja ću glasati za Predlog ovog zakona pošto ranije kada smo govorili o zakonu nisam imao vremena da kažem, mislim da je zakon dobar, da zakon treba ispoštovati i ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati Predlog zakona i podržati vas i našu Vladu i našeg predsednika Srbije zato što mislim da je to potrebno za dobrobit cele Srbije i svih nas.
Zahvaljujem kolega Miletiću. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Vrlo smo iznenađeni ministre Stefanoviću da ovaj amandman niste prihvatili i stvarno očekujemo od kolega iz skupštinske većine da to u danu za glasanje urade. Evo radi javnosti, ovaj amandman odnosni se na član 29. Predloga osnovnog zakona koji govori o tome, o podnošenju zahteva za maloletna ili poslovno nesposobna lica za izdavanje pasoša. Vi ste ovde predvideli mogućnost da izuzetak od ovog prvog stava koji govori da maloletna ili poslovno nesposobna lica zahtev za izdavanje putne isprave podnosi jedan od roditelja, uz pismenu saglasnost drugog roditelja, odnosno drugi zakonski zastupnik ili staratelj. Vi ste ovde napravili izuzetak da maloletnom licu se može izdati putna isprava i bez saglasnosti drugog roditelja, a onda još objašnjavate da ne možete prihvatiti amandman, jer se to radi u slučajevima kada dugo traju sudski sporovi oko starateljstva itd. Baš to je razlog da se ne sme dozvoliti jednom roditelju koji može dobiti saglasnost Centra za socijalni rad, jer znate dobro svi šta rade centri za socijalni rad i jedan roditelj može da za 200 evra, da dobije saglasnost da ukrade bukvalno dete i da ga odvede negde u beli svet, pre nego što se završi sudski spor oko starateljstva. Ovo je veoma opasna odredba i ne verujemo da niste ovo prihvatili, a još vi sami kažete da se ovo radi, da napominjete u obrazloženju zašto ne prihvatate naš amandman, da je to samo izuzetak. Što će vam takav izuzetak u zakonu? Znači, vi sami priznajete da je ovo opasno i da samo kao neki izuzetak to dozvoljavate. Mi vam predlažemo da ovo lepo brišete i da se ne dovodi u situaciju da neki roditelj može da odvede bez saglasnosti drugog roditelja, iz zemlje da odvede dete. Vi znate dobro da se to dešava, ministre Stefanoviću, dobro znate. Upoznati smo mi svi iz medija, znamo odlično kako funkcioniše sprega između advokata, Centra za socijalni rad, sudova koji odlučuju o tome. Verujte, vrlo opasna odredba i nije vam kasno, prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Radeta. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Član 7. se odnosi na član 30. postojećeg Zakona o putnim ispravama i naslov iznad člana 30. glasi – prilozi uz zahtev. Zahtev za izdavanje putne isprave. Ovaj zakon je donet 2007. godine i onda mi nismo imali za premijera ni Anu Brnabić, nismo imali ekspoze koji je onako bio naglašen, da ćemo mi ubuduće, odnosno državna uprava biti digitalizovana. Osnov za izdavanje putne isprave, pasoša, službenog pasoša, diplomatskog, putnog lista ili putne isprave koja se izdaje na osnovu međunarodnog ugovora je državljanstvo. Državljanstvo se dokazuje na osnovu uverenja. Kada neko želi da uzme putnu ispravu, ona se izdaje na osnovu zakona, ne po službenoj dužnosti, dovoljno je da dođe i kaže kako se zove, JMBG i dalje da se postupi po osnovu njegovog zahteva i da se izda putna isprava. Gospodine ministre, ne bi bilo loše, neke stvari jesu unapređene, mi vidimo, pratimo rad organa državne uprave, ali postoji još dugo čekanje, kada je u pitanju podnošenje zahteva za izdavanje uverenja o državljanstvu, kada su u pitanju Srbi iz Republike Srpske, Crne Gore i iz drugih krajeva Srbije, još uvek se čeka po dve ili tri godine za to. Probajte da se malo taj postupak ubrza, ima razloga za to, ne treba vam sada to posebno objašnjavati. Ovaj amandman je trebalo prihvatiti i uglavnom su ovde zaista tehničke izmene koje nemaju neki veliki značaj u stvarnom životu građana Srbije, možda ovo skraćivanje perioda kada može da se podnese zahtev za izdavanje pasoša najranije šest meseci pre njegovog isteka, znači zbog toga što neke zemlje traže da ne može biti manje od tri meseca važnost ta putna isprava, to je možda jedino bitno zbog čega je ovo trebalo promeniti. Ovo drugo, kad ste već pristupili primeni, trebalo je prihvatiti amandmane SRS jer bi oni delimično popravili ovaj predlog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Periću. Po amandmanu Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinovoić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, ovom izmenom i dopunom Zakona pojednostavljen je postupak izdavanja pasoša, a vrši se i usklađivanje sa Zakonom o opštem upravnom postupku tako što se organ po službenoj dužnosti pribavlja neophodna dokumenta kao što je uverenje o državljanstvu Republike Srbije i izvod iz matične knjige rođenih, te je na taj način smanjena mogućnost građana da njihov zahtev bude odbijen. Novim zakonom o putnim ispravama bi se uskladile odredbe sa Zakonikom o krivičnom postupku, obzirom da je novim Zakonom o krivičnom postupku predviđeno donošenje naredbe o sprovođenju istrage, a ne rešenja kako je to ranije propisano. Članom 38. Predloga zakona o putnim ispravama dolazi do izražaja Načelo delotvornosti i ekonomičnosti postupka, obzirom da će granična kontrola privremeno oduzete putne isprave dostavljati policijskoj upravi ili stanici koja je izdala pasoš, a ne kao što je do sada bilo Ministarstvu unutrašnjih poslova u Beogradu, a sve u cilju kako bi se smanjili troškovi postupka i vremensko trajanje dostavljanja. Predloženom izmenom uvodi se mogućnost da obaveštenje o činjenicama koje za posledicu imaju prestanak razloga za odbijanje zahteva i oduzimanje putne isprave pored suda može dostaviti i sama stranka. Na kraju, kada je reč o nevažećim putnim ispravama izmena zakona bi se isprva koja je proglašena nevažećom oglašavala na zvaničnoj veb prezentaciji MUP. Na taj način bi se smanjio trošak građana da plaćaju taksu za oglašavanje putne isprave nevažećom u Službenom glasniku Republike Srbije. Takođe bi se na ovaj način poboljšalo stanje opšte bezbednosti, jer bi se svako ovlašćeno lice moglo da proverava da li je pasoš ukraden, kako se ne bi vršile zloupotrebe u smislu da se na osnovu nevažećeg pasoša ostvare prava koja građanima inače ne pripadaju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Bogatinoviću. Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane koleginice i kolege, poštujem to što je predlagač ovog amandmana rekao da je želeo da se time tehnički poboljša predlog ovog zakona, ali ovom prilikom želim da podsetim, pre svega, sve naše građane Republike Srbije, jer dužnost nam je da ih podsećamo, da je upravo MUP uspelo da obezbedi bezbednu Srbiju, stabilnu Srbiju, Srbiju u kojoj naša deca mogu slobodno da se kreću i da mi majke ne moramo da brinemo, kao što smo brinule do 2012. godine. Ono što bih ovom prilikom dodala, kada je ovo Ministarstvo u pitanju i uopšte svi zakoni koji su donešeni u prethodnom periodu, jeste to da se upravo razmišljalo o tome da i pripadnici imaju dobar položaj, da se mislilo i na stanove pripadnika bezbednosnih struktura, ali ono što ovom prilikom želim da istaknem jeste to da je po prvi put možda, da kažem i u istoriji našoj, uspešna saradnja svih bezbednosnih struktura, znači, Ministarstva odbrane, MUP-a i pre svega BIA. Zato su zasluženi ministri i direktor BIA i ovom prilikom želim da pohvalim sve njih. Zahvaljujući tome u našoj državi uspeli smo da obezbedimo sigurnost, da se omogući to da bezbedno posećujemo sve visokorizične skupove, a priznaćete da je u prethodnom periodu bilo više visokorizičnih skupova u našoj državi, a to ne uspevaju da obezbede ni mnogo uređenije zemlje u svetu. Znači, naš ministar odbrane, naš ministar unutrašnjih poslova i direktor BIA, zaista uspešno rade, uspešno sarađuju i mi, građani Srbije, smo im zahvalni na tome. Kao što malopre rekoh, predlog ovog zakona je zaista za svaku pohvalu i mi ćemo u danu za glasanje podržati i ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Barišić. Reč ima narodni poslanik, po amandmanu, Vjerica Radeta. Izvolite.
Mi u danu za glasanje nećemo podržati ovaj zakon zato što je loš. Ali, ovaj amandman o kojem se trenutno raspravlja trebalo je prihvatiti. Obrazloženje koje ste vi iz Vlade nama dali napisali ste nešto reda radi, kao da ste mislili da mi nećemo pročitati to što ovde piše. Kažete da ovo što mi govorimo i što smo amandmanom tražili nema veze sa vašom obećanom digitalizacijom. Mi smo vama, i kada je Ana Brnabić govorila o toj digitalizaciji, rekli da mi, srpski radikali, nemamo ništa protiv digitalizacije, da nemamo ništa protiv naprednih tehnologija. Naprotiv. Ali smo vam govorili da nećete moći uraditi sve ono što ste obećali, bar ne brzinom kojom ste obećali. Mnogo je, naravno, vaših praznih obećanja, ali sada kada govorimo o ovome, onda konkretno moramo da vam skrenemo pažnju da nije dobro ovo što ste napisali. Kažete – u zahtev za izdavanje putne isprave prilaže se na uvid važeća lična karta Republike Srbije i tako dalje i kažete da to nema veze sa digitalizacijom. Ako vama lice da njegov matični broj, zar nema službenik ispred sebe automatski njegovu sliku i otisak i sve moguće i nemoguće podatke? Kako će onda dobiti pasoš neko ko je izgubio ličnu kartu? Izgubio ličnu kartu, a treba mu pasoš. Ovde nema mogućnosti onda da dobije pasoš, prema ovome što ste vi napisali u zakonu. Još besmisleniji je ovaj drugi stav, gde kažete da se putna isprava izdaje na osnovu uverenja o državljanstvu Republike Srbije, izvoda iz matične knjige rođenih, kao i drugih javnih isprava, a uvek kad se napiše drugih i sličnih i tako dalje, ne znači ništa ili može da znači svašta i uvek je to osnov za zloupotrebu i za mogućnost korupcije za onoga ko radi na ovim poslovima… Dakle, i drugih javnih isprava kojima se dokazuju podaci iz zahteva, a koje će organ pribaviti po službenoj dužnosti i umesto da ovde stavite tačku, vi kažete – osim u slučajevima kada stranka želi da pribavi potrebne isprave. Koja to stranka želi da obiđe pet šaltera da bi došla na šesti da traži pasoš? Pa, vi ste upravo o tome pričali i mi podržavamo to da se sve ovakve stvari završavaju na jednom šalteru. Znate, Zorana Mihajlović, na primer, vaša koleginica, kaže da smo mi, ne znam koji na listi po izdavanju građevinskih dozvola i kaže građevinske dozvole se izdaju za 28 dana i kaže zahtev se podnosi na jednom šalteru. Jeste, ali ono što vi pričate i što ona priča to bi podrazumevalo – dođete, podnesete zahtev sa vašim podacima, sa podacima o parceli, vašom željom šta želite da gradite i ostalo da se obezbeđuje u toj lokalnoj samoupravi ili ministarstvu, zavisi od objekta koji se gradi. Ne, nego opet kao i ranije, mora da se pribavi 17 različitih dozvola da bi se tih 17 dozvola donelo na jedan šalter da se za 28 dana izda dozvola. Pa, u tom slučaju građevinska dozvola treba da se izda za sedam dana. Ovo jeste digresija, ali govori o načinu funkcionisanja vaše Vlade i to pokazuje kroz ovaj amandman koji je u ime poslaničke grupe SRS Sreto Perić potpisao. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade, ministar unutrašnjih poslova, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Naravno da niste u pravu u ovom slučaju, konkretnom, zato što niste razmotrili pažljivo sve okolnosti koje mogu da se dogode. Po Zakonu o upravnom postupku državni organ je dužan da u roku od 15 dana pribavi sve dokumenta građaninu koji zahteva, recimo, putnu ispravu. Vama je putna ispravna potrebna za tri dana i vi tražite po hitnom postupku i želite to da platite, imate pravo da sami prikupite dokumente, jer nećete da čekate da državni organ potroši sedam ili devet dana u skladu sa zakonom da pribavi vaša dokumenta. Zato je ostavljena odredba da građanin može i samostalno da prikupi dokumenta. Ima ih kod sebe i donese u roku od jednog dana i preda. Dakle, imate tu mogućnost da to uradi država za vas, a imate vi pravo da to uradite sami da biste ispunili svoju ulogu, odnosno vašu potrebu ako imate. Što se tiče identifikacije lica, obaveza je po zakonu svakog punoletnog građanina da nosi ličnu kartu. Ne vidim nikakav problem da se identifikuje službeniku koji će da utvrdi da li je to lice uopšte ovlašćeno da može da podnese takav zahtev, da li ima pravo da rukuje podacima koji su matični bro,j na bilo način. Ako izgubi ličnu kartu uvek može, ako je on vlasnik lične karte, da zahteva izdavanje nove lične karte i opet po hitnom postupku da mu se izda, tako da i tu neće gubiti mnogo vremena. Mislim da je to jedan zanemariv broj slučajeva da građani traže izdavanje izgubljenih ličnih karata, tako da sam siguran da ovo neće biti prepreka za bilo koga.
Zahvaljujem, ministre. Koleginice Radeta, želite repliku na izlaganje ministra? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ako znate da postoji i jedan slučaj, evo sada ste pitali saradnice, pa su vam one potvrdile da su to retki slučajevi, ako znate da postoji i jedan slučaj, onda je to razlog više da se prihvati naš amandman i da tu bude regulisano zakonom. Zašto biste vi ostavljali mogućnost da kao predsednik Vlade, što kaže predlagali su nam ovde ili skupštinska većina je predlagala… Skupštinska većina je usvojila Zakon o javnom saobraćaju zbog taksista i „Kargo“ vozača i onda predsednik Vlade, koja je potpisala taj predlog zakona, kaže – „Kargo“ koristi rupe u zakonu. Ona zakon predložila pre tri meseca, skupštinska većina usvojila i kaže koriste rupe u zakonu? Mi vam govorimo, upozoravamo vas ovi amandmanima da ne pravite rupe zakonu, već zakoni budu koncizni, precizni, primenjivi i da je što manje mogućnosti za zloupotrebu tih zakona. Sve ovo što ste vi rekli malopre, ministre, nigde ne piše i to je problem. Vi kažete nekome treba pasoš za tri dana, a u Zakonu o opštem upravnom postupku piše koji je rok za pribavljanje dokumentacije. Gde piše da vi izdajete pasoš u roku od 24 sata? Nekome treba, a nigde ne piše. Ne kažemo mi da se to ne dešava, ali nigde ne piše. Zašto niste obrazložili zbog česta ste onda rekli ako stranka sama želi da pribavi potrebne isprave? Što niste rekli u kojim slučajevima? Ovo je nedorečeno. Ovo je tako nešto uopšteno napisano. Kažete, obaveza je svakog da nosi ličnu kartu. Istina, obaveza je svakog i da čuva svoju ličnu kartu. Istina. Obaveza je onda, ajde da kažemo, policije da sačuva svakom građaninu ličnu kartu da mu se ne sme desiti da mu neko u autobusu ukrade ličnu kartu i da taj čovek možda ne primeti za pet dana da mu je izgubljena lična karta i treba mu pasoš, ode, vadi, a u novčaniku nema lične karte, izgubljena, ukradena, ne znam šta se s njom desilo. Znači, i sami kažete da takva mogućnost postoji i samo je naše pitanje - zašto onda ne prihvatite amandman i da ono što postoji kao mogućnost da bude i deo zakona? Vrlo jednostavno i prosto. Ne znamo što vam smeta da prihvatate amandmane SRS? Mi, evo, dokazujemo vam, već tri godine su pune, sada će i četiri godine, da smo najozbiljnija politička partija na političkoj sceni u Srbiji, da smo najveća opoziciona politička stranka u Narodnoj skupštini, da ovaj posao radimo krajnje ozbiljno, savesno, stručno pre svega. Vi ne daj bože ne biste da prihvatite neki onako kozmetički amandman, a nijedan suštinski ne prihvatate. Probajte ministre, ne boli, videćete.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade, ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Ne mogu da prihvatim kada niste u pravu. Evo, vi ste rekli pre nekoliko minuta zašto to ne kažete, to nigde ne piše da nekom može da se izda za tri ili za dva dana i niste u pravu. Ja ću vas demantovati odmah – član 34. Zakona o putnim ispravama kaže: „Izuzetno od odredaba stava 1. i 2. ovog člana, u hitnim slučajevima, potreba za hitnim lečenjem u inostranstvu, obaveštenje o smrti, teškoj bolesti člana uže porodice, neodložni službeni put ili iz drugih opravdanih razloga, ako su uz zahtev priloženi dokazi koji potvrđuju razloge hitnosti, nadležni organ dužan je da putnu ispravu izda najkasnije u roku od 48 sati od trenutka podnošenja zahteva“. Dakle, vrlo precizno piše. Čak je stavljeno i koliko sati. Da bi to bilo građaninu je ostavljena mogućnost da sam pribavi dokumenta. Ne kaže obaveza. Građanin ima mogućnost, da li neko ima dokumenta koja je možda izvadio zbog neke druge potrebe, pa ih ima već spremne i neće da čeka. Ne želi da čeka da zakonski rok od 15 dana po ZOP-u bude ispunjen, ima pravo. Ne mora, može da ostavi to državnom organu koji možda neće potrošiti svih 15 dana, ali to je rizik koji neko ko traži pasoš u kraćem roku onda morao da prihvati. Ovako lepo izvadi u skladu sa Zakonom ranije i traži, spreman je da plati itd. Dakle, zato ne mogu da prihvatim. Prosto, niste u pravu.
Zahvaljujem, ministre. Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Prosto, vi niste u pravu. Da ste slučajno pravnik, kao što niste, onda bi vam bilo jasno da ste upravo iz tog vašeg… Vi nekako zastupate usmenu književnost. To što ovde pričate, trebalo je da povežete kroz ova dva člana zakona. Ništa više od toga.
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Ja bih ponovo podržao i Predlog zakona i vezano za amandman na isti način kao što je ministar obrazložio. Iz samog života sa terena mogu da kažem da stvarno na veliki broj mesta, konkretno u mojoj opštini odakle ja dolazim, Svrljig, koja je siromašna opština, gde dolazi dosta ljudi starih koji žive u našim selima i koji u svakom trenutku mogu da podnesu zahtev i da traže taj sistem ubrzane procedure, gde stvarno za nekoliko dana stigne isprava koja je potrebna. Znači, to govorim zbog toga što znam. Mi smo malo mesto i poznaje se svako sa svakim, tako da je ovo što je sada predloženo zakonom, data je mogućnost da se još brže to završava. Inače, veliki broj ljudi na teritoriji Svrljiga i naših okolnih opština koje su blizu nas mogu u svakom trenutku svi građani, da li se nalaze u bilo kom delu opštine regiona, mogu završiti taj posao, s tim što je to potrebno samo da se jave i da se obrazloži zahtev za ubrzano dobijanje te isprave. Mislim da je stvarno ovaj zakon kvalitetan i mislim da je potrebno ovako da radimo zato što je interes svih nas, jer smo svedoci da je… Naša zemlja Srbija jeste velika i lepa zemlja. To je najlepša zemlja na svetu. Ima dosta naših opština koje su u teškoj situaciji. Stari ljudi tamo žive, brdsko-planinska područja. Sada svaki čovek može da dođe i da ubrzano reši svoj problem. Ja bih se još jednom zahvalio ministru što su predložili ovaj zakon, jer se daje mogućnost da se mnogo brže stvari, bez nekih novih troškova. Inače, i juče sam govorio, a i danas ću reći, pošto svi znamo da je jedan veliki svetac, Sveti Vrači i veliki broj naših domova zdravlja slave ovu slavu. Ja želim svima ovde u Skupštini, svim građanima Srbije da u zdravlju, sreći i veselju slave slavu Sveti Vrači, da ova naredna godina bude rodna i blagorodna kako na njivi, tako i u kući. Uvaženi ministre i potpredsedniče Vlade dr Stefanoviću, vi radite svoj posao na najbolji način. Naša Vlada radi odlično, dok naš predsednik Vučić radi za sve nas na najbolji način za Srbiju. Hvala još jednom. Ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke podržati i ovaj zakon i sve ono što je potrebno da bi se živelo u svakom delu naše opštine na isti način kao što se živi u Beogradu, Novom Sadu i mestima koja su razvijena.
Zahvaljujem, kolega Miletiću. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, trebali ste da prihvatite ovaj amandman, jer uz svu ovu argumentaciju za naše državljane koje vam je iznela koleginica Radeta i podnosilac Sreto Perić, postoji i problem koji se tiče stranih državljana. Ako ne prihvatite ovaj amandman dovešćete i naše sunarodnike iz Republike Srpske, iz Crne Gore, kao i druge strance koja ostvaruju svoja prava po Zakonu o državljanstvu u Republici Srbiji da ne mogu da dobiju pasoš, a imaju za to potrebnu dokumentaciju. Neverovatno je da u eri ove Vlade koja , to govori jedan vaš član na koji je amandman podneo kolega Mirčić, o elektronskoj evidenciji svih podataka obrade o ličnosti, vi sad tražite fizički jedan dokument, u ovom slučaju ličnu kartu, da bi neko dobio mogućnost da mu se izda pasoš. To je neverovatno, zato što ste doneli zakon u ovom mandatu o evidenciji podataka o ličnosti u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Pa zar nije logično, kao i u svakoj drugoj zemlji, ako vi dođete u jedinicu MUP, u to konzularno predstavništvo, jer upravo taj zakon kaže ko može da ima pristup toj jedinstvenoj evidenciji podataka, matični broj, izvod iz matične knjige, izvod iz državljanstva. Ovako ćete dovesti u situaciju ljude koji su, recimo, ovde zbog sklapanja braka sa državljaninom Republike Srbije, a u pitanju su stranci, koji ne mogu još uvek po zakonu da dobiju, jer zakon o strancima to reguliše na drugačiji način, ličnu kartu Republike Srbije, ali zato jer je za to predviđen duži rok, i to je kolizija, dakle, po tom zakonu, ali zato mogu po Zakonu o državljanstvu, posle tri godine, da dobiju državljanstvo Republike Srbije. I onda je valjda logično, ako dobiju taj dokument, državljanstvo Republike Srbije, da im je upravo to potrebno, i ona evidencija iz jedinice MUP da borave na toj i toj adresi, u tom i tom gradu, da im se izda pasoš, a ne vi njemu tražite sada ličnu kartu koju on nema. Kako da ima ličnu kartu ako je on, recimo, iz Crne Gore, iz Republike Srpske, tamo mu je taj dokument, znači strani državljanin je, istekao mu je dokument iz te njegove matične države, ali on je sve uradio ovde po Zakonu o državljanstvu, prihvatio Republiku Srbiju kao svoju matičnu zemlju, ima urednu prijavu boravka na toj i toj adresi u Republici Srbiji, prošao je period. Ili je, recimo, neko kome je roditelj poreklom sa ovih prostora i vi sad ne možete da dobijete pasoš zbog toga što ste vi ovo stavili, ovaj član zakona. Gospodine ministre, vi možete da pooštrite to na neki drugi način, da uradite do kraja tu umreženu evidenciju podataka o ličnosti za svakog čoveka koji je prijavljen na području Republike Srbije, a to fizički što on nema u tom trenutku ličnu kartu, pa vi ćete tamo da pogledate, što reče koleginica, izgubio u tom trenutku. Znači, vi morate da shvatite da postoje i neke druge okolnosti i druge situacije. Uostalom, dovoljno je što sam vam ovo rekla za ova dva zakona - o strancima i o zakonu o državljanstvu, da vidite da su tamo zaista propisana dokumenta koja su sasvim dovoljna da imate evidenciju o tom licu i dokumenta da mu se izda važeći pasoš.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je 318. dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na svoj posao za koji uredno primaju platu. Među njima je i onaj Boško Obradović, koji je danas ipak došao u Narodnu skupštinu, ali samo tu do hola, nije došao na svoj posao za koji prima platu, već je u holu održao konferenciju za štampu, ako se to tako može nazvati, iznosio gomile gluposti i galamio, mlatio tamo nekim papirima, mahao i rukama i nogama po svom dobrom običaju. Kaže Boško Obradović da ne treba da pristaju, valjda oni iz te opozicije, na spinove vlasti. I to kaže čovek koji je glavni Đilasov potrčko. Dakle, glavni jurišnik Dragana Đilasa, čoveka koji je osmislio spin, koji je uveo reč spin u srpsko novinarstvo, koji je glavni majstor spinovanja. Mi pre pojave Đilasa nismo u našim medijima znali za reč spin. Nismo znali za tu pojavu. On je to uveo, onog trenutka kada je kontrolisao sve medije u Srbiji. I sada, i danas, imamo pojam spina i spinovanje na dnevnom nivou, bar u onim medijima koji su pod njegovom kontrolom - N1, Nova i svi ostali, ima tu dosta i štampanih medija. To se ogleda u pokušaju da se na svaki način iskonstruiše pokušaj afere čija je meta upravo ministar unutrašnjih poslova. Nema veze što su sve nadležne institucije momentalno reagovale, nema veze što su sve merodavne institucije demantovale sve ono što je dolazilo sa njihove strane, ništa to nije važno, tu ne pomažu ni argumenti, ni činjenice, ništa, apsolutno, važno je samo da se na svaki mogući način ponovi, valjda se vode onim - sto puta ponovljena laž postaje istina, i onda oni to nastave preko svojih medija svakodnevno da spinuju, upravo na način kako je to osmislio njihov šef Dragan Đilas. Ono što je meni posebno simptomatično je tajming, tajming konstruisanja ove afere, a on je usledio nakon najave ministra unutrašnjih poslova da će uslediti istraga, koja je potom i usledila, istraga protiv Đilasovih firmi "Dajrekt medija" i ostalih povezanih firmi, zbog muljanja oko kupoprodaje sekundi na RTS-u, a prilikom čega je RTS direktno oštećen za ogromne svote. I kako imamo najavu afere da će se nadležni organi pozabaviti time i tom proneverom, tako imamo s druge strane lansiranje bezbroj afera usmerenih protiv ministra unutrašnjih poslova. Ono što bih ja želeo za kraj da kažem, a to je - ministre, što bolji rezultati Vlade budu bili, što više budemo gradili auto-puteva, puteva, mostova, škola, bolnica, što više budemo otvarali radnih mesta, dovodili investicija, fabrika i svega ostaloga, to će jači i žešći biti napadi i na vas i na sve ostale članove Vlade Srbije i, naravno, na Aleksandra Vučića, koji im je inače svakodnevna meta. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, moram da se nadovežem na izlaganje mog uvaženog kolege Aleksandra Markovića i svih ovih neistina, afera i laži kojima se bavi „spodoba“ kao što je Boško Obradović. Zbog čega? Zbog interesa građana koji ovo moraju da čuju u direktnom prenosu, zbog onih ljudi koji primaju ne malu platu u Skupštini Srbije, a svoj posao ne rade, ali zato njihovi funkcioneri i oni misle da je njihov posao da sede na „Tviteru“ i „Fejsbuku“ i da tako jedan od njegovih funkcionera izjavi pre neki dan da treba napraviti popis uticajnih SNS lica i posle promene vlasti migrante naseliti u njihovim kućama, stanovima, dati im njihove ćere i žene da siluju. Ovo je slika toga što je jedan od funkcionera „Dveri“ Boška Obradovića napisao na društvenim mrežama. To je poruka koju „Dveri“, Dragan Đilas, Boško Obradović i ostali manijaci okupljeni u tom „Savezu za Srbiju, „za silovanje Srbije“, pardon, šalju građanima Srbije i to je okosnica, srž, temelj programa Dragana Đilasa i njegovih prijatelja. To je ono što čela Srbiju, ne daj Bože, ako bi takvi likovi zaseli ikada u bilo kakvu fotelju u ovoj državi. Naravno, oni će nastaviti da izmišljaju sve i njima će glavna meta biti Aleksandar Vučić i Nebojša Stefanović. Zbog čega Nebojša Stefanović, kao ministar policije? Zašto se ljudi, pojedinci toliko plaše MUP i zašto kad god se pomene da postoji osnovana sumnja da je negde izvršena neka pljačka, da su otete neke pare odmah krenu sa pretnjama silovanjem, odmah krenu da izmišljaju neke afere o trgovini oružjem, odmah počnu da grakću, da laju, da ujedaju sa svih strana, da pišu raznorazne bljuvotine da će silovati, ne znam koga sve. Zbog čega? Zbog čega tolika panika u redovima onih ljudi za koje se osnovano sumnja da su pokrali neki novac? Zašto se neko toliko plaši policije? Evo, bilo kome od nas da pomenete policiju, nikakvih problema nema. Idemo da damo izjavu, damo iskaz, možemo na poligraf, možemo da pričamo sa organima reda o čemu god hoćete, nikakav strah nemamo. Čiste su nam ruke, čista nam je savest. Oni ljudi čija savest nije čista, koji nisu mirni, kojima su ruke duboko u medu, ti ljudi se plaše policije i ti ljudi danas se bave fabrikovanjem laži i afera protiv ministra policije Nebojše Stefanovića. Zato, puna podrška i srpskoj policiji i ministru policije Nebojši Stefanoviću. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Filipoviću. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić, po amandmanu. Izvolite, profesore.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, naravno da ću biti protiv ovog amandmana. Dozvolite da kažem, kada je već narodni poslanik Aleksandar Marković govorio o spinovanju, da se nadovežem na tu reč, da pokažem građanima Srbije kako su oni koji su danas deo opozicije, a to su ovi iz Saveza za Srbiju, 1999. godine, kada je naša zemlja bila bombardovana, spinovali protiv naše zemlje, a to isto danas rade u liku Dragana Đilasa, Marinike Tepić i Boška Obradovića, koji brutalne laži danas iznosi na konferenciji za štampu. Poštovani narodni poslanici, ovo što ću govoriti su 100% proverene istine. Za vreme bombardovanja naše zemlje SRJ, odnosno Srbije, novinar Miroslav Filipović, uporediću sa Draganom Đilasom i Marinikom Tepić i njihovim spinovanjem danas, dakle, Miroslav Filipović, dopisnik „Danasa“, to je onaj „Danas“ koji je i danas list, koji je onda radio protiv države i danas to radi protiv države, za objektivnost dobio je ovaj novinar nagradu kao najbolji internet novinar. Zbog čega, poštovani građani Srbije? Zbog toga, tobože, što je razotkrio zločinačko delovanje srpskih snaga na Kosovu. E, sad, nekoliko rečenica ću reći da vidite šta je taj Miroslav Filipović radio, blatio našu zemlju i našu vojsku, a to rade i ovi danas. Prvo, rekao je Filipović u „Danasu“ i „Njujork tajmsu“ – Srbi su pred roditeljima Albancima otkidali glave njihovoj maloletnoj deci. Slušajte dalje laži – tela maloletne dece bez glava prodavali su roditeljima za 5.000 maraka. (Vojislav Šešelj: Ko je to rekao?) Miroslav Filipović, , čuli ste. Slušajte dalje – tako su Srbi ubili barem 800 albanske dece ispod pet godina. Slušajte dalje, građani Srbije i uvaženi poslanici – srpske snage na Kosovu nisu nailazile na teroriste OVK. Srpski tenkovi vredni 2,5 miliona dolara, svaki, kaže Miroslav Filipović, služili su isključivo za ubijanje dece i civila. U poslednjih 10 godina armija srpska, SRJ, pobili su veliki broj, kaže, dece u Hrvatskoj i BiH. Taj novinar dobio je godišnju nagradu za najboljeg internet novinara. Isto to danas rade pojedini novinari, uvaženi ministre unutrašnjih poslova, ja verujem da vi to vrlo dobro znate, i lideri političkih stranaka, njihovi zamenici, političkih stranaka. Evo primera. Marinika Tepić, po nalogu Dragana Đilasa, je izmislila aferu, lažirala prilog ruske televizije „Russia Today“ u pokušaju da optuži, ministre, vas, dakle, dr Nebojšu Stefanovića i njegovog oca da sarađuju sa džihadistima. Molim vas, ovo hoću danas da kažem i da zaista istinu i demant iznesem. Cilj im je bio, širenjem ove brutalne montaže, da ubede javnost da Srbija naoružava pripadnike terorističke organizacije ISIS u Jemenu. Isto su to radili 1999. godine. Po nalogu spoljnih obaveštajnih službi i centara moći to rade i danas. Zato ih i izbori ne interesuju, nego samo sa ulicom. Snimak sa udarnim naslovom „Otac i sin naoružavaju džihadiste“, koji je, navodno, emitovan na pomenutoj ruskoj TV stanici, trebalo je da dovedu u zabludu gledaoce da su srpski ministar i policija, srpski ministar Nebojša Stefanović i njegov otac, povezani sa švercom oružja, jer su njihove fotografije, pazite dobro, bukvalno namontirane na original prilog, kao i lažni titl na srpskom jeziku, koji ovu gnusnu izmišljotinu potkrepljuje. Ne samo to, uvaženi narodni poslanici, ta njihova montaža navodila je na zaključak da je ruska državna televizija optužila Srbiju da naoružava teroriste i poručila srpskim vlastima da neće dugo opstati, u vremenu kad predsednik Vlade Ruske Federacije posećuje našu zemlju i kada učvršćujemo bratske odnose sa bratskom Rusijom. Kada je objavljen materijal koji je „Russia Today“ zaista emitovala, videlo se da nema ni reči ni o Nebojši Stefanoviću, niti o Republici Srbiji. Aha! Eto, poštovani građani, vidite kako ovi iz Saveza za Srbiju, na čelu sa Boškom Obradovićem, Draganom Đilasom, a posebno poslušicom, golubicom preletačicom, Marinikom Tepić, su proturali lažne vesti i to svakodnevno rade, sa ciljem da unize ne samo naše državne funkcionere, nego i pojedine državne organe. Poštovani građani Republike Srbije, Ministarstvo inostranih dela Ruske Federacije je demantovalo i Mariniku Tepić i Boška Obradovića i Dragana Đilasa, vi ste to čuli ovih dana. Umesto da se ona izvini doktoru Nebojši Stefanoviću i državi Srbiji, u prvom redu, ona nastavlja i dalje da protura lažne reči i neistine, a to znači da Marinika Tepić, zvana „golubica preletačica“, zašto, jer naveče legne u jednoj stranci, ujutru osvane u drugoj, boluje od nedostatka osnovnog vaspitanja, i ne samo to, nego i osnovne demokratske kulture, jer posle demanta Ministarstva inostranih poslova Ruske Federacije, ona je, gle čuda, i dalje nastavila sa izmišljotinama i svakodnevnim lažima. To je vrlo opasno. Ja vas uveravam, gospodine ministre, i poštovani narodni poslanici, za nacionalne i državne interese Republike Srbije, ja pozivam Tužilaštvo Republike Srbije da se pozabavi izjavama ovih političkih aktera. Isti im je cilj kao i 1999. godine. Isti listovi koji su onda bili u službi neprijatelja i danas su u službi neprijatelja. Evo dokaza. Džabe demanti. I njih izbori ne interesuju. Njih ulica interesuje. To je rekao Dragan Đilas, zvani „điki mafija“, kada je došao iz jedne prekomorske zemlje u državu Srbiju i najavio da ih izboru ne interesuju nego ulica i da će biti čak krvi na ulici. Ja sam govorio o tome u ovoj Skupštini, datum kada je on to rekao. I oni sve to rade, laži izmišljaju svakodnevne. Što god bude više uspeha sadašnje garniture, više će biti laži od strane istih onih. Gospodine ministre unutrašnjih poslova, imate punu podršku, ja vas uveravam, ne samo SNS i narodnih poslanika, nego građana Republike Srbije, jer su građani Republike Srbije prepoznali njih i ovog puta neće uspeti ni minimumom jednim. Poslali su ih, poslaće ih i sada u političku prošlost, i nikada, nikada, to im je poruka građana, verujte, neće se vratiti na političku arenu Republike Srbije. Punu podršku, gospodine ministre, još jedanput, imate, ne samo poslanika, nego i građana Republike Srbije, jer su ovu, da izvinete, bagru, prepoznali da radi protiv interesa Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, profesore Atlagiću. Koliko sam shvatio repliku želi narodni poslanik prof. dr Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pre nekoliko dana dobio jedno pismo iz Banjaluke, koje je potpisalo više od 50 pripadnika porodice Tepić, jedne vrlo časne i poštene srpske porodice, s patriotskom tradicijom, a to znam pouzdano, jer je Aleksa Tepić bio moj kolega na Pravnom fakultetu, svojevremeno. Oni su me zamolili da zahtevam od Narodne skupštine da se spreči dalje lažno predstavljanje Marinike Tepić i u Narodnoj skupštini i u srpskoj javnosti. Ona se svojevremeno, u jednom kraćem periodu, zaista prezivala Tepić, kada je bila udata za izvesnog Tepića, ali posle je ona promenila i nekoliko brakova. Da li je uzimala i dalje tuđa imena ili nije, ja to ne znam, ali je najprimerenije, pošto smo u nedoumici kako se trenutno preziva, da je oslovljavamo njenim devojačkim prezimenom, da kažemo – Marinika Čobanu. Marinika Čobanu pravi zabunu i u Narodnoj skupštini, predstavlja se pod jednim časnim srpskim prezimenom. Ja neću da kažem da nema mnogo ljudi koji se prezivaju Čobanu, a zaista su časni i pošteni. Ima ih, ali ovde želim da zaštitim porodicu Tepić i to na njihovu molbu. Hvala vam.
Zahvaljujem, profesore Šešelj. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Igor Bečić.
Poštovani narodni poslanici, dok ovde sada govorimo o ovim zakonskim predlozima, ova Đilasova bitanga Boško Obradović, drži konferenciju i držao je konferenciju za štampu u holu ovog visokog Doma. Nema hrabrosti da uđe u salu da se suoči sa argumentima narodnih poslanika, ali može da dođe na par minuta da iznese mnogo optužbi koje ničim nisu potkrepljene, napadne sve najbliže saradnike predsednika Republike, gospodina Vučića, ode iz ovoga Doma i ne sačeka odgovor, ne sačeka ono što mi možemo da mu kažemo i o čemu možemo da govorimo. Ovde sam mnogo puta upozoravao, kao predsednik Odbora za kontrolu službi bezbednosti, sa informacijama koje imam na koji način opozicija želi da dođe na vlast u Republici Srbiji. Posle onih propalih protesta, posle svega onoga što su činili na tim protestima, onog trenutka kada su se pojavili svi oni kriminalci iz bivšeg režima, oni danas govore po televizijama o njihovom učešću u politici, pa smo slušali pre nekoliko dana i gospodina Pajtića koji govori i koji napada najviše državne službenike, koji napada najodanije i najbitnije saradnike predsednika Republike, a kada znamo šta je sve činio u proteklih 12 godina i kao predsednik DS, a i kao pokrajinski premijer. Sav onaj kriminal, sve ono što je pokradeno od građana Srbije, on danas kao odgovor na sve to ima, jedini odgovor, napade na gospodina Stefanovića, predsednika Vučića, Vučevića, Sinišu Malog i ostale koji sprovodeći reforme koje je započeo predsednik Republike, kao predsednik Vlade, čine za građane Srbije, za bolji život u Srbiji. Sada vidimo novi plan i novi pokušaj, a to su lažni uzbunjivači, pa vidimo na televizijama kako daju prostora ljudima koji treba da odgovaraju za ono što su činili protiv države Srbije, ono što su pokušali sa iznošenjem bitnih podataka u javnost, a videli smo ovih dana koliki je pritisak na Republiku Srbiju, kada je u pitanju i ta vojna i industrijska špijunaža i pokušaji da se određeni resursi naše vojne industrije iznesu u javnost, da iznesu van ove zemlje i da kriminalnim putevima pokušaju da se plasiraju, vidimo da ti ljudi koji bi trebali da odgovaraju za to, iznose sada u svojoj odbrani napade na MUP i na ljude oko gospodina Stefanovića. Takođe, vidimo potpuno taj plan – napasti sve saradnike predsednika Vučića i na kraju doći do njega, jer žele da na ovaj način osvoje vlast na ulici, svesni da ne mogu da dobiju podršku građana, svesni da imaju podršku u tom pravcu, da ljudi, poput Obradovića i ostalih Đilasovih bitangi, pokušavaju da ovakvih napadima, bez ikakvih argumenata napadaju i gospodina Stefanovića i MUP i porodicu predsednika Vučića, ove najozbiljnije gradove, kao što je Novi Sad, i gradonačelnika Vučevića, Sinišu Malog, gradonačelnika Beograda. Znači, sve ove afere koje pokušavaju da plasiraju ovih dana u javnosti su u pravcu napada na najodanije i najbliže saradnike predsednika Vučića. To je potpuno jasno. Žele da odgode izbore. Žele na ovaj način da pokažu da je jedina mogućnost njihovog opstanka na političkoj sceni ono što su pokušali da urade pre nekoliko dana, a kada je predsednik Vučić došao na televiziju. Znači, sačekati sa 30 izgrednika, 300 izgrednika, napasti predsednika i pokušati na taj način da izazovu nemire i haos u Srbiji. Jasno je SNS pokazala da to neće proći na takav način, neće moći da dođu na vlast u Srbiji. Mogu samo uz podršku građana, a podrška građana je prema SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Bečiću. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović, po amandmanu. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre, hoću samo da skrenem pažnju javnosti na konkretne stvari, kako funkcioniše još ono što je ostalo od Dragana Đilasa u Beogradu, njegov potrčko „Marko kesa“ i kako to izgleda u Starom gradu, kako oni obavljaju svoje dužnosti, svoje poslove, a sve, pod znacima navoda, u interesu građana. Zapevaše i kukaše oni kako nemaju novca ili im je tobož smanjen budžet, ne mogu da angažuju geronto domaćice, ne mogu da pomažu starijim licima na Starom gradu, pa ih uhvati muka živa zbog toga. Zapravo, zašto ih je uhvatila muka živa? Oni su navikli da stotine miliona dinara građana Beograda, građana Starog grada i Srbije spiskaju kako je njima volja, pa su tako potrošili na Starom gradu 3.928.511.000 dinara, a dokazi da je usluga izvršena prema građanima, naravno, ne postoje. Tako je za sve usluge koje je radila opština Stari grad. Postoji da neku uslugu vrše, a dokaza o tome nigde nema. Šta bi bili dokazi? Dokazi bi bili u vidu pismenih potvrda lica, korisnika usluga da su im te usluge pružene. Pošto živim na opštini Stari grad, na opštini Stari grad prosek stanovništva je 45, 46 godina. Znači, uglavnom su starija lica na teritoriji naše opštine. Ne znam, verujte, ni jednu stariju osobu na Starom gradu da su opština Stari grad, odnosno Marko Bastać, bilo šta, zajedno sa svojim lopovima i kriminalcima iz opštine, uradili za građane opštine Stari grad. Takođe, podsetiću javnost i građane na jedan tvit jednog od njihovih prijatelja, onog nesrećnog Veselinovića, gde je on rekao da je Marko Bastać jedini predsednik opštine u Srbiji za koga može da tvrdi da nema vrata na kancelariji u kojoj obavlja svoje dužnosti. Njemu vrata nisu ni potrebna. Zaista, njemu vrata nisu potrebna. Njemu su potrebne kese, džakovi. Njima vrata ne trebaju, njima penkala ne trebaju, njima papiri uopšte nisu potrebni, njima to ništa ne treba. Oni rade na keš, novčanik, koverte. To su sredstva za rad koja su potrebna Marku Bastaću. Marka Bastaća u poslednje vreme vrlo iritira jedna stvar. Možete naći jednu fotografiju, vrlo lepu na „Guglu“, ko koristi računar, ukuca Marko Bastać kese, izađe jedna slika, gde onako vrlo frustrirano izgleda zbog toga što je od 1. januara zabranjena upotreba plastičnih kesa u gradu Beogradu. Sada želim da zamolim gradsku upravu da mu ovaj neki kontingent, koliko ima još negde, plastičnih kesa obezbede, pa da čovek ne završi na kraju u ludnici, pošto još ne znamo da li će prvo završiti u zatvoru ili na psihijatrijskom lečenju, da čoveku obezbede dovoljan broj kesa, da se igra do izbora, koliko mu je ostalo još. Dakle, građani Starog Grada slobodno dođite u policijske stanice, kažite šta vam je radio Marko Bastać, kažite kako je reketirao ugostiteljske objekte, ugostitelje na Starom Gradu, kažite kako su se postavljale bašte na Starom Gradu, kažite kako se proširivala bašta za još metar ili dva da se doda još neki sto, kažite koliko hiljada evra je trebalo da se da inspektorima iz lokalne samouprave, kažite koliko je trebalo da se da hiljada evra Marku Bastaću, odnosno Lešljaku da mu to donese u kovertu u njegovu kancelariju, pa mu je malo bilo tolikih desetina hiljada evra i stana od 115 kvadrata koji je stekao za nekoliko godina, pa se naljutio zbog jedne koverte čovek. Zamislite šta bi taj uradio nekome da je bio, ne daj Bože, na mestu Dragana Đilasa, a da su u pitanju milijarde evra. Pa, on bi verovatno iskasapio tog čoveka, ali, je mali pa se nada, jeste kolega Markoviću, on je još mali, nada se da će da mali Bastić – pistać, poraste. Neće imati priliku politički da poraste, jer će građani Starog Grada na narednim lokalnim izborima da ugase potpuno tu priču i da konačno, nadamo se, dođu neki normalniji, pristojniji ljudi u ovu opštinu koji će da zavedu red i da se zna na Starom Gradu kada se usluge plaćaju kome su, zašto i kako plaćene, a da će oni koji su ovako usluge plaćali u vidu od tri miliona i 928 hiljada dinara za gerento domaćice, pa onda kažu da građanima ne mogu da omoguće to jer im je smanjen budžet, i treba da ima bude smanjen budžet. Oni budžet ne treba ni da imaju. Toliko su se nakrali da njima pare više uopšte nisu potrebne. Njima su potrebne godine robije. Hvala vam.
Po amandmanu reč ima narodni poslanik Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Javila sam se, naravno po amandmanu, ali bi iskoristila priliku da se nadovežem na ono o čemu su moje uvažene kolege govorile u prethodnih nekoliko minuta, a to je nepotpuno jasno da svedočimo, ja bih rekla, višemesečnom fabrikovanju različitih afera, nažalost i uplitanja članova najuže porodice pojedinih minisara, tako i vas, uvaženi ministre, i iskoristila bih priliku da vam kaže, i kao poslanička grupa, SPS, imaćete svakako našu podršku. Istina jeste na vašoj strani i mogu slobodno da kažem da građani Srbije, i da budem uverena da građani Srbije znaju da prepoznaju šta sve Vlada Republike Srbije i njihovi predstavnici ovde u skupštini, rade u proteklih nekoliko godina kada je u pitanju dobrobit i boljitak našeg društva celokupnog i da će oni svakako znati da ocene naš rad. Što se tiče samog amandmana, uvažavajući naravno i moju koleginicu Vjericu Radetu, ali i kolegu Nikolu Savića, koji je podneo amandman na isti član ovog zakona, ne smatram da ove amandmane treba prihvatiti i mislim da jeste jeda pozitivna stvar u ovom zakonu, a o tome smo pričali u načelnoj raspravi, da osim u slučajevima kada stranka sama želi da pribavi sve potrebne isprave za izdavanje ličnih dokumenata, sve ostalo mogu da rade službenici Ministarstva unutrašnjih poslova, odnosno Uprave za upravne poslove. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Miladinovi. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama i smatram da je Vlada trebala prihvatiti ovaj moj amandman, pogotovo što je amandman u duhu politike ove Vlade koja se zalaže za digitalizaciju rada svih državnih organa. Putne isprave su ipak na prvi pogled nešto što je normalno, što je dostupno, na šta ima pravo svaki građanin. Međutim, meni pada u oči jedna stvar, što ne mora da znači da je baš apsolutno tako, da se ovaj zakon donosi baš u vreme kada se uvodi tzv. mali Šengen. Znamo o čemu se radi – putovanje između građana Republike Makedonije, Republike Albanije i naših građana i ako se malo više pogleda ta stvar može se zaključiti da od toga imaju koristi samo građana albanske nacionalnosti jer čisto sumnjam da će neko od građana Srbije da putuje na osnovu ovih ili bilo kojih drugih isprava u Albaniju, osim onih retkih koji idu tamo na more. Ukoliko se nešto nameravalo u ovom pogledu, naravno nemam ništa protiv toga da bude slobodan protok roba, usluga, putnika i svega ostalog, mislim da je država Srbija trebala da više vodi računa o tome da se ove stvari, liberalizacija u ovom smislu sprovede između države Srbije i Republike BiH jer znamo svi da tamo postoji ogroman broj naših građana, a sa druge strane postoji i veliki broj građana bošnjačke nacionalnosti koji žive u Republici Srbiji, na teritoriji Raške oblasti, i mislim da se u tom pogledu trebalo nešto više učiniti, a ne ovaj tzv. mali Šengen, o kome je bilo ovde reči. Hvala.
Zahvaljujem kolega Saviću. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, član 7. stav 2. definiše da se putna isprava izdaje na osnovu uverenja o državljanstvu Republike Srbije, izvoda iz matične knjige rođenih, kao i drugih javnih isprava kojima se dokazuju podaci uz zahtev, a koje će organ pribaviti po službenoj dužnosti, osim u slučajevima kada stranka želi da sama pribavi potrebne isprave. Upravo ovaj završni deo rečenice je sporan po mišljenju kolege koji je podneo amandman jer on svojim amandmanom traži da se deo rečenice – osim u slučajevima kada stranka sama želi da pribavi potrebne isprave briše. Smatram da ovaj amandman ne treba prihvatiti. Mislim da građanima Srbije, u ovom slučaju korisnicima ne treba uskratiti pravo da mogu sami da podnesu svoja dokumenta, nema razloga za tako nešto. Ukoliko oni već imaju spremljena dokumenta na taj način mogu da ubrzaju postupak izdavanja dokumenata, s obzirom da po službenoj dužnosti rok za pribavljanje dokumenata je nekih petnaestak dana. Dakle, još jednom ponavljam, smatram da građanima Srbije ne treba uskratiti jedno ovakvo pravo. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Pešić. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Trudiću se da budem kratka. U načelnoj raspravi mi smo govorili o izmenama i dopunama ovog Predloga zakona u smislu poboljšanja rada nadležnih državnih organa u odnosu na veću efikasnost, ali i o tome kako će usvajanje ovog predloga rasteretiti građane dugih postupaka, ali i troškova prilikom izdavanja ili zamene putnih isprava ili njihovog oglašavanja nevažećim. Ono što se konkretno tiče ovog amandmana, već je koleginica Olivera Pešić pre mene rekla, tako da se ne bih ponavljala. U stručnom smislu se apsolutno slažem sa njom da ovaj amandman treba odbiti jer zadatak MUP jeste da obezbeđuje bezbednost naših sugrađana i negde i u smislu ovog amandmana, odnosno ovog konkretnog Predloga zakona mi to možemo uraditi samo ukoliko ovaj amandman odbijemo. Želim da se zahvalim svim poslanicima koji učestvuju u ovoj raspravi, naravno ministru Stefanoviću koji je tu zajedno sa nama celog dana da radimo na tome kako da unapredimo ovaj tekst zakona. Nadam se da to vide i oni poslanici koji su prišli Savezu za Srbiju i rešili da ulaskom u Savez za Srbiju izađu iz sale Narodne skupštine i neka njima služi na čast što ne daju svoj doprinos u tome da zakoni za građane budu bolji. Sa druge strane, taj Boško Obradović, o kome su govorile moje kolege pre nekoliko minuta, nije danas došao u salu da bilo šta pita ili da bilo šta kaže, sasvim sam sigurna da bi ministar Stefanović imao šta da mu odgovori isto onako kao što smo imali šta da odgovorimo i advokatu Gajiću koji je optuživao ministra Stefanovića da hapsi koga hoće, kako hoće i zbog toga smo i ukazali da je Zakon o policiji vrlo jasan i da ne ostavlja dilemu po pitanju nadležnosti. Da budem iskrena, želim takođe da se nadovežem na diskusije mojih kolega, jedva čekam izbore. Znam da je i ministar Stefanović na to spreman da proverimo izbornu volju građana jer mi to smemo, a oni koji ne budu spremni neće izaći na izbore jer znaju da neće dobiti podršku, a ja očekujem da posle svega i posle izbora mi nastavimo da Srbiju vodimo napred i da nastavimo sa reformama. Što se tiče malog Šengena o kome je pričao moj kolega, pa to je nešto što se nije desilo poslednjih 30 godina u našoj zemlji. Naravno da mi na to gledamo kao na još jednu mogućnost za bolji život naših građana. Kada se budu uspostavile sve konkretne inspekcije na prelazima, kada se kamioni budu brže kretali doći će do ušteda koje za našu zemlju su značajne u svakom tom trenutku. Svetska banka je predvidela da samo od te jedne mere, od primene te jedne mere će ušteda biti 120 miliona evra. Takođe, otvara se mogućnost da Srbija i Severna Makedonija imaju iste investitore, da postoji razmena inženjera i radnika i smatram da će to našu zemlju učiniti još konkurentnijom na tržištu, još boljom klimom za privlačenje direktnih stranih investicija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Žarić Kovačević. Reč ima pa amandmanu narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite kolega.
Hvala uvaženi potpredsedniče. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, prokomentarisaću o malom Šengenu. Upravo suštinski značaj ovakvih vrsta integracija i saveza kojem pripadaju sve ozbiljne zemlje na svetu i ja mislim da većina narodnih poslanika ovde ne bi imala ništa protiv da Srbija u nekom budućem periodu bude deo ili na bilo koji način se priključi, recimo „Višegradskoj grupi“ zemalja sa kojima sjajno sarađujemo, sa kojima nemamo otvorenih pitanja i imamo sjajnu ekonomsku i političku saradnju. Ono što je predsednik Vučić uradio u prethodnih nekoliko godina, što je strateški važno to je recimo da je njegova inicijativa bila formiranje takozvanog pravoslavnog-kvadriteralnog saveza sa Bugarskom, Grčkom i Rumunijom i ideja, prvenstveno ideja o carinskoj uniji, a sada i ideja o malom Šengenu predstavlja upravo najveći mogući nacionalni interes Republike Srbije i ostvarivanje naših ekonomskih ciljeva i ekonomskog napretka naše zemlje. Zašto je mali Šengen i njegovo funkcionisanje važno za našu zemlju i zašto je upravno deo budućnosti naše zemlje u malom Šengenu? Upravo iz razloga što je izvoz Republike Srbije, izvoz kompanija koje rade u Republici Srbiji najveći u susedne zemlje. Najveći je u Bosnu i Hercegovinu, u Republiku Srpsku, u Severnu Makedoniju i ostale susedne države i ja verujte mi, nemam ništa protiv i sledimo potpuno tu politiku da sa nekih par desetina miliona evra izvoza pređemo na nekoliko stotina miliona evra potencijalnog izvoza u Albaniju. Mislim da bi od toga samo građani Republike Srbije imali korist, imali bi korist naše kompanije, a upravo je to osnovna ideja i fokus Vlade Republike Srbije, predsednika Vučića i većine u našem parlamentu, ekonomski rast, ekonomski razvoj i ono što u svakom slučaju sa čime možemo ovde i deo smo tog projekta u parlamentu da se pohvalimo, to je vest od pre nekoliko dana da je nezaposlenost u našoj zemlji pala ispod 10%. Znači, sa ovakvim projekcijama, sa ovakvom agresivnom ekonomskom politikom i privlačenjem investicija, Srbija ima šanse da u narednom mandatu, odnosno u narednih nekoliko godina, uz rast koji će biti viši od 5% i smanjenjem nezaposlenosti i privlačenjem stranih direktnih investicija sa svih strana sveta, nismo imuni na kapital i na kompanije iz bilo koje zemlje, dobro došli su svi i iz Ruske Federacije i naši prijatelji iz Kine i SAD, Južne Koreje, svi oni su ovde dobrodošli da investiraju svoj kapital, da dolaze kada je u pitanju turizam, razgledanje naše zemlje i sve ono što će učiniti da BDP naše zemlje bude bolji i veći i sve ono što će učiniti da građani Srbije bolje i kvalitetnije žive. Tako da, ideja o malo Šengenu nije nešto što je trenutno palo na pamet ili predsedniku Srbije ili bilo kome drugom, nego jedna vrlo, vrlo analitički osmišljena projekcija koja ide u prilog razvoja Srbije i bolje budućnosti Republike Srbije. A šta ćete više kao dokaz da je Srbija jedna moderna evropska zemlja, to da se mi sve ovo vreme, da se predsednik Vučić sve ovo vreme zalaže upravo za slobodan protok roba, ljudi i kapitala, za sve one vrednosti tog zapadnog sveta koji je napredan, koji je progresivan, koji razvija svoju nauku, nove tehnologije, u stvari na kojem se zasniva celokupni razvoj ovog sveta. Mi želim da Srbija postane deo tog modernog sveta. Zato želimo da idemo u korak i sa velikim partnerima, zašto ne? Jesmo mala zemlja, ali se razvijamo. Razvijamo ekonomiju, razvijamo vojsku i naše odbrambene snage, razvijamo nove tehnologije. Samo IT sektor je u proteklih, podsetiću moje uvažene kolege, pre sedam, osam godina IT sektor je pravio nula evra zarade, sada je to više od milijardu evra. Radimo sa našim prijateljima iz NR Kine na projektima razvoja veštačke inteligencije. Zašto? Srbija možda nema prirodne resurse velike, možda nemamo naftu, nemamo gas, nemamo more, nemamo nešto što Bog da i što je dao možda nekim drugim državama, pa ne moraju da se trude kao mi, ali imamo ljude. Imamo jako dobre i kvalitetne mlade ljude koji mogu da kreiraju bolju budućnost i za njih i za naše potomke, mogu da kreiraju bolju budućnost za Republike Srbije. Takođe, ne mogu da ne iskažem jednu strateški važnu stvar, da će i predsednik i da ćemo i mi kao većina u parlamentu i Vlada, insistirati na tome da na teritoriji, odnosno u regionu zapadnog Balkana vodimo dijalog, da želimo dugoročna dobra rešenja, da uvažavamo interese i drugih zemalja i drugih naroda, ali takođe, nećemo nikada odustati od svojih nacionalnih interesa i nećemo nikada odustati od one politike koja se zove srpska politika. Mi nećemo da sledimo, niti ćemo da vodimo politiku bilo koje druge zemlje, niti ćemo kao jedna suverena i ozbiljna država dozvoljavati da nam bilo ko diktira naše poteze i korake u budućnosti. Konačno, ova vlast i ova Vlada su orijentisane duboko na ostvarivanje naših nacionalnih interesa i na ono, konačno što se zove bolji život građana Srbije i bolji život i kvalitetniji život u našoj zemlji. Naravno da ćemo voditi računa da izgrađujemo puteve, da izgrađujemo meki infrastrukturu, da izgrađujemo naše univerzitete, naučne institute, sve one institucije koje su nam potrebne kako bi taj razvoj bio bolji, kako bi razvoj bio veći i kako bi mogli da utičemo na demografske karakteristike naše zemlje. Mislim da je u nekom aspektu to ključ problema i nešto čemu treba da se malo više svi ovde bavimo, a to je kako da nas bude više ovde u Srbiji, a biće nas više time što ćemo realizovati ovu politiku ekonomskog rasta, što ćemo realizovati politiku da ovde bude mnogo više investicija, radnih mesta i mnogo više prilika da razvijemo jednu liberalnu i tržišnu ekonomiju u našoj zemlji. Na kraju, samo da prokomentarišem i ovo što je mislim završeno sinoć, gostovanjem ministra Stefanovića na jednom elektronskom mediju. Mislim da je on sve na jedan argumentovan, pristojan način, kako to već radi sve vreme dok je na ovoj političkoj sceni, dajući jedan primer razuma i volje za dijalogom i dobrim ponašanjem objasnio. Ono što je najbitnije, ne samo nama ovde poslanicima u parlamentu, nego je objasnio i čitavoj javnosti Republike Srbije šta je istina i šta se krije iza konstantnih i slobodno mogu da kažem monstruoznih napada na njega i njegovu porodicu. Mislim da je tu, za mene bar, stavljena tačka kada je to u pitanju, ali i za poslaničku grupu SDP Srbije, naravno, koja daje punu podršku Nebojši Stefanoviću na svom putu razvoja bezbednosnog sistema Republike Srbije, opremanja i bolje kipiranosti policijskih snaga u našoj zemlji. Ali, nikako ne mogu da se otmem i utisku, ali i mom dubokom verovanju da je cela ta hajka i ceo taj monstruozni napad izrežiran negde vani, izrežiran od nekih ljudi i institucije i službi, koji naravno ne žele jaku Srbiju, ne žele da se Srbija razvija na bilo koji način i onda je, naravno po prirodi stvari jedan od najbitnijih ciljeva i koga na tom putu udariti, bio Nebojša Stefanović. Ja sam siguran da će i naše bezbednosne službe i svi oni državni organi koji se bave time i te kako raditi na tome da se u narednom periodu takvi napadi preduprede. Naravno, ne možemo ih sprečavati 100%, ali treba da kažemo našoj javnosti i našim građanima da to postoji, da se to dešava, ali i da svi zajedno ovde u parlamentu stanemo iza onih koji su najbolji od nas, koji se bave možda poslom i stavljaju svoju glavu gde možda neki od nas ne bi stavljali ruku, neki od nas ne bi ni nogu stavljali, a oni stavljaju glavu, a borba za nacionalne interes nekada, pa i u ovom slučaju podrazumeva stavljanje i svoje glave iz svog punog kapaciteta možemo sada da vidimo i svoje porodice u svrhu zaštite tih nacionalnih interesa i zaštite sopstvenog naroda. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Marinkoviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. Naravno da se slaže sa mišljenjem Vlade i da amandman treba odbiti, pre svega iz razloga što se članom 7. stav 2. daje mogućnost izbora stranci. Stranka prilikom pribavljanja lične isprave, odnosno pasoša nije nikakav pasivni posmatrač, već aktivni posmatrač. Naravno da već aktivni učesnik u tom procesu, naravno da u skladu sa Zakonom o opštem upravnom postupku i u skladu sa bržom i efikasnijom upravom, data je mogućnost, pre svega da se po službenoj dužnosti pribavljaju dokumenta, ali samo u slučajevima kada stranka to želi ona može i sama dokumenta da pribavi. Znači, alternativa, odnosno mogućnost izbora jeste u interesu građana, a SNS jeste bolji kvalitet života i brža i efikasnija uprava, interes i prioritet broj jedan. Međutim, moram da se osvrnem na neke moralne nakaze oličene u liku Dragana Đilasa, oličena je u liku Bastaća, oličene u liku Jeremića, oličene u liku Obradovića, koja ne biraju sredstva, laži, obmana, da spinuju laži. Zašto oni to rade? Zato što je njihova jedina politika, politika sopstvenog biznisa, politika punih džepova. Dragan Đilas je za vreme vršenja javne vlasti obogatio se za 620 miliona evra, a ostavio budžet Beograda prazan za milijardu i 200 miliona. Ta žuta tajkunska vlast opljačkala je građane Srbije za preko 100 milijardi evra. Njima naravno nisu sveta bila ni deca, oni su se bogatili pljačkajući decu i kroz izgradnju dvorca „Heterlend“, ali Dragan Đilas se bogatio pljačkajući decu i kroz izgradnju kuće „Velikog brata“, jer u ugovoru stoji da je na toj parceli trebalo da se gradi dnevni boravak za decu. Znači, ne biraju sredstva da se lično bogate, a gradovi i opštine u kojima su vladali, u to vreme nazivana su dolinama gladi, jer su iza sebe ostavili oko 600 hiljada radnika na ulici, isterali su ih iz fabrika. Gospodine ministre Stefanoviću, napad na vas od ovih moralnih nakaza, ljudskih kreatura i onih koji promovišu nasilje, vešanje, od onih koji promovišu i koji su bili, vršeći svoju vlast, pljačkaši građana, svakako da ne treba puno da vas brine, jer ono što je meta, to je meta na vaš uspeh, na uspehe koje ste uradili za vreme vašeg mandata u okviru MUP-a, a takođe i u okviru Vlade. Takođe, želim da naglasim da je njihov napad na Aleksandra Vučića i njegovu porodicu, kao i vašu, ponovo napad na državnika i na vizionara najboljeg u posleratnoj istoriji, koji je pravi rodoljub, jer je njemu interes građana, a ne lični interes, na prvom mestu. To moralne nakaze, oni koji su zastupnici nenormalnosti, nikada neće moći da shvate, ali nadam se da će građani na izbore njih poslati u smetlište istorije, jer oni brlog jesu i brlog zaslužuju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mi nismo imali priliku da razmenimo mišljenje pre dva dana kada ste vi bili ovde na raspravi, gospodin Marinković nije imao toliko tolerancije i demokratskog potencijala, morao je da napravi pauzu. Danas smo čuli nešto što je nastavak od onih stvari o kojima smo pričali, koje smo slušali u utorak. Dakle, to što je bilo eksplozivno u našoj javnosti, što je bilo kao grom iz vedra neba, jeste ta naša nova integracija, ta naša nova balkanska unija, nešto što se naziva „mali Šengen“. Pa smo danas, ja sam morao da zapišem, nisam mogao da verujem šta sam čuo od gospodina Marinkovića, kaže da je to suštinska integracija. Šta je bilo sa suštinskom integracijom Srbije u EU? Kada je postao „mali Šengen“ Balkanska unija suštinska integracija? Dakle, posle svega što je Srbija u radila za 19 godina, sve što je traženo Srbija je ispunila, izručila sve u Haški tribunal, uradila sve što je trebalo sa Crnom Gorom, sa Kosovom i sve ostalo što je bilo zahtevano, ne samo kroz proces otvaranja poglavlja, nego i kroz sve ostale političke pritiske, mi smo sada dobili jasan signal da Srbija nikad neće biti član EU, da će uvek biti u predvorju, da će biti ispred. Umesto toga da mi sada trezveno sagledamo to, shvatimo šta je iz evropske perspektive pozicija Srbije, mi tražimo utešne nagrade, tražimo zamene u integraciji kroz „mali Šengen“. Dakle, sada ćemo mi da se ujedinimo i to će da nam ovde nadoknadi propast pregovaračkog procesa Srbije i EU. Pre svega, niko nije rekao, pre nego što se to konkretno dogodilo u Novom Sadu, da je to uopšte plan Srbije. Niko nije to rekao ni na Vladi, to je rekao samo predsednik Republike koji za to nema mandat. S druge strane, niko nije ni objasnio šta se to razlikuje od postojećeg CEFTA sporazuma. Šta je ono što konkretno Srbija dobija? Iz Srbije može da se ide, tj. građani Srbije mogu da idu i u BiH, i u Crnu Goru, i u Severnu Makedoniju sa ličnim kartama, samo će još moći da idu u Albaniju. Da li je to potreba građana Srbije? Srpska radikalna stranka misli da nije. Dobićemo to da iz Albanije može da se ide u centralnu Srbiju sada pošto već može između Kosova i Albanije samo sa ličnim kartama. S druge strane, šta znači Šengen? To što je umesto pasoša lična karta ne znači da nema graničnih prelaza. Šta znači, kakav je to apsurd? Suštinska integracija je naš najveći ekonomski nacionalni interes, pa mi to zaista ne možemo da prihvatimo. Ko može da ubedi građane Srbije da je balkanska unija i mali Šengen u interesu Srbije, pogotovo što kao od jedan od razloga za opravdanje takvog poteza predsednik Srbije kaže da će to moći, na primer, da obezbedi plasman albanskih poljoprivrednih proizvoda u centralnoj Srbiji. To je ono što ćemo mi da obezbedimo. U opasnosti smo kada na sledećoj konferenciji u Draču Kosovo, republika Kosovo, takozvana, bude predstavljeno kao nezavisna država. Dakle, mi ćemo tako nekom procesu dati našim učestvovanjem i podrškom legitimitet nezavisnom Kosovu. Mi ćemo podržati ono što govori Edi Rama, što je između ostalog rekao i u Beogradu, jeste da je Kosovo nezavisna država i da Srbija treba to da prihvati i da se sa tim suoči. Ovo je jedan od načina kroz koji to može da se dogodi. Mi hoćemo da obezbedimo nešto, verovatno pošto smo mi tako mnogo jaki, da sad poboljšamo i albansku privredu, privredu BiH, Severne Makedonije i republike Kosovo. Mi sve što treba da radimo, što traže od nas mi ispunjavamo, a ne dobijamo ništa. Politika Srbije prema Vladi u Prištini i stavovi su više nego mazohistički. Mi njima obezbeđujemo sve, sad se trudimo i gde ćemo njihove proizvode da plasiramo, a oni ne prihvataju ni glasove iz centralne Srbije. Ko je tu onda lud? Mi hoćemo da damo legitimitet nezavisnom Kosovu, na ovaj način mi to radimo, i još se ovde objašnjava da je to naš najveći mogući ekonomski interes. Ministar Rasim Ljajić za današnju „Politiku“ kaže: „Kroz ovakav vid regionalne saradnje činimo naše privrede konkurentima za nastup na sve zahtevnijem globalnom tržištu“. Ja ne znam kako da komentarišem uopšte ovo. Mi činimo naše privrede konkurentnijim, a valjda bi trebalo da vidimo da prvo naši privrednici zbog cele te evropske integracije i fame koja traje 20 godina nisu konkurentni u domaćoj zemlji, nisu konkurentni u Srbiji, zato što pored svih tih priča i toga što ste vi, gospodine ministre, rekli u utorak, da je Aleksandar Vučić preporodio našu privredu i sve ostalo, ništa se ne razlikuje ekonomska politika SNS od politike DS. I dalje je na snazi režim subvencija. Dakle, 10 ili 15 hiljada evra daje država Srbija po radnom mestu investitorima koji dolaze iz inostranstva. Na taj način oni taj novac troše, imajući u vidu da je 250 evra plata u tim kompanijama, oni taj novac troše za plate, dok taj novac postoji tu, a za sav taj period izvlače ekstraprofit. To je model DS koji je prihvatila SNS i nastavila da ga sprovodi. To su činjenice. Naravno, to je model koji podržava MMF. A koja se zemlja razvila na taj način? To da je dobro, naravno, nama kažu da je dobro sa zapada, to da je dobro, valjda bi te zapadne zemlje to koristile da razvijaju na taj način svoje ekonomije, ne bi nam donosile to u Srbiju, Bugarsku i na Balkan, bilo gde, da je to uspešno, ali nije. Sve što mi možemo njima da obezbedimo i što to vrlo uspešno radimo jeste jeftina radna snaga i posle još smo toliko šizofreni da se sa tim hvalimo kao velikim uspehom. I sad ćemo da budemo konkurentni na sve većem i zahtevnijem globalnom tržištu. Separatistička vlast u Prištini je zavela režim taksi na robu iz centralne Srbije i BiH, pre godinu dana. Šta je uradila država Srbija po tom pitanju, osim tih tužnih konferencija za štampu predstavnika naše izvršne vlasti? Ništa. A nakon svega toga mi sad hoćemo i balkansku uniju, kao da se to sa taksama ništa nije ni dogodilo. Ta Evropska unija da je naš partner i naš prijatelj, oni bi uticali na tzv. republiku Kosovo da se skine taj režim taksi. Oni imaju mehanizme za to. Mi treba sa njima da se ujedinimo, a oni podržavaju režim taksi. Mi smo došli u situaciju sa tim subvencijama da naša privreda ne može da bude više nigde konkurentna i ne možemo da vidimo da jedina alternativa evropskim integracijama Srbije jeste što čvršća integracija sa Ruskom Federacijom, sa zemljama BRIKS-a, kroz ekonomski savez Evroazijske unije koji predvodi Ruska Federacija, gde mi možemo da otvorimo neko tržište za naše proizvode. Mi se ovde hvalimo kako najviše izvozimo i uvozimo iz Evrope, pa smo onda najveći partneri sa balkanskim zemljama u komšiluku itd. To nije zato što mi nemamo druge mogućnosti, nego zato što to moramo da uradimo, jer su to politički pritisci iz Evropske unije, samo je to jedan jedini razlog. Samo je to jedan jedni razlog zašto smo mi upućeni na te zemlje. Mi hoćemo, ali ne smemo. A što ne smemo? Ne smemo zato što to nije u skladu sa spoljnom politikom Evropske unije. Ministar Rasim Ljajić kada je najavio da možemo da povećamo našu poljoprivrednu proizvodnju 2014. godine, u vreme prvih sankcija Evropske unije Rusiji, iz Evropske unije je stigla nota u kojoj se kaže da sve što bi to Srbija uradila, što bi pospešila izvoz srpskih poljoprivrednih proizvoda u Rusku Federaciju, Evropska unija bi smatrala neprijateljskim aktom i zato se to nije dogodilo. Da li je posle 19 godina izgubljenog vremena i ove tragikomične priče o balkanskoj uniji i malom Šengenu vreme da mi zaista shvatimo da od Evropske unije i evropske perspektive nema ništa, pogotovo tih mantri da će kroz balkansku uniju ceo region pre da uđe u Evropsku uniju. To su zaista neozbiljne stvari. Što se tiče saradnje sa Ruskom Federacijom, vi ste o tome isto, gospodine ministre, u utorak pričali, hteo bih da vas pitam – da li vi znate koliko košta raketni sistem S-400? Mislim, naravno, da to ne može da se kupi u prodavnici, ali koliko bi Srbija mogla da plati za jedan raketni sistem S-400, budući da to sarađuju, države se dogovaraju na osnovu sporazuma, je li tako, o kupovini tih raketnih sistema? Nek je to možda milijardu evra. Srbija svake godine, zato što primenjuje jednostrano Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, gubi više od 530 miliona evra. Za ovih 11 godina mogli smo da kupimo šest tih sistema, samo od prihoda carina kojih nije bilo 2008. godine i Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. To je ono što nam je posledica evropskih integracija. Zašto bi se to krilo? To je činjenica. To ne pričam ja, nego to priča Republički zavod za statistiku, možda oni lažu. Mi ako hoćemo da razvijamo našu ekonomiju, da obezbedimo u budućnosti našu ekonomsku, energetsku, vojnu i svaku drugu bezbednost, mi treba da donosimo odluke u skladu sa našim sopstvenim interesima i da sarađujemo sa našim tradicionalnim istorijski partnerima sa kojima nećemo morati da budemo u ovako podređenom odnosu, pa da onda prihvatamo ove male Šengene i još na sve to pričamo o tome kako je to idealno, kako je to nešto neverovatno, kako je to najbolje za nas. Pa nije. Hajde mi da otvorimo tržište za zemlje BRIKS-a, za Evroazijsku ekonomsku uniju, da vidimo, možda je to malo bolje od malog Šengena, možda je to bolje od saradnje sa Albanijom. Dakle, to su zablude, to su mantre, to je ta velika dogma, političko načelo kojim se vodi SNS koja glasi – Evropa nema alternativu. To je zaista najhitnije da se promeni, da bismo mi uopšte u budućnosti mogli da pričamo o bilo kakvim uspesima, i ekonomskim i svim drugim.
Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Vi ste imali prilike da vidite da je Vlada nedavno potpisala i naše pristupanje tržištu zajednice nezavisnih država, to je uradila ova Vlada. Mi smo ti koji smo pokazali da imamo vrlo efikasne mehanizme i za saradnju sa Istokom i sa Zapadom. Istini za volju, kada pogledate strukturu fabrika koje dolaze u našu zemlju, koje hoće da investiraju, a dobrodošle su odakle god žele da dođu, izjednačili smo potpuno domaće i strane investitore. Subvenciju će dobiti domaći investitori. Neka dođu ljudi, neka investiraju. Neka investiraju naši ljudi iz inostranstva. Neka investiraju stranci. Kažete, koja se to zemlja razvila investicijama? Koja nije? Znate li jednu da se nije razvila, a da su joj dolazili investitori koji su dolazili da otvaraju fabrike? Evo, navedite mi jednu koja se nije razvila. Drugo, ne možete meriti snagu Srbije i Nemačke, pa reći – oni dolaze ovde. Naravno da je jeftinija radna snaga u Srbiji, ali oni plaćaju bolje nego što smo imali ranije, nama je prosečna plata ranije bila 300 evra, danas nam je 500, zahvaljujući tome što dolaze kompanije koje investiraju više. Da li dajemo subvencije? Dajemo subvencije. Četrnaestog meseca nam se ta subvencija isplaćuje i već od tad država zarađuje i kroz poreze i kroz doprinose, ali ima još jedna stvar koja se ne meri, a to je zadovoljstvo ljudi koji za razliku od perioda kad su bili nezaposleni rade, osećaju se korisno, idu negde, ujutro ustanu i krenu na posao, zarađuju tog dana, nose svojoj porodici. To je mnogo bolje. Nemam ništa protiv da dođe kompanija odakle god hoće i svakoj ćemo dati iste uslove i sa istoka i sa zapada, samo nek dođu. Svi nek dođu. Dolaze kineske kompanije i tamo upošljavamo ljude. Veliki sistemi poput „Meite“ u Obrenovcu. Evo, sad su 500 novih radnih mesta raspisali. Prosto, i „Ziđin“ i „Linglong“ i svi ostali. Dakle, ogromne kompanije. Hoćemo da dovodimo sve one koje su dobre za našu zemlju. Ovo vam sve kažem u smislu, mi ne možemo da se razvijamo bez investitora, apsolutno ne možemo. Nažalost, politika koja je vođena u našoj zemlji u jednom periodu dovela je do toga da osim Miškovića i još nekolicine tajkuna mi nemamo ljude koji mogu da ulože ozbiljniji novac u privredu. Prosto, razorena je privreda Srbije, razvaljene kompanije, preduzeća uništena, znate to. Sad, trebaće određeno vreme da se podigne ta privreda, da ta srednja klasa počne da ozbiljnije funkcioniše, da bi ti ljudi mogli da budu značajniji investitori u našoj zemlji. Sve što možemo da plasiramo našu robu, na svako tržište, mi sa svim zemljama u našem okruženju, osim sa Mađarskom, i sa Slovenijom čak, imamo suficit u poslovanju. Naš interes, to je ekonomska logika, ona jača zemlja, snažnija ekonomski i privredno moćnija, ona koja faktički više proizvodi, ona će uvek biti dominantnija u saradnji sa zemljama koje imaju manje kapacitete. Više će naše robe ići na ta tržišta. Nama povezivanje, uklanjanje barijera i ubrzavanje te vrste transakcija odgovara više nego manjim državama ili slabije razvijenijim državama i bukvalno sa svima ima suficit. Suficit znači da taj novac možemo dalje da uložimo u škole, bolnice, puteve, veće plate, penzije itd. To je ekonomska logika. Sve ostalo, dakle, svi oni koji žele i spremni su da investiraju u Srbiju da dođu u našu zemlju, odakle god da dolaze, verujte, oberučke čekamo. Zato što ljudi često kažu – mi treba da sarađujemo samo sa ovima ili samo sa onima, da sa svima, mi smo spremni, samo nek dođu, nek otvaraju fabrike, daćemo im iste subvencije ko god da su, potpuno jednako kao i našim državljanima. U ovom trenutku između 85 i 90% naše robne razmene, našeg ukupnog trgovanja je sa zemljama u našem okruženju i sa zemljama EU. To je istina, to je činjenica, a to bira privatni biznis, ne bira to država. Privatnik kaže – da, želim u ovoj zemlji jer tu mi najbolje plaćaju, tu mi je najbolja cena, tu mi je najbolji standard. Neka ljudi izvoze gde god žele i to i rade, ali onda vam pokaže gde faktički mi moramo da se usmerimo, jer je to faktički ekonomska logika.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Marinković, zatim Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, uvaženi kolega Arsiću. Poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, moram da demantujem kolegu Šešelja kada je u pitanju njegovo govor i stav o malom Šengenu koji definitivno ne isključuje sporazum sa Evroazijskom unijom koji je Srbija potpisala pre nekoliko nedelja. Slažem se u potpunosti sa ministrom da mi ovde ne treba da budemo imuni na bilo koji kapital koji je regularan, koji nije spekulativan da dolazi u Srbiju iz bilo koje zemlje na svetu, valjda je to prva lekcija iz ekonomije da kapital nema ni lice, ni etničku pripadnost, ni versku niti bilo koju i naravno da nema besplatnog ručka. Ako negde u svetu funkcioniše to da jedna zemlja i treba da bude orjentisana i njene kompanije samo na izvoz i ekonomsku saradnju sa drugom zemljom, kako god da se ona zove i kakvi god da su odnosi sa tom zemljom, mislim da to ne postoji nigde, nije održivo i na kraju krajeva nije dobro. Zašto? A vi sigurno dobro znate, više puta ste i bili tamo, poznajete i kinesku politiku, i model ekonomskog razvoja, zašto Narodna Republika Kina gradi infrastrukturu, mostove, luke, železnicu u Evropi? Deset hiljada kilometara udaljena? Pa, da bi lakše prodavala svoju robu. Šta je ekonomski cilj svake zemlje? Da pomogne svojim kompanijama, da stvori ambijent da te kompanije lakše izvoze i da lakše naplate svoje proizvode i usluge. Ako ima infrastrukture, ako ima puteva, ako taj transport i logistika, gospodine Šešelj koji sada učestvuju, ponekad i po desetak procenata u ceni finalnog proizvoda, ako se obezbedi da to bude lakše, da to bude prohodnije i bolje, to je mnogo bolje za te kompanije i upravo će one biti konkurentnije na taj način. Zato mi ovde podržavamo to da izvezemo više robe u Albaniju, zašto ne? Što više robe da im prodamo, bilo koje, da li su domaća preduzeća koja su investirala ovde potpuno je to nebitno. Zašto bi se raspravljali o tome da li nekome treba prodati više roba ili usluga. Zato se ja zalažem za izgradnju auto-puta, recimo, Beograd – Sarajevo. Zato što će naš izvoz i naši odnosi, sa istim tim Sarajevom biti deset puta bolji, jer danas imamo situaciju da voz iz Beograda ide do Sarajeva osam sati, a kada izgradimo auto-put stizaće se kolima i kamionima za dva, dva i po sata. Signal za one koji hoće da investiraju i za naše domaće proizvođače i privrednike da mogu još više da investiraju i da prodaju robu i usluge. Na kraju krajeva, i taj put koji podrazumeva Beograd – Priština – Tirana, će obezbediti da se više roba i usluga izvozi u Albaniju, sa kojom imamo veoma malu trgovinsku razmenu. Ministar je malo pre pomenuo 90% naše trgovinske ekonomske razmene se odigrava sa zemljama u susedstvu i sa zemljama EU. Nemačka i nemački investitori zapošljavaju 60.000 ljudi u Srbiji, američki 20.000, ruski par hiljada. Neka zaposle i 20 i 50, slobodno, dobrodošli, spremni smo a ima napravimo sve moguće uslove da dođu ovde i da investiraju na najbolji mogući način ali mislim da je ta doktrina o kojoj ste vi malo pre pričali, da mi treba da budemo orjentisani na jednu zemlju i da je politički ili na bilo koji način loše i negativno da izvozimo u neku zemlju ma kakve mi imali političke odnose. Na kraju krajeva i ti političi odnosi će biti bolji i tome stremimo, ako budu ekonomski odnosi bolji. To je ono što je suština i što je fundament politike predsednika Vučića, a to je upravo ekonomski razvoj i ekonomska saradnja koja utire put političkoj saradnji i utire put onome što se zove i pomirenje i zajednička budućnosti i bolja saradnja. Ekonomija sve osvaja. Ekonomija je ono što treba da bude žila kucavica naših država i bolje saradnje i boljih odnosa između naših naroda. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Pre svega, zemlje koje se nisu razvile uprkos insistiranju na stranim investicijama su Bugarska, Rumunija i Hrvatska, eto u našem okruženju. Te zemlje su danas siromašnije nego u vreme kada su ušle u EU. Imaju manje stanovnika i veći im je javni dug, negde i tri puta, kao u Bugarskoj i Rumuniji. Rumunija izgubi više od dva miliona stanovnika. Bugarska danas ima manje od sedam miliona stanovnika. Hrvatska manje od četiri miliona. Na taj način su se razvile te naše tri susedne države. Što se tiče stranih investicija da li su iste? Nisu sve iste strane investicije. Nisu iste one uz koje dolazi politički pritisak i one iz kojih ne dolazi. Nisu iste, na žalost, investicije koje dolaze iz SAD i iz Kine. Mi smo imali situaciju otkrili tu aferu i sprečili da se tako nešto desi u Srbiji kada je Esmark hteo da preuzme Železaru Smederevo. Esmark je hteo da dođe da popljačka ove naše subvencije, a kompanije koje dolaze iz Kine dolaze tu, ne samo u Srbiju, nego bilo gde drugde, dolaze tu da bi ostali i ne zanima ih da naprave profit za tri dana ili za godinu dana, nego za 20, 30 ili više godina. To uvek maksimalno podržavam. Ali, da su svi isti nisu. Neki nas teraju u balkanske šengene, kao što biste vi rekli suštinske integracije, neki nas ne teraju. Slažem se sa svim što ste rekli kako Kinezi ulažu u infrastrukturu. Naravno ne ulažu samo u Srbiju, ulažu kroz celu srednju Aziju. Ali, to nije u skladu sa ovim ni što priča Aleksandar Vučić, ni ovo što ste rekli vi. Pre svega Aleksandar Vučić kaže o plasmanu albanskih poljoprivrednih proizvoda u Srbiji. Ko će da zamisli da ćemo mi sada da se orijentišemo na Albaniju? To neće ni oni sami. To može da bude naša zabluda ovde i kroz ove šengene i cefte. To možemo samo da damo legitimitet nezavisnom Kosovu, kao ravnopravnoj nezavisnoj suverenoj zemlji, da sedimo sa njom za istim stolom i posle nešto pričamo o integracijama. To je jedino što možemo da dobijemo od celog tog mini balkanskog ili šengena za siromašne, kako gad ga nazivali. Ništa to nije bilo planirano, samo je najavljeno jednog dana kao naša, jednostavno utešna nagrada, za nešto što se neće nikada desiti, to je članstvo Srbije u EU. Em što dolaze, naravno dolaze svi investitori. Oni koji dolaze negde, koji su sa zapada, jednostavno su Srbi jednakiji od drugih. To vidimo kroz nivo subvencija, to vidimo kroz podsticaje, to vidimo kroz besplatno zemljište koje dobijaju negde i više vrednosti od milion evra, vidimo kroz sve dozvole koje dobijaju ovde po ubrzanoj proceduri, besplatno. To ima samo za pojedine, za privilegovane u Srbiji. Nije se razvila jedna zemlja pod tutorstvom MMF. Pogledajte zemlje Latinske Amerike. Pogledajte zemlje istočne Evrope. Danas služe samo za pojedine svrhe obezbeđivanja jeftine radne snage. Mogu sutra da predstavljaju parking ili mesto gde će se naseliti neki migranti, kada ti migranti koji su došli iz Azije u Evropu, više zapadnoj Evropi ne budu potrebni, mogu da služe kao neki eksperimentalni poligoni za eksperimentisanje. Ajde da vidimo šta bi bilo kada bismo u ove države uveli ovo ili ono. To je sve. I istočne Evrope koje su ušle u EU i balkanske zemlje. Najvažnije mogu da služe samo, isključivo, kao baze NATO pakta. To isto čeka Srbiju ukoliko nastavi putem ovih integracija, a to da mi radimo iz naših interesa ujedinjavanjem u balkanski Šengen, zaista em što nije realno, nije istinito i nije nikako moguće predstaviti to kao zamenu za bilo šta što smo mi imali u saradnji sa EU.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Marinković.
Hvala. Vi dobro poznajete Kinu i prilike u Kini i politiku i njihov ekonomski razvoj. Tu ste u pravu da oni svoju strategiju ekonomskog i političkog razvoja zasnivaju na projekcijama, ne na pet ili deset godina, nego na sto godina. Tačno je, naravno, i ponosni smo na to što kineske kompanije ulažu u Srbiju, što grade infrastrukturu, što nam razvijaju metalske komplekse, rudarsko-topioničarski basen i jednostavno kada se svede račun oni imaju negde oko šest milijardi evra trenutno projekata investicija koje će realizovati u narednih nekoliko godina. To je sjajno za Srbiju i to jeste zasluga ove vlasti. To jeste zasluga predsednika i njegovog dobrog ličnog i kvalitetnog odnosa i dobre promocije Srbije kao povoljne ekonomske i poslovne destinacije na globalnom nivou. Verujte mi ne bi Kinezi, niti bilo ko drugi ulagao u Srbiju da Srbija nije bezbedna zemlja i da ne projektuju ono što je njima potrebno za tih narednih sto godina. Vi to vrlo dobro znate. Šta je Kinezima, Amerikancima i našim partnerima iz EU i bilo koje druge zemlje na svetu, koja investira ovde, šta je potrebno za tih 100 godina? Potreban je mir, potrebna je stabilnost, potrebna je infrastruktura, jer toliki novac ulagati, a da vi nemate predvidljivost, kada je u pitanju stabilnost regiona, bezbednost regiona. Danas pričamo o tome. Tu nam je ministar unutrašnjih poslova. Znači oni ne bi ulagali da ne projektuju da će Srbija biti stabilna, bezbedna i da je Srbija ključni igrač u regionu za obezbeđivanje te stabilnosti. Što se tiče ideje same i realizacije malog šengena mislim da je ona dobra i mislim da će pomoći Srbiji da bude još konkurentnija, da bude još bolja i ono što je najbitnije za domaće preduzetnike da proda što više roba i usluga. Mislim da ste tu zamenili teze kada rekli ono što je predsednik izjavio. Naravno, pa uvozićemo. Zašto da ne uvozimo ono što nemamo. Nemamo ribu, nemamo morske plodove koju recimo možemo da uvozimo iz Albanije. Ali ćemo izvoziti mnogo naših proizvoda, našeg znanja u Albaniju i merićemo to, nadam se desetinama i stotinama miliona evra. Što se tiče KiM potpuno ste zamenili teze. Prvo mali Šengen ne podrazumeva učešće tzv. Kosova u okviru tog malog Šengena, iako ja nemam ništa protiv i priželjkujemo naravno da se oni što pre urazume i skinu i povuku te anticivilizacijske takse na robu i usluge iz centralne Srbije od 100%, jer mi tamo izvozimo 500 miliona evra roba i usluga. I to jeste naš interes, ali kroz mali Šengen mi dajemo na znanje celom regionu, ali i celoj međunarodnoj zajednici sa kim možemo da sarađujemo, ko je država, a ko nije država. To radimo na svaki mogući način. I u Interpolu i u UNESKU i u svakom drugom međunarodnom forumu pa kada je u pitanju mali Šengen. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Nemam ja, naravno, ništa protiv da se uvozi ono što mi nemamo, ali predsednik Vučić nije govorio o ribi i morskim plodovima, nego je govorio o paradajzu. To ste trebali onda da kažete da mi u stvari nemamo paradajz, nemamo mogućnosti da proizvedemo to, pa ćemo da uvezemo iz Albanije. To je ono što je Vučić pričao, ako tako gledamo. S druge strane, mi, kažete predvidljivost treba za neke investicije. Treba. Kakva je bila predvidljivost uopšte u osnivanju ovog balkanskog Šengena i balkanske Unije? Nema nikakve predvidljivosti. To je bilo najavljeno jedan dan, a drugi dan smo se mi već dogovorili. Kosovo neće biti predstavljeno kao država u Draču. Edi Rama je najveći zagovornik nezavisnog Kosova. Baš ćemo da vidimo kako će Kosovo da bude predstavljeno u Draču i da li je moguće da Albanci nešto hoće da rade s nama, a da to nema veze sa nezavisnim Kosovom. Pa nije. Naravno da nije. Mi ne možemo da nadoknadimo one sne koje smo sanjali dvadeset godina o članstvu Srbije u EU kroz ovakve besmislene projekte, kao što su mali Šengen. Mi nismo izolacionisti. Mi ne želimo da sarađujemo samo sa jednom državom i jednom stranom sveta ili bilo šta u tom smislu. Mi želimo da sarađujemo sa svima, ali ukoliko mi ne moramo tu saradnju da platimo odricanjem našeg suvereniteta, teritorijalnog integriteta, nekih drugih stvari i nekih drugih političkih pritisaka. Mi to ne želimo. Za to se ne zalažemo. Ako je mogao jedan mali Island od 300.000 stanovnika da odlukom da prekine pregovore o pristupanju u EU demonstrira svoju suverenost, zašto Srbija od sedam miliona stanovnika, lider u regionu, nemački standard, švajcarske penzije, najuspešniji smo od svih, ne može to da uradi. To je zaista neobjašnjivo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić.
Dame i gospodo, važno je imati sluha za one amandmane koji suštinski ili formalno unapređuju kvalitet predloženog zakona. Pitanje putnih isprava je od izuzetne važnosti, kako u upotrebnom smislu, ali, isto tako, u celokupnom osećaju građanina da pripada određenoj državi. Jer, zapravo, kvalitet i snaga određene putne isprave direktno utiče na osećaj sopstvenog ponosa, samopouzdanja, dostojanstva i, moram reći, između ostalog, osećaja patriotizma. Jer, država drži granice, drži teritoriju, drži resurse, drži poluge moći, vlasti, uticaja. Međutim, država ukoliko ostane na nivou isključivo držanja, to nije onaj željeni nivo koga treba dostignuti na državnom i nacionalnom nivou. Država kada se uspe krunisati domovinskim statusom i postati domovina u punom smislu te reči za svakog građanina zapravo jeste prava država i ono što zasigurno njoj otvara blagostanje u budućnosti. Svakako da država ima mehanizme opstanka i upravljanja, ali domovinski osećaj je nešto više od pravnog mehanizma koji podrazumeva i obostrani osećaj, a pre svega osećaj građanina da u toj državi ima mogućnosti da do kraja baštini sopstvenu slobodu, sopstveno dostojanstvo, sopstvene posebnosti, kulturne, verske i sve druge. Svakako da su putne isprave tu od izuzetne važnosti, ali isto tako i mehanizmi komuniciranja i korišćenja tih putnih isprava, ponajpre na graničnim prelazima, ali i u drugim pozicijama. U tom pogledu, mi sa prostora Sandžaka imamo dodatno interesovanje za putne komunikacije, odnosno upotrebu putnih isprava, iz razloga što imamo tu granicu prema Crnoj Gori koja je zapravo podelila jedan prostor prilično neprirodno, potom upućenost na Bosnu i Hercegovinu, pa s druge strane sve ove probleme koji postoje sada prema Kosovu. Zato nam je od izuzetne važnosti da ukažemo na potrebu državnih vlasti nadležnih za ovu oblast da se dalje povede računa, recimo, prema Crnoj Gori, da se prošire kapaciteti graničnih prelaza, jer imamo začepljenja, pogotovo nekoliko meseci tokom godišnjih odmora, i na Brodarevu i na Mehovom kršu. To pitanje izuzetno negativno utiče na normalnu putnu komunikaciju ljudi sa toga prostora. Isto tako, imamo sve više onih građana koji nam se javljaju da se njihova imena na granicama nalaze u određenim registrima i da se oni zadržavaju, nekada kroz informativne razgovore, a nekada kroz neke druge provere. Razumem potrebu bezbednosnih službi da povedu računa na određene pojave, međutim, prema našim informacijama, u pitanju su neki veoma ugledni građani, ljudi sa visokim funkcijama u islamskoj zajednici. Ovim ukazujem Ministarstvu unutrašnjih poslova na potrebu da pojača neku vrstu stvarne informacije o određenim licima koja su pod određenim nadzorom, kako se ne bi stvarao efekat da se neselektivno ljudi stavljaju na određene liste, provere, bez osnova. Isto tako, pitanje novih graničnih prelaza na koje smo ukazivali ranije, isto je veoma važno, kao što su granični prelazi poželjni, granični prelaz između Tutina i Petnice prema Crnoj Gori, kod sela Đerekare, potom dva granična prelaza između Preševa i Kumanova. Dakle, ovo su sve veoma, veoma važni momenti koji bi zapravo trebali biti predmetom naše pažnje, s obzirom na ovu orijentaciju da zaista ova država dokaže i pokaže da joj je građanin ciljna grupa, da se njen kvalitet meri po tome koliko će ona biti servis građaninu, i za njegove materijalne, ali isto tako i za njegove nematerijalne potrebe i vrednosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, uprkos prehladi, ja ću probati da objasnim nešto oko "malog šengena". Mi, poljoprivrednici, kad idemo na pijac, na običnu pijacu, pijaca je tržište, vodimo računa o tome koliko ćemo robe poneti. Koliko ćemo mi robe poneti na tu pijacu zavisi od toga koliko ta pijaca ima potrošača. Dakle, koliko građana dolazi na tu pijacu da kupuje robu, toliko robe nosimo, svesni konkurencije, pa nekad i one nelojalne. Ne volimo damping, kad neko po povoljnijim uslovima tu robu prodaje. Sem što cenimo broj kupaca i količinu robe koju nosimo, mi svoju proizvodnju prilagođavamo broju kupaca na toj pijaci. Da bi robu izneli, moramo da proizvedemo. Da bi novac dobili, robu moramo da prodamo. Ako nema kupaca, onda nema ni potrebe da robu proizvodimo. Time imamo manji dohodak u domaćinstvu. Sve što sam rekao odnosi se na državu. Što veće tržište, to veća šansa za razvoj. Mi na CEFTA tržište, a potpis je bio 2006. godine, "malim šengenom" samo ubrzavamo transport robe, gde mi imamo suficit sa tim okolnim zemljama članicama CEFTE od skoro dve milijarde evra. Dakle, te dve milijarde evra dobiju naša preduzeća, dobiju naši poljoprivrednici, jer uglavnom artikal broj jedan su poljoprivredni i prehrambeni proizvodi. Ja ne dozvoljavam da seljaci, odnosno da mi pucamo u nogu svojim seljacima i da izađemo iz CEFTA tržišta, više volim da tu trgovinu ubrzamo, zato što će naši poljoprivredni proizvodi dolaziti svežiji, konkurentniji i tako dalje. Po pitanju Albanije važe zablude, obim trgovine sa Albanijom je mali, ali smo mu tu deset puta veći izvoznici, nego uvoznici. Znači, imamo deset puta povoljniji odnos između uvoza i izvoza. Inače, sa zemljama CEFTA, a „mali šengen“ se radi o određenom broju zemalja iz tog tržišta, naš uvoz je pokriven izvozom sa 304%. To znači da naši seljaci i naši gledaoci i preduzetnici znaju. Mi tamo prodamo tri puta više robe nego što kupimo, znači toliko više novca donesemo u svoju proizvodnju, a novac se proizvodi, a ne štampa. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Bolje je rešenje u postojećem zakonu, zato što će građani Srbije zaista biti zapanjeni ako ne prihvatite ovaj amandman, gospodine ministre, da ih MUP obavezuje na nešto što oni mogu, a i ne moraju da urade. U kojim slučajevima građani Srbije, a o tome su pisali i razni drugi portali, štampani mediji, naročito kada je u pitanju sezona godišnjih odmora i kada je potreba za novim pasošima veća kod građana Srbije zbog putovanja, kao što ste i vi danas rekli zbog toga što pojedine zemlje traže da rok važenja bude duži od šest meseci. Ovde imamo situaciju da vi sada u ovom Predlogu osnovnog člana 33. kažete da su građani dužni da u tim i tim situacijama podnesu zahtev za izdavanje novih pasoša. Koje su to situacije? Ako je promenjen lični opis korisnika, odnosno vlasnika pasoša u međuvremenu od vremena kada mu je pasoš izdat. Znate šta? Kamere, odnosno uređaji kojima se obavlja fotografisanje građana Srbije prilikom izdavanja pasoša su toliko precizne i, na kraju krajeva, vaš prethodnik u to vreme kada je ta oprema nabavljana prvi put u Srbiji, Ivica Dačić, hvalio se time da su toliko precizne i definišu izgled čoveka, da je, a pošto se pasoš izdaje na period od 10 godina, nemoguće je da se sad nešto njegov lični opis promeni. Evo, ja mogu da kažem da se vi nešto niste u proteklih 10 godina po izgledu vašeg lica promenili, ali ima ovde, ja poznajem neke ljude, pa i kod mene kolege i u drugim strankama koje poznajem i 10 i 20 godina, njima se malo promenio lični opis. E sad, građani mogu da to shvate ovako – aha, ja sam sada smršao 40 kilograma jer hoću da vodim računa o svom zdravlju, da li ja treba da idem da promenim to? Da li se to vidi na nečijem licu? Znate, to je toliko široko sad shvaćeno ovde. Ako je putna isprava, odnosno pasoš oštećen, vi kažete – dužan je građanin da to zameni. Supruga je stavila u mašinu za veš pasoš i oprala mužu i on kaže – šta si mi ovo, ženo, uradila? Ali, ne zna zakon, a onda on i razmišlja – možda uopšte više neće da putuje. Možda je uzeo pasoš, ali, eto, tu se našao, bio jednom, dva puta negde. Rekla sam vam, gospodine ministre, zaista proverite, jer ne znam kakva je sad situacija, u MUP-u Kragujevac, evo, pitajte gospodina Dašića ili gospođu Jasminu da vam kažu, ja mislim da ima baš dosta pasoša koje ljudi uopšte nisu preuzeli. Ima takvih pasoša koje poseduju i imaju kod svoje kuće. Ako se ovako nešto desilo, ne mora da opere mašina za veš, rastrgla ga mačka. Sad stvarno banalizujem, jer zaista on nije onda dužan to da uradi ako mu ta putna isprava neće trebati. Drugo je kad on treba da putuje i da to uradi. Na kraju krajeva, obavezan je svako da prijavi nestanak putne isprave. Sad, da li će da podnosi zahtev za zamenu ili će MUP samo da evidentira da taj pasoš više nije tu. Dakle, bolje vam je bilo rešenje iz postojećeg zakona, gde se lepo navode svi ti slučajevi kada je to potrebno da se uradi, ali ovo zaista ne mogu da prihvatim, toliko je široko shvaćeno i može da bude tumačeno što se tiče bitnije promene izgleda lica. Da li to znači da neko, ne daj Bože, treba da ima neke ožiljke na licu ili da je imao nekakve transformacije itd? Znate, to je popularno kod nekih sada da to rade i nemam ništa protiv toga na sebi da menjaju tako izgled svog lica, ali ako je to tako drastična promena, to je u redu, ali da kažete – ako je promenio, a znate i sami, gospodine ministre, osetljiva je i ta tema, da nekome to može da se desi iz nekih drugih, nažalost, zdravstvenih razloga i sad mi kažemo – dužan je ako se, evo, i to je razlog, na kraju, kad sam i to morala da uzmem kao primer, da neko izvrši zamenu pasoša. Bolje je ono rešenje gde se kaže da to treba da uradi u tim i tim, odnosno da može. Znači, može, ali ne mora, a ne da se obavezuje da to uradi.
Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kolega koji je podneo ovaj amandman tražio je brisanje člana 8. ovog Zakona, a bez da smo čuli neki drugi predlog kako bi se ovaj zakon eventualno poboljšao. Dakle, član 8. je posebno važan član zakona i brisanjem ovog člana zakona, a bez neke druge alternative mi bismo došli u situaciju da imamo jedan zakon koji bi bio nepotpun. U stvari, apsolutno bi bilo nemoguće usvojiti jedan ovakav zakon bez člana 8. Dakle, član 8. definiše da se na zahtev lica novi pasoš može izdati i pre propisanog zakonskog roka članom 27, a to je rok od šest meseci do isteka važenja pasoša i, naravno, uz uvećane cene obrasca pasoša, znači uz veću nadoknadu. Takođe, definiše se da lice koje poseduje putnu ispravu čiji rok nije još uvek istekao je dužno da tu putnu ispravu zameni ukoliko je ona oštećena, ukoliko je popunjena ili ukoliko je dotrajala. Još jednom ponavljam, ako bismo izbrisali član 8. prosto zakon ne bi bilo moguće usvojiti. Zahvaljujem.
Po amandmanu, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Imala sam pravo na repliku, jer je koleginica Pešić potpuno pogrešno shvatila moje argumente zašto treba ministarstvo da prihvati ovaj amandman. Gospođo Pešić, danas raspravljamo o amandmanima na izmene i dopune Zakona o putnim ispravama. Da li to razumete? E sad, vi imate član 8. na koji kolega Ljubenović reaguje i traži da se on briše, ali to ne znači da neće biti tog člana, jer to nije član samo u osnovnom zakonu. Evo, tu je gospođa Rakić, neka vam objasni ili neko od pravnika. To je osnovni zakon i član 33. i mi upravo tražimo, ja ne znam, vi ste to pripremili da pričate, ali mogli ste malo da slušate pre toga mene. Četiri puta sam ponovila da je u osnovnom zakonu član 33. bolje rešenje i da treba da ostane. Taman posla da to bude zakon bez takve definisane situacije, a da se briše ovaj član 8, jer to je, zapravo, član kojim se na drugi način reguliše ovo, tako da ako bi sada ministar rekao, otkud vi znate, možda će skupštinska većina, prihvatamo amandman gospodina Ljubenovića, apsolutno će u zakonu ostati član 33. ali onaj prethodni, koji reguliše način na koji dolazi do zamene pasoša.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ja sam zaista malopre bila šokirana i čula sam šta je koleginica Nataša Jovanović rekla koleginici Pešić, ali ovo je zaista takvo neznanje, takvo nepoznavanje Poslovnika i sada se pitamo koju težinu imaju zakoni za koje glasaju ovakvi narodni poslanici. Ništa lično, ne želim nikog da uvredim, ali koleginica kaže da ako se prihvati amandman da se briše član 8, da će zakon biti bez člana 8. Šta, biće na štakama? Faliće mu jedna noga? Pa, neverovatno je. Član 8, koleginice? Koliko godina ste narodni poslanik? Da li vam je ovo drugi mandat. Član 8. govori zapravo o članu 33. Ako se briše član 8, ako se prihvati naš amandman, član 33. opet postoji, a član 8. je neki deveti tekst u odnosu na ovo u tom osnovnom zakonu. Zaista neverovatno nepoznavanje, neznanje. Vi se ljutite kada mi nekada kažemo da smo uvereni da vi ne znate ni kako se zove zakon o kojem govorite, a mi danas čujemo nešto što je prosto neverovatno. Ja sam ne znam koliko mandata narodni poslanik i verujte, ovakvu količinu neznanja, što se tiče primene Poslovnika, ja nisam čula. Ovo je krajnje dobronamerno ljudi moji, pogledajte malo bar do kraja ovog mandata, ne znam koga će Vučić otkačiti, onih 30% obećanih, koji će proprane da dovede itd. kako je i sam rekao, ali gledajte nešto da naučite. Ne možete izaći posle jednog ili dva mandata a da ne znate šta je predlog zakona, šta je predlog izmena i dopuna zakona. Vi imate partijski zadatak da imate svaki dan određenu mantru, imate papir na kojem piše to što treba da kažete i kad se desi nešto u raspravi od strane poslanika opozicije SRS, pre svega, i uglavnom, onda vi ne umete da nešto promenite nego i dalje čitate to što vam je napisano i zaista ispadne strašno. Strašno za uši, za mozak ono što smo malopre slušali. Ja sam jedanputa kada ste, ne vi lično koleginice, nego je bilo više poslanika vlasti, koleginica koje su čitale, ja sam stvarno rekla da ću jedanput na pauzi da krenem kroz klupe i umesto tog papira da vam ubacim recept za gibanicu i verujem da biste počeli da ga čitate. Dokaz je ovo što smo danas čuli. Dakle još jedanput, ako se prihvati amandman i član 8. se briše, član 8. postoji u osnovnom zakonu, draga koleginice, a član 33. na koji se ovo odnosi takođe ostaje i ne menja se. To je suština, možda nije baš lako za shvatiti, ali ako treba ponoviću još jedanput.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Kolega Arsiću, da li smem, zaista ovo malopre je bilo poučno, ali dobro. Gospodine ministre, sloboda kretanja i nastanjivanja je Ustavom predviđeno za svakog građanina i to je nešto što ne može da se uskraćuje. Ni jedan zakon ne može kasnije da ta prava smanji. Međutim, pod tačno određenim uslovima i to je dobro što ovaj zakon predviđa, kada se određenoj osobi koja da nije tih uslova ograničavajućih, imala bi pravo na putnu ispravu. Da pomenem, ovde se podnosi amandman na član 9. a koji se odnosi na član 35. važećeg zakona, da ne bih opet slučajno neko natrčao i kaže se – naslov iznad tog člana, odbijanje zahteva za izdavanje putne isprave. To ima predviđeno u pet slučajeva kada se putna isprava, ukoliko se podnosilac zahteva za njeno izdavanje nije do tada imao ili je imao pa je ona istekla, neće odobriti. To je ukoliko se protiv određenog lica sprovodi istraga, ako je izrečena uslovna kazna od tri i više meseci, dok se ta kazna ne reguliše. Zatim, ima ako je međunarodnim aktom zabranjeno određenom licu da putuje, takođe se neće izdati putna isprava i zbog sprečavanja širenja nekih zaraznih ili drugih bolesti, u slučaju regulisanja vojne obaveze. To su slučajevi kada nadležan organ za izdavanje putne isprave neće odobriti licu koje je tražilo putnu ispravu, ali imamo i novi stav 6. tog člana 9. koji kaže – ako lice već poseduje važeću putnu ispravu koja je oduzeta od strane nadležnog organa radi vođenja postupka, dok postupak traje. Tu je tačka. Mi predlažemo da se umesto tačke stavi zarez i dodaju reči – zahtev će biti odbačen zaključkom. Između odbijanja i odbacivanja postoji suštinska razlika. Ako se nešto odbija, znači da nadležni organ, sud, u ovom slučaju Ministarstvo unutrašnjih poslova, meritorno odlučuje o zahtevu. Znači, to jedna misaona operacija, jedna voljna operacija, on odlučuje meritorno i već su ovde zakonom predviđeni uslovi u kojima ne može da dobije i to je tačka. Ako on već poseduje putnu ispravu, ali se vodi određeni postupak, ovde to staviti u slučajeve kao kad već postoje ograničenja zbog kojih on ne može da dobije putnu ispravu, onda to ne bi bilo u redu. Pravnički ne bi bilo u radu, tu je i kolega Martinović, on će se sigurno saglasiti sa tim da ovde mora da se doda deo rečenice da bi to bilo potpuno ispravno. Kada ste intervenisali, gospodine ministre, na član 30. ili član 7. predloga zakona pa ste rekli da ste ostavili mogućnost da građanin prikupi sva dokumenta koja su potrebna za izdavanje putne isprave, kažete ponekad i ovo može da bude brže od države. Mislim da to nije u redu. Kakva nam je država i nije Ministarstvo unutrašnjih poslova nadležno za ovu vrstu javnih poslova, u takvoj situaciji, da i pretpostavlja da će neko to da uradi pre. To može da se nađe za raspisanu nagradu, možda bi se i to desilo, ali u najkraćem roku, ako vi to uradite, onda nema potrebe za tim. Dalje ste gospodine ministre pričali o ulaganjima u Srbiji. Zamolio bih vas kao potpredsednik Vlade, ovo sada nema mnogo veze sa onim što je vaše osnovno zanimanje kao ministra policije, da malo pokušate da pomognete kao potpredsednik Vlade da ovaj kapital, odnosno ulaganja koja su do sada stizala do Šapca, Loznice, malo produžimo do Malog Zvornika, Ljubovije, Bajine Bašte i Krupnja ili možda moramo da oženimo nekog ministra ili da udamo neku gospođu ministra u ta mesta da bi bili zetovi i snajke, da bi onda mogli da računamo na taj kapital. Ovo je rečeno na jedan, ne bih rekao potpuno šaljiv način, ali na način da bi vi to mogli da zapamtite i da tom delu opština pokušate pomoći u tom smislu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite, kolega.
Hvala, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, moja amandmanska intervencija se odnosi na službu granične kontrole i granične policije, gde sam na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama ispred SRS, podneo amandman na član 10. Predloga zakona, gde se traži brisanje istog, sa obrazloženjem da se predlog suštinski ne razlikuje od postojećeg teksta. Granična policija je organ nadležan za kontrolu prelaska granice, a to je već regulisano u članu postojećeg Zakona, član 38. U već pomenutom članu se navodi da će granična policija sve putne isprave, koje privremeno oduzme prilikom vršenja poslova granične kontrole, dostaviti policijskoj upravi ili stanici koja je izdala putnu ispravu. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama predviđeno je nekoliko novina, od kojih bih, recimo, pozdravio rasterećenje građana u slučajevima kada je potrebno oglašavanje putne isprave nevažeće, gde se napušta dosadašnja praksa oglašavanja u „Službenom glasniku“, već se to sada pojednostavljuje tako što se sada oglašava na internet stranici resornog ministarstva, čime se građani oslobađaju dodatnog troška i nameta koje su do sada imali. Moram da priznam da je i ovako mala pomoć za i onako preskromni budžet građana svakako dobro došao. Uz to još da dodam da s obzirom kako funkcionišu naše službe, gde su redovi, nervoza uobičajena slika, to je svakodnevnica. Građani ne samo da će uštedeti svoj novac, sačuvaće i svoje živce i svoje dragoceno vreme. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Na član 12. amandman je podneo Odbor za odbranu i unutrašnje poslove. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Molim predstavnika predlagača da se izjasni o amandmanu. Izvolite.
Prihvatam u ime Vlade ovaj amandman.
Zahvaljujem. Prihvatanjem amandmana od ovlašćenog predstavnika predlagača zakona, amandman je postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 12. stav 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama zakona o putnim ispravama. Moj amandman se odnosi na član 41. postojećeg zakona. Iako je suština mog amandmana pravno-tehničkog karaktera, ja ću iskoristiti priliku da kažem nešto za šta smatram da je veoma važno kada je u pitanju ovaj zakon. Putne isprave su veoma važna stvar na osnovu kojih se vrši identifikacija svakog pojedinca. Prva stvar koja pada u oči kod ove vrste identifikacije svakako je naziv države koja je izdala putnu ispravu. Mi imamo tu nesreću da je deo teritorije naše države okupiran i na kojem država Srbija nema realno kontrolu, ali na toj teritoriji žive naši građani. Tu, pre svega, mislim na one građane koji državu Srbiju doživljavaju kao svoju otadžbinu i one građane koji su lojalni državi Srbiji. Veliki broj građana koji živi na KiM ima problema sa organima države Srbije nadležnim za izdavanje putnih isprava. Pošto sam rođen na Kosovu i Metohiji i dalje živeo sve do nasilnog egzodusa, govorim iz iskustva mnogo mojih zemljaka. Javlja mi se veliki broj mojih Gnjilanaca i ostalih građana koji žive na Kosovu i Metohiji, tražeći od mene pomoć upravo iz oblasti koja predstavlja predmet ovog zakona. Ti građani i dalje nailaze na velike probleme, kada su u pitanju putne isprave, što smatram nedopustivim. Zato smatram da vlast mora obratiti posebnu pažnju prema ovoj kategoriji naših građana, a ne da im otežava ionako težak položaj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Pošto završavamo raspravu o ovom Predlogu zakona, bitno je, pre svega, radi javnosti, malo smo se udaljavali od teme, što je naravno dobro, jer zato služi Narodna skupština, da podsetimo da smo danas raspravljali o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama i da građani ne očekuju da smo se mi bavili nekim epohalnim stvarima. Ovo su, tako, kozmetičkih par izmena, suštinskih izmena u ovom predlogu zakona nema. Generalno, stav SRS i svakom ministru to govorimo, ako imate potrebu da menjate neki zakon, ako imate potrebu da to radite dva puta, kao što je u ovom slučaju, i ako ta promena nije samo, ne znam, produžavanje nekog datuma, onda zaista treba da se ozbiljno razmotri da se taj zakon predloži u potpuno novom obliku. Naravno, ono što je bilo dobro u onom zakonu koji se menja treba da ostane. Znate, da ste tako radili, onda bi i poslanici vlasti koji će glasati za ovaj zakon, bilo bi im potpuno jasno za šta glasaju i o čemu se zapravo raspravljalo. Videli ste malopre kakva je zabuna nastala oko toga zato što ste predložili izmene i dopune zakona. Dakle, mi srpski radikali smo predložili popriličan broj amandmana. Imamo više amandmana nego što zakon ima članova, zato što smo na neki član ulagali i više, podnosili i više amandmana i podnosili smo i na neke stavove na koje vi niste intervenisali, jer po Poslovniku takvu mogućnost imamo. Žao nam je što niste prihvatili amandmane, ne zbog nas, nama nije problem što smo ove amandmane pisali, ni što smo ih ovde obrazlagali, žao nam je zašto što ćemo, bojim se, čitati u novinama kako je neki otac ili neka majka neodgovorni, kako su oteli dete onom drugom roditelju, a traje postupak oko utvrđivanja starateljstva, zato što ste zakonom dozvolili da samo jedan roditelj može izvesti iz države. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto sam već pokušavao da objasnim zašto su veća tržišta veće šanse za razvoj, zašto bi, recimo, Kinezi, Rusi, želeli više da investiraju u Srbiju, to može da bude razlog zato što se lakše putuje, lakše dobijaju radne dozvole prilikom investiranja, zato što možete da investirate u više država i zato što imate više potrošača i svoju investiciju planirate spram broja potrošača i ona, ukoliko je u Srbiji, je svakako veća po obimu za 20 miliona ljudi, ako je CEFTA tržište u pitanju, ili ako je EU u pitanju za daleko veći broj ljudi. To je razlog zašto bi investitori poželeli da dođu u Srbiju. Gospodine ministre, po pitanju olakšanog prelaska preko granice, ništa nije sporno, ali se mora voditi računa o ljudima poput Kurtija, Jugoslava Ćosića, Rame itd. Danas u štampi piše da je Jugoslav Ćosić iz Albanije, iz kosovskih izvora dobio 249.000 evra. Moramo paziti i na terorističke grupe, na protok novca. Morate paziti i na Boška Obradovića. On je sklon da sa Hilandara uzme 5.000 evra i da ih ne prijavi i unese u Srbiju. Morate da pripazite, a ja verujem da je policija uradila svoj posao, morate da pripazite i na neefikasno tužilaštvo. Vi se svakako sećate da je za Boška Obradovića postojala osnovana sumnja da je novac iz budžeta namenjen političkoj stranci Dveri u iznosu od 35 miliona, preko preduzetničkih radnji svojih članova, ispumpao i stavio u svoj džep. Za taj novac Boško Obradović je kupio stan na Vračaru, odnosno na Dedinju, u kome stanuje i koji je registrovao na fizičko lice svog prijatelja koji na toj adresi ima građevinsku firmu. Dakle, taj novac je bio namenjen za izbornu kampanju, trebao je da se neutrošen vrati u budžet Republike Srbije. On ga je stavio, preko preduzetničkih radnji, u svoj džep. To kriminalno delo je Boška Obradovića, kad je uvideo da mu je policija na tragu, to je bio razlog da se priključi koaliciji Dragana Đilasa i da danas najsurovijim lažima napada funkcionere, Vladu Srbije, a bogami, ja ću reći, i državu Srbiju, želeći da kredibilitet države, po pitanju, recimo, izvoza oružja, dovede u pitanje i na takav način konkurenciji u prodaji naoružanja i municije olakša put, a svakako, to neko plaća, kao što su plaćali Jugoslava Ćosića da Kurtija predstavlja u Srbiji kao poželjnu političku ličnost, da je Srpska lista problematična zato što tamo predstavlja državu Srbiju, da Olivera bez svake sumnje su ubili Srbi. Sve je to ono što smo slušali na N1 televiziji. Verujem da je novac koji je Jugoslav Ćosić primio iz američke ambasade, da novac koji je završio u njegovoj firmi, na njegovim ličnim računima i povezanim licem sa njim, u iznosu od preko 1.400.000 evra, bio razlog zašto se neke emisije organizuju, zašto se kriminalizuje država Srbija, njeni funkcioneri i sumnjiče da su oni, a ne Albanci, ubili Olivera Ivanovića, iako su ga, i sam Kurti proglasio teroristom, nekoliko puta zatvarali, pokušavali da ga osude. Jugoslav Ćosić, njegova televizija, neregistrovani mediji u Srbiji, zahvaljujući upravo novcu koji se unosi iz Albanije, iz američke ambasade, žele svu tu krivicu da prebace na državu Srbiju, njene funkcionere i cilj je jasan – destabilizacija u korist naših protivnika. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stavu 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem četvrtak, 14. novembar 2019. godine, sa početkom u 15.30 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum, te vas molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutan 131 narodni poslanik. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je prihvaćen Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na amandmane. Stavljam na glasanje amandman na član 1. narodnog poslanika Dubravka Bojića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. narodnog poslanika Nemanje Šarovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. narodnog poslanika Ružice Nikolić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. narodnog poslanika Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 3. narodnog poslanika Marijana Rističevića. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 3. narodnog poslanika Petra Jojića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 5. narodnog poslanika Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 6. narodnog poslanika Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 7. narodnog poslanika Srete Perića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 7. narodnog poslanika Nikole Savića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 8. narodnog poslanika Tomislava Ljubenovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 9. narodnog poslanika Srete Perića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 10. narodnog poslanika Zorana Despotovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 11. narodnog poslanika Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 11. narodnog poslanika Marijana Rističevića. Zaključujem glasanje: za – deset poslanika. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje amandman na član 12. narodnog poslanika Nemanje Šarovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 12. narodnog poslanika Filipa Stojanovića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 13. narodnog poslanika Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 14. narodnog poslanika Milorada Mirčića. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 15. narodnog poslanika Aleksandra Šešelja. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 15. narodnog poslanika Vjerice Radete. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama, u celini. Zaključujem glasanje: za – 132 poslanika. Konstatujem da smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o putnim ispravama. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o izmeni Sporazuma o operativnoj i strateškoj saradnji između Republike Srbije i Evropske policijske kancelarije, u celini. Zaključujem glasanje: za – 133, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije i Ministarstva za unutrašnju bezbednost Sjedinjenih Američkih Država o unapređenju saradnje u cilju sprečavanja putovanja terorista i borbe protiv nezakonitih migracija, u celini. Zaključujem glasanje: za – 133, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Agencije Evropske unije za saradnju u sprovođenju zakona o upućivanju oficira za vezu, u celini. Zaključujem glasanje: za – 133, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Tunis o zameni i korišćenju vozačkih dozvola, u celini. Zaključujem glasanje: za – 132 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Bugarske o saradnji u oblasti zaštite od prirodnih i izazvanih katastrofa, u celini. Zaključujem glasanje: za – 133 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe i Dopunskog protokola uz Sporazum između vlada država učesnica Crnomorske ekonomske saradnje o saradnji u pružanju pomoći u vanrednim situacijama i hitnom reagovanju na prirodne i izazvane katastrofe, u celini. Zaključujem glasanje: za – 133 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku da se za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije izabere Nebojša Perić. Zaključujem glasanje: za – 132 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova izabrala Nebojšu Perića za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da lista kandidata za izbor članova Saveta Komisije za zaštitu konkurencije sadrži isti broj kandidata kao i broj članova koji se biraju. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Danijela Bokan. Zaključujem glasanje: za – 132 poslanika, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština izabrala Danijelu Bokan za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Miroslava Đošić. Zaključujem glasanje: za – 133 poslanika, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova izabrala Miroslavu Đošić za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere dr Siniša Milošević. Zaključujem glasanje: za – 132 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova izabrala dr Sinišu Miloševića za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Saveta guvernera Narodne banke Srbije, u celini. Kandidat je dr Nikola Martinović. Zaključujem glasanje: za – 131 poslanik, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru člana Komisije za hartije od vrednosti, u celini. Kandidat je Marija Đorđević. Zaključujem glasanje: za – 133 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Dozvolite mi da, u ime narodnih poslanika i u svoje ime, čestitam izabranim nosiocima funkcija na izboru i da im poželim puno uspeha u njihovom daljem radu. Prelazimo na povrede Poslovnika. Narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 11 časova i 55 minuta, ukazala je na povrede članova 27, 106, 104. i 32. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 11 časova i 58 minuta, ukazala je na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 1 minut, ukazao je na povrede članova 107, 106. i 105. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 4 minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Hvala. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 15 minuta, ukazao je na povredu člana 112. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 23 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 34 minuta, ukazao je na povrede članova 106. i 107. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 53 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodna poslanica Vjerica Radeta, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 12 časova i 57 minuta, ukazala je na povredu člana 32. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 13 časova i 3 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 13 časova i 8 minuta, ukazao je na povredu člana 27. stav 1. Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 13. novembra 2019. godine, u 13 časova i 16 minuta, ukazao je na povredu člana 109. stav 1. alineja osma Poslovnika. Molim da se izjasnite. Niko se ne izjašnjava. Smatramo da Poslovnik nije prekršen. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini.