Poštovani poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 95 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad propisani odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, Narodna skupština radi na osnovu člana 286. stava 2. Poslovnika Narodne skupštine, koji kaže da izuzetno predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima pravo iz stava 1. koje se odnosi na traženje obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze. Dakle, da može ovo pravo ostvariti i na sednici Narodne skupštine usmeno, u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta, utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pre nego što dam reč prvom od narodnih poslanika prijavljenih da koriste svoje pravo iz člana 286, na osnovu člana 90. stav 2. i člana 87. dajem dva obaveštenja. Prvo obaveštenje tiče se današnjeg datuma. Danas je 25. novembar, od strane UN proglašen Danom borbe protiv nasilja nad ženama. Imam zadovoljstvo da vas obavestim, ukoliko do vas još nije stiglo to obaveštenje, da je predsednica Odbora za ravnopravnost polova Narodne skupštine, narodna poslanica Gordana Paunović Milosavljević, u 11.00 časova, danas, u maloj sali, zajedno sa drugim članovima i članicama Odbora, organizovala javno slušanje ''Uloga medija u borbi protiv nasilja nad ženama''. Pozivam sve narodne poslanike, koji nemaju drugih obaveza ili obaveza u toku sednice, da prisustvuju ovom skupu, u organizaciji i na poziv predsednice Odbora za ravnopravnost polova, narodne poslanice Gordane Paunović Milosavljević. Drugo obaveštenje tiče se toka rada našeg današnjeg dana. Na osnovu člana 87. danas ćemo raditi i posle 18.00 časova. Nakon što se obavi tok sednice na osnovu člana 286, preći ćemo na otvaranje 12. tačke dnevnog reda i tada, ukoliko se završi pre 14.00 časova, biće određena pauza koja će trajati do 14.00 časova, kada ćemo preći na pretres u pojedinostima, a po tačkama dnevnog reda koje su bile predmet našeg zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa. U 16.00 časova danas, pošto je poslednji četvrtak u mesecu, otpočeće sednica sa prisustvom članova Vlade, postavljanjem poslaničkih pitanja, koja će trajati do 19.00 časova, nakon čega ćemo nastaviti raspravu u pojedinostima, odnosno pretres u pojedinostima. Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Riza Halimi ima reč.
Hvala vam gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, u aprilu ove godine uputio sam pitanje MUP o tome da veliki broj porodica iz Medveđe, Bujanovca i Preševa, čija su deca rođena u porodilištima Prištine i Gnjilana, ne može da registruje svoju decu u matičnim knjigama rođenih u ovim opštinama. U toku juna sam dobio odgovor da apsolutno ne postoji takav problem. Međutim, paralelno se odvija jedan drugi proces koji je pokrenuo opet MUP, Direkcija policije u Vranju. U saopštenju od marta ove godine se saopštava da je protiv direktora doma zdravlja Hasana Bajrama iz Bujanovca, jednog broja lekara, medicinskih sestara, kao i protiv rukovodstva jedne privatne ordinacije dr Đikić pokrenut postupak, da je to pokrenuto preko MUP, a zatim je i javno tužilaštvo u Vranju podnelo optužni predlog protiv istih lica. Tema ovih optužnih predloga se zapravo tiče upravo problematike upisa registracije dece rođene u Prištini i Gnjilanu, a čiji su roditelji iz Bujanovca, Preševa i Medveđe. Tu se navodi da su izdati specijalistički izveštaji meštankama albanske nacionalnosti sa područja opštine Bujanovac da su se porodile u svojim kućama, iako su se porodile na području KiM. Time je omogućeno upisivanje 16 dece u matične knjige rođenih opštine Bujanovac i ostvarivanje prava na roditeljski i dečiji dodatak, kao i na izdavanje ličnih dokumenata. Ovo je problematika o kojoj pokušavam i preko kasnijih poslaničkih pitanja da tražim od nadležnih organa rešenja, jer trenutno rešenja nema. Činjenica je da u jednoj porodici koja živi na tom području, otac i jedan sin imaju prebivalište, građani su ove države, a žena i drugo dete ili ćerka ne mogu da steknu to pravo. Članovi jedne iste porodice, uži članovi žive u Bujanovcu, Preševu i Medveđi, a nisu svi državljani. Ova država im ne priznaje državljanstvo, ne daje prebivalište. Na osnovu toga se ne mogu dobitidokumenti, ni lična karta, ni putna isprava. Ono zbog četa se sad i pokreće sudski postupak, u pravcu da su određene porodice za svoju decu ostvarili pravo na dečiji dodatak, ostvarili pravo na te dokumente, pokreće se postupak protiv lekara, protiv rukovodioca jedne zdravstvene ustanove. Mislim da je ova situacija apsolutno nenormalna. Tražim hitna rešenja. I u prethodnoj diskusiji kada smo govorili o problemima oko rebalansa izneo sam da se ova životna pitanja ne mogu rešavati prvo administrativnim merama samo MUP, ne mogu se rešavati samo represivnim merama i ovakvim optužnim predlozima i kaznama koje bi po ovom redosledu trebalo sud sada da izrekne, jer je u pitanju jedan širi problem koji se tiče perioda od 1999. do 2001. godine, kada je na ovom području bilo oružanih sukoba i, na kraju krajeva, zvanično je bilo proglašeno vanredno i ratno stanje. Ti se problemi vuku iz tog vremena i onda sledi i druga problematika – nepriznavanje dokumenata koji se izdaju na teritoriji Kosova. Sada je problematika i sa penzionim fondom. I to sam dva puta ovde pokrenuo. Život ide, ljudi umiru, a ne mogu da ostvaruju svoja osnovna ljudska prava na penziju, na dečiji dodatak i na dokumenta. Tražim da se ova problematika razjasni, tražim i od MUP i od Ministarstva pravde i od cele Vlade da se ozbiljnije pozabavi ovom problematikom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pre nego što dam reč sledećem prijavljenom govorniku, zbog lapsusa, još jedno izvinjenje, samo da ponovim na osnovu člana 87. tok našeg današnjeg rada, nakon završetka rasprave po 12. tački dnevnog reda, 13. izvinite, 13. tačka dnevnog reda će biti otvorena nakon rasprave po članu 286. biće određena pauza koja će trajati do 14.00 časova. U 14.00 časova će biti otvorena rasprava u pretresu u pojedinostima o tačkama o kojima smo završili zajednički načelni jedinstveni pretres. Od 16.00 do 19.00 časova će biti održana sednica Poslanička pitanja, a nakon 19.00 časova ćemo nastaviti pretres u pojedinostima o tačkama o kojima smo završili zajednički načelni i jedinstveni pretres. Narodni poslanik Nebojša Ranđelović ima reč.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, želim da postavim pitanje premijeru Cvetkoviću i ministru Čipliću, tiče se formiranja nacionalnih saveta, konkretno Nacionalnog saveta Bošnjaka. Ovo pitanje najpre želim da postavim kao građanin i poslanik, potom kao član Zakonodavnog odbora ovog parlamenta i na kraju, kao profesor Pravnog fakulteta. U svim tim svojstvima mogu samo da izrazim čuđenje za postupke Vlade i nadležnog ministra, jer njihovi postupci ne prkose samo pravnim standardima, već prkose zdravom razumu. Da podsetimo, nakon izbora za nacionalne savete nije bilo problema kod formiranja ni jednog nacionalnog saveta, sem kod Nacionalnog saveta Bošnjaka. Očigledno se Vladi nije dopala proporcija, odnosno odnos snaga izabranih kandidata nakon izbora i onda je Vlada otvorila začarani krug neformiranja ili odlaganja formiranja nacionalnog saveta i pratećih organa. Vladi nije bilo dovoljno što su organi ove države, birani u ovom parlamentu, konstatovali sve anomalije u ovom procesu. Poverenik za ravnopravnost je jasno utvrdio diskriminaciju u postupku izbora i formiranja Nacionalnog saveta Bošnjaka, i Zaštitnik građana, takođe i Poverenik za slobodan pristup informacijama koji je čak podneo i krivičnu prijavu za falsifikovanje upisa u posebni spisak. To Vladi i ministru Čipliću nije bilo dovoljno. Postupak je nastavljen tako što se tražio razlog da se savet u ovakvom sastavu ne formira. Došli smo sada do toga da se najavljuje Zakonodavnom odboru zahtev za tumačenje člana 98. Zakona koji reguliše postupak formiranja izbora i formiranja nacionalnih saveta, jer izgleda da Vlada nema drugi izlaz. Želeo bih da podsetim da je taj plan zakona, kao i čitav zakon, eksplicitno jasan, da nema potrebe ni za kakvim tumačenjem, a da oni koji žele da posegnu za eventualnom mogućnošću aktiviranja blanko ostavki treba da se sete kakvu je odluku doneo Ustavni sud i šta su evropski standardi. Zbog toga ću konkretno formulisati pitanje – zašto se odlaže formiranje saveta Bošnjaka i pratećih organa? Zbog čega Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo imaju dvostruke standarde prilikom formiranja Nacionalnog saveta Bošnjaka ili ćemo konstatovati da za Vladu Srbije ipak postoje Bošnjaci prve i druge kategorije? Hvala.
Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim pitanje ministru poljoprivrede Saši Draginu i premijeru, ako je još premijer, Mirku Cvetkoviću. Pre dve sedmice u Srbiji je prvi put započela nacionalna vakcinacija divljih životinja protiv besnila. Ovu aktivnost platila je EU. To je u redu, s obzirom da Srbija u poslednjihnekoliko godina na celoj teritoriji ima velikih problema sa besnilom divljih životinja, naročito lisica i da u tom lancu dalje mogu biti ugrožene domaće životinje, što se i dešavalo, a bogami infekcija može da se prenese i na ljude. Ono što je sporno u celoj ovoj aktivnosti je činjenica da se niko od nadležnih, baš niko, a nadležno je prvo Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva i ministar istog ministarstva gospodin Saša Dragin, niko od njih se nije oglasio u javnosti, niko javnost nije upozorio na aktivnost koja sledi i koja će slediti narednih pet godina, niko nije objasnio kako će se to dešavati, kakva je dinamika poslova i niko nije objasnio građanima da li postoji opasnost po zdravlje građana Srbije i po zdravlje njihove dece, a nije zanemarljivo, pošto se ova aktivnost uglavnom dešava u ruralnim područjima, ni zdravlje domaćih životinja. Ono što je najvažnije, a što bi građani trebalo da znaju, da li je mamac, odnosno vakcina koja se nalazi u tom mamcu i koja se izbacuje iz aviona, bezbedna, da li može da ugrozi zdravlje građana i da li je opasna po zdravlje građana? Stručnjaci upozoravaju da je najvažnije u ovoj aktivnosti, u ovoj vakcinaciji, to da građani budu upoznati sa činjenicama koje će se događati u vezi sa ovom vakcinacijom. Naročito moraju da budu upoznati sa merama opreza, a to je ono što ovoj aktivnosti nedostaje. Tim pre što će se vazdušna kampanja sprovoditi pet godina na teritoriji cele Srbije, jer cela Srbija je imala problema sa besnilom divljih životinja u proteklih nekoliko godina, naročito će biti aktivnost vezana za centralnu Srbiju, koja je imala najviše problema. Aktivnost će trajati pet godina. Iz aviona će se izbacivati mamci na svakih 250 metara i bilo bi poželjno da građani o tome nešto znaju, tim pre što, recimo, na sajtu Ministarstva poljoprivrede, ako je to način obaveštavanja, kažu istraživanja da samo polovina građana Srbije može da pogleda sajt Ministarstva poljoprivrede, samo toliko njih ima kompjutere, a ne verujem baš da oni koji su ovom aktivnošću naročito u kontaktu, kao što su ljudi koji žive u ruralnim područjima, gledaju isključivo sajt Ministarstva poljoprivrede. Dakle, ovakvo obaveštenje stoji – u slučaju kontakta sa mamcem, vakcinom, odmah operite ruke toplom vodom i sapunom i posavetujte se s lekarom. Stručnjaci dalje upozoravaju građane da ne smeju da diraju, okreću i pomeraju mamce vakcine. Zašto građani Srbije nisu upoznati sa činjenicom da se ova aktivnost sprovodi na njihovoj teritoriji? Zašto nisu upoznati sa merama opreza po ljude i po domaće životinje? Vrlo je važno, zašto nisu upoznati sa činjenicom koje su to mere opreza potrebne? Drugim rečima, zar pre samog čina vakcinacije nije bilo potrebno sprovesti obrazovanje stanovništva, zar nije bilo potrebno obići škole i upoznati decu sa onim što sledi i kako treba da se ponašaju kada pronađu vakcinu, zar nije bilo potrebno, sem samo na sajtu, nešto malo i na televiziji reći, pokrenuti medijsku kampanju, napraviti emisije, spotove, flajere? Moje pitanje vezano za ministra poljoprivrede i za premijera je – ko je to odlučio da građani Srbije ne treba da znaju kako treba da zaštite svoju decu, svoje zdravlje i svoje domaće životinje? Na osnovu kojih parametara je odlučio da građani Srbije ne treba da budu upoznati sa činjenicama vezanim za samu aktivnost vakcinacije, a da sa druge strane vakcinacija divljih životinja uspe? Ono što sam pitala me zapravo uverava da je ova vlada toliko neodgovorna da apsolutno nema potrebu da svoje građane upozori, čak i na ono što može da doprinese boljitku u Srbiji. Zato molim da mi ministar poljoprivrede, koji se meša malo u svoj posao, odgovori na ovo pitanje, a naročito premijer koji je, nažalost svih nas, takav kakav jeste, a on je odgovoran za život i zdravlje građana u Srbiji.
Reč ima poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, stručni tim koji pomaže pripremu odbrane Vojislava Šešelja još 20. septembra zatražio je spis jednog krivičnog predmeta od bivšeg vojnog suda gde je optuženi bio Aleksandar Vasiljević. Ovaj spis smo tražili preko Kancelarije za saradnju sa Haškim tribunalom i nakon desetak intervencija juče smo, umesto spisa ovog predmeta, dobili odgovor ove kancelarije gde nas obaveštavaju da je Ministarstvo odbrane, za koje smo ustanovili da je ministarstvo laži, utvrdilo i smatraju da našem zahtevu ne treba da se udovolji jer je valjda pametni Šutanovac zaključio, kako piše u ovom pismu iz Kancelarije, da se podaci iz ovog predmeta ne bi mogli upotrebiti u postupku odbrane dr Vojislava Šešelja. U odgovoru dalje stoji da ni u jednom dokumentu iz traženog spisa predmeta se ne nalaze podaci koji bi mogli biti upotrebljeni. U predmetnoj dokumentaciji nije pronađen nijedan podatak o problematici i zbivanjima koji se tiču optužnice protiv Vojislava Šešelja itd. Dakle, prosto je neverovatno da je Šutanovac dozvolio da on procenjuje da li je neki spis i da li je neki dokument neophodan timu koji pomaže pripremu odbrane Vojislava Šešelja i Vojislavu Šešelju za njegovu odbranu i da on sebi dozvoli da on bude taj ko će da procenjuje kako će Vojislav Šešalj da koncipira svoju odbranu. Možda Šutanovac ne zna da je Aleksandar Vasiljević bio lažni svedok u više postupaka pred Haškim tribunalom. Bio je lažni svedok u postupku protiv Slobodana Miloševića, protiv grupe Srba optuženih za zločine na Kosovu iMetohiji, protiv tzv. vukovarske trojke optužene za ratni zločin na Ovčari. Ili možda Šutanovac ne zna da Haško tužilaštvo na svaki način pokušava da Vojislava Šešelja optuži i dokaže da njegovo udruživanje je udruženi zločinački poduhvat, ali je verovatnije i mi smo uvereni da to Šutanovac sve to zna ali da on, kao i do sada nastoji da pomogne Haškom tribunalu, naravno ne u interesu građanina Srbije Vojislava Šešelja nego u interesu onih kojirukovode Haškim tribunalom. Javnost smo upoznali i upoznavali i kakva je uloga Dragana Šutanovca bila kada je u pitanju pokušaj ubistva Vojislava Šešelja u tribunalu i ni na tu temu nismo dobili odgovor od nadležnih ovog režima. Podsećam da je Aleksandar Vasiljević široj javnosti poznat još iz vremena kada je opljačkao vukovarsku banku i kada je u džakovima preneo pare iz Vukovara, a ovih dana je postao ponovo aktuelan tako što je prozvan za logore u Stajićevu i Sremskoj Mitrovici. Naše pitanje je zašto režim štiti Aleksandra Vasiljevića? Zašto je otporaš Homen odmah istrčao na televiziju i rekao da sada nije vreme da se govori o tim logorima i o Aleksandru Vasiljeviću? Zašto režim misli da nije vreme za ratne zločine, za istraživanje ratnih zločina? Da li vi znate da ratni zločini ne zastarevaju i da je uvek za to vreme? Gospodo iz režima, tražite da se pored ovakvog vašeg odnosa prema Haškom tribunalu i prema Srbima koji su optuženi u Haškom tribunalu da vam se preda general Mladić, nudite nagradu nekome ko bi izdao generala. Dovodite plaćenike, lovce na glavu, lovce na ucene i onda se pre nekoliko dana pojavi strani plaćenik Tomislav Nikolić, koji kaže da bi on i da će on da izruči generala Mladića Haškom tribunalu. Još nam se svaki dan u medijima hvali kako će on to da uradi, što bi rekao naš narod – čega se pametan stidi, Nikolić se time ponosi. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč da koristi svoje pravo iz člana 286. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne) Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Borislav Pelević, Miroslav Markićević i Dejan Radenković. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE (jedinstveni pretres)) Primili ste Predlog odluke koji je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić, predsednica poslaničke grupe G 17 plus (broj 02-2795/10 od 2. novembra 2010. godine). Pre otvaranja pretresa podsećam vas da prema članu 192, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, i to: poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; poslanička grupa G17 Plus - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da će po ovoj tački dnevnog reda poslaničku grupu SRS predstavljati narodni poslanik Zoran Krasić. Ukoliko još neka poslanička grupa donese odluku o ovlašćenom predstavniku, molim vas da nas obavestite da bi mi mogli da obavestimo Narodnu skupštinu. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodna poslanica Suzana Grubješić, predsednica poslaničke grupe G 17 plus, želi reč? (Ne) Da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, na početku bih dao nekoliko informacija, obaveštenja koja mogu da pomognu ovu današnju raspravu. Sve što budem rekao u vezi ove tačke dnevnog reda je načelne prirode, tako da poslanici čija se imena nalaze u Predlogu ove odluke ne treba da bilo šta loše protumače u mojim rečima, jer današnja rasprava se ne odnosi ni na jedno ime, ni na jednog poslanika. Poslanička grupa G17 plus ima pravo, kao i sve druge poslaničke grupe, srazmerno rezultatima izbora, da kadrovira, da određuje ko će u ime poslaničke grupe da bude član radnih tela Narodne skupštine, ali mislim da je ovo dobar primer da se vidi gde sve poslaničke grupe greše. Zamolio bih vas, gospođo Čomić, da sa sekretarom još jedanput pogledate ovaj predlog odluke. Prvo i osnovno, ne može da se traži na osnovu člana 23. Poslovnika ovo. Ovo se traži na osnovu člana 45. Poslovnika Narodne skupštine. Naravno, ovo se ne odnosi na poslaničku grupu, to rade sve poslaničke grupe, ali služba mora da upozori, ako držite do Poslovnika i do poštovanja nečega što je propis. To je prva stvar. Druga stvar, ova odluka se donosi na osnovu člana 45. Poslovnika, a ne na osnovu člana 24. kako je napisano u predlogu ove odluke. Članovi 23, 24. se jednokratno troše na konstitutivnoj sednici Narodne skupštine, a ova promena se vrši, ako mogu tako da kažem, po ovim odredbama. Odmah da vam skrenem pažnju da je član 297. poslednji član Poslovnika i nije obuhvatio član 45, nego od člana 46. do člana 67. Poslovnika, s obzirom da ima i ovaj prelazni period do konstituisanja novog saziva. Znači, ovo je sugestija službi da ubuduće obrati pažnju da kada se već primenjuje Poslovnik, da se primenjuje Poslovnik. Dalje, ova odluka ne bi smela da bude odluka o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, već bi morala da bude odluka o prestanku dužnosti člana, pošto sad nemamo zamenike i izbor novog člana. To su čisto formalno-pravni nedostaci ovoga. Da kažem, ovo je uradila i neka druga poslanička grupa na prošloj sednici, na jedan sličan način i pretpostavljam da je ono prepisivanje itd, tako da ovo nije zamerka poslaničkim grupama, nego jednostavno upozorenje službi da Poslovnik traži nešto drugačiju formu. Ali dobro, to je sad tema za vas i vi razmišljajte i gledajte kako ćete to da ispravite. Ova tema kada se formiraju ili se prave neke izmene u radnim telima Narodne skupštine je idealna prilika da ustvari mi pričamo o tome kakav je politički život u Republici Srbiji u onom delu gde se taj politički život ostvaruje u Narodnoj skupštini. Naravno, današnja tema nisu imena i prezimena poslanika, nego pre svega ovo što je Poslovnikom regulisano kao delokrug rada odbora Narodne skupštine. Moram moju diskusiju da svedem u okviru onoga što je propisano Poslovnikom, i trudiću se da ne izađem iz toga okvira. Stvarno se postavlja pitanje – da li u ovim uslovima kada već nekoliko godina se frontalno napada Narodna skupština kao predstavničko telo, kakav je domet radnih tela Narodne skupštine, kakav je značaj i kakav je domet Narodne skupštine kao organa? Građanima je potpuno jasno, važno je da ima 126, pa će i vrabac biti soko. To nije nikakav problem da se napravi. Da li Narodna skupština vrši svoju ustavnu nadležnost? Vrši je u onom delu gde se na brzinu donose zakoni. Šta je brzo, to je kuso, znate i sami takva je naša izreka. Evo, na današnjoj sednici imamo objedinjenu raspravu i spajanje nespojivih stvari. Kakve veze ima zakon o rebalansu sa izmenama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Nikakve veze. Ali, očigledno Narodna skupština u toj brzini funkcioniše tako da se digne galama povodom nečega kako bi se drugo pritajilo. Dokle? Do neke nove prilike kada će da se otvori ili da eksplodira ta tema. Pošto smo sada povodom ove tačke dnevnog reda na temi odbora kao radnih tela, moramo da kažemo da li ta naša radna tela mogu da ispunjavaju ono što je Ustavom i Poslovnikom propisano. Formalno mogu. Ali, mi u radnim telima imamo preslikanu situaciju koja postoji i u plenarnim sednicama Narodne skupštine. Mi ne možemo okrivljivati poslanike. Deluje malo čudno. Zašto? Zato što ako je u Skupštini princip poslaničke većine dovoljno je da obezbedite kvorum i dovoljno je da u danu za glasanje dođemo do 126, zašto bi na sednicama radnih tela oni nešto drugačije radili? Nema potrebe. Tim pre što sednice radnih tela i nemamo pažnju javnosti, poneki put neka tema koja se izvuče, i po pravilu to je ona tema koja treba da bude na suprotnoj strani od glavne teme koja se nalazi u Skupštini. Zbog toga mi u ovom hodniku imamo onu tablu, imamo ove novinare koji se bude oko pola deset, i kada se priča ovderecimo o ekologiji, oni vas saleću ovde i postavljaju vam neka pitanja o nečemu što će možda za šest meseci biti na dnevnom redu. U toj medijskoj halabuci javnost se usmerava ka nekim drugim pitanjima koja su apsolutno sporedna u odnosu na glavnu temu zbog koje je sazvana Narodna skupština. Tako da je sada važno da poslanici puše, a uopšte nije važno da li je dobar zakon recimo o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Za taj zakon imamo verovatno pet amandmana, to je deset minuta i u načelnoj raspravi verovatno su neke poslaničke grupe iskoristile po dva minuta da to pokažu, jer je dominantna tema na rebalans. Slična je situacija i sa zakonom o bankama, situacija sa ovim izmenama Zakona o Agenciji. Znači to se gura pod tepih, diže se nešto što navodno mediji kažu da je interes javnosti. Da li mi možemo da vršimo neku kontrolu vlasti? Ne možemo. Od 2002. godine nijedan završni račun budžeta nije usvojen u Narodnoj skupštini. Nije bar bio tema, nije bio čak na dnevnom redu. Zapamtite, na dnevnom redu nije bio zakon o završnom računu budžeta. Izaberite koju hoćete godinu 2002, 2003, 2007, 2008, ne morate 2009., pošto još nije došlo. Onda se postavlja pitanje u ovim promenama u sastavima radnih tela - šta poslaničke grupe žele da postignu? Da popune kvotu. Znam koji je razlog kod G17 plus, jednostavno promenili su neke koji imaju neke druge obaveze, a poslanici su pa žele da ne budu razlog zbog čega ne postoji kvorum za rad nekih odbora. To je korektno. Da vam kažem, nikada nije bilo ni sporno kada se glasa o sastavima radnih tela zato što tu važi srazmera koja je promovisana kao parlamentarni princip, kao i ona podela nekih funkcija u radnom telu, gde jednostavno princip važi da ni jedna stranka ne ulazi u kadroviranje druge stranke koja predlaže svoje ljude. To treba očuvati. Međutim, toliko je parlamentarnih principa bilo u Narodnoj skupštini i oni su pogaženi. Ti parlamentarni principi se gaze u zavisnosti od trenutnih interesa nekih. Recimo, ono što važi za neke stranke u vlasti u Skupštini ne važi za stranke u opoziciji, ona dokumentacija koja prođe kao prihvatljiva i dovoljna za stranke vlasti. Kada se sa tom istom dokumentacijom pojavi neka stranka opozicije menjaju se pravila. Onda znate i sami, da li je to prava izjava volje, da li je doneo dopis, da li je odneo, da li je poštom, da li je ovo, da li je golub pismonoša leteo nad Narodnom skupštinom. Znači, uvek se nešto promeni. Podsećam vas da je pre nekoliko godina bio vrhunski demokratski princip da oni koji su na vlasti treba da obezbede kvorum, a onda će i poslanici Demokratske stranke, koja je tada bila u opoziciji, da procene da li će da uđu da rade, ili neće da uđu da rade. Ukoliko nema kvoruma oni ne ulaze. Sada kažemo to je neki princip, hajde to da primenimo, đavola, to više ne važi, promenio se. Demokratija je bila 1991. godine, mogućnost da se čuje i neke druga alternativa, pa onda je demokratija bila poštovanje forme. Kako čusmo pre nekoliko meseci od ideologa, reče – demokratija, to je većina. Vidite kako ide geneza jednog istog pojma. Onda dobija neke svoje sinonime koji su u suprotnosti sa nečim što se zove dobra parlamentarna praksa. Želim i poslanici SRS želimo da otvorimo temu, mišljenje koliko poslanici doprinose narušavanju ugleda Narodne skupštine i koliko doprinose narušavanju značaja radnih tela Narodne skupštine. Odmah da vam kažem, mnogo doprinose. Zašto mnogo doprinose? Zato što pristaju i potvrđuju jedan drugi princip, da sve zavisi od volje jednog čoveka. Ako on kaže da se plati naknada za korišćenje građevinskog zemljišta i grejanje, rebalans budžeta ima da bude prepun tih stvari, da se to izmeni. Ako on ćuti, svi ima da ćute, jer je to neki politički interes. Potpuno sam svestan činjenice da ne mogu da izazivam pobude poslanika u drugim poslaničkim grupama, pogotovo u poslaničkim grupama koje čine vlast. Parcelacija je izvršena, potpuno jasno. Trudim se da žigošem taj način rada, da upozorim građane kao suverene da vode računa šta rade. Kada naprave grešku, oni pristaju na te stvari. Došlo je vreme kada ne smemo da pristajemo, jer propadamo, lebdimo iznad jednog ambisa i za čas može da se desi da se strmeknemo svi dole. Tu je uloga poslanika kao zastupnika građana da podignu glas u ime građana. Taj glas treba da se zasniva samo na istini i ništa više od toga. To je, za početak, dovoljno. Da jednostavno se ne pravimo svi da nismo obavešteni, ili nismo čuli, ili nismo znali. To je danas nemoguće. Nema više tako naivnih. Ako ima naivnih, njima nije mesto u ovoj sali. Naivni ne smeju da uđu u ovu salu. Ako uđu u ovu salu, propade država. Ovde moraju da budu vispreni, politički nadareni, ljudi koji se ne mire sa sumornom stvarnošću, već svakog dana u svakom pogledu, sve više napreduju ka istini i ka pravdi. Imamo situaciju da se toleriše nešto, pa kada neko bude lično povređene, onda se poziva na pravdu. Znači, kada mu se pogodi, kada ga pogodi neki lični interes, onda se poziva na pravdu. To nije ništa novo, to se dešava i svim građanima, kao i onima koji tolerišu otkaze, pa neće da dignu glas i kada dođu oni na red kažu – nepravda. Na svom primeru je osetio nepravdu, a na primeru svog komšije, komšije ili prijatelja nije imao mogućnosti da vidi da se sprovodi nepravda. To je slično i u Skupštini. Ako dozvoljavate, otvorio bih još jednu drugu temu koja je takođe značajna, a tiče se političkog života i mogućnosti koje se dešavaju u Narodnoj skupštini. Sa takvim odnosom, ova zemlja je došla u situaciju da oligarsi, bogataši i oni koji imaju mnogo para, a znate da kada je neko prokleto bogat, verovatno to nije na pošten način postao. Svi smo postali taoci tih bogataša. Oni mogu da finansiraju i vlast i opoziciju, i postojeću vlast i buduću vlast, i postojeću opoziciju i buduću opoziciju. Njima je sasvim svejedno ko će da sedi na kojoj funkciji, on je platio to. Podsetiću vas da je tamo negde u decembru mesecu 2006. godine, neka od tih komisija pravila neki izveštaj, pa je razgovarala sa ljudima koji su bili najznačajniji za usvajanje Ustava Republike Srbije. U izveštaju je otišao i on je član 102. stav 2. Predstavnici te komisije su zapisali, taj član mora da postoji u Srbiji, jer postoji neki Bogoljub Karić koji je u mogućnosti da kupuje mandate. On je, sećate se, te godine imao poslaničku grupu iako nije učestvovao na izborima. Zar vam se ne čini da je to već nešto poznato da se dešava u ovoj zgradi, i malo-malo, gotovo na svakih dva meseca čujemo – ljuti protivnici postali saradnici. Ta meca igra kod svih, samo se postavlja pitanje vezivnog tkiva unutar stranaka. Šta je vezivno tkivo u nekim strankama, pa nema tih naknadno pametnih ljudi koji su shvatili da njihova ideologija više nije ta, nego neka druga? Dolazimo do odgovora – pare. Pare kao univerzalno lepilo, kao mera za sve. Imaš pare, najlepši si, najpametniji si, najpoželjniji si i cela država je postala talac te vrste i te takve politike. Da li su se promenili uslovi u odnosu na 2006. godinu? Nisu. Ali, 2006. godine ti vaši prijatelji iz inostranstva su vam davali podršku, jer su bili suočeni i shvatili su da postoji problem kupovine. Sada, pošto su oni odvojili kesu da kupe neke, sad vas pritiskaju i kažu – poslanik je vlasnik mandata. Da nije bilo tog Đoke iz Prćilovice, niko ne bi znao za stranku koja postoji 20 godina. Sve se menja. Da ne biste pogrešno shvatili ovu moju diskusiju i ovaj uvod, tumačite to isto kao prošle godine kada sam vam pričao o reformi pravosuđa. Tada sam koristio mog prijatelja Boška Ristića, pa sam rekao, čega god se on dohvati, to se osuši. Smeškali ste se. Čini mi se da me u nekom izveštaju citiraju neki stranci. Čini mi se da me citiraju. Vodite računa, sve može da se dešava, ali ne sme da se ugrozi država i ne sme da se ugroze vitalni interesi naših komšija, ne moram da vam pričam o narodu, naših komšija, naših prijatelja, jer kada izađemo iz ove sale ili kada se više ne bavimo ovim poslom, valjda bi morali da dignemo te glave i da se šetamo, da gledamo one ljude koje svakog dana moramo da vidimo, da možemo da kažemo dobar dan, da možemo da se pozdravimo sa tim ljudima, a ne ne daj bože da se to desi, a izgleda mi da će se ići ka tome, da će neki za šest meseci bežati sa ulice i ubeđivati prijatelje i komšije da nisu baš oni članovi te stranke. Hvala gospođo Čomić, nadam se da ništa nisam prekršio.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam da su shodno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika, podnela jedna poslanička grupa, poslanička grupa SRS. Prelazimo na deo sednice o raspravi sa redosledom narodnih poslanika, a prema prijavama za reč u jedinstvenom pretresu o Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega, narodni poslanik Milorad Krstin. Narodni poslanik Srboljub Živanović nije u sali. Narodni poslanik Milorad Krstin, posle njega narodni poslanik Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskoristiću priliku, s obzirom da se pred nama nalazi Predlog odluke o izmenama Odluke članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, da ukažem na rad nekih odbora, u stvari, na rad jednog odbora gde sam inače član, a to je Odbor za poljoprivredu. Uvek izbegavam da kažem koliko se Milorad Krstin mandata nalazi u parlamentu Srbije, ali ovog puta ću morati da kažem, da bi javnost znala, koliko sam mandata član Odbora za poljoprivredu. Ovo mi je četvrti mandat i pomno pratim i član sam Odbora za poljoprivredu, pa i u vremenu, nažalost, kada je bio i predsednik Srbije Slobodan Milošević bio sam poslanik i član Odbora za poljoprivredu, ali nikada se ovako nije radilo. Zašto ovo govorim? Govorim zbog toga što nam predsedava Odborom za poljoprivredu Zoran Mašić, čovek koji je iz neke nepostojeće političke partije, neke srpske nastrane stranke, prosto neverovatno da ste vi iz vladajuće koalicije dozvolili da ta stranka u Odboru za poljoprivredu ima svog predsednika, da ima predsednika Odbora za poljoprivredu i još plus dva člana, sa svega 21 poslanikom koji se nalazi ovde u ovoj sali ili ne nalazi, a SRS preko 50 poslanika ima svega dva svoja predstavnika i člana Odbora za poljoprivredu. Izgleda veoma bitna člana, zato što ta dva člana, ako nisu tu ili nismo i ne želimo da damo tu većinu, ovaj Odbor za poljoprivredu često ne može da zaseda i ne može da donosi odluke ili da razmatra predloge zakona iz domena poljoprivrede. Pričajući sa kolegama, došao sam do zaključka da neće da dođu zbog toga što predsedava Zoran Mašić, čovek koji sebi da toliko slobode da jednostavno jedva čeka nekog od poslanika koji nisu članovi Odbora, a dolaze na Odbor, da može da im deli packe, da deli opomene, tj. da im uzima od ličnog dohotka novac, tako što će ih odstranjivati sa Odbora ili deliti opomene. Njemu nije bitno da poljoprivredu stavimo na prvo mesto kao što se pokazuje u ovom rebalansu budžeta, tj. u budućem budžetu za 2011. godinu jer poljoprivreda je jedina grana poljoprivrede koja je donela suficit od blizu milijardu… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, sa punim razumevanjem da je tema široka, ipak kada je u pitanju rad Odbora i vaš stav o tome šta su problemi u poljoprivredi, to ne predstavlja temu dnevnog reda. Dakle, o odborima je reč, pa vas molim, o dnevnom redu.) Govorim o Odboru u kome sam član i gde nije omogućeno, želim da ukažem javnosti, da se radi onako kako bi trebalo Odbor da radi. Ne znam šta bih i kome bi trebalo da se obratim da ukažem da taj odbor ne radi onako kako piše da bi trebalo Odbor da radi – da raspravlja o temi koja je veoma bitna, da se zakazuje pred žetvu, da se iznesu problemi žetve, da li bili pred žetvu pšenice, da li bili pred žetvom suncokreta … (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas, i vi i ja znamo šta podrazumeva obaveza da se govori o dnevnom redu. Potpuno je slobodna i stilska i kreativna mogućnost svakog poslanika da tačku dnevnog reda koja je trenutno u toku uobliči, ali ste se vi udaljili, odnosno trenutno govorite bez ikakve veze sa temom dnevnog reda, te vas upozoravam da poštujete odredbu člana koji propisuje da govorimo o dnevnom redu.) Stvarno ne znam, gospođo predsedavajuća, šta bi trebalo jedan poslanik koji je u ovom parlamentu već četiri mandata, kome da se obrati i ukaže na propuste predsednika jednog odbora i veoma bitnog odbora u ovom Republičkom parlamentu, gde sam izneo činjenice zbog čega mislim da zaslužuje ovu tačku dnevnog reda, ne vređajući nikoga, ne kršeći ni Poslovnik, ni ništa, ali samo da mi dozvolite da kažem da taj odbor treba da zaseda redovno, da smo mi imali jednu posetu naše braće i sestara iz Republike Srpske pre godinu dana i da je trebalo da uzvratimo tu posetu.
Narodni poslaniče, govorite da ste četvrti put u Skupštini, dakle četvrti mandat, onda ta tvrdnja podrazumeva da sasvim dobro poznajete Poslovnik. Trenutno je na dnevnom redu Predlog odluke o izmenama i dopunama odbora ovlašćenog predlagača. Upozorila sam vas već jednom da su vaši stavovi i primedbe na rad drugih odbora ili vaši stavovi i primedbe o problemima u sektorskoj politici kojom se bavi neki drugi odbor van teme dnevnog reda. Molim vas, o temi dnevnog reda, na način za koji sam sigurna da umete, kao poslanik, da upodobite sa članom koji podrazumeva obavezu da govorite o dnevnom redu.
Mislim da sam dovoljno jasno rekao svoje mišljenje o čemu želim da pričam i koji su ti problemi koje bi trebalo da iznesem, a kada je reč o odborima. Ne mogu da razumem zbog čega ne mogu da pričam o onoj temi, nego me jednostavno prekidate da bi mi kao svaki put oduzimali reč ili mi ukazivali da ne poštujem Poslovnik.
Narodni poslaniče, pre nego što vam izreknem meru za koju sam dužna po Poslovniku Narodne skupštine, dužna sam, radi javnosti, da kažem da vam nije dopušteno da obmanjujete javnost, niti vam je reč oduzeta, niti vam je išta zabranjeno. Tema dnevnog reda je odluka o izmenama Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, i to: u Odboru za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom, u Odboru za lokalnu samoupravu, u Odboru za smanjenje siromaštva, u Odboru za ravnopravnost polova i u Odboru za prosvetu. Vaša namera da smatrate da imate pravo da govorite o svom stavu o radu Odbora za poljoprivredu ili da govorite o svom stavu o tome kakvi sve problemi postoje u sektoru poljoprivrede ne mogu biti bez vašeg dodatnog napora tema dnevnog reda. Molim vas da nastavite svoju diskusiju, ali uključujući bar malo temu dnevnog reda o kojoj trenutno raspravljamo.
Izvinjavam se, ali vi stvarno ne želite da dozvolite da, s obzirom da je reč o G17 plus, koja je stavila ovo kao tačku dnevnog reda, da nešto kažem kao poslanik iz redova SRS, gde čine 78 poslanika, gde nemamo pravo na svog predsednika Odbora, što nam pripada, da nemamo pravo, nego oni imaju sa 21 poslanikom tri člana Odbora i predsednika, a mi imamo sa toliko poslanika dva člana Odbora za poljoprivredu. Da li je to možda strašno? Da li sam nekog uvredio ili prekršio ili sam ukazao kako se vrši nepravda prema najjačoj političkoj stranci na političkoj sceni Srbije? Da li je to možda moja greška zato što to iznosim? Ako može G17 plus da iznese svoje stavove, stavljajući kao tačku dnevnog reda, jer je u Vladi, ne znam zašto ne bih mogao da iznesem uz tu tačku dnevnog reda i probleme koji tište poljoprivredu, poljoprivrednike građane Srbije koji od toga žive.
Zato, narodni poslaniče, što problemi koji tište građane nije tema dnevnog reda. Ako vi kao narodni poslanik mislite da imate samo vi pravo da kršite odredbe Poslovnika koji sve nas obavezuje da poštujemo dnevni red, onda moram kazati da ste u krivu, odnosno niste u pravu. Sve što vas tišti može, ali pod drugim tačkama dnevnog reda. S obzirom da je moja obaveza da pomažem poslanicima da se staraju o dnevnom redu, danas u 16.00 časova je sednica poslaničkih pitanja, gde svaki poslanik ima pravo da postavi pitanje za koje smatra da će odgovor, koji će Vlada umeti ili neće umeti da da, pomoći da sve to što nas tiši bude manje. Vas poslednji put upozoravam da govorite o dnevnom redu.
Obratiću se samo još jednom rečenicom, a to jeste da je tema poljoprivreda svaki dan prisutna u ovoj skupštini. Hvala.
Osam minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe, uz moje izvinjenje ostalim prisutnima što nije primenjena mera na koju sam dužna na osnovu člana 103, a to je da se izrekne mera opomene narodnom poslaniku koji smatra da ima pravo i da je sloboda govora da promoviše kršenje Poslovnika i promociju neznanja Poslovnika tokom sednice. Moje izvinjenje. Narodni poslanik Bojan Mladenović ima reč, a posle njega narodni poslanik Borislav Prelić. Narodni poslanik Srboljub Živanović, koji nije bio u sali, dobiće reč na kraju.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, odbori su veoma bitna stalna radna tela koja razmatraju predloge zakona i drugih akata, sagledavaju stanje vođenja politike od strane Vlade Republike Srbije, prate izvršavanje zakona i razmatraju mnogobrojna druga pitanja iz nadležnosti Narodne skupštine. Sam rad Odbora je od izuzetnog značaja. Nedopustivo je da se sednice odbora ne održavaju, jer vladajuća većina ''ne može'' ili ne može da obezbedi kvorum. Članovi odbora se biraju na predlog poslaničkih grupa srazmerno broju narodnih poslanika, tako da stranke koje čine većinu u parlamentu imaju većinu i u odborima, kao što stoji u članu 23. Poslovnika Narodne skupštine i najveću odgovornost ako parlament ili odbor ne može da radi zbog njihovog nedolaska na sednice upravo snose oni. Tako da u partiji treba da menjaju one članove odbora koji ne ispunjavaju svoju obavezu. U članu 25. Poslovnika Narodne skupštine stoji da prvu sednicu odbora saziva predsednik Narodne skupštine, pa stoga postavljam pitanje zašto predsednik Narodne skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović, nikad nije sazvala Odbor za privredne reforme. Svakako za rad ovog odbora i te kako postoji potreba i zbog toga je upravo neophodno da neko da objašnjenje zašto se ovaj odbor nikada nije konstituisao? Svima je u cilju da odbori rade, da se sastaju, da daju dobre, kvalitetne, važne i adekvatne predloge za rešavanje određenih problema. Svi oni koji koče rad odbora nanose određenu vrstu štete i njihova smena, tj. zamena je neophodna i to treba da urade apsolutno sve političke partije. Vladajuća većina je najodgovornija što do sada nije uradila ništa konkretno da se omogući rad odbora, da se omogući kvorum na sednicama, jer je poznato da upravo njihovi poslanici čine većinu na odborima i kvorum ne zavisi od dolaska drugih opozicionih narodnih poslanika. Član sam Odbora za urbanizam i građevinarstvo i prisustvovao sam svim sednicama i učestvovao aktivno u radu ovog odbora. Imali smo često problem sa kvorumom. Odbor je sada proširen, povećan broj članova odbora. Imali smo dve sednice nakon toga, a obe su znatno kasnile, jer je opet postojao problem kvoruma, pa se mole i čekaju pojedini narodni poslanici da dođu, kako bi moglo da se počne sa radom. Veliko je pitanje da li ćemo bilo šta dobiti i bilo šta postići proširenjem odbora koje smo imali nedavno. Smatram da nije presudan broj članova već njihova ozbiljnost, odgovornost i želja da dolaze na sednice odbora. Šta se dobija proširenjem odbora? Apsolutno ništa. Problem kvoruma ste mogli rešiti na taj način što biste zamenili članove odbora koji nisu redovni na sednicama, koji na iste ne dolaze, niti imaju nameru da u narednom periodu prisustvuju sednicama onih odbora čiji su članovi. Trebalo je da se izvadi statistika, da se uradi analiza prisutnosti članova odbora i da se javno kaže koji su to narodni poslanici koji uopšte ne dolaze ili koji retko kad dolaze i predložiti njihovu smenu jer ne učestvuju u radu svog odbora. Predložiti nove, koji bi ovu obavezu shvatili najozbiljnije, koji bi prisustvovali sednicama odbora i na taj načinomogućili njihov rad. Kada je u pitanju Odbor za urbanizam i građevinarstvo, nadam se da će zasedati uskoro i raspravljati o standardima izgradnje u Srbiji. Poučeni zemljotresom u Kraljevu svakako je neophodno da objekti i zgrade koje se upravo zidaju moraju zadovoljiti određene standarde da mogu izdržati određenu jačinu zemljotresa kao i o temi koja je ovih dana …
Narodni poslaniče, i vas molim o dnevnom redu, sa onoliko slobode koju podrazumeva tačka dnevnog reda koja je u toku. Ako treba još jednom da vam ponovim o kojim se odborima radi ja ću to rado učiniti, ali ne sumnjam da vi to znate. Molim vas da govorite o dnevnom redu.
Danas imamo predlog da se pojedini poslanici zamene kao članovi odbora. Podržavam da se zamene upravo članovi koji ne dolaze na sednice, koji prave problem i sednice odbora ne mogu da se održe zbog nedostatka kvoruma. U tom pogledu, još jednom pitam i šta se dešava sa Odborom za privredne reforme, jer sam član ovog odbora i još nijednom nisam dobio poziv za sednicu ovog odbora, jer nikada nije održana ni konstitutivna sednica, nikada nije izabran predsednik odbora, a ni njegov zamenik. Moram da kažem da je za sednicu odbora potrebno da dođu samo članovi vladajuće partije, kako stoji na sajtu Narodne skupštine Republike Srbije, devet članova, a pet članova čine poslanici pozicije iz poslaničke grupe ZES i po jedan poslanik stranke G17 plus i stranke PUPS. Za dve godine oni nisu mogli ili nisu želeli da se sastanu. Postavlja se pitanje zašto to nije učinjeno do dana današnjeg. Možda smatraju da ovaj odbor ne treba da postoji, da funkcioniše, pa se ne sastaju već pune dve godine ili misle da je Srbija na zavidnom nivou pa je rad odbora suvišan i nepotreban. Kakogod, postojanje bilo čega, i to samo na papiru, ne donosi nikakvu korist, ništa dobro i ne vidim svrhu ovakvog delovanja zašto nešto što ima uslove za rad nikada ne profunkcioniše. Dokle će se ovakve stvari dešavati, takođe, zašto su poslanici pozicije neozbiljni, neodgovorni, zašto ne dolaze na sednice svojih odbora. Moraju na iste da dolaze, da budu redovni, da omoguće njihov rad, jer odbori su veoma bitna radna tela koja razmatraju mnogobrojna važna pitanja iz nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije.
Iskorišćeno je šest minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, evo danas imamo u sklopu ove sednice dnevnog reda i ovu zadnju tačku gde su izmene i dopune članova odbora, i to je sasvim legitimno, predložila je poslanička grupa G 17 plus. Želeo bih da podsetim samo na neke stvari, a to je kako se konstituišu odbori Narodne skupštine i da su pre svega poslanici SRS zakinuti za ono osnovno pravo koje Poslovnik nalaže, a to je kako se biraju članovi odbora, koliko članova odbora i iz koje poslaničke grupe treba da bude prisutno u odborima, koliko predsednika odbora i zamenika predsednika odbora treba da ima poslanička grupa. Samo bih hteo da podsetim javnost da je SRS na prošlim izborima osvojila 78 mandata i da smo kada su konstituisani odbori dobili predsednika Administrativnog odbora. Dobili smo još, u jednom parlamentarnom dogovoru sa svim političkim partijama, članove odbora, međutim, vladajuća većina je na samo njima znan način uskratila SRS za predsednika Administrativnog odbora i za predsednika Odbora za odbranu i bezbednost. Podsetiću još da pojedini odbori nisu ni konstituisani, pre svega nije konstituisan Odbor za privredne reforme gde SRS ima dva svoja predloga, a to su Milan Nikolić i Vladan Jeremić, da je Odbor za predstavke i predloge konstituisan, ako se ne varam pre jedno tri meseca, a da je u međuvremenu stiglo na hiljade zahteva naših građana. Odbor je počeo sa radom, ali svakako da vi iz vladajuće većine morate da obezbedite većinu ovde i kada počinje sednica, a pogotovu kada je glasanje, morate da imate 126 poslanika. Kako zasedaju naši odbori, s obzirom da vladajuća većina daje kvorum kada je njima nešto potrebno, kada im je značajno, a u odborima gde predsedavaju i gde je većina poslanika iz opozicije u tim odborima, dešava se da odbori nemaju većinu i onemogućeno im je da rade. Tu mislim na Odbor za zdravlje i porodicu, kojim predsedava poslanik SRS Paja Momčilov, i više je nego jasno zbog čega se tom odboru ne omogućava jednostavno da radi i funkcioniše. To je zbog toga što je predsednik Paja Momčilov hteo hitnu sednicu Odbora jer je SRS zahtevala da se taj Odbor sastane i da se okupe stručnjaci i doktori kako bi se sprečilo ubijanje dr Vojislava Šešelja u Haškom tribunalu. Direktan nalog je dobio dr Zdravko Mijailović sa VMA da ne sme da prisustvuje sednici Odbora i naravno da Odbor nije održan. (Predsedavajuća: Narodni poslaničke, vas molim o temi dnevnog reda. Dakle, ne možete smatrati temom dnevnog reda rad drugih odbora ili način na koji vi sagledavate probleme u sektorskim politikama koji se bave odbori, pa vas molim o temi dnevnog reda.) Razumem apsolutno, gospođo Čomić, samo sam hteo da podsetim na naš Poslovnik, na koji način se konstruišu odbori. Čak sam i podržao ovaj predlog poslaničke grupe G17 plus, jer je to apsolutno njihovo legitimno pravo, da umesto ljudi koji su podneli ostavke daju, znači, svoje nove predloge poslanika, koji je došao ovde i čak ima ovde izmena i dopuna poslanika koji su već u parlamentu dve godine. Želim da ukažem na to da je SRS, znači, na osnovu Ustava, na osnovu ovog poslovnika zakonito pravo da imamo određeni broj članova odbora na osnovne mandate koje smo osvojili 2008. godine. Zbog toga mi smatramo da mnogi odbori i to je jedan od razloga zbog kojih ne mogu trenutno da funkcionišu. Ima odbora koji praktično ne žele da funkcionišu, jer bi trebalo da iznesu, pre svega, svoj stav, da direktno kontaktiraju sa određenim resornim ministarstvima, da iznesu, znači, i svoje mišljenje i svoj stav, da pomognu ministarstvu u svom radu. Ima tu dosta odbora koji jednostavno ne mogu da održe sednice, jer nema kvoruma. Želim da vam pomognem, da ste ispoštovali proceduru, da je SRS omogućeno da na osnovu osvojenih mandata ima određeni broj narodnih poslanika u odborima, ubeđen sam da bi ti odbori daleko bolje funkcionisali i da bi njihov rad bio sigurno i kvalitetniji i da bismo svi imali koristi od toga. Tu, pre svega, evo želeo sam da vam napomenem još jedan odbor, a to je Odbor za Kosovo i Metohiju. Kad se taj odbor zadnji put sastao. Jednostavno, nema kvoruma. Imamo Odbor za saobraćaj i veze. Trenutno pitanje, koje je jedno od ključnihpitanja trenutno u Republici Srbiji, a to je prodaja Telekoma. Imali smo predlog da se uvrsti udnevni red SRS i našeg poslanika DejanaMirovića, nije uvršteno u dnevni red. SRS je došla do dopisa gde je Sindikat Telekoma potpisao ugovor sa gospođom Dragutinović…
Narodni poslaniče, sad vas upozoravam, dakle, tema dnevnog reda je izmena i dopuna članova odbora koje sam citirala koji su. Koliko god želite široko da diskutujete, slobodni ste, ali sadržaj rada odbora i vaši stavovi o politici u pojedinim sektorima ne mogu biti smatrani ovom tačkom dnevnog reda.
U redu, gospođo Čomić. Evo, ako dozvolite, još kratko. Recimo, Odbor za sport i omladinu, mi mislimo da bi taj odbor trebalo daleko više da radi i da Odbor za sport i omladinu treba da bude mnogo više uključen u sve aktivnosti. Ovo su samo pozitivne kritike i taj odbor radi. Imali smo prilike da pre jedno dva meseca bude i naša delegacija odavde iz našeg parlamenta pozvana od strane Ruske Federacije da učestvuje na drugim parlamentarnim igrama. Verujem da ste upoznati o tome. Otišli smo uz svu angažovanost i kolege Vučkovića, kao predsednika Odbora…
Narodni poslaniče, vaši doživljaji o radu odbora ne mogu da budu smatrani temom dnevnog reda, koja je izmena i dopuna tačno citiranih odbora Narodne skupštine. Sad vas drugi put upozoravam. Molim vas da zamenite svoju strategiju diskusije tokom ove tačke dnevnog reda sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine, kako vi tako i svi drugi poslanici.
U redu, gospođo Čomić, ali sad nisam hteo da kritikujem odbore da ne ispadne da srpski radikali samo kritikuju, samo sam hteo da pohvalim rad jednog odbora, recimo Odbor za omladinu i sport i da kažem šta su, a mislim da sad time treba da se ponosite što su naši poslanici ostvarili jedan dobar rezultat u Ruskoj Federaciji. Pošto mi čak i ne dozvoljavate da pohvalim učešće naše delegacije…
Molim vas da ne obmanjujete javnost. Najlepše vas molim. Dakle, ništa vam ne zabranjujem. Podsećam vas šta je vaša obaveza. Vaša volja da ipak izričem mere opomene tokom ove sednice, očigledno je nezaustavljiva. Ne postoji veći paradoks nego imati strategiju na tački dnevnog reda čiji je naziv Izmena i dopuna članova odbora Narodne skupštine, takve vrste da svojim diskusijama ne želite da radite ništa drugo nego da kršite Poslovnik. Najlepše vas molim da to ne činite.
U redu, gospođo Čomić, nemojte da me molite, zahvaljujem vam se na pažnji.
Osam minuta i 30 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a posle nje narodni poslanik Srboljub Živanović.
Gospođo potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Grubješić, moram najpre vama da se obratim, pošto ste vi ovlašćeni predlagač ove tačke dnevnog reda. Vi ste kao predsednik poslaničke grupe G 17 plus imali apsolutno pravo da posle podnošenja ostavke od strane koleginice Snežane Stojanović Plavšić, koja je dugo godina sa nama bila u skupštinskim sazivima, a lično sam s njom sarađivala u radu nekoliko odbora. Danas imamo zamenu i vi ste se odlučili, a što je, takođe, vaše legitimno pravo da koncentraciju, kako bih rekla, mesta u nekim odborima od strane sada već bivše koleginice raspodelite tako što ćete da uključite i neke druge narodne poslanike, a i novu koleginicu gospođu Elizabet Paunović, koja će verujem biti i te kako iznenađenja činjenicom, možda je zamišljala parlament Skupštine Srbije drugačije, da je nemogućnost narodnih predstavnika da učestvuju na onaj način na koji bi to bilo potrebno, ako već govorimo o tome da se vi borite, ali to su samo nažalost proklamovane vrednosti i čiste floskule, i Tadićeve, i vas iz DS i vaših koalicionih partera, da parlament Narodne skupštine Republike Srbije napreduje. Dvadeset godina je prošlo od obnovljenog višestranačja u Srbiji i sad kad se vratim unazad, mi možemo da vidimo, gospođo Čomić i vi ste svedok nekog vremena i ja nekog od ranije pre vas u učešću parlamenta, kako saveznog, tako i republičkog, da su poslanici doživeli više izmena restriktivnih poslovnika i da sad rad u odborima nije ni približno isti niti omogućuje narodnim predstavnicima da predstavljaju građane i da učestvuju u radu odbora, kao što je to bio slučaj devedesetih godina. Za kakvu ste se onda vi demokratiju borili? Zbog čega je paljena ova zgrada 5. oktobra i izvršen puč? Zbog čega ste obmanjivali građane Srbije od izbora do izbora i vaši nosioci izbornih lista… (Predsedavajuća: Molim vas, tema dnevnog reda.) Vrlo brzo ćete da shvatite, kao ozbiljna žena i kao …
Narodna poslanice, shvatila sam da neistinite tvrdnje, kao što je puč i sve uz rečenicu koju je upotrebljen, nije tema dnevnog reda. Molim vas o dnevnom redu.
Dakle, evo da se vratim na ovo aktuelno vreme i vezano za novopridošlu koleginicu, gospođu Elizabet, iako je predložena za rad u pojedinim odborima, kao i neke njene kolege, neće imati mogućnost, kao što smo i mi imali godinama unazad da kroz institut izdvojenog mišljenja kaže na sednici odbora, jer je promenjen, da se ne slaže sa stavom koji odbor zauzima po pojedinom pitanju, neće imati mogućnost da neograničeno govori na sednicama odbora Narodne skupštine, jer je sad to vreme ograničeno zbog činjenice da vi jednostavno niste mogli pod pritiskom SRS, koja je jedina prva i autentična opozicija ovom režimu, da izdržite više naše kritike od jedne do druge sednice odbora. Vi ste malopre rekli nekim kolegama i gospodinu Mladenoviću i gospodinu Preliću vezano za pominjanje nekih odbora koji nisu konstituisani da oni danas nisu na dnevnom redu. Radi se samo o jednom odboru i vi to vrlo dobro znate, gospođo Čomić, Odboru za privredne reforme. Iako on nije tema ovog dnevnog reda, odbori koji su danas na dnevnom redu su i te kako sastavni deo i treba da budu jedna celina ako biste taj Odbor za privredne resurse konstituisali. S druge strane, kao narodni poslanik SRS imam izuzetnu zamerku vladajućoj koaliciji i članovima odbora, pre svega predsednicima odbora iz DS, G17 plus i ostalima zbog toga što ne koriste mogućnost koja je jedina zaista prava prilika da se sučelje mišljenja i da zauzmemo po pojedinim državnim i nacionalnim pitanjima stavove – a to je saradnja između odbora. Doduše, dešava se to na Odboru za inostrane poslove i evropske integracije, ali uglavnom gospodin Moma Marković, poslanik SRS, govoreći o tome da mi nikako ne želimo u EU i sve veći broj građana Srbije će biti, ja sam u to ubeđena, za takvu politiku SRS, protiv EU, da on veoma često zna, i to vrlo argumentovano, zajedno sa ostalim kolegama, da i Kacinu, koji se bahato ponaša kada dođe ovde, i Dežeru i ostalima održi predavanje i kaže kakve su to sve sada muke Srbije pod takvom palicom i pod takvim direktivama EU. Što se tiče Odbora za smanjenje siromaštva i lokalnu samoupravu, govoriću prvo o ovom za smanjenje siromaštva. Imala je dobru ideju i to znate i vi, znam i ja, jer smo u radnoj grupi koja reguliše prava deteta i taj odbor tek treba da u pravom smislu te reči postoji od budućeg saziva, dakle, koleginica Stojanović Plavšić, koja je moralno i časno postupila, podnela je ostavku kao poslanik koji je otišao na drugu funkciju, za razliku od onih koji su ukrali mandate SRS, na čelu sa Tomislavom Nikolićem i koji nemaju ni časti ni morala, za razliku od koleginice Stojanović Plavšić i, za razliku od gospodina Slobodana Maraša, pa nismo morali ni vi ni ja da pitamo našu koleginicu potpredsednika Juditu Popović zašto je Maraš podneo ostavku. Verovatno se ne slaže više s tom politikom ili ima neke druge planove, kao što ih je imala i koleginica Stojanović Plavšić, ali je vraćen mandat izbornoj listi sa koje je on izabran. Zar to nije normalno i zar to ne treba da se pozdravi? Naravno da jeste. Ali, mi ćemo ovde do kraja ovog mandata da osuđujemo politiku DS i Borisa Tadića i svih vas koji ste ovde odgovorni, uključujući, pre svega, na čelu svega toga, predsednika Administrativnog odbora, gospodina Konstantinovića. Naime, blanko ostavke koje su u posedu SRS i koje mi imamo u skladu sa članom 102. stav 2. Ustava Republike Srbije, jer on kaže da je poslanik pod "određenim uslovima slobodan da poveri svoj mandat na raspolaganje izbornoj listi odnosno političkoj stranci". SRS kao najveća opoziciona stranka koja je zadobila poverenje građana i izborna lista SRS – dr Vojislav Šešelj je sada u degradirajućoj poziciji u odnosu na koleginicu Suzanu Grubješić. Zar vi niste imali pred sobom iste ovakve predloge predsednika poslaničke grupe SRS, o čemu je malopre pokušao da govori jedan od kolega, da dobijemo mesta koja sada sa pravom traži poslanička grupa G 17. Moram da kažem da nas je gospođa Suzana Grubješić u tome podržala i njena poslanička grupa, ali to nije bilo dovoljno u okviru vladajuće koalicije jer je došlo do preglasavanja i blanko ostavke koje su bile i koje jesu i dalje u posedu SRS za vas ne važe, a već je celoj Srbiji poznato da ni Nikolić, ni Vučić, ni ova njihova otpadnička sledbenička grupa nemaju ni časti ni morala. Mi ne možemo da zamenimo, kao što to danas radi Suzana Grubješić, ljude u ovim odborima. I mi imamo novog kandidata za odbore, i za lokalnu samoupravu, i za ekonomske odnose i razvoj, i za Odbor za ravnopravnost polova i za Odbor za prosvetu. Tamo sede neki fantomi, ljudi koji uopšte nisu poslanici. Gde su oni izabrani? Na kojoj izbornoj listi? Zar nije bilo normalno da razmišljate o tome? O tome je govorio kolega Krasić na početku, kada je prvi pokušaj koji mu je uspeo, dakle, prvi tajkunski poslanici su se pojavili 2006. godine, ko više pamti tom nesrećniku ime koga je kupio Bogoljub Karić? Kada je Mišković ulete, Cane Žabac i ostala tajkunska klika sa svojim parama da plaćaju Nikolića i Vučića, vama je to trebalo da bude signal da istog momenta promenite Poslovnik. Ali ne, to je bio zajednički projekat koji će vama da se obije o glavu. Jer, oni su sad veći Evropejci i veći evrounisti i fanatici od vas samih. Vi ste trebali da promenite Poslovnik, ali ne tako da oduzimate prava narodnim predstavnicima, da ne izdvajaju mišljenje, da ograničavate vreme, nego da se član 23. uskladi sa Zakonom o izborima. Odnosno, RIK proglasila tu i tu izbornu listu, izborna lista SRS – dr Vojislav Šešelj dobila 78 mandata, odnosno preko milion i sto hiljada poverenja građana Srbije na izborima 11. maja i kada ste to videli trebalo je, da je uopšte cilj vaš razvoj demokratije i poštovanje izborne volje građana, da promenite Poslovnik i da on bude u skladu sa izbornim listama. Sećate se i vi, gospođo Kolundžija, a i vi, gospođo Čomić, vi ste tada prvi put izabrani posle tog čuvenog 5. oktobra za potpredsednicu Narodne skupštine, SRS nije htela da učestvuje u radu odbora. Zbog čega? Zbog toga što ste vi mislili da jedna sila od 176 poslanika DOS-a može da radi šta god hoće, da gazi izbornu volju građana koja je tada bila manje za SRS, ali kasnije, kako smo krenuli da raskrinkavamo i mafijaške afere i da govorimo o tome da je ta politika Zapada koja vas je i dovela na vlast loša, poverenje je raslo i 2002. godine dr Vojislav Šešelj, kao kandidat za predsednika Srbije, naš predsednik, dobio je 1.080.000 glasova na predsedničkim izborima. Zašto nismo hteli da učestvujemo u radu odbora? Pogazili ste izbornu volju građana i kada nas je bilo 23, posle 5. oktobra, uskratili ste nam i tada mesto u odborima, pa i mesta predsednika. Je l' bilo tako? Posle je tek bilo poziva. Nemojte da mi pričate da nije, jer smo više puta to morali da govorimo, i u prvim danima dosovske vlasti i da stalno insistiramo na tome. Dogovor koji je preliminarno napravljen kada je izvršeno konstituisanje tadašnjeg saziva nije poštovan. Nisu nam data ni predsednička, ni zamenička mesta, kao što to treba da bude po reciprocitetu. Sada imamo situaciju da vam ovde sede neki koji vam daju kvorum jer ova Tabaković, koja je otela mandat SRS, i taj Bečić, njen partijski ili kako već zovu tu grupaciju, svakako nije napredna ni u kakvom smislu te reči jer oni samo rade za sebe i za svoj džep, oni već daju kvorum na Odboru za finansije. Svedoci ste toga. Šta će vama oni da vam daju kvorum ako ste vi toliko sposobni? Želeli ste i uspeli ste da promenite Poslovnik i sada imate po 17 članova i da brže zamenite vaše članove odbora, a oni hoće da vam se dodvore, nude vam se i za buduću saradnju, a sve zbog toga što takav nalog dobijaju od istih mentora koje vi imate. (Predsedavajuća: Narodna poslanice, molim vas da govorite sa uvažavanjem o svim drugima.) Završavam, da bi ostalo vreme i ostalim kolegama srpskim radikalima. Ovo je zaista urušavanje parlamenta i svih demokratskih postulata za koje treba svako ko je izabrani predstavnik naroda da se bori. Nikada, koliko god da se vi ne slažete sa politikom SRS koja ima sve veće uporište među građanima Srbije, i naše poruke… Nemojte tako da reagujete, gospođo Kolundžija, jer tek kada se u poslaničke klupe… (Predsedavajuća: Molim vas, bez direktnog obraćanja. To je izričito zabranjeno po Poslovniku.) I dobacivanje je zabranjeno, znate. Onda vi treba da reagujete kada se meni dobacuje.
Narodna poslanice, molim vas da me zbog svih nas ne podsećate da je dobacivanje zabranjeno. Pošto u ovom trenutku sedmoro poslanika iz vaše poslaničke grupe, troje poslanika iz prvog, drugog i trećeg krila bi moglo da bude pod udarom opomene za to. Tako da vas molim da vi radite svoj posao, posao narodnog poslanika, a da pustite mene da radim svoj posao.
Hvala vama na tom upozorenju. Zahvaljujem se kolegama srpskim radikalima, koji su mi sve vreme davali podršku iz poslaničkih klupa za ovu moju diskusiju, koja je i te kako primerena i Poslovniku, ali nažalost nije vreme koje može da donese napredak i razvoj Srbije, jer pod ovakvom vlašću i sa takvim tretiranjem opozicije i kršenja elementarnih normi i Ustava i zakona i pre svega, otimanjem mandata koje smo dobili na izborima, kao lista, ne možemo da očekujemo ništa bolje. Borićemo se za bolje vreme, zato takve poruke i šaljem biračima Srbije i završiću time da bi drugim kolegama, neću da pomenem ime koleginice, jer kao što rekoste, to je Poslovnikom zabranjeno, a Srbija čeka Šešelja i mi ćemo nastaviti da se borimo na način na koji nas je on učio i kako smo uspostavili ta demokratska pravila, koja se poštuju svuda u svakoj normalnoj i uređenoj državi, ali u Srbiji nažalost ne. Hvala.
Trinaest minuta i 30 sekundi iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović. Posle njega narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, ovo je vrlo značajna tema, što se tiče rada skupštinskih odbora. Očekivao sam jednu veću diskusiju, jedan plodonosniji rad, odnosno rad koji bi bio usmeren ka radu Republičkog parlamenta. Kao predsednik Odbora za nauku i tehnološki razvoj moram iskreno reći da je taj odbor održao preko 35 sednica i da možda na dve sednice nije imao kvorum, što pokazuje prevashodno o ozbiljnosti rada nauke i istraživačkog rada, odnosno što pokazuje i ozbiljnost svih tema koje su bile prisutne na Odboru za nauku i tehnološki razvoj. Svi oni iz ministarstava koje smo pozvali moram reći da su se odazvali pozivu i normalno pokušavali su da daju odgovor na sva ta pitanja koja smo im postavljali, u želji da bi mogli da usmerimo sva ta pitanja prema radu Republičkog parlamenta. Takođe sam i član Odbora za saobraćaj, gde dobro znate kolika je važnost toga odbora, naročito prilikom donošenja određenih zakona u saobraćaju, gde smo svi, tako reći, i podržali tu zakonsku platformu, koja je trebala da da jednu sigurnost učesnika u saobraćaju. Takođe smo hteli i da poboljšamo rad na infrastrukturi i na putnoj infrastrukturi, železničkoj infrastrukturi, avioprevozu i to je u stvari opet davalo jednu posebnu intonaciju, jednu veliku, da kažem, težinu rada ovih odbora. Ali je ono vrlo bitno, ovo što vi stalno govorite, opominjete da se vratimo na temu dnevnog reda, jesu u stvari i odbori u kojima sam bio prisutan kao poslanik, želeći takođe da poboljšam rad tih odbora, odnosno da iznesem probleme iz sveobuhvatne sredine odakle dolazim, odnosno i od susreta sa građanima, gde na neki način sam smatrao da ti problemi na odborima mogu biti izneti, odnosno da bi se to moglo opet usredsrediti i usmeriti ka Republičkom parlamentu. To je dobro poznato, to su odbori za ekologiju i za prostorno planiranje. Dobro znate, vi ste to dobro govorili, baš kada je ministar za ekologiju i prostorno planiranje bio prisutan ovde, o problemu prostornog planiranja, to je danas jedan veliki problem u Srbiji i možda jedan od najvećih....
Narodni poslaniče, tema dnevnog reda, sektorske politike kojima se bave odbori ne mogu biti tema tačke dnevnog reda, koji se bavi izmenama i dopunama članova odbora. Dakle, vaše mišljenje ili uopšte podaci iz sektorskih politika ne mogu biti tema dnevnog reda.
Tako da ste i usmerili taj rad, da kažem, tog odbora, ali dobro znate da je problem rada određenih odbora bio zbog nemogućnosti održavanja, zato što nije bilo kvoruma. Pitam vas, kao predsedavajućeg ovog tela, i kao potpredsednika Skupštine, mislim da je i Skupština trebalo da raspravlja o težini rada tih odbora, da li oni koji ne dolaze na te odbore, koji ne daju kvorum, odnosno ili svojim prisustvom ne pomažu radu odbora, da li i ti predsednici odbora koji nisu sazivali te odbore, da li su oni trebali da budu smenjeni ili vi verovatno čekate vreme, odnosno to i vama odgovara da se oko određenih problema u Srbiji danas ne raspravlja? Vi stalno vičete da niko nije skrenuo sa teme, a na tim odborima se želi raspravljati, odnosno diskutovati o vrlo bitnim problemima građanstva, velikim problemima i temama koje bi trebalo da se nađu na dnevnom redu u Skupštini. Zato smatram, vidite, i pored toga što je i došlo do popune u određenim odborima, Odbor za nauku i tehnološki razvoj nije imao problema sa kvorumom i moram iskreno reći da izbor ljudi koji je u tim odborima je bio iz svih političkih partija dosta kvalitetan, jer se u ovom odboru raspravljalo o temi. Kažete koje su bile teme i da li o tim temama treba da raspravljamo, jesmo o temama, jer smo želeli da na jednom mestu pozovemo i Ministarstvo za finansije, i Ministarstvo za ekologiju i prostorno planiranje i Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, da potpomognemo ili da damo jednu smernicu ili jednu pravu sliku, da određenim ministarstvima, naročito sada u fazi pripreme budžeta treba omogućiti više sredstava da bi određena ministarstva mogla da funkcionišu. To su pitanja, to su teme o kojima treba da raspravljamo na odborima. Ne možemo raspravljati po odborima o nekoj drugoj ili nekoj visokoj politici, koja u datom momentu nije bitna ili nije važna. Raspravljamo ili smo raspravljali o saradnji sa drugim naučnim institutima van Srbije u želji…
Narodni poslaniče, sada vas upozoravam, tema dnevnog reda je izmena i dopuna članova odbora i molim vas da, ako ste propustili da čujete, temom dnevnog reda ne mogu se smatrati problemi, vaša gledišta ili bilo šta iz sektorskih politika kojima se odbori bave. Naša tačka dnevnog reda je izmena i dopuna članova, pa vas molim o dnevnom redu.
Hvala. Smatram da određeni predsednici odbora, koji nisu u mogućnosti ili da organizuju odbore, prevashodno je trebalo danas ovde da diskutuju o tom pitanju, odnosno kako vi kažete, da to bude tema dnevnog reda, da se vidi…
Narodni poslaniče, ali nije tema dnevnog reda. Tema dnevnog reda, na koju smo obavezni, ja da podsećam poslanike, koji u diskusiji skrenu, a poslanici da pročitaju materijal izmena i dopuna članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, sa stilom i kreativnošću kao i vaše kolege, o toj temi, sa komentarima o radu Odbora, naravno da je dozvoljeno. Sadržaj rada odbora, sektorske politike nisu tema dnevnog reda. Upozoravam vas da se držimo teme dnevnog reda. Uz izvinjenje za sledeći prekid, odnosno obaveštenje koje dajem narodnim poslanicima, sednica Odbora za finansije nastavlja se u 11.45 časova u sali dva, pa molim članove Odbora da prisustvuju. Narodni poslaniče, izvinite za davanje ovog obaveštenja tokom vaše diskusije. Izvolite.
Da li mogu da nastavim? Hvala. Popuna odbora mora biti adekvatna odnosno da i po brojnom stanju, normalno, i po težini rada skupštinskog odbora… Vi me dekoncentrišete, tako da ne mogu vašim prekidima, tako da mi ne dozvoljavate da govorim o temi koja je na dnevnom redu, odnosno što smatram da je vrlo bitno. Verovatno je mnogima ovde smešno i mnogi mogu da se smeju, ali dobro, još malo ću završiti sa jednom svojom pričom. Vreme prolazi polako ovih 10 godina. U Srbiji su danas prisutni reciklirani političari koji ovom zemljom vladaju i smatram da i ovi odbori koji su danas na dnevnom redu da pokušavate da devalvirate vrednosti rada i ove skupštine, a verovatno i rad ovog najvažnijeg zakonodavnog tela, ali sigurno znajte da će prof. dr Vojislav Šešelj doći iz Haga vrlo brzo, da će verovatno zaustaviti ovu eroziju Srbije i propast ovog što nas danas snalazi. Ovo što danas pokušavate regionalizacijom, što pokušavate određenim transakcijama… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče.) Zahvaljujem se. Prijatno.
Iskorišćeno je osam minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Ona je poslednja prijavljena na listi govornika.
Gospođo Čomić, molim vas, budite ljubazni, koliko je vremena ostalo poslaničkoj grupi SRS. (Predsedavajuća: Ostalo je još 23 minuta i 30 sekundi.) Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, da pre više od dve godine u ovom parlamentu nije prekršen jedan od osnovnih principa parlamentarne demokratije i dobre parlamentarne prakse verovatno danas o ovoj tački dnevnog reda ne bi govorili ni poslanici SRS jer je uobičajeno bilo da kada se predlažu članovi odbora ili u samom toku formiranja odbora ili kasnije, kada neka stranka ima potrebu da iz nekog svog razloga menja nekog člana odbora, uglavnom se nije vodila rasprava zato što je poštovan princip na koji način se vrši raspodela mesta u skupštinskim odborima, od toga koliko proporcionalno kojoj političkoj partiji pripada brojčano članova u određenim odborima, do toga koje pozicije predsednika odbora treba da pripadnu najvećoj opozicionoj partiji. Ovaj princip je zaista dugo poštovan, ali pre dve godine taj princip je najgrublje narušen i od tada ovaj parlament sa stanovišta SRS nije legitiman zato što u ovom parlamentu sede ljudi koji se nazivaju poslanici i vi ih nazivate poslanicima. Izvinite, mi to ne možemo i nećemo zato što mi, srpski radikali, znamo da je SRS u maju 2008. godine pripalo 78 skupštinskih mandata. Gospođo Čomić, nemojte se ljutiti, ali moramo da koristimo i ovu priliku jer je ovo prilika gde možemo o tome da govorimo, da pre svega podsetimo građane Srbije na činjenicu da su SRS oteti mandati u ovom parlamentu i na osnovu tako otetih mandata došlo je i do disproporcije kada je u pitanju broj poslanika u određenim odborima i broj predsednika određenih odbora, posebno koji odbori su u pitanju kada su u pitanju predsednička mesta kada su po dobroj parlamentarnoj praksi ovde uspostavljenoj pripadali najvećoj opozicionoj partiji, a najveća opoziciona partija u parlamentu Srbije i danas je SRS. Šta će biti posle narednih izbora, o tome nikada nismo ovde razgovarali, nismo kalkulisali. Reći će građani, imamo strpljenja sa građanima. Čekaćemo da kažu na izborima šta misle o doslednoj politici SRS i o nekima koji su svoje stavove i politiku menjali. Mi govorimo o onome što je faktičko stanje u parlamentu danas. To što se ne dopada ono što pričamo ni vama iz vladajuće većine, a ni ovima iz te stranke koja je u međuvremenu formirana i kojoj ste vi iz vladajuće većine dozvolili da ima poslaničku grupu u ovom parlamentu, sa našeg stanovišta apsolutno suprotno Ustavu Republike Srbije, to je vaša stvar, ali morate da trpite i naše stavove. Kolege koje su govorile pre mene, nisam htela da se javljam da vas upozoravam na Poslovnik i na, po mom mišljenju, neke povrede Poslovnika, ali ne možete vi, gospođo Čomić, da poslanika usmeravate. Ako poslanik želi da objasni ono što je na dnevnom redu, da ga vi usmeravate na koji način će to da radi. Dakle, hoćemo da problem odbora kroz ovaj predlog odluke koji danas imamo na dnevnom redu približimo pre svega građanima Republike Srbije, jer ste vi potpuno obesmislili rad odbora. Ne vi lično nego predstavnici režima. Potpuno ste obesmislili rad skupštinskih odbora. S jedne strane, mediji su prepuni vaših lepih priča kako će rad parlamenta sa plenarnog dela da se svede na rad odbora, da će na odborima da se rešavaju najvažnije stvari na svetu, a ovde ćemo samo da klikamo dugmiće, 126 je za i onda je to nešto što je nedodirljivo. Ostali će biti protiv, uzdržani, neće da glasaju, nije bitno uopšte na koji način će da se ponašaju, a sve drugo kažete da će se dešavati u odborima. Ako je tako, a mi tvrdimo da nije, onda hajde da ti odbori budu u skladu sa ovom knjižicom koju ste nam podelili, a ovde je Ustav Republike Srbije, Zakon o Narodnoj skupštini i Poslovnik Narodne skupštine. Dakle, hajde onda neka, u skladu sa ovim aktima, budu formirane poslaničke grupe, pa onda i odbori kao stalna radne tela ovog parlamenta. Vi to nećete i to su kolege pokušale da vam kažu kako se igrate kvorumom gde vama odgovara, kako negde činite kvorum, negde ne činite. Da se razumemo, SRS je opoziciona partija. Nikada nećemo da ti kvorum ni u parlamentu, ni u nekom odboru. Nismo stranka koja danas misli jedno, a sutra drugo, pa da kao što su Tabaković i Bečić pre dva dana dali kvorum Odboru za finansije i onda izađu pred kamere, jer oni mogu da dođu pred kamere, za razliku od nas iz SRS, pa kažu kako su oni protiv budžeta, protiv ovog ili protiv onog. Dakle, o tome želimo, gospođo Čomić, da govorimo, možda na način koji vama ne odgovara, ali odgovara nama, mi govorimo na svoj način. Tema je dakle izmene Odluke o izboru članova određenih odbora, mogu da pročitam i kojih, ali nema potrebe jer se radi o tome da je ovo predlog poslaničke grupe stranke G17 plus. Mi, srpski radikali, mislimo da je ovo apsolutno pravo stranke G17 plus. Oni su po svojoj volji gospođu Snežanu Stojanović Plavšić, najpre nije bila poslanik, pa je bila, pa sad opet nije poslanik, sada je državni sekretar, apsolutno njihovo pravo i poštujem gospođu Stojanović Plavšić što prihvata volju svoje stranke jer je svesna da je njoj mandat u ovom parlamentu dodeli njena stranka. Očekujemo da ćemo ovih dana imati ponovo ovakvu tačku dnevnog reda, gde će kolege iz LDP verovatno u odborima menjati doskorašnjeg našeg kolegu, gospodina Slobodana Maraša, koji je kao častan čovek postupio i vratio mandat svojoj stranci, kako je u medijima rekao – svestan da je LDP njemu dodelila mandat u ovom parlamentu. Koji su motivi za napuštanje stranke i odlazak negde drugde ili ne odlazak? To nas iz SRS ne zanima. To su unutar stranačke stvari LDP i o tome neka oni vode računa. Govorimo o onome što je interes parlamenta, što je interes zdrave parlamentarne sredine za koju se mi zalažemo, ne u poslednje vreme nego od kada postoji višestranački sistem u Srbiji. Mi smo jedina partija, SRS, i ponosno to ističemo koja za 20 godina nikada nije menjala svoje stavove o parlamentarizmu ni kada smo bili u vlasti, ni kada smo u opoziciji. Uvek mislimo da treba prenositi Skupštinu. Uvek mislimo da treba poslanik da govori o svakoj temi, da treba da ima neograničeno vreme i uvek ćemo tako misliti i uvek ćemo se tako ponašati, zato što to jesu jedini pravi parlamentarni principi. Ovo što vi pokušavate, moram da vam kažem, nema baš nešto mnogo veze sa demokratijom i svesni ste toga, naravno, ali može vam se. Imate 126 matematički sabranih glasova. Koliko je to ideološka koalicija? Nećemo o tome. Prošlo je vreme kada smo o tome govorili. Doći će ponovo vreme kada će biti prilika da o tome govorimo i ne bih da širim tu temu, ali čisto da se napomene. Zašto mislimo da treba podržati ovu odluku? Zato što je ovo volja ne gospođe Snežane Stojanović Plavšić, Veroljuba Stevanovića, Suzane Grubješić, Miroslave Pejica i Elizabet Paunović, već zato što je ovo volja stranke G17 plus. Zato vas podsećamo da je trebalo da se poštuje i volja SRS kada smo raspolagali, i danas raspolažemo voljom građana, sa 78 mandata. Vi ste te mandate ukrali. Vi ste dozvolili da ti mandati budu pokradeni. Jedan primer, jedan dokaz našoj tvrdnji da ti mandati pripadaju nama, pored ovih apsolutno jasnih pravnih ustavnih okvira. Pre svega radi javnosti, da je Tomislav Nikolić kada smo vodili kampanju SRS, u skladu sa politikom i programom SRS, ideologijom SRS, ideologijom srpskog nacionalizma koju zastupa naš predsednik dr Vojislav Šešelj i svi mi koji smo sledbenici i njegovi članovi SRS, 2008. godine došao na neki radikalski skup i rekao – zalažem se i ja ću jednog dana da izručim Haškom tribunalu Ratka Mladića, prošao bi na takvom svakom skupu mnogo gore nego što je Montgomeri prošao na skorašnjem njegovom skupu. I ne samo to, nego bi sasvim sigurno istog momenta bio isključen iz SRS, jer ne bi u ime SRS mogao da priča da će da izruči generala Ratka Mladića Haškom tribunalu, zato što je stav SRS vezan i za Haški tribunal i za junaštvo generala Mladića opštepoznat. Gospođo Čomić, dozvolite da završim misao da objasnim zašto ovo dovodim u vezu sa ovim što je na dnevnom redu. Ovo što sada pričam je valjda najjači dokaz da mandati koje je ukrao Tomislav Nikolić pripadaju SRS, jer on te mandate kojima danas kao raspolaže nije dobio zato što se javno zalagao za izručenje Ratka Mladića već zato što se javno zalagao za veliku Srbiju i ideologiju SRS, zašto se mi srpski radikali zalažemo od osnivanja i dokle god stranka postoji zalagaćemo se za to. On se nije zalagao za ono za šta se mi zalažemo da kažemo da Srbija ne treba da uđe u EU, Srbija treba da prekine sve kontakte sa EU jer nam EU ugrožava granice, jer nam EU cepa državu, jer nam EU otima delove države. Da je tako nešto pričao ne bi mogao da se približi skupovima EU. Ne, on je pričao ono što smo pričali i mi. Da je pričao zapravo ovo što sada govori, da je EU ispred svega, daje Kosovo, daje Mladića, daje sve živo, samo da se dočepa pretpristupnih i pristupnih fondova EU, ne bi mogao raspolagati ovim mandatima. To je problem koji ste vi, gospodo iz režima, uneli u ovaj parlament. Ovo nije nikakav žal SRS. Mi jednostavno, što reče koleginica Jovanović, dokle god smo u ovom parlamentu, u ovom sazivu podsećaće ćemo vas na to da ste kršili Ustav. Vi ste omogućili Tomislavu Nikoliću da napravi fantomsku poslaničku grupu i posledica toga je ono što su kolege pričale da nemamo kao najjača opoziciona partija predsednika Administrativnog odbora, zato što niste mogli da sačuvate Tomislava Nikolića i ove grupe koje je okupio oko sebe, i zato niste dozvolili, kao što je bilo uobičajeno, da mi srpski radikali kao najjača opoziciona partija da imamo mesto predsednika Administrativnog odbora. Zašto nemamo mesto predsednika Odbora za odbranu i bezbednost? Zato što je Dragan Todorović kao predsednik tog odbora u ime SRS pokrenuo pitanja Bojana Krišta, "Luke", "Ušća", Caneta Žapca, "Novosti" itd. i morali ste to da zaustavite. Kako? Da SRS uzmete mesto predsednika tog odbora. Ovde ste čak lično predsedavali prošle nedelje kada nismo imali mišljenje Zakonodavnog odbora po nekoj tački dnevnog reda i rekli ste da nemamo mišljenje zato što je predsednik Zakonodavnog odbora bolestan, a da njegov zamenik nije hteo da održi sednicu Zakonodavnog odbora. Dezinformisali ste javnost. Izvinjavam se ako je to bila Slavica Đukić-Dejanović, a ne vi. Možda tu grešim, ali apsolutno sigurno ovo jeste bila dezinformacija za javnost. To nije bilo tačno. Predsednik Zakonodavnog odbora, kolega Vlatko Ratković je dan pre toga, hvala bogu, živ i zdrav, oporavljen od bolesti koju je nažalost imao sedeo u ovom parlamentu i mogao je da održi sastanak tog odbora. Zašto nije održao? Ne znam i ne zanima me. Ako ste mislili da poslanici SRS treba da čine kvorum zato što vi niste u stanju, iako ste kada smo prošli put raspravljali o odborima učinili sve da u svim odborima imate većinu, da bukvalno, što reče Krasić, preslikate stanje iz ove sale u odbore i opet ne možete da obezbedite kvorum. To je vaš problem. Vaš problem je što umesto u 10.00 sati nekada počinjemo da radimo u 12.00, pa onda moramo da nastavimo uveče, dva-tri sata nakon po Poslovniku radnog vremena, mada mi srpski radikali ne mislimo i ne pravimo problem kada se radi ni uveče, ni popodne, ni ujutru itd. Znamo da smo ovde da radimo, da predstavljamo narod i nikada nećemo praviti pitanje što se toga tiče. Nemojte vi da okrećete činjenice, nego kažite iskreno – ne možemo da obezbedimo kvorum, hajde probaćemo ponovo. Priznajte građanima Srbije kakvu ste to većinu obezbedili. Zato vama služi i ta poslanička grupa koja se ne znam kako zove i koja nije postojala u momentu kada su bili održani izbori i koju predvodi Tomislav Nikolić. Oni vama zato služe, kada nemate kvorum u odboru, oni utrče. Kada nemate kvorum u sali, oni utrče, pa onda Tomislav Nikolić kaže - pa šta, to su bile neke beznačajne tačke i to je bilo tek popodne. Bože me sačuvaj. Prvo, koju su to tačke koje se raspravljaju u parlamentu koje su beznačajne? Ko je taj ko će da gradira šta je značajno a šta je beznačajno? Pa, valjda ovde o čemu god govorimo je vrlo značajno za građane Republike Srbije, a tek koliko je bitno da li je kvorum dao popodne ili ujutru. Neverovatno, ali kažem, to ste vi napravili i potpuno svesno ste to uradili. Sve to je dovelo do toga, da je obesmišljeno, ono što sam rekla na početku, da je obesmišljen rad odbora kao stalnih, radnih tela ovo parlamenta. Moram da vas podsetim i da smo pre negde oko godinu i po dana, SRS i pridružili su nam se poslanici DSS i tražili da se održi Odbor za ustavna pitanja i da nam na tom odboru, gospođa predsednik parlamenta koja je po funkciji predsednik tog odbora, da nam kaže i da nam se dostave precizni podaci koliko je ovaj parlament uradio svog posla u vezi sa Zakonom o primeni Ustava, i koliko smo poštovali rokove iz tog ustavnog zakona? Do dana današnjeg nismo dobili tu informaciju i nismo dobili te podatke. Gospođa Dejanović je tada tom odboru, jer bože, predsedava odbor predsednik parlamenta, pa su svi mediji bili prisutni, pred medijima je rekla - dobićemo to za 15 dana. To je bilo pre skoro godinu i po dana. Tražili smo, takođe, poslanici SRS i pridružili su nam se takođe poslanici DSS, tražili smo da se održi Odbor za pravosuđe i upravu, u vreme kada je bila aktuelna javna tajna da se sudijama na KiM, kada je bio tzv. reizbor sudija ovde aktuelan, kada se sudijama na KiM pretilo da, ako ne prihvate da rade i za one KP sudove, da neće biti reizabrani za sudije u Srbiji u ovom parlamentu. Naravno i KiM je Srbija, ali nažalost, trenutno pod okupacijom. Hteli smo o tome da razgovaramo. Nismo mogli da razgovaramo, zato što je umesto ministra na taj odbor došao neko, nije čak ni ovaj državni sekretar, nego neko od članova ministarstva. Navodno je gospođa ministar bila bolesna, uvažili smo to, ali smo rekli – hajde, kad ćemo ponovo da se sastanemo? I to je bilo pre više od godinu dana i nikada se nismo sastali. Toliko o tome kakav je vaš odnos prema odborima. I neće ništa bolje biti ni kada su u pitanju ovi odbori o kojima danas raspravljamo. Danas ćete da izglasate na predlog G 17 plus, da se Veroljub Stevanović iz Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i za lokalnu samoupravu, smeni sa tih funkcija i da umesto njega bude Suzana Grubješić, odnosno u ovom drugom odboru, Miroslava Pejica. Ponavljam, ne ulazim u to njihovo pravo, poštujemo to pravo. Ali, nećete dati odgovor na pitanja, a neće ni koleginice koje će biti izabrane u ovaj odbor, zato što ovaj režim nema odgovor na ta pitanja - šta su ti odbori uradili kada je u pitanju lokalna samouprava i transferna sredstva o kojima pišu svi mediji, gde vas napadaju čak i predsednici opština koji su iz vladajućih stranaka, jer ste blokirali rad lokalnih samouprava zato što im ne date pare koje im po Ustavu pripadaju? Šta ćete uraditi kada je u pitanju razvoj za ekonomske odnose sa inostranstvom? Da li ono što gospodin Stevanović kao član ovog odbora nije mogao da objasni, neće moći verovatno ni Suzana Grubješić, a odnosi se, recimo, na činjenicu da danas u Kragujevcu štrajkuju radnici "Metals sistema", da su ušli tamo u Poresku upravu i da neće da izađu dok se ne ispune njihovi uslovi, radi građana Kragujevca, radi se o bivšoj firmi "Filip Kljajić", i zato što su imali problema u privatizaciji i što mnogi imaju problema u privatizaciji, što su mnoge privatizacije kriminalne, vi do dana današnjeg, odnosno gospođa Đukić Dejanović, kojoj je to nadležnost po našem Poslovniku, nije konstituisala Odbor za privredne reforme. Interesantno je da režim misli da u okviru reformi nema šta da se razgovara. I te kako ima. Pre svega, da se popriča maloo svim kriminalnim privatizacijama koje su već javna tajna. Godinama su srpski radikali pričali i upirali prstom koja je sve privatizacija na kriminalan način izvršena, gde su sve oštećeni zaposleni. Vremenom su mediji usvojili te naše informacije. Naravno, neće da kažu – ovo je nekad pokrenula SRS, ali će naravno da pišu o tome i dobro je da pišu. Završavam, gospođo Čomić, vidim da sam potrošila vreme. Vreme baš brzo teče, ali dobro, biće prilike ponovo. Dakle, naravno da kolege koje je predložila gospođa Suzana Grubješić imaju podršku SRS. Ne ulazim u njihove motive, poštujemo volju stranke koja je mandate osvojila na izborima i molimo da svi poštujete volju građana koji su 2008. godine SRS dodelili 78 poslaničkih mandata. Hvala lepo.
Hvala vama. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo? (Da.) Narodna poslanica Nada Kolundžija, predsednica poslaničke grupe ZES.
Poštovana predsedavajuća, osim naravno što imam na neki način i pritužbu zbog činjenice da je ova tema zloupotrebljena, da se priča o nečemu što nije tema dnevnog reda i da se time zapravo zloupotrebljava vreme koje je na raspolaganju, želim samo da kažem nekoliko stvari koje su bitne, a koje su iz ovih prethodnih izlaganja, gde iz nekih od tih izlaganja zaista teško možete da izvučete šta se htelo reći. Ali, neke stvari su ovde netačno iznete i istine radi, osećam odgovornost da zbog javnosti i zbog poslanika koji učestvuju u radu odbora i daju maksimalan doprinos radu tih odbora, iznesem ono što jesu činjenice. Pre svega, ovde smo imali tačku koja se zove Predlog odluke o zameni narodnih poslanika u pojedinim odborima. Član 45. kaže, da na predlog poslaničke grupe Narodna skupština može da donese odluku o prestanku dužnosti i zameni poslanika u nekom odboru. Činjenica je da to tačka dnevnog reda, isključila bi svaku mogućnost da se priča o 99% onoga što smo mi ovde danas slušali. Isključila bih 100% svaku raspravu, jer nama se sada postavlja sledeće pitanje – svaki član odbora, svaki predsednik odbora iz opozicionih stranaka, pa i stranka koja je sada na ovaj način zloupotrebila ovu temu, izabran je glasovima poslaničke većine, parlamentarne većine. Ukoliko bi mi sada ovo shvatili kao njihov način razumevanja odgovornosti i rada, onda bi to nas svakako obavezalo da svaki sledeći put ne glasamo ni za jedan jedini njihov predlog. Želim takođe da kažem da su odbori u ovom mandatu održali 850 sednica, 850. Svaki prigovor i priča o tome da odbori ne rade i da odbori, zbog toga što parlamentarna većina nije zainteresovana za rad tih odbora ne mogu da rade, prosto je neistina. Takođe je činjenica da poslanici, posebno nekih opozicionih partija, među koje spada i partija koja je sada zloupotrebljavala ove vreme na način na koji je zloupotrebljavala, ne učestvuju u radu većine odbora. To je istina. Pored toga što članovi našeg Poslovnika kažu da su narodni poslanici obavezni da učestvuju u radu odbora i da obavezni da daju kvorum, ali bez obzira što oni nisu, što oni smatraju da je deo njihovog opozicionog rada u tome da ne učestvuju u radu odbora, to neka objašnjavaju građanima koji su ih ovde poslali. Nama ne moraju da objašnjavaju, zato što mi to ne možemo da razumemo. Dakle, ako imaš priliku da budeš protiv nečega i da se boriš za nekakvu ideju, onda to radiš kroz institucije gde možeš da se boriš za tu ideju. Pošto očigledno ideja nema, niti ima pravog opozicionog stava predlozima koji dolaze, onda je jedini način da se navodno iskaže nekakav stav, da se kaže – neću da dajem kvorum i neću da učestvujem u radu tog odbora, a onaj ko učestvuje taj je izdajnik i taj nije opozicija. To je sada nešto što oni treba da objašnjavaju. Dakle, svaka poslanička grupa ima pravo da vrši zamene unutar svoje poslaničke grupe. Svaka poslanička grupa može, u slučaju da im poslanik ode, da u radna tela Skupština rasporedi nekog drugog. Osim što je politički besmisleno, mislim da je i krajnje nekorektno prema utrošku energije, vremena i svega drugog na ovaj način zloupotrebljavati jednu temu koja je nesporna i na taj način zapravo pokušavati da se opstruira rad parlamenta. Ono što ne ide u prilog nikome ko je ovde do sada diskutovao jesu činjenice. Mi ćemo javnosti dostaviti na uvid, pošto je to javni dokument, građani imaju pravo da vide kako se ponašaju poslanici u parlamentu, dostavićemo dokument iz koga će se videti koliko je koji poslanik učestvovao u radu Odbora koji, ponavljam, jesu održali 850 sednica.
Pet minuta i 10 sekundi iskorišćeno je vremena predsednice poslaničke grupe. Nemate pravo na repliku. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Vjerica Radeta.
U skladu sa članom 27, gospođo Čomić, bili ste u obavezi da koleginici Nadi Kolundžiji skrenete pažnju da niko od poslanika SRS koji su govorili o tački dnevnog reda nije rekao da poslanici koji su predloženi od strane G17 plus ne treba da budu članovi ovog odbora i ne znam na osnovu čega je koleginica zaključila da, eto, ni vi nikada ne bi trebalo da glasate za predloge SRS. Dakle, mi nismo doveli u pitanje volju stranke G17 plus, naprotiv, tvrdili smo sve vreme da oni apsolutno imaju to pravo. Morali ste da im skrenete pažnju da ako je nešto na dnevnom redu i ako poslanici o tome govore, da to nikako ne može biti zloupotreba Poslovnika, jer nije nešto stavljeno na dnevni red da bi se prešlo preko toga, nego naprotiv, da bi se o tome u parlamentu raspravljalo. To nikako ne može da se nazove opstrukcijom. Takođe je možda bilo dobro i trebalo je u skladu sa ovim članom da koleginicu Kolundžiju podsetite, vi ste tada bili član DS, ona nije, da cela poslanička grupa DS mesecima nije ulazila u parlament i nije koristila to svoje pravo, kako ona kaže, da može o nečemu da govori, a neće, na nekom mestu i mi to nismo zamerali. To je jednostavno stav te stranke, a osnovni princip parlamentarne demokratije jeste da onaj ko je na vlasti, ko čini vlast, da mora da obezbedi kvorum, da mora da obezbedi većinu i plenarnom radu i na odborima. Šta bi značila, gospođo Čomić, vaša ili bilo čija druga većina, ako će vam kvorum davati neko ko je opozicija? Hvala.
Nema povrede člana 27. i da je bilo, ja bih intervenisala. Ni jednom svojom jedinom rečju predsednica poslanica poslaničke grupe Nada Kolundžija nije povredila ni jednu od odredbi Poslovnika. Vaša reakcija proističe slutim iz toga što se ne slušamo dovoljno. Dakle, ako bih vam dala za pravo da narodna poslanica bude opominjana ili upozoravana na povrede Poslovnika, to bi, a uvidom u stenograme diskusija drugih poslanika, značilo da drugi poslanici ne bi uopšte došli od zloupotrebe poslovničkih odredbi do prava da se čuju u parlamentu. Narodna poslanica Nada Kolundžija ima pravo na repliku.
Poštovana predsedavajuća, mislim da sam pogrešno protumačena. Rekla sam da nemam ništa protiv ako neko misli da mu je politički stav da ne učestvuje u radu Skupštine i da tako ima opravdanje pred građanima koji su ga birali, to je njihovo legitimno pravo. To pravo apsolutno ne osporavam. Ono što sam osporavala jeste iznošenje neistina o tome kako odbori rade i kako ova skupština radi. Dakle, odgovornošću parlamentarne većine, odbori su održali 850 sednica. Samo je to važno ovde istaći jer je bilo potpuno neistinitih tvrdnji kako odbori navodno ne rade, kako ne mogu da rade i kako je za to odgovorna parlamentarna većina. Zaslugom parlamentarne većine ova skupština radi i sva njena radna tela rade, a da li je nerad baš politički program, to je vaša stvar.
Pravo da govori o povredi Poslovnika ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo Čomić, vi ste bili dužni, na osnovu člana 103, pošto sam se javila da reklamiram član 107. Poslovnika, odmah da mi date reč po završenom izlaganju koleginice Vjerice Radete, jer ste vrlo dobro videli da sam se javila za povredu Poslovnika, a to ima prednost u odnosu na repliku koju ste dali vašoj koleginici gospođi Kolundžiji. Smatram da je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine i vi ste kao predsedavajuća bili dužni da reagujete jer je gospođa Kolundžija u svom izlaganju povredila dostojanstvo narodnih poslanika i najvišeg zakonodavnog tela, iznoseći neistine o tome… (Predsedavajuća: Narodna poslanice, ne može narodni poslanik da učini povredu o kojoj govorite, to može samo predsedavajući.) Gospođo Čomić, hoćete li, molim vas, samo da me ljubazno saslušate? Vi ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine, niste reagovali. Vi ste bili dužni da zaštitite sve nas ovde. Ne može vama da bude na mestu predsedavajućeg Narodne skupštine preča vaša koleginica iz vaše poslaničke grupe od svih ostalih članova SRS. Zašto ste onda povredili Poslovnik na mestu predsedavajućeg? Zašto niste reagovali kada je izneta neistina da mi ne učestvujemo u radu odbora? Pazite, jeste li vi pažljivo slušali? Da ne učestvujemo u radu, iako je to naš politički stav i naša politika? O čemu je pričala gospođa Radeta? O čemu sam pričala ja, sve ostale kolege? Interes je svakog srpskog radikala da radi u odboru Narodne skupštine Republike Srbije, ali kako? Po izraženoj volji građana Srbije, da nam pripadnu mesta onako kao što su nama građani na izborima dali, osvojenih na listi SRS – dr Vojislav Šešelj. Mi smo u nemogućnosti to sada da radimo. Koleginica je rekla, a vi niste reagovali – pa šta, vi sada onda ne želite sledeći put kada vi hoćete da iznesete neku zamenu, odnosno da date predlog, hajde onda vas da ne izglasamo. Tako ste zloupotrebili i to što imate većinu, o čemu je gospođa Radeta govorila i 126 na broju, pa ste nas preglasali i ukrali nam i mandate i mesto predsednika Odbora za administrativna pitanja i Odbora za odbranu i bezbednost. Šta smo mi vama smetali, gospođo Čomić, u Odboru za odbranu i bezbednost? (Predsedavajuća: Dva minuta.) Zato što raskrinkavamo mafiju i borimo se protiv kriminala i korupcije.
Nema povrede člana 103. To je jedini član koji ste naveli da je povređen. Pošto ste u prvi mah tražili repliku, rekla sam da nemate prava na repliku, ne u stenogram, nego u komunikaciji koja je bila mimo mikrofona i stenograma, tada je pravo da govori o povredi Poslovnika tražila narodna poslanica Vjerica Radeta i dobila ga je. Tokom njene diskusije prijavila se narodna poslanica Nada Kolundžija, pa onda vi. S obzirom da niste izneli ni jedan drugi član koji bi bio povređen, mogu samo da vam ponovim da molim sve narodne poslanike da ne zloupotrebljavaju pravo da govore o povredi Poslovnika, a član 103. očigledno nije povređen. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. javlja za reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Sada, u skladu sa članom 101, a u vezi sa članom 157. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u radu sednice Narodne skupštine do 14.00 časova. U 14.00 časova ćemo rad nastaviti pretresom u pojedinostima o tačkama dnevnog reda o kojima smo završili načelni zajednički i jedinstveni pretres. Hvala vam. [[Posle pauze – 14.05]] Nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Kratko obaveštenje o rasporedu vremena tokom popodnevnog dela, s obzirom da je pauza na osnovu člana 87. za današnji dan već prošla, ali takođe s obzirom da u 1600 časova pa do 19.00 počinju poslanička pitanja, zbog poslanika koji žele da prisustvuju jednoj ili drugoj ili obema sednicama. Neposredno pred 16 čova petnaestak minuta će biti određena kratka pauza samo da uđu predstavnici Vlade, tako će biti i nakon 19.00 časova, dakle sa kratkom pauzom, samo da izađu, osim ovlašćene predstavnice ministarke finansija, da bi mogli da nastavimo pretres u pojedinostima. Narodni poslanici pitaju da li će biti leteće izmene, zavisi od toga koliko budu valjala poslanička pitanja. Što bolja poslanička pitanja, to veća verovatnoća za leteće izmene. Ministarka će prisustvovati pretresu u pojedinostima, pretpostavljam da će biti u sali dok završimo ovaj deo koji se tiče čitanja pri otvaranju pretresa u pojedinostima. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2010. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA IZMENE I DOPUNE FINANSIJSKIH PLANOVA ZA 2010. GODINU (pojedinosti) Obaveštenje o pozvanima na sednicu – obaveštavam saglasno članu 90. stav 1. da je predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović pozvala da povodom pretresa u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, pored predstavnice predlagača Diane Dragutinović, ministarke finansija, sednici prisustvuje i Ružica Stojiljković, pomoćnica ministra finansija. Prva tačka dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na izmene i dopune finansijskih planova za 2010. godinu: 1. Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje; 2. Nacionalne službe za zapošljavanje. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Nenad Popović, Arsen Đurić, Jovan Palalić, Aleksandar Pejić, Željko Tomić, Milan Lapčević, Donka Banović, Milan Dimitrijević, Riza Halimi, Milorad Buha, Nemanja Šarović, Milisav Petronijević, Đorđe Milićević, Vladan Jeremić, Milica Vojić-Marković, Lidija Dimitrijević, Zoran Krasić, Miletić Mihajlović, Saša Dujović, Branka Ljiljak, Suzana Grubješić, Olena Papuga, Aleksandar Martinović, amandman Vlade i amandman Odbora za finansije Narodne skupštine Republike Srbije. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima i izveštaj Odbora za finansije. Narodni poslanik Milisav Petronijević pisanim putem 25. novembra 2010. godine povukao je amandman sa ispravkom koji je podneo na član 4. Predloga zakona. Narodna poslanica Branka Ljiljak, pisanim putem 25. novembra 2010. godine povukla je amandman na član 4. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Pre nego što upitam da li neko želi reč, samo da podsetim narodne poslanike da su ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa po tačkama iz zajedničkog načelnog pretresa narodni poslanik Đuro Perić, poslanička grupa PUPS, narodni poslanik Zoran Kasalović, poslanička grupa SPS – JS, narodni poslanik Nenad Popović, poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica, narodni poslanik Vlajko Senić, poslanička grupa G 17 plus, narodni poslanik Dragan Stevanović, poslanička grupa SRS. Što se tiče vremena koje nam je na raspolaganju, ovlašćeni predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa po 15 minuta. Svaki narodni poslanik podnosilac amandmana dva minuta, kao i predstavnik Vlade, s tim što ukupno vreme predstavnika Vlade ne može da pređe tri sata i to vreme se meri kao i vreme koje je na raspolaganju poslaničkim grupama koje se takođe meri. Molim ovlašćene predstavnike ili predsednike poslaničkih grupa, ako mogu na kraju svog izlaganja da kažu od kog vremena da se meri vreme koje su iskoristili za izlaganje. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković ima reč.
Koristiću vreme poslaničke grupe, a ne vreme ovlašćenog, jer mi to treba za one druge zakona. Načelnu ću da obrazložim amandman na član 1. koji se svodi na generalnu primedbu deficitarnog budžetskog finansiranja koje se oslanja na zaduživanje, gde smo mi amandmanom, koji smo podneli, u stvari hteli da ukažemo, ne da se ne prikažu dugovi koji postoje, nego da država mora da funkcioniše na način da može da potroši samo onoliko koliko njena privreda može da podnese. Zaduživanje može da bude opravdano samo u slučaju izgradnje infrastrukturnih projekata i objekata za koje je ovoj skupštini, a onako kako smo Zakonom u budžetskom sistemu i usvojili, podnet izveštaj o efektima budućih prihoda tog današnjeg trošenja, a to bi moralo biti u skladu sa onim što smo kroz izmene zakona usvojili kao fiskalnu odgovornost. Znači, ne možemo da usvajamo zakone koji se samo ubrajaju u normu ove Skupštine i zovu se tako, šta je to Skupština uradila na putu ka EU, nego moramo da usvajamo zakone koje ćemo poštovati. Za građane je jedino merljivo kada donosimo zakone kako se oni primenjuju. Dokaz da se nama u odbijanju ovog zakona država ne pridržava tih kriterijuma jeste da se ona pravda praksom modernih država i Vlada u odgovoru gde odbija naš amandman kaže, sve se moderne države oslanjaju na finansiranje deficita i to kroz emitovanje državnih hartija od vrednosti i uzimanja kredita. Ugledanje na moderne države podrazumeva da se na moderne države ugledate i onog trenutka kada štede. Imate kao primer jednu Veliku Britaniju, i ona je ukinula 142 Vladine agencije, i to počev od one koja je birala vina za prijeme i svetkovine države, do onih koje su se bavile određenim pravima potrošača. Kada se ugledate na svet, ugledajte se i po onom gde će građani imati koristi, a ne samo tamo gde ćete vi kao vlast imati koristi.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela Vlada koji je Odbor za finansije prihvatio. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Nenad Popović.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministre, u svakom obrazloženju budžeta govori se o smanjenju javne potrošnje. Država u ovom slučaju radi upravo suprotno, povećava potrošnju za robe i usluge za 10% dok građani svaki dan manje i manje troše. Zato ovim amandmanom predlažemo smanjenje trošenja za robe i usluge za 10% i povećanje izdvajanja za podsticaje privredi za 50%, a poljoprivredi za 10%. Nedopustivo je da se u ovom rebalansu budžeta planirane subvencije za poljoprivredu budu na nivou 2008. godine. Ovim rebalansom subvencije privrede su još uvek 0,5% od ukupnih rashoda budžeta. Praktično to je ono što smo govorili u načelu, privreda i privredni razvoj nisu u prioritetima ovog budžeta, a pogotovo ne ovog rebalansa. Vlada ovim pokazuje, konkretno cela Vlada, da je usmerena na opstanak i radi isključivo u interesu opstanka ove Vlade, odnosno koalicije koja je na vlasti, a ne pokazuje nimalo volju, a volja se pokazuje konkretnim dejstvima da nešto uradi za pomoć domaćoj privredi. Zato čvrsto stojimo iza ovog amandmana i molimo vas da ga prihvatite.
Da li još neko želi reč? Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Reč ima poslanik Jovan Palalić.
Poštovana predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, obrazloženje zašto se odbija ovaj amandman upravo govori o načinu rada ove vlade i uopšte o činjenici na koji način se sagledava ukupno stanje u društvu. To je da ova vlada radi tako što ne povezuje sektore, ne sagledava uticaj odluka u jednom sektoru na druge sektore, nema pregled celine stanja u društvu, u privredi i u svim segmentima u kojima je bitno da se uoče problemi i da se problemi rešavaju. Mi smo ovde ukazali na problem i o tome smo govorili svaki put kad se raspravljalo i o budžetu, i o rebalansu budžeta i o pitanju akciza na naftne derivate i smatramo da je nedopustivo da, evo, sama vlada priznaje u obrazloženju odbijanja ovog amandman da su akcize na benzin najveće u regionu. Činjenica da u isto vreme pokušava da objasni zadržavanje ovog nivoa akciza tako što to predstavlja glavni izvor prihoda za JP Putevi Srbije. To upravo ukazuje na koji način se puni ovaj budžet i ovaj rebalans budžeta o kome danas raspravljamo, tako što pojedine institucije ili pojedina javna preduzeća pritiskaju konkretno ministarku finansija, a ona posle vladu da bi zadovoljili svoje konkretne interese, bez sagledavanja celine u donošenju tih odluka, nevezano za to što imamo ovako skupo gorivo i činjenicu što imamo tako skupo gorivo se odražava na sve segmente društva i privrede. U isto vreme, činjenica je da pojedina ministarstva vode kampanju protiv generalno smanjenja nivoa potrošnje duvana i pušenja, a imamo najniži vio akciza na duvanske prerađevine. Umesto da se utvrdi jedan konzistentan stepen politike, da ovo što se sad proklamuje zakonom i svim drugim smanji štetnost upotrebe duvana u Srbiji tako što bi se povećale i akcize, na ovaj način vodimo računa o interesima samo jednog JP, a ne o drugim segmentima privrede. U tom smislu, prihvatljivo je odbijanje ovog amandmana i pogotovo obrazloženje, a jedino obrazloženje je činjenica da će se time umanjiti prihod JP Putevi Srbije.
Trideset sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, prekjuče sam vam postavio šest ili sedam pitanja i nadao sam se brzim odgovorima. Nadao sam se, a to sam naglasio i u mojoj diskusiji da ću imati prilike da odmah nakon moje diskusije čujem vaše odgovore, da će ovo biti prva prilika kad ćemo moći tu na plenumu da porazgovaramo o pitanjima finansiranja Vojvodine. Nažalost, prekjuče nisam dobio nijedan odgovor. Nisam dobio odgovor ni na jedno pitanje koje sam postavio. Juče ste odgovorili na neki način. Imam tu stenografske beleške vašeg govora. Nije mi bilo omogućeno da reflektujem na te vaše rečenice zbog toga što vi obično sačekate kraj diskusije, sačekate da svi poslanici kažu ono što misle, a onda na samom kraju date neka objašnjenja. Po Poslovniku posle završne reči i niko nema mogućnosti da vam postavi neko potpitanje i da zatraži neko pojašnjenje. Primoran sam, gospođo predsedavajuća, da koristeći moje vreme kao šefa poslaničke grupe, pokušam još jedanput da dobije odgovore na svoja pitanja od gospođe ministarke. Nadam se da će ti odgovori slediti posle ovog mog govora. Ako opet ne budu sledili, nema potrebe gospođo ministarka da u završnoj reči odgovorite, opet neću imati prilike da vas još dodatno nešto pitam. Imam osećaj da mi opet neće biti jasno ono što ćete govoriti. Rekli ste juče, u vezi moje dileme da li je predlog rebalansa u skladu sa Ustavom ili nije, da bi formalno-pravno odgovor trebalo da dobijemo od skupštinskog Zakonodavnog odbora na to moje pitanje i da prema vašim saznanjima Odbor nije zaključio da je ovaj budžet neustavan. To ste rekli od reči do reči. Mislim da Zakonodavni odbor nije nadležan da ocenjuje da li je neki predlog zakona ili neki propis u skladu sa Ustavom ili nije. To je Ustavni sud. Sigurno znate da je bilo određenih zakona za koje je Zakonodavni odbor smatrao da su u skladu sa zakonom i Ustavom, Narodna skupština je usvojila te zakone, a naknadno se ispostavilo da ti zakonski predlozi i kasnije usvojeni zakoni ipak nisu bili u skladu sa Ustavom. Takav je bio, na primer, Zakon o lokalnim izborima, takav je bio, na primer, Zakon o izmenama i dopunama Zakon o informisanju. Nije Zakonodavni odbor taj organ koji je inače politički organ, jedno radno telo Narodne skupštine, nije nadležan da ocenjuje da li je određeni predlog u skladu sa Ustavom, to treba da uradi Ustavni sud. Tek ćemo naknadno saznati jednog dana da li su ovi budžeti u skladu sa Ustavom. Rekli ste i to, ovo mi nije uopšte jasno zašto ste smatrali da je bitno naglasiti, jer to naravno niko, a ponajmanje ja, nismo doveli u pitanje. Rekli ste da za sebe smatrate da ste elementarno pismeni, a što znači da, pod jedan, znate da čitate, a pod dva, razumete šta ste pročitali. Naravno, znam da čitam i ja i razumem ono što čitam, a znaju i građani Vojvodine, znaju i pokrajinski sekretari. Slažem se da ste vi pismeni, ali se slažem i da vi smatrate da je pokrajinski sekretar za finansije, gospodin Jovica Đukić, isto tako pismen kao što ste vi ili kao što sam ja. Prošli put sam vam citirao jednu izjavu pokrajinskog sekretara za finansije, a pošto je ponavljanje majka znanja, želeo bih da vam pročitam istu tu izjavu i molim vas da obratite pažnju šta je pokrajinski sekretar za finansije, inače član DS, izjavio za "Novosadski dnevnik", 25. septembra 2010. godine "Ukupan iznos budžeta Pokrajine samo nominalno ispunjava ustavni minimum od 7% za Pokrajinu, ali i dalje nije moguće obezbediti tri sedmine budžeta za kapitalne investicije zbog toga što veliki deo budžeta čine transferna sredstva. Opravdano je da deo transfera ide kroz naš budžet, ali nije opravdano da tu budu i transferi lokalnim samoupravama. To nema nikakvog utemeljenja". To su reči gospodina Jovice Đukića, pokrajinskog sekretara za finansije iz DS i to je deo intervjua. Tvrdim isto ovo što je tvrdio i gospodin Đukić. Na to ste vi juče rekli da nigde ne stoji da rashodna strana budžeta Republike Srbije treba da obezbedi tih 7% za budžet AP Vojvodine. Takođe, član 24. Zakona o budžetskom sistemu govori da postoje različiti izvori finansiranja nadležnosti AP Vojvodine. Znači, 10 do 15 različitih izvora. To su vaše reči od juče. Slažem se da je to tako. Uzeo sam Zakon o budžetskom sistemu i pogledao sam šta piše u članu 24. Zakona. Član 24. navedenog zakona nosi naziv – Finansiranje nadležnosti AP. Tu stvarno ima najmanje desetak različitih izvora, teoretski. Ali, ja ću vam navesti neke izvore prema ovom zakonu, pa bih vas molio za odgovor kako vi procenjujete koliko prihoda AP Vojvodina u jednoj godini ima, na primer, od drugih poreza ili dela poreza u skladu sa posebnim zakonom. Da li danas postoji ijedan poseban zakon koji govori o tome da neki porez ili deo poreza pripada AP Vojvodini? Svi znamo da je to deo poreza na dohodak građana i da je to deo poreza na dobit preduzeća. Ali, ovde piše – i drugi porezi ili deo poreza u skladu sa posebnim zakonom. Gde je taj posebni zakon? Da li mi imamo zakon o finansiranju AP Vojvodine? Da li imamo neki drugi zakon koji govori o tome da Vojvodina ima još neke druge poreze koji mogu da posluže kao prihodi pokrajinskom budžetu? Dalje, piše u članu 24. Zakona o budžetskom sistemu da su izvori pokrajinske administrativne takse. Ne znam, gospođo Dragutinović, da li vi znate koliki je udeo pokrajinskih taksi u pokrajinskom budžetu? Ja ću vam reći – to je 0,005% pokrajinskog budžeta. To su posebni dodatni prihodi AP Vojvodine u visini od 0,005%. Znači, to je teorija a u praksi nemamo mnogo koristi u finansijskom smislu od pokrajinskih administrativnih taksi. U Zakonu o budžetskom sistemu piše da su izvori i prihodi od davanja u zakup odnosno na korištenje nepokretnosti i pokretnih stvari u svojini AP u skladu sa zakonom. Isto tako pitam – koje su nepokretnosti i pokretne stvari u svojini AP Vojvodine danas, 25. novembra 2010. godine? Da li je donet zakon o javnoj svojini? Da li je promenjeno stanje prema kojem je Srbija i dan-danas jedina država u Evropi u kojoj lokalne samouprave i AP nemaju svoju imovinu? Koji su to prihodi od davanja u zakup pokretne ili nepokretne imovine? Dalje piše – prihodi Vojvodine su i primanja od prodaje dragocenosti. Koje su to dragocenosti? Koja je to visina, otprilike, okvirno? Ako znamo otprilike odgovore na ova pitanja i ako znamo da su to ili beznačajna sredstva, kao u slučaju pokrajinskih administrativnih taksi, ili ne mogu da postoje ti izvori finansiranja zbog toga što nema zakona o finansiranju AP Vojvodine i zakona o javnoj svojini, onda mi kažite, molim vas, kako može pokrajina da poštuje i da funkcioniše na osnovu člana 184. Ustava Republike Srbije, kada su praktično jedini izvori funkcionisanja AP ona sredstva koja dobija od republičkog budžeta? Rekao sam vam i prekjuče, a to kaže i gospodin Jovica Đukić, pokrajinski sekretar, da ako pogledamo strukturu sredstava koja Vojvodina dobija iz republičkog budžeta, onda ćemo videti da približno 60% pokrajinskog budžeta čine transferna sredstva koja ne mogu biti sredstva kojima se finansiraju kapitalni rashodi, jer su to transferna sredstva. A ako Vojvodina nema druge značajne izvore finansiranja osim republičkog budžeta, onda kako Vojvodina da nadoknadi ona sredstva koja joj pripadaju i koja bi trebalo da postoje da bi Ustav bio u potpunosti poštovan, ne samo u odnosu na 7% nego i u odnosu na tri sedmine. To je ustavna obaveza i o tome smo prekjuče razgovarali, odnosno, ja sam o tome govorio, nismo razgovarali jer vi niste dali nikakav odgovor. To sada očekujem. Sva ova pitanja sam postavio i prekjuče, a vi ste juče rekli da ne možete da prihvatite da Vojvodina ne može da utiče na lokalne samouprave u smislu da ona transferna sredstva koristi za kapitalne investicije, onih 6,6 milijardi dinara. Objasnite mi, molim vas, kojim pravnim sredstvima, na osnovu kog zakona AP Vojvodina ima nadležnosti da naredi lokalnim samoupravama na svojoj teritoriji na šta da koristi ta transferna sredstva koja lokalne samouprave dobijaju iz republičkog budžeta? Na osnovu kog zakona? Koja je ta nadležnost? Vojvodina prema sadašnjem pravnom poretku ne može da naredi svojim lokalnim samoupravama da određena transferna sredstva koristi za kapitalne rashode. Nema tih pravnih mogućnosti. Jedino republička vlada može da naredi AP Vojvodini na šta da koristi određena sredstva. Na primer, da 25 milijardi dinara koristi za finansiranje obrazovanja, plata u obrazovanju i određene programe iz sfere kulture. To je tako definisano budžetom. Ali, onda ta sredstva ne mogu da idu na kapitalne rashode. Zbog toga ovaj predlog nije u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Pitao sam vas i to da li vi računate na naše glasove, da li imate većinu za izglasavanje ovakvog protivustavnog predloga rebalansa? Nisam dobio odgovor na pitanje. Ukoliko nije potrebno da mi glasamo za ovaj predlog rebalansa, ne znam zašto bismo asistirali nekim ostalim vojvođanskim strankama sa sedištem u Novom Sadu za oduzimanje onih para koje pripadaju građanima AP Vojvodine? To bih vas molio da nam objasnite. Pošto mi ističe vreme, stvarno bih vas molio da na ova pitanja date odgovor. Ukoliko to tako bude bilo, ja još uvek imam osam i po minuta da vam postavim neka dodatna pitanja.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima ministarka Diana Dragutinović.
Meni je jako žao što poslanici postave pitanje i onda izađu. Kada neko izađe, nije prisutan, znači da nije zainteresovan da dobije odgovor. Zaista ne mogu da vam odgovorim više od onoga što sam rekla juče. Slažem se s vama da Zakonodavni odbor nije taj koji će da presudi da li je nešto u skladu sa zakonom, odnosno Ustavom, ali morate da priznate da je funkcija njegovog postojanja da se ipak brine da zakoni bude u skladu sa Ustavom. To je smisao. Inače, nema smisla njegovo postojanja. Prema mojim informacijama, možda nemam sveže informacije, ali on, Zakonodavni odbor, tako nešto nije zaključio. Vi ste, naravno, pročitali član Zakona o budžetskom sistemu, koji govori na koje se sve načine mogu finansirati nadležnosti Autonomne Pokrajine Vojvodine i zaista naveli ste sve izvore osim zaduživanja, njega ste preskočili, znači, postoji mogućnost da se Autonomna Pokrajina Vojvodina zaduži, što ona i čini. Ona se zadužuje, pretpostavljam, zato što hoće da investira u projekte koji će jednoga dana doneti veliki prinos i na taj način će moći da vrati povećane troškove zaduživanja. Zakon o budžetskom sistemu daje osnov Vojvodini da ona može da predloži zakon kojim će uvesti neki porez, kojim će se finansirati nadležnosti Vojvodine. Ali, ono što sam rekla, vi ste citirali reči "pokrajinskog sekretara", danas ste govorili o mojim rečima. Samo sam čitala član Ustava i rekla sam da u Ustavu prosto to ne piše. Ustav daje odnos veličina. Zašto, na primer, ne kažeda je za transfer Vojvodini u iznosu od 7% odgovoran budžet Republike Srbije? To nigde ne stoji. Znači, taj član zakona u suštini daje odnos veličina i ništa više od toga. Znači, jesam ekonomista, a vi pravnik, i zaista u rečima vidim samo ono što oni kažu, samo ono što piše, da piše taj mali detalj, toliko važan da je budžet Republike Srbije obavezan da se brine o obimu i strukturi budžeta Autonomne Pokrajine Vojvodine, zaista bih smatrala da je ovakav predlog neustavan, ali to prosto ne piše. Dakle, vi uvek imate i mogućnost da predložite zakon, da uvedete neki fiskalitet i da tim fiskalitetom ili da se zadužite i da se na taj način pobrinete da zaista tri sedmine budžeta budu kapitalni izdatak. Vi se uvek pozivate na taj član Ustava. Ustav sam ponela, prosto, nekako mi se zadesio u torbi. Isto mislim da treba, ali taj Ustav ima veliki broj članova, jedan od tih članova jeste ujednačavanje razvoja. Član 94. kaže – Republika Srbija stara se o ravnomernom i održivom regionalnom razvoju, neću da kritikujem nikakve brojeve, znam da ni vi ni ja nismo bili ovde, pa nam je lako da kritikujemo Ustav, ne želim da ga kritikujem. Ali, zamislite šta kaže meni i da li je kada bih uradila drugačije, šta kaže meni ovaj član zakona? Da li ovaj član zakona meni kaže da treba da obezbedim da svaka jedinica lokalne samouprave i budžet Republike Srbije, praktično izdvoji za kapitalne izdatke tri sedmine ili 43% , ili na primer, od budžeta Republike Srbije 280 milijardi dinara, a on ima izdatke za kapitalne deset puta manje? Ako bih gledala i ovaj član zakona, pitam vas, da kada bih uradila suprotno, da li bi to bilo protivustavno?
Četiri minuta i 35 sekundi je predstavnica predlagača iskoristila. Ponovo traži reč. Izvolite.
Bilo je još jedno pitanje. Mislim da sam odgovorila na sve, ali da li očekujem da vi glasate za ovaj rebalans, uvek dolazim sa dobrom namerom i govorim iskreno, i ne samo od vas, očekujem od svih poslanika, bez obzira s koje se strane nalaze, da podrže ovaj zakon.
Dodatnih 30 sekundi je predstavnica predlagača iskoristila od vremena koje je na raspolaganju. Narodni poslanik Balint Pastor.
To je pravi parlamentarizam. Zahvaljujem vam se što ste odgovorili na neka moja pitanja. Počeli ste time da vam je žao što poslanici izađu i ne saslušaju. Prekjuče sam govorio, a vi ste juče odgovorili. Nadam se da se od poslanika ne očekuje da spavaju u skupštinskoj sali. Posle prekjučerašnjeg dana i posle postavljanja pitanja, kada je bio okončan dan za prekjuče, ovde, skupštinski, naravno, izašao sam iz sale, ali odgovora nije bilo. Odgovor je stigao juče, a posle vašeg odgovora nije bilo moguće postaviti potpitanje ili reflektovati na vaše reči. Što se tiče citiranja drugih članova Ustava, ima tu jako puno članova. Ima i Ustavni zakon o sprovođenju Ustava, koji je praktično u rangu Ustava, i tu piše da je Narodna skupština obavezna da svoj pravni sistem i postojeće zakone usaglasi sa odredbama ovog ustava do kraja 2008. godine. Kada bi Srbija imala zakon o javnoj svojini i kada bi Srbija imala zakon o finansiranju AP Vojvodine ili alternativa tome, ukoliko biste vi izmenili Zakon o budžetskom sistemu na način da osim poreza na dohodak građana i poreza na dobit preduzeća navedete još neke vidove poreza koji čine prihode AP Vojvodine, u tom smislu bi Vojvodina bila u mogućnosti da slobodnije planira svoje izdatke i ne bi bila u potpunosti ili u 99% upućena u izvore iz republičkog budžeta, ali pošto to nije slučaj, ostaje jedino, kao što ste i vi rekli, zaduživanje. Prekjuče sam vam rekao da ako izračunamo udeo transfernih sredstava, onda vidimo da otprilike sedam milijardi dinara fali za finansiranje kapitalnih rashoda u ovoj godini na teritoriji AP Vojvodine. To je otprilike 70 miliona evra. Ne znam šta bi rekla Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija, kada bi AP Vojvodina razmišljala o zaduživanju u visini od sedamdesetak miliona dinara. Ne znam šta biste na to rekli. Da ponovim, rekao sam, ne znam da ste vi spomenuli zaduživanje kao mogući izvor finansiranja i ako pogledamo, koliki je udeo transfernih sredstava u budžetu, onda ćemo videti da oko 7 milijardi dinara fali za pokriće kapitalnih rashoda na teritoriji AP Vojvodine, da bi se poštovao Ustav u potpunosti u odnosu na tri sedmine. Ne znam šta bi Vlada Republike Srbije i Ministarstvo finansija rekli kada bi Vojvodina razmišljala o zaduživanju veličine 70 miliona evra do kraja godine? Ne znam da li bi to bilo moguće i da li je to pravi način? Mislim da MMF to sigurno ne bi blagonaklono gledao. Problem je u tome što ste vi zaboravili i ove godine i svih prethodnih godina da obavestite MMF da vi kao Vlada Republike Srbije imate jednu ustavnu obavezu, odnosno finansiranje AP Vojvodine. Zbog vašeg propusta, zbog propusta Vlade Republike Srbije, još uvek nemamo zakon o javnoj svojini i zakon o finansiranju AP Vojvodine. Predlažem vam da u što skorije vreme donesemo te zakone i onda biste vi bili u pravu da bi nam bilo mnogo teže da izračunamo da li se poštuje ta ustavna odredba od 7%. U ovom današnjem slučaju greše svi oni koji kažu da je nemoguće izračunati koliko Vojvodina treba da dobije. Vrlo je prosto, čak i pravnici mogu da izračunaju, koji nisu sa brojkama baš u najboljim odnosima. Odbijemo transferna sredstva, ono što ostaje gledamo da li je 43%, to je tri sedmine. Ako nije, onda Ustav nije poštovan. Tako je jednostavno. Predlažem vam da predložite zakon o finansiranju AP Vojvodine i zakon o javnoj svojini. Zakon o javnoj svojini je u formi nacrta bio na sajtu Ministarstva finansija u oktobru 2008. godine, pa je nestao i niko ne zna gde je. Ukoliko bi ti zakoni bili doneti tada bi nam bilo mnogo teže dokazati da predlog nije u skladu sa Ustavom. Ovako i dalje tvrdim na osnovu svega iznetog da se zaduživanjem ne može postići cilj. Zaduživanjem nije moguće obezbediti 70 miliona evra za kapitalne investicije u 2010. godini, da to ne bi ni Vlada Republike Srbije ni MMF blagonaklono gledao i da je Vojvodina još uvek u poziciji da zavisi od sredstava koje iz republičkog budžeta dobija ili ne dobija. Tvrdim da ih ne dobija.
Hvala. Reč ima ministarka gospođa Dragutinović.
Ako mi dozvolite da se osvrnem ponovo na član 24. Zakon o budžetskom sistemu, pošto je ovo diskusija povodom jedne teme, to je tzv. stalna tema prilikom usvajanja bilo kog budžeta i rebalansa, mi se na nju ponovo vraćamo. Hoću da kažem da finansiranje nadležnosti AP Vojvodine postoji mogućnost i ovo što ste vi rekli, deo poreza u skladu sa posebnim zakonom, ali tzv. drugi porez. Mislim da ništa ne sprečava vas da predložite taj drugi zakon i uvedete fiskalitet i na osnovu tog fiskaliteta ispunite ustavnu obavezu. Takođe hoću da vas pitam još nešto. Učili su me da je decentralizacija i smisao decentralizacije smanjenje troškova. Da li na ovaj način kako ste rekli, kada se deo poreskih prihoda, recimo, Ministarstvo finansija to su čisti transferi, odlaze u penzioni fond, u Fond zdravstvenog osiguranja, odlaze za različite nadležnosti itd. Predlažete da umanjimo ta sredstva, da to prebacimo Vojvodini. Znači, mi to moramo da nadoknadimo. Da li predlažete da nakon toga poresko opterećenje ili zaduženost države bude veće, a smisao fiskalne decentralizacije i decentralizacije uopšte je da nakon decentralizacije izdaci države budu manji.
Hvala. Gospodin Pastor.
Slažem se, gospođo ministarka, da je smisao decentralizacije da smanjimo troškove i poreska opterećenja, ali tu vidim jednu protivurečnost. Malopre ste mi predložili da predložimo zakon kojim ćemo uvesti nove poreze. Tu ima dva problema. Prvi je taj o kojem ste malopre govorili, da ne smatramo dobrim rešenjem da uvedemo neka nova poreska opterećenja građanima, a postoji i drugi problem – Skupština AP Vojvodine je od 2000. godine oko 50-ak predloga zakona predložila Narodnoj skupštini i nijedan od tih zakonskih predloga nije stigao na dnevni red Narodne skupštine, tako da mislim da nije pravo rešenje da kao narodni poslanik ili Skupština AP Vojvodine predloži takav zakon. Predložio bih da to bude Ministarstvo finansija, odnosno Vlada Republike Srbije, ali pošto smo se usaglasili u vezi toga da nije pravi način da se uvedu neke nove dažbine, predlažem da donesemo zajednički zakon o javnoj svojini. To je sigurno bolji način. Time građani neće biti na gubitku, time će biti na dobitku i ne samo AP Vojvodina, nego sve lokalne samouprave. Meni uopšte nije jasno zašto taj zakon još uvek nije u skupštinskoj proceduri. Još jedno pitanje za kraj. Ovo rešenje bi moglo da nam reši sve dileme. U budžetu za 2009. godinu je pisalo da 90% prodajne cene NIS pripada AP Vojvodini, da 50% pripada Vojvodini odmah nakon usvajanja tog budžeta. Ta sredstva je Vojvodina i dobila, a 40% nakon usvajanja Zakona o nadležnostima. Pitam vas gde su te pare, gde je tih 150 miliona evra, zašto Vojvodina ta sredstva nije dobila kada je to bilo predviđeno budžetom za 2009. godinu? Da li je to potrošeno u suprotnosti sa odredbom Zakona o budžetu za 2009. godinu ili možemo ovih dana da očekujemo da Vojvodina dobije tih 150 miliona evra? Podsećam vas da fali oko 70 miliona. Ako biste nam doznačili tih 150, što nam pripada na osnovu budžeta iz 2009. godine, vi biste dali Vojvodini ne 7% nego 10%. Hvala.
Reč ima gospodin Nenad Popović.
Vratiću se na ono o čemu sam govorio juče, a malo šire o rebalansu. Koristio bih vreme koje imam kao ovlašćeni predstavnik i da kažem da imamo stalni rast deficita koji nažalost više nije moguće pokrivati prihodima od privatizacije i sada je jednostavno kontrola javnog duga izgubljena i dug je probio magičnu granicu od 10 milijardi evra i u mandatu ove vlade je povećan za 1,6 milijardi evra. Konkretno javni dug danas iznosi 11,5 milijardi evra. Najveći deo rasta ovog javnog duga za ovih 1,6 milijardi se desio baš u ovoj godini. Efekat ovog zaduživanja je više nego skroman. Ponoviću, nemamo nove puteve, nemamo nova radna mesta, nema privrednog rasta, a zadužili smo se 1,6 milijardi evra. Mislim da emisijom trezorskih zapisa i uzimanjem kredita za infrastrukturne projekte naš dug se popeo sa nivoa 26,3% na 38,1%. Da pojasnim da je samo u toku ove godine na aukcijama prodato državnih zapisa u vrednosti od 212 milijardi dinara. To je dve milijarde evra. Planira se još je gornja granica koja je postavljena 258 milijardi. Znači, imamo dug, a nemamo Koridor, nemamo termoelektrane, nemamo privredni rast, nije ulagano u privredu, iako mi gospođa ministar zamera da želim samo u privredu, šta ću, tako je, i dalje smatram da nema ništa važnije od privrede, jer privreda će da obezbedi plate i medicinskim sestrama, i lekarima, i učiteljima i policajcima. U ovoj sali sede i privrednici, drago mi je što me podržavaju klimanjem glave. Samo želim da kažem da se zadužujemo velikom brzinom i vrlo brzo ćemo dostići ovu tačku od 45% BDP. To će da se desi već sledeće godine, sredinom. Postavljam pitanje – šta ćemo da radimo sredinom sledeće godine ako nastavimo da se zadužujemo ovom brzinom? Dobacuju – izbori. Vrlo verovatno. Možda ovo i jeste put ka izborima, ali voleo bih da se ti izbori dese što ranije, da makar znamo, jer mislim da ćemo sa ovakvim zaduživanjem sledećoj vladi biti jako teško. Jedan element u rebalansu koji je izazvao moju pažnju je povećanje za obrazovanje. To je dobro. Izdvojeno je 892 miliona više za obrazovanje, ali dobro je samo na prvi pogled. Koristi se fraza koja se koristi u EU, jako dobra fraza, da je društvo znanje, da se ulaže mnogo više u znanje, da je znanje veći resurs nego što su neke sirovine i to je dobro. Evropa to radi jako dobro, ali moram da kažem da ovo naše povećanje izdvajanja za obrazovanje od 892 miliona dinara je samo za plate, 97% ovoga ide za plate. Za internet, za školske radionice, za pravo obrazovanje, za laboratorije, za računare ide samo 3%. Generalno imamo najmanje izdvajanje za obrazovanje u Evropi. Tu postoje još neki problemi sa izvođenjem praktične nastave i mislim da ova Vlada verovatno to neće uspeti da uradi, ali neka buduća sigurno mora da razmišlja o vraćanju praktične nastave u škole, jer to je nešto što danas oseća i privreda na kraju završetka tog školovanja. Sledeći element koji mi se takođe svideo je da prvi put za vreme ove Vlade su povećana izdvajanja za kulturu. To je dobro. Ulaganje u kulturu donosi na duži rok jako mnogo za građane, za njihovu podršku njihovom razvoju. Ta izdvajanja za kulturu daju ogromnu korist u razvoju mladih generacija, posebno ako su uložena u stvaralaštvo koje će pomoći duhovnoj obnovi našeg naroda. Ali, ima drugi problem. Povećano je izdvajanje samo u ovom rebalansu, ali od 2008. godine do danas izdvajanja za kulturu su, da vas informišem, smanjili sa 950 na 378 miliona dinara. Jedino što mi se nije svidelo u ovome povećanju za kulturu je da se povećanje odnosi na uglavnom uvećane troškove kinematografije. Za kinematografiju ide 55 miliona dinara, a samo 15 miliona na književno stvaralaštvo, 15 na međunarodnu saradnju, 10 miliona ide na idejno rešenje za Narodni muzej, a 5 na otpremnine zaposlenih po osnovu racionalizacije. Ono što ne razumem je da više ide za kinematografiju nego za sve ostale oblike kulturnog stvaralaštva. Ne mogu da razumem 55 kinematografiji, 15 književnom stvaralaštvu … dobacuju da postoji jako mnogo partijskih režisera, da je to zbog toga, slušam iz skupštinskih klupa. (Predsedavajući: Molim da niko ne dobacuje i da se ponašate makar džentlmenski.) Kada smo govorili o usvajanju budžeta čije izmene sada predlažete pitao sam tada – da li ikoga brine u ovoj Vladi podatak da je ove jeseni zasejano 30% manje žita nego prethodne godine? S takvom agrarnom politikom mislim da ćemo imati u skorijoj budućnosti, ne u nekoj dalekoj, vrlo velike probleme, a ponoviću da je poljoprivreda naša najveća izvozna grana. Samo da dodam da je tada kukuruz kada sam govorio bio devet dinara za kilogram, a žito deset. Još jednom da ponovim da je danas pet puta manje muznih krava nego pre 20 godina. Kako smo krenuli sa ovim subvencijama za mleko koje su najniže u Evropi verovatno će ih biti još manje. Govorio sam i postavljao poslaničko pitanje o prodaji Telekoma. Vidim da će verovatno jedna od stvari koje će ova Vlada napraviti, verovatno najveća greška, biti ova potencijalna prodaja Telekoma. DSS se kategorički zalaže protiv prodaje Telekoma kao jednog od najvažnijih resursa u ovoj državi. Telekomunikacije, odnosno telekomunikaciona infrastruktura je jednako važna za svaku državu, kao i putna, železnička ili vodna infrastruktura, i prodavati Telekom danas je isto kao da prodamo sve puteve u Srbiji. Nema velike razlike. Obama je u Akademiji nauka Amerike izneo zahtev da do 2020. godine u Americi 51% svršenih studenata budu studenti tehničkih i prirodnih nauka, zato što najveće promene u sledećih 20 godina u industriji se očekuju upravo u novim tehnologijama, a najviše u telekomunikacijama. Svi smo svedoci u Skupštini, građani u RS, svuda u svetu da nigde nije bio toliki rast tehnološki kao što je u telekomunikacijama u poslednjih 10 ili 15 godina. Sigurno je da će u sledećih 10 ili 15 godina biti još veći, deset puta veći i deset puta brži. Telekom koji nije samo mobilna telefonija, nego i fiksna telekomunikaciona infrastruktura u koju je u poslednjih 100 godina uloženo nekoliko milijardi evra ima kapitalni značaj za budućnost Srbije. Takođe želim da kažem da velike kompanije u svetu i po ekonomskoj teoriji na jednom mestu velikim kompanijama, pogotovo tehnološki jakim dolazi do 10 radnih mesta u malim i srednjim preduzećima. Tako je u metalurgiji, u mašinogradnji, automobilskoj industriji. To su govorili predstavnici svih partija ovde, partija iz vlasti. Tako je i u telekomunikacijama. Prodajom Telekoma ne prodajemo samo Telekom. Prodajemo mogućnost da rade mala i srednja preduzeća, koja su danas kooperanti ili dobavljači Telekoma, a to su kompanije sa visokim intelektualnim sadržajem, pogotovo sa visokom dodatnom vrednošću. Najveća dodatna vrednost i najskuplja je intelektualna, a to rade ta mala i srednja preduzeća, danas kooperanti i dobavljači Telekoma. Naravno da ćemo taj resurs da izgubimo. Prodajom Telekoma ukidamo radna mesta danas. To vam tvrdim odgovorno. Logično je da će novi vlasnik Telekoma, pogotovo ako je globalni, a biće globalni, ako dođe do prodaje, nastaviti saradnju sa svojim tradicionalnim partnerima iz inostranstva sa kojima sarađuju i druge zemlje. Neće tražiti nove partnere, jer da ih je tražio već bi ih našao do sada. Da ne govorim da naši studenti elektrotehnike, telekomunikacija koji su izvanredni, to su dokazali na svim ovim olimpijadama kao studenti, a pogotovo kao stručnjaci, jer su danas u svim telekomunikacionim kompanijama u svetu, gde rade kao stručni kadrovi, imaju veliku mogućnost da se zapošljavaju u Telekomu, da se razvijaju na najsavremenijim tehnologijama. Bojim se da će to biti veliki problem u slučaju prodaje, jer tradicionalno, to je vreme pokazalo, verujem da ni gospođa ministar neće sporiti, da se naučno-istraživački razvoj, čak i u globalnim kompanijama zadržava u matičnoj zemlji. Da, proizvodnju šalju. Mogu u Kinu, Indiju, Pakistan, mogu u Srbiju, ali naučno-istraživački rad, znanje će zadržati u matičnoj zemlji. Danas naš naučno-istraživački rad izvanredno radi. Ovde dokazali su u Srbiji naši profesori, akademici, inženjeri, stručnjaci, svi ostali imaju izvanrednu platformu za budući razvoj. Prodajom "Telekoma" to gubimo. Znači, prodajom Telekoma se gubi na svakom polju. Zato insistiramo da se ova prodaja Telekoma zaustavi. Da ne govorim o momentu kada se to radi i nikad se ne prodaje kada je najjeftinije, ali o tome neki drugi put. I na kraju da zaključim, što se tiče rebalansa da u ovom slučaju mi imamo čvrst stav da rebalans nećemo podržati. O nekim manama ovog rebalansa smo govorili. Znamo da ga nije lako napraviti, nije bilo lako napraviti budžet. Mnogo je interesa i znamo da svako vuče na svoju stranu. Samo da kažem, da zaključim da budžet nije bio razvojni već je razorni, da je doveo do rasta deficita na 1,2 milijarde evra, doveo je do smanjenja zaposlenosti za 3%, doveo je do povećanja javnog duga za 15% i smanjene su strane direktne investicije na manje od 600 miliona evra. Naravno, na to bih dodao da kasni i realizacija svih, bukvalno svih, infrastrukturnih projekata koji su pominjani kao prioritetni. Što se tiče prideva – razvojni, koji je bio naveden kada je pravljen još ovaj budžet, rebalans je samo rezultat ovog budžeta, mislim da bi za Srbiju velika razvojna šansa bili novi izbori, da neka druga vlada pravi neki novi budžet, koji bi bio mnogo više orijentisan na domaću privredu. Hvala.
Hvala vama. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Priča o amandmanu na član 2. se pomalo nadovezuje na priču kolege Pastora i odgovore gospođe ministra. Ono što je najčudnije je preporuka koju je gospodin Pastor dobio, a to je da uvedemo neku novu obavezu. Možemo mi da uvedemo obavezu, ali nemamo nove građane. To bi bio teret na postojeće građane, odnosno milion ljudi koji nešto proizvode, odnosnoiako milion i petsto se vode kao zaposleni, ne mogu da izdrže ni ovaj teret, da podnesu troškove ovakve javne potrošnjei ovakvog usvajanja zakona u kojem svaki zakon nosi novu agenciju, nove troškove, ali ne i novu zaposlenost. Ako kažete da je Zakonodavni odbor taj koji će procenjivati da li je nešto ustavno ili ne, moram da vas demantujem. Onog trenutka kada je u ovoj državi, iako sam zagovornik i Južnog toka i svega onog što treba da uradimo kao energetsku sigurnost ove države, i vezu sa energetskom sigurnošću Evrope, kad ste dozvolili da se neustavno izvrši idozvoli eksproprijacija preduzeću koje nije u većinskom državnom vlasništvu, to je dozvolilo 126 ruku ito je otvorilo put da se usvaja i svaki sledeći neustavni zakon. To nije izuzetak, neustavni su i zakoni koji su omogućili duple funkcije i jednako su razorni po pravni sistem ove države, kao i bilo koje poštovanje Ustava u ovom domu. Ono što mene brine dugoročno, a moralo bi i vas principijelno, jeste to da su formirani apetiti javne potrošnje, u trenutku kada je bilo izobilja trenutnih prihoda. Privatizacija je bila trenutni i prolazni prihod. Na osnovu tih prihoda su formirani apetiti državne administracije. Šta se danas dešava? Gospodo, građani Srbije, milijarde evra su prošle kroz Agenciju za privatizaciju. Neću da govorim ni ko je tu bio direktor, ni ko je došao, ni kakvih je sve bilo, ni raskinutih ugovora, ni loših i neispunjenih privatizacija. Hoću samo na jednu činjenicu da upozorim. Formirana je sredstvima budžeta. Počela je da funkcioniše na projektu starateljskog fonda Svetske banke koji je propisivao kako će se privatizacija vršiti, gde je agencija sama potpisivala i kontrolisala ugovore, pa se onda izvukla iz državnog okrilja, da je država ne bi kontrolisala kada prihoduje. Danas, gospođo ministre, moje kolege iz vlasti, na strani 92 u razdelu Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, vi imate Agenciju za privatizaciju kao potrošača sa 250 miliona dinara. Neko ko je naplaćivao 5% nagrade za uspeh u privatizaciji. Kakav je uspeh, znaju oni koji ne rade i koji su ostali bez posla i ne mogu da ga nađu. Nikada ga neće naći ponovo, zbog godina u kojim se nalaze, po par godina do penzije. Imaju ponovo kao poreski obveznici, na budžetskoj kasi koju svi punimo, Agenciju za privatizaciju kao potrošača. Znači, dok neko prihoduje pare na račun prodaje državne i društvene imovine, budžet ga ne kontroliše. Da li je u Trezoru bio, gospođo ministre, da li ste kontrolisali da li po javnim nabavkama rade, gde deponuju sredstva, kako troše, koga angažuju kao savetnike? Ne, dok je bilo para, nisu pod okriljem ni budžeta, ni ministra finansija. To je briga za vas i principijelno pitanje.Danas kada im ponovo treba para, stavljaju ruku u džep budžeta. Ono što mene brine, a povodom člana 2, to je da sličnu neodgovornu politiku vodi i Trezor Ministarstva finansija čiji ste ministar. Govorim o dugovima, govorim o finansiranju prevelike javne potrošnje, dimenzionirane onda kada je bilo prolaznih, jednokratnih prihoda privatizacije. Vi ste kao trezor jedan od najboljih mušterija za višak dinara kojeg ima u prometu platnom. Najbolja mušterija za taj višak dinara je bila NBS i Trezor ministarstva. Sada ću da vam objasnim o čemu se radi. Sami ste priznali negde u martu da je NBS štampala dinare pod pokrićem deviza koje su stizale u Srbiju. Jasno je, sećate se, guverner je govorio – ne, nije to bilo za kruške i jabuke, nego se za devize štampaju dinari, za devizne prilive. Međutim, ono što brine sve nas jeste da ti dinari nisu štampani na osnovu aktivnosti domaće privrede, nego samo prema kratkoročnim tokovima, ono što je trenutno ulazilo ovde u ovu zemlju kao tok stranog kapitala. Sada svako ciljanje inflacije kojim se država tada bavila kao svojim osnovnim poslom je nametalo brigu koju smo mi blagovremeno iznosili pred vas, a vi od toga okretali glavu, zajedno kao i sva sredstva javnog informisanja. Postavlja se pitanje – šta danas kada promenom čoveka na čelu NBS nismo dobili promenu monetarne politike? Šta kada se od fiskalne politike očekuje da reši probleme viška dinara u opticaju, kada imamo privredu koja ne generiše taj neki novi dotok stranog kapitala, a svi naviknuti da troše koliko troše i kada se ova mušterija koja se zove država za dinare, znači vi preko Trezora, odnosno NBS, pojavljujete tako da nam kratkoročno tim repom stopa NBS, pravite neko navedeno stabilno okruženje. Kolika je to kratkoročna stabilnost, vidite i vi sami. Brige koje ste nam napravili i vi, takvim ponašanjem trezora, jesu te da ste ostavljali privredu bez kredita. Znate li kojim krugom? Banke poslovne dobijaju novac od NBS, a onda vi zajmite od poslovnih banaka. Hoćete da nas uverite da je to neka visoka, velika politika, jedina moguća, da se tako finansiraju i druge svetske države i da to jeste jedino moguće ponašanje. Javni dug Srbije bio je negde početkom 2009. godine ispod 10 milijardi. Koliko je danas, znate i sami, 11,5 milijardi, ali je on već prešao četvrtinu onoga što se zove bruto domaći proizvod. Ne pominjemo ukupni dug, govorimo samo o javnom. Zato govorim o pogubnosti takvog načina finansiranja predimenzionirane javne potrošnje. Postavlja se pitanje – zašto ste vi, kao država, stvorili takav teren? Imate znanje, nesporno, imate iskustvo, imate dugo poznavanje istorije, a vi znate da se mnogo toga u tokovima novca i u načinu njegovog pozajmljivanja, njegovog štampanja i naduvavanja tih balona nije ništa promenilo. Znači, upravo nebavljenje konzervativnim bankarstvom je dovelo do finansijske krize. Upravo to što nekom nisu 5% i 10% zarade bili dovoljni, nego su bankarstvom nazivali klasično kockanje. U klasičnom kockanju država ne duguje nikoga da zaštiti. Zašto vi i dalje dozvoljavate da bankarski, neću reći lobi, bankarski sektor merama, ne govorim volji, nego merama fiskalne politike, dozvoljavate bankama da se ponašaju prosto racionalno. Njihov je posao da pozajmljuju državi, to je najsigurnije. Najbolja naplata, bez ikakvog rizika. Vi ste najbolja mušterija poslovnim bankama. Odučili ste ih da pozajmljuju novac privredi i da pozajmljuju novac onima koji bi, po prirodi stvari, trebalo da se zadužuju, a to su građani. Od toga ćete ih teško odučiti. Zato smo posle morali preko MMF-a da potežemo instrumente koji se zovu bečka inicijativa ili sporazum, svejedno kako nazivamo. Ali, tu više nema lepih namera, tu više nema ekonomske politike, tu postoji država koja iz, rekla sam vam i juče, jednomesečnih hartija prelazi u tromesečne, iz tromesečnih u šestomesečne. Sada kada ne može da se taj priliv naknadi, da se isplati dospela hartija, krenuli smo u jednogodišnje, a kada i toga nema, šta kockar radi dok sedi kockarnici, sa strašću kockara? On šalje da mu deca donesu porodični nakit od kuće, da ga proda, da bi nastavio da se kocka. Taj porodični nakit nije ništa nego "Telekom". Da li je zaista u toj meri neozbiljna priča koja u javnosti, samo ponavljam ono što čujem, da je 320 miliona evra već namenjeno za vraćanje dospelih dugova i da u tome možda i leži tajna dogovora sa MMF-om, koji je postignut, a da se u stvari nije dogovorilo šta će se i kako isplaćivati penzije. Zaista ne moramo da otkrivamo ni toplu vodu, ni da se bavimo beskonačnim sektorskim analizama, raspravama oko promila i procenata, niti da gubimo vreme bistreći modele podsticaja. U ovom budžetu se vidi ko se bavi subvencijama i podsticajima, koliko ministar ekonomije i regionalnog razvoja, da bi očuvao koalicionu Vladu, može da troši kako on hoće, uredbama i pravilnicima Ja vama kažem – ovako više ne ide. Ovako jednostavno ne može jer domaćin koji proda njivu, umesto da jede suv hleb, iako ima i za džem i za maslac, da bi sledeće godine kupio kravu, pa kada od krave dobije mleka od kojeg može da napravi maslac i da nešto proda i uštedi, pa dođe do njive, vi ste pravili obrnut put. Ostavili ste nas i bez mleka i bukvalno i u prenosnom smislu, ostavili ste nas i bez maslaca, i u prenosnom i u bukvalnom smislu, i sada hoćete da prodate i njivu ili to porodično blago koje se zove "Telekom". Nosioci takve desetogodišnje politike nemaju kredibilitet da prave reforme ni fiskalne politike, niti da pred nas izlaze sa zahtevom da glasamo za jedan ovakav budžet. U tom smislu, zaista je nerealno očekivanje da bilo ko ko razmišlja o budućnosti, makar je računao na sledeće dve godine, glasa za ovakav rebalans. Za njega sigurno neće glasati iko ko zna da sabere dva i dva i ko zna šta smo u deset zadnjih godina preživeli. Hvala. Koristila sam vreme poslaničke grupe.
Deset minuta i 40 sekundi iskorišćeno je vremena poslaničke grupe. Na član 2. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Reč ima gospodin Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Gospođo Dragutinović, dame i gospodo narodni poslanici, član 2. predstavlja i suštinu ovog rebalansa jer članom 2. se definiše kako će se nadoknaditi i ova razlika koja se pojavila. Meni je veoma teško da govorim o ovom amandmanu zato što je pre mene govorio moj uvaženi kolega gospodin Balint. Nekada se budžet smatrao najvažnijim zakonom koji jedna Vlada u toku godine donese. Ako u okviru koalicije koja podržava tu Vladu dođu ovako teške reči na račun budžeta, dođu vrlo argumentovani dokazi da taj budžet ne poštuje osnovne zakona, onda je meni kao opoziciji prilično teško da tako žestoko napadnem taj isti akt. Gospodine Balint, vi ste pravnik i mi se poznajemo jako dugo. Vi znate da se jedan zakon poštuje od prvog do poslednjeg člana i ne možete da kažete da poštujete član 24, a nećete poštovati član 78. Gospođo Dragutinović, vi ste prekršili Zakon o budžetskom sistemu u ko zna koliko članova. Teško nam je da izmerimo. Nema završnog računa, a trebalo je da bude 15. jula u Skupštini. Ne može opravdanje da bude zato što Državna revizija nije dostavila svoj izveštaj. Ako mislite da je to logično, možda jeste, onda je trebalo, kada su bile izmene i dopune tog zakona, pre mesec dana, u proceduri, lepo da kažete – završni račun će u proceduri biti tek kada Državna revizija dostavi svoj izveštaj i to bi bilo u redu. Ne možete da kažete da nećete poštovati rok od 1. novembra, kada treba budžet da bude u skupštinskoj proceduri. To isto piše u tom istom Zakonu o budžetskom sistemu. Ako primenjujemo pravila da neke članove poštujemo, a neke ne, bojim se da nećemo daleko dogurati. Član 2. je suština ovog zakona. Ispostavilo se da je u Srbiji inflacija ove godine veća nego što je bila planirana. Veća inflacija rezultira većim iznosom BDP. Taj veći iznos hajde da potrošimo. Ako svedemo ovu raspravu na priču da li treba dati socijalna davanja, da li treba dati investicije, da li treba dati bilo gde, mi ćemo vas tu potpuno podržati, ali to onda samo znači da vi nemate nikakvu politiku i da ova Vlada nema nikakav plan, jer ako kažemo da treba, naravno da svima treba. Dokle tako možemo da stignemo? Isto tako, ne možete da kažete da ne postoji zemlja koja se ne zadužuje. Naravno da ne postoji nijedna zemlja koja se ne zadužuje i naravno da ne postoji nijedna ozbiljna porodica, nijedna firma koja u bilo koju kapitalnu investiciju ulazi bez zaduživanja. To je svuda u svetu. Ali, hajde da vidimo kako je sada u Grčkoj, kako je u Irskoj i šta će biti u Portugaliji i šta će se desiti sa Španijom, šta će se desiti sa nekim drugim zemljama. U tome je razlika između zemalja koje znaju kako se zadužuju i onih koje to ne znaju. Član 2. pokazuje potpuni krah vaše ekonomske politike. Pre godinu dana ste nas ubeđivali da način pokrivanja deficita emitovanjem državnih zapisa je idealno rešenje koje može sve da reši. Očigledno je da to nije idealno rešenje. Pre mesec dana smo ovde raspravljali, pre 15 dana, koliko je već prošlo, o kreditu 250 miliona evra za punjenje budžeta. Šta ćemo da radimo sledeće godine? Niste nam dali ni tada, ni sada objašnjenje na koji način ili zašto banke koje su kupovale te državne zapise više neće da ih kupuju? U čemu je tajna? Onda hoće da nam daju devizni kredit, u evrima. To su iste te banke, nema drugih. Te zapise nije mogao da kupi niko drugi. To je suština politike. Ako to svedemo na to da li treba ovde, a ne onde, onda ništa nećemo dobiti. Da li treba, otišao je gospodin Čolaković, da li trebaju penzije? Da, trebaju penzije. Da li treba obrazovanje? Da, treba obrazovanje. Da li treba svima? Da, treba svima. Ali, onda nema politike i onda nema prioriteta, jer će svako da nam kaže da treba, u to nema sumnje. To su isto govorili u Grčkoj, verujte. Nema ovde kolege iz delegacije, bili smo u Grčkoj pre nekoliko godina, isto su tako pričali, treba svima, pa su sada u bankrotu. Bili smo u Irskoj. Da li je tako gospodine Krasiću? (Zoran Krasić, sa mesta: Tako je.) I tamo su govorili da treba svima, pa se sada u Irskoj čudo desilo, bankrot države. Nećemo tako daleko stići.
Četiri i po minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima gospodin Dragan Stevanović.
Gospodine Novakoviću, koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Možda smo na tako nešto i prinuđeni, s obzirom da javnost, koja je neophodna da prati rad Skupštine, naročito sada kada se radi o rebalansu budžeta, objektivno jeste dovedena u pitanje kada je bila rasprava u načelu, evo i sada u pojedinostima, s obzirom da ćemo o ovome u kasnu noć raspravljati, kada pretpostavljam neće biti direktno televizijskog prenosa. Ali, načelno ću reći još nekoliko stvari, osvrnuvši se pre svega na jednu činjenicu da Vlada nije našla za shodno da od 60 amandmana opozicije prihvati, odnosno izabere kao prihvatljiv ni jedan jedini. SRS je predložila svega šest amandmana i uvereni smo da su bili vrlo konstruktivni. Nijednog trenutka našim amandmanima nismo želeli da dovedemo u pitanje, a to ću kasnije da osporim, tzv. ''socijalne odgovornosti'' koje ova vlada hoće da promoviše i kroz ovaj rebalans budžeta, nego smo uzeli sredstva za koja smatramo da ste ih namenili i predvideli za besmisao, prebacili između ostalih u socijalne potrebe i prinadležnosti ove države i u neke druge stvari za koje smatramo da bi srednjoročne i dugoročno dale određene efekte. Pre nego što se dođe do amandmana i govori o njima, morao bih da se osvrnem na nekoliko stvari, gospođo Dragutinović, kako ste i završili vašu raspravu juče. Pohvalno je što ste se pozvali na Lazara Pačua, ali ono što moramo da vam zamerimo kao SRS što ste se pozvali možda na principe koji su vas u poslu rukovodili, koji nisu primereni trenutku u kom se država nalazi. Vi ste izabrali činjenicu da su svi budžeti bili sa deficitom. Postoji gomila anegdota iz njegovog života i principa kojima se rukovodio, a koji su primereniji za pozivanje na njih i vama kao ministru finansija i državi Srbiji, s obzirom na položaj našeg fiskalnog sistema u kakvom se nalazimo. Bilo bi lepo da ste se pozvali na primer da je uzeo i da je kralja vratio kada mu je kralj tražio pare. Pitam vas danas da li biste vi kao ministar finansija imali političku slobodu da nekrunisanog kralja Srbije vratite kada nešto para traži. Vi ne samo da ne možete da vratite kralja, vi ni ove feudalce iz Vlade ne možete da odbijete, ne zato što ne razumete da to što traže od vas nije normalno, nego zato što nemate političku slobodu, jer znate da je brojka od 126 zavisna od volje i opredeljenja feudalaca koji sede u feudima u Nemanjinoj 11. To je suština koja opterećuje ovaj budžet i koja opterećuje fiskalnu politiku ove države, s jedne strane. S druge strane, nećete me shvatiti pogrešno, da li znate kako je umro Lazar Paču? Umro je naprasno, zato što je ministar vojni potpisao ugovor o zajmu bez njegovog znanja. Zadnje reči koje je rekao bile su – gotovo je sa ustavnošću Srbije. To su anegdote, principi, nesrećni događaji iz života Lazara Pačua, koji su mnogo primereniji situaciji u koju nas je uvela vlast 2000. godine, naročito poslednja Vlada sazdana na principima na kojima jeste sazdana. Ovde se ovaj besmisleni rebalans budžeta branio, znate čime? Promocijom socijalne odgovornosti DS, pa smo čak i upitani, ako nam to nešto ne odgovara da kažemo šta to nama ne valja i šta mi ne bismo uradili što ste vi u budžetu predvideli. Da podsetim javnost i kolege poslanike, socijalnom odgovornošću mogu da se bave stabilne i ekonomske države. Socijalna odgovornost koju DS promoviše je ovde dokazana i dovedena u pitanje, jer ne opredeljujete vi sredstava ovim rebalansom budžeta, da se bavite socijalnom odgovornošću tako što ćete da izmirujete nešto više od onoga što je redovno. Vi ste loše projektovali budžet za 2010. godinu. Prihodna strana je zatajila, niste obezbedili sredstva da izmirujete redovne obaveze iz socijalnih prinadležnosti i zato radimo danas ovaj rebalans budžeta, a ne zato što je Vlada Mirka Cvetkovića odgovorna i to vrlo jasno treba reći. Ponavljam, SRS u taj segment ovaj rebalans uopšte nije dirala, čak smo predvideli više sredstava nego Vlada za socijalne prinadležnosti. Kako je moguće da socijalno odgovorna vlada nešto tako nije prihvatila? Mi nismo osporavali opredeljenje da delite socijalnu pomoć, plate, penzije, dodatke za porodilje, ali mi osporavamo činjenicu da se to ne radi iz realnog novca. Jednostavno, to se ne radi iz tog novca. Vi nas ubeđujete na socijalnu odgovornost, a istovremeno u obrazloženju ovog budžeta nam pišete kako nisu ostvareni prihodi od poreza i doprinosa. Istovremeno pričamo da privreda raste, da izvoz raste, a broj zaposlenih opada. Nismo mi, da tako kažem isključivi i nismo mi iz SRS iracionalni, pa da ne razumemo šta znači budžetski deficit, da li je on u ekonomskom smislu dozvoljen ili nije. Od vas koji pripadate vlasti, niko ne priča o strukturi deficita. Niko ne priča o strukturi javne potrošnje. To je suština našeg problema. Vi ste ono veče gospođo Dragutinović rekli, ne može se deficit smanjiti preko noći, ali vas podsećam da ćemo u narednoj godini imati projektovani veći deficit od ove godine na početku. U skladu sa fiskalnim pravilima i Zakonu o fiskalnoj odgovornosti, trebalo bi da bude manji da bi se projekcija na srednji rok ostvarila kako vi planirate i kako ste u zakon uneli. Morao je da bude manji nego što je projektovan na početku 2010. godine. Kakvo se još pitanje postavlja, a vi me demantujte da li sam u pravu, da li je 4,8% realno i koliko procenta je fikcije u njemu? Vama odgovara i inflacija i skok cena. Na konto tog skoka cena ste deo prihoda pokrili i ovo nije realan deficit. Ono što je na početku godine koštalo 100 dinara, PDV za to je bio 18, a danas to isto košta 110 dinara, pa je PDV na to skoro 20 dinara. To povećanje je utkano u ovu prihodnu stranu, ali nije realno. Na kraju krajeva, vi znate vrlo dobro kako se fingira deficit i kako može deficit kada su namere loše i kada su političke slabosti velike, političke ucene u Vladi velike, deficit u narednoj godini možete da fingirate da bude onakav kakav vama odgovara, ne kakav jeste realan. Dakle, tu imate primer da spustite zaduženja na javna preduzeća, ali da ne ulazim u tu priču. Jednostavno, ne možete osporavati kritiku SRS ili bilo koga drugog na teret ovog budžeta, promovišući ga kao vaše opredeljenje da budete socijalno odgovorni, jer po svojoj suštini ovaj budžet to nije. Ovaj rebalans budžeta je verifikacija nerazumne javne potrošnje, a koja je velika u odnosu na prihode, konstatacija nerazumnih odnosa i zahteva u okviru Vlade. Bili smo vrlo korektni. Predložili smo amandmane kojima smo sredstva koje predlažete za čistu fikciju i imaginaciju, preusmerili smo ih na pozicije kojima biste možda mogli za dve ili tri godine da očekujete nešto, pa da kroz kapitalnu potrošnju, ulaganja u privredu, na adekvatan način, da za dve ili tri godine stvorite uslove da se prihodna strana budžeta osigura i da onda svoje socijalne prinadležnosti možete na jedan mnogo komotniji i relaksiraniji način izmirujete. Pogledajte rebalans budžeta od sredstava koja su definisana i predviđena rebalansom. Koliko je učešće u strukturi tog rebalansa, koliko je učešće u privredi, u kapitalnoj potrošnji. Vi kažete Mrkonjić ima dovoljno para. To ste pročitali na kraju vašeg izlaganja. Mrkonjić ima dovoljno para, a putna infrastruktura stoji. U čemu je problem? Ne možete nas ubediti da nemamo građevinsku operativu, ali takođe Vladi ne smeta da kaže da industrijska proizvodnja ne može da raste najviše opterećena stajanjem u građevinskoj industriji. Gde je problem, u čemu je problem? Ako imamo pare, imamo operativu, šta je problem, ko to neće da radi? Žigošite ga, uperite prstom na njega, da li vi, da li Mirko Cvetković, Milutin Mrkonjić, sasvim je svejedno, ali mi smo ubeđeni da bi to imalo smisla, tražili smo da se poveća pozicija koja je predviđena za Ministarstvo infrastrukture. Još jednu stvar, ako Milutin Mrkonjić ima dovoljno para, odnosno njegovo ministarstvo, podsetiću vas samo da je na skriningu konkurentnosti ove države infrastruktura najveći problem i jedan od prvih problema, pa tek onda anti monopolski politike itd. Jednostavno neke stvari nisu u saglasju i ne možete da pričate kako vam kad šta odgovara. Kad branimo budžet onda smo socijalno odgovorni, ali niko ne govori o tome da su prihodi i sredstva koja će se trošiti u socijalne prinadležnosti potpuno, neću da kažem fiktivna, ali razumećete me. Nešto što nije stvoreno, nije proizvedeno i nije zarađeno. Ono što vam takođe SRS zamera, to je što hoćete i što želite da relativizujete problem ove države i ovog budžeta. Jednostavno, to nije odgovor i to tako ne može. Imate obavezu i dug i prema građanima i prema javnom interesu i prema nacionalnim ekonomskim interesima. Ovo nije igrarija. Jednostavno nije. Ne može jednostavno koliko treba Dinkiću za Fijat, vi toliko dajete. Pazite samo ovaj apsurd, mi ćemo rebalansom budžeta za Dinkićeve fantazije oko Fijata odvajati milijardu i 300, a on se hvali kako u narednoj godini očekuje investicije od četiri milijarde evra u Srbiji, a Fijat će uložiti 600.000 evra u narednoj godini. Koliko smo do sad potrošili? Stotine miliona. Ko se sa nama poigrava? Ko nam se podsmeva? Dokle ćete to da trpite? Smejurija i cirkus. To sam rekao u načelnoj raspravi. Dok god na stranu stavljate one koji zaista mogu da budu naša razvojna šansa, Srbija će grcati u problemima i tamo ćemo sve dubljei dublje i to sam rekao. Razvojna šansa poljoprivreda, 600 miliona dinara samo za poljoprivredu, da se ne vraćamo na priču o tržištu mleka itd. Imate u oblasti poljoprivrede ili pratećim industrijskim granama gomilu sektora u koje ste objektivno taj novac mogli usmeriti da daju efekat, da daju rezultat. Dodatni novac tamo da opredelite i to smo predložili našim amandmanima. Od konditorske industrije i nadalje. Vi nećete da čuvate i pomažete ono što ostvarujete suficit, a ono što u projekciji ko zna za koliko godina treba da počne nešto da stvara kapom i šakom dajemo i to iz budžeta koji je šupalj, ne zna se više gde. Moramo objektivno ovo da prihvatimo. Ovo ne može da se prihvati, ako u ovom treba da tražimo projekciju budžeta za 2011. godinu. Ako principi ekonomski, fiskalni principi kojima ste se rukovodili kad ste ovaj rebalans sastavljali, budu na snazi i kad budemo sastavljali i budu do 2011. godine, teško ovoj državi i teško svima nama. Prema tome, gospođo Dragutinović, SRS smatra da ste objektivno mogli nekoliko amandman njenih da prihvatite, ne biste ni na jedan način ugrozili srednjoročni razvoj ove države. Ono što je besmisao nažalost pobedilo je, možda ste na tako nešto prinuđeni i za nas je to sasvim svejedno. U svakom slučaju, Srbija u ekonomskom i fiskalnom smislu nema izvesnu perspektivu. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Rade Obradović.
Gospodine Novakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Dragutinović, reč "deficit" koja se pominje često u našem jeziku onako baš lepo zvuči, ali uvek treba obratiti pažnju na lepe reči i na sitna slova. Šta u stvari znači deficit? To znači da zarađujete manje nego što trošite. Osnovno pitanje za nas u Skupštini je koliki je danas deficit u Srbiji. Jedno je ono što vi priznajete i što je zvanično, a koliki je skriveni deficit. Šta znači skriveni deficit? Koliko duguje država građevinskim i svim drugim firmama i što planira za neko drugo vreme. To jeste deficit, samo što ga mi ne vidimo u ovim papirima i u ovoj dokumentaciji koja je pred nama, a to je takođe važno za sve nas. Zakonom o budžetskom sistemu predviđeno je da se u jednom trenutku pređe na budžet koji će biti trogodišnji, odnosno da se napravi planiranje na period od tri godine. Tako da i ovaj rebalans treba da bude uvod u budžet za narednu godinu. Kad gledamo šta piše u ovom rebalansu nemamo o bog zna čemu da se nadamo 2011. godine. Je l' tako gospodine Varga? Gospodin Varga je predsednik Odbora za evropske integracije, ako on kaže da je tako, onda ne postoji razlog da u to sumnjamo. Šta nas čeka sledeće godine? Koliki će biti deficit sledeće godine? Da li neko može da proceni koliki će biti kurs evra sledeće godine? Kakav će biti odnos NBS i Vlade Republike Srbije? Što evro bude više skakao to će naš dug biti, pošto je naš dug u evrima, biće ga sve teže vraćati i biće sve veći. Šta će se desiti sa inflacijom? Gde su te mere koje su dogovorili predsednik Vlade i guverner NBS. Nema mere bez zakona. Te mere ne pišu ovim zakonima o kojima mi raspravljamo. Na koji način ćemo sprovesti fiskalnu održivost, ako se stalno odlaže trenutak kad će to početi da se radi. Ne znam da li ste imali priliku da vidite MMF je objavio početkom ovog mesecavrlo interesantnu studiju o posledicama i problemima vezano za fiskalnu održivost. Na koji način ćemo se mi boriti sa svim tim problemima? Teško je to videti iz ovog što je pred nama. Pričam da li izlazimo iz krize ili ne izlazimo iz krize. Postoji samo jedan dovoljno uverljiv i siguran dokaz izlaska iz krize i da je zemlja rešila neke od svojih problema, a to je rast zaposlenosti. Kad u Srbiji bude počeo da raste broj zaposlenih, a kad bude počeo da se smanjuje broj nezaposlenih, a ne tako što ćemo gumicom da ih brišemo iz evidencije i hvalimo ih kako ih više nema, pošto postoje mere, kojima se ako se ne prijave u nekom roku onda se brišu, ako nisu nezaposleni, ali ti ljudi i dalje nemaju posao. Kako je moguće da istovremeno drastično pada broj zaposlenih i drastično pada broj nezaposlenih. Pa to matematički nije moguće. Tek kada bude počeo da raste broj zaposlenih možemo da govorimo o izlasku iz krize, a ovi dokumenti i ovi zakoni koje nam vi predlažete nemaju ni jedan argument, nemaju ni jedan element koji će nam omogućiti da Srbija počne da rešava probleme i da izlazi iz krize.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS je podnela niz amandmana i konkretno ovaj moj amandman odnosi se na garanciju. Mi smo već u raspravi izrazili veliko nezadovoljstvo stanjem i visinom duga koji Srbija danas ima. Taj dug bitno ugrožava ekonomsku budućnost ove zemlje i neophodno je da se svede u neki razuman rok, razuman iznos koji će ova država, ovaj narod moći da vraćaju u nekom narednom periodu. Ovakav privredni rast kakav mi imamo, ovakvo stanje u ekonomiji ne garantuje da možemo dugoročno, da ne govorim srednjoročno da vraćamo dugove koji su sve veći i sve ozbiljniji. Konkretno kada su u pitanju garancije radi se o iznosu koji je nekih 196 milijardi dinara, znači nepunih dve milijarde evra. Ono što je zastrašujuće je to što u Republičkoj skupštini od zasedanja do zasedanja dobijamo sve veći broj zakona koji podrazumevaju ili zaduživanje ove zemlje ili nove garancije. Samo juče, čini mi se, da smo što kroz garancije što kroz direktna zaduživanja zadužili građane Srbije za nekih 500 miliona evra. Isto tako, pre nedelju dana, imali smo zaduženja, što javnih preduzeća, što direktno države, budžeta za nekih 330 miliona evra. Očigledno je da se ovaj trend zaduživanja ubrzava. Očigledno je, nažalost, da se približavaju izbori i da se na sve načine borite da dođete do sredstava i do kako-takvog privrednog rasta. Ono što je za pohvalu to je odgovor Vlade. Vlada je jako konkretno i jasno rekla da taj devizni priliv utiče na jačanje finansijskog sistema, da će popraviti makroekonomsku stabilnost države. Mi danas, nažalost, nemamo izvoz, nemamo onakav priliv deviznih sredstava kakav nam je potreban, nemamo sredstva od privatizacije, strane direktne investicije su stvarno minorne, nemamo mogućnost privrede da se zadužuje. Ostalo nam je da se država zadužuje, da se javna preduzeća zadužuju, a kakvo je stanje u javnim preduzećima, sa kojim gubicima oni rade, mislim da je dobro poznato većini građana danas u Srbiji. Veoma je mali broj javnih preduzeća koja mogu da se pohvale ozbiljnim profitom i plašim se da će veliki deo ovih garancija, ili bar jedan dobar deo, pasti na teret građana Srbije, da će značiti uvećanje ovog javnog duga. Očigledno je da možda možete sa nivoom javnom duga i da prevarite građane Srbije i da nekom matematikom i statistikom dokazujete kako je javni dug u odnosu na bruto domaći proizvod mali, ali ne možete MMF, on vas je ograničio na 45%, svestan je da ova zaduženja javnih preduzeća često nisu realna, nisu održiva i da će u dobrom delu pasti na teret građana, na teret nekih budućih vlada i nekih budućih budžeta. Prema tome, mislim da, nažalost, treba konstatovati da mi danas živimo od kredita, da smo jedna dužnička ekonomija. Što je još gore, visina tih kredita i kamate na te kredite su prevelike, imamo jednu lihvarsku ekonomiju u kojoj građani žive sve lošije i lošije i pitanje je kako će uspeti zahvaljujući ovakvoj privrednoj politici te kredite ubuduće da vraćaju. Biće problema i za državu, jer neće imati devizni priliv na osnovu koga će moći da vraća ove dugove jer su privreda i naš izvoz u katastrofalnoj situaciji. Hvala.
Hvala vama. Iskorišćeno je dva minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Sada određujem pauzu do 16.00 časova, da omogućimo Vladi da uđe i zauzme mesta. Gospodin Krasić, pošto on ne može tako kratko, imaće prvi reč posle pauze. Način, vreme i tajming je objašnjen pre početka rada. Dakle, nastavljamo u 16.00 časova pitanjima Vladi, koju pozivam da uđe u salu.
Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, a u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova (POSTAVLjANjE POSLANIČKIH PITANjA) Zamenik generalnog sekretara Vlade Republike Srbije pismom od 25. novembra 2010. godine, saglasno članu 205. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obavestio je da sledeći članovi Vlade nisu u mogućnosti da prisustvuju današnjoj sednici, na kojoj se Vladi postavljaju poslanička pitanja: Ivica Dačić, prvi potpredsednik, zamenik predsednika Vlade i ministar unutrašnjih poslova, Jovan Krkobabić, potpredsednik Vlade, Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar za ekonomiju i regionalni razvoj, Oliver Dulić, ministar životne sredine i prostornog planiranja, Saša Dragin, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Snežana Malović, ministar pravde, Petar Škundrić, ministar rudarstva i energetike, Dragan Šutanovac, ministar odbrane, Vuk Jeremić, ministar spoljnih poslova, Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu, Snežana Samardžić Marković, ministar omladine i sporta i Žarko Obradović, ministar prosvete, zatim Slobodan Milosavljević, ministar trgovine i usluga, Nebojša Bradić, ministar kulture, Tomica Milosavljević, ministar zdravlja, Goran Bogdanović, ministar za Kosovo, Bogoljub Šijaković, ministar vera, Svetozar Čiplić, ministar za ljudska i manjinska prava, Verica Kalanović, ministar za Nacionalni investicioni plan, Sulejman Ugljanin, ministar bez portfelja. Molim vas da vodimo računa o dostojanstvu Skupštine, mi poslanici. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine, koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti na osnovu člana 204. stav 1. Poslovnika. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano prema odredbama člana 204. stav 2. Poslovnika. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta, što je predviđeno članom 204. stav 4. Poslovnika. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja poslaničko pitanje ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu. Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar, moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku, u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno, a što je predviđeno članom 206. stav 1. Takođe, prema članu 207. Poslovnika, posle datog odgovora na poslaničko pitanje, narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju od najviše tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje, narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanja na povredu Poslovnika, što predviđa član 216. Poslovnika. U skladu sa tim, molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja poslaničkih pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi rada, tako što će, naizmenično, najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, a zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Riza Halimi.
Poštovani predsedniče Vlade, poštovani ministri, još 6. marta 2009. godine pismeno sam postavio pitanje ministru ekonomije i regionalnog razvoja, o tome šta će da preduzme da spreči diskriminaciju koja je bila najavljena postupkom javne aukcije, prilikom privatizacije Trgovinskog preduzeća "Bratstvo" u Preševu? Iako sam to pitanje ponovio u nekoliko navrata i usmeno, do dana današnjeg nemam odgovora na ovo veoma važno pitanje za najnerazvijeniju opštinu u državi. Takođe sam pismeno postavio pitanje predsedniku Vlade 3. februara ove godine, na koje takođe do sada nemam odgovora, a pitanje je postavljeno nakon površnog i nesuštinskog odgovora, koji sam dobio od ministra Dinkića, u vezi sa katastrofalnom privatizacijom zaštitnog društvenog preduzeća "Elektrokontakt" u Preševu, koje je prodato za smešnih 260.000 dinara, znači da je za 2.500 evra prodato preduzeće koje je imalo 6.000 kvadratnih metara atraktivnog građevinskog zemljišta, koje verovatno u slobodnoj prodaji cene najmanje 500.000 evra. Solidne proizvodne mašine, objekat površine 329 kvadratnih metara i najmanje jedan stambeni stan, koji je već prodat za 20.000 evra, 30 radnika je pri tom ostalo na ulici i 30 radnika koji su dotle, u momentu privatizacije, bili otpušteni, a nisu uspeli do sada ni sudskim putem da ostvare zakonom predviđena njihova prava, koje je kupac ugovorom preuzeo. Ista nam je situacija i sa preduzećem "7. juli". Tamo su radnici na ulici. Oni nisu uspeli ni sudskim putem do sada da ostvare zakonom predviđena prava. Sad postavljam pitanje i premijeru i Vladi – da li oni treba da odlaze u Beograd ispred Vlade, da li oni treba da blokiraju puteve da bi ostvarili zakonska prava, da bi se konačno sprečile katastrofalne malverzacije u kojima se društvena imovina apsolutno ispari za veoma kratko vreme, nestane ono što su generacije radile, a apsolutno sam ubeđen da su u pitanju velike manipulacije, a da se do sada nije uspelo konkretnoništa učiniti da se to stopira. Mi smo pokušali (Predsednik: Vreme. Tri minuta.)... zamenika ministra Ćirića, obećao je da će doći u Preševo, ali nije došao.
Zahvaljujem, gospodine Halimi. Izvolite. Premijer želi reč. Izvolite.
Dobar dan svima. Drago mi je da se viđamo posle pauze. Prošli put nisam mogao da dođem. Očekujem da će današnji dan biti pun zanimljivih pitanja i odgovora. Što se tiče ovog konkretnog pitanja, nažalost, nemamo ovde resornog ministra, tako da ću pitanje preneti i nastojaćemo da damo pismeni odgovor. Hvala.
Izvolite, gospodine Halimi. Imate pravo na dodatni komentar ili dopunsko pitanje.
Imam primedbu. Od ministra Dinkića ni na jedno pitanje do sada odgovore nisam dobio. Zato sam se obratio premijeru Cvetkoviću. Očekujem, ako gospodin Cvetković nije u stanju da da odgovore na konkretna pitanja, da ljudi u Vladi preuzmu od Ministarstva za ekonomiju i da daju odgovore na ova pitanja. Radi se o životnim pitanjima koja traže rešenja i to urgentno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Spasojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, s obzirom da nema određenih ministara, za koje sam smatrao da su potrebni da izlože svoje mišljenje i stavove za pitanja koja ću postaviti, ipak mislim da je premijer tu i da će biti kompetentan da prenese ono što ću ovde kritikovati. Moje pitanje se odnosi na katastrofalnu elementarnu nepogodu koja je zadesila građane Kraljeva. Premijer je imao priliku da se uveri. Sticajem okolnosti zajedno smo bili u Grdici, tamo gde su zabeležene žrtve u Kraljevu. Pitanje je da li će država preduzeti neku širu društvenu akciju, u smislu prikupljanja pomoći za Kraljevo po modalitetima kakvi su bili nekada za Crnu Goru, Skoplje i Banjaluku. Mnogi od vas koji su stariji ovde, koji su zaposleni, znaju koliko se sredstava godinama izdvajalo za tadašnje delove SFRJ. Smatram da je potrebno tako nešto pokrenuti jer sva pomoć koja će uslediti u ovom trenutku sigurno neće biti dovoljna i kroz ovaj rebalans budžeta i ostalog, da sanira posledice zemljotresa u Kraljevu. Apelovao bih na ministra prosvete i postavio bih konkretno pitanje za njega. Da li može na određenim kolegijumima, na naučnom-nastavnim većima da iznese svoj stav da se studentima iz Kraljeva, grupa Nove Srbije je već to pitanje postavila, ali ću ga ponoviti jer su predstavnici Vlade tu, da se studenti sa teritorije opštine Kraljevo, koji nisu na budžetu, za godinu 2010/2011. oslobode plaćanja školarina na matičnim fakultetima i višim školama. Takođe, želeo bih da ministru energetike postavim pitanje. Da li je u mogućnosti da se građanima Kraljeva taksa na brojilo umanji kroz račune koji stižu građanima Kraljeva, kao i pretplata RTS u periodu od godinu dana? Pozdravljamo akciju koju je imao direktor televizije sa gradonačelnikom Kraljeva, ali to se svodi na princip dobrovoljnosti, tako da bi šire uključenje RTS kroz ovaj vid pomoći sigurno dobrodošlo građanima Kraljeva, presvega zbog toga što ne postoji nijedna porodica u Kraljevu koja nije pretrpela štetu, a prioritet prioritetasu oni koji su ostali bez svojih domova, kuća, koji sada žive u nekim uslovima bez svojih porodica, kod svojih komšija ili u nekim kolektivnim centrima.
Reč ima gospodin Milan Marković.
Već sam imao priliku da razgovaram sa poslanikom, obzirom da je iz Kraljeva. Veliki broj ideja sam čuo ovih dana vezano za to kako pomoći građanima pojedinačno, kako pomoći privredi Kraljeva i kako pomoći Kraljevu u celini. Obzirom da su razna resorna ministarstva zadužena za realizaciju takvih ideja, sledeće nedelje ćemo imati sastanak gde ćemo utvrditi konačnu listu mera koje Vlada može da preduzme, a to ćemo izvršiti u skladu sa predlozima resornih ministarstava. Smatram da su ideje koje ste izneli jako dobre, ali ostavimo to za one koji su zaduženi za sistemske propise i akcije u određenom sektoru, da oni daju konačnu ideju. Juče se uključila Privredna komora Srbije, takođe u skladu sa našim dogovorima i koordinacijama koje smo imali. Vezano i za privredu, sledeće nedelje ćemo doneti konkretne mere koje bi išle u pravcu usklađenja privrede. Trenutno smo fokusirani na zbrinjavanje fizičkih lica i to je ono što je fokus delovanja u ovom momentu. Očekujem da ćemo do kraja ove godine imati više od stotinu montažnih kuća postavljenih, da ćemo do kraja ove godine podeliti značajnu količinu materijala koji je potreban za saniranje stambenih objekata. Što se tiče objekata kolektivnog stanovanja rade se projekti sanacije. Ideja je da se urade projekti sanacije. Njih očekujemo između 15. januara i 1. februara i očekujemo da će taj period biti period kada će početi sanacija objekata javnog karaktera. Što se tiče jedne škole, muzičke škole, što se tiče Zavoda za javno zdravlje, oni će morati da se grade ispočetka, iz temelja. Ovo je u najkraćim crtama kako sada stoje stvari u Kraljevu. Očekujemo da u ponedeljak sva deca budu u školskim klupama. U ovom momentu još 2.323 nisu u školskim klupama, a sutra će krenuti više od hiljadu, a u ponedeljak će biti u đačkim klupama. Rekao bih da se u tom smislu život vraća u neke normalne tokove, a sledeće nedelje ćemo obavestiti javnost, u skladu sa predlozima resornih ministarstava koje će to dodatne mere biti preduzete u tom smislu. Ideje koje ste izneli meni lično i one koje ste sada izneli smatram vrlo korisnim i očekujem odgovor od nadležnih ministarstava. Hvala vam.
Narodni poslanik Srđan Spasojević.
S obzirom na veliki problem koji je zadesio građane Kraljeva i s obzirom na kratkoću vremena da se sva pitanja postave, uvažavajući sve ovo što je ministar rekao i sve napore koje Vlada čini, konkretno moje pitanje gospodinu ministru je bilo da se po modalitetima, kako je nekada rađeno za Crnu Goru, za Makedoniju, odnosno za Skoplje, za Banjaluku, da se tu nešto učini, jer to je nešto što će u dužem vremenskom periodu verovatno umnogome rešiti probleme. Naravno, tu ne bi trebalo nikako da budu obuhvaćeni građani u Srbiji koji imaju lične dohotke do proseka primanja u Srbiji, 34 hiljade do 35 hiljada. Te ljude ne treba ni u kom slučaju obuhvatiti u jednu ovakvu akciju, s obzirom da se izuzetno teško živi i s obzirom da to ne zadovoljava njihove potrebe. Gospodine ministre, uz uvažavanje svega što ste rekli, smatram da sve što sam rekao, neka ovo ne bude konkretno poslaničko pitanje, nego apel za celu Vladu, građani Kraljeva apsolutno zaslužuju sve ovo jer su godinama otvarali svoje domove za nezbrinute, za izbeglice, za raseljena lica od 1941. godine, pa 90-tih kroz ratove, za izbeglice iz Hrvatske, kao i za raseljena lica sa KiM 1999. godine, a sva ta lica su, s obzirom na ovu katastrofalnu nepogodu koja su došla u Kraljevu, doživela određenu štetu. Tako da imamo jedan povratni nepremostivi problem u Kraljevu. Još nešto, pošto su predstavnici ministarstva tu, mora se naći i drugi vid pomoći. Ovo je sigurno dobro što se radi. Nadamo se da će pomoći građanima Kraljeva, ali se potrudite da ovo što je zadesilo građane Kraljeva nikako ne utiče na one projekte koji je trebalo da se rade u Kraljevu pre zemljotresa, prevashodno izgradnja sportske hale, zatvorenog bazena. Nemojte da dozvolimo da se jedno sa drugim potre, jer da bi se konkretno materijalna i nematerijalna šteta građana Kraljeva zadovoljila sve ovo mora da se izgradi i napravi. Apelujem na ministarstva da sva dešavanja koja imaju u smislu seminara, simpozijuma, društvenih aktivnosti dovedu u Matarušku, Vrnjačku banju, jer kroz to će Kraljevo živeti i u prisustvu građana Kraljeva, odnosno ministarstava i drugih ljudi koji će dolaziti u Kraljevo će sigurno pokazati da Kraljevo nije samo u ovoj situaciji, bez ikakve želje za politiziranjem. Iz srca to govorim, jer je u Kraljevu mnogo teže nego što građani Srbije imaju predstavu o tome. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ministar Milan Marković ima reč. Hoćete li za govornicu?
Gospodine Spasojeviću, zaista uvažavam sve ovo što ste rekli zbog toga što ste sve ovo rekli i van kamera meni lično, tako da daleko da ima bilo kakve politizacije. Znam da ste iskreno zabrinuti za sve ovo i bilo mi je zadovoljstvo i tada da pričam sa vama, kao što ćemo pričati i u Kraljevu. Budite sigurni da sam najveći lobista u ovom pravcu o kome ste sada pričali. Stvar je samo objektivnih mogućnosti. Učinićemo zaista sve što je moguće da se pomogne građanima Kraljeva. Trenutno naša procena preliminarna kada su u pitanju objekti je da je to nešto između dve i dve i po milijarde dinara. Kada je u pitanju ukupna šteta bez izgubljene dobiti, problema preduzeća, koje se tako malo sada vide, a koje su ogromne, šteta je preko pet milijardi, odnosno preko 50 miliona evra i to možda čak i dostiže i do 100 miliona evra. Jako je teško sada proceniti i u skladu sa tim, siguran sam da će 2011. godine da se iznađu izvori finansiranja saniranja posledica zemljotresa u Kraljevu, posebno imajući u vidu ovo što ste pomenuli da je Kraljevo pre zemljotresa bilo u jako teškoj situaciji, izazvanoj brojnim ekonomskim problemima, ali činjenicom da je otvorenih vrata primili veliki broj onih ljudi kojima je trebalo da se sklone. Prema tome, nadam se da ćemo i dalje sarađivati po ovom pitanju. Učinićemo sve što možemo. Sledeće nedelje ćemo obavestiti javnost, pa ćemo dalje pratiti zajedno situaciju, otvoreni za svaku sugestiju, kritiku ili dobar predlog. Hvala vam još jednom na pomoći. Smatram da ste dosta pomogli i da će tako biti i ubuduće. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, gospodine Cvetkoviću, uvaženi ministri i ministarko, prvo ću vam pročitati jednu rečenicu iz izveštaja Evropske komisije, uz čestitke za sve ono što je Vlada do sada uradila omogućivši nam dobijanje upitnika na kojem dalje treba raditi, i to rečenicu koja opisuje ove naše zajedničke sednice – Skupština i dalje redovno održava sednice kojima prisustvuju članovi Vlade. Međutim, ove sednice su formalne, a ne sadržajne prirode. Mislimo da je to loše, da ne postoji nijedan razlog za nešto tako, da je stanje u kojem se nalazi naše društvo, pri tom ne mislimo samo na ekonomsku krizu već i na sve druge probleme koji nas potresaju, zapravo obavezujuće i za vlast i za opoziciju da su ovo prilike na kojima uz dijalog, polemiku, beskompromisne elemente treba da formulišemo politiku s kojom ćemo menjati ovu zemlju. Jučerašnji susreti i najave da možemo očekivati potvrdu kandidature u toku naredne godine puno obavezuju nas iz LDP, ali i Vladu. Zbog toga želim da vas pitam gospodine Cvetkoviću – šta će Vlada učiniti kako bi rešila jedan kompromitujući problem, kako bi uklonila prepreke koje nisu posledica naše slabosti, već nesposobnosti, da ne koristim neku drugu reč i teži termin, Vlade ili pojedinaca u Vladi i otklonila sve nepravilnosti koje prate neminovnu i neophodnu reformu pravosuđa? Biću konkretan, gospodine Cvetkoviću, pitaću vas. Vi ste predsednik Vlade koja je uradila predlog zakona kojim se reformiše naše pravosuđe i verziju tog predloga prosledila Venecijanskoj komisiji, Savetu Evrope i Evropskoj komisiji u Briselu. Nakon toga smo ovde u parlamentu razgovarali o tom zakonu. Poslanici koji su vas izabrali, poslanici vladajuće koalicije su svedoci, kao i kolege iz opozicije, da smo mi iz LDP reformu pravosuđa podržavali sadržajnije i sa više argumenata nego sama vladajuća koalicija, ali vam moram reći da ne postoji ništa zbog čega bi pristali na ponižavanje Skupštine i na kompromitovanje naše iskrene namere da pomognemo ovoj zemlji u izgradnji i afirmisanju apsolutno ravnopravne grane vlasti, što je svakako sudska. Kako je moguće, gospodine predsedniče Vlade, da se jedna verzija zakona pošalje u svet, a druga ovde u parlament?
Vreme. Izvolite, gospodine predsedniče.
Na početku bih želeo da se zahvalim na rečima podrške vezano za evropske integracije i da kažem da nam je ova podrška veoma značajna, imajući u vidu obim poslova koji se nalazi pred nama. Kao što znate, dobili smo upitnik od 2.483 pitanja i odmah smo se organizovali na način kako bismo uspeli da taj upitnik završimo i da ga vratimo do kraja januara sledeće godine. Moram da kažem da taj upitnik, odnosno odgovori na taj upitnik u svojoj osnovi će prikazati stanje kakvo ono jeste i to znači da, osim upitnika, za nas je od mnogo većeg značaja, ili bar ako ne od većeg ono od identičnog značaja, pogotovo ako želimo da dobijemo status kandidata i termin za pregovore u sledećoj kalendarskoj godini, da postupimo po primedbama i sugestijama koje su date vezano za naš izveštaj o napretku. Ovo spominjem posebno, zato što prilikom razgovora koje smo imali juče kod dodeljivanja upitnika, u svojoj osnovi mnogo veći deo tih razgovora bio je posvećen načinu i organizaciji, kako obezbedili da se jedan objektivni napredak u narednih nekoliko meseci koje su pred nama učini u pravcu ispravljanja određenih nedostataka koji su uočeni. U okviru toga, dobro ste rekli, jedan od njih se odnosi i na reformu pravosuđa. Zapravo, moram da kažem da je tom problemu bio posvećen poseban sastanak na kome je učestvovala ministarka pravosuđa i delegacija iz Evropske komisije. Dobio sam informacije sa tog sastanka, koje otprilike govore, da su na tom sastanku konačno definisani zadaci koje treba obaviti i šta je to što bi se smatralo da smo, ako budemo završili, da bismo time pozitivno okončali reformu pravosuđa. Moram isto tako da kažem da nisam pravnik i ne razumem baš sva pravna pitanja koja su otvorena, ali jesam zainteresovan da se lično uključim u organizaciju rešavanja implementacije akcionog plana koji je tom prilikom izložen i sa kojima se razgovaralo. Isto tako smo tražili da, takođe, imamo na vezi odgovarajuće predstavnike Evropske komisije, koji bi pratili progres u odgovoru na ta pitanja. Dakle, moj odgovor jeste da je veoma ozbiljno shvaćeno sve ono što nam je dato kao primedba i mi ćemo sa punom pažnjom prići odgovoru, odnosno postizanju progresa u tim svim elementima, gde je, kao što ste rekli, i pravosuđe jedno od šest najznačajnijih pitanja.
Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine Cvetkoviću, ovo je veliki napredak u našem dijalogu u odnosu na sve dosadašnje sednice. Moram vam reći krajnje iskreno da se mi nismo rodili sa greškom, pa smo tim rođenjem zapravo postali hendikepirani u poslu reformisanja našeg pravosuđa, nego je očigledno postojala namera da se prevari i parlament, što samo po sebi nije bilo posebno teško. Naši evropski partneri od kojih očekujemo razumevanje i podršku u jednom poslu koji radimo, tokom jučerašnjih razgovora kojem su prisustvovali predstavnici poslaničkih grupa, recimo, ja sam bio ispred vaše stranke i tražio sam da se više nikada ne uslovljava naša evropska budućnost, sposobnošću Srbije da uhapsi Mladića. Očigledno je da ova zemlja čini sve kako bi taj posao uradila. Zašto da nam neko veruje da činimo sve u tom poslu, kad je očigledno da smo pokušali da ih prevarimo, bez ikakve potrebe u poslu reformisanja pravosuđa? I to su činjenice. Mi smo pre sedam dana reagovali, tražeći vanrednu sednicu parlamenta na kojoj bi razgovarali o pravosuđu, s jednim jedinim motivom, da ne dopustimo da ova Vladina podvala, jer to nažalost gospodine Cvetkoviću jedini opis ono što je Vlada uradila Skupštini, da ne dozvolimo da ona bude argument u neargumentovanim kritikama reformi pravosuđa. Jer je u najvećoj meri ono što je skratilo reformu pravosuđa, zapravo, posledica otpora onih snaga koje su izgubile na izborima 2008. ili 2000. godine izvršnu vlast, ali zadržali svoj uticaj i kontrolu nad sudskom vlasti. Zbog toga je taj posao jako važan. One greške o kojima vi govorite, iskazujući spremnost da ih ispravite, duboko su kompromitujuće. Zbog toga treba iskreno o tome da razgovaramo, da postavimo pitanje – zašto je to tako? Zašto se biraju ljudi u ključne institucije u atmosferi buvlje pijace? Time se Srbija i ljudi osuđuju na buvlji život. Mi to ne želimo. Želimo reformisano i nezavisno pravosuđe. Predlažemo prvom potpredsedniku Vlade, Đeliću, koji je zadužen za Evropske integracije, da on sam sprovede ne inkvizitorsku istragu, nego ukloni iz tog posla sve one koji su ovo uradili, a potom, da ovde u parlamentu izmenimo zakone kako bi omogućili da se u potpunosti reformiše naše pravosuđe i tako negirali sve one kritike koje prate reformu pravosuđa, a iza kojeg zapravo stoji ambicija da se nikad u Srbiji pravosuđe ne promeni da bi se zadržale stečene pozicije u nekom drugom vremenu, na osnovama koje nisu pravosudne nego duboko političke.
Vreme. Izvolite, gospodine predsedniče.
Vrlo ću kratko da kažem da ne verujem da je bila i da je postajala neka namera da se nešto loše uradi. Znam da je bio veliki problem, i sami ste rekli da je pravosuđe nasleđeno onako kako jeste. Znam da je to jedan ogroman posao. Znam da tu postoji jedan ogroman broj protivnika pravosuđa. Znam da se ova vlada prihvatila, zaista, zaista jednog teškog posla. Uočavanje grešaka uz pomoć ljudi sa strane, i prihvatanje da se uđe u rešavanje, odnosno u ispravljanje grešaka koje su učinjene, mislim da je jedan značajan korak koji će nas u krajnjoj liniji dovesti do tog našeg osnovnog cilja, a to je status kandidata, ali isto tako koji će nam omogućiti da pravosuđe bude nezavisno i da obavlja upravo onu funkciju koja se od njega očekuje u jednoj evropskoj državi.
Narodni poslanik Slobodan Samardžić ima reč. Gospodin Čedomir Jovanović ima reč.
Dobro, gospodine predsedniče Vlade, jasno je da vi ne možete da kažete ono što sam rekao ja, ali je to vaša slabost, a ne moja snaga. Imamo veliko razumevanje za vašu ministarku pravde, mnogo veću nego čitava Vlada. Ali, ovo nije njena privatna reforma, između ostalog, podržali smo tu reformu da bi smanjili pritiske kojima bi ona bila izložena od onih koji su trebali da reformišu srpsko pravosuđe. To je istina. Ali, ne dozvoljavamo da se stavlja znak jednakosti između naše beskompromisne želje da se promeni srpsko pravosuđe i o svakome iznese jasan sud, da se stavi znak jednakosti između toga i da uspostave neke nove dominacije u pravosuđu. Moramo da promenimo zakone koji će otkloniti te sistemske prepreke za stvaranje nezavisnog pravosuđa koje je vaša Vlada postavila. Nemoguće je da se to slučajno desi. Nemoguće je da se pošalje jedan dokument Venecijanskoj komisiji, Briselu i Savetu Evrope, a da se druga verzija zakona pošalje ovde u Skupštinu. Konačno, nemojte da me prisiljavate ovo je prepiska Vlade i Evropske komisije. Mesecima traje. U njoj se upozoravate da je tako nešto nemoguće. Nije nama potreban Štefan File da bi nas vaspitavao i učio redu, bar ne nama iz LDP, a verujem ni većini u Skupštini, naša potreba je slobodno i nezavisno pravosuđe i mi ćemo ga stvoriti. Odnos prema ovoj anomaliji mora da bude rigorozan, jer će to biti primer za svaku buduću zloupotrebu. Pomoći ćemo vam u tome i vama i ministarki pravde i svima koji tu pomoć budu tražili, nećemo praviti kompromise koje pravite vi. Protivzakonito ste produžili finansiranje sudija koji su postavljeni u jednom drugom vremenu, prekršili ste sopstveni zakon a od nas očekujete da ljude uveravamo da oni te zakone poštuju. To su samo neke od neprincipijelnosti vaše politike u procesu reformi pravosuđa. Pozivamo vas da se vratite na onu ideju sa kojim ste taj posao i krenuli, zašto ste i dobili našu podršku. U suprotnom imaćete u nama veću opoziciju i kritičare, nego u bilo kojoj drugoj opozicionoj stranci.
Poslanik Slobodan Samardžić ima reč.
Poštovani narodni poslanici, članovi Vlade, Srbija se ovih dana nalazi u jednoj najnovijoj kampanji. To je kampanja koju bih nazvao 2.500 pitanja. Dakle, ne govorim o činjenici da je gospodin File došao u Beograd i doneo toliko pitanja na koja treba dati toliko odgovora, već govorim o kampanji, dakle, o nečemu što je deo ili najvažniji deo ovog procesa evropskih integracija, a to je ubeđivanje naroda da sve zapravo ide nekim svojim utvrđenim tokom i sa prilično dobrim rezultatima. Kako ta stvar stvarno stoji je tema za neku drugu priču, u svakom slučaju, ja bih samo kratko rekao da su te kampanje nešto što ide drumom, a naša stvarnost približavanja EU i evropskim integracijama ide šumom. Međutim, postoji jedna oblast Vladine politike koja je upravo obrnuta, dakle, politike koja se izgleda sasvim uspešno obavlja, a u njoj ne da se ne vodi neka kampanja, nego se stalno ćuti, neprekidno se ćuti i sama politika se vodi u jednoj velikoj tajnovitosti. To je politika evroatlantskih integracija, dakle, nečeg što je po izrazu slično evropskim integracijama, a u suštini je nešto sasvim drugo. U toj stvari izgleda da Vlada ima dobre rezultate, ali da javnost i građani Srbije o tome nemaju pojma. Da je to tako, ilustrovaću jednom rečenicom, mada njih ima više, ali najvažnijom rečenicom iz deklaracije poslednjeg samita NATO u Lisabonu, koji se održao 18/19. novembra ove godine. Dakle, ta rečenica glasi – pozdravljamo i nastavljamo da podržavamo izraženu opredeljenost Vlade Srbije za evroatlantske integracije i pozdravljamo jačanje saradnje između NATO i Srbije. Znači, pozdravlja se opredeljenost Vlade Srbije za evroatlantske integracije. Znači, moje pitanje koje upućujem, ovde vidim potpredsednika Đelića, on se bavi evropskim integracijama, a ovo jeste u nekoj vezi, dakle, njemu. Kada i gde je Vlada Srbije donela odluku da Srbija pristupa evroatlantskim integracijama? Hoću da kažem da evroatlantske integracije, kao i same evropske integracije bi značilo da država ima ili vodi svoju politiku sa ciljem da uđe jednog dana u tu organizaciju, to su evropske integracije i samo zato što je politika da se potpuno integrišu u sistem, ona se može podvesti pod izraz integracije. Za NATO ne znam da Srbija ima takvu politiku i da je ikada donela takvu odluku. Pored tog pitanja – kada je doneta takva odluka, postavio bih još jedno pitanje za gospodina Đelića, u vezi sa time. Da li su evroatlantske integracije i evropske integracije stvar kretanja u dva koloseka ili je to jedan te isti kolosek? Ako je stvar kretanje u dva koloseka, u čemu je razlika?
Gospodin Božidar Đelić ima reč. Izvolite.
Gospodine Samardžiću, teško je ići protiv realnosti. Realnost je da je komesar za proširenje EU bio juče u Beogradu i doneo je upitnik. Ovaj upitnik je ključni momenat za dobijanje statusa kandidata za koji je i sam komesar rekao da ga očekuje sledeće godine, da je to u domenu realnosti i rekao je istovremeno da postoji i te kako mogućnost da Srbija do kraja mandata ove Vlade otpočne zvanične pregovore za ulazak u EU. Gospodine Samardžiću, ne znam šta je za vas šuma, šta je drum, a šta jarak, ali ono što je sigurno to je da ona politika koju su građani Republike Srbije izabrali na prethodnim izborima daje rezultate. Ne samo da je prelazni trgovinski sporazum potpisan, ne samo da je EU odlučila da počne proces ratifikacije Sporazuma o stabilizaciji i već 11 zemalja je ratifikovalo taj dokument, što je veoma brz ritam koji potvrđuje opredeljenost zemalja EU da vidi Srbiju što pre kao punopravnu članicu. Želim da se zahvalim i Republici Austriji jer prošle nedelje jednoglasno, a znamo da nema mnogo domena i u toj zemlji gde se bar svi slože oko jedne stvari, cela Austrija se složila da ratifikuje Sporazum o stabilizaciji sa našom zemljom. Napokon, 25. oktobra jednoglasno sve zemlje EU su dale zeleno svetlo Evropskoj komisiji da dođe do jučerašnje posete i da Srbija počne da radi na dobijanju statusa kandidata. Ako nekome treba malo više dokaza od ovoga, ne znam da li vama treba više, ali mislim da su za sve naše građane stvari veoma jasne. Više od dve trećine naših građana želi da Srbija postane članica EU, a niko u našoj zemlji ili veoma retki idealizuju takvu konstrukciju. Raskorak postoji između procenta naših građana koji žele da Srbija bude punopravna članica i oni koji imaju pozitivno mišljenje o EU i mislim da je to dobro. Dobro je da nemamo iluzije oko činjenice da bi eventualno Evropa rešila sve naše probleme, jer se to desiti neće. Naše probleme moramo da rešimo sami. Sa druge strane, naši građani dobro vide da je to jedan doprinos stabilnosti i miru i kroz značajne podrške evropskog budžeta. Evo, na primer, jutros, kroz podršku evropskog budžeta u Požarevcu smo dali 20 ključeva za interno raseljena lica, uglavnom Rome sa Kosova, to je 400.000 evra. Ne znam šta je realnost, ali verujte, ono što su oni nama rekli, to je da je jedan veliki doprinos za njihov život. Sada, oko evroatlantskih integracija. Već pomenuta Austrija nije članica NATO, članica je EU. Potpredsednik Bajden, tokom posete prošle godine, rekao je u razgovorima i posle toga je to rekao i na konferenciji za novinare, da bi Amerika volela da Srbija postane članica NATO, ali da to nije po viđenju Amerike koja vodi tu alijansu uslov da uđe u EU. Bio sam prisutan sa predsednikom Tadićem i na sastanku sa gospodinom Sarkozijem, koji je isto to posle toga potvrdio javno, da i Francuska koja se, uzgred budi rečeno, vratila u komandu NATO, posle dugog perioda odsustvovanja, ne očekuje od Srbije da pristupi NATO paktu, alijansi, da bi postala članica EU. Tu su stvari veoma jasne i u ovom domu vaša partija i partija kojoj pripadam su glasale za rezoluciju koja proglašava vojnu neutralnost naše zemlje. Samim tim, ne treba se iznenaditi da ukoliko se govori o Srbiji, NATO alijansa, koja nije EU, i kada govori o odnosima sa našom zemljom, govori o evroatlantskim, jer ona je evroatlantska organizacija. Želim da vas podsetim, gospodine Samardžiću, da je tokom Vlade koju je vodio predsednik vaše partije, Srbija postala članica Partnerstva za mir i kada je gospodin Koštunica dobio to u miraz od predsednika Tadića, koji je u velikom meri to obezbedio, ne samo da niste odbili taj poklon, nego ste pokrenuli vi i mimo DS, koja tada nije bila u Vladi, početak rada unutar Partnerstva za mir. Mi vam na tome zahvaljujemo i zbog toga ova Vlada, naravno, nastavlja da radi u okvirima Partnerstva za mir. To je okvir za rad za Srbiju koja će to ispuniti u potpunosti na način na koji to, na primer, ispunjava jedna Ruska Federacija. Hvala puno.
Zahvaljujem. Gospodin Samardžić ima reč.
Vi ste, gospodine potpredsedniče Vlade, više komentarisali ono što sam rekao nego što ste odgovorili na moje pitanje. Ali, kada je već o tome reč i o toj famoznoj stvarnosti o kojoj govorite, podsetio bih vas da je Srbija za te korake velike u stvarnosti koje je dobila, vizna liberalizacija, pa ovaj paket od 2.500 pitanja, platila jako veliku cenu. Pored one generalne cene koju je platila da se odrekla Kosova, da bi u sve to ušla, podsetiću vas da je vizna liberalizacija dobijena onda kada se Srbija odrekla svojih građana na KiM, da ne mogu oni da uživaju prednosti vizne liberalizacije. To je činjenica i to je stvarnost. Drugo, ovaj upitnik ne bi nikada došao da Srbija nije prihvatila rezoluciju EU, koju je ona napisala za Generalnu skupštinu UN. Srbija je napisala svoju rezoluciju. Od nje nije ostao kamen na kamenu, napisana je druga rezolucija i dobijen je upitnik. Mi znamo cenu za svaki taj uspeh i za svaku tu veliku stvarnost o kojoj vi govorite. Tih cena ima koliko hoćete. Pominjete trgovinski sporazum. On je koštao, vi nemate zvanične podatke, imate samo jedan zvanični podatak da je između marta i maja 2009. godine 30 miliona evra koštao, što je veliko, to je vaš podatak. Za celu godinu, prema tom podatku, koštao je četiri puta više, znači, 120 miliona evra. Srbija je trgovinski sporazum platila 120 miliona evra, što nijedna zemlja koja je potpisala SSP nije platila. Dakle, to je stvarnost i to je ta cena. Kada je reč o pitanju na koje niste odgovorili je sledeća stvar. Pročitao sam jedan deo iz ove rezolucije. Ne znam da li ste vi nju čitali? Naime, ovo što ste vi rekli oko partnerstva za mir i ako je to nivo i dimenzija saradnje Srbije sa NATO vi morate da demantujete ovu rezoluciju. Ovde lepo piše da oni pozdravljaju opredeljenje Srbije za evroatlantske integracije. Evroatlantske integracije nije Partnerstvo za mir, to je nešto mnogo više. To je odluka zemlje da saradnjom ide u članstva a takve odluke nema, a to je cilj mog pitanja. Znači, vi ćete morati ili da demantujete ovo što je Samit i NATO uradio i ja očekujem vašu odgovarajuću hrabrost u tom pogledu ili pak da priznate da su oni u pravu, a da zapravo vi krijete tu činjenicu. To je moje pitanje na koje nisam dobio odgovor.
Izvolite gospodine potpredsedniče.
Gospodine Samardžiću, mi smo zajedno bili u Vladi i moram da kažem da smo često imali veoma sadržajne rasprave, ali čini mi se da sve više srljate u neke skolastičke rasprave koje nemaju veze sa onim što je realnost. To vam najiskrenije kažem. Odakle vam ideja da kada NATO koji ne može ništa drugo da kaže osim da je evroatlantska organizacija jer je ona to, kada pozdravlja naše odnose koji postoje samo u onom zakonskom okviru, koje je definisano i rezolucijama koje je donela ova skupština, pokušavate da nađete neku formu analize ili psihoanalize NATO, šta bi oni hteli da kažu time što su nas pohvalili? Oni i ne žele, ne mogu da pohvale ništa drugo od onoga što mi radimo i što je zvanična politika naše domovine, naše zemlje a ona je vojna neutralnost. Još jedna stvar, svestan sam da vi niste ekonomista. Ali, ipak za evropske integracije je bitno znati nekoliko cifara. Da vam citiram nekoliko njih. Decembra 2000. godine EU je odlučila jednostrano da ukine carine na proizvode koji se izvoze iz Republike Srbije. Ta ušteda, sasvim zvanično, predstavlja više od dve milijarde evra, koje bi plaćali naši izvoznici da nije bilo takvih jednostrano dodeljenih trgovinskih preferencijala. Cifra koju ste vi citirali predstavlja one carine, manjak carina, koje nismo naplatili zbog toga što smo, naravno, kao buduća članica EU, u skladu sa potpisanim Sporazumom o stabilizaciji, počeli da primenjujemo.Ni to nije bilo uzalud, jer kao što, veoma dobro znamo, u decembru mesecu prošle godine, EU je odlučila da prihvati primenu prelaznog trgovinskog sporazuma za 2009. godinu, kao dokaz našeg kapaciteta za primenu celog sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Na taj način smo uštedeli godinu dana u merenju onog prelaznog vremena, jer to je Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju u prelasku stanja potpisanog Sporazuma i ulaska u EU. Oko svega toga, pa i onih famoznih debata oko člana 135. Sporazuma o stabilizaciji, pa onda nekih pitanja, mislim da je najbolje za naše građane, koji nas gledaju, za one koji imaju Internet da idu na sajt Vlade Republike Srbije i da dobro vide na strani dva, da se, što se tiče ovog upitnika, kao što je bio slučaj i sa Sporazumom o stabilizaciji, pitanje Kosova vidi isključivo u svetlu Rezolucije 1244 SB UN. Za one koji nemaju Internet, ovde je i na isti način kao što je bilo sa Sporazumom o stabilizaciji, gde smo zajedno pregovarali, gospodine Samardžiću, setite se, ovaj dokument je statusno neutralan po pitanju Kosova. Kada govorimo o EU i Rezoluciji koju smo podneli, moram da vam kažem da način na koji predstavljate i način koji ne govori povoljno o vašem odnosu prema našim saveznicima po pitanju Kosova unutar EU, jer jedna Španija, jedna Grčka, jedna Slovačka, jedna Kipar, i te kako su bili naši saveznici da u podnošenju ove rezolucije bude veoma jasno da se ni na koji način ne priznaje nezavisnost Kosova, jer ima onih koji nisu priznali i suprotno onome što su mnogi govorili da će se desiti ukoliko Srbija podnese takvu rezoluciju UN, da će 50 zemalja priznati Kosovo, to nije slučaj. Imamo Honduras, sa Vladom čiju legitimnost mnoge zemlje osporavaju u ovom momentu, naravno, to je državnost Hondurasa, tu je Kiribati i Tuvalu. Složićemo se, daleko smo od 50-60 zemalja o kojima su mnogi govorili da će se desiti kada se jedna takva rezolucija izglasa. To je veoma jasno našim saveznicima i zbog toga, činjenica da smo podneli jednu rezoluciju i gde se pozivamo na dijalog sa Prištinom, očigledno je da nervoza postoji u Prištini, očigledno je da je sada veoma jasno da dijalog koji imamo sa punom podrškom svih zemalja EU i one koje su nažalost priznale Kosovo i one koje nisu priznale Kosovo su jak adut u našim rukama za predstojeći dijalog koji će biti mnogo manje asimetričan sa mnogo više ravnoteže, nego što je bio slučaj ranije.
Narodni poslanik Slobodan Samardžić, dva minuta.
Biću mnogo kraći nego gospodin Đelić. Prvo, kada ste pomenuli naše zajedničko delovanje u Vladi, podsetiću vas na nešto baš u terminologiji, bio sam predsednik Odbora za spoljnu politiku Vlade Srbije. Nekoliko puta smo se sporili oko ove terminologije. Iz Ministarstva za odbranu dolazili su pokušaji da se ceo ovaj proces nazove evroatlantske integracije, saradnja Srbije sa NATO. Bio sam protiv toga i te smo izraze izbacivali zato što evroatlantska integracija znači odluka da jednog dana uđe u NATO zemlja. Prema tome, ako je NATO pozdravio odluku Srbije da prihvati evroatlantske integracije kako sam ja citirao, onda vi to morate da demantujete. Što se tiče vašeg objašnjenja preferencijala i onoga po čemu smo mi štetili, propisujući, odnosno sprovodeći jednostrano sporazum o trgovini sa EU, to je jedna najobičnija finta. Njene preferencijale EU daje svakoj zemlji ko uđe u status potencijalnog kandidata ne daje samo status svakoj zemlji, nego i mnogim zemljama širom sveta. Nije to za nju ništa novo. To je neka nulta pozicija njene trgovinske politike prema celom svetu. Ona je jedino Srbiji uvela obavezu ili je Srbija uvela sama sebi obavezu da jednostrano primenjuje Sporazum o trgovini i time plaća carine. Dakle, bez obzira što EU ne primenjuje te iste sporazume. Recite mi, molim vas, jednu zemlju u Evropi koja je imala posebne troškove u svojoj carinskoj politici prema EU, mislim na onaj sporazum koji je sprovodila, na Sporazum o trgovinskoj saradnji. Ni jedna zemlja sem Srbije, i kolika god da je šteta, a ona može biti od 30 do 250 miliona. To je neki raspon gde su bile polemike. Jedina je Srbija platila, a vi sada špekulišete da je Srbija platila svega nekih 30 miliona, a dobila je 2 milijarde. Druge zemlje su dobile još više time što ih je EU oslobodila carine. To je ta razlika na kojoj ja insistiram. Najzad što se tiče ove Rezolucije UN, tu zapravo grešite u potpunosti, jeste Rezolucija zagovara dijalog sa Prištinom, ali vi ste tom Rezolucijom odustali od onoga što ste tvrdili do dan pred usvajanje te Rezolucije, a to je da ćete otvoriti pregovore o statusu Kosova. Ja sam siguran u ovo što govorim. Vi ste zapravo to skinuli sa dnevnog reda i prešli na ono što vam je naložila EU. Može u tim papirima da piše šta hoće, i da je Rezolucija 1244. na delu. Bitno je kako se država ponaša, a ona de fakto priznaje državu, ne vredi to pravo. PREDSEDAVAJUĆA. Reč ima poslanik Dejan Mirović. DEJAN MIROVIĆ. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto se radi o veoma važnom pitanju za RS i njene građane i u ekonomskom, političkom i svakom drugom smislu, moje pitanje je upućeno premijeru Cvetkoviću i molimda mi odgovori na jasan i definisan način. Pitanje glasi - zašto prodajete Telekom, preduzeće koje je imalo neto dobit od 150 miliona evra samo u 2009. godini. Zašto prodajete preduzeće koje ima 10 hiljada zaposlenih, a vi ste u jednom intervjuu za dnevni list Pres rekli da je to zato što navodno da je bolje privatno od državnog. Međutim, posle velike ekonomske krize i posle faktičkog privatizovanja od strane američke vlade Fani Meja i Fredi Meka to uopšte ne stoji. Takođe, vi sigurno znate kao ekonomista da je Engleska država faktički nacionalizovala veliki deo u osam najvećih banaka na ostrvu. Vi sigurno znate da je upravo Nemačka, iz koje dolazi potencijalni kupac, najozbiljniji potencijalni kupac"Dojče Telekom", uputila veliku pomoć Drezden banci. Dakle, to vaše opravdanje da je privatno vlasništvo bolje od državnog, dozvolićete u 2008. godini nije tačno. Takođe, imate pismo stručne javnosti, u stvari stručnjaka 130 najpoznatijih eksperata u ovoj oblasti sa Berklija, sa Kolumbije, sa drugih univerziteta u Americi, iz Australije, iz Švajcarske, koji se decidirano suprotstavljaju prodaji "Telekoma". S druge strane i sindikat je održao jednu sednicu 12. novembra u Banja Luci i ponovo su se i radnici, znači, ne samo stručna i ekonomska javnost izjasnili protiv toga. S druge strane u vašoj Vladi, potpredsednik Vlade tvrdi da se "Telekom" prodaje zbog vraćanja duga. Vi ste bili ministar finansija 2007. godine, znate da je prodat pre toga "Mobtel" i novac je otišao za vraćanje duga, a sigurno znate da je od 2006. godine do 2008. godine spoljni dug Republike Srbije porastao sa 19 milijardi dolara na 30, dakle ni taj ekonomski razlog ne stoji. Takođe, objasnite mi kako je moguće da upravo ministar, koji je prisutan, tu u intervju za NIN 21. oktobra ako se ne varam otvoreno kaže da će se posle prodaje "Telekoma" uvećati cene usluga, doći će do otpuštanja, dakle nema ni tog ekonomskog razloga da se proda "Telekom". Zato vas molim da mi konkretno odgovorite na ovo pitanje i da mi kažete da li se "Telekom" prodaje, zato što predstavnik Evropske komisije u Srbiji gospodin Dežer to zahteva? Zahvaljujem.
Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, ako bih želeo da vam dam konkretan odgovor na ovo zadnje što ste pitali, to je da li Dežer ili bilo koji iz EU od nas zahteva da prodamo "Telekom", odgovor je ne. Zašto je on zaista na prodaji to je stvar o kojoj želim da razgovaram i da vam dam odgovore, ali naravno da se oslonim na neke stvari koje ste pomenuli. Samo pitanje prodaje "Telekoma" ima svoje, da tako kažem, stručno obrazloženje i pro i kontra argumente, ali naravno ima i svoju političku konotaciju. Kada gledamo političku konotaciju postoji jedan dosta jak stav koji generalno otprilike glasi – da su javna preduzeća plen političkih stranaka i da jedini način da one to prestanu da budu jeste da država izađe iz njihovog vlasništva. Verujem da taj stav podržava i većina vas koji sedite ovde nezavisno od toga kojoj stranci pripadaju. Prema tome pitanje odnosa načelnog da li treba prodati "Telekom" ili ne sa ovog stanovišta postoje u određenom smislu sasvim drugačije nego na način koji je postavljen. Dakle, imate sa jedne strane prosto jedno insistiranje da se država izvuče iz javnih preduzeća, a sa druge stane na moje iznenađenje, odjednom se pojavljuju i sasvim drugi zahtevi da država opstane u javnom preduzeću. Želeo bih sad da pređem malo na ekonomski teren i da dam odgovor dakle, ne sa političkog stanovišta, već sa ekonomskog stanovišta. Država ne treba da se bavi privredom, ne treba da ubira profite od svojih javnih preduzeća i ona treba da praktično ostane samo u onim sektorima i segmentima privredne aktivnosti, koji inače imaju visoke eksterne efekte i za koji nemate zainteresovane privatne investitore koji bi ostali u njima. Dokle god imate monopol, a mi praktično u periodu tranzicije izlazimo iz jedne monopolističke privrede i krećemo se ka tržišnoj privredi koju smo u dobroj meri i ostvarili, ali ne potpuno, vi morate da državu zadržavate jedno vreme u monopolskim sektorima, kako ne biste stvorili privatne monopole. To je bila tipična situacija sa Telekomom Srbija. Otvaranjem mogućnosti da se stvori konkurencija, pored mobilne telefonije, da ona sad uđe i u segment fiksne telefonije, mi "Telekom" Srbije izlažemo oštroj konkurenciji koju on ne može da izdrži ukoliko nema mogućnosti da učestvuje u tržišnoj utakmici na bazi identične startne pozicije kao i drugi konkurenti. Šta to praktično znači? Ako ne biste prodali "Telekom", ne samo da on ne bi ostvarivao te profite o kojima vi govorite, već bi naprotiv on morao da ide dole i dole zato što bi se suočio sa konkurencijom koja je mnogo fleksibilnija, nije vezana za probleme koji inače jesu vezani za sva javna preduzeća, niti za plate menadžera, niti za plate uopšte u samoj firmi. To privatne firme mnogo bolje i efikasnije rešavaju. Dakle, otvaranje konkurencije je siguran znak i obaveza da se krene u prodaju "Telekoma". S druge strane, po kome ne trebaprodati "Telekom", zato što pravi profite, jer verovatno iza toga stoji i sledeća rečenica, a te profite treba da uzme država, a što je i do sad bio slučaj. Upravo takva aktivnost je siguran način da se zaustavi razvoj u jednoj propulzivnoj grani koja je u osnovi infrastrukture i nužna za razvoj svih ostalih grana. Ovo što govorite o izvesnim intervencijama države koja je nastala u periodu krize i koje su bile kratkotrajne, moram da vam kažem da mi, takođe, imamo velikih intervencija u grane koje su bile pred kolapsom, kao što su, na primer, železnica, rudnici uglja sa podzemnom eksploatacijom itd. To je nešto što nije politika i što nije svojstveno i mi bismo želeli da se iz toga što pre izvučemo. Dakle, ne postoji, a spomenuli ste stručnu javnost koja je protiv prodaje Telekoma, a tu stručnu javnost nisam čuo. Čuo sam pojedince. Gledajući u celini, os većine ljudi s kojima sam razgovarao, a verujte da sam imao prilike da dosta sa njima razgovaram, nisam čuo ozbiljnu stručnu opoziciju prodaji Telekoma. Drugo je pitanje sad oko dugova, na koje ću se osvrnuti, nakon što mi postavite potpitanje.
Dejan Mirović dodatno pitanje, tri minuta.
Konkretno vas pitam sad: ko su ti ljudi sa kojima ste razgovarali? Ovo je javni dokument, javna peticija 103 ugledna stručnjaka iz Amerike, Britanije, Australije, to su stručnjaci koji rade na najprestižnijim univerzitetima u svetu. Molim vas, ovo je javno objavljeno u našoj javnosti. Ne znam ko su ti ljudi, molim vas da mi kažete. Drugo, to nisu bile kratkotrajne mere. Ako me ubedite da je Fani Mej, Fredi i Mek, da su ponovo postale privatne firme, reći ću da ste u pravu. Ako me ubedite da su pre mesec dana Hipo Alpe Adrija nije dobila garanciju od austrijske države, reći ću da ste u pravu, alinije tako. U ekonomskom smislu, sve se promenilo posle 2008. godine i vi to ne možete da negirate. S druge strane se slažem s vama, vi ste rekli da postoje politički elementi u prodajiTelekoma. To tvrdi i sindikat, to tvrde i ovi stručnjaci, a to tvrdimo i mi, ali onda to treba otvoreno reći i reći da nikakvog ekonomskog interesa naši građani koji čine ovu državu nemaju da se proda tako jedno uspešno možda i jedina uspešno javno preduzeće. Možemo da razgovaramo o železnici, možemo da razgovaramo o drugim gubitašima, ali recite mi u momentu ekonomske krize kada je i vaš predsednik Republike kaže da ekonomska kriza će trajati još godinu dana, prodajete jedno preduzeće koje donosi neto dobit od 150 miliona evra, to je negde skoro 10% budžetskog deficita. Nema ekonomske logike. Govorite da se radi o monopolu domaćih preduzeća. Da li je bolji monopol domaćih preduzeća ili "Dojče telekoma", koji će izvlačiti profit ka Nemačkoj i EU, koji će, to je sasvim jasno, otpustiti veliki broj zaposlenih, što niste negirali, koji će povećati cene usluga? Ako je taj monopol bolji za našu državu, onda stvarno ne znam šta da vam kažem? Molim vas da mi konkretno odgovorite na pitanje – kakav je ekonomski interes da se proda "Telekom"? Kada je u pitanju politički interes, to vas razumem, ali to nije tema o kojoj mi razgovaramo danas. Drugo, u pitanju su naši ljudi, 10.000 zaposlenih, što je skoro 10% svih zaposlenih u javnom sektoru. Ti ljudi imaju porodice, imaju svoje ljude koje izdržavaju, to nisu neki imaginarni ljudi koji žive na nekoj drugoj planeti pa sada mi zbog nekih propalih ekonomskih teorija koje su se 2008. godine pretvorile u prah prodajemo javno preduzeće. Molim vas, konkretno mi odgovorite. Vi ste stručan čovek i na ekonomski način mi odgovorite zašto prodajete "Telekom"?
Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslanici, pre svega želim da kažem da mislim da ovo nije forum o kome bismo mi raspravljali o tome da li je u svetu napušten koncept tržišne privrede i prešli smo na državno upravljanje. Tvrdim da to nije tačno. Ako vi smatrate da je država trebalo da se vrati u privredu, onda je to nešto što sada prvi put čujem. Čuo sam za pojedinačne intervencije o kojima smo govorili, ali da je promenjen koncept ovako kako vi kažete – to je apsolutno netačno. Što se tiče same ekonomske logike prodaje, ja sam vam već pokušao da objasnim, ali, ako želite, ponoviću. Otvaranjem konkurencije u sektoru u kome vi sami kažete da radi 10 hiljada ljudi, a da će, pretpostavljam, po vama problem biti u tome što će ostati da radi osam hiljada, znači, mi u suštini, ako bi ostavili tih deset hiljada ljudi, a pustili konkurenciju, onda bi kroz par godina radilo nula, zato što bi ta konkurencija preuzela tržište. Mi upravo da bismo zaštitili tih osam, ne deset, mi idemo na to da prodamo, a ne da bismo uništili tih deset hiljada ljudi. Drugo, ta dividenda koja se povlači iz ovoga, lošije je da izvlačite dividendu iz preduzeća i da je koristite za državne potrebe, jer drugi koji su učesnici na tom tržištu, koji takođe stvaraju istu tu dividendu će svoju dividendu koristiti za jačanje i za modernizaciju svojih kapaciteta. Ako mislite da je moguće veštački ostati na tržištu uz jedan, da kažemo, državni način upravljanja, ja vam kažem da to nije tačno i da država gde god ima konkurenciju a ne povuče se iz sektora, već ostane unutra, ona njena preduzeća uvek gube tu utakmicu. Pomenuo sam vam probleme sa javnim nabavkama, zapravo, sad ih pominjem. Pomenuo sam probleme sa ljudima. Vi ne možete u javnom preduzeću koje je državno vlasništvo da date adekvatnu platu menadžmentu zato što se onda to gleda na drugi način. Ako nemate adekvatnu platu, vi nemate adekvatni menadžment. I to ne samo menadžmentu, inženjerima ne možete dati onoliko plate koliko će dati taj vaš konkurent. Dakle, ima na hiljade razloga da se kaže da je ovo možda poslednji trenutak kada treba ući u privatizaciju "Telekoma", jer ostankom u državnom vlasništvu, uz pojavu konkurenta, on samo može da izgubi. Naravno, ovde postoji druga priča i zato je prilično velika opozicija, a to je da "Telekom" sa svoje strane ima jedan niz lokalnih snabdevača koji se plaše da će dolaskom velikog igrača izgubiti posao. Ja sam čvrsto ubeđen da to nije tačno i da će oni i dalje nastaviti da pružaju te svoje usluge kao što su pružali do sada, pre svega boreći se da svojim kvalitetom i svojim cenama ostanu na tom tržištu. Ukoliko u tome uspeju, a ja sam siguran da hoće, onda je i njihova sudbina, pa čak i njihov rast zagarantovan, a ne samo rast telekomunikacionog sektora kao celine.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Dva minuta.
Nažalost, niste mi odgovorili na konkretno pitanje. Ko su ti ljudi, ko su ti eksperti koji tvrde da je ekonomski isplativo prodati "Telekom"? Drugo, navešću vam konkretan primer ovoga što će vas demantovati u smislu državnog i privatnog vlasništva. Upravo "Siti banka", "Siti grupa" koja je privatizacioni savetnik, gle čuda, i "Telekomu" i "Dojče telekomu", dobila je, i vi to sigurno znate kao ekonomista, 45 milijardi dolara upravo od FED-a i američkog ministarstva finansija. Molim vas, to demantuje sve što ste rekli u prethodnim izlaganjima. Takođe, mislim da se ekonomski rast ne može svesti samo na BDP, na fraze o konkurenciji, na fraze o EU bez alternative, već je glavno da se ljudi zaposle i da ne gube svoj posao i da se zaposlenost povećava iz dana u dan. Ako vi smatrate da je u redu da bude veća nezaposlenost u Srbiji i da naši ljudi gube posao, da budu veće ceneposle privatizacije i da je to dobro zarad neke ekonomske teorije koja očigledno nije više u sadejstvu sa realnošću, onda stvarno ne znam šta da vam kažem. Onda se, opet ponavljam, radi o političkim razlozima za prodaju "Telekoma" i to treba jasno i glasno reći i to treba tako i prihvatiti. Zahvaljujem.
Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite.
Poštovani predsedniče Vlade, članovi Vlade, vratimo se na momenat pitanju evropskih integracija. Juče nam je komesar za proširenje uručio upitnik Evropske komisije što je, naravno, bio očekivani korak nakon prošlomesečne odluke Saveta ministara da se naš zahtev za članstvo prosledi Evropskoj komisiji. To je sigurno jedan od vrlo bitnih momenata u procesu naših evropskih integracija. Vlada je tim povodom juče najavila vrlo veliki dinamizam i optimizam, ako mogu tako da kažem. Najavili su održavanje saveta za evropske integracije, izradu akcionog plana u vrlo kratkom narednom periodu, kao i da će Vlada odgovore na upitnik dostaviti Evropskoj komisiji već krajem januara 2011. godine. Ipak, danas kad pogledamo upitnik, a imali smo prilike svi danas da se upoznamo sa tim dokumentom, svima nam se čini da je to vrlo veliki posao. Mene prosto zanima na čemu Vlada zasniva svoj optimizam da će do kraja januara taj veliki posao moći da obavi? Drugo pitanje koje se takođe tiče procesa evropskih integracija je – šta Vlada namerava da preduzme u 2011. godini na planu daljih jačanja naših administrativnih kapaciteta? Srbija, naravno, u kontinuitetu dobija pohvale za snagu svog administrativnog kapaciteta od evropskih integracija, ali, takođe, svesni smo potrebe da ćemo u trenutku kad otvorimo pregovore o članstvu sa EU morati da imamo znatno jači administrativni kapacitet. Da li Vlada taj problem sagledava i kako namerava da taj problem počne da rešava u narednoj godini? Hvala.
Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.
Ako dozvolite, pokušaću da dam odgovor, a na potpitanje će odgovoriti potpredsednik Đelić. Želeo bih da podsetim da su u trenutku kada je formirana ova vlada naše evropske integracije bile na samom početku, a pre formiranja vlade pod znakom pitanja da li će se uopšte krenuti tim putem. Nakon formiranja Vlade došlo je prvo do ratifikacije Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u ovom parlamentu, iza toga do početka primene Prelaznog sporazuma, zatim do liberalizacije viznog režima i do našeg dostavljanja aplikacije za punopravno članstvo, a zatim i prosleđivanje naše aplikacije komisiji. Juče smo imali taj svečani trenutak kada nam je upitnik dostavljen. Dakle, kao što vidite, praktično od samog početka evropskih integracija, gotovo svi važni događaji desili su se nakon formiranja ove vlade. Želimo da nastavimo sa ovim tempom i očekujemo, kao što sam već rekao, da u toku sledeće godine, ne samo da predamo upitnik i da odgovorimo i na dodatna pitanja, već i da dobijemo pozitivno mišljenje, status kandidata i plus da nam se odredi datum za početak pregovora. Dakle, to je naš cilj. Imali smo prilike na današnjoj sednici da čujemo jednog poslanika opozicije koji nije zadovoljan našim učinkom na evropskim integracijama. To sam primio kao najveći kompliment, imajući u vidu da on dolazi iz stranke koja je bila, bar do sada, protiv evropskih integracija, a sada vidim da bi on želeo verovatno da budu oni brižni, čim nije zadovoljan sa onim što smo imali prilike da uradimo. Obećavam da ćemo mi ubrzati što je do nas, čitav taj posao i da smo spremni, napravili smo timove, napravili smo akcione planove i radićemo intenzivno kako bismo ovo što nam je ostalu u toku sledeće godine ostvarili. Što se tiče administrativnog kapaciteta, vi ste u pravu, moramo računati sa jačanjem našeg administrativnog kapaciteta i to naročito u domenima gde se otvaraju čak i neke, ako hoćete, nove oblasti, sa kojima do sada nismo imali prilike da radimo i to radimo zajedno i u dogovoru sa našim partnerima iz Evropske unije. Želeo bih samo da vas podsetim da smo prilikom donošenja Odluke o smanjivanju tog javnog sektora i troškova, da smo iz toga izuzeli one delove i poslove koji su vezani za evropske integracije i budite ubeđeni da ćemo u tom kontekstu i voditi računa da odgovorimo našim obavezama.
Želite li da postavite dodatno pitanje? Narodna poslanica Nataša Vučković, dodatno pitanje, tri minuta.
Samo bih molila za odgovor na pitanje – na koji se način planira ispunjavanje obaveze koju je Vlada sama najavila da će do kraja januara obezbediti odgovore na sva pitanja? Razumem da su neki prednacrti odgovora već bili pripremani unapred, jer anticipirali ste veliki broj pitanja. Finalizacija odgovora je nešto što treba da usledi. Na koji način će taj posao biti obavljen do kraja januara, s obzirom da se radi o vrlo velikom poslu?
Reč ima potpredsednik Vlade Božidar Đelić.
Veliki broj naših građana zna da smo od decembra prošle godine, znači, više od godinu dana, odlučili da damo nalog našoj administraciji da pripremi odgovore na bazi upitnika koje su dobili naši susedi, koji su malo dalje u ovom procesu od nas. To je urađeno i u maju ove godine mi smo pripremili sve odgovore, neki od njih su već bili prevedeni na engleski jezik, ne svi, na bazi tih tuđih upitnika. Prva paušalna analiza na bazi našeg zvaničnog upitnika pokazuje da negde između 80 i 90 odsto pitanja je nešto što je obuhvaćeno manje ili više, uglavnom više, nego manje, sa ovim prethodnim radom. Zbog toga, kao što je bio slučaj sa primenom Prelaznog trgovinskog sporazuma, koji je u suštini uštedeo u Srbiji godinu dana, ovaj rad pokazuje da način na koji se Srbija ophodi prema evropskim integracijama nije neki, da kažem, pristup čekanja, odlaganja, da onda uradimo kad već moramo, nego smo ovim radom omogućili da Evropska komisija sa nama juče, i to je i predsednik Vlade najavio, dodatno ubrza i da suprotno onome što smo rekli do juče, a to je da ćemo pripremiti do kraja prvog tromesečja sledeće godine sve odgovore, mi ćemo to uraditi do kraja januara sledeće godine. To je moguće, pre svega zahvaljujući ovom prethodnom radu. Zahvalan sam svim onima u našoj administraciji koje često zaboravljamo, koji su veoma predano i bez neke obaveze to već uradili. Juče smo već imali sastanak sa njima, u 10.00 časova smo imali sastanak sa gospodinom Fileom, u 12.00 smo imali sastanak sa Savetom za evropske integracije, koji će biti uključen, kao i ova skupština, kao i socijalni partneri, kao lokalna samouprava, civilno društvo, socijalni partneri, svi će biti uključeni u radu na odgovore na ovaj upitnik, jer želimo da ti odgovori ne budu samo neka suva formalna birokratska dela, nego da to stvarno bude način kojim ćemo ubrzati reforme u našem društvu. Kako smo se organizovali? Tako što već danas, i to je bitno za naše građane, ćemo podvući da je ovaj upitnik organizovan oko svih budućih poglavlja na bazi kojih ćemo pregovarati za naš ulazak u EU. Drugim rečima, ako pogledamo koji mesec unapred, kada dovršimo posle na upitniku i u februaru, pa do juna meseca sledeće godine, dobijemo dodatno pitanja, Evropska komisija pošalje tehničke misije da vidi da li je sve stvarno onako kao što mi kažemo u ovom dopisu, imaćemo mišljenje Evropske komisije, koje, u to sam duboko uveren, neće samo preporučiti da Srbija dobije status kandidata na kraju sledeće godine, nego i ono što je još bitnije, to je da nam da datum kada će i početi formalni pregovori za ulazak u EU. Želimo najbolje našim susedima, ali jednom rečju upozorenja, Crna Gora, kojoj čestitamo zbog preporuka Evropske komisije, koja će biti pretočena na dobijanje statusa kandidata u decembru ove godine, ta ista Crna Gora nije dobila datum za početak pregovora za ulazak u EU. Albanija, kojoj čestitamo što je bila po očekivanju njihovih građana i koja je sada realnost, za koji dan, da mogu i oni, kao što je slučaj sa našim građanima, da putuju bez viza u šengenski prostor, Albanija nije dobila ni status kandidata, tako da ovaj proces za Srbiju izgleda dobro, ali nema garancije. Naš trud, naš rad, rad na reformama u prvoj polovini sledeće godine na bazi odgovora, ali i akcionog plana, koji će Vlada Republike Srbije usvojiti sredinom sledećeg meseca, koji će se usredsrediti pre svega na one ključne tačke reformskog programa koji je identifikovan u izveštaju Evropske komisije, to je sve ono što nam daje uverenje da ćemo ne samo dobiti status kandidata, nego ćemo i početi pregovore. Ono što budemo uradili sledeće godine će sa strane Evropske komisije biti njihova početna pozicija za pregovore i ono što ćemo utvrditi kroz rad na ovom upitniku i dobijanju statusa kandidata će biti početna pregovaračka pozicija Republike Srbije za ono što će biti višegodišnji proces pregovora i konačno, ulaska u EU. Hvala.
Narodna poslanica Nataša Vučković, komentar, dva minuta.
Zahvaljujem se na odgovorima. Želela bih samo da dam jedan komentar na vaše odgovore, da skrene pažnju na jedno mišljenje, koje kaže da se evropske integracije sastoje od tri elementa, jedno su reforme, drugo je partnerstvo sa EU i pregovaranje i treća je komunikacija. Želela bih da skrenem pažnju Vlade i javnosti na jedno istraživanje koje je ove nedelje obavljeno, istraživanje BBC o tome na koji način se naši građani obaveštavaju o evropskim integracijama, gde je ukazano na to da je izveštavanje dosta birokratizovano, da ne postoji slika o tome kako će reforma predstavljati boljitak za građane. Naravno, kritika se odnosi na medije i njihovo je kako će izvući pouku iz tog istraživanja, ali mislim da i za nas kao parlament, ali i za vas kao Vladu, vrlo je bitno da to istraživanje uzmemo u obzir. Na nama u parlamentu je da unapredimo debatu o zakonima i unapredimo komunikaciju sa građanima, ali mislim da i Vlada treba da učini jedan korak unapred da u narednoj godini, koja će sigurno biti ključna u procesu naših evropskih integracija i u primeni reformi koje smo inicirali, da informacije koje pruža građanima budu konkretnije, životnije i da zaista građani mogu da razumeju na koji način će određeni novi standard, nova vrednost koju uvodimo u naš sistem biti nešto što predstavlja boljitak za njihov život i za njihov rad. Mislim da tek ako razumemo reformu možemo da računamo da ćemo smanjiti otpor reformama i sa druge strane, da ćemo obezbediti njihovo prihvatanje i realnu primenu. To je moj predlog Vladi za unapređenje komunikacije u narednoj godini. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Janković, a posle nje narodni poslanik Zoran Ostojić.
Pitanje je bilo namenjeno gospođi ministru pravde, a pošto je pravda odsutna danas, postaviću isto pitanje premijeru. Da li postupak protiv desetorice članova patriotskog udruženja "Obraz", uhapšenih 10. oktobra 2010. godine, predstavlja kršenje elementarnih pravila krivičnog postupka, jer ni posle mesec i po dana u sudskim spisima nema nijednog dokaza koji bi potkrepljivao sumnju da su okrivljeni počinili krivično delo za koje se terete, a još su u pritvoru? Moram reći, gospodine premijeru, ako niste informisani da u Višem sudu u Beogradu se vodi postupak protiv desetorice članova "Obraza" – Mladena Obradovića, Krste Milovanovića, Miloša Popovića, Marka Lazarevića, Dušana Ilića, Dobrice Radonjića, Igora Marinkovića, Nikole Vidovića, Srđana Savovića i Nemanje Armuša. Izuzev Krste Milovanovića, koji je lišen slobode 14. oktobra, svi su uhapšeni 10. oktobra, kada se u Beogradu održavala ova vaša Parada ponosa. Kako je tom prilikom državni sekretar Homen obećao javnosti da će odgovor države biti jeziv, viši tužioci i sudije Višeg suda u Beogradu se očigledno svojski trude da ga ne razočaraju. Da bi odgovor države na sukobe omladine sa policijom zaista bio jeziv, bilo je neophodno da uhapšena lica ostanu što duže u pritvoru, po mogućstvu do početka suđenja. Da bi se to postiglo trebalo je njihov navodni prestup podvesti pod što teže krivično delo za koje je zaprećena kazna zatvora preko 10 godina. Posle dužeg razmišljanja, možda i poverljivih saveta onih koji zahtevaju jeziv odgovor organa gonjenja, zamenik višeg javnog tužioca Vera Stanić kvalifikovala je navodne prestupe kao nasilničko ponašanje na sportskoj priredbi ili javnom skupu. Ne sporeći da je 10. oktobra bilo fizičkog nasilja na ulicama Beograda, odgovorno tvrdim da se to nasilje nije dogodilo ni na sportskoj priredbi ni na javnom skupu jer parada ponosa uopšte nije bio javni skup. Naime, javnim skupom se u pravnoj teoriji smatra takvo okupljanje građana u kojem u načelu svako može da učestvuje. Tako, recimo, svaka sportska priredba jeste javni skup pod uslovom da mogu da prisustvuju oni koji su kupili karte ili blagovremeno došli ako je ulaz besplatan. Znači, parada ponosa nije bio javni skup nego privatna žurka. Na mesto okupljanja mogli su doći prolazeći kroz tri spoljna obruča policijske zaštite samo ona lica koja su imala pozivnice i nalazila se na spisku pozvanih, kao što se recimo dolazi na privatne zabave ili na rođendane. Čak niko od nepozvanih nije mogao da kroči ulicama kojima je trebalo da prođe ta parada ili da stoji na trotoaru na obližnjim ulicama. Drugim rečima, tu ničeg javnog nije bilo osim javnih sablasni kada su prikazani snimci ove izvanredne parade i kada se pokazalo da je policija svojski štitila Paradu ponosa, kao što štiti vile i rezidencije brojnih državnih funkcionera. Ni jednom od pritvorenika i okrivljenih lica ne može da se stavi na teret nasilničko ponašanje na javnom skupu jer 10. oktobra javnog skupa nije bilo.
Tri minuta. Reč ima predsednik Vlade Republike Srbije, Mirko Cvetković.
Poštovana narodna poslanice, odgovaram zato što smatram da je pristojno da se odgovori kada se postavi pitanje, iako ne mogu da uđem s vama u polemiku definicije javnog skupa, da li nešto jeste ili nije, ali u svakom slučaju verujem da, ukoliko je neko prekršio zakon u smislu da je prevazišao ono što stoji u zakonu, koristeći regularna sredstva, moći da to uredi. Zaista mi nije poznato ni ko su ti ljudi ni kada su uhapšeni, ali pošto ste postavili pitanje, uz ovu konstataciju koju sam dao, preneću ga svojoj koleginici Snežani Malović.
Pravo na dodatno pitanje, tri minuta, narodna poslanica Aleksandra Janković.
Gospodine Cvetkoviću, takođe nisam stručnjak za ova pitanja, ali informišem se, pitam one koji jesu, pa onda imam pravo da postavim pitanje. Naravno da svi koji su optuženi imaju sredstva da se brane, ali ono što je pitanje broj dva je zašto posle više od mesec i po dana, iako ne postoji nikakav dokaz, svima kojima je određen pritvor od mesec dana se i dalje nalaze u zatvoru uz nemogućnost da se brane sa slobode. Sledeće pitanje za vas koji ste laik u ovoj oblasti, kao i za mene, ali ste premijer ove vlade: ko je B92, "Insajder" izabrao za državne javne tužioce i sudije? Znate, ono što smo imali prilike da vidimo na ovoj televiziji šifrenskoj, u ovoj emisiji u dva nastavka, jesu optužnice protiv svega što je srpsko, ne samo protiv organizacije kao što su "Dveri", "Obraz", "1389", navijača, mitropolita Amfilohija, Vojislava Koštunice, nego protiv svih nas koji ne želimo da se odreknemo svog nacionalnog identiteta, svoje duhovnosti, morala, jezika, pisma, istorije, nacionalne kulture i državnosti, znači, protiv svih nas koji ne možemo da se složimo sa transparentom tzv. parade ponosa "smrt državi". Ko je ovlastio televiziju B92 i "Insajder" da budu tužilaštvo pre tužilaštva. Ako im nedostatak formalnog obrazovanja omogućava da budu urednici na toj televiziji, ipak je za mesto tužioca i sudije potrebno formalno obrazovanje i postavljenje. Sledeće što me zanima je, čovek radi u vašoj Vladi, da li podržavate izjavu državnog sekretara Homena da će odgovor države biti jeziv? Šta to zapravo znači? Da li to podrazumeva prizivanje totalitarne demokratije? Znate, ovakav medijski pritisak jako liči na neka bivša vremena protiv kojih smo se svi mi borili, vremena nekih namenskih filmova, likova koji nestaju sa fotografija, lažnih dokumentaraca. Zar nije protivustavno, gospodine Cvetkoviću, raspirivati mržnju prema drugom i drugačijem mišljenju tako što se uz muziku iz američkog horor filma "Predskazanje" prikaže red govora mitropolita Amfilohija, pa red navijača, pa onda "Dveri" i "Obraz", a sveštena lica su prikazana kao nekad četnici u Bulajićevim filmovima? Znate, producenti kultnog filma "Teksaški masakr motornom testerom"ni ne sanjaju kakvi se daroviti ljudi kriju ovde u timu Verana Matića. U "Insajderu" pojavljuju se i egzorcis lično, gospodin Bajfrod mlađi, koji je egzorcis kada se radi o istraživanju desničarskih organizacija. Čovek zapravo objedinjuje Skali i Moldera u istoj osobi. Gospodine Cvetkoviću, jedino što stabilno raste u Srbiji jeste njena zaduženosti i hronično nezadovoljstvo mladih ljudi. Da li ste vi toga svesni?
Tri minuta. Reč ima predsednik Vlade Republike Srbije, Mirko Cvetković.
Pošto ste me direktno pitali, zaista ne znam ko je ovlastio ili dao bilo kom mediju pravo da nešto radi, pogotovo ne bih želeo da se mešam u uređivačku politiku niti da govorim pozitivno niti negativno o medijima. Moj odgovor je da ne znam. Što se tiče pitanja za jeziv odgovor, moram da kažem da taj izraz ne bih upotrebio, rekao bih beskompromisan. Mi smo razgovarali oko tog izraza "jeziv" i on je više bio predmet nekog kolokvijalnog nastupa, a manje želje da se pokaže da iza toga stoji testera itd. U svakom slučaju, mislim da treba poći od toga da odgovor države mora biti beskompromisan na udare na njene osnovne temelje.
Pravo na dva minuta, dodatni komentar.
Gospodine Cvetkoviću, hvala što ste bili dovoljno pristojni da odgovorite na pitanja, ali definitivno, ponekad morate da se umešate u svoj posao. Ne možete biti neinformisani, premijer ste ove vlade. Da li se nešto dogodilo ili nije, definitivno morate da znate. Postoje ljudi koji vam moraju referisati da se izvesni mediji ponašaju potpuno protivno Zakonu o informisanju. To je ipak nešto čime vi raspolažete i zakonom koji mi nismo glasali, ali su glasali pripadnici vladajuće većine. Još jedna stvar za koju bih mogla da informišem premijera Vlade, koji mnoge stvari ne zna, je da 16. novembra je bio međunarodni dan tolerancije. Ministarstvo za manjinska prava je tada napravilo jedan divan plakat, gde Crvenkapa vodi vuka preko neke zamišljene linije na globusu i piše – možemo zajedno. Pitamo se – da li je to bio test tolerancije vlasti, jer je očigledno da u ovom ministarstvu i u celoj Vladi postoji ozbiljan problem oko toga šta se zapravo toleriše? Recimo, 10. oktobra je tolerisano pokazivanje srednjeg prsta monahinjama ispred Vaznesenske crkve. Ono što nije tolerisano je prisustvovanje liturgiji, pa je Mladen Obradović, sa suprugom Jelenom, koja je u petom mesecu trudnoće, preventivno uhapšen u 8.30 časova, bilo mu je onemogućeno kao verniku da prisustvuje liturgiji. Bilo je tolerisano da se nosi plakat i da čak ministar Čiplić ide pored plakata- smrt državi, ali nije bilo tolerisana odbrana države. Bilo je tolerisano da se izjavi, od učesnika ove privatne zabave, kako je Beogradu oduzeta nevinost, a nije bilo tolerisano okupljanje vernika oko mesta gde je stradalo više desetina i dva sveštena lica u onom savezničkom bombardovanju 1944. godine, ispred Vaznesenske crkve u Beogradu.
Dva minuta, zahvaljujem se narodnoj poslanici. Narodni poslanik Zoran Ostojić, ima reč.
Hvala potpredsednice, ode premijer, ali vama ću da ponovim ono što je gospodin Jovanović rekao iz izveštaja pošto su nam puna usta evropskih integracija - Skupština i dalje redovno održava sednice kojima ne prisustvuju članovi Vlade. Međutim, ovo sednice su dalje formalne, a ne sadržajne prirode. Između ostalog, bilo bi lepo da ste vi pola Vlade, ali ste tek četvrtina ili manje. S druge strane, sutra će u novinama izaći samo ono što ste vi govorili, a ne ono što smo mi pitali, a nekad je i pitanje bitno. Ispašće da ste vi nama držali nekakvo uvodno slovo. Nema ministara kojima bih postavio pitanja. Nema ministra energetike. Pitao sam u onom redovnom terminu oko cene gasa - zašto plaćamo najskuplji gas i dobijem odgovor da je cena gasa koji plaćamo u Rusiji poverljiva stvar. Pitao sam ministra obrazovanja – kako je moguće da, u redovnom terminu, govorim o pismeni odgovorima, studenti koji skupe 48 bodova ne mogu da odu na budžet, pa čak i ono od 60, on mi odgovara frazama da je sve to po zakonu. Jednostavno, sad ja treba da pitam gospodina Markovića gde se zaturila odluka SO Dimitrovgrad kojom oni traže da im se vrati vekovno ime te opštine Caribrod još ih vizantijskih vremena, umesto Dimitrovgrad, ali to se ne odgovara iz glave, to je pitanje za ono redovno. Zato ću ja ipak iskoristiti ovo, gospodine Đeliću. Pita vas gospodin Samardžić - što se ne ogradite od pohvala NATO, jer njemu to smeta. Vi ne kažete da vama ne smeta ili da vam godi, ali u principu očekivao sam da kažete to. Šta je NATO, gospodine Đeliću? NATO je organizacija u kojoj su sve zemlje oko nasili će ući vrlo brzo. To je kolektivna bezbednost. Kolektivna bezbednost je jeftinija nego kvazi neutralnost. Od kada je osnovan NATO, nije bilo traga na teritorijama članica NATO. Kažete gospodinu Samardžiću da ste ekonomista. Pre toga mu odgovarate kome ste delili ključeve izbegavajući jasan odgovor na to pitanje. Kažete da ste ekonomista, pa kažite građanima Srbije, iskoristite ovu priliku, da su u Rumuniji prve godine skočile strane investicije za 140%, u Bugarskoj 110%. Kažite koliko je to članstvo u NATO doprinos sigurnosti prilivu stranog kapitala. Pokušavate da izbegnete. Pominjete nekakav miraz. Prvo ste se zabavljali u kohabitaciji, pa ste onda bili u Vladi, to bi bio brak. Brak se raspao, a to dete, ta vojna neutralnost, dete koje ste vi usvojili… Citirate Bajdena, pola rečenice, potpredsednika SAD, ne kažete drugu polovinu rečenice. On je rekao – nije uslov zarez, ali tako ćete brže u EU. To je rekao.
Tri minuta. Da li neko od ministara želi da odgovori? (Da.) Potpredsednik Vlade Božidar Đelić.
Gospodine Ostojiću, pošto sam bio prisutan mogu tačno da vam kažem šta je rečeno i tačno rečeno, da bi SAD volele da Srbija postane članica NATO, ali da što se njih tiče to nije preduslov da bi Srbija ušla u EU. Kada govorimo o troškovima, ono što moramo videti je da ukoliko nas NATO u onom domenu u kome sarađujemo sa njimne pohvali, to je pozitivno, ali znamo koje je polje naše saradnje. To je polje saradnje unutar programa Partnerstva za mir. Ako sagledamo bezbednosnu situaciju u Evropi, moramo veoma pomno pratiti evoluciju koja postoji u odnosima izmeđunekih zemalja i nekih alijansi. Pogledajmo i neke nove tonove koji su se pojavili u Portugalu na samitu. Vidimo neke zajedničke projekte, neke uslove koje Ruska Federacija postavlja da bi ona učestvovala u određenim novim programima i samim tim Vlada RS i cela naša država će pomno pratiti tu evoluciju. U ovom Domu predsednik Ruske Federacije je govorio o inicijativi koju ne želi da ima samo Ruska Federacija, ne želi da predloži celoj Evropi da bi se izgradila nova arhitektura bezbednosti našeg kontinenta. To su sve evolucije koje su vredne pažnje i koje će naša država i naša Vlada pomno pratiti. Do daljnjeg imamo našu doktrinu o kojoj sam pričao malopre.
Reč ima narodni poslanih Zoran Ostojić. Tri minuta.
Možda sam malo priglup, ali zaista ne razumem šta ste rekli. Prvo, sada kažete – čekamo da se Rusija odredi prema NATO, pa ćemo onda mi da se odredimo. Tako nešto ste otprilike rekli. Zaista ne razumem. Valjda je bolje da budemo prosrpski, pa da budemo u NATO, pa da zajedno iz NATO pomognemo Rusiji da ima bolje odnose. S druge strane, gospodine Đeliću, dobro je da ne govorite argumente koje protivnici NATO govore - oni su nas bombardovali. Bombardovali su i Srbe u Bosni, pa su oni za NATO. Bombardovali su Crnu Goru, pa su za NATO. Šta mislite, zato što vole NATO? Ne, zato što znaju da je to njihov interes. Prema tome, ne razumem taj odgovor. Pričate o Lisabonu. To što je sigurnosti i bezbednost stranog ulaganja, hajde da pričamo kao ekonomisti, zašto izbegavate da date cifre – koliko to blagotvorno članstvo u NATO deluje na strane investicije? Pričamo o tome da bivše komunističke zemlje su ušle u EU tuda. Nemojte pominjati stalno neke istorijski neutralne zemlje. Austrija je istorijski neutralna zbog Državnog ugovora posle Drugog svetskog rata. Što ne kažete da je NATO širi od EU za SAD, Kanadu i Tursku? Pustite tu polurečenicu u jednoj kosovskoj rezoluciji o vojnoj neutralnosti kao čedo tog vašeg braka zbog koga je Srbija propatila. Ne razumem zašto to … Kažite otvoreno – nećemo još da donesemo tu odluku. Oni će da nas napadnu. Ako hoćete u EU, ako hoćete strane investicije, ako hoćete razvoj zemlje, zašto to što se desilo tada kada ste imali zajedničku Vladu šlepate i danas? Da li ima neko u Vladi ko vam ne da da se tog balasta oslobodite? Zašto govorite o referendumu, gospodine Đeliću? Da li je referendum bio kada smo tu polurečenicu umetnuli u kosovsku rezoluciju ili su narodni predstavnici to izglasali? Kako su izglasali, tako mogu i nešto drugo. Valjda je to tako. Od 29 NATO zemalja, samo 3 su imale referendum. Što o tome ne govorite?
Potpredsednik Vlade Božidar Đelić.
Gospodine Ostojiću, oko jedne stvari ćemo se složiti, a to je da naša politika mora biti vođena isključivo oko naših nacionalnih interesa, ne tuđih interesa i zbog toga ne stoji primedba da bi mi trebalo da uđemo u NATO zato što je Rumunija ušla u NATO, jer veliki broj zemlja istočnog bloka su bile članice istočnog bloka, a bili su i članovi i članice jedne druge vojne alijanse, i prešli su iz jedne alijanse u drugu alijansu. Istorija Srbije je drugačija. Istorija Jugoslavije je drugačija. Zbog toga će naš pristup NATO i takvim integracijama biti specifičan i u interesu naše zemlje. Samo oni koji su ili zlonamerni ili nedovoljno informisani mogu da opovrgnu činjenicu da je za Srbiju od velikog značaja da vidimo kakva će biti evolucija odnosa između NATO i Ruske Federacije. Hvala.
Poslanik Zoran Ostojić. Dva minuta.
Ovde smo čuli, gospodo, da recimo Makedonija, Crna Gora i svi koji su ušli u NATO izgleda vode neku politiku ne iz svojih nacionalnih interesa nego tuđih, samo mi vodimo svoju nacionalnu politiku. To me podseća na onu rečenicu iz zadnje predsedničke kampanje kada je ovaj novopečeni Evropljanin koji je skinuo bedž rekao da taj skupoceni tepih EU manje vredi ako ima jednu rupu. Ta rupa treba da bude Srbija i to je interes Srbije. Ne, ta rupa je interes nekih drugih. Potpuno je obrnuto od ovoga što vi pričate. Naš je interes da budemo u NATO. Ako čekamo Rusiju, Rusija će se dogovoriti i šta onda? Ona će da nama kaže – sada možete u NATO. Da li je to vođenje nacionalnih interesa? Svi će se pomiriti, a mi ćemo ostati ta rupa. Gospodine Đeliću, nemojte pričate o Rumuniji. Pričao samo o parama, o stranim investicijama, o tome sam pričao. Posle prve godine članstva u NATO 140% i to dobro znate, ali izbegavate, a vamo kažete da ste za EU. Ako jeste, to će biti mera iskrenosti za EU ne u budućnosti, nego vrlo brzo. Znam da vi možda imate politiku, ali poslanici vaše stranke iniciraju da ide parlamentarna delegacija ovog parlamenta u sedište NATO, pa zovu nas pre neki dan. Morate da budete iskreni, dosledni u toj evropskoj politici, inače ostaje samo forma. To nam u izveštaju zameraju da se ne bavimo suštinom, kao da je ovde domaći zadatak, pa moramo da uradimo tri strane, a šta u te tri strane piše to nije bitno. Mi iz LDP insistiramo da ne kompromitujemo na taj način evropsku ideju. Ako smo iskreni Evropljani, onda moramo tu polurečenicu koju ste zajedno u nekom drugom vremenu, vi najbolje znate zašto, ubacili i stavili teret da se potkačimo i da ovaj parlament donese jednu jasnu odluku, koju su doneli svi oko nas. Ti oko nas ne vode valjda neku tuđu politiku, nego svoju i mi moramo da vodimo svoju, inače će nas pregaziti vreme i opet ćemo ostati nekakva rupa koju, očigledno, neko priželjkuje. Ali, to nije interes građana Srbije.
Reč ima narodni poslanik Nenad Popović. Posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospodo iz Vlade Republike Srbije, žao mi je što je premijer Cvetković izašao. Da li je otišao potpuno? Vratiće se. Ako se vrati premijer, voleo bih da mi on odgovori na pitanje, ako ne on, onda resorni ministar Matić. Citiraću nekoliko rečenica, pošto je moje pitanje vezano za "Telekom", iz strategije Vlade Republike Srbije. Strategija se zove – Strategija tehnološkog i naučnog razvoja Republike Srbije od 2010. do 2015. godine. Vi ste je nedavno usvojili. Citiram – država mora da podstakne domaću tehnologiju, tako što će kroz sopstvene programe raznih nivoa vlasti, kao i javnih preduzeća, dati šansu domaćoj pameti. Dalje kaže – oblast informacionih i komunikacionih tehnologija predstavlja važnu granu privrede i nauke u Srbije. Citiram dalje – u oblasti proizvodnje softvera i delimično hardvera, postoje privredna društva koja se bave plasmanom znanja i dobro posluju na tržištu, čak i u regionu. Onda kaže – "Telekom Srbija", EPS, "Elektromreže Srbije", što znači da ova oblast većinom počiva na javnim preduzećima i državnim institucijama. Molim vas, obratite posebnu pažnju – u oblasti softvera postoji veliki potencijal, postoje evidentni rezultati i treba uložiti u razvoj ove oblasti. Pitanje – zašto Vlada s jedne strane govori o važnosti razvoja oblasti telekomunikacija, a sa druge strane, ključni privredni subjekat želi da proda? Nadovezaću se malo i na ovo što je govorio premijer Cvetković. Voleo bih da mi odgovori. Rekao je da su javna preduzeća plen političkih stranaka i država mora da izađe iz njih. Želeo bih da informišem Vladu, da bi ovaj "know how" trebalo da da onda u EU. Podsetiću vas da su u telekomunikacijama, telekomi u sledećim državama u većinskom državnom vlasništvu – Belgiji, Švajcarskoj, Italiji, Finskoj, Norveškoj, Švedskoj, čak i u Sloveniji, direktno ili indirektno kroz investicione kompanije koje su u većinskom državnom vlasništvu. Direktno ili indirektno, ponoviću, kroz investicione kompanije koje su većinskom državnom vlasništvu, a pogotovo je to izvesno u Sloveniji. Dalje, premijer kaže – loše rukovodstvo. Smenite onda to rukovodstvo.
Tri minuta. Da li neko od predstavnika Vlade želi da odgovori? (Da.) Ministarka Jasna Matić.
Zaista ne bih htela sada da objašnjavam šta je premijer rekao, ali da pođem od vaše poslednje konstatacije, on sigurno nije rekao loše rukovodstvo. Rekao je – rukovodstvo koje se sputava različitim zakonskim ograničenjima. To, pre svega, podrazumeva obavezu da se nova oprema, druge usluge nabavljaju po sistemu javnih nabavki, uz poštovanje Zakona o javnim nabavkama, što ceo proces usporava i čini skupljim i neefikasnijim. To je samo jedna od prepreka koja onemogućava da preduzeća u državnom vlasništvu budu podjednako efikasna kao preduzeća u privatnom vlasništvu. Dodatni razlog koji bih spomenula, a koje premijer nije spomenuo je činjenica koja je na kraju dovela do koncentracije telekomunikacione industrije u celom svetu. To znači da veliki operatori koji imaju stotine miliona korisnika, nabavljaju mnogo povoljnije robu i usluge, nego što to mogu da čine mali operatori. Činjenica koju ste vi spomenuli, da nekoliko zemalja u Evropi, da ne ulazimo sada u diskusiju da li ovih šest zemalja koje ste pomenuli, imaju većinsko državno vlasništvo u svojim telekomunikacionim operatorima, ili one su relativno mali operatori, osim norveškog, koji je u vlasništvu njihovog investicionog fonda koji služi za investiranje ogromnog prihoda koji Norveška ostvaruje od naftnog biznisa, a koju mi nažalost nemamo. Norveški "Telenor" ima 200 miliona korisnika širom sveta. Vrlo je teško našem operatoru, koji nema ni 10 miliona korisnika, da se takmiči sa operatorom koji je 20 puta veći. Činjenica je da u telekomunikacionoj industriji sada došlo do stvaranja novog investicionog ciklusa zbog prirode industrije i tehnološkog skoka koji se desio. Izuzetno teško će biti malim operatorima da održe korak u konkurenciji sa operatorima koji su mnogostruko veći. Zbog toga bih ponovila, ono što je i premijer rekao, sada je optimalan trenutak da nađemo dobrog strateškog investitora koji će omogućiti velike stope i investicije u naš "Telekom" i na taj način omogućiti da naša privreda postane konkurentnija, jer je za Srbiju kao malu i otvorenu privredu neophodno da imamo izuzetno efikasne i kvalitetne telekomunikacije, da bi naša preduzeća mogla da ostvare povećanje izvoza.
Poslanik Nenad Popović, tri minuta.
Gospođo ministre, nažalost, niste mi odgovorili na pitanje koje sam postavio, da ste doneli strategiju telekomunikacija koja je potpuno suprotna od ovoga što radite, ali dobro, to je drugo pitanje. Da vam odgovorim što se tiče veličina kompanija. Veličina kompanija danas, posle ekonomske krize, ne predstavlja nikakvu prednost, pogotovo u softverskom biznisu. Moram da kažem, najveći rast u Americi na berzi imaju softverske firme. Iza vas sedi potpredsednik Vlade koji, siguran sam, fantastično zna stanje na berzama sveta. Najveći rast imaju male softverske kompanije. Najveće, pogotovo one koje su vezane za telekomunikacije i za automatizaciju u energetici, neviđen rast. Ovim sputavate domaću privredu. Želim da vam kažem da "Telekom", osim što ga ne treba prodati jer je to infrastrukturni resurs, kao veliko preduzeće, to vam govorim po teoriji ekonomije, vi ste to kao građevinski inženjer trebalo da znate, velika preduzeća vežu za jedno radno mesto. To je govorio i ministar u automobilskoj industriji, telekomunikacijama, mašinogradnji. Na jednom mestu u velikom preduzeću dolazi 10 do 20 radnih mesta u malim i srednjim preduzećima. Ovim vi ukidate radna mesta, prodajom malih i srednjih preduzeća. Zašto? Zato što, to će vam reći takođe i gospodin Đelić, on vrlo dobro to zna, bez ikakve ironije znam da zna, velike kompanije kada proizvode u Kini, Indiji, Pakistanu, Srbiji, velike svetske kompanije, nauka i naučno-istraživački rad uvek ostaju u matičnoj državi. "Telenor" može da ima i 50 kompanije u svetu, mislim da je ima čak i u Kongu, ali verujte mi da sad sav RND drži sav naučno-istraživački rad u matičnoj zemlji i to je dobro. "Telenor" je u državnom vlasništvu. Još da vam kažem, vi kažete da ne može izdržati konkurenciju. Čisto da informišem i građane Republike Srbije i vas, "Telekom" je već 20% u vlasništvu privatne kompanije grčke "Ote" koja je u vlasništvu "Dojče Telekoma". Zar vi zaista potcenjujete te ljude iz "Dojče Telekoma" ili grčkog "Ote-a" koji sede u upravnom odboru, sede u menadžmentu? Da li vi kao ministar telekomunikacija potcenjujete i našu pamet? Potcenjujete našu pamet, a u strategiji govorite nešto sasvim drugo. Siguran sa da "Telekom" može da konkuriše, što je i dokazao u poslednjim godinama, svim regionalnim igračima, 100%. To je dokazano i imamo izuzetno dobre stručnjake u telekomunikacijama, stručnjake sa Univerziteta. Ponoviću, zapošljava ogroman broj malih i srednjih preduzeća i to nam je naučno-istraživačka baza za budućnost. Želeo bih da dodam još samo jedno – ako izlazite iz Telekoma, kao što je rekao premijer, kada država nije uspešna da sprovodi politiku konkurencije sa drugima. (Predsedavajuća: Tri minuta.) Ova Vlada ulaže u Fijat, ova Vlada ulaže u Bor, ova Vlada ulaže u druga preduzeća. Možemo da sporimo, ali država mora da ostane u Telekomu.
Potpredsednik Vlade Božidar Đelić ima reč.
Kolega Popoviću, što se tiče softvera, neke od naših najuspešnijih softverskih firmi koje su u Srbiji rade za strane klijente. I dan-danas, vi ste pomenuli taj slučaj, imamo tri naše softverske firme koje rade danas sa puno uspeha u onome što se zove pametna mreža prenosa električne energije i nešto što će, u to sam uveren, biti posle tog inostranog iskustva od neprocenjive važnosti i vrednosti za našu zemlju jer i mi moramo da unapredimo način na koji se distribuira i menadžuje naša električna energija. Kada govorimo o Telekomu, sigurno je da oni koji imaju kvalitetne proizvode ne treba ni na koji način da se boje nekog strateškog partnera. Naprotiv, dolaska strateškog partnera i načina na koji će njihovo znanje moći da se plasira ne samo u okvirima Telekoma Srbije, nego u okvirima tog budućeg strateškog partnera čini mi se da se samo boje oni koji su možda prodavali po ceni koja nije bila tržišna, određena saznanja koja nisu bila toliko moderna. To nije greška Telekoma Srbije, nego je to problem kojim ćemo se mi pozabaviti u onom momentu kada dođe prava tržišna provera, o tome da li je ono znanje koje je prodavano stvarno na nivou ili nije. Samo da kažem da kada smo, mislim da smo tu i te kako bili saglasni, išli u prodaju većinskog paketa NIS, ni vi, ni mi se nismo plašili toga da će eventualno znanje koje naši stručnjaci plasiraju sa NIS biti ugroženi od strane Gaspromnjefta, niti da oni naši specijalisti koji se bave gasom mogu biti ugroženi time što dolazi svetski gigant Gasprom. Naprotiv, šta konstatujemo, to vam kažem iz direktnih kontakata sa tom firmom, mi imamo mogućnost da naše znanje na bolji način plasiramo svuda gde Gasprom i Gaspromnjeft funkcionišu i rade, i to je način na koji ćemo dodatno upotrebiti i vrednovati srpsku pamet i to što će biti slučaj, mislim da se oko toga slažemo, i u nafti i u gasu sa ruskim partnerom, tako će biti i u domenu komunikacija sa budućim strateškim partnerom Telekom Srbije. Hvala.
Poslanik Nenad Popović, dva minuta.
Gospodine Đeliću, ima samo jedna mala razlika između NIS i neke telekomunikacione kompanije. Telekomunikacionih kompanija u Evropi ima 30, 40, 50, možda će naići neke nove, možda će se angažovati nekoliko drugih, ali želim da kažem, Gasprom nafta, odnosno Rusija, jedini je proizvođač nafte u Evropi, osim Norveške. Nažalost, od Norveške ne možemo da transportujemo naftu. Ono što, gospodine Đeliću, niste ni vi odgovorili, ponavljam vam pitanje već treći put, molim da mi odgovorite pismeno, to je – doneli ste deklaraciju, odnosno strategiju naučno-tehnološkog razvoja, gde ste Telekom stavili na pijedestal, a sada ga prodajete. Ne postoji ni jedan jedini razlog, a da ne govorimo o tome da vi ne znate šta ćete sa parama. Čuli smo razne informacije. Kažu – prvo moramo graditi puteve. Ne moramo graditi puteve prodajom Telekoma. Putevi mogu da se grade koncesijama. Čuli smo – ulagaćemo u infrastrukturu. I infrastruktura može da se gradi koncesijama. Želim da kažem da je protiv ovog poteza sa prodajom Telekoma, kao što ćete videti, potpuno sva stručna javnost, protiv njega su građani i siguran sam da će vreme pokazati, ako se to desi, da će to biti jedan veoma štetan potez. Siguran sam da ima dovoljno vremena da se o tome razmisli i želim da istaknem da smo mi, kao DSS, kategorično protiv prodaje Telekoma. Smatramo da je Telekom izvanredno važan infrastrukturni resurs, jer su telekomunikacije takođe infrastruktura, isto toliko važan kao što je putna infrastruktura, železnička, vodna itd. Kategorički se protivimo prodaji Telekoma. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, a posle njega narodna poslanica Vesna Marjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, moje je pitanje upućeno vama. Ono se odnosi na događaj koji je najavljen za subotu 27. novembar. Moje pitanje je da li će Vlada preko nadležnih državnih organa učiniti bilo šta da spreči najavljeno okupljanje u opštini Bosilegrad 27. novembra, povodom 91 godine od potpisivanja tzv. Nojskog sporazuma, za koji političke stranke koje dolaze iz Bugarske sa svojim aktivistima u osam autobusa iz Sofije i tri autobusa, kako je najavljeno, iz Ćustendila, spremaju posetu i protest protiv navodno otimanja i okupacije zapadnih bugarskih pokrajina od strane Republike Srbije. Nažalost, godinu dana sam u ovoj skupštini potezao i otvarao ovo pitanje i svaka adekvatna reakcija države na ove događaje je izostala. Da je to tako, govore i slike koje sam ovom prilikom doneo u Skupštinu. Pre nekoliko dana sam jednom od vaših ministara pokazao neke slike, neke slike dao, uz njegovo, neću da kažem obećanje, nego neko opredeljenje da se sa tim suočite u Vladi, da pogledate i da preispitate šta se to tamo dešava. Slike su se odnosile na neke ljude koji taj miting organizuju. To su članovi kulturno-informativnog centra iz Bosilegrada, udruženja građana koji bi trebalo da se bave pitanjima obrazovanja i kulture bugarske nacionalne manjine. Bave se svim drugim, samo ne tim. Na kućama tih aktivista su slike atentatora na kralja Aleksandra i to ne bi bilo opasno da ta politika koju vodi pet ili deset ljudi u gradu Bosilegradu nije dobila podršku u zvaničnim državnim organima od predsednika opštine Bosilegrad. Pokazivao sam slike na kojima predsednik opštine pod barjakom Bugarske mitinguje u opštini Bosilegrad. Ni to Vladi Republike Srbije nije bilo dovoljno, pa sam se za ovaj put potrudio da vas malo jače argumentima ubedim. Ovo je, gospodine premijeru, slika sa mitinga te iste stranke koja je najavila dolazak u subotu od pre godinu dana, 90 godina od Nojskog sporazuma, a na njoj je transparent "90 godina srpskog ropstva, asimilacije, ubistva, terora i zakona". Ispod ovog transparenta je govorio predsednik srpske opštine koji prima platu iz budžeta Republike Srbije. Finansiraju ga poreski obveznici Republike Srbije. Moje pitanje u ovom prvom krugu je – da li ste upoznati sa ovim? Da li su nadležni državni organi pokrenuli bilo kakav postupak ili akciju vezano za suzbijanje delovanja ovih ljudi na području opštine Bosilegrad i svih onih koji im daju podršku iz Republike Bugarske? U nastavku ću reći ko su ti ljudi.
Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor? Predsednik Vlade Republike Srbije Mirko Cvetković ima reč.
Daću konkretan odgovor na pitanje da li mi je to poznato. Odgovor je ne, sada sam se upoznao sa tim. Na pitanje šta će Vlada preduzeti tim povodom, mi ćemo, budite ubeđeni, preduzeti sve što je u skladu sa propisima koji regulišu pitanja okupljanja, pravo na demonstracije itd, dakle, ukoliko se bilo koji od zakonskih propisa koji regulišu ovu oblast bude prekršio, Vlada će imati odgovarajuće reakcije.
Narodni poslanik Dragan Stevanović, tri minuta.
Gospodine Cvetkoviću, odgovore koje ste vi najavili već sam dobijao. Da li će biti urušavanja javnog reda i mira, SRS i mene kao poslanika SRS koji dolazim sa tog područja to apsolutno ne interesuje. Uopšte ne sumnjam da država ima mehanizme da zaštiti javni red i mir. Ovde govorim o urušavanju ustavnog poretka, odnosno suvereniteta i integriteta ove države. Ljudi koji su okupljeni u KIC i koji su organizatori skupa su gospodine Cvetkoviću u svom biltenu, koji se tako i zove, crtali Srbiju u liku svinje koja jede Bugarsku. Ti ljudi promovišu ideju da Republika Srbije nema granice tamo gde ih ima. Ti ljudi na najgori mogući način obmanjuju javnost i ljude koji žive u Bosilegradu i na teritoriji Pčinjskog okruga. Ko su ljudi koji nam dolaze, gospodine Markoviću? Ovo je i za vas pitanje. Ovo je zvanični sajt partije koja će organizovati osam autobusa. To je najavljeno. Volen Siderov je predsednik. Gospodin Siderov ovako najavljuje dolazak: Partija Ataka napravila poklon KIC za Bugare u Bosilegadu, zapadnim pokrajinama, ne u Republici Srbiji. Dalje se u tekstu kaže – premijer u Bosilegradu, zapadnim pokrajinama, predsednik partije Ataka Volen Siderov i narodni poslanik itd. Drugi gosti 27. u Bosilegradu treba da budu članovi partija VMRO iz Bugarske, oni su malo manji od ovih, ali nisu ništa manje otrovniji i deskruktivniji. Ovo će možda malo više da vas zainteresuje gospodo iz Vlade, s obzirom da oni najavljuju susret sa ministrom spoljnih poslova Bugarske, od kog će zvanično da traže da se postavi pitanje ulaska Srbije u tu vašu nesrećnu EU zbog prava Bugara koja su ugrožena u Republici Srbiji. Koliko god da prezirem politiku koju predstavljate i vodite ipak odgovorno tvrdim da na teritoriji opštine Bosilegrad, Dimitrovgrad, Surdulica, Babušnica ne postoji građanin bugarske nacionalnosti kome su bilo kakva prava ugrožena. Ali, sramota je za ovu državu da godinu dana otvaramo jedno pitanje ispred SRS da ne nalazite za shodno da urazumite pet ili deset ljudi, da preuzmete sve mere koje možete na osnovu zakona kako bi se zatvorio jedan problem koga nema. Dok vi indolentno gledate na sve ovo gore se seiri, gore se hajduči, narod je uznemiren. Neću da čitam pisma koja sam iz prethodnog izlaganja dobio na adresu ovde u Skupštini od građana koji su mi dali podršku zbog njihovog položaja i pozicije u odnosu na tih par ljudi, a od vas očekujem reakciju, i vas i vaših državnih organa. Hvala.
Da li neko od predstavnika Vlade želi da da odgovor na dodatno pitanje? (Ne.) Zahvaljujem. U tom slučaju reč ima narodna poslanica Vesna Marjanović, posle nje narodni poslanik Milan Lapčević.
Poštovani predsedniče Vlade, zapravo bih imala pitanje za potpredsednika Vlade gospodina Đelića. U jednom od prethodnih odgovora spomenuli ste događaj današnji iz Požarevca, radi se koliko sam upoznata o izgradnji i useljavanju 20 romskih porodica u domove, koji su izgrađeni zahvaljujući fondovima Evropske komisije i podršci grada Požarevca, i mislim da je važno da napomenemo da je jedan od ključnih uslova upravo u sticanju kandidature Srbije za pristupanje EU stanje ljudskih prava u Srbiji, a posebno pitanje inkluzije Roma. Vi ste, gospodine potpredsedniče, nedavno boravili u Strazburu, predvodili delegaciju i objavili da je Srbija tamo kandidovala dva projekta za evropske fondove u iznosu od 36 miliona evra. Mislim da bi bilo značajno da čujemo kakvi su planovi Vlade Srbije, koje ćemo korake preduzeti da se stanje ljudskih prava poboljša, da se integracija, inkluzija Roma unapredi i da se ovi delovi, odnosno ove grupe, da građani koji su ugroženi i koji pripadaju manjinskim grupama, da se njihov život poboljša.
Samo trenutak, gospodine Đeliću.
Ima momenata kada u javnom životu vidite smisao onoga što radite. Malopre je rečeno da evropske integracije ponekada nisu dovoljno dobro komunicirane, da nema jasnog efekta na život građana. Jutros je bila sa nama jedna mala Anita, ona ima sedam godina, romske je nacionalnosti i kada sam je pitao kakve ima ocene, ona mi je rekla da bi mogla da ima bolje ocene da ima četvorke i jednu dvojku. Pitao sam, dobro, zašto nemaš bolje ocene kada mislim da možeš da imaš, a ona mi je rekla – zato što nemam struju, zato što su sada dani kraći, pa kada više nema dana, nemam više gde da učim. Zato sam srećna što imam moju sobu koju delim s mojom sestrom. Na kraju ove ceremonije, kada smo svi mi nazovizvaničnici pričali, onda je izašao otac, glava jedne porodice, od onih 20 porodica koje su dobile krov nad glavom danas, kroz zajedničku akciju EU, grada Požarevca i podršku Vlade RS i on je jedva zadržavao suze, zato što je objasnio da je za njega ovaj momenat bitan, zato što su pre dve nedelje njegovo dete napali pacovi. Mi govorimo ovde o veoma teškim stvarima i to pokazuje da situacija za romske porodice, za tu manjinu, da je veoma teška. Teško je danas u Srbiji, a nekima je naročito teško. Hteo bih da vam kažem nekoliko reči, ne samo kao potpredsednik zadužen za evropske integracije, nego i kao predsednik Nacionalnog saveta za inkluziju Roma. Inkluzija Roma je pitanje etike, srca i realpolitike mozga. Etike iz srca, zbog toga što pripadnici romske manjine žive deset do petnaest godina kraće od većinskog naroda, zbog toga što dve trećine njih živi u nehigijenskim uslovima, zato što veoma mali broj njih dolazi do diplome. Postoji napredak poslednjih godina, naročito u domenu edukacije i naročito to pozdravljam, napore Ministarstva prosvete, lokalnih samouprava i svi su oni obezbedili besplatne udžbenike i zbog toga sam bio srećan u ovoj bedi i teškim rečima da čujem da sva deca danas u Požarevcu, kada smo ih sreli, idu u školu i da niko od njih ko ide u školu nije odustao. Kada smo pitali njihove roditelje jednu stvar, rekli su, gospodine Đeliću, nastavite da nam dajete udžbenike. Nisu tražili pare, tražili su udžbenike i uslove da njihova deca uče. To je nešto što je pravilno razmišljanje i nešto što naša država mora da podrži. Pitanje inkluzije Roma je i pitanje mozga i realpolitike. Ako vidimo probleme koje je imala Rumunija sa Francuskom, zbog toga što je došlo do nelegalnih emigracija, što je došlo do konflikata, zbog toga što nijedna zemlja ne želi da vrši inkluziju određenih manjina, pa i Roma, za račun i umesto zemlje iz koje ti pripadnici manjina dolaze. Zbog toga je pitanje inkluzije Roma i prioritet koje naša zemlja daje tom pitanju, veoma važno i zbog realpolitike, da se ne bi desilo da pripadnici romske manjine budu žigosani, zbog toga što jedan broj njih, zbog toga što ne vidi perspektivu u našoj zemlji, odluči da ide ili traži azil ili ide putevima nelegalne emigracije. Sve u svemu, ovo što ste dobro primetili, a to je predlog Republike Srbije da u tzv. višekorisničkom instrumentu obezbedi 30 miliona evra, delimično za edukaciju, za zapošljavanje i onaj trud koji mi uložimo u ovom domenu, jeste nešto što je već sada primećeno i zbog toga ćemo nastaviti da radimo ne kroz retoriku, nego kroz konkretne akcije sa našim oskudnim, ali bitnim nacionalnim, pokrajinskim, lokalnim resursima i na taj način tražiti podršku i EU. Sutra će premijer Mađarske, gospodin Orban, biti u Beogradu i kao što je najavljeno, Mađarske će tokom prvog polugodišta, sledeće godine, tokom njihovog predsedavanja EU će imati među prioritetima i donošenje jedne evropske strategije za inkluziju Roma. Republika Srbije će dati pun doprinos, zato što je to pitanje etike, srca, mozga i realpolitika. Hvala na pažnji.
Pravo da komentarišete ili postavite dopunsko pitanje, ne. Reč ima gospodin Milan Lapčević.
Uvaženi gospodine predsedavajući, uvaženi premijeru, uvaženi gospodo ministri, postaviću prvo pitanje premijeru Srbije, gospodinu Cvetkoviću, a pozvaću se prethodno na pitanja koja sam postavljao prošle godine u maju, dakle 28. maja je bila sednica, vezana su za gasovod i trasu gasovoda Južni tok koji treba da prođe kroz Srbiju. Tada sam postavio pitanje, jer je tad bila aktuelna tema gde će gasovod, Južni tok, ući u Srbiju i u kom delu, da li kod Zaječara ili kako je ranije predviđeno trasom koridora deset, kod Dimitrovgrada, pa dalje Pirota, Niša prema Paraćinu, severni krak i južni prema Skoplju i prema Grčkoj. Vi ste mi tada odgovorili da je trasa čisto komercijalna stvar i ona će se definisati kroz studiju izvodljivosti, a mi ćemo onda, misleći na vladu ili bilo kog ko bude tad odlučivao, tamo gde prolazi taj gasovod za unutrašnje stvari, a opet polazeći od komercijalnog interesa prema najvećoj koncentraciji potrošača da puštamo naše krakove koji će ići u tom pravcu i da će sigurno trasu gasovoda kroz Srbiju određivati fizibiliti studija i koja će odrediti najpovoljniju varijantu za našu zemlju i naše građane. "Politika" je prekjuče objavila da će trasa, pozivajući se na intervju i izjave generalnog direktora Gasproma Aleksandra Medvedeva, magistralnog gasovoda Južni tok ući u Srbiju kod Zaječara. S tim predlogom saglasili su se i Srbija i Bugarska, a juče je to u susretu sa novinarima potvrdio Aleksandar Medvedev, generalni direktor Gasprom Eksporta. Moje pitanje se logički nadovezuje na ovo što sam pročitao, na osnovu čega i ko je u ime Srbije dao saglasnost da trasa gasovoda uđe kod Zaječara. Ko je bio pregovarač u ime vlade? Na osnovu kog dokumenta, na osnovu koje studije izvodljivosti je izabrana ta najpovoljnija varijanta za Srbiju da trasa gasovoda uđe kod Zaječara i da ide već predviđenom trakom prema Paraćinu itd. Da se razumemo, nemam ništa protiv naših ljudi koji žive u Zaječaru i tom delu Srbije, verovatno će to za njih biti veliki benefit, ali to me interesuje, na osnovu kog dokumenta se Srbija odlučila za ovu trasu, pošto je bilo obećanje i valjda je normalno da svaka država određuje trasu gde je za nju najpovoljnije i gde će je najmanje koštati s jedne strane. S druge strane, da će imati najveći benefit njeni stanovnici. Interesuje me, kad je ta studija izvodljivosti rađena, ko ju je radio, koliko je koštala, kad je prezentovana itd. To su jedini bitni elementi koji mogu da odrede gde će gasovod ući. (Predsedavajući: Tri minuta.) Samo još jednu rečenicu, nisam čuo dosad da se gasovodi postavljaju van koridora. Valjda se koridori zato i zovu, da sva infrastruktura prolazi kroz koridore. Koja je logika da prolazi van koridora. Molim vas, želeo bih da čujem te argumente od vas.
Sad ćemo čuti. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, logika stvari jeste da se trasa određuje na osnovu fizibiliti studije i to je bio smisao onog mog odgovora koji sam vam dao. Naravno, fizibiliti studija se ne radi za svaku zemlju pojedinačno, nego se radi za projekat kao takav. Ona se radi za projekat južni tok, a ne sad za prolazak kroz jednu zemlju, pa kroz drugu, pa kroz treću. I u tom kontekstu nešto što je za neku zemlju povoljnije može da bude za sam projekat manje povoljno. Ovo govorim teoretski i ne spekulišem o konkretnom slučaju, zbog toga što mi nije jasno i lično nisam video tu studiju, da li je ona završena ili da li je nama predata, a ne znam ni da li smo se mi saglasili, bar zvanično na Vladi to nije bilo. Pitanje ću preneti resornom ministru, koji verovatno ima o tome više informacija nego ja. U svakom slučaju, trasa je sigurno određena na bazi fizibiliti studije i sigurno je da je studija rađena za projekat i sigurno je da je studija tražila najpovoljnije rešenje. Ne znači najpovoljnije rešenje za Bugarsku, najpovoljnije za Srbiju, znači, najpovoljnije rešenje za projekat kao celinu. Šta je ona dala? Znam da su bile opcije Zaječar, bio je i Dimitrovgrad. Šta je fizibiliti studija dala, to zaista ne znam. Hvala vam što ste postavili pitanje. Preneću ga resornom ministru.
Hvala, gospodine Cvetkoviću. Reč ima Milan Lapčević.
Hvala, gospodine Cvetkoviću. Nisam iskreno ni očekivao da ću više informacija dobiti od vas od ovog što sam čuo. To nažalost potvrđuje onu činjenicu koja je mnogo puta izrečena u ovom parlamentu, da ste vi više dopisni predsednik Vlade nego što zaista treba da budete, pošto vam ime kaže. Za većinu stvari koje su vas pitali narodni poslanici danas, u ovom parlamentu, vi ste imali odgovor da niste upoznati i da ne znate, ali da ćete preneti. Mi nismo zvali poštara ovde da prenosi informacije, nego premijera da dobijemo odgovore od njega, bar za glavna pitanja. Nisam pitao nekakve stvari koje su manje važne. Mislim da je ovo vrlo važna i konkretna stvar. Ako neko u ime Srbije da saglasnost da ta trasa gasovoda prođe i uđe kroz Zaječar i ide dalje predviđenim tokom, onda valjda premijer i Vlada treba o tome da budu obavešteni ili da daju saglasnost ili da delegiraju čoveka ili da se donese neka odluka na Vladi, a ne da neko bez ičijeg znanja da tu saglasnost i da prosto bez ikakvog interesa Srbije se to radi kroz našu zemlju. Bojim se da tu ima nekakve pozadine. Neću to da dovodim u vezu sa vama i činjenicom da ste vi poreklom iz Zaječara, ali prosto mi se čini da je ovakva vrsta ponašanja gde vi uglavnom ne znate odgovore na pitanja i prosleđujete kao poštar je krajnje čudna i prosto nedopustiva. Iskoristiću preostalo vreme da postavim pitanje gospodinu Đeliću, potpredsedniku Vlade, koji je pre otprilike mesec dana obilazio gradove i opštine jugoistočne Srbije. Između ostalog, obišao je i Aleksinac i Pirot, Babušnicu, Belu Palanku itd, a i Niš takođe.
Tri minuta. Izvolite, gospodine Đeliću.
Pa, dobro znate da sam po ocu Piroćanac, tako da u Pirot idem rado i često. Veoma sam srećan ovde da kažem da poslednja poseta je bila veoma berićetna, jer smo dogovorili jedan izvozno-investicioni aranžman za onaj srpski deo Tigra koji proizvodi sa puno uspeha proteklih nekoliko godina gumenu obuću, tehničke gume i druge elemente, jer vredni Piroćanci sa novcem koji su dobili od prodaje dela fabrike guma strateškom partneru iz Francuske, to nisu potrošili, nego su uložili u tu fabriku, tj. u dve fabrike, gde su veoma dobro prepoznali da je veoma bitno da ulažu u to da bi obezbedili sebi i svojoj deci i budućnosti Pirota nešto što će raditi. Svaka im čast, jer su uspeli u protekle dve godine ne samo da povećaju svake godine za 90% izvoz na najzahtevnijim tržištima, nego su kupili i dve svetske poznate marke, jednu dansku i jednu englesku, tako da danas, mogu vam reći, kad sam ponekad na zapadu, skoknem u te specijalizovane prodavnice i vidim marku Hanter, a dobro znam da se pravi u Pirotu. Svaka čast, i živeo Pirot, i živeo Tigar. Oko ovoga, pomenuste da sam otišao u Babušnicu. Imali smo, nažalost, kao što to često biva, malo vremena, i kada smo radili ovaj bitan posao od tog aranžmana od 12 miliona evra, da oni u budućnosti budu u stanju da osvoje nova tržišta, da razviju distribuciju u tim zemljama, uspeli su ovog leta da potpišu veliki sporazum sa najvećim lancem prodaje te robe, ''Dekatlonom", i već 180 hiljada pari su ugovorili. Mi smo se istovremeno dogovorili da taj novac bude upotrebljen za ono što je bitno na mestu sastanka između industrije i ekologije, mogućnosti da iskoriste njihovu prodajnu mrežu, da ubiraju istrošene gume i da se napravi u krugu već postojeće fabrike jedna fabrika za reciklažu. Svi ćemo biti na dobitku. Prvo zbog toga što to neće ružiti više našu zemlju, naročito naše reke, a sa druge strane, tako će "Tigar" obezbediti mnogo jeftiniji input za njihovu proizvodnju. Dobili smo poziv, kada smo već pošli ka jugu Srbije, da posetimo Babušnicu. Nažalost, dugo niko nije iz Vlade Republike Srbije posetio Babušnicu, a tamo se veoma teško živi. U Babušnici smo pričali o mnogim projektima, naročito o mogućnosti da dve fabrike koje više ne rade, a imale su dobru radnu snagu, mogu biti jedna baza za buduća strateška partnerstva. Tu smo u Babušnici već razgovarali o mogućnosti da ova investicija koja će doći u "Tigar", jer "Tigar", onaj deo koji se bavi sa druge strane gumama, ima jednu ispostavu u Babušnici,i to je veoma bitno. Već smo počeli da diskutujemo o tome da ta investicija u "Tigru" u Pirotu bude plus i za Babušnicu. Nema nikakvog drugog razloga zašto nisam sreo rukovodstvo opštine Pirot. Ja sam, ne premijer, nego potpredsednik Vlade svih građana i ne samo onih koji glasaju za jednu ili drugu političku opciju. To je naša zakonska obaveza. To je naša moralna obaveza. Idemo u sve gradove, u sva sela na isti način. Dajemo podršku svim našim građanima, nezavisno od onoga šta su njihova politička opredeljenja. Ovo što ste vi citirali, to je bio odgovor na neko drugo nepovezano pitanje oko političke situacije u samom Pirotu. Kao svaki građanin koji je proevropski orijentisan u našoj zemlji, samo sam postavio pitanje – zašto je neko porušio proevropsku koaliciju na lokalu, da bi gradio, a kaže da hoće Pirot u Evropi, koaliciju sa Radikalnom strankom, čija je politika, koju poštujem, to je vaša politika, da ne ulazimo u EU. Tu postoji jedna nelogičnost, i mislim da će biti bolje svima ukoliko želi da vodi Pirot u Evropu, da napravi jednu proevropsku koaliciju. To je sve. Hvala puno na vašoj pažnji.
Hvala, gospodine Đeliću. Komentar, gospodin Lapčević, dva minuta.
Gospodine Đeliću, zaista ne znam na kojim ste vi energetskim napicima. Pitam vas zašto se niste sastali sa predstavnicima opštine Pirot i opštine Aleksinac, a vi odgovarate da ste srećni što su Piroćanci vredni ljudi i što će skupljati otpadnu gumu i praviti ne znam šta već. Sjajna stvar. To je mnogo lepo i to uopšte nije sporno. Iz ovoga što ste odgovorili na kraju da vi poštujete sve koalicije i sve građane, da ste potpredsednik Vlade Republike Srbije, odnosno potpredsednik Vlade i svih građana je apsolutna neistina. Pošto ste javno rekli u kameru, i to smo gledali i postavili na Jutjubu, da ne želite da se sastanete sa rukovodstvom zato što u toj opštinskoj vlasti nije DS. Apsolutno je ispravno. Divno. Dakle, pravimo Vladu i premijere i potpredsednike Vlade koji su partijske ličnosti, a nisu ličnosti koje treba isto da tretiraju, pa ćete vi određivati ko će biti na vlasti i u kojoj opštini. Kakav je to način? Kakva je to diskriminacija? Prost bezobrazluk. Umesto onog nadimka koji imate, Miki Maus, bolje da vas zovu Pinokio.
Upozorio bih na pristojnost u ophođenju. Komentar može da se shvati i ovako i onako, ali uvrede su uvek samo jednosmerna ulica. Nije u redu to raditi nikada i nigde, a kamoli u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Molim vas da komentare, obzirom na poslovničku nemogućnost da se na njih odgovori, uskladite sa pristojnim rečnikom. Reč ima narodni poslanik gospodin Milovan Radovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo članovi Vlade, ovo pitanje je iz oblasti prosvete. Naravno, prisutan je i predsednik Vlade i potpredsednik Vlade, pa i oni mogu eventualno da odgovore ili da usmere ka ministru prosvete dr Žarku Obradoviću. Naime, dana 2. septembra 2010. godine Predraga Lukića iz Aleksinca, studenta druge godine diplomskih akademskih master studija na Građevinsko-arhitektonskom fakultetu u Nišu, obavestili su da je najbolji student godine i da dana 4. novembra 2010. godine, tj. na dan Građevinskog fakulteta u Nišu, dođe na uručivanje nagrade. Da bi tog dana Predrag Lukić slučajno od svojih kolega čuo da nije on taj koji treba da dobije nagradu kao student godine, nego neko drugi. Utvrdio je da je taj neko drugi iz prethodne godine dao svega pet ispita. Em nije dao sve ispite sa godine, em prosek tih pet ispita je manji nego prosečna ocena svih položenih ispita Predraga Lukića na fakultetu. Naravno, tražio je objašnjenje od dekana profesora Dragana Aranđelovića i uz određene neprijatnosti on je izbačen iz kabineta. Podneo je žalbu 8. novembra fakultetu, a 9. novembra Direktoratu univerziteta u Nišu. Moj izvor informacija o ovome je, naravno, izjava studenta o kome je ovde reč. Gospodo članovi Vlade, šta ovaj mlad čovek da pomisli? Da li je njegov slučaj deo opšte diskriminacije ili kršenje ljudskih i građanskih prava njemu ili je, što mi narodni poslanici poslaničke grupe SRS ne verujemo, s obzirom da je on pripadnik romske nacionalnosti, to razlog što nije proglašen studentom godine? Gospodine predsedniče Vlade, najžalosnije je što danas mladi u Srbiji nemaju perspektivu. Jedino ako im prisutni potpredsednik Vlade, gospodin Božidar Đelić, ne objasni kako se prodajom tetkinog kauča zarađuje 10,7 miliona evra ili kupuje hotel u Sokobanji. Ili eventualno, nije tu, malopre je bio tu, jer se hvali time, on je izvor informacija, da ima veliko bogatstvo u Srbiji Tomislav Nikolić. Ne funkcioniše pravna država, pogotovo posle politizacije pravosuđa, ne poštuju se pravila u funkcionisanju institucija državnog sistema i u postupcima pojedinca u njima. Postavljanjem ovog pitanja i eventualnim pružanjem odgovora dajem bar tračak nade ovom divnom mladom čoveku, i možda drugima, da može nešto biti pravedno i pošteno u ovoj državi, a ovako sigurno nije. Zato tražim od Vlade Srbije, posebno od ministra prosvete Žarka Obradovića, da ispita ceo ovaj slučaj, proveri navode, utvrdi činjenice i odgovori na postavljeno poslaničko pitanje.
Odgovor će dati gospodin Đelić.
Poštovani poslaniče, zanemariću ono što ste pričali na moj račun, što se tiče ovog slučaja, molim vas da dostavite sve dokumente na moj kabinet i kao predsednik Nacionalnog saveta za inkluziju Roma ispitaćemo do kraja taj slučaj. Ukoliko se ispostavi bilo kakva forma diskriminacije, ona će biti kažnjena po zakonu, uključujući i smenu ljudi koji su to radili, jer svi građani naše zemlje moraju da imaju mogućnost da se izdignu iz sopstvene kondicije u datom momentu, tako što će pokazati talenat i trud. Ukoliko se to ukine to nije samo problem za romsku manjinu, to je problem za sve građane Republike Srbije.
Gospodin Radovanović.
Gospodine potpredsedniče Vlade, ako zanemarim odakle vama toliki novac, i gospodine predsedavajući slažem se sa vašom reakcijom, i ja kažem da zanemarimo to što sam pomenuo u poslaničkom pitanju, ako se usmerimo samo na suštinu i srž ovog poslaničkog pitanja, imate elemente ovde, imate mogućnost preko službe Ministarstva prosvete, Odeljenje prosvete u Nišu, pa vas molim, kao narodni poslanik, da proverite i utvrdite činjenično stanje. Pored ovoga, znači to i bez obzira da li budem mogao da vam dostavim određenu dokumentaciju, ona ne postoji. Postoji samo žalba ovog studenta, Predraga Lukića, i ništa više što posedujem. Zato vi preko Ministarstva prosvete proverite ove navode, utvrdite činjenično stanje, ako je sve u redu, dobro je , ako nije u redu, ako ima zloupotrebe, ako ima nepravilnosti, utvrdite to činjenično stanje i molim vas, preduzmite mere prema odgovornima i meni kao narodnom poslaniku dostavite odgovor.
Gospodin Đelić ima reč.
Samo da potvrdim da ćemo tako i postupiti i da pomenem zato što je to veliko pitanje u ovom momentu, prethodnih nekoliko godina nekih dve stotine romskih studenata je imalo pristup budžetu i to je bilo nešto što je imalo veliki uspeh i veliki broj sudbina je tako unapređen. Moram da kažem u ovom momentu, za sada sredstva za to za sledeću godinu nisu obezbeđena, ali s mojim kolegom Žarkom Obradovićem ćemo raditi na tome da to bude obezbeđeno, kao što je bio slučaj i u prethodnim godinama, jer se to pokazalo kao jedno od najboljih načina za unapređenje stanja unutar naše romske manjine.
Reč ima poslanik Vlatko Ratković.
Gospodine predsedniče Vlade, moje pitanje tiče se osnovnih elemenata ekonomske politike Vlade Republike Srbije. Zamolio bih vas da pred ovim parlamentom, a i zbog javnosti Srbije, zbog građana Srbije elaborirate i ukratko obrazložite osnovne vektore ekonomske politike u narednom periodu Vlade Republike Srbije, kao i dosadašnje parametre koji se tiču makroekonomske i makrofinansijske politike. To je ono što smo već videli u rebalansu budžeta i raspolažemo velikim delom ovih podataka, ali u delu javnosti mislim da se veštački indukuje jedna percepcija i predstava o tome da smo pred rubom bankrota, pred ekonomskom kataklizmom i prilično katastrofični scenariji idu i od dela medija, i od štampanih i elektronskih. Gospodine predsedniče Vlade, molim vas da pred narodne poslanike, pred javnost Srbije iznesete osnovne elemente ekonomske politike i aktuelne parametre makroekonomske i makrofinansijske situacije.
Reč ima premijer Cvetković.
Poštovani narodni poslaničke, pokušaću ukratko da se osvrnem na sadašnji trenutak i na ono što nas čeka u budućem periodu. Sada se nalazimo u periodu kada smo, kako to volim da kažem, statistički izašli iz krize, a to znači da ostvarujemo pozitivne stope rasta BDP, ali one su još uvek ispod nivoa koji nam je potreban za dugoročni održivi razvoj. Ne samo to, one su ispod nivoa koji omogućava da građani ozbiljnije osete poboljšanje standarda života. Moram da kažem da su one pozitivne, nemamo više pad BDP i u tom pogledu se svrstavamo, kada se gleda u odnosu na okruženje, u zemlje koje pokazuju bolje performanse, da kažem, bolji smo od drugih zemalja. Imam ovde i cifre po zemljama, ali ne bih želeo da vas zamaram. Uglavnom, želim da kažem da iz našeg okruženja postoji nekoliko zemalja koje se praktično još uvek nalaze u recesiji, još uvek beleže negativne stope rasta, odnosno pad BDP. Iako ove stope deluju dosta ohrabrujuće, za ovu godinu smo planirali da imamo rast od 1,5%. Po svoj prilici ćemo taj plan i ostvariti, uz možda čak i nešto malo povoljnije rezultate. Očekuje se između 1,5 i 2%. Za narednu godinu smo planirali 3%, a zatim u narednom periodu dalji rast svake godine, dok se ne stabilizujemo na negde oko 6%, u desetogodišnjem proseku je to oko 5,8%, što je neka održiva i relativno visoka stopa rasta, koja će omogućiti da ljudi ozbiljnije osete poboljšanja u svom životnom standardu. Pored ovih dobrih, da tako kažem, cifara i projekcija, imamo i određene stvari koje predstavljaju rizike u poslovanju, a ti rizici su pre svega vezani za naše odnose, uopšte strukturu naše privrede, strukturu našeg budžeta i odnosnom sa inostranim tržištem. U tom kontekstu, Vlada Republike Srbije je u završnoj fazi izrade jednog projekta, koji treba da da sliku ekonomske politike u narednih 10 godina, od 2011. do 2020. godine. Taj projekat je inspirisan ostavkama koje smo imali prilike da vidimo u jednoj ozbiljnoj studiji koju je radila jedna velika grupa naših najeminentnijih ekonomista, inspirisana tim njihovim stavovima Vlada će napraviti svoju strategiju. Očekujem da u narednih možda desetak dana to bude gotovo i da onda pustimo u javnu raspravu prvo unutar Vlade, a onda možda i šire i kada budemo na kraju usvojili tu strategiju, ona će se primenjivati u narednom desetogodišnjem periodu. Strategija se u suštini bazira na promeni koncepta razvoja, za razliku od razvoja koji je do sada bio prevashodno baziran na razvoju domaće tražnje, koja je bila velika i posledično, s jedne strane, dovodila do visokih stopa rasta BDP, ali paralelno sa tim i do enormnog uvoza sa jedne strane, naravno, rast je bio prevashodno u domenima tzv. nerazmenljivih dobara. To su bile usluge. Onda, zbog tog rebalansa imali smo visok negativni platni bilans sa nekim stopama koje prete da ugroze makroekonomsku stabilnost. Naš mogući razvoj biće u značajnoj meri podređen podsticaju rasta onog dela privrede kojim je moguće da proizvodi razmenjuju proizvode i da samim tim, kroz jednu izvoznu orijentaciju, iskoristimo inostrano tržište. Druga stvar koja je značajna za taj model rasta se sastoji u tome da planiramo da u narednom periodu raste potrošnja, ali da tekuća potrošnja u manjoj meri raste, nego što će da rastu investicije, koje su takođe jedan vid potrošnje i kroz rast investicija ćemo obezbediti u dužem periodu održivi visoki rast i otvaranje novih radnih mesta. Projekcije pokazuju da bismo mogli u narednih 10 godina da kreiramo oko 400 hiljada novih radnih mesta. Konačno, treći, da tako kažem, deo, koji će se u tom rastu definisati, u tom novom modelu rasta, jeste da će naš deficit u budžetu da se polako smanjuje i te fiskalne delove smo praktično već dali u Zakonu o budžetskom sistemu, koji sa jedne strane definiše granice mogućih zaduživanja, a sa druge strane pokazuje kretanje budžetskog deficita, koji bi do 2015. godine trebao da dovede do nule ili do izbalansiranog budžeta i onda stabilizacije našeg javnog duga. To su osnovni elementi na kojima se radi, ali o tome će javnost biti upoznata detaljnije kroz jednu studiju koja će vrlo brzo biti dostupna.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Srđanu Mikoviću.
Dame i gospodo, dolazim iz Pančeva, iz južnog Banata i moram da kažem prvo da sam zadovoljan što je Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja rešilo pitanje odmarališta na Divčibarama, koji je kao problem bio prisutan za građane, pogotovo decu iz Pančeva, jer jednog trenutka, rešenjem turističkog inspektora, došlo je do privremene obustave rada. Međutim, upravo razumevanjem cele situacije i dobrim tumačenjem zakona, naročito od strane predstavnika ministarstva i saradnjom sa kabinetom državnog sekretara Petkovića, rešeno je to pitanje. Moram da kažem da nije angažman poslanika samo ovde na plenumu nego i u direktnim kontaktima i pokušajima rešavanja takvih problema. Današnje pitanje, pogotovo što je tu prisutan gospodin Mrkonjić, tiče se infrastrukture i to na području gde živi preko 300 hiljada ljudi. To je područje južnog Banata. Mi smo bili u prilici, gospodin Mrkonjić i ja, da zajedno učestvujemo u realizaciji važne saobraćajnice Pančevo-Beograd, kada je na prelazu 1999–2000. godine realizovana ta drumska saobraćajnica praktično u profilu auto-puta između Pančeva i Beograda. Sada postavljam pitanje po pitanju svih onih budućih investicija, a koje se tiče unapređenja života i uslova za poslovanje na području južnog Banata, u smislu realizacije drugog koloseka pruge Beograd-Pančevo, zatim elektrifikacije pruge do Rumunije, zatim realizacije planiranja i realizacije drumsko-železničkog mosta Vinča-Starčevo. Time bi se omogućili izmeštanje teških tereta i opasnih tereta van gradskih naselja Pančeva i Beograda. Zatim pitanje realizovanje obilaznice u Vršcu polu, pa i auto-puta kasnije do rumunske granice. Sve to ima veze i sa realizacijom mosta Zemun-Borča. Zatim o planovima za valorizaciju potencijala sada vojnog aerodroma u Kovinu. U svakom slučaju znate da je Pančevo čvorište i gasne i naftne mreže. Nalazimo se na Dunavu. Celo to područje južnog Banata je na Dunavu i veoma je važan za snabdevanje i građanstva, a i privrede, razvoj robno-transportnih centara. Upravo pitam, znači u narednom periodu, u periodu ove Vlade i u periodu realizacije prostornog plana, da li sve ono što je napisano u Prostornom planu da li negde postoji smetnje u realizaciji i kako će se to odvijati u narednom periodu?
Ministar Mrkonjić ima reč.
Mislio sam da će sem dva teška pitanja, koja mi je postavila gospođa Jorgovanka Tabaković pismeno, zahvaljujem, od kojih ću se truditi da pre nego što me rekonstruišete, završim oba, a vidim da me danas i razbolevaju po novinama, a moram da im kažem da neće imati tu šansu. U jačoj sam kondiciji nego ikada. Očekujem dva mandata još da bih završio. Molim vas, u ovom mandatu idemo sa Koridorom 10, putnim, a u drugom mandatu završavam ovo o čemu vi sada govorite, Koridor 11. Dakle, kolega sada ste me probudili, dali ste mi šansu odmah. Naravno da je sve ovo što ste rekli prioritet Vlade RS i Koridor 11, takozvani, pod znacima navoda još uvek, jer nije dobio zvaničnu verifikaciju Evropske komisije, ali će je dobiti, posebno sa sastanka u Rimu, biće realizovan u narednih šest godina. To znači da će od Beograda do Vršca ići auto-put na kome smo obilaznicu otvorili pre dva meseca. To znači da će pruga od Beograda do Pančeva, juče sam govorio na tu temu ovde, jedan od poslanika, mislim da je to bio gospodin Jojić, pitao me je za vozove, Beovozove prema Pančevu, da će ta pruga koja ulazi u ruski kredit, da ga tako nazovem, biti realizovana u narednih godinu dana i da će elektrifikacija pruge do Pančeva, odnosno do Vidina biti završena po tom projektu. Dakle, ceo taj koridor vezan za relaciju Beograd – Vršac odnosno Temišvar, koji se nalazi na okosnici kod Koridora 11 ulazi i realizaciju u narednih godinu i po dana. Neće biti sigurno probijanje rokova. Dinamika je vrlo realna. Poslovi nisu teški, tunela nema i teških objekata i to će biti ostvareno. Ono što je meni mnogo važno, vi ste lepo rekli za ova odmarališta i ja sam danas intervenisao, i meni je drago da je gospodin Jojić i to pitanje postavio, da se vratim na ovo o čemu vi sada govorite, za južni Banat. Naravno da Banat sam po sebi treba da predstavlja, i to su italijanski vlasnici preduzeća koja su sada trenutno u Rumuniji već dali izjavu, posebno opštini u Vršcu i Pančevu, da je to regionna koji se spremaju da intervenišu. Upravo zbog toga italijanska vlada je finansirala izgradnju fizibiliti studije o tome koliko je barska pruga, dakle pruga od Bara do Beograda, sposobna da primi sve one terete koje bi iz Italije, znači, Bari-Bar-Beograd-Vršac, išla ka Rumuniji. Italijanska vlada je tu studiju finansirala, a sada pregovaramo sa Italijanima da uđu i u realizaciju tog projekta. Prema tome, ovo što ste rekli, sigurno južni Banat neće biti na repu događaja, a pretpostavljam da predsednik Vlade razume moju želju, pošto šetam po koridorima, imam strašnu kondiciju, da još dva mandata dobijem da bi ovaj posao završili. Zahvaljujem. Izvinjavam se na maloj šali.
Zahvaljujem, gospodine Mrkonjiću. Gospodin Srđan Miković.
Mnogo sam stvari nabrojao odjednom, pa moguće je da nešto i zaboravimo, ali u svakom slučaju završetak obilaznice oko Beograda, a uvek kao lokalpatriota kažem oko Beograda i oko Pančeva, znači, sa jedne strane zatvaranje tog kružnog puta u profilu auto-puta i mostom Borča – Zemun, ali i mostom Vinča – Starčevo smatram da je jako važno, naročito što u određenim planovima stoji to kao drumsko-železnički most. To pretpostavlja da bi realizacijom toga moglo da se realizuje da svi opasni tereti koji se proizvode u Južnoj industrijskoj zoni u Pančevu, u petrohemijskom kompleksu, neće više realizacijom toga na zapad ići kroz Pančevo i kroz Beograd, nego bi mogli da idu okolo, van gusto naseljenih mesta. To bi smanjilo rizike u transportu, a smatram da je izuzetno važno imati još jednu alternativnu saobraćajnicu, naročito imajući u vidu gustinu saobraćaja.
Ministar Mrkonjić.
Mislim da je gospodin Miković tačno rekao. Pretrčao sam preko toga, jer sam juče o tome govorio. Obilaznica oko Beograda ne ide do Bubanj Potoka, on ide za Koridor 10 do Bubanj Potok, nastavlja dalje i železnički put od Bubanj Potoka, pored Vinče, preko mosta ka Pančevu, jer to je deo Koridora 11 koji je vezan za Rumuniju u našem prioritetu. Dakle, tu ste potpuno u pravu. Nismo zaboravili, pripremamo se da u narednom periodu i to realizujemo. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Pošto više niko ne želi da postavi poslaničko pitanje, odnosno pošto je sada 19.00 časova, završavamo današnji deo sednice u kojem narodni poslanici postavljaju poslanička pitanja članovima Vlade. Zahvaljujem premijeru, svim ministrima, a mi nastavljamo sa radom po dnevnom redu sednice koja je u toku. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2010. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA IZMENE I DOPUNE FINANSIJSKIH PLANOVA ZA 2010. GODINU (pojedinosti) Rečeno mi je da je sednica prekinuta u delu kada je gospodin Krasić tražio reč. Da li želite reč, gospodine Krasiću? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Tabaković.
Gospodin Mašić nije tu trenutno. Bio je dogovor da će biti određena pauza kako bi izašli predstavnici Vlade.
Poslanici mole da dam pauzu u trajanju od pet minuta. Za pet minuta počinjemo sa radom. [[Posle pauze – 19.05]] Dame i gospodo narodni poslanici. Gospodin Kasalović ima reč. Ministarka je u zgradi, dolazi svakog momenta, a gospođa Stojiljković nam je tu. Izvolite, imate reč.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, Socijalistička partija Srbije i Jedinstvena Srbija u načelu su podržale Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu, ceneći potrebu da se rebalansom budžeta pre svega ostvari jedna refleksija predmetno-ekonomske situacije i da se u uslovima svetske ekonomske krize javna potrošnja svede u prihvatljivu meru. Naravno, podržali smo i predviđene mere štednje, mere zamrzavanja koje ostaju i dalje na snazi ovim rebalansom budžeta, ali ono što je za nas bilo najbitnije, opredeljujuće, jeste, pre svega jedna odrednica ovog rebalansa u smislu njegove sociorazvojne kategorije i izdvajanja koja su opredeljena za zaštitu socijalno najugroženijih, za dečiju zaštitu, za nas su vrlo bitna i značajna u ovim uslovima, i uslov da se ovim rebalansom obezbedi nesmetano i redovno isplaćivanje penzija, kao i jednokratne pomoći. Prepoznali smo opredeljenje Vlade da podrži i napore Ministarstva unutrašnjih poslova, pre svega pripadnike koji su požrtvovanim radom često i svoje živote izlagali riziku u borbi protiv korupcije i kriminala i naravno da želimo da podržimo rebalans koji opredeljuje dodatnih milijardu dinara kako bi se pospešio materijalno položaj i standard pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova. Svakako mi smo svesni da ovaj rebalans budžeta nije ono što može da zadovolji sve potrebe, ali u ovoj objektivnoj situaciji on to pokušava i na najbolji način možda i čini. Ono što smo mi pokušali i našim amandmanima predložili Vladi, nagovestili smo i u načelnoj raspravi, i svi govornici Socijalističke partije Srbije pre svega su istakli da ono sa čim se mi nismo složili odmah, jeste da ne možemo predviđena sredstva od 890 miliona dinara dodatnih za obrazovanje smatrati da su to sredstva sa kojim možemo zaključiti da je obrazovanje na ovaj način iskazano kao prioritet. Ceneći značaj i u duhu dobre rasprave mi smo u tom smislu povukli amandman kojim smo tražili dodatna sredstva za Ministarstvo prosvete, odnosno za obrazovanje, ali nismo uvereni i dalje ostajemo pri stavu da su ta sredstva nedovoljna. Pre svega, u ovako malom obimu sredstava su nedovoljna za investiranje, ali svakako i ovaj deo dovodi u pitanje normalno funkcionisanje Ministarstva prosvete. Naravno da obrazovanje treba da bude prioritet i vrlo značajna oblast u našem društvu i treba mnogo više sredstava izdvojiti kako bi se investiralo i u objekte, i usavršavanje, i u studentski standard, i u materijalni položaj ljudi koji rade u obrazovanju. To sve u ovom trenutku čini nam se nije na zadovoljavajućem nivou. Nadam se da će Ministarstvo finansija shvatiti dobru nameru i želju poslanika Socijalističke partije Srbije i Jedinstvene Srbije da konstruktivnim predlozima ukažu na potrebu da se u obrazovanje što više uloži, a da će svakako iznaći napor da Ministarstvu prosvete obezbedi potrebna sredstva za krajnje praktično funkcionisanje u 2010. godini, jer u ovom slučaju potrebno je obezbediti sredstva i za plate i za otpremnine, i to je jednostavno domen praktičnog već funkcionisanja. Očekujem da Ministarstvo finansija u kontaktu i sa nadležnim Ministarstvom prosvete iznađe način i mogućnost da Ministarstvo prosvete do kraja 2010. godine može da funkcioniše i obavi sve ono što je želelo i planiralo u toku 2010. godine, a Socijalistička partija Srbije i Jedinstvena Srbija svakako će podržati Predlog rebalansa budžeta, u nadi da će ovim konstruktivnim predlozima doprineti da on bude još bolji i da saradnja u narednom periodu bude još bolja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Kasaloviću. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite, gospodine Poskurica.
Dakle, ako pažljivo pogledamo obrazloženje ovog predloga izmene Zakona o rebalansu budžeta i ekonomske pokazatelje koje su očito vodili ministarku da nam izađe sa ovakvim predlogom, vidimo da postoji relativno uspešni pokušaj da nam se stanje realnosti u Srbiji prikaže povoljnijim nego što se to očekivalo u jeku krize. Istina, vrlo često su bili sasvim različiti komentari u dva ministarska vrlo bitna sektora, ministra Dinikića i ministarke Dragutinović, da su o veoma bitnim pitanjima koja se tiču posredno ili neposredno ovog o čemu večeras govorimo, potpuno različite, disonantne tonove iznosili. To ne samo da je zbunjivalo našu javnost, nego može da nam s pravom dovodi podupit podatke koje smo ovde dobili. Činjenica da je, recimo, industrijska proizvodnja veća za 4,4%, a istovremeno građevinski sektor, koji je koliko prošle godine bio nosilac okosnice razvoja, na njega se najviše polagalo, za 20% je niži nego što je to bilo predviđeno, da je turizam podbacio za 10%, direktne investicije za duplo više, uz činjenicu da zaista ono čega se tiče ovaj amandman postoji ekstremna zaduženost države i to, ako se pažljivije gleda, taksativno pobrojano jako veliki broj stavki i veliki broj finansijskih institucija, gde smo se zadužili čak sa rokom otplate 2040. i neke godine. Neke su već pri kraju otplate, neke će rate za otplatu krenuti narednih godina. Možemo videti da ovih trenutno 12 milijardi evra, skoro bezmalo 12 milijardi evra, a veći su za 15% nego prošle godine, možemo samo steći približnu sliku kako će to izgledati narednih godina. Šta je zauzvrat Srbija koja je prodala sve, i gde prihod od prodaje izgleda ne iznosi ni trećinu od trenutnog našeg duga koji se ovde iskazao u rebalansu budžeta, jasno nam je svima. Tako da ovaj intervencionistički potez ministarke, odnosno Vlade da sačuva makar socijalni mir, ne može dati nikakvo realno opravdanje ili realnu nadu našim građanima. Zaista smo suočeni sa činjenicom da veliki broj investicije koje krediti, otplate koje država mora da uradi, pokrivaju, jesu u toku ili pri kraju, pa se ne vidi boljitak, možda čak ni u Srbijagasu, ni u putevima, ni u školama, ni u zdravstvu niti u vraćanju dugova prema poljoprivrednim proizvođačima i nadomeštanju njihovih penzija, niti efikasno nadomeštanje devizne štednje itd. Razni su osnovi korišćenja da se krediti uzmu. Sada vidimo da sve to stoji na staklenim nogama. Jedino je izvesna prezaduženost države. Vidimo da u rebalansu budžeta neće biti, ili bar nema naznaka da će biti bolje i za jednu najvitalniju tačku koja trenutno nekako ostaje u senci svega, najvitalniji problem, problem protesta studenata zato što ne mogu da upišu master studije. To će možda biti predmet moje diskusije po narednom amandmanu o kojem budem govorio. Strašno je da je već neko doneo odluku koliko se može školovati i postati diplomiranim, odnosno postati masterom. Ko je to i gde odlučio, i proporciju u Vladi, ali s kojim predračunom i kojom logikom, kojom statistikom, kojim temeljnim sadržajem, kojim temeljnim otklonom da Srbiji treba da Beograd dobije 2600 mastera, a Kragujevac 211 mastera? Ko je ispolarizovao tu decu, te studente? Zašto im niste rekli kada ste donosili taj zakon, da ovaj zakon kojim donosite reformu obrazovanja znači istovremeno reformu potrebe Srbije za visokoobrazovanim kadrom. Na silu ćete isterati da neki postanu bečelori, da budu nepotpuno diplomirani studenti sa tri godine studija, da budu nekvalifikovani. Istovremeno država proklamuje cilj ili registruje javno osećaj potrebe da treba da uradi više na visokom obrazovanju kadrova, jer ih nema ni 8% vizavi evropskog proseka koji očigledno nećemo dostići ni za narednih 50 godina, ako se ovako nastavi. Budžet neće rešiti, sem socijalnih gorućih problema, za šta se svako od nas slaže, da kad dođe do kraja, moramo to rešiti i neće rešiti druge bitne probleme. Zaduženi smo i suviše dugo i i suviše mnogo. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milan Lapčević. Gospodin Milan Lapčević želi reč. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministar, predložili smo u članu 3. da se u delu B pod rednim brojem dva tačka 5) briše, kao i tačka 1), pod rednim brojem tri iz sledećih razloga. U ovom delu se govori o kreditnim zaduženjima Republike Srbije. Obraćam se gospođi ministar, ali ona nije tu. U zgradi je. Dobro, ona ovo verovatno prati putem prenosa. Odlično. Ne znam kako možemo da radimo bez predstavnika Vlade, ali verujem u vaše obećanje da će se ona pojaviti i da će nam odgovoriti na sve što je pitam. (Predsednik: Ministarka jeste u zgradi. Doći će za koji minut, gospođa Stojiljković je tu, prati vas i preneće joj sve što budete govorili. Molim vas, izvolite.) Gospođo Stojiljković, molim vas da me pratite i da prenesete sve gospođi ministar. Predložili smo da se kreditno zaduženje od 21 miliona i 600 hiljada evra obustavi iz sledećih razloga. Republika Srbija će se zadužiti kod međunarodnih kreditnih institucija za ovu sumu novca da bi se, kako kaže projekat, poboljšalo istraživanje i razvoj u javnom sektoru, misleći da se taj novac uloži u obnavljanje naučnih potencijala, opremanja laboratorije itd. Međutim, gledajući sam projekat i njegove komponente, dobar deo tih komponenti, skoro 60-70% se odnosi na zgrade i objekte. Uzećemo 20 miliona evra da kao poboljšamo nauku i stvorimo preduslove da se srpska inteligencija i oni mladi ljudi koji završavaju fakultete bave naukom u boljim uslovima, a to će se uglavnom potrošiti na adaptacije zgrada, na stambene zgrade i na izgradnje parkova. Ovo zaista nije dobro rešenje, da Srbija pored ovolikih zgrada koje propadaju i ovolikih fabričkih kapaciteta koji mogu biti preuređeni za, ako nemamo dovoljno prostora, mislim da to nije slučaj da nemamo baš dovoljno prostora da se ljudi bave naukom, već da treba mnogo više investirati u opremu za bavljenje naukom i tako omogućiti našim ljudima da ne odlaze u inostranstvo da bi ostvarili svoje želje i namere da se bave naučnim i istraživačkim poslovima, i da na taj način, pomognu i svojoj zemlji, već da taj novac uloži u opremu, a ne u adaptiranje i pravljenje zgrada. Mislimo da je to apsolutno nepotrebno. Jedini resurs koji ova zemlja ima kao kvalitet jesu ljudi. Jedini resurs koji može da napravi novu vrednost jesu ljudi. Treba ulagati u ljude, ne u zgrade, ne umrtviti kapital i zbog toga se ne zaduživati. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Gospodin Đurić želi reč. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, kolega Popović i ja smo podneli amandman na član 3. Predloga zakona, gde u članu 3, pod rednim brojem pet, tačka 3.1 se briše. Naime, ovde se radi o davanju garancija Republike Srbije za Rudarsko-topioničarski basen Bor i mi smatramo da država ne treba da se bavi preduzetničkim poslovima, jer se do sada više puta pokazala kao loš investitor. Potpuno smo svesni značaja Rudarsko-topioničarskog basena Bor i značaja da rudnici i topionica rade. U našem programu razvoja – Srbija do 2015. godine, detaljno smo razradili program restrukturiranja tog basena, da bi država sprovela proces restrukturiranja i da pronađe strateškog partnera za Rudarsko-topioničarski basen. U tom postupku restrukturiranja je neophodno napraviti atraktivnim to preduzeće i ponuditi ga privatnim investitorima i kao takvog ga prodati, da privatni investitori i dalje ulažu u njegov razvoj, a ne da se država bavi preduzetničkim poslovima. Naravno da zainteresovanih kupaca i strateških partnera za basen Bor ima. To se pokazalo u tri navrata, međutim, oni su zbog neadekvatnog odnosa Vlade prema njima do sada odustali. U tom smislu smo mi podneli ovaj amandman i pozivam vas da ga još jednom razmotrite i prihvatite.
Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Gospodin Pejčić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, pozdravio bih i gospođu ministra, ali je nema. Recite mi samo, ona je tu virtualno, verovatno, pojaviće se. Poslanička grupa Demokratska stranka Srbije je podnela negde oko 15 amandmana. Vlada i ministar nisu prihvatili nijedan amandman. Malopre je govorila o tome kako dolazi u Skupštinu sa predrasudom da svi poslanici glasaju za zakone koje predloži ministarka. Nudimo joj jedan politički dogovor, neka prihvati sve naše amandmane i poslanička grupa DSS će glasati za ovaj rebalans, pošto je politika stvar kompromisa. Očekujemo ministarku da dođe i da prihvati ovu našu ponudu. Moj kolega Jovan Palalić i ja smo podneli amandman na član 3. Radi se o garanciji Republike Srbije u vezi kredita jedinog avioprevoznika u Srbiji, a to je JAT, da preuzme kredit od "Sosijete Ženeral" banke i "Uni Kredit" banke za revitalizaciju ove kompanije. Imali smo prilike da ovo naše aviopreduzeće prodamo još u prethodnom periodu, kada su kandidati za kupovinu tog preduzeća bili, pre svega, "Aeroflot" iz Rusije i "Er Indija ", međutim, neko u Vladi nije hteo u tom trenutku da proda JAT, nije hteo da proda taj naš resurs. Sada Vlada garantuje, pruža garanciju istom tom preduzeću da revitalizuje svoju flotu, kako bi se prodala nekom trećem preduzeću. To je, pretpostavljamo, "Turkiš erlajns". Tursku smo pustili u Raškoj, verovatno ćemo joj dati i taj naš vazdušni prostor. Žao mi je što gospođa ministarka nije ovde. Nadam se da smo dovoljno argumentovano ubedili i Vladu, a i ministarku da prihvati ovaj naš amandman. Zahvaljujem.
Poslanik Srđan Milivojević ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ali pre svega poštovani građani Srbije, dakle, ne mogu da prihvatim da bi prodaja JAT predstavljala prodaju vazdušnog prostora Republike Srbije. Vazdušni prostor je vazdušni prostor Republike Srbije, a JAT je Jugoslovenski aviotransport, odnosno avio-prevoznik. To jedno sa drugim nema mnogo veze ni logike. Prodaja avio-prevoznika je poželjna ako će se naći dobar strateški partner i ako vi znate da će neko unapred da ga kupi i ako unapred licitirate ovoga trenutka da će neko iz Turske kupiti JAT, verovatno imate neka saznanja koja ima Vlada u senci. Vlada Republike Srbije ovoga trenutka takva saznanja nema. Da li to govori o radu Vlade Republike Srbije? Ne. To više govori o vama, nego o radu Vlade Republike Srbije, jer nameru da prodate vazdušni prostor, to ste kazali vi, a nije kazao niko iz vladajuće većine i niko iz Vlade Republike Srbije. Dakle, još jedanput podvlačim, kao što prodaja NIS, Naftne industrije Srbije, nije značila da smo mi prodali Republiku Srbiju Rusima, nego smo prodali NIS, tako i prodaja JAT ne znači da prodajemo komad teritorije Republike Srbije ili vazdušni prostor Republike Srbije, već samo prodajemo avio-prevoznika.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Dejanović, malo ću da proširim ovaj amandman, pošto ima puno amandmana na član 3, a tiče se produženja i stanja duga Republike Srbije, pa neću samo da pričam o ovome što se konkretno odnosi, da bi jednostavno upotpunio vreme za sve amandmane povodom ovog člana. Dobro je što Zakon o budžetskom sistemu nalaže da sastavni deo budžeta bude i zaduženje garancije i stanje duga. To nekada nije bio slučaj. Ali, šta smo dobili ovakvim statističkim prikazom? Dobili smo jedan budžet koji predstavlja statistiku politike Vlade Republike Srbije. Onda vidimo da se jednostavno ova vlada ne snalazi u datim okolnostima, ali moram da proširim to na sve vlade od 2001. godine. Šta je karakteristika tih vlada i tih budžeta? Karakteristika je, gospođo Stojiljković, da još uvek nemamo završne račune za 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, neću da vas prozivam za 2009. godinu, ali znate, zapljusnula nas je demokratija i dobili smo novi demokratski standard, da demokratska vlast ne podnosi račun šta je i kako je radila. To se nikada nije desilo od 1940. i neke godine naovamo. Ako je to demokratski standard, u redu, samo kažite. Ali, moramo da znamo da onda to nije u skladu sa Ustavom i sa Zakonom o budžetskom sistemu. Kada se ne podnosi takav jedan izveštaj za taj niz godina, onda moramo da napravimo jednu retrospektivu, da vidimo šta je to, u stvari, za ovih nekoliko godina urađeno. Onda dolazimo do jednog zaključka da u tom strmoglavom putu prema EU, koja bi trebalo da ima definiciju države blagostanja, kod nas se primenilo nešto što Evropa nije baš mnogo prihvatila,a to je taj vašingtonski konsenzus, a on znači privatizacija, znači unutrašnja i spoljna liberalizacija, znači po svaku cenu obezbediti stabilnost kursa i cena i znači uravnoteženje budžeta. To u našim uslovima u Srbiji značilo je sledeće – prodaj, potroši i onda se zaduži. Takoje narastao ovaj dug i ovaj dug svake godine ima sve više i više da raste, iz jednog prostog razloga što svi mogući pozitivni efekti od ovih procesa pojavili su se kao negativni efekti. Od privatizacije imamo suštinski štetu jer nije došlo do porasta zaposlenosti, niti do rasta BDP, niti je došlo do osvajanja nekih tržišta, već naprotiv, statistika koju Vlada saopštava i u okviru ovog obrazloženja ovog zakona je sasvim nešto suprotno. Znači, mi imamo konstantno rast nezaposlenosti, imamo konstantno pad fizičkog obima proizvodnje, imamo konstantno smanjivanje socijalnih transfera i mi već u kontinuitetu imamo negativne trendove. Recimo, kod doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje 2008. godine pad je bio 0,01%, prošle godine je bilo 3,3%, ove godine ko zna koliki će biti pad po osnovu uplaćenih doprinosa. Naravno, javlja se velika rupa u javnim finansijama, da bi se obezbedila ta sredstva. Onda se ide na strahovito zaduženje, a da pri tom ne znamo zašto se zadužujemo. Onda u rebalansu budžeta vidimo različite stavke koje se pomeraju i onda dolazimo do zaključka da nisu sva naša zaduženja pokrivena samo ovim investicionim radovima, poput koridora, itd, nego imamo i ona tekuća zaduženja zbog problema sa tekućim finansiranjem budžeta, ali imamo i prikriveno finansiranje nekih stvari koje uopšte ne mogu da budu trošak. To je ta preglomazna administracija, koja je samo veliki trošak. Kod nas je došlo do porasta broja zaposlenih u državnoj službi i u javnom sektoru, do smanjenja broja zaposlenih u privredi. Onda se postavlja pitanje – šta radimo? Stičem utisak da ono što je obrazac za srednju Evropu, a nešto što je krenulo još 1870. godine, kada se Bizmark suprotstavljao socijaldemokratiji i socijalistima, pa preko Velike Britanije, Zakona o sirotinji, pa preko Vajmarske republike, pa 1930. godine, nešto što je Kejnz izmislio ili podsetio, kod nas za krizne periode se pogrešno tumači. Nekada je to bila politika javnih radova. Te reči kada se kažu, onda to stvara neku negativnu asocijaciju, ali ono se zasniva pre svega na velikom povećanju javne potrošnje kojom se utiče na porast zaposlenosti, ali se istovremeno i smanjuju porezi. Kod nas se ne smanjuju porezi, povećava se zaduživanje, a ne povećava se zaposlenost. Ako zaduživanje nije u funkciji obezbeđenja novih radnih mesta, zapošljavanja, onda se džabe zadužujemo, onda ste zaboravili na osnovnu definiciju jedne socijalne države. Svaka država mora da se odlikuje nekim stepenom socijalne pravde. Kako to izgleda? Vidite, da nema socijalnih transfera, recimo, u Švedskoj, ona se računa kao da je najdalje došla u tom pogledu, da nema tih socijalnih transfera, onda bi stepen siromaštva bio 23,7%. Zato što se javlja socijalna država, kod njih je siromaštvo 5,8%. U Holandiji, sa 22,1%, zahvaljujući socijalnim transferima, dolazi se na 7,3% siromaštva. Šta se kod nas dešava? Kod nas je unakažen i statistički pogled na siromaštvo, a ono što ide kao socijalni transfer, dovoljno je samo pomenuti penzije, dve godine se ne usklađuju. Da li su se smanjili porezi kod nas? Nisu. Zato što nisu, pretežno se ide u sivu ekonomiju. Znači, ova država ne raspolaže instrumentima kojima može da vodi jednu uravnoteženu politiku. Sada da vam pričam o standardima deficita, duga, itd, to je stvarno besmisleno. Zašto besmisleno? Citirao bih Mirka Cvetkovića, mi smo statistički izašli iz krize, ali neka ode u neko selo pa neka objavi te epohalne statističke rezultate. Nemojte tako da radite. Tako se ne radi, a kao rezultat takvog vođenja države imamo ovu situaciju da se na mig iz inostranstva svega odričemo, odričemo se carina, svega, samo da bi se dodvorili nekome, jer navodno, sada smo u fazi kada ćemo da budemo u mogućnosti da koristimo pretpristupne fondove, 35 do 40% tih sredstava neće ni da dođe u ovu zemlju, a dug će ostati onima koji žive u ovoj zemlji. Kakve koristi imamo? Vidite li od čega je napravljena ova Narodna skupština, samo se šetaju neke mladalačke delegacije, seminari, to bezobrazno ulazi, a zašto? Zato što znaju da iz budžeta ili iz paradržavnih sredstava se finansiraju te njihove aktivnosti i naravno, tako se bezobrazno ponašaju ljudi koji u životu nisu zaradili paru jednu. Teško se zarađuju pare i ne mogu državu da vode samo oni koji znaju kako se troše pare. Valjda državu treba da vode oni koji znaju kako se prave pare, kako se stvara nova vrednost. Na žalost, mi u Vladi nemamo takvih ljudi. U čitavom sistemu vlasti imamo pripravnike, prvo zaposlenje – državni sekretar, prvo zaposlenje – pomoćnik ministra, prvo zaposlenje – načelnik odeljenja. Šta mu je prednost da bude tamo? Zna jezike, tušira se tri puta dnevno itd. O čemu pričate, ljudi? Okrenite se malo i pogledajte kakva je Srbija. Od tih vaših epohalnih rezultata, rebusa, upitnika, to više nikoga ne interesuje, i da li verujete da ljudi nemaju hleba da jedu? Sada može neko da kaže, sada sam zvao telefonom u mom kraju otkupna cena, sve je u redu, sve se plaća, i za mleko, i sve je u redu. To traje samo koliko traje replika, pa onda kada predsednik Republike kaže – jeste problem sa mlekom, onda taj ekspert ućuti. Moramo da se suočimo sa stvarnošću. To je osnovni problem, dakle ovi naši budžeti, rebalansi budžeta, ove naše pozicije u budžetu, jednostavno ne odgovaraju stvarnosti. Gospođa Dragutinović je rekla da je pre dve godine prvi put branila budžet ovde i naravno, isto se smeškala kao što se smeška i sada, nije verovala šta će da se dešava. Naravno, onda krene sa nekim teoretskim razglabanjem, a to nikoga ne interesuje, apsolutno nikoga i niko ne želi da razglaba ovde. Budžet je jedna životna stvar. Nažalost, u ovim papirima što ste nam dali izgubio se čovek, običan čovek se izgubio, ne vidite ga, a da vam ja skrenem pažnju, unutrašnji dugovi narastaju, strašno narastaju. Država je tu jedan od najvećih dužnika, da znate, i u pogledu socijalnih davanja prema građanima i ona pokreće lanac uzajamnog dugovanja. Vidite, zbog one zgrade u Nemanjinoj 9, nekoliko stotina građevinskih preduzeća ne može da radi, ima dva-tri izvođača, i 50 podizvođača, pa čak ima nekih ljudi koji su u Vladi rođaci sa tim podizvođačima i oni se hvataju za glavu, kažu, veliki dug, pa dobro, hoće li to da bude na sednici Vlade, preusmeravanje sredstava sa jedne pozicije da se isplati, a oni kažu – neće. Zašto? Zavisi, kažu, od jednog čoveka. Čekajte, molim vas, kako onda hoćete da naplatimo porez, doprinose od nekoga, jer ako država može da kaže, nismo platili grejanje zato što nemamo para, to isto može da kaže i građanin koji nema para da plati struju ili neku drugu obavezu. Građani su prezaduženi. Pogledajte malo poslovanja ovih kuća koje se bave lizingom, pogledajte šta se vraća, šta se otima. Neću sada da vam citiram vaše podatke o platnom bilansu, ni vaše podatke o spoljnotrgovinskom deficitu, a on je sada već na četiri milijarde evra. Ovde se priča o epohalnim očekivanjima da ćemo izvozom da rešimo pitanje naše ekonomije. Šta biste to da izvezemo? Malopre je bio Boža, verovatno je hteo da izvozi Piroćance, šta drugo da se izvozi? Malopre pitali Mirka Cvetkovića, a on kaže u sledećem periodu zaposlićemo 400.000. Daj, vrati ovih 250.000 što ste otpustili, ali ne, oni ovih 400.000 novih. Čekajte, ljudi, postoji neki pres-kliping, postoji stenogram da vas neko podseti šta ste pričali i šta ste radili. Situacija je stvarno ozbiljna, a po smehu i po reakcijama, izgleda da mi imamo ljude na vlasti koji ne mogu ozbiljno da sagledaju situaciju u kojoj se nalazi Srbija i srpski narod. Hvala.
Reč ima poslanik Srđan Milivojević.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj rebalans budžeta nam na neki način pokazuje i oslikava, ne samo efekte svetske ekonomske krize u Srbiji, već u čitavom svetu, jer kroz ovaj budžet mi možemo sagledati kako se kriza reflektuje i kako ona izgleda u Srbiji i koje su razmere te krize. Neki koji su najglasnije pričali o rebalansu budžeta, neki koji najverovatnije grde ekonomsku krizu Vlade, neki koji najglasnije kukaju nad socijalnom patnjom i sudbinom srpskog naroda i države Srbije, u stvari kroz kritiku ovog budžeta predlažu jedno jedino rešenje za izlazak iz krize, a to je njihov povratak na vlast. Oni prosto kažu građanima – samo vi glasajte za nas, samo nam dajte šansu i mogućnost i sve ćemo mi probleme rešiti. Kada kažemo – građani Srbije, mi takvi kakvi smo u opoziciji, mi tada mislimo o novčaniku građana Srbije. Mi kada kažemo građani Srbije, mi mislimo kako ćemo ponovo zasesti u fotelje državnih preduzeća i kako ćemo ponovo tu o trošku države Srbije plaćati štampanje knjiga, poslovne ručkove. Neki su, znate, kada su upravljali ovom zemljom, a pogotovu njenim javnim preduzećima i kada su bili ministri, zvali – kaznena ekspedicija, jer posle u kaznenim ekspedicijama u nekim mestima negde nešto ostane i u nekim javnim preduzećima nešto ostane. Posle tih koji su najglasniji danas i koji najglasnije kukaju, ništa ostalo nije, sem enormnih dugova, milionskih zloupotreba, pljačke, otimačine, svega što je bilo državno, narodno, što je bilo opšte dobro, to je pretvoreno u lično dobro. Građani Srbije, legitimno pravo svakoga je da na političkoj sceni Srbije proba da se socijalnom demagogijom dodvori biračima. Ako neko misli u ovoj sali da neko iz Vlade Republike Srbije ne zna razmere krize, da neko ko sedi ovde u vladajućoj većini nije svestan toga kako građani žive, taj se ruga samom sebi, a ne građanima Srbije i nama. Mi ne živimo ni u Pakistanu, ni u Moskvi, ni u Tokiju, već u gradovima Srbije odakle dolazimo svakoga dana i svakog dana se srećemo sa građanima. Kada predlažemo rebalans budžeta, mi sagledavamo šta možemo, kako i gde pravilno rasporediti i raspodeliti da bi te efekte krize, pre svega, osećali najbogatiji, pa tek onda najsiromašniji. Naravno da krizu uvek osećaju najsiromašniji, pa tek onda najbogatiji, ali naravno da kada neko vodi odgovornu socijalnu politiku, on se trudi da sa deset prstiju začepi stotinu rupa i nekada je to nemoguća misija i nekada uvek neko ostane uskraćen. Voleo bih, znate, da mi ovde posluže kačamak i žutu proju, a ja da kažem, hoću princes-krofne, ali nema, jer ovde imamo ono što imamo i to što imamo možemo podeliti onako kako delimo. Hajde kada ste toliko pametni i dobri, evo da vam dam ovaj prazan papir, pa da kažem, dajte vaš predlog budžeta, i šta ćete mi vratiti? Isti takav prazan papir, jer tabula raza, to je politika demagogije. Nema tu.. (Željko Tomić: Replika.) Znači, zaista ne razumem zašto protestujete. Zaista ne razumem, dajte bolji predlog budžeta, ne, vi samo dajete kritiku budžeta. Uostalom, prepuna je Srbija onih političara koji stalno kukaju dajte nam šanse, stvorite nam uslove, dajte nam mogućnosti, pa ćete videti šta znamo, možemo, koliko umemo, koliko hoćemo. U stvari najbolje izgledaju tada, dok se tako izražavaju, tako dodvoravaju biračima. Inače, bolji uslovi i šanse samo ih kompromituju, jer ti isti koji su imali prilike da budu na vlasti, u mnogo bolja i srećnija vremena kada nije bilo svetske ekonomske krize, nisu pokazali da išta drugo znaju sem da troše sopstveni novac i novac građana Srbije i novac iz budžeta Republike Srbije da bi opstali na vlasti. Ne za opšte dobro, nego zarad opstanka na vlasti. Razlika između nas i njih je u tome što mi danas imamo zaista tešku ekonomsku krizu, ne kao izgovor i kao opravdanje već kao stvarno i činjenično stanje koje i te kako otežava, pre svega život običnih ljudi, pa tek onda funkcionisanje Vlade i funkcionisanje drugih institucija ove zemlje. S druge strane, kada su neki drugi u ovoj sali koji danas, kažem najglasnije kukaju nad sudbinom Srbije i nad ekonomskom situacijom, bili na vlasti, čitav svet je uživao u blagostanju, a kriza je bila samo kod nas i oni su bili generatori krize. Oni su bili ti koji su krizu stvarali i podsticali, jer samo su u vremena krize znali da opstanu na vlasti suviše kratko, ali su bili na vlasti. E, sad kako neko misli da može da napravi ekonomsko blagostanje u mnogo težim okolnostima danas, nego što su to okolnosti kad je bio na vlasti? Kako neko ko je u opštem blagostanju proizveo enormnu ekonomsku krizu, danas misli da sa tim znanjem, tim sposobnostima i tim mogućnostima može bolje da upravlja ovom zemljom? Pa nikako. I toga su svesni i oni. Zato samo sede i kritikuju ali ništa ne predlažu. Nikada nikakvog predloga, samo kritika. Ništa ne valja, sve je propalo. Sve se raspalo. Tu postoji jedno životno iskustvo, koje treba podeliti sa građanima Srbije. Kad čujete te što samo kukaju i nariču i kažu da ništa ne valja, građani Srbije, od njih se ničemu ne nadajte u životu, samo tako možete dobiti više, ako glasate eventualno za njih. Ako ništa ne očekujete od njih, ništa nećete ni dobiti. Pa ćete se prijatno iznenaditi ako mrvicu nečega dobijete, ali vaša mrvica, biće njihova gromada. Njihova stena. Nažalost, ta stena pritiska danas budžet Republike Srbije i pritiska novčanik svakog građanina ove zemlje. To su ostaci sa kojima se mi suočavamo. Kada kažemo da ima danas ljudi koji će uvek raditi i misliti kao i do sada,moramo znati da će oni uvek i biti tamo gde i do sada, u opoziciji, jer njih u stvari ne zanima preuzimanje odgovornosti. Njih samo zanima kritika. Jedino što ih zanima kada kritikuju i jedno rešenje za izlazak iz krize je da kažu – mi smo alternativa, glasajte za nas. Glasajte za nas, mi ćemo rešiti sve probleme, mi znamo da preuzmemo brigu o svim problemima tako što ćemo te probleme ne smanjiti nego uvećati, jer svi znamo kako je izgledalo vršenje vlasti kad su ti koji sebe nameću kao alternativa bili u prilici da rešavaju probleme. Dakle, neke ljude ne treba odvikavati od duvana, jer prizivanje nesreće je mnogo veći porok nego što je duvan kod nas. Zahvaljujem.
Dvojica poslanika reklamirali su povredu Poslovnika, gospodin Pejčić i Tomić. Ko će prvi? Izvolite, gospodin Tomić.
Gospođo predsednice, gospođo Đukić Dejanović, vi ste morali da reagujete kada je po članu 107. povređeno dostojanstvo kada je upotrebljen pojam "tabula raza" u kontekstu u kojem je upotrebljen, Jer to je predstavljalo zaista uvredu, što mi pruža priliku da odgovorim na ono što je rečeno od prethodnog govornika gospodina Milivojevića. Ko ovde predlaže i ko se pokazao na delu, to smo već imali priliku da vidimo. Od 2004. do 2008. godine prilikom predsednikovanja vladom Vojislava Koštunice, a i sada, imamo ekonomski program koji je za klasu jači i bolji od ekonomskog programa ove vlade. U nedelju vas pozivam, gospodine Milivojeviću, u "Ekspo-centar" gde ćete da vidite program za 21 grad u Srbiji koji predlaže DSS, tako da je potpuno neistina da niko ništa ne predlaže. Druga stvar, drago mi je da se jedan vladajući poslanik pokazao potpunom opozicijom prema predsedniku Borisu Tadiću, od gospodina Milivojevića smo čuli da su poslanici vladajuće koalicije i te kako svesni u kakvoj krizi žive i da svi moramo da je podelimo ravnomerno, ali ću ga podsetiti na reči predsednika Republike i predsednika njegove stranke, koji je rekao da je kriza naša šansa, razvojna šansa za Srbiju. E, pa vi tu šansu po svemu sudeći niste iskoristili, jer kako i samikažete vreme je teško i nije sada lepo samo kritikovati nego treba nešto i predlagati. Mi smo predlagali, mi predlažemo, a vi se u opozitu direktno sa svojim predsednikom, govorite potpuno suprotne stvari. Meni je potpuno drago da čujem, jer goru vlast ne pamti ova Srbija. Hvala vam.
Gospodin Pejčić po Poslovniku.
Javljam se po članu 27. gde je trebalo da vi reagujete na izlaganje gospodina Milivojevića kad je rekao tabula raza, misleći na nas poslanike. Podsetio bih gospodina Milivojevića u onom periodu kad je na vlasti bila DS do 2003. godine. Taj period Srbija pamti, ali mislim da će brzo i zaboraviti. Sećate se, gospodine Milivojeviću, vaših ministara kad su u to vreme vladali Srbijom i kad su bili deo izvršne vlasti, kad su određenim projektima sebi priuštili određena sredstva, a pričam o gospođi Rašeti, koja je bila tada ministar za saobraćaj. Setite se kako je renovirala aerodrom, to je bila vaša članica, pa se setite u tom periodu vašeg ministra, gospodin Đelić je zaradio igrom slučaja devet miliona evra, pa su ga prozvali u tom periodu neke poslaničke grupe vojvodom Meridijan banke, ne znam zbog čega. To je bio period kad je vladala DS. Pretpostavljam da su ove upućene samo vama, gospodine Milivojeviću, jer se na taj način pripremate da budete deo opozicije u budućem periodu.
Gospodine Pejčiću, zapravo sam imala nameru da reagujem, ali vi ste se javili pre mene. Htela bih da zamolim poslanike da se ne obraćaju jedan drugom nego parlamentu. Na član 4. amandman je podnela Vlada, Odbor za finansije je prihvatio amandman…Po Poslovniku?
Zaista sam pogrešno protumačen, prvo ne znam zašto se neko prepoznao u rečenici "tabula raza". S druge strane, reč "tabula raza" izraz je prenet iz Aristotelovog izraza iz "Spisa o duši", gde se kaže da se čovek rađa sa čistom dušom na kojoj ništa nije napisano, i to znači "tabula raza". E, sada šta je vama tu zasmetalo, zaista ne znam. Zašto ste se vi prepoznali iz DSS, a nisam se vama obraćao, takođe ne znam. Tako da je to zaista vaš problem ako ste se vi prepoznali, a ne moj, ali kaže "tabula raza" je znači izraz iz "Spisa o duši" građani Srbije. On kaže da se svaki čovek rađa čiste duše, neukaljane duše, a sve kasnije u njegovom životu biva nadogradnja, bilo sociološka, bilo psihološka. To znaju svi ljudi koji se bave makropsihologijom ili makrosocijologijom i ne vidim tu zaista išta uvredljivo ako se neko rodi čiste duše, božanske duše i uđe čiste duše u politiku. A to kako izgleda grad u kome je DSS bio na vlasti, ja najbolje znam. Dolazim iz Kruševca, zatekli smo grad sa 6,5 miliona evra duga i sad treba da idem u neki "Ekspo-centar" da vidim šta će oni da ponude. Pa, šta će da im ponude? Pa 650 miliona duga, jer 21 grad puta 6,5 miliona, pa puta kamate koje treba da se plate, pa to ne može da plati ni budžet grada Bazela, a kamoli grada Kruševca. Hvala lepo, nemam vremena za gubljenje,neću u "Ekspo-centar".
Gospodin Tomić nije naveo član, baš kao i gospodin Milivojević. Koji ste član naveli? Član 107. Zaista nisam čula [[Aleksandar Pejčić, sa mesta: Javljam se za repliku.]] Molim vas, dajte da se vratimo na temu. Nema osnova za repliku, gospodin Milivojević je samo objasnio kako on doživljava i shvata termin tabula raza i to je apsolutna istina. Nije se obraćao vama. Molim vas, nemojte sa mnom polemisati, nemate pravo na repliku. Na član 4. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ima nešto u čemu se SNS slaže sa nekim strankama vladajućim, a to je da kada je u pitanju Vlada imamo preglomaznu Vladu, da imamo Vladu koja i suviše novca poreskih obveznika troši, da možemo da imamo znatno efikasniju Vladu i da ta vlada sa mnogo manjim brojem ministara, ali i sa mnogo manjim brojem potpredsednika Vlade može isto tako, odnosno nadam se znatno efikasnije nego ova vlada da obavlja posao koji pred nju stavljaju građani Srbije. Dakle, konkretno, SNS je ovim amandmanom nastojala da se Kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije ukine. Mi smo potpuno svesni da Zakonom o ministarstvima jeste predviđen ovaj kabinet, ali mislimo da je prilika da kroz jednu sugestiju, s obzirom da ste već najavili rekonstrukciju Vlade i imate u vidu i mesta potpredsednika Vlade, radi se o nekom iznosu od 41 miliondinara, a isto tako gospodin Đelić je i ministar nauka, ako se ne varam, i tu ima svoj kabinet. Imamo i kancelariju za evropske integracije koja, kako vi tvrdite, radi jako dobro svoj posao. Prema tome, ovaj kabinet potpredsednika je više nego suvišan i nadam se da ćete na ovu sugestiju SNS odgovoriti prilikom rekonstrukcije Vlade i da nećemo imati u sledećem predlogu budžeta. Hvala.
Na član 4. razdele 3, 14, 15, 16, 17, 19. i 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministar, predložio sam da se u raznim razdelima uglavnom na ekonomskim klasifikacijama usluge po ugovoru, putovanja, specijalizovane usluge i slično, umanje određena sredstva, određeni procenat sredstava, a da se sve to sabere i da se stavi u posebnu ekonomsku klasifikaciju kod transfera sredstava lokalnih samouprava, i to negde ukupno u iznosu od šest milijardi i 300 miliona dinara. Lokalne samouprave su krajem 2008. godine pod teretom ekonomske krize najgore prošle u raspodeli sredstava iz državnog budžeta, tako što je vaše ministarstvo predvidelo da za 40% sredstava koja su do tada dobijali transferima lokalne samouprave budu ubuduće smanjeni transferi lokalnim samoupravama. Stanje danas u lokalnim samoupravama širom Srbije je katastrofalno, naročito u onim opštinama koje su male, siromašne, koje nemaju svoju privredu i čiji je standard stanovništva veoma nizak i po tom osnovu ne mogu ni da ostvaruju sopstvene prihode u nekoj značajnijoj meri, već uglavnom zavise od transfera koja dolaze sa državnog nivoa. Ti transferi su umanjivani uglavnom linearno, pa su po tom osnovu najsiromašnije opštine i podnele najveći teret u transferima opština, u transferima sa državnog nivoa, pa je stanje u tim opštinama danas jadno. Investicije iz opštinskih budžeta su praktično potpuno stale. Veliki dugovi za izvedene radove, krediti kojima su opterećene lokalne samouprave i budžeti lokalnih samouprava su današnja svakodnevica u skoro preko 50% opština u Srbiji. Stalna konferencija i gradova i opština je prošlog meseca izašla sa zajedničkim stavom i inicijativom da se u rebalansu budžeta, ali obavezno i u budžetu za narednu godinu transferi lokalnim samoupravama vrate na prethodni nivo i da oni iznose koliko su bili i ranije, iz prostog razloga što je dalji opstanak opština, naročito onih najsiromašnijih, direktno vezan za transfere iz državnog budžeta. U obrazloženju, koje je Vlada dala razmatrajući predloge amandmana,rečeno je – amandman se ne prihvata iz razloga što je suprotan članu 44. Zakona o budžetskom sistemu, kojim je predviđeno da izmena predloga budžeta mora biti u okviru maksimuma deficita utvrđenog u predlogu budžeta Vlade. No to jasno govori da niko nije čitao ovaj predlog amandmana. Niko nije probio budžet, niko nije probio deficit. Dakle, govorim o svom amandmanu. Sve je uklopljeno sa ciframa, koliko je smanjeno na određenim stavkama, toliko je povećano na stavci transfera opština, tako da mi zaista nije jasno kakav vam je ovo odgovor. Ili je to kliše, onako kako neko piše. Ovo je neistinita rečenica, gospođo Dragutinović. Dakle, niko nije probio deficit. Uzmite i saberite sve ono što je skinuto sa pojedinih pozicija, saberite sa onim što je stavljeno na poziciju transfera opštinama, pa ćete videti da sam u pravu. Ono što bih hteo takođe da kažem, ovde se pominje u prethodnim raspravama da je ovaj budžet u stvari odraz krize koja vlada u svetu i da u stvari on ne može da bude bolji i da smo ovim budžetom u stvari raspodelili onoliko koliko imamo i najbolje što se može. Samo bih pitao da li je moguće da je ta ekonomska kriza jedino pogodila Srbe? Pogodila je sve zemlje? Odlično. Kako nas je onda prešišala Bugarska? Kako nas je prešišala Makedonija i Albanija u prosečnim platama? Pogledajte statistiku zvaničnu. Prošlog meseca Srbija ima najnižu platu u Evropi. Bosna i Hercegovina nas je prešla po prosečnim primanjima. Ta Bosna i Hercegovina, u kojoj je rat vladao četiri godine i harao čitavom zemljom, prešišala je Srbiju. Vi ste danas, ne vi direktno, ali vaša Vlada je dovela ovu zemlju, kojom se Miloš Obrenović, dok je upravljao njome, ponosio i izgradio na stočarstvu i na poljoprivredi, a vi ste danas doveli do toga da nemamo da popijemo više mleka nego što proizvedemo. To je tuga. To je jad. Ovakva zemlja, sa ovakvim potencijalima, sa ovakvom poljoprivredom, danas ne može da proizvede dovoljno mleka za sopstvene potrebe. Ima li tužnije vesti? Ima li reči koja može da kaže koliko je nesposobna ova vlast kada se ima u vidu činjenica da danas vlada nestašica mleka u Srbiji? Dakle, apsolutno je nemoguće razmatrati bilo šta na ozbiljnijem nivou, ako se ima ova činjenica u vidu. Predlažem da se ovaj amandman još jednom razmotri i da ga prihvatite, iz prostog razloga što bez transfera većih lokalnim samoupravama one neće moći da funkcionišu u budućem periodu, neće moći da razvijaju svoju infrastrukturu i doći ćemo u onu poziciju koja, nažalost, vlada godinama unazad, da se stanovništvo iz najsiromašnijih opština seli, iz prostog razloga što tamo ne može da nađe posao, što ne može da osnuje svoju porodicu i što u tim opštinama vlada jad i beda. Siromaštvo stanuje uglavnom tamo gde nema prihoda u budžetima, a gde država uzima sve što može. Po tom osnovu se svake godine iz jugoistočne Srbije iseli preko 60.000 ljudi i to uglavnom u Beograd i razvijenije delove Srbije. To je nešto što je rak-rana ove zemlje, a vi sa stalnim zaduživanjem i sa besomučnim trošenjem na državnom nivou, a ne prebacivanjem novca lokalnim samoupravama, direktno podstičete tu migraciju stanovništva. Zamolio bih vas da još jednom razmotrite ovaj amandman i da ga u skladu sa zaključkom Stalne konferencije gradova i opština usvojite, kako bi izašli u susret da se kriza u gradovima i opštinama, nastala vašom politikom i oduzimanjem velikog procenta transfera sa državnog nivoa, vrati na prvobitno stanje.
Narodni poslanik Srđan Milivojević
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarko, svestan činjenice da ima još mnogo da se radi i ima još mnogo amandmana, ali zaista moram da odgovorim samo kada je reč o nestašici mleka. Dakle, kroz ovaj budžet mi svakako da se trudimo da napravimo, a pogotovo kroz budžet za 2011. godinu, bolju strategiju razvoja poljoprivrede u Srbiji, ali kako je nastala nestašica mleka u Srbiji? Nije zgoreg podsetiti kad je nastao monopolski položaj na tržištu mleka, kada je Imlek privatizovan, ko ga je privatizovao, ko je uspeo da privatizuje najveće mlekara. Ovde sam više puta govorio, neki nisu razumeli, pa i danas svoje nerazumevanje iskazuju u svojim diskusijama, kada sam govorio da sa ovom otkupnom cenom mleka ne može da se održi mlekarska proizvodnja, već sam ukazivao na primer sela Veliki Šiljegovac, gde vlasnik mlekare "Ekomlek" u to vreme, trčeći trku sa "Imlekom", plaća sedam dinara mleko više po litri, nego što to radi "Imlek" i to dan-danas neki ne razumeju da sam to tada kazao i da sam već tada kroz tu diskusiju najavljivao nestašicu mleka. Dakle, ako se ne uradi ozbiljan plan za spas mlekarske proizvodnje, mlekarske industrije, zbog monopola koji nije nastao za vreme mandata ove vlade, Srbija ćedalje imati problem sa proizvodnjom mleka. S druge strane, ako govorimo o tome kada, ko i kako je kupio najveće mlekare i koja stranka je u tome učestvovala, svakako mogu mirne duše da kažem da se mi tu ne prepoznajemo, vi takođe. Oni koji se prepoznaju svakako će se javiti. Ali, opet podvlačim, ako želimo pravilnu strategiju razvoja mlekarstva, to nije tema ovog budžeta, ali ćemo svakako naš predlog, koji su uradili baš ti poljoprivredni proizvođači, osvajači zlatnih medalja na Novosadskom sajmu i osvajači medalja i šampion kvaliteta Novosadskog sajma i apsolutni šampion Novosadskog sajma, a to su odgajivači simentalskih krava iz sela Veliki Šiljegovac, onda ćemo tu strategiju koju su oni uradili, ako je implementiramo u državnu strategiju, imati rešenu krizu u snabdevanju mleka.
Gospodin Milan Lapčević.
Samo par rečenica. Nestašica mleka nije prouzrokovana monopolima na tržištu. Nestašica mleka je prouzrokovana, pre svega, smanjenim transferima, odnosno smanjenim dotacijama u budžetu za poljoprivredu. Dakle, premije za mleko su smanjene od 2009. godine i pravljenjem novog budžeta. Sa 22 ili tri milijarde, koliko je tada bilo 2008. u budžetu Ministarstva poljoprivrede za premije i za pomoć poljoprivredi, smanjeno je na 15 milijardi. Tu je razlog zašto nema dovoljno mleka na tržištu. Tu je razlog zašto ljudi prodaju stoku ili je kolju i tu je razlog zbog čega Srbija danas kao poljoprivredna zemlja nema dovoljno mleka, već mora da uvozi. Vi ste generator nestašice, zato što su premije iz državnog budžeta smanjene. Mukotrpno se godinama kroz premije i kroz obnavljanje stočnog fonda dolazilo do povećanja proizvodnje mleka, ali samo za dve godine smanjenim premija i jednom potpuno lošom politikom u oblasti poljoprivrede i pomoći poljoprivrednicima smo došli u situaciju da danas Srbija uvozi mleko.
Gospodin Zoran Krasić.
Preuzimam veliki rizik, gospođo Đukić Dejanović, jer dva prethodnika su u pravu. To su rezultati DOS-a, lako je vama da se smeškate, vi iz SPS niste učestvovali u ovome. U pravu su i jedni i drugi i oko monopola i oko premije, ali kada bih čitao stenograme ko je šta pričao pre nekoliko meseci ovde, vidim da se sada menja ova retorika, s obzirom da su u međuvremenu neki drugi zaključili da je nestašica mleka. Neću sada to da citiram, neka se sami pokriju. Kada smo na vreme ukazivali šta će se desiti, smeškali su se, a sada su reterirali, ne, nego da vidimo sa ovim članom šta se dešava. Izuzetna čast nam je što je ovde prisutna gospođa ministar Diana Dragutinović, koja je predsednik komisije koja treba da reši pitanje finansiranja lokalne samouprave, a ovaj amandman se odnosi baš na taj deo. Gospođo Dragutinović, pre nekoliko godina je donet Zakon o finansiranju lokalne samouprave, rečeno je da je to najbolji zakon, da sadrži evropske standarde i mogu da vam kažem da je promoter tog zakona bio gospodin Mlađan Dinkić. Rečeno je da će tim zakonom da se reše svi problemi, neće prilikom usvajanja budžeta, onog dela gde treba da se govori o transferu iz republičkog budžeta prema lokalnim samoupravama, da poslanici dolaze u situaciju da demonstriraju svoj lokal-patriotizam, na taj način što bi u nominalnom iznosu svako podnosio amandmane i uvećavao sredstva za svoju opštinu. Onda su ti transferi regulisani na jedan izuzetno dobar način. Sada, gospođo Đukić Dejanović, preuzimam rizik, pošto moram da citiram. Citiram da je 151 gradonačelnik ili predsednik opštine sa teritorije Republike Srbije potpisao peticiju protiv Vlade Republike Srbije i u toj peticiji navode da Vlada Republike Srbije dve godine ne primenjuje Zakon o lokalnoj samoupravi. Onda izađu ministri i kažu – da, suspendovali smo zakon, nećemo da ga primenjujemo. Ne sećam se da je bio na dnevnom redu zakon o stavljanju van snage Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Imamo u Vladi pojedince koji mogu da kažu – ovaj zakon se ne primenjuje. Žalim, gde je jezivi Homen, da završi ovu situaciju, na jezivi način. Sada, u odbrani tog svog stava, gospođa Dragutinović je rekla jednu rečenicu, parafraziram, ali suštinu ne mogu da promašim, pošto znam, imam intervju ceo, kaže – i lokalne samouprave moraju da dele sudbinu onih koji primaju iz republičkog budžeta. Treba i njima da se smanje plate, a onda se 151 predsednik opštine, gradonačelnik, ujedine i kažu – ali, gospođo ministarka, tražimo one pare koje nam pripadaju po zakonu, ne zbog plata, nego zbog obdaništa, lokalnih puteva, grejanja i drugih stvari. Da bi se zadovoljili ti sukobi unutar jedne stranke, a verovatno zbog kongresa, nađe se epohalno rešenje, pa se kaže – rebalansom planiramo dve milijarde dinara za lokalnu samoupravu, ali istim rebalansom se nađe još i milijardu dinara za BIA. I kod BIA ste povećali za milijardu, rebalansom. Ne znate to? Kako ja znam, a vi ne znate? Vi ste došli sa rebalansom kod mene, nisam došao sa vašim rebalansom kod vas? Kako je BIA mogla da dobije još milijardu? Neka produktivnost, pendrek po glavi stanovnika, šta je u pitanju? Kako njima dajete? Znate li koliki se sunovrat desio sa srpskim finansijama onog trenutka kada je procurela afera Šarić? Videli ste i sami šta kažu. Vaši ministri kažu – ne znam koliko stotina miliona evra je oprano kroz bankarski sistem Republike Srbije. Tolike pare oprane i BIA nema pare. Kako je to moguće? Svako treće, četvrto uspešno preduzeće u Srbiji ima za osnivače bivše radnike BIA ili MUP. Učestvuju na tenderima, javnim nabavkama, dobijaju poslove kod javnih preduzeća, zidaju cene, rade šta hoće. Javna preduzeća moraju da uzimaju u zakup prostor bivših radnika BIA u okviru nekog njihovog preduzeća, po 20.000-30.000 evra se unapred isplaćuje zakupnina. Srbija je mnogo mala, sve se zna. Šta vam je? Znači, zakon o finansiranju lokalne samouprave se ne primenjuje. Rešio ministar i nekoliko ministara i sad napravili novu komisiju koja treba da sagledava to stanje. Gospođa Dragutinović je predsednik te komisije. Možete da zamislite, Zoran Alimpić, zamenik gradonačelnika, funkcioner u gradu Beogradu, ne znam sad tačno šta je, i on potpisao u ime grada Beograda. Od 192 jedinice lokalne samouprave, 150 i nešto je skupilo hrabrost da napiše, a pretežno ljudi koji su potpisali su članovi stranaka koje su na vlasti na republičkom nivou, a pri tom, da vas podsetim, tokom prošlogodišnje kampanje u nekim mestima ti isti ljudi su rekli – glasajte za nas pošto smo mi sa Vladom u koaliciji, mi ćemo da obezbedimo zapošljavanje u lokalnoj samoupravi i mi ćemo da obezbedimo velika transferna sredstva zato što smo mi baš na vlasti. I onda dođemo u situaciju da od toga nema ništa, a tačka na to, malopre ono što je gospodin Đelić rekao – ja sam državni funkcioner, ali neću da se vidim sa rukovodstvom onih opština gde nisu demokrate na vlasti. Nemam ništa lično protiv toga, da vam iskreno kažem. Mislim da to nije u redu, da to nije u skladu sa nekim stvarima, ali vi stalno menjate demokratske standarde. Kad menjate demokratske standarde, vodite računa čas si gore, čas si dole, stavi crtu, saberi oduzmi. Nemojte da se čudite, neraspoloženje je veliko, ne samo građana nego i lokalnih vlasti pa čak i ljudi koji su poprilično odani vama. Stičem utisak da ta vrsta odanosti svakim danom sve više i više bledi.
Na član 4. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Vučeta Tošković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. i 21.amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. i 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 3. i 21. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 10. i 16. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Reč ima poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, evo u ove kasne sate bavimo se problematikom koja je vrlo značajna i moramo vam uputiti primedbu, ovo je najvažniji akt države, evo, posle deset časova ozbiljne rasprave po drugim pitanjima raspravljala ono što je od vitalnog značaja za interes i interese građana Srbije. Amandman se odnosi na razdeo 10. kod Ministarstva spoljnih poslova i razdeo 16. Ministarstva pravde. Radi se o ekonomskoj klasifikaciji 421. Ono što SRS već godinama prilikom i rebalansa i prilikom usvajanja budžeta uvek traži štednju, uvek traži ozbiljanpristup državnih organa u smislu smanjenja troškova, a ovo baš kod ovih stalnih troškova, kod ugovora o delu i drugih stavki koje se mogu smanjivati u ozbiljne programe štednje. Međutim, ova vlast ne želi da štedi i najbolji primer je to što se vidi i ovde. Začuđujuće je sledeće, da je u obrazloženju Vlade u odgovoru Vlade na ovaj amandman potpuno pogrešno određenje. Ovde spominjete naknade za građevinsko zemljište grada Beograda itd, ne znam otkuda vam ovo? Gospođo Dragutinović, verovatno je to neko od vaše službe radio, ne znam otkud se to našlo tu kad se moj amandman odnosi na razdeo 10. i razdeo 16. Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo pravde ali da sada ostavimo, to nije prvi put, to se u pravilu dešava. mi postavljamo amandmanski određenu sugestiju na jedno, dobijamo odgovore na drugo ili su prazni odgovori ili odgovori nemaju suštinu itd, to je već uobičajeno. Šta je suština? Suština je da se smanji tamo gde ima prostora i u Ministarstvo spoljnih poslova, da sada ne ulazim u sve afere koje su izašle iz ovog ministarstva u poslednje godine. O Ministarstvu pravde i o tzv. reformi pravosuđa ne možemo govoriti. Šta je suština ovog amandmana? Suština je da se štednjom, ono što ceo svet u ovim uslovima radi, to je ozbiljna kriza, ozbiljni program, program mera u smislu smanjenja svih mogućih troškova, suština je da sve ono što uštedimo usmerimo tamo gde imamo dobre prirodne resurse, imamo dobre uslove za razvoj, a to je poljoprivreda. Zašto? Možemo i od vas dobiti tu informaciju da jedina privredna grana koja u kontinuitetu ima suficit to je poljoprivreda sa gotovo najmanjim procentom izdvajanja u subvencije jer naš procenat je za prošlu godinu bio 2,4 a ove godine je 3,2, nekih 17 milijardi. Zašto to ne poduplamo? Ono što traže poljoprivrednici, ono što traže strukovna udruženja, ono što traži Privredna komora, ono što je suština života je bitisanje. Uvažimo tamo gde imamo prirodne preduslove. U poljoprivredi imamo prirodne preduslove i u poljoprivredu se mora ulagati. Ovih dana smo mogli zbog problema u nestašici mleka, možemo pročitati u sredstvima informisanja šta se to dešava u stočarstvu, posebno kod muznih krava. Evo jedan podatak. Godine 1999. Srbija je imala 938.000 krava. Godine 2000. 817.000. Koliko ima 2010. godine – 468.000. Kaže se – u toku ove godine 80.000 krava je zaklano, a 30.000 krava je otišlo na prinudno klanje i otišlo je u izvoz i to u zemlje regiona, jer one koriste ono što je trebalo da bude u intenzivnom uzgoju i iskorišćavanju. Nažalost, to nema. Kada poslanici iz vladajuće koalicije obrazlažu razloge zašto nemamo mleka, onda pominju samo dva uslova. To je monopolizacija tržišta, koja je evidentan i koja je uočena, ona je naša stvarnost i drugo je smanjenje broja muznih krava. Postoji na desetine razloga. Ja ću samo spomenuti nekoliko razloga, ono što je stav SRS, ono što smo uočili u toj delatnosti koji su to razlozi. Znači, pored monopolizacije tržišta koja je evidentna, smanjenja broja muznih krava, postoji katastrofalan odnos Vlade prema poljoprivredi, a posebno prema ovoj oblasti i odsustvo strategije. Država koja ima te prirodne preduslove koje imamo, koja ima radnu snagu koja je obučena, to je 100 godina rada u poljoprivredi, vezano za poljoprivredu i prehrambenu industriju, edukovana radna snaga. Pa, dajte uložite, stvorite uslove da pomognemo poljoprivredi. Nemamo strategiju. Evo sada Ministarstvo poljoprivrede izlazi sa određenim informacijama, evo napokon rađa se strategija. Zašto je nismo imali do sada, pre tri, pet godina itd. Koji su dalji razlozi ovako lošeg stanja u poljoprivredi? Vrlo male subvencije. Imamo najmanju subvenciju ovog trenutka u regionu, verovatno i u Evropi, jedan i po dinar, evo sada će to sa ovim sredstvima ići nešto više itd. Ali, ste vi iz Vlade bili svesni toga. Ministar poljoprivrede morao ja vas gospođo Dragutinović da slomi u smislu pomoći. Morate dići premije. Morate dići premiju, i to je uslov svih uslova opstanka ovoga broja muznih krava, povećanja i stvaranja uslova za razvoj. Dalje, odsustvo ozbiljne politike podsticanja nabavke junica i kvalitetnih muznih krava, zatim, odsustvo selekcije u uzgoju, dalje, odsustvo ozbiljne kreditne politike. Naša kreditna politika. Gledajte mi smo seljaka pretvorili u tražioca kreditnih uslova, kao što smo i onoga iz oblasti privrede, kao što smo i ovoga iz državnih institucija, itd. Isti su uslovi, kreditni uslovi. Da li taj seljak, i da li oni koji odlaze u banke sa sela, koji su se tradicionalno bavili poslovima oko uzgoja krava i muže, mogu biti isti takmaci i isti tražioci kao što su svi drugi na tržištu? Ne mogu. Bez aktivne politike, kreditne politike u oblasti poljoprivrede nema uzgoja i nećemo imati sigurno adekvatnu količinu mleka koja će zadovoljiti potrebe tržišta Srbije. Dalje, što se tiče modernizacije uzgojnih objekata i opreme za mužu, takođe zaostajemo daleko i najverovatnije smo u regionu na samom dnu. Dalje, državna nebriga oko zaštite stada i organizovane veterinarske zaštite, takođe nemamo adekvatnu veterinarsku zaštitu, koja bi bila u funkcija sela i poljoprivrede. Evo vidite, to su određeni pokazatelji o onome kakva nam je praksa. Gospođo Dragutinović, ne možete dok ne ubacite adekvatna sredstva u sistem subvencija. Dok to ne povećamo za nekoliko puta, možemo pričati o razvoju ovome i onome. Znam šta to znači sa aspekta bilansnih pozicija ovoga trenutka, ali nema ove države, nema opstanka seljaštva, nema opstanka svih onih koji su u toj branši. To je uslov. Srpska radikalna stranka godinama vam ukazuje na to. Kroz finansijski sistem Republike Srbije prošlo je na milione i milijarde evra u poslednjih desetak godina po raznim osnovama. Bilo je prostora i morali ste stvoriti preduslove, 2008, 2009. pa i ova godina su malo teže, ali za 2010. godinu vidite ovih dana na koji način se bore Privredna komora i neke druge institucije, strukovne institucije koje traže i zahtevaju povećanje subvencija. Ako ne napravite iskorak, a iskorak znači da poduplate ovoliko koliko je bilo u toku 2010. godine, nemamo poljoprivredu, nemamo mleka, bićemo uvoznici. Tako je i kod svinjskog mesa, tako je i kod goveđeg mesa, itd. itd. Hvala.
Na član 4. Razdeo 11, amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Izvolite, gospodine Rogoviću.
Gospođo ministre, da večeras nisam ostao ovako kasno, ne bih saznao jednu vrlo bitnu informaciju, a to je činjenica da sam mislio da vaši saradnici večeras kasne iz razloga što pripremaju budžet za 2011. godinu, a onda me kolega iz vladajuće opozicije razuverio svojim objašnjenjem da poslanici spremaju budžet za iduću godinu. Znači, zaista, jedan paradoks, ali iznet ovde i verovatno sam svestan činjenice da evo kolega iz vladajuće koalicije mora i da radi pripremu zakona i budžeta. No, šala na stranu, ali zaista je izneto večeras u obrazloženju, Srpska napredna stranka je podnela amandman na ovaj razdeo gde se traži klasifikacija, znači sredstva za povećanje za budžet Ministarstva odbrane i verovatno je i na Vladi bilo rasprave o ovim stvarima. Dvadeset godina u Srbiji ne dolazi do modernizacije vojske. Nismo imali situaciju da smo kao država nasledili veoma jake odbrambene snage, modernizovane u tom trenutku, četvrte snage na prostoru Evrope i situaciju da posle 20 godina neulaganja u vojsku imamo ponovo jednu dobru činjenicu i situaciju, a vi to verovatno znate i pratili ste, da je trenutno od svih državnih i institucija najveći ugled i rejting uživa Vojska Srbije. To su informacije od pre nekih par dana s javnog servisa i s obzirom na tu činjenicu, onda je i vi trebalo da budete u korak sa tim rejtingom i zato smo podneli ovaj amandman gde se traži povećanje sredstava za odbranu Republike Srbije, odnosno za ulaganja u modernizaciju i opremanje Vojske Republike Srbije. Zašto je naglo skočio rejting Vojske Republike Srbije? Ne zbog toga što je situacija takva kakva jeste, već zbog situacije da više nemamo obavezan vojni rok i da nažalost u Srbiji jedan od iole plaćenih poslova su vojnici po ugovoru. Onda je tu jagma za takva radna mesta i s obzirom na tu činjenicu i da radite u državnom sektoru, ako ste vojnik po ugovoru, onda je ta konstatacija i sa rejtingom Vojske Srbije i situacijom da imate iole ikakva sigurna primanja i uplaćene doprinose kada u Srbiji nažalost ionako nema privrede i nema investitora i nikakvih novih ulaganja. Znači nemogućnost zapošljavanja i situacija otvorenih novih radnih mesta u ovom resoru odbrane je dovela do situacije povećanja rejtinga, odnosno ugleda Vojske Republike Srbije. Ne mogu da pređem preko činjenice da je u proteklih 15 godina, što politički, a što je vrlo besmisleno i bez ikakvog razloga, recimo ljudi životnog doba u kojem se ja nalazim, moja generacija,već 50% iz raznoraznih klasa iz te generacije je penzionisana. Znači, ljudi u četrdesetim godinama, oficiri koji nemaju nikakve veze sa politikom, podoficiri, penzionisani, verovatno zbog stvaranja neke nove vojske, a mizaista nismo nažalost ni približno stvaranju jedne nove i moderne vojske. Šta je ono što posebno iritira, vezano za obrazloženje na pojedine amandmane, ne konkretno na ovaj, nego na deo amandmana, a to je da se pozivate na praksu modernih država. Mi se stalno pozivamo na praksu modernih država. Zašto jednom ne napravimo korak pa ne budemo i mi blizu modernih država? Zašto, recimo u ozbiljnim i modernim državama imamo situaciju da na današnji dan su usvojeni budžeti. A mi usvajamo rebalans budžeta i to je neozbiljnost i vas kao predstavnika Vlade i cele Vlade, u situaciji kada je skoro trebalo da bude usvojen budžet za 2011. godinu, mi raspravljamo o budžetu za 2010. godinu. Onda, kada polemišete sa određenim poslanicima, u toku prepodneva i popodneva, pričate o povredi zakona, Ustava, a vi, cela Vlada uostalom krši delove Zakona o budžetskom sistemu i Ustava. Uostalom, ako ova država, a nasledila je kontinuitet Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, ponekad dobro, ponekad nažalost, ima para recimo za penziju jednom predsedniku, bivšem predsedniku SFRJ, Stipi Mesiću, ima para i za ovako nevelika sredstva za izdvajanje od budžeta, a to su sredstva isključivo za odbranu Republike Srbije i za modernizaciju Vojske Srbije.
Na član 4. Razdeo 12. i 61. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, moj kolega Nemanja Šarović kao neko ko poznaje prilike u budžetu grada Beograda, podneo je amandman kojim je tražio da se 500 miliona dinara sredstva, koja ste opredelili za plaćanje naknade za korišćenje građevinskog zemljišta prenesu na poziciju i da se potroše kao transferi lokalnim samoupravama. Mi smo u načelnoj diskusiji to kritikovali i smatramo da je jedan od najvećih promašaja ovog rebalansa činjenica i opredeljenje da dve milijarde i šesto miliona dinara, da li će to biti kumulativno, ali u svakom slučaju naredna dva meseca do kraja godine, ako ima i toliko, želite da upumpate u Direkciju za građevinsko zemljište grada Beograda. Ova moja priča nije politikantstvo. Ne želim čak da verujem da su vas prevarili kada su vam nametnuli ovakvu potrebu. Ali, ovo nije fiskalna ni ekonomska odluka, ovo je politička odluka. U to sam čvrsto ubeđen. Da li ste voljno ili nevoljno na to pristali, ishod za Srbiju i za njen budžet je isti i za svakog građanina. Jednostavno, ta proporcija je poražavajuća – 2,6 milijardi u Direkciju za grad Beograd, a svega milijardu za sve opštine u Srbiji. Od te milijarde, 500 miliona ćete deliti na sve opštine, među kojima su i beogradskih 17. Ovo nije naš odnos prema Beogradu i nemamo ništa protiv toga da Beograd bude metropola i da Beograd bude grad koji će reprezentovati državu na adekvatan način. Ali, danas ste čitali Ustav koji govori o ravnomernom regionalnom razvoju i bar u tom kontekstu su sredstva koja će predstavljati transferna sredstva lokalnim samoupravama mogla da budu povećana. Postavljaju se dva pitanja – da li je država na početku dobro planirala svoj budžet? Imamo dokaze da niste. Gospođo Dragutinović, u ovom rebalansu ste 900 miliona dinara sa pozicije vašeg ministarstva skinuli. Da li sam u pravu? Nešto malo više, ali za zgrade i građevinske objekte. Ovo je amandman gospodina Krasića kojim smo usvajanjem ovog budžeta tražili da sa te pozicije skinete 780 miliona. Zašto to niste uradili u decembru prošle godine, a sad jeste? Šta ste to tada znali, a sad niste? Šta to tada niste mogli da prihvatite, a sada jeste? Budžet nije dovoljno dobro planiran. Možda neke potrebe određenih političkih partnera u vašoj vladi niste mogli tada da predvidite, pa su vas doveli u poziciju u kakvoj jeste. Zaista je besmisleno i to je najveći apsurd ovog rebalansa da 2,6 milijardi gurate u grad Beograd. Ubeđeni smo da su to sredstva koja se spremaju za političku promociju. Ne postoje institucije kroz koje se budžetska sredstva bolje zloupotrebljavaju i koriste za političku promociju. Nismo skidali sredstva koja će se koristiti za izmirenje duga toplanama, a to nije apstraktno. Neko je nešto potrošio i vi ste svojom neodgovornošću i neplaćanjem računa njih doveli u poziciju u kakvoj jesu. Kakvu ste poruku poslali građanima? Ili su to maniri 1996-1997. godine kada ste građane pozivali na nedisciplinu, da ne plaćaju? Sada ste na vlasti i ne možete tako neodgovorno da se ponašate. Sad država mora da izmiruje svoje obaveze, da biste imali argument i slobodu da od građana tražite to isto. Tražili smo da se iz ovog rebalansa skinu sredstva kojima treba da plaćate ono što se materijalno potrošilo. Ovo je čista apstrakcija. Pazite šta ste u obrazloženju napisali – ujedno bi se plaćanjem duga po osnovu naknade za korišćenje građevinskog zemljišta obezbedio otpis kamate na dospele obaveze po osnovu navedene naknade, u skladu sa odlukom o otpisu kamate itd. Gospođo ministre, nije vama grad Beograd omogućio da otpišete kamatu na ova dugovanja. Tu mogućnost ste i vi dali ovoj skupštini. Da li sam u pravu? Ovde je donet zakon, prihvaćen je amandman DS, da se da mogućnost gradskim opštinama, odnosno skupštinama da otpisuju kamate. Da li je projekcija ove namere sa 2,6 milijardi dinara već tada bila u planu? Da li je to strateški sve bilo iskonstruisano i napravljeno? Nisu oni ništa vama dali. Gospođo ministar, vi ste kao vlada u poziciji da ih naterate da vam ove dugove otpišu. U poziciji ste da stvorite uslove za sebe da im plaćate ovo kroz reprograme, kroz dugove od pet ili 10 godina, ali da uzmete iz budžeta, koji je šupalj kao sito, i da im date i izađete na njihov nerazumni politički zahtev u susret i date 2,6 milijardi, ugurate i upumpate u Direkciju za građevinsko zemljište, to ne možemo da razumemo. S druge strane, o tome sam govorio i u načelnoj raspravi, imate opštine kojima država duguje ko zna koliko. Ne kažem da i oni troše racionalno svoj novac, ali tu je opet kontrola mehanizma u vašim rukama i mi možemo da vam pričamo o problemima po opštinama, ali očigledno je da ne postoji opredeljenje da se država obračunava sa tim i takvim stvarima. Pozivamo vas da o ovome dobro razmislite, preispitate. Mnogo je novca uludo bačeno kroz ovaj rebalans kada je u pitanju naknada za korišćenje građevinskog zemljišta. Smatramo da je ovo politička odluka i da će se koristiti za političku promociju DS u narednoj godini. Hvala.
Vašoj poslaničkoj grupi, gospodine Lapčeviću, sada ću vam dati reč, preostalo je pet minuta i 30 sekundi.
Drago mi je što redovno vodite evidenciju o tome koliko nam je ostalo vremena. Za mene je frapantna činjenica da je ovim rebalansom budžeta predviđeno da se 2,6 milijardi dinara prebaci budžetu grada Beograda, radi izmirenja dugova za gradsko građevinsko zemljište, a da se na isti način ne postupi prema drugim lokalnim samoupravama. Ovde se kaže da su to dugovi koji su nastali zbog neplaćanja računa republičkih organa i da zbog toga budžet Republike Srbije prebacuje gradu Beogradu, da bi se otpisale kamate na ta dugovanja. Pitam vas – da li postoje dugovi po istom osnovu u drugim gradovima u Srbiji, na primer, u Nišu, u Novom Sadu ili Kragujevcu? Postoje valjda još neki republički organi u nekim drugim gradovima, sem u Beogradu. Da li ste predvideli sredstva za plaćanje za gradsko građevinsko zemljište, za grejanje, za bilo koje dugove koje ti republički organi duguju drugim gradovima? Niste. Dokle više taj Beograd majka, a prema drugima maćeha? Dokle više takvog ponašanja? Onda se čudimo zašto se javljaju nekakve težnje o samostalnosti, o nekakvim novim pokrajinama, o separatističkim težnjama u jugoistočnoj Srbiji? Kakav je to način da se sav novac koji se skuplja u celoj Srbiji fokusira u Beograd? Guramo u razvojne projekte u Beogradu, sve investicije u Beogradu. Gradimo mostove u Beogradu, gradimo podzemne železnice u Beogradu. Svi krediti za razvojne projekte su u Beogradu. Šta će ostatak Srbije da radi? Nećemo ni da plaćamo račune. Doduše, platićemo samo gradu Beogradu, ali opštinama i gradovima nećemo da platimo. To je čist bezobrazluk. To je čist bezobrazluk, gospođo Dragutinović. Zaista ne mogu da verujem da ćete na ovakav način se ponašati i da ćete gledati u te papire, da mi nećete odgovoriti na ove primedbe.
Na član 4. razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 14. i 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 14. i 23. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Odbor za finansije je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo amandman na član 4. razdele 14. i 25. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 14. i 28. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovana predsednice, gospođo ministarka, saradnici iz Ministarstva finansija, gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na finansiranje Ministarstva, zapravo, na pripadajuća sredstva Ministarstvu za ljudska i manjinska prava u visini od 55 miliona, a za potrebe rada i funkcionisanja nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Moram priznati da sam u ime poslaničke grupe SPS-JS na brzu ruku ovakav amandman podneo, sa predlogom da se tih 55 miliona izdvoje iz dela transfernih sredstava. U obrazloženju Vlade stoji da bi u tom slučaju pripadajuća sredstva u transferima bila umanjena za taj iznos lokalnim samoupravama. Naravno da prihvatam takvo obrazloženje jer neprekidno sam u svojim stavovima iznosio potrebu uvećanja i poštovanja onih kriterija o pripadanju transfernih sredstava za lokalne samouprave. Sada činim malu digresiju, ali je veoma značajno to reći. Mislim da bi ubuduće Vlada morala da preduzme mnogo značajnije mere, čak i u onoj sferi kreiranja drugačije poreske politike, pa i selektivne itd, i da u mnogo većoj meri uveća transfere i iznađe i druge mogućnosti za podsticanje nerazvijenog istoka Srbije, nerazvijenog juga, kao što je Borski okrug, Braničevski, Pčinjski, Jablanički okrug, itd. Nastavimo li tako, moraću i sa nekom dozom kritike da kažem, politiku regionalnog razvoja u duhu da to stidljivo činimo ili nedovoljno itd, bez nekih bitnijih i krupnijih promena i koraka u tom pravcu, to ekonomsko raslojavanje će biti toliko da ćemo jednog trenutka zaista na jugu, istoku i nekim drugim delovima Srbije imati pusta područja. To moramo da shvatimo i moramo timski, sveobuhvatno i strateški da priđemo tom cilju. U protivnom, mi ćemo imati za 10-20 godina jedan ogroman Beograd, koji je nefunkcionalan, takođe raslojen po onome što su mogućnosti i načinu života ljudi u njemu, a sa druge strane, državnu teritoriju koja je napuštena. Zato prihvatam ovo obrazloženje. Da se vratim sada na ovo da nije možda najbolje, a rekao sam, na brzu ruku sam to predložio, ali mislim da ste morali da u kreiranju ovog rebalansa budžeta povedete računa o ovoj funkciji koja je potrebna da se realizuje iz Ministarstva za ljudska i manjinska prava za ostvarivanje prava nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Koristiću i vreme poslaničke grupe još malo. Dozvolite mi, poštovana predsednice, da to učinim. Zapravo, 6. juna su održani izbori za nacionalne savete i posle tih izbora mi u Srbiji imamo četiri nova nacionalna saveta. To je Nacionalni savet albanske nacionalne manjine, Nacionalni savet aškalijske nacionalne manjine, Nacionalni savet slovenačke nacionalne manjine i Nacionalni savet češke nacionalne manjine. Takođe, principi raspodele budžetskih sredstava se razlikuju u odnosu na period pre sprovedenih izbora, tako da obim sredstava za finansiranje nacionalnih saveta nacionalnih manjina do kraja 2010. godine se mora korigovati, odnosno mora se povećati, tačnije, u skladu sa Uredbom o postupku raspodele sredstava iz budžeta Republike Srbije namenjen radu nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Svako drugo postupanje, ako se o ovome ne vodi računa, gospođo ministarka, dolazimo do kršenja Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, a koji je donekle donet u skladu sa Ustavom ovde u Narodnoj skupštini. Dakle, mi kao Narodna skupština moramo da poštujemo zakone, takođe i Vlada. Verujem, s obzirom da nije učinjen dobar predlog ovim amandmanom, u smislu izuzimanja tih 55 miliona sa pravog mesta, objasnio sam zbog čega se slažem sa vašim stavom da ne treba dirati ta sredstva, jer idu u korist lokalnih samouprava. Apelujem i kao predsednik Odbora za međunacionalne odnose u Narodnoj skupštini da ova sredstva nadomestite iz budžetske rezerve, ako ne postoji neki drugi način, kako bi se ispoštovao zakon i kako bi svih 20 nacionalnih saveta ostvarivali ono što im pozitivna normativna akta ove države garantuju, a time se ostvaruju prava pojedinaca i svih grupa nacionalnih manjina u Republici Srbiji.
Na član 4. razdeo 15. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 16. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Izvolite, gospodine Tomiću.
Poštovana predsednice, poštovana gospođo ministre, drage kolege narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 4. razdeo 16, glava 16.7, funkcija 420, klasifikacija 422, troškovi putovanja smanjuju sa 10,5 miliona dinara na pet miliona dinara. Najviše govorim zbog građana Srbije, za koje se nadam da gledaju snimak ovog dela sednice parlamenta, da se radi o Upravi za agrarna plaćanja. Imajući u vidu delokrug rada Uprave za agrarna plaćanja, prevashodnu usmerenost na domaće korisnike njihovih usluga, zaista je teško sagledati opravdanost rebalansom predviđenih troškova putovanja od 10,5 miliona dinara. Voleo bih da čujem gospođu Dragutinović, zbog čega su ovi troškovi ovoliki. Pomenute iznose posebno čini nerealnim kada se ima u vidu da troškovi putovanja ostalih uprava Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede ne prelaze tri miliona dinara? Po čemu je to Uprava za agrarna plaćanja specifična da bi dobila ovolika sredstva samo za putovanja? Ovo me podseća na ono što je kolega Nenad Popović rekao, da je namenski, tipski, za nekoga ili nešto. Baš kao što je filmska industrija dobila više nego književnost, više nego likovna umetnost, više nego muzeji svi zajedno. Osnovano sumnjam, a mogu i da dokažem da je to zbog režisera, režimskih režisera, jer ne znam kako da ih drugačije krstim, da će dobijati da snimaju filmove, tako ovde mislim da po kom osnovu je baš ova uprava na ovaj način nagrađena i mi želimo da ovo predupredimo, odnosno mi za nešto više od 50% predlažemo da se ovo smanji. Takođe je simptomatično i ostaće zapamćeno da od 58 amandmana koji su podneti niste prihvatili baš nijedan. Da li smatrate da su nesuvisli, da su nekonstruktivni ili nešto treće i kako je to baš moguće i kakva je to poruka opoziciji, a i uopšte građanima Srbije koji gledaju jednu nadobudnu Vladu koja misli i uverena je da najbolje radi što može, kao i verovatno svaka vlada u svetu, samo što naš narod živi kako živi, a vi mislite da ste svemogući, da ste najpametniji, da ste najbolji, a frižideri u Srbiji prazni, novčanici u Srbiji prazni. Nemoguće je da od 58 amandmana baš niste imali sluha ni za jedan. Što se tiče same poljoprivrede, podsetiću vas da je Vlada Vojislava Koštunice prvo što je uradila, agrarni budžet povećala 3,5 puta, a subvencije za poljoprivredu, u odnosu na budžet, 2008. godine su bile 2%, 2009. godine 2,2%, a 2010. godine 2,6%. Vlada Vojislava Koštunice je subvencije, u odnosu na budžet, izdvojila u odnosu od 5%. To je skoro sad faktički i duplo više nego za ovu godinu što ste vi predvideli, a pričate, ne vi, ali uopšte cela Vlada, a pogotovo ministar poljoprivrede, da je poljoprivreda najjača grana privrede države Srbije. Hvala vam.
Na član 4. razdeo 16 amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 16 i 17 amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 16, 17 i 19 amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 17 amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 17 amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, razlog za podnošenje ovog amandmana je taj što je stav SRS da je krajnje vreme da Vlada Republike Srbije prestane da ulaganja u Fijat tretira kao ulaganje od posebnog značaja, jer je zaista bilo dosta ulaganja. Većinski vlasnik ima 67% udela, dok Vlada ima 33% i za većinskog vlasnika već je učinila mnogo, toliko čak da je obezbeđivanje prodaje automobila Fijat predstavila kao način izlaska iz krize i naravno kupovinu punta stavila na listu za subvencionisane kamate iz republičkog budžeta. Ovim rebalansom je opredeljeno dodatnih milijardu i 383 miliona dinara ekonomske klasifikacije 621 i navedeno je za šta će sva ova sredstva biti iskorišćena. Mi iz SRS smo amandmanom predložili da se milijardu dinara iskoristi u druge svrhe, a ne za Fijat. Predložili smo da milijardu dinara bude iskorišćeno za subvencije u grinfild investicije, za koje je inače opredeljeno dve milijarde i 214 miliona i smatrali smo da bi još milijardu dinara bilo od velike koristi, jer pojedini investitori smatraju da su ovakve investicije isplativije ekonomski ili je priroda posla takva da zahteva izgradnju novog objekta iz temelja. Kratko ću pomenuti još Fijat, nekoliko dana nakon najave kada bi se moglo dogoditi da se u Srbiji proizvedu još dva nova modela Fijata – idea i lanča muza, zato što je u Italiji bilo problema sa sindikatima, a u Kragujevcu se može obezbediti nesmetana i sigurna proizvodnja i onda su usledile burne reakcije italijanske vlade. Roberto Kalderoli, ministar u italijanskoj vladi, izjavio je sledeće – ne može da se sedne za trpezu i jede uz pomoć države, a onda da se ustane i ne plati račun, rekao je Kalderoli, misleći na pomoć koju je italijanska država pružila Fijatu nakon izbijanja ekonomske krize 2008. godine. Na račun Fijata i ranije su izricane optužbe da kao privatna kompanija koristi često državnu pomoć, a da daje malo zauzvrat. U Italiji postoji šala da je država, kada bi obračunala svu pomoć koju je davala torinskoj kompaniji, do sada mogla nekoliko puta da otkupi Fijat. Ovo puno govori u prilog amandmana koji smo podneli i u opravdanost našeg zahteva da bude prihvaćen. Da se vratimo sada malo investicijama, statistički podaci za 2009. godinu govore da među balkanskim zemljama koje nisu u sastavu EU najviše direktnih stranih investicija prošle godine je otišlo Hrvatskoj 2,1 milijarda evra, Srbiji milijardu i 300 miliona evra, a Crnoj Gori neznatno manje 1,06 milijardi evra, iako je ona deset puta prema broju stanovnika manja od Srbije. Jedan od uzroka lošeg rejtinga Srbije jeste poslovno okruženje, odnosno velika razlika između dobrih namera Vlade i stvarnih rezultata. Evo kako ocenjuju stanje u Srbiji pojedini potencijalni investitori. Razlog nije vezan za politiku Vlade, nego za strukturu društva, gde je 80% ekonomije u rukama desetak tajkuna. Lepo je imati posebne programe za privlačenje investitora, ali na prvom mestu je vladavina zakona i sudska zaštita, a to je nešto o čemu je lakše govoriti, nego uraditi. Lakše je dati poreske olakšice nego poboljšati pravni sistem, objasnio je Gavin Rajan, partner u investicionoj kompaniji World Europe Capital Management. Da niska cena i porezi nisu dovoljni potvrdili su i u Henkelu. Srbija jeste povoljna, kako zbog poreza na dobit i poreza na dohodak građana, tako zbog kredita za investiranje i podsticanje posebnih sredstava za novozaposlene. Ipak, poslovno okruženje bilo bi bolje da je bila bolja infrastruktura i administracija jednostavnija, reči su direktora ove kompanije. To je slika Srbije viđena očima investitora. Završiću kratkim osvrtom na reči gospođe ministra tokom rasprave u načelu budžeta. Rekli ste tada, gospođo ministre, da Vlada mora da isplati plate policiji, profesorima, lekarima, da mora da isplati penzije, invalidnine, dečije dodatke i to je nesporno. Nijednom rečju to niko nije osporavao, naprotiv. Ono što ćemo uvek osporavati jeste to da ovo zaista liči na rasipanje državnog novca za rad neustavnih organa, a tu mislim na agencije i slične organe. S tim se nikada nećemo složiti, a vi nikako da prestanete da osnivate iste te na svakoj sednici Narodne skupštine. Hvala.
Na član 4. razdeo 17 amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 21 amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Da li neko želi reč? (Da.)
Uvažena predsednice, poštovana ministre, kako ste juče na kraju rasprave izjavili za penzije i sva ostala davanja, pa i invalidnine, da mora da bude novca, odnosno da su to prava koja moraju da se ispoštuju. Naravno, ovaj amandman koji je podnet, pokušano je da se dođe do toga do saznanja da će u budžetu za ovu godinu nedostajati određen iznos sredstava kada su u pitanju lične invalidnine i pokušaj nas poslanika, našeg kluba kao predstavnika te populacije, da ukažem na pravi put, da će nedostajati negde blizu 200 miliona dinara za 12 invalidnina. Radi se o izdvojenim sredstvima. Iz resornog ministarstva sam dobio kompletan izveštaj da su oni upozoravali tokom pripreme rebalansa budžeta na manjak sredstava i za još neka prava koja se odnose na zakonom regulisanoj osnovi, a to je pre svega, nadoknada, dobijanje putničkog automobila za najteže kategorije invalida, a radi se o 200 ratnih vojnih invalida koji imaju pravo na nacionalni auto. S obzirom da imamo trenutno zakonski problem, nemamo nacionalni auto kubikaže do 1000 kubika, to pravo je ostavljeno za iduću godinu da se izmenama i dopunama Zakona o boračkoj i invalidskoj zaštiti razreši, pa će samim tim i ovi ljudi dobiti to svoje pravo u sledećoj godini. Postavljam pitanje da li će biti novaca za invalidnine, s obzirom da je to pravo i da su invalidnine pravo koje se usklađuje svakog meseca po rastu ličnih dohodaka, a u skladu sa rastom ličnih dohodaka mi smo mišljenja da će faliti oko 200 miliona, možda nešto malo manje i sa tim u vezi smo podneli ovaj amandman. Nadamo se da će se ove druge pozicije gde ima malo više sredstava izdvojenih za socijalna davanja, moći da se iznađe prostora, odnosno da se izdvoje sredstva i ova kategorija ima svoju dvanaestu invalidninu u toku godine. Druga stvar, ovih dana često mi se javljaju kolege, pre svega sa juga Srbije i postavljaju čuvena pitanja – šta je sa radom radne grupe, kada su u pitanju nadoknade, one čuvene dnevnice, da li su i one obuhvaćene rebalansom. Naravno da nisu, ali ni taj problem ne možemo večito da stavljamo pod tepih i njega ćemo morati pre ili kasnije da otvorimo. Verujem da ćemo u budžetu za sledeću godinu na neki način otvoriti pokušaj rešavanja tog problema kako ne bismo imali situacije kakve smo imali. Vlada je odbija ovaj amandman. Ja ću sa svojim kolegama podržati rebalans budžeta i to je neminovno, ali ostavljam prostor za razmišljanje vama do samog glasanja da vidimo da li može da se nađe mogućnost da se ova kategorija ipak na određen način uvaži, jer u pitanju je svega 150 do 200 miliona dinara.
Gospodin Pejčić ima reč, imate minut i po.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što Vlada nije prihvatila ovaj amandman, sličan amandman podneo sam kada se donosio Zakon o budžetu ovde prošle godine. Ni tada Vlada nije imala razumevanja za ratne vojne rezerviste sa juga Srbije. Želim da vam kažem pošto ste i sami rekli, ovaj budžet ima socijalnu komponentu, 70% ovih ratnih vojnih rezervista su upravo socijalni slučajevi, a prosečna plata dole na jugu Srbije je, da vam kažem, 15.000 dinara. Ono što Vlada treba da reši u budućem periodu, kroz naredni budžet ili na neki drugi način, jeste da to reši na jedan pravilan način. Da li će to biti državni zapisi ili na neki drugi način, to je već stvar vaša kako ćete ovo rešiti, ali taj problem ratnih vojnih rezervista na jugu Srbije treba rešiti, bilo ih je 15 hiljada, mnogi od njih su ostavili svoje živote na Kosovu, braneći Kosovo. Oni očekuju od ove Vlade, socijalno odgovore takozvane, da im pomogne, a nadam se da ćete ubuduće sagledati sve njihove zahteve i da ćete rešiti ovaj problem. Zahvaljujem.
Na član 4. razdele od 21. do 33. je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Ovaj amandman je dobar primer da jednostavno građani shvate da ovu vladu uopšte ne interesuju ljudi. Ovaj amandman i stav Vlade povodom ovog amandmana upravo dokazuje ono što mi tvrdimo već godinama. Vlada ide otprilike ovako i kaže – ne možemo da obezbedimo prihode budžetu, moramo da idemo na zaduživanje. Zadužujemo se, povećavamo javni dug i onda pričamo o nekim procentima, neku praznu priču, a onda kažu – lepo se zadužujemo, jer ćemo sve da damo u neke nove investicione zahvate. Pa onda krene koridor 10, koridor iks, koridor 11, koridor ovaj, koridor onaj, pa onda ide zaduženje da bi jedan avion JAT imao i na levom krilu motor, jer bez dva motora ne može da leti, pa onda ide priča itd. Kad ih neko podseti da nam narod teško živi, da se povećava broj nezaposlenih, da se zatvaraju preduzeća, da unutrašnji dugovi strašno rastu, onda Vlada kaže – ali mi ćemo da iskoristimo sredstva iz budžeta da bismo poboljšali socijalnu zaštitu. Onda hajde, da ih ja istestiram, da vidim da li to iskreno misle, predložim amandman i tražim da se 500 miliona preusmeri ka Ministarstvu za socijalnu zaštitu, za socijalne prinadležnosti, kako bi se poboljšalo stanje kod socijalno ugroženih kategorija. Onda Vlada odgovori ikaže – pa ne može to zato da ide, ide to za izmirivanje obaveza Republike po osnovu gradskog građevinskog zemljišta, po osnovu grejanja, pa onda krene se opet sa Beogradom, pa Beograd prestonica, pa Srbijagas, pa ovo, pa ono itd. Onda vam je potpuno jasno, njih građani ne interesuju. Njih interesuju institucije, institucije moraju da postoje, jer postojanje tih institucija je dokaz da smo ispunili sve one uslove koji se traže iz Brisela. Nema veze što je ta institucija izmišljena, nema veze ko tamo radi, nema veze šta on radi.Važno je da postoje institucije, a čim postoje institucije onda mi karikiramo neki standarde EU i pokazujemo što ispunjavamo, a onda se dobijaju plusevi ili se dobije rebus upitnik što je juče došao, pa sada krećete sa ukrštenim rečima da rešavate. Gde su ljudi? Samo ste malo zaboravili na ljude. Ljudi u Beogradu su imali prilike da čuju da je, recimo, grejanje skočilo za 30% pre jedno mesec dana. Šta je razlog? Kaže, pa moramo, to ima velikih dugovanja, itd. Pa ako sad pokrivate ove dugove, vratite onda cenu. Ali ne, samo je važno da prilikom povećanja cene grejanja u Beogradu to saopšti neki činovnik, neki službenik ili neki novinar. Nikako to ne sme da saopšti Dragan Đilas, zato što je u kampanji. Njegova kampanja protekle dve godine jeste – most, obdanište, dom zdravlja, kontejneri, ustanove socijalne zaštite, u toku dana četiri snimanja, jedno je sa odelom, drugo je sa crvenom kravatom, a onda u sportskoj opremi, jer mora da se oponaša konkurencija koja je unutar stranke prisutna. Gde su ljudi? Sada zbog ovih ljudi koji opravdano kritikuju ovakvu preraspodelubudžeta, pa verujte vi i u Vlasotincu i u Crnoj Travi da im prigradska naselju u Beogradu vrlo teško žive. Nema tu neke principijelne razlike. Zašto? Zato što pretežno Srbija ne radi. Puno je ljudi izgubilo posao. Svakim danom se povećava broj nezaposlenih u Srbiji, a na moj amandman da se povećaju socijalna davanja prema građanima, proevropska Vlada junački diže glas i kaže – ne, Đilas na prvom mestu. Da se raščiste dugovi. Samo da vas podsetim, pošto me ova godina malo podseća na onu 2003. godinu. Te 2003. godine bio je predsednik Vlade jedan čovek iz DS iz Niša. On je 1996. ili 1997. godine pozivao građane Niša da u jedno veliko bure bacaju svoje račune za struju. Sad ste malo promenili taktiku. Računate da putem medijskog pokrivanja, a i samom činjenicom da će ovo biti verovatno na jutarnjem programu u pet sati, da ćete da izbegnete mogućnost da građani saznaju, a šta bi građani novo saznali da već ne znaju? Oni sve ovo vrlo dobro znaju. Pa oni o ovome javno pričaju, više se ne ustežu. Oni kažu da su im se jednostavno, već prevršilo je sve moguće mere. Meni je drago što ovde priznajete, vas ne interesuju građani, vas ne interesuje socijalna zaštita građana, vas ne interesuje to što ste u procesu privatizacije i u drugim proevropskim procesima koje ste ovde sproveli, ljude izbacili iz firmi. Iluzorno je da vam sada recimo dajem podatke o "21. maju" u Rakovici. Kupio neko čovek iz Subotice, ima sudske presude nešto treba da vrati, neke pare itd, sve pravosnažno itd. Znate šta je uradio? Jednostavno otišao u agenciju i preregistrovao firmu i sad mu je sedište u Bujanovcu, više mu nije sedište u Rakovici. Znate li vi to? Ma šta vas to briga! To su ljudi, to je statistika, to su brojevi, nemojte da se opterećujete brojevima. Ili šta vam znači ovaj što je pravio za policiju stanove? Pa onda Homen uzme ceo sudski predmet pravosnažni i vrati na ponovno suđenje, pa šta vas to briga? Od ovih para treba da se isplate radnici koji su radili godinama, pravili stanove za policajce. Ali, to vas ne interesuje. To nema u upitniku, broj živih nema u upitniku, u upitniku postoje rubrike gde treba da upišete šta se ispunili od nekih standarda, kako ste se približili. Mnogo vam hvala na ovom priznanju gde su građani Republike Srbije.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Izvolite.
Dame i gospodo, ovim amandmanom smo hteli da skrenemo milijardu dinara sredstava iz resora NIP-a, da pomognemo Ministarstvu nauke, i to u onom segmentu koji se tiče specijalizovanih usluga, jer upravo tu, na tom mestu i sa tih pozicija se finansiraju istraživačke delatnosti. Svedoci smo pokušaja da to ministarstvo nekako pređe nešto više od 1% bruto nacionalnog dohotka u svom finansiranju. Svedoci smo da opstanak Ministarstva i nastojanja da nekako ukrupni, da stvori i objedini naučno-istraživačke institucije, za sve to mora da uzme devet i po milijardi, polovinu troškova od kredita. Dakle, u vrlo nezavidnom je mestu nauka u Srbiji. Činjenica koja tome doprinosi je sigurno i veliki obim privatizacije i odsustvo volje onih koji su sad vlasnici različitih nekad privrednih subjekata koji su tražili primenjeno istraživanje, da su postali nezainteresovani jer ih i proizvodnja, i dobit i kapital ne zanimaju u meri u kojoj se to očekivalo. Da ne bismo ostali bez naučnog kadra, mislimo da je mnogo korisnije da skrenemo mogućnost da iz projekata NIP-a, koji se inače ugovorno udeljuju prema unapred postignutom dogovoru ili u ministarstvu koje vodi Dinkić, ili u strukturama koje vode njegovi iz političke partije, recimo za zapošljavanje itd, pa sa nekakvim kreditima, nekakvim novim radnim mestima koja služe valjda za fotografisanje i promociju političke stranke. To nisu realno radna mesta. U to više građani Srbije ne veruju. Oni se slikaju. Šta iza toga ostaje ne znamo, ali znamo da naučnici pate za parama. Njima su nešto po ovom predlogu čak i sredstva za plate smanjena. Dakle, u jako su lošoj poziciji i ovo je prilika da se pomogne, a da se pri tom izađe samo iz onog teškog i istinitog pokušaja da poboljšamo socijalu. Zahvaljujem.
Na član 4. razdeo 23. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijatović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se odnosi na razdeo, a to je Fond za zaštitu životne sredine u okviru Agencije za zaštitu životne sredine. Ovaj moj amandman je usklađen sa amandmanom mog kolege Miće Rogovića, znači, Ministarstvo odbrane, i on je obrazložio razloge za preusmeravanje ovih sredstava u Ministarstvu odbrane, tako da u to ne bih ulazio. Pored ovog, mi smo kao SNS podneli nekoliko amandmana koji se odnose na razne agencije i fondove, koje smo i u prošlom budžetu kritikovali i u ovo vreme krize smatramo da ti fondovi i razne agencije, koje neke od evropskih zemalja u ovo vreme krize ukidaju, u stvari povećavaju javnu potrošnju i samim tim otežavaju budžet i taj rast javne potrošnje ovaj budžet ne može da podnese. To je evidentno. U zadnjih dva meseca, kada smo raspravljali u prethodnom sazivu o nekim novim zakonima, vidimo da Vlada nastavlja i dalje sa novim zakonima osniva neke nove agencije i uprave i za to opredeljuje sredstva. Znači, ne samo apel naše stranke, nego i drugih opozicionih stranaka je da su, i ukazujemo, ali bezuspešno, raznorazne agencije i fondovi u ovo vreme nepotrebni, jer je potrebno tu javnu potrošnju, što je u skladu i sa zahtevima međunarodne zajednice, smanjiti i svesti na normalne okvire. Na kraju, šta reći? Mi razmatramo krajem novembra rebalans budžeta. Rebalans budžeta koji u stvari označava da su neka sredstva potrošena, da je neko doneo odluku o tome, da je odredio neke prioritete, a mi sad kao Skupština treba da overimo ta potrošena sredstva, odnosno da na neki način damo zakonsko pokriće. A te prioritete ko je je odredio, niti znamo po kom redosledu, verovatno da se radi o namirivanju raznih partijskih interesa koalicije. Svejedno, to je trebalo pravovremeno učiniti. Zato ovo usvajanje rebalansa budžeta je u stvari da se u prvoj fazi stavi overa onog što je potrošeno, a ko je potrošio i kako je odredio prioritete, ponavljam, ne znamo, pa ćemo sada za neki dan da krenemo u budžet za narednu godinu, koji je većina ozbiljnih zemalja već davno donela ili je u raspravi za njegovo donošenje. Mislimo da je i ovaj rebalans budžeta trebalo mnogo ranije doneti i verovatno pitati Skupštinu kako i gde preusmeriti ta sredstva, u nekoj viziji u ovoj ekonomskoj krizi Vlade kako će pojedini segmenti u ovo vreme da funkcionišu. Kao SNS sigurno nećemo podržati ovaj rebalans budžeta, iz razloga koje su moje kolege obrazložili kroz svoje amandmane. Hvala.
Na član 4. razdeo 24. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdele 28. i 29. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 29. amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 37. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 38. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. razdeo 48. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Babiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, ovaj amandman se odnosi na ukidanje sredstava potrebnih za finansiranje Agencije za energetsku efikasnost u iznosu od 16 miliona 82.000 dinara. Činjenica je da postoje i politički, i ekonomski i ekološki razlozi koji nalažu da Srbija razvija nove izvore energije i energetsku efikasnost. Unapređenje energetske efikasnosti, sa druge strane, jeste jedan od bitnih preduslova kako bi se Srbija priključila porodici evropskih naroda i postala članica EU. Većina razvijenih zemalja sveta racionalnom potrošnjom energije u sistemskom smislu je počelo da se bavi još davne 1973. godine, još u vreme prve naftne krize, dok se kod nas sa mrtve tačke krenulo tek pre par godina, a ruku na srce, i na to nas je naterala svetska ekonomska kriza. Da energetska efikasnost nije samo jedna od mnogih sektorskih politika, već da je to jedan socijalno-ekonomski projekat i koncept sa veoma pozitivnim ciljem, govori činjenica da bi primenom mera energetske efikasnosti samo u ovo malo industrije što radi u Srbiji moglo da se na utrošenoj energiji godišnje uštedi bezmalo 70 miliona dolara. Kakvo je stanje u Srbiji danas? Energetska efikasnost se meri energetskim intenzitetom ili specifičnom potrošnjom energije po jedinici novostvorene vrednosti. Srbija na tom polju zaostaje za razvijenim evropskim zemljama, ali zaostaje i za zemljama u okruženju. Tako da trenutno Srbija ima indeks energetske efikasnosti 0,8, BiH 0,6, Hrvatska 0,45, Rumunija 0,4, Slovenija i Češka po 0,3, dok je jedna razvijena Nemačka na nivou od 0,17. Iz svega ovoga može se zaključiti da je neophodno da se indikator energetskog intenziteta Srbije smanji kako bi privreda postala konkurentnija, životni standard građana Srbije povećan, a životna sredina čistija. Agencija za energetsku efikasnost, čije poslovanje građane Srbije godišnje košta 16 miliona dinara, svoju misiju svodi na edukaciju, izradu studije izvodljivosti i realizaciju demonstracionih projekata. Očito, gospođo ministre, da je to po ovim rezultatima, komparativnim rezultatima, o kojima sam vam pričao, nedovoljno, jer gotovo u svim aspektima energetske efikasnosti Srbija zaostaje za zemljama EU čak i do pet puta. Da bi Srbija išta uradila u oblasti energetske efikasnosti, potrebno je da stvorimo povoljan ambijent za unapređenje energetske efikasnosti putem subvencija, novih oblika finansiranja, projekata partnerstva javnog i privatnog sektora, i uvođenje modela finansiranja iz ušteda. E baš taj model finansiranja iz ušteda predlaže SNS za finansiranje Agencije za energetsku efikasnost, ali i za finansiranje ostalih Vladinih agencija. Uštedite bar deo od onih 70 miliona dolara, kolik leži u industriji Srbije, pa od toga možete da finansirate Agenciju za energetsku efikasnost, a ne kao što ste predvideli u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu.
Na član 4. razdeo 56. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Dragan Stevanović.
Ovo je nastavak priče od malopre. Još jednom kažem, SRS je htela da sredstva koja ste namenili Direkciji za grad Beograd prenese na neke pametnije i korisnije stvari. Ono zbog čega se javljam jeste da ne stoji ono što je napisano u obrazloženju. Naime, ovde se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što bi predloženim smanjenjem iznosa sredstava iz tog razdela Uprava za zajedničke poslove republičkih organa dovela u pitanje izmirivanje obaveza za troškove električne energije, centralnog grejanja, poslovnog prostora, troškove fiksne i mobilne telefonije, frankiranja pošte za sve republičke organizacije itd. Znači, ovo je prvi deo odgovora koji ne stoji i koji je sporan. Mi smo vrlo jasno sa ove pozicije skinuli 700 miliona, upravo onoliko koliko u budžetu piše da ste namenili za izmirenje obaveza na osnovu naknade za korišćenje građevinskog zemljišta. Znači, malo pre sam rekao, sve troškove materijalnog karaktera mi nismo dirali i zadirali, ne zbog Vlade Republike Srbije, ne zbog vas, nego zbog korisnika kojima Vlada duguje. Neodgovornim ponašanjem, neplaćanjem, dugovi su se nakupili. Smatramo takođe da nije racionalno tolika sredstva bacati za nešto što može da predstavlja zloupotrebu. Ono što je još jedan problem, a koji nismo spomenuli, ovo su dugovi do 31. decembra 2009. godine. Znači, u ova dugovanja nije ušla 2010. godinu i to je neodgovornost Vlade. Možda i Vlada pre toga, sasvim je svejedno, to nas na kraju krajeva i ne treba da interesuje, u ovom trenutku, iz ovog sita, ponavljam, izdvaja se ogroman novac ni za šta. Još jedna me stvar interesuje, gospođo ministar, kako je moguće da se amandman ne bi mogao prihvatiti iz razloga što su ovi rashodi u proteklom periodu godine već izvršeni gotovo u celosti? Kako ste mogli da plaćate nešto ako na pozicijama niste imali novac? Znači, ovim rebalansom smo na kraju krajeva čak i u pravu kada kažemo da se rashodi koji su potrošeni i proćerdani samo verifikuju i da u suštini raspravljamo o novcu koji je fiktivan i kojeg u stvari nema. To je problem i to je nešto što ne garantuje perspektivu. Kako je moguće? Moguće je zato što i danas godinama ko zna koliko godina posle donošenja zakona o PDV, gospođo Dragutinović, ovakve fiskalne račune dobijamo u centrima gradova i to u centrima velikih gradova, na očigled inspekcije i svih državnih, kontrolnih organa.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite, gospodine Lapčeviću.
Predložio sam amandman na član 5. kojim se uređuje raspodela sredstava namenjena lokalnim samoupravama. Vi ste posle ukidanja ogromne sume novca za transfere lokalnih samouprava, a da biizašli u susret Stalnoj konferenciji gradovi i opština i većini predsednika opština koji dolaze iz vaše stranke, izdvojili milijardu dinara kao povećanje transfera prema lokalnim samoupravama, i to 500 miliona dinara svim lokalnim samoupravama, a 500 miliona dinara onim lokalnim samoupravama u kojima je realizacija budžeta manja. Kažite mi, u kojim to opštinama nije realizacija manja? Dolaskom vas na vlast u svim opštinama u čitavoj državi je privredna aktivnost stala, punjenja budžeta su sve manja i manja, a zaduživanja sve veća i veća. Predložio sam da se uštede novci na pojedinim stavkama koje su čista potrošnja, a odnose se na usluge po ugovoru, troškove putovanje i razne druge potrebne stvari u okviru ministarstava i da se taj sav novac prebaci na stavku transfera lokalnim samoupravama i to tako što bi se najveći deo novca transferisao onima koji su najsiromašniji. Dakle, nekihdve milijarde i 800 miliona dinara bi išlo najsiromašnijim opštinama, pre svega, one dolaze sa juga i istoka Srbije i to bi bio značajan podsticaj tim opštinama da mogu da pokrpe neke rupe u budžetu i da krenu možda u neke investicije, ne bi li na taj način poboljšali uslove za život svojih sugrađana, a time i podstakli njih da ostanu u tim krajevima, da se ne sele dalje. Ostali deo sredstava je bio namenjen onima koji su u nekoj srednjoj kategoriji itd. Poenta priče je da se lokalnim samoupravama vrate transferi i da se na ovaj način kroz povećana davanja, ne da se pravi marketing od toga da smo izdvojili milijardu dinara, pa da svima raspodelimo po dva, tri miliona, pet, nego da zaista lokalne samouprave koje su najviše pogođene smanjenjem transfera i krizom koja je očigledno zahvatila sve dobiju ta sredstva i da pokušaju da nešto naprave u svojim sredinama.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Pavlović i Aleksandar Pejčić. Gospodin Pejčić ima reč.
Moj amandman i gospodina Lapčevića su slični amandmani, kompatibilni amandmani. Inače, kada je reč o sredstvima za lokalnu samoupravu koje je Vlada dodelila, mislim da je licemerno od strane Vlade Republike Srbije dati milijardu dinara za sve lokalne samouprave, s tim što moramo napomenuti okolnosti i ponoviti da je 15 milijardi oduzeto od transfera istim lokalnim samoupravama. U raspravama i u načelu pričao sam da je moj grad Leskovac, odakle dolazim, izgubio 140 miliona iz budžeta, a sada će dobiti po ovim procentima negde oko 9 do 10 miliona, što je i te kako malo. Inače, da se zadržim i na ostalim opštinama u Jablaničkom okrugu, to su najsiromašnije opštine. Valjda su sve devastirane. One će dobiti, primera radi, i Lebane, koje je izgubilo 12 miliona u transferu, dobiće stotinak hiljada, takođe i Bojnik, koji je izgubio devet miliona u transferu, dobiće takođe stotinak hiljada, što je i te kako malo za te lokalne samouprave. Evo, gospodin Milivojević me asocira, izvinite, nisam hteo da ga prozovem, da vam kažem, kada je reč o ovim siromašnim opštinama, u Leskovcu plate kasne osam meseci. Vaš gradonačelnik je ostavio 340 miliona duga građanima Leskovca. Inače, građani Leskovca plaćaju najveću taksu za podizanje pauka, to je 15.000 dinara, dok građani Beograda plaćaju 5.000 dinara, građani Niša 7.000 dinara. Naša lokalna samouprava je te resurse, koje smo nasledili od naše dece i njima treba vratiti ponovo, da oni to eksploatišu, rasprodala budzašto. Očekujemo, gospođo ministre, da prihvatite sve ove naše amandmane, jer ste rekli jednu stvar na početku, kada dolazite ovde u Skupštinu, niste malopre bili kada sam to pričao, sa predrasudom, kada nam objašnjavate o nekom zakonu da ćete da ubedite sve poslanike da prihvate vaše zakone, na početku, imate takvu predrasudu i takvu želju. Evo, želja može da vam se ostvari. Prihvatite amandmane DSS i mi ćemo glasati za vas i za vaš rebalans budžeta, verujte mi da je tako.
Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BANKAMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Stevanović, Zoran Krasić, Boris Aleksić, Dejan Mirović, Milorad Buha, Vladan Jeremić, Lidija Dimitrijević, Nenad Popović, Arsen Đurić, Željko Tomić, Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Mi iz SRS smo veliki protivnici ovog novog koncepta da mogu da se formiraju banke, da ih može formirati ko god poželi, kad poželi, bez ikakve odgovornosti, sa opravdanjem da na taj način može da se ugasi neki požar koji još nije nastupio, jer tako deluje i ovo obrazloženje vašeg odgovora i vašeg mišljenja povodom amandmana. Banka za posebne namene - osnivač agencija, a ona se formira u slučaju ako se nekoj banci oduzme dozvola od strane Narodne banke Srbije. Sada vas podsećam na ono sve što ste javno pričali od 2001-2002. godine, da ste sredili bankarski sistem, da ste ugasili loše banke, da su sve banke dobre. Imamo 33, od toga je valjda 8 sa domaćim kapitalom. Ona velika većina, to su strane banke. Sećam se "Rajfajzen banka" je obezbeđena nekim osnivačkim kapitalom, nekim sredstvima iz inostranstva. Ta sredstva su bila na računu nekih dva-tri meseca, onda je 10 miliona vraćeno Evropskoj banci za obnovu i razvoj, a 15 miliona je vraćeno u Sarajevo, tamo odakle je neko i pozajmio te pare. U prvoj godini strane banke su uspele da povećaju svoj kapital, da formiraju praktično svoj kapital. Imamo banke koje svoje kreditne potencijale zasnivaju na depozitima građana, a veliki broj ovih banaka sa stranim nazivima sve svoje aktivnosti zasnivaju na sredstvima koja dolaze iz inostranstva, od njihovih matičnih banaka koje se zadužuju na međubankarskom tržištu u inostranstvu po povoljnijim uslovima, koje su bile u mogućnosti da uzimaju jeftina sredstva da ovde plasiraju. Ovde je bilo nerazrađeno tržište nekretnina. Nekretnine nisu bile toliko opterećene hipotekama, niti zajmovima kao što je to u inostranstvu. Postojala je velika volja kod stanovništva da vozi nove automobile, da ima nov nameštaj, nove frižidere, da deca idu na letovanje itd. Kada se sve to rasprši, onda dođemo u situaciju da nam ta ista Vlada kaže, ali znate postoji opasnost da puknu banke i da pukne bankarski sistem, jer jedna po jedna banka u Zapadnoj Evropi dolazi u velike probleme. To je krenulo od pre nekoliko godina sa jednom holandskom bankom, a onda kada se pogledaju bilansi svih tih banaka u inostranstvu, onda se vidi da postoje i ove Hipo koje su stekle velika sredstva trgujući i oružjem preko Austrije sa Slovenijom i Hrvatskom, pa onda imamo tu Hipo koja je ovde prezadužena, pa imamo još nekoliko koje su zbog nekih investicija vezanih za Univerzijadu ušle u tešku dubiozu i imamo 13 banaka koje posluju sa veliki gubicima. Naravno, sve se prevaljuje na lakoverne građane. Da ne širim ovu temu, postoji nekoliko propisa koji regulišu bankarski sistem. Nije to samo zakon o bankama, tu je i zakon o agenciji, tu je zakon o osiguranju depozita. To sve čini jednu celinu.Sada kada se tresu gaće u Zapadnoj Evropi svima zbog najavljenih problema sa bankarskim sistemom, onda su i naši počeli da razmišljaju kako to da preduprede i onda su se genijalno dosetili da agencija može da napravi banku posebne namene, koja bi u slučaju veće krize kod neke banke, a ona bi svakako nastupila ako bi joj se oduzela dozvola, mogle da servisiraju ono prema deponentima, pre svega građanima, privredi i to je sve promašeno. Mi imamo jednu Agenciju za osiguranje depozita koja ne može da izađe iz dubioza. Ona ne može da završi stečajne postupke nad onim bankama gde je otvoren taj stečajni postupak jer poslove stečajnog upravnika radi ta agencija. Znači, ona ne može da završi taj svoj posao. Onda se neminovno otvara pitanje - a šta je sa kontrolnom funkcijom Narodne banke Srbije? Znamo da ta kontrolna funkcija Narodne banke Srbije je bila selektivna, pa je tako "Metals banka" imala najavu problema sa likvidnošću, ali to je poslužilo da se uvedu privremene mere. Došao je privremeni upravnik, onda je Autonomna pokrajina povećala svoj depozit kod "Metals banke" i sada je to razvojna banka Vojvodine. Sada vi meni kažite gde postoji izlaz iz ovog kruga? Znači, izuzetno dobar bankarski sistem, koji je preživeo sve moguće neizvesnosti koje su bile 2007. i 2008. godine, finansijski sistem za koji se kaže da je izuzetno stabilan, banke uspešno posluju, iznose kapital u inostranstvo na bazi nekog bečkog sporazuma koji niko nije video, a navodno po tom Bečkom sporazumu garantuju da će imati isti nivo kreditne aktivnosti i 2009. i 2010. godine, s tim što Narodna banka i Vlada su garantovale isti onaj profit koji je bio tokom 2008. godine. Zašto onda donosite ovaj zakon? Zašto pribegavate ovakvim rešenjima? Da li će ovo da reši problem ukoliko nestanu ove banke sa našeg tržišta? Neće, znate i sami, ili je možda celokupna operacija da se prikriju tragovi. Gospođo Đukić Dejanović, dobili ste jedno pismo, tražio sam i to pismo ste mi poslali. Evo gde su pare – na Kipru. Evo ga i protokol na engleskom jeziku koji je potpisao neko. Da li znate da ova firma "Mobi 063", da je ona upisana u registar, ali ne postoji dokumentacija? Da li znate ko je morao da da dokumentaciju? Vlada Republike Srbije. Znači, nema ni procene kapitala, nema uopšte podataka o tome šta je urađeno. Znate, vama ne treba nikakva finansijska kriza. Vi koji ste na vlasti sami sebi ste dovoljni, sami stvarate probleme, sami rešavate probleme i neprekidno upadamo u neke dubioze iz kojihne možemo da izađemo. Kako tražite podršku za jedan ovakav predlog zakona? Kada sam vas pitao na Odboru za finansije kako je ovo moguće, kako agencija može da formira banku, mislite da je dovoljno da samo napišemo zakon i da napišemo prvi član "Agencija može da napravi banku" i ona može da pravi banke. Nije to dovoljno. Postoje osnivači banke, postoje deponenti banke, postoji nešto. Život se dešavao pre nego što je neki guverner rekao oduzeću dozvolu. I sada u postojećem zakonu kada se oduzme dozvola agencija preuzima, završava svoj deo posla ukoliko mora da se ide na stečaj ili ukoliko se ide u likvidaciju. Izmirivanje obaveze prema deponentima i sada je regulisano. I sada postoje odredbe da se prebace sredstva sa te banke na neku drugu banku koju agencija odredi koja će da završi taj deo posla. Alio ne, vi hoćete posebne banke. Hoćete da sve dubioze pretvorite u nešto što bi bila obaveza države, a da pri tome ne svedete račune kako se došlo do toga. Šta su to bankari uradili pa su došli u situaciju da mora da im se oduzme dozvola? Neću da ulazim u razloge jer su zakonom propisani kada se oduzima dozvola. Danas je moguće sve da se uradi, sad ga vidiš, sad ga ne vidiš, ili je možda neki pritisak zbog onog kokaina i činjenice da su neke pare oprane, pa treba da se prikriju tragovi. Više sumnjam da je u pitanju ovo drugo, da treba da se prikriju tragovi da se ne bi videlo gde su otišla sredstva verovatno svih građana. Zapamtite, nijedan trag ne može da se sakrije. Videli ste kako je bilo sa onim bankama na Kipru i onim parama. Išla je prva delegacija koju je vodio Dinkić, išla je druga delegacija koju je vodio Batić, išla je treća delegacija koju je vodio Velja Ilić, pa se i Zoran Đinđić upleo u to. Kada ga je jedan novinar pitao šta je bilo sa tim parama, on kaže – ne znam, pitajte Dinkića, on je bio tamo. Ceo rezultat – 78 kutija sa nalozima 10-54 je prebačeno. Sad kada su stegli Lalevića, znate gospođo Dragutinović, kada je došao Šoškić, on hoće da raščisti ove Jelašićeve, jer je ostala sumnja da su oprane velike pare. Otišao za predstavnika jedne strane banke ovde kod nas i kad su ga pritisli Batić i onaj Đorđević za one pare, pošto je i taj Lalić bio uključen u ta putašestvija prema Kipru, 2007. godine Narodna banka Srbije dostavi zvanično odgovor, pa kaže – ovo je strogo poverljivo, a ovo je obuhvaćeno krivičnim prijavama, prekršajnim prijavama i prijavama za privredne prestupe. Niko nije odgovarao. I onda s vremena na vreme, verovatno neki tajkun koji ne može da izdrži reket podigne glas i odmah dobije od predstavnika vlasti kontraodgovor - videćemo ko iznosi pare na egzotična ostrva, videćemo ovo, videćemo ono, pokrenućemo ovo, zaustavićemo ono… Pa ko vodi ovu državu? Kako je to moguće? Neki put u šali, ali i u velikoj zbilji, kažem za sve vas iz DOS-a – svi ste, bre, vi u pravu, i vi 2001, i vi 2003, i vi 2008. i 2010. Kad pričate jedni o drugima, sve ste u pravu. Kako da ne podržim Batića kad napadne Dinkića, kako da ne podržim Dinkića kad napadne nekog drugog. Vi se sećate FIA da je bila ovde, šta se sve nije dešavalo, pa Volt. Ljudi, da li shvatate da postoje grupe ljudi koje vode pres-kliping? Pres-kliping se vodi o svakoj ličnosti, o svakom događaju i to se samo taloži i ispadne knjiga. Sve je napisano. Niko vas nije stegnuo, nego ste sami progovorili u žaru političke borbe, u žaru obezbeđenja nekih svojih interesa. Sve to ispričate i ja to složim. Znaju neki ljudi. Ovolika dokumentacija i kada mi treba 256 strana, 375 strana citiram vam, a vi skačete pa mi replicirate. Sada sam vam odao tajnu. Nema ničega što sam izmislio. Samo vam citiram ono što ste vi rekli u različitim agregatnim stanjima. Sada nas ubeđujete sa ovakvim predlogom zakona da on može da ugasi požar koji još navodno nije izbio. To je nešto neverovatno. Kako dođe neki predstavnik Vlade povodom ovog seta zakona ili sličnih zakona, na svaku primedbu klimne glavom, smeška se, ma nije tako, ma nije tako, a onda posle šest meseci taj isti predstavnik Vlade što se smeškao dolazi sa stavom i ponavlja stavove SRS. Uporno vam kažem da postoji pres-kliping za svakog od vas. On se gomila. Znači, šta ste radili u toku dana, šta su mediji objavili, gde ste gostovali, šta ste rekli, s kim ste se svađali i povodom čega ste se svađali, koje ste iznose pominjali, šta ste se međusobno optuživali. Sve to stoji radi istorije i potrebe kada treba šta da se izvuče. Nadam se da oni koji budu gledali ovaj odloženi snimak, nije bitno koje vreme, videće kako izgleda ova sala ovde i videće da samo na prvi pogled deluje besmisleno da nas desetak bude ovde i da priča o ovome u sitne sate. Verujte, nije ovo besmisleno. Na bazi ove slike shvatiće ljudi ko uporno zastupa svoju ideologiju i političke stavove.
Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospođa Tabaković ima reč.
Verujte mi da ne znam odakle da počnem. Smisao ovog zasedanja i ove sednice sa dvanaestak tačaka dnevnog reda za mene je u pet tačaka koje su spojene, a koje ste izgleda ne očekujući da ovako brzo završimo uspeli da nam pripremite materijal samo za tri. Mislim da je ovo suština ovog dnevnog reda jer je rebalans bila jednostavna overa već potrošenog novca. Sramota za Skupštinu koja se i ovog puta pojavila kao overivač, a ne kao neko ko odobrava trošenje para. Doveli ste u pitanje zakonsko ovlašćenje Skupštine. Ako se u jednom od pet zakona, koje smatram ključnim, o kojima ćemo govoriti koliko god da su kasni sati navodi rečenica da se beleška službenika, odnosno obveznika o sprečavanju pranja novca sačini i čuva 10 godina, pitam, ali ne verujem da mogu da mi odgovore prisutni iz stručnih službi, koliko se dugo čuvaju stenogrami ovog zdanja u kojem govorimo u ovo gluvo doba bez televizijskog prenosa ili možda negde u četiri ili pet ujutru? Da li zna pomoćnik ili zamenik sekretara da mi kaže – koliko se dugo čuvaju stenografske beleške? Ne, oni verovatno razmišljaju da li će zaposlenima platiti taksi prevoz kada radimo posle deset. Gospođo ministre, vi i ja ćemo verovatno za sutra pripremiti obaveze koje imamo da pričamo o nekoj poreskoj reformi i dalje se bavimo problemima ove države, ali oni koje ovo ne zanima ne znaju da odgovore ni na ovakva pitanja. Hvala vam što sedite i slušate i što niste ostavili nekog drugog. Zaista smatram ne tri tačke koje su uspeli da pripreme na brzinu kao radni materijal nego svih ovih pet da jesu suština ovog dnevnog reda. Volela bih da mi u onoj završnoj reči kažete – šta je razlog za hitnost? Znam da je razlog za noć da se ne čuje i ne vidi šta radimo u trenutku kada zaista imamo socijalne probleme i rupe u budžetu. Da mi kažete – šta znači ono PFPDL 3 (PBG) i to je ona transparentnost objašnjenja i jeste na njoj uradili mnogo u smislu budžeta, ali ovde u četiri od pet ovih zakona stoji da je razlog za donošenje zakona po hitnom postupku uslov Svetske banke da ovakvu zaštitu bankarskog sistema, odnosno predupređenju finansijske stabilnosti napravimo i nisam uspela nikako da dođem do objašnjenja šta to znači. Imam bankarsko iskustvo prilično i kad god smo hteli da zbunimo nekog ko je hteo da se petlja u bankarske poslove znali smo da kažemo – to vam je ono 476-interni odnosi i oni koji ne znaju ne smeju dalje ni da pitaju. Kao što je donedavno od kada je uveden jedan trezorski račun od 2001. godine, pa kažu – znate, to ide preko KRT i onda ljudi ne smeju ni da pitaju šta je to KRT, ali je vreme da više nema tajni. Vreme je da danas ljudi mogu sve da pitaju i da neki ostanu bez tih odgovora i da vi nemate pravo obrazloženje zašto ovo radite, ali meni i da je napisao sam Bog otac ovo, obezbedite pokriće za pohlepu. U sopstveno ime i u ime svoje dece i onih koje ja predstavljam rekla bih vam – ova država Srbija nema sredstava da pokriva ničiju pohlepu. Iole časni i profesionalni ekonomisti kažu da se u svetskoj krizi nalazimo zbog pohlepe bankara, ne kako se na televiziji pravdaju, tradicionalno bankarstvo nego investiciono bankarstvo nas je uvelo u pohlepu i zaradu koja ne može u redovnom poslu da se obezbedi, pa smo naduvali bilanse, akcije, aktivu i došli dokle smo došli. Koji god da je razlog, iz budžeta Srbije koji ima deficit u ovom trenutku 120 milijardi, onaj za koji kažete da će imati deficit iduće godine 140 milijardi dinara, za zaduženje od 11,49 milijardi evra, koliko imate javni dug, vi i mi zajedno, 30 milijardi samo kamate koju plaćamo na ove dugove, odakle nama para da obezbeđujemo sigurnost depozita onih koji su ovde došli i lepo pobrali sav kajmak sa finansijskog tržišta ove države Srbije u uništenom domaćem bankarskom sistemu? Mi smo ga zvali krvotok, Amerikanci ga zovu kičmom privrede. Kičmu koju ste nam slomili, krvotok koji je iscrpljen danas je došao da bude predmet jer takav način da se po zakonu o bankama može osnovati privremena banka za posebne namene i to očigledno po ugledu na onaj fantastični izum stečaja u realnom sektoru, koji je gospodin Luka Andrić smislio za Dinkića. Pitam vas koji je ovo genijalni um smislio i koju banku već vidite kao probni balon?
Samo da vam kažem da ste potrošili vreme grupe. Možete govoriti u okviru vremena ovlašćenog predstavnika.
Imam još 15 minuta. Dobro. Koju ste banku već videli za odstrel, kao probni balon, kad joj Narodna banka, u čiju kontrolnu ulogu ulazite ovim zakonom, preplićući nadležnosti, i sistema ranog upozorenja, i diskrecionih prava za oduzimanja dozvole i rokova za žalbu, jer je sve po prekom sudu, bez rokova za žalbu, sa uvođenjem stečaja i likvidacije u banke u roku od tri dana, sa rešenjima koja su konačna u trenutku donošenja. Baš me zanima ko je ovde nacrtan, a ne znam, jer se podacima ne snabdevam iz tajnih službi niti mi ih niko dojavljuje, čitam samo vaše materijale, službene glasnike i ono što uspem u štampi da vidim. Vidim da je mnogo u ova četiri zakona iz propusta koje ste načinili u trenutku kada je sprovođeno osnivanje Razvojne banke Vojvodine. Mnogo propusta i nezakonitosti u procedurama koje je sprovodila Narodna banka prema toj banci je sada ovde pokušalo da se ozakoni. Ali, odakle nekome pravo, tri ujutru, četiri, ne zanima me, da ovog čoveka koji vodi Agenciju za osiguranje depozita i kome kuvate javnost, to se zove kuvanje žabe, kuvate javnost pripremom jednim ovakvim intervjuom koji dobija pravo da o bankarskom sistemu odlučuje na način kako ste Zakonom o osiguranju depozita, Zakonom o stečaju i likvidaciji banaka, Zakonom o Agenciji za osiguranje depozita, pa malo i ovim za sprečavanje pranja novca, smislili da date vlast ovom čoveku da on proceni rizik, da vi, Ministarstvo finansija i NBS procenite šta je to sistemska banka. Da, da, vi ćete procenjivati i dogovarati se šta je sistemska banka, čija nestabilnost može da proizvede negativne efekte na čitav finansijski sistem. Isto tako će se odokativno određivati visina premije za rizik. Da li to negde postoji, gospođo Diana? Ne postoji. Vi u obrazloženjima kažete da ni u jednoj direktivi ne postoji obaveza da se ovo uradi. Ali, kažete – centralna evropska banka ima nešto što može da nam posluži kao osnov da ovo radimo. Postoji li igde da se nekome može ko ode da osigura vozilo, ili da kupi proizvod, reći – za tebe će porez, premija, osiguranje ili bilo šta da bude određeno posebno, onako kako ja kao neki sam bog, Milorad Džambić, odlučim. Da, to piše u zakonu, da sam može da odredi premiju. Čovek koji kaže da mrtve banke troše kao žive. Četiri velike banke, od kojih još uvek niste ušli u trag depozitima i kešu u devizama u filijalama u inostranstvu. Banke za koje, moram da pomenem pokojnu i poštovanu Borku Vučić, nekada smo dogovarale nezavisno ko se gde nalazi, kako da nateramo državu jer je to interes države, da vas nateramo da od ovih depozita napravite razvojnu banku. Polovina od naplaćenog i prodatog je već potrošena. Neko ko se usuđuje da nam kaže da je za prodatih 130 hiljada kvadrata poslovnog prostora tih banaka, za to toliko prodato, naplaćeno negde oko 10 milijardi dinara. Koliko je naplaćeno za umetničke slike? Koliko još nije ni ušlo u devize na računima, ali je polovina potrošena. Ma šta? Kome? Pišu koliko su vama kao državi preneli. Kažu – njihov stečaj je koštao oko 50 miliona evra. Kome je plaćeno 50 miliona evra? Za toliko je prodata Beočinska fabrika cementa 2001. godine. Da li mislite da ovo niko ne čita? Da li nekome ko je dozvolio da se potroši Beočinska fabrika cementa za stečaj koji je trajao osam godina i nije završen i za koji čovek izjavljuje da će trajati još toliko dajete u ruke diskreciona prava da može da proceni da će neki depoziti biti ugroženi, pa da on sa takvim pravom traži od NBS da ona tu banku stavi pod administrativno upravljanje, oduzme joj dozvolu i da on onda izdvaja zdrave delove, a da ono što smatra nezdravim rasprodaje i rasparčava. Mislila sam da me više ništa u ovoj državi ne može iznenaditi. Zaista sam mislila. Ali me svaki put nanovo iznenadite jednim ovakvim potezom. Na primer, u intervjuu gospodin kaže – potraživanja su oko 2, 3milijarde evra. To je ukupno zaduženje države za dve godine. Kaže – obaveze su do sada, po potvrđenim prijavama, negde oko 600 miliona. Za 800 miliona evra još se vode parnice. Ljudi, kao da je reč o 800 dinara, kao da je reč o nečijoj plati od koje je zaista teško odvojiti za užinu deteta mesečno 800 dinara, a ne 800 miliona evra, kaže, vodimo parnice. Veliki broj preduzeća je, kaže, u postupku likvidacije i stečaja. Tu ćemo nešto, na primer, od Beogradske banke, "Beobanke" u stečaju isplatiti sa pripadajućim kamatama na 31. decembar nekih 94 miliona evra stare devizne štednje od ovoga.Za Investbanku će to biti nekih 56 miliona evra. Kada ćete, gospodine Džambiću, završiti stečaj, pita ga novinarka? On kaže – ne znam, verovatno još osam godina koliko je stečaj i trajao. Znate, kaže, Agencija za stečaj je imenovana tek 2008. godine. Ko je sprovodio stečaj do 2008. godine? Ko je prodavao i izdavao po Nacionalnoj štedionici ostalim bankama i po kojim cenama prostore ovih banaka čiji je stečaj još uvek u toku? Znači, da bi neko mogao da se bavi sprečavanjem pranja novca, piše u jednom od zakona, taj mora da dokaže da nije osuđivan za zloupotrebu službenog položaja i materijalne zloupotrebe. Šta je ovo? Hoćete da pokrećem postupak o ovome, ili rezultati ovakve agencije dovoljno govore o besmislenosti predloga koje podnosite? Zaista ne znam na šta računate – na našu trpeljivost, na nedostatak vremena? Dve noći i dva dana sam provela uz ova četiri zakona, jer o sprečavanju pranja novca je vaša najveća bruka. Kritika da ono što vam je 2006. godine dato da uradite, niste uradili ni 2009. godine. Namerno ste ostavili da se ne kontroliše ono što bi dokazivalo kako se prljavi novac pretvara u legalan. Namerno, nema drugog obrazloženja. Ono što neko za dve noći i dva dana uspe da pročita samo iz vašeg obrazloženja i zakonskih predloga, vi ste se usudili da predložite da, na primer, kuća koja radi reviziju tri godina unazad za takvu banku, treba i njoj da se isplate depoziti. Kako neko ko ima struku finansijske revizije i ne vidi sa tri godine revizije da će kuća ući u dubiozu i napraviti problem, podnese amandman da se briše taj vaš predlog, da ostane odgovornost revizorske kuće, u ime časti, u ime onog što se zove računovodstvena profesija, vi meni kažete – tehnički vam neispravan amandman, zato što je označen sa brojem jedan, a on je broj dva. Suština i sadržina su iste. Vama, predsednice, ide na teret da stručne službe ne okrenu telefon i kažu – gospođo Tabaković, ovo je očigledno tehnička greška, dajte da ovo jedan pretvorimo u dva. Suština i obrazloženje su čisti. Znam da ne biste usvojili, jer ne bi mogli da se pravdaju tehničkim razlogom. Da li bi vi bili u stanju, gospođo ministre, da četiri zakona ovakve sadržine proučite, nađete primedbu, napišete amandmane i dođete ovde i sedite, koliko – do deset i nešto, do 11 časova, ko zna do kada ćemo sedeti. Da li je cilj da se međusobno varamo ili da popravimo životnu sredinu? Da li je cilj da rasipamo sredstva ili da sredstva ulažemo u prave namene? Kažete da su banke najregulisanije, i jesu, svuda u svetu, regulativa, supervizija postoji, sistemi ranog upozorenja postoje decenijama unazad. U ime čega nam treba jedan ovakav zakon? Jesmo li baš sve drugo rešili, sem da kreditom koji će podizati Agencija za sanaciju, stečaj i likvidaciju banaka, za koju će država garantovati, mogu da se rade ovakve stvari? Da li je to normalno? Znači dajete jednoj agenciji pravo da kreditira te banke posebne namene. Ko se ovde bavi kreditiranjem? Da li mi imamo centralnu banku koja kreditira komercijalne banke, a komercijalne banke stanovništvo i privredu? Sve okrećete naglavačke. Znači, agencija dobija pravo da kreditira. Iz kojih izvora? Da uzima kredit negde napolju ili unutra od komercijalnih banaka, da vi garantujete, a mi znamo da te garancije padaju na teret. Dajete im pravo da oročavaju sredstva kod banaka, ne da ih drže kod vas, da, piše u jednom stavu, neka budu kod trezora, a devizna sredstva kod Narodne banke. Onda im dajete pravo da oročavaju pare kod banaka, da profitiraju, a vidimo kako troše, dajte im pravo da Narodna banka, bez Vlade, na predlog upravnog odbora ovih ljudi, negde u inostranstvu plasiraju po politici po kojoj plasiraju devizne rezerve. Šta je najviše bure izazvalo u ovoj državi, nego upravo gde su i kako plasirane devizne rezerve ove zemlje godinama unazad? Je l' vi niste čuli gde se zaposlio gospodin guverner? Došao je kao najavljen direktor HVB banke za guvernera. Otišao je u HVB banku, koja je promenila ime u Unikredit, nastala konverzijom dve banke, ali to je jedna te ista. Šta smo usvojili za gospodina guvernera? Da nikada ne odgovara on i njegovi saradnici, član 86v Zakon o Narodnoj banci Srbije, koji smo usvajali, da nikada ne odgovara za propuste i štetu koju je naneo nekome on ili njegovi saradnici, ni kada napusti banku, sem ako neko ne dokaže nameru zlu. To isto uvodite i ovde za sve ljude koji će se baviti ovim poslom. Znate li šta nam kažete? To su direktive iz 2009. godine ili kažete – Bazel dva to traži. Gospodo moja, 2006. godine je Zakon o sprečavanju pranja novca morao da sadrži direktive o kontroli novca i tragovima njegovog kretanja. To niste uspeli dok vas nisu pritisli, sada traže izveštaj o napredovanju u novembru, odnosno decembru 2010. godine, pa ste dali da se to popravi. Da li treba još nešto da kažem o ovome? Da li još nešto treba da obrazloži vašu dobru nameru? Znači, ono što smo 2006. godine morali, radimo 2010. godine, onda kada treba da ustanovimo čiste tokove novca i da zabranimo pranje. Kada treba da zaštitimo bankarske službenike, članove upravnog odbora koji Vladi ne polažu račune, koji su zagledani samo u svoje džepove i naknade koje primaju u tim upravnim odborima, tu žurimo da primenimo i Bazel dva i direktivu o navodnoj nezavisnosti i zaštiti ovih službenika. Blago rečeno, iako sam imala neku malu nadu da u ovoj državi nešto može da krene na bolje, sa predlogom ova četiri zakona, tu nadu pod ovom Vladom izgubila sam. Pod kojim god pritiskom, pod kakvim god latiničnim imenima da se krije neko uslovljavanje, mene nećete uveriti da neko ovo od vas traži. Oni koji navodno ovo od vas traže sada razgovaraju malo šire sa nekim ko predstavlja građane Srbije, pa kažu – mi kao MMF postavljamo cilj, vaša vlada mora da iznađe način da do tog cilja dođe. Kada se kaže – postići stabilnost finansijskog sistema, ne kaže se posrnuti u budžet koji je prazan za sve, ne kažu sigurno – uzmite kredit, pa rešavajte ovo. Gde je ta kreativnost kreatora ekonomske politike Vlade Srbije, ne samo vaše? Čija je ova genijalna ideja da ga promovišemo za dobitnika Nobelove nagrade, da nam objasni kakva je ovo pravednost u trenutku kada imamo svega milion i po ljudi koji rade, kada izdvajate u budžetu ovoliki novac za socijalna davanja, da treba da spašavamo finansijski sistem koji nas je do ovde i doveo? Hvala vam.
Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Milorad Buha. Gospodine Buha, izvolite.
Kada je ceo svet pre dve godine i godinu dana bio u strahu zbog propasti i bankrota velikih banaka, srednjih banaka, regionalnih, lokalnih banaka, investicionih fondova, berzi i drugih finansijskih institucija, mi smo od finansijskih i monetarnih stručnjaka ove Vlade dobijali uveravanja da je, što se tiče bankarskog sistema u Republici Srbiji, sve u redu, banke su likvidne, banke su solventne, banke dobro posluju, banke kreditiraju, one imaju dovoljnu aktivu da mogu da plasiraju sredstva i privredi i građanima. Da to nije baš tako, govori i sledeća činjenica, odnosno sledeći podatak. U 2008. godini 26 banaka poslovalo je sa dobiti, osam banaka sa gubitkom. U 2009. godini 20 banaka je poslovalo sa dobiti, a 14 banaka sa gubitkom. U 2010. godini, prema ovim podacima koji sada postoje, pola banaka će poslovati sa dobiti, a pola sa gubitkom. Šta će se desiti u 2011. godini; to će biti godina kada će zbog nemogućnosti stvaranja akumulacije, nemogućnosti dobijanja stranih investicija, smanjenja doznaka iz inostranstva i određenih problema u finansijskom sektoru, prevashodno od budžetskih sredstava do budžeta lokalne samouprave, i drugih problema, makroekonomskih problema, doći ćemo u poziciju da i građani, a i privreda neće moći vraćati kredite i to će stvarati problem likvidnosti banaka i dovođenja u poziciju ogromne nelikvidnosti i dovoditi ih u gubitak. Mi smo zadnjih godinu dana dobijali informacije od strane predstavnika vlasti da idemo u formiranje razvojne banke. Sada od ministra Dulića dobijamo informaciju da se formira neka hipotekarna banka. Ispada sve sasvim normalno, međutim, nije normalno. Zašto nije normalno? Mi nemamo strategiju razvoja bankarskog sistema. Gospođo Dragutinović, od 2001. godine vi sa Jelašićem i sa Dinkićem ste bili kreatori monetarne finansijske i budžetske politike ove zemlje. Niste napravili za ovih deset godina strategiju razvoja bankarskog sistema, uz sve ono što ste radili i obavljali. Bez strategije bankarskog sistema nema razvoja, ovo je sve lupanje i stvaranje preduslova da se dođe u poziciju u koju ćemo doći vrlo brzo. Zašto formirate banku za posebne namene? Evo, opet neka banka. Samo zato što znate da od 2011. godine dolazi u bankarskom sistemu ogromna kriza. Zašto je SRS protiv te banke? Zato što je to još jedan institucionalni oblik prelivanja novčanih sredstava, zdravog novca, u određene finansijske institucije koje će biti u funkciji ne domaćeg bankarstva, ne domaće akumulacije koja će se na zdrav i kvalitetan način prebaciti u zdravu privredu, nego će to biti samo još jedno prelivanje sredstava, iz inostranstva uzimaćemo kredite, to jasno i kažete kroz ova četiri zakona, plasirati u one banke koje propadaju, koje dolaze u nelikvidnost i koje će sutra postati banke koje odlaze u bankrot. Sa stranim kreditnim sredstvima, umesto da ta sredstva uzimamo za razvoj privrede, za zapošljavanje, za razvoj nekih drugih delatnosti, mi ćemo to u bankarski sistem. Sve što smo mogli u poslednjih deset godina, to smo ubacili u bankarski sistem. Šta imamo sada od tog bankarskog sistema? Ostalo je samo 2-3% akcija u tim bankama i po pravilu te banke gde je država većinski vlasnik, one posluju godinama sa gubitkom. Šta ste učinili da sprečite to negativno poslovanje tih banaka? Ništa. Vi izlazite sa jednom informacijom, bivši guverner ide sa drugom, ministar ekonomije i regionalnog razvoja. Spojićemo tri banke koje posluju sa gubitkom, napravićemo jednu zdravu stranku, to nikad niko nije uspeo, ali evo vi to tako prognozirate, pa ćemo onda tako zdravu banku, tako moćnu banku, takvu banku koja ima kapital izbacićemo na svetsko tržište, pa kad se zalete bankari iz sveta, dođu, kupe, ubace strašna sredstva, mi to ubacimo u javnu potrošnju i živimo ovako kao što smo živeli u periodu kad smo imali tu srećnu okolnost. Vi ste je imali, da ste imali državne banke, prodali je i ubacili u finansijski sistem, u određena finansijska sredstva. Da se vratimo na ovu banku za posebne namene. Zašto je ona ovog trenutka nepotrebna? Nepotrebna je zbog toga što će odneti deo kapitala iz finansijskog sistema, da li iz budžeta Srbije, ne znam odakle ćete vi naći tih pet miliona, najmanje kažem, pet miliona evra. S druge strane, nije to samo pet miliona evra za osnivački kapital, morate dovesti ljude, prvo morate platiti dok se ne uđe u određene finansijske poslove. S druge strane, morate obezbediti prostor, morate prvo obezbediti opremu u banci, morate prvo obezbediti uređaje, tehniku, itd, sisteme koji će sve to pratiti itd. Koliko to košta? Najmanje deset miliona vam ja palo u vodu, pa uložite to, krave uvezite iz sveta, pa da bar imamo mleka? Od ovoga nema ništa. Hvala.
Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Vladan Jeremić. Gospođa Tabaković, izvolite.
Ono maločas što smo podneli u istovetnom tekstu na član 2. to može, ne može, nije važno, pa ću zbog zapisnika, stenografske beleške, da kažem sledeće – Agenciji koja bi trebalo da rukovodi ovom ovakvom bankom za posebne namene koja se Zakonom o bankama predviđa, gospođo ministre, ako niste znali, već je prihodovano 37 milijardi dinara, naplatom potraživanja od pravnih i fizičkih lica po izjavi ovlašćenog lica, gospodina Džambića, čitam intervju iz "Ekonomista", prilivima od kamata na oročena sredstva, unovčile su 37 milijardi dinara. Idem da je to na današnji dan, a bio je i niži kurs, idem sa nekom prosečnom cifrom od 100, to znači 370 miliona evra prihodovanja. Vama je kao državi, poveriocu prvog reda, za isplatu stare devizne štednje nad kojom ste suze lili kada mi kažemo – zaduženost, a vi kažete – da, ali za staru deviznu štednju, nikada niste pomenuli da ide i odavde, 189 miliona evra je preneto i 1,4 milijarde dinara, 50 miliona evra po priznanju čoveka, dobićete podatke na uvid, 50 miliona evra je kažu koštao stečaj. Gde je razlika? Kod koga je oročena, ko od toga prihoduje? Kada ni NBS na depozite nije prenosila sredstva. O kakvoj odgovornosti može da govori neko ko živim novcem raspolaže ovako? Ko ima depozite u inostranstvu, Beogradske banke u Americi, bilo je u vreme uvođenja sankcije, 94 miliona dolara, a na računima Jugobanke 47 miliona dolara. Kad bi to bio dug nekog građanina, s kamatom od tada do danas, ko zna koliko bi to bio uvećan iznos.
Vreme. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li još neko želi reč? (Da.)
Ne mogu da stignem da vas pratim. Član 5 – u krug lica povezanih sa bankom, umesto zaposlenih u banci, ubrajaju se članovi odbora banke utvrđeni ovim zakonom. Ne samo da se prepliću nadležnosti, agencije i narodne banke, nego se pokušavaju čak ograničiti i ovlašćenja za izbor članova upravnog odbora za koje su strogo propisani kriterijumi. Lično apsolutno nisam pogođena time, niti poznajem ijednog člana upravnog odbora bilo koje banke. Otkud nekome pravo da sebi daje dvostruku mogućnost da zabranjuje, bira i crta slike tih ljudi, kada za sebe, za ovakve milione nema ni minimum propisane odgovornosti.
Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Dejan Mirović. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Boris Aleksić. Da li još neko želi reč? (Da.)
Član 8. predviđa da se banka za posebne namene za šest meseci uskladi i da joj kapital bude u visini koja nije manja od dinarske protivvrednosti od pet miliona evra prema zvaničnom srednjem kursu. Odlično znamo, neke kolege su pominjale, nije mi teško da ponovim kako se kreditima i unosom kapitala u jednom trenutku samo na računu pojavi taj iznos, a onda se povuče i nema ga. Da li vi stvarno mislite da niko ne čita ovo? Na prošlom dnevnom redu smo usvojili izmene Zakonao fondu za razvoj, gospođo Diana, ako niste u toku, gde se Fondu zarazvoj daju mogućnosti da budu nova razvojna banka, a ovde imamo sada neku drugu banku koja će imati ovaj osnivački kapital. Odakle ćete ga obezbediti, od kojih ćete socijalnih davanja ili subvencija uzeti za mleko i kojim ćete nam efektima pravdati ovo, to je moje pitanje?
Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Član 53. stav 2. se menja ovim članom 14. gde se bankama, evo besmislice, morate da priznate potpune, gde spoljnom revizoru, ranije smo imali ograničenja da može samo tri godine da vrši reviziju kod iste banke, tri godine uzastopno, sada u cilju poboljšanja finansijske stabilnosti i veće kontrole i regulisanosti, vi produžavate rok da on može, taj neki revizor, da vrši pet uzastopnih revizija. Objasnite mi koja je logika da jedno te isto lice vrši reviziju ne tri, nego pet godina.
Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
To je gotovo identičan amandman, samo što se u odgovoru ne prihvata ovaj amandman. Naveli ste zbog Zakona o reviziji i računovodstvu, jer je tamo napisano da pet godina uzastopce može jedan te isti revizor da bude eksterni Banke su specifične i zato je u izvornom tekstu Zakona o bankama bilo tri godine, baš zbog te specifičnosti, ali trenutno neko sada u svetu razmišlja o Bazelu 3, a ovi naši eksperti razmišljaju o Bazelu 6. Znači, još Bazel 3 nije završen. O Bazelu 4 ni štiglić ne razmišlja. Za Bazel 5 ne znam da li neko sanja, a naši eksperti već Bazel 6 pišu. To je čudo neviđeno. Zašto je to čudo? Zato što je taj prag trpljenja u Srbiji izuzetno visok. Jednostavno, u Srbiji se trpi sve i svašta. Dok građani trpe, ovi koji su na vlasti, svako jutro se krste i kažu, zarje moguće da smo mi još na vlasti, da nas niko nije skinuo. To je neverovatno, 500 miliona dinara građani duguju bankama, mrsko mi je da čitam ove tmurne rezultate bankarskog sistema Srbije. Verovatno deset banaka u ovom trenutku razmišlja kako da pobegne sa ovog tržišta u dogovoru sa Agencijom, NBS, Vladom, Bečkim sporazumom, jer imaju puno prava da se pozovu na Bečki sporazum. Prvi signal za to jeste što su banke već mesecima odustale od kupovine kratkoročnih hartija od vrednosti, kojima naš trezor obezbeđuje sredstva da bi premostio rupe tekućeg finansiranja..
Vreme. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.)
U ovom članu, a ovo je ključni stav sa aspekta SRS, zato što pravite ono što faktički u praksi napravite, monopolizaciju tržišta. Napravili ste monopol onog trenutka kad ste ugasili one četiri velike banke i oterali ste sa tržišta sve ostale banke i ostala je neka sića. Ono što je karakteristika ovog trenutka to je monopolizacija tržišta i lihvarenje. Ove banke ne rade bankarske poslove nego lihvare. Plaćamo najveće bankarske kamate u Evropi, plaćamo najveće naknade, najveće takse itd. Gospođo Dragutinović, ono što ste mogli pročitati u ekonomskim i finansijskim udžbenicima 19. veka, 18. i 17. veka, to je klasično lihvarenje, to je najcrnji oblik bankarskog posla. To se sad radi u bankarskom sistemu Republike Srbije. Gledajte šta znači monopolizacija tržišta. Primat koji imaju banke preko broja zaposlenih u bankarskom sistemu to možemo jasno videti, godine 2000. 26 hiljada radnika, 2003. godine 22.310, 2004. 24.400, 2008. 32.300 i sad 2009. godine malo smanjujemo. Po broju radnika se vidi da smo monopolizirali tržište. Propada nam privreda. Građani su prezaduženi. Cela infrastruktura države je prezadužena, samo banke žive i one ostvaruju dobit, i one zapošljavaju i one kupuju najbolje lokacije i one su najopremljenije i najuređenije. To nije normalno. Ova vlast mora ovog trenutka napraviti strategiju bankarskog sistema. Šta sutra? Šta 2015. i šta 2025. godine. Bez toga nemamo bankarski sistem, nemamo državu.
Vreme. Na član 17. amandman je podnela grupa 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Član 17. navodno usklađuje zakon gde Skupština dobija nadležnost da odlučuje sad o osnivanju ove banke za posebne namene i ja ću vreme za ovaj amandman u stvari da utrošim i da napomenem drugu činjenicu. Banka je bila u ovom statusu u kome će Skupština odlučivati na ovaj način, u članu 109. piše da se kao razlog za preduzimanje privremene mere prema banci predlaže i ugrožavanje interesa oponenata, odnosno verovatnoća da će ti interesi biti ugroženi. Znači, Skupština će odlučivati o statusu jedne ovakve mere, odnosno banke samo ako se nekom učini ili neko učini verovatnim da će interesi biti ugroženi. Dokle li su granice diskrecije u ovom slučaju. Tu je sad ona prava reč bezobraznost koja objašnjava diskreciju ili drskost u upravljanju finansijskim sistemom.
Na član 18. amandman je podnela grupa 21. narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Načelno sam napomenula da se ovim članom 18. menjaju razlozi za uskraćivanje saglasnosti licu predloženom za člana upravnog odbora. Zaista ne mogu da verujem da se NBS kompromituje na ovaj način i da koristi svoju snagu da nalaže promene u personalnom smislu, a zbog stabilnosti finansijskog sistema. Da li znate šta sam se uverila čitajući ovaj zakon? Odgovornost nositi vlast i imati 126 glasova izgleda je postalo preteško breme za nečija pleća i dobronamernost. To je moj jedini komentar na ovaj član.
Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Jovan Palalić. Da li neko želi reč? Ne. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić, Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? Ne. Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević.
Amandman poslaničkog kluba SRS na član 39. logičan je sled naših prethodnih amandmana kojima je predviđeno brisanje odredba koji se odnose na banku za posebne namene. Naš je generalni stav da s obzirom na to da postoji Agencija za osiguranje depozita ona treba da obavlja ove poslove koji su ovim zakonom namenjeni banci za posebne namene. Najpre ima banka za posebne namene i to je projekat koji zahteva brojčani deo osnivačkog kapitala od najmanje 5 miliona evra, a pored toga potrebno je i dosta vremena da počne sa radom, ne može preko noći. Potrebni su kadrovi koji će se baviti ovim osetljivim poslom. Dok se sve to uradi, banka koja je u problemu, tj. kojoj je NBS oduzela kao dozvolu za rad, kakva banka da radi? Da čeka osnivanje i početak rada banke za posebne namene. Mi svakodnevno imamo prilike da slušamo o tome kako je bankarski sektor u Srbiji uprkos svemu ostao stabilan, dobro kapitalizovan i kako građani ne treba da brinu za svoj novac koji su poverili bankama. Zaista podaci iz bilansa banaka u prvom kvartalu ove godine ne pokazuju značajnije promene u odnosu na isti period prošle godine. Neto dobit čitavog bankarskog sektora imala je raspon od 1,3 % prihoda od kamata i imali su rast od 2,5%, aktiva banaka je imala rast od 24% zahvaljujući subvencionisanim kreditima i kreditima javnog sektora odnosno države. Ukupni deficiti imali su rast od 21. Kad bi se analizirali samo ovi podaci koji predstavljaju jednu sliku bankarskog sektora, ne bi se moglo zaključiti da postoje veliki razlozi za brigu. Razloga ima i te kako kad pogledate onu drugu stranu, tj. svakodnevni život većine građana koji su se u jednom trenutku odlučili da uzmu kredite. Ovo se posebno donosi na građane koji su uzeli stambene kredite. Samo da napomenem da prema podacima udruženja banka ..
Vreme. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Tužno je ovo, gospođo Dragutinović, pokušavam ovo predstaviti kao odgovornost vlade da se bavim finansijskim sistemom u državi u kojoj 88 ili 800 miliona dinara samo ove godine je naplaćeno na ime kursnih razlika od strane banaka. Postavlja se jedno pitanje, zašto država ima potrebu da štiti finansijski sistem, kad ste u jednom dokumentu koji smo dobili svi, izveštaj o stanju finansijskog sistema u 2010. godini napisali sledeće, banke u Srbiji su visoko kapitalizovane i likvidne, sa adekvatnim rezervama i time izuzetno otporne na negativni uticaj koji bi mogli nastati u slučaju ostvarenja pesimističkih makroekonomskih scenarija itd. Ne znamo samo šta je tačno, ono što je stvarno ili što ovde piše ili što vi nagoveštavate da želite da štite ovim setom zakona. Suština cele priče jeste da se ceo set zakona usvaja iz jednog jedinog razloga, a to je uslov Svetske banke da se stekne pravo na povlačenje 100 miliona dolara iz te banke za budžet, ukoliko bi došli u situaciju da štitite finansijski sistem, jer kad vidite ovo što piše u budžetu Republike Srbije ne daj bože da nekom nešto u finansijskom sistemu zafvali, ne bi nas zakrpili ponovo ni svetske banke, ni međunarodni fondovi, ni ko zna šta sve.
Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Željko Tomić. Da li neko želi reč? Ne. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O STEČAJU I LIKVIDACIJI BANAKA I DRUŠTAVA ZA OSIGURANjE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Lidija Dimitrijević, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Boris Aleksić, Zoran Krasić, Milorad Buha, Dejan Mirović i Vladan Jeremić. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Izvolite.
Ovaj amandman poslaničkog kluba SRS je pravno-tehničke prirode. Mi smo predložili brisanje reči "osnovana posebnim zakonom", a misli se na Agenciju za osiguranje depozita. Nepotrebno je ovo unositi u zakon jer je dobro poznato da postoji poseban zakon o Agenciji za osiguranje depozita i tim zakonom je Agencija osnovana još 2005. godine. S obzirom da se radi o amandmanu tehničke prirode, stav SRS je da ga je trebalo prihvatiti jer bi tekst zakona bio zaista bolji bez dodatnih opštepoznatih stvari. U okviru ovog vremena vratiću se opet nekim izuzetno važnim stvarima koje se odnose na sve izraženije problem koji je nastao zbog nemogućnosti građana da izmiruju obaveze prema bankama, što bi nesumnjivo u skorije vreme moglo dovesti do nesagledivih negativnih posledica, pa bi Agencija za osiguranje depozita imala dosta posla. Prema podacima Udruženja banaka Srbije svaki građanin Srbije u proseku na osnovu kredita duguje 560 evra, da se svakog meseca po 0,1% povećava kašnjenje u plaćanju obaveza, da je to loša tendencija koja će, ako se nastavi, biti ozbiljan problem. Veliki broj dužnika kasni u otplati rata više od dva, a neki i više od tri meseca. Iz tog razloga sve je veća potražnja za kreditima za refinansiranje ida građani uzimaju kredite od banaka da bi platili ranije obaveze koje su dospele. Nažalost, zbog toga što su neki ljudi koji su uzeli kredite u međuvremenu ostali bez posla, ne postoji mogućnost da servisiraju svoje obaveze i kada su u pitanju stambeni krediti, s obzirom na to da su uglavnom obezbeđeni hipotekom, banke su već počele da aktiviraju hipoteke. Neću nabrajati u koji banci je koliko hipoteka aktivirano, ali važno je istaći da su mnoge banke u Srbiji…
Vreme, zahvaljujem. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Gospođa Tabaković ima reč.
Ako noćas ne završimo ovu raspravu, verovatno nećemo moći da povučemo neka sredstva od 300 miliona, sutra čekaju negde, ali hajde da prihvatimo tu žurbu. Znači, ovaj zakon prati osnovnu ideju osnivanja banke za posebne namene i sad se članom 5. dopunjuje član 3, gde mi tražimo brisanje člana kojim se traži prenos imovine i obaveza na drugu banku, tu za posebne namene. Mi to osnivanje smatramo potpuno nepotrebnim, zato i tražimo brisanje. Šta je licemerno? Da se u tom članu zakona kaže da se svi poverioci stavljaju u jednak položaj time što svi mogu da se oproste od onog što potražuju od te banke, jer se sve to vrši bez pristanka akcionara, deponenata i drugih poverilaca. Da li ste to, gospođo ministre, videli, ne znam, ali kažete – jednak je tretman poverilaca je taj što se kupovina i preuzimanje celokupne ili dela imovine vrši bez ikakvog pristanka. Šta se kaže u članu 3v – Agencija može za ove i ovakve poslove da obezbedi finansijsku podršku banci koja će preduzeti ovu imovini, celokupnu ili deo obaveza, iz predviđenih izvora budžeta ili zaduživanjem ili kreditima. Da li je još nešto trebalo napisati u prilog brisanja ovog amandmana? U ovakvoj krizi, sa ovakvim deficitom, sa ovakvim stanjem izuzetno likvidnog, nigde boljeg, izuzetno kapitalizovanog bankarskog sistema, koji ima prinose, a nema ih ni u jednoj državi u okruženju kao kod nas, bankarskim sistemom koji je trgovao sa državom kao najboljim platišom, koji je 2006. godine davao dvostruki iznos iznad inflacije na repooperacije, izvolite pa procenite.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podne narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Posle ovih izmena ovog zakona praktično svaka banka može slobodno da odluči hoće li sama da se ugasi ili da napravi situaciju da joj Narodna banka oduzme dozvolu. I u jednoj i u drugoj varijanti, ukoliko je banka iz inostranstva, ona je zaštićena. Vlada sve ovo radi da bi zaštitila depozite građana, a u međuvremenu sve te banke iznele kapital u inostranstvu. Ove sa stranim imenima ako ih majka iz inostranstva pozove iznose pare. Doduše, velika količina tih para je u inostranstvu, a neke pare MMF nije čak ni dao našoj državi, nego drže se u centralnim bankama SAD, Velike Britanije i Nemačke, to su one tri milijarde koje nikada nisu ratifikovane po onom sporazumu, da bi oni bili sigurni da će da se vrate njihove pare. Znate, u takvom galimatijasu kada se sve ovo zakuva i stavi, onda je sve jasno. Građani, ako imate kojim slučajem nešto para u bankama, povucite te pare, nosite kući, jer je pripremljen teren da vam i to što ste imali pokradu oni koji vas vode u Evropu. Hvala, gospođo Đukić.
Na član 5. amandman je podne narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Ista meta, isto odstojanje, banka za posebne namene. Kada govorimo o ovaj banci u konceptu, mi moramo govoriti koji su razlozi koji dovode to toga da ona bude u funkciji, banka koju formirate, a formiraćete je, imaćete 126. Osnovni razlog zašto se ona javlja u pravnom životu i u finansijskom životu je taj što Narodna banka Srbije nije u funkciji.Njena kontrolna uloga nije u funkciji. Za 2007. godinu i za 2008. godinu mogli smo kroz izveštaj Narodne banke dobiti podatke o kontrolnoj funkciji Narodne banke, pa smo videli da je bilo nekih privrednih prestupa, desetak, dvanaest, petnaest prekršaja. Međutim, za 2009. godinu niti jednog prekršaja, niti jednog privrednog prestupa i celokupan bankarski sistem radi normalno itd. Gospođo Dragutinović, u praksi nije tako. U praksi je i krivičnih dela, i privrednih prestupa i svega. Sve to što je sada trulo u bankarskom sistemu, to će isplivati jednog trenutka. Sada nam treba banka za posebne namene koja treba sve to da amortizuje, da uzmete strana sredstva, plasirate to u propali sistem. Znači,ona banka koja je nelikvidna, ona koja ne završava zakonske popise u skladu da odredbama Zakona o bankama i Narodnoj banci i drugim pravnim propisima, ona koja je nesolventna, ona koja dođe u poziciju da joj se oduzme dozvola, sada ćete je prebaciti u ovu banku, potrošiti ta sredstva, suva sredstva koja će odobriti iz inostranstva. Ili ćete kroz određene fondove, koje ćete naći u budžetu RS, prebaciti u ovu banku i tako potrošiti akumulaciju koje je neophodna. Hvala vam.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član5. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član5. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Izvolite.
Amandmanom koji je podnet na član 5. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje predloženo je da se novi član 3d briše. S obzirom na to da smo i u prethodnom predlogu zakona o kome smo vodili raspravu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama, predložili brisanje svih odredbi koje se odnose na banke posebne namene, isto smo to predložili i u ovom predlogu zakona, tako da je ovaj amandman logičan sled svih naših prethodnih amandmana koji se odnose na brisanje odredbi o bankama posebne namene. Vlada je odlučila da sve ove naše amandmane odbije. Ja i kolege narodni poslanici poslaničkog kluba SRS izneli smo argumente, gospođa ministar nas je saslušala, do dana za glasanje ima vremena, pa ukoliko dođe do promene mišljenja, možda ovi amandmani budu prihvaćeni. Zahvaljujem.
Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospođa Tabaković.
Član 6. predloga, čije smo brisanje tražili, definiše da se na osnovu rešenja oduzima dozvola za obavljanje poslova osiguranja, jer se oni sada odvajaju od stečaja i likvidacije banaka, osnivanjem ove posebne banke, da Narodna banka Srbije odmah donosi rešenje o ispunjenosti uslova za pokretanje stečajnog postupka nad društvom za osiguranje, a u 2. stavu se kaže da je to rešenje o ispunjenosti uslova za pokretanje stečajnog postupka nad društvom za osiguranje konačno i izvršeno je momentom dostavljanja nadležnom sudu. Koliko je postupaka još uvek otvorenih i nezavršenih iz ovih sprovođenih postupaka stečaja i likvidacije društava za osiguranje, poznato je i Narodnoj banci i onima koji su na ovome radili. U ljudskom ponašanju se postavlja pitanje - da li ide prvo greh, pa kazna? Pa se kaže na primer da je sam greh kazna, kad je neko zavidan, ljubomoran, zao čovek, već u samoj osobini postoji kazna. Kod ponašanja privrednih subjekata kazna mora da usledi za onog ko je izazvao zlo, odnosno greh, a ne da sanirate posledice ovakvim načinom donošenja zakona.
Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite, gospođo Tabaković.
Evo, u ovom delu člana 8. ponavlja se ona verovatnoća nastajanja razloga za slučaj koji se tretira ovim zakonom. Znači, neprihvatljiva je. Ne samo hitnost i konačno odluka koja se donosi nad privrednim subjektima iz ovih oblasti, već je strašno da se one zasnivaju na mogućim i verovatnim pretpostavkama o ispunjenosti uslova za stečajni postupak. Recite mi, molim vas, da li biste nekog, zato što je mogući prestupnik ili je verovatno da imate dokaze za to, osudili i poslali na sud? Ali vi ovakvim ponašanjem nekoga zaista šaljete na sud i kažnjavate, a da to nije nedvosmisleno utvrđeno.
Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? Izvolite.
Razlozi su isti kao i za amandman na član 8, tako da ih neću ponavljati.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima, a pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSIGURANjU DEPOZITA pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Krasić, Milorad Buha, Lidija Dimitrijević, Dragan Stevanović, Boris Aleksić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Branislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković i Dragan Čolić. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Naravno, mi sledimo onu našu osnovnu zamisao oko ove posebne banke, ali ovaj zakon je možda važniji zbog drugih odredbi, nego samo tog svođenja na tu posebnu banku, banku posebnih namena. Kod nas je do 50.000 evra u dinarskoj protivvrednosti ili uopšte do 50.000 evra osiguran svaki depozit. To je dužnost banke, tromesečno se utvrđuje premija. Ona se uplaćuje na račun Agencije za osiguranje. To treba da služi kao garancija, država garantuje sve takve depozite do tog iznosa. Međutim, postavlja se pitanje – ko u ovoj zemlji ima depozite koji su veći od 50.000 evra? To je centralno pitanje. Pera ložač nema. Svi što rade u Narodnoj skupštini, zaposleni nemaju, penzioneri nemaju. Ko ima? To je centralno pitanje. Pošto idete ka Evropi, kako je to u Zapadnoj Evropi? Da li tamo postoje limiti? U mnogim državama ne postoji gornji limit. Država garantuje za sve uloge. Kako je kod nas raspoređena štednja? U evrima 70%, 30% u dinarima. Prošle godine i ove godine ste hteli da povećate ugled dinara i da stimulišete ljude da štede u dinarima. Šta se desilo? Od kad ste došli na vlast za 50% je oslabio dinar. Kako nije? Zašto vrtite glavom, gospođo ministar, kada to priznaje NBS? Vi samo vrtite glavom kad vam neko nešto kaže. To su vaši podaci, 50% je dinar oslabio. Da li se vi time ponosite?
Vreme. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.
Ne može ovde da zaštiti od odgovornosti one koji su ovaj zakon predložili ni vreme, ni kasni sati, apsolutno ništa. Ovo je zakon koji štiti one koji imaju, na račun onih koji nemaju, jer se iz republičkog budžeta, na osnovu kreditnog zaduživanja ili budžetskih sredstava ili garancije države za kreditno zaduženje predviđa zaštita depozita koji postoje ,i to onih od 50.000 i preko 50.000. Zašto ne postoji zakon kojim se forsira zaposlenost i štednja, a svi se slažemo teoretski, da je zdrav razvoj samo na sopstvenoj štednji? Zašto, gospođo Dragutinović, ne insistirate na tome da se depoziti vaši, države, imate ih nepotrošene iz ranijih godina, ima ih po bankama, prikupe i stave kod Narodne banke ili kod Razvojne banke Srbije, pa iz njih ne finansiraju izvozni projekti da smanjimo deficit, pa ne finansira poljoprivreda i zapošljavanje ljudi iz kojih će neko moći da uštedi da školuje dete, a ne da od onih koji nemaju finansiramo one koji imaju? To je osnovna primedba na ovaj zakon, a sve pod maskom stabilnosti finansijskog sistema i ugledanja na svet.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Sa aspekta SRS član 1. stav 2, alineja 1. je i protivustavan i protivzakonit, i to po osnovi više zakonskih propisa. Vrlo brzo ću ga pročitati. Kaže – pored poslova iz stava 1. ovog člana Agencija obezbeđuje finansijsku podršku bankama u skladu sa ovim zakonom, uključujući odobravanje kredita. Vi od agencije koja je specijalizovana državna ustanova, koja ima specijalan zadatak da osigurava depozite, da isplaćuje depozite, ukoliko banka dođe u bankrot, kao što to rade u svim zemljama, od ove institucije formirate bankarsku instituciju i nigde to u svetu ne možete videti, ali je još tragičnije kada vidimo izvore finansiranja agencije iz kojih će se davati pomoć bankama, odnosno iz kojih će se uzimati pozajmica. Kaže ovako – izvori sredstava za finansijsku podršku su budžet Republike Srbije, sredstva agencije, sredstva donacija i drugi izvori. Finansijsku podršku iz ovoga člana agencija obezbeđuje odobravanjem kredita, ne može, ne sme, nije u praksi u drugim državama, nemamo uporedno pravo i sličnu stvar, davanjem bespovratne pomoći za isplatu osiguranih depozita. Kada banka dođe u bankrot, na zapadu, onda specijalizovana organizacija osnovana od strane države uskraćuje depozit, ali davati bespovratnu pomoć bankama koje su još žive, koje nisu u bankrotu, to tako ovde piše, to je suludo. Zdrava sredstva, a još uzmemo iz inostranstva pod nepovoljnim uslovima, dajemo banci itd. To je tako napisano ovde. Dalje, kupovinom dužničkih instrumenata, banke…
Vreme. Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela narodna poslanica Lidija Dimitrijević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Izvinite, u pitanju je amandman na član 6.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Šta je specifikum kod ovog člana 6? Briše se dosadašnja mogućnost kupovine akcija. To je sa aspekta SRS najzdravija aktivnost – kupiti akcije, postajete akcionar. To rade sve države sveta. Na stotine milijardi evra i dolara je uloženo u bankarski sistem kupovinom akcija. Sada tu finansijsku transakciju, tu finansijsku mogućnost, operaciju, brišete i ulazite u vrlo rizične plasmane. Koji su to rizični plasmani? Pomoć bankama koje su u poziciji nelikvidnosti. Pitam vas, gospođo Dragutinović - kada će privreda dočekati taj benefit da kad dođe u poziciju nelikvidnosti pokaže svoju nelikvidnost, dobije adekvatna likvidna sredstva, uđe u proizvodnju itd. Pa valjda su svi pravni subjekti u ovoj državi ravnopravni. Izdvajate bankarski sistem. Čiji je bankarski sistem? Ko su akcionari? Strane banke, strane države? Tu je pogubna politika ove vlasti od 2000. godine,prodali ste bankarski sistem, rasturili ste bankarski sistem, oterali ste najstručnije ljude u bankarskom sistemu, jer smo imali vrlo ozbiljne stručnjake u bankarskom sistemu. Oni su sada na tržištu rada ili ko zna gde,bave se kojekakvim poslovima. Došli su mladi ljudi koji nemaju iskustva, nemaju znanja, ali zato imamo bankarske kamate ovakve kakve imamo. To je pogubno za srpske nacionalne interese.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Tabaković.
Član 6. reguliše formiranje sredstava Fonda kao izvora iz kojih će se ovi depoziti osiguravati i oni se formiraju od onoga što kao premiju plaćaju banke. Prihod od ulaganja koja će Fond načiniti ulaganjem tih depozita, sredstava ostvarenih naplatom potraživanja i to je za mene posebno sporno, rekla sam vam kako je Agencija za stečaj, odnosno iz likvidacione mase, ne te banke nego već iz iskustva godinama kako to čini, uradila. Naplatila 370 miliona. Prenela državi 189. Potrošila je 50 miliona evra. Za 130 miliona evra nema traga. Iz tako formiranih i naplaćenih sredstava predviđate da koristite čak i sredstva obezbeđena zaduživanjem, zadržavamo vam sredstva iz budžeta ali je strašno što tako formirana sredstva mogu da se koriste kao finansijska podrška toj banci za posebne namene. Znači, umesto da kaznite nekoga što je bio nekompetentan, neodgovoran ili radio zloupotrebe sredstava, nije procenjivao kreditne rizike, vi hoćete da ih čašćavate novcem iz ovih namena koje su ovde navedene. Nedopustivo.
Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Tabaković.
Član 7. definiše kako će se sredstva prikupljena u ovom fondu ulagati. Sad glumite odgovornost pa kažete – prvo će biti prioritet da ta sredstva budu plasirana, tako da se održi likvidnost i da to bude prednost kad se plasiraju sredstva, a onda će se voditi računa da se donosi odgovarajući prihod na ta sredstva. Da linam je neko rekao šta je urađeno sa kusurom od 130 miliona? Kako su to i gde plasirane, koji su prihod donela i da li su likvidno raspoloživa kod agencija koje to već čini? Da li vi mislite da zaista nikome ne dugujete ni jednu reč obrazloženja?
Na član 8. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Evo onaj član koji sam u načelnoj raspravi o amandmanima navela po članu 8. menja se član 9. važećeg zakona, gde se Agenciji daje pravo, čak i za vas koje bankarstvo ne zanima ovo moram da naglasim, Agencija može da utvrdi premiju osiguranja u skladu sa ukupnim stanjem rizika i može mimo Narodne banke da svojim ljudima obezbedi ulazak, proveru dokumentacije i izveštaje koje dostavlja ta banka na osnovu kojih treba utvrditi premiju. Da li me čujete, gospođo ministre? Znači, Agencija ne veruje NB, ne veruje da su verodostojni izveštaji da bi naplatila premiju, a verovalo se u privatizaciji kada su prikazivani objekti fabrika bez mašina, kada su u zgradama u centru Beograda zaboravljane hiljade kvadrata i vršila se nezakonita privatizacija, a ovde hoćete sistem duplog ključa, da i Agencija proverava izveštaje da bi utvrdila naplatu premiju i to izveštaje koji se NB dostavljaju. Čija je to nemoć ili dovitljivost ili čija je ovo namera?
Na član 10. amandman je podnela grupa 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković.
Na član 10. kojim se menja član 15. zakona podneli smo amandman zato što je po ovom rešenju predviđeno da, ukoliko sredstva koja ima ova agencija nisu dovoljna, treba da se obezbede dopunska. Reći ću vam da trenutno ta agencijau svom fondu za osiguranje ima 140 miliona evra, pa kažu ako tih 140 miliona evra nije dovoljno da oni mogu da obezbede dopunska sredstva i evo sada onaj izvor na koji imamo najviše primedbi, da se to obezbedi iz budžeta RS ili zaduživanje uz garanciju u inostranstvu i to RS da bi mogli da to oni učine, a da li znate kako – Vlada donosi odobrenje za to, a na zahtev Agencije. Ko je ovde Vlada i ko kome izdaje naloge – Agencija i njen upravni odbor Vladi ili bi trebalo da bude obrnuto?
Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AGENCIJI ZA OSIGURANjE DEPOZITA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Branislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Milorad Buha, Zoran Krasić, Dejan Mirović, Boris Aleksić, Vladan Jeremić, Nenad Popović, Arsen Đurić, Aleksandar Martinović. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre prelaska na pretres Predloga zakona u pojedinostima, podsećam da su narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić pisanim putem povukli amandman koji su zajedno podneli na član 9. predloga zakona. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne Skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Izvolite.
Kod člana 1. tražili smo brisanje. Neki logički sled bi bio da se upravo krenulo od ovog zakona, jer je u njemu suština toga da se osniva banka za posebne namene, da ona obavlja funkciju administratora banke kojim se uređuje stečaj i likvidacija banaka i društava za osiguranje i da se obezbeđuje finansijska podrška bankama u skladu sa ovim zakonom, kao i odobravanje kredita. Znači, prave i suštinske novine su upravo u nadležnosti agencije, iako je ovo zamisao, okvir, krov, kako ste vi rekli, ovo je egzekutor ove fantastične ideje po kojoj agencija dobija pravo da odobrava kredite, a sve sa ciljem da poboljša stabilnost finansijskog sistema.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite. Nećete. dobro Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Hoćete, gospodine Krasiću. Izvolite.
Vrlo rado. Ovim amandmanom sam hteo malo da se poigram sa predlagačem da mi objasni u čemu je razlika između administratora i upravnika. Naravno, znaju oni da to nema nikakve veze. Svrha ovog zakona jeste da se uklone tragovi. Da se uklone tragovi svega onoga što je urađeno u finansijskom i bankarskom sektoru. Da se uklone tragovi onoga šta je radila sve NBS. Da se zaboravi na Nacionalnu štedionicu, da se zaboravi na Kipar, da se zaboravi na Bečki sporazum, da se zaboravi na zaduženja, da se zaboravi na Darka Šarića, da se zaboravi ono što građani Srbije nikako ne mogu da zaborave. Shvatite ovo niko nema prava da zaboravi. Džabe ste krečili.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Znate li šta je zanimljivo? Da je u obrazloženju za donošenje ovog zakona napisano da postojeća rešenja obuhvataju one aktivnosti koje se čine u ime i za račun RS. Čija je ta RS? Da li onih koji su trenutno u vlasti ili građana Srbije na čiju su se štetu ili na čiji se teret pokušava da sanira potencijalni gubitak neke banke? Zar ovo nije vrhunsko licemerje i zar vam davno nije rečeno da ne postoji savršena pljačka. Sistem kako je od Agencije za mala i srednja preduzeća napravljena Agencija za regionalni razvoj ne znači da nije otvorena afera start-ap kredita i nije tačno da će i jedna vrsta krađe uz donošenje ovog zakona o sprečavanju pranja novca moći da zaštiti autore i počinioce. Zaista smatram da ako je postojalo i nešto dobro što je moglo da posluži ovoj vladi na čast, neke od zakona koje je donela, ovi zakoni, ovako predviđeni pod navodnim diktatom za garanciju od nekih 300 miliona evra od Svetske banke zaista nisu ne dobar izgovor, nego su najgora moguća preporuka onima koji vode ovu vladu trenutno.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.
Ovo su zakoni koji se prepliću i jesu realizacija onoga što je zamišljeno u prethodnim zakonima i čak nije ni čudo da se član 8. iz jednog zakona podudara sa rešenjem iz člana 8. drugog zakona, samo se agencija pojavljuje kao izvršilac tih stvari. Član 8. menja važeći član 14. zakona po kojem se prihod za rad agencija obezbeđuje iz budžeta RS i ta se sredstva mogu voditi i na računima kod banaka uz prethodnu saglasnost ministarstva nadležnog za poslove finansija. Znači, gospođo Dragutinović, ipak ste znali. Ako ste vi ti koji donose saglasnost, a morali ste biti, nisu baš mogli ove predloge bez vašeg znanja da ovde donesu pred poslanike i da ovako žestoko reagujemo, bez obzira što nas je tako malo, ali argumenti su zaista ne na našoj strani nego su protiv svih nas.
Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneo je narodni poslanik Milorad Buha i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.)
Možete da me mrzite svi što vas zadržavam, ali moram da vam kažem ovako – kada napišete da je to banka koja ugrožava stabilnost i stavljate u istu ravan banku kojoj je oduzeta dozvola, pitam one koji imalo slušaju značenje reči u srpskom jeziku – da li se između te dve stvari može staviti znak jednakosti ili ne može? Kada učinite verovatnim da će neko ugroziti finansijski sistem, odnosno njegovu stabilnost i oduzmete dozvolu nekoj banci i prema njima postupate jednako, kakva ste vi država, kakva je to NBS, kakvom ćete ovu skupštinu napraviti večeras, odnosno onog dana kada budete izglasali ovaj zakon. I to kada nisu dovoljna sredstva uzećete tamo gde ih najmanje ima, nije mi dovoljno da ponovim po stotinu puta, kao što mi nije dovoljno da neko večeras spominje da neko ne može da uči jer više nema struje, spava sa sestrom u sobi u mraku. To livenje krokodilskih suza i ovi zakoni ne idu jedno sa drugim.
Gospodin Milorad Buha ima reč.
Ovo je verovatno raritet u pravnom sistemu. Ovo je nešto što moramo pročitati. Verovatno je nezabeleženo do sada. Član 9. kaže – u slučaju da agencija nema sredstava za obavljanje poslova agencije, na zahtev agencije Vlada je dužna, niži organ naređuje Vladi i to po hitnom postupku, nema zezanja sa njima, da Vlada donese odluku o obezbeđenju sredstava iz budžeta RS. Gospođo Dragutinović, kada ovi iz agencije vama kažu – pare na sunce, to odmah na Vladu po hitnom postupku. Ne završava se tu scenario. Ako nemate u budžetu, odmah zaduživanje u zemlji i inostranstvu na osnovu akta Narodne skupštine. Još morate pribaviti akt Narodne skupštine u međuvremenu. Stav 2. kaže – Narodna skupština donosi akt o okvirnom iznosu zaduživanja iz stava 1. ovog člana na vanrednom zasedanju. Istog trenutka obezbedite sredstva iz budžeta. Ako nemate, zadužite se istog trenutka. Sazovite vanredno zasedanje Skupštine. Ovo u pravnom sistemu nije zabeleženo. Šta je ovo? O čemu se ovde radi? Gospođo Dragutinović, Austriju, Hrvatsku, BiH, Makedoniju gde je god dopreo austrijski kapital "Hipo banke" svi su se tresli koga će sve da uhvate i svuda je otkriven kriminal, i u Austriji strpali su u zatvor predsednika upravnog odbora, jedno vreme jednog od akcionara. Posle toga je prebacio sredstva u drugu banku. U Republici Hrvatskoj je Sanader tu bio i najverovatnije će odgovarati pred zakonom. Jedino što u RS nema afere. Svi smo pošteni.
Vreme. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo.
Gospođo Dragutinović, zaista me zanima da li ste čitali obrazloženje na član 9. prethodni gde sam rekla, ovo što je i kolega ponovio, da u Skupštinu dolazite kad vam fali para, da bez Zakona o javnim nabavkama, a u skladu sa Zakonom o javnom dugu, a hitno je nepredviđeno i neodložno i citirala sam vam čitavo obrazloženje člana 14, da li ste to uopšte videli? Da li vam je zaparalo uši i dozvolili ste nekom da odgovori na to da je sve to u cilju efikasnijeg reagovanja o očuvanju finansijske stabilnosti. Članom 10. nastavljate da menjate član 17. važećeg zakona time što proširujete krug poslova upravnog odbora agencije, što on odlučuje o raspolaganju tim sredstvima. Skupština da odobri, Vlada da obezbedi, a ekipa koju vam celo veče citiram iz agencije, može da radi šta hoće. Da li smo mi Gana ili Fidži, ili Čad, procenite sada sami.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Moramo ponavljati zato što je neuobičajeno da u istom zakonu spominjete, ili u dva zakona, ili u kompletno ova četiri zakona spominjete stečajnog upravnika, likvidacionog upravnika, prinudnog upravnika i administratora. Gledajte, manje-više su sve to isti poslovi. Naziv, srpski jezik je tu jako bogat. Unutar tog pravnog i lingvističkog pojma upravnik, možete svesti sve ovo što obavlja administrator. Međutim, vi razbijate pravni sistem. Razbijate pravni sistem jednim stranim nazivom, a imate domaći, srpski naziv koji je uobičajen, a i u praksi imate sasvim dovoljno formulacija da sa upravnikom rešavate sve. Zamolio sam od strane jedne institucije, odnosno advokata koji se bavi određenim poslovima u pretkrivičnom postupku i obavljaju poslove za MUP, prilikom hapšenja noću i danju. Oni, naime, nisu dobili naknadu za svoj rad u 2009-2010. godini. Od vas traže, gospođo Dragutinović, da u okviru ove milijarde nađete sto miliona, ono što je dug MUP prema advokatima koji obavljaju tu te poslove. Za 2009-2010. godinu nisu dobili nikakvu naknadu i mole da, prilikom obrazlaganja ovih i davanja naloga MUP, od ove svote od milijardu, sto miliona obezbedite za ove naknade i poslove koji se ovde obavljaju u 2009-2010. godini. Hvala.
Poslanička grupa Napred Srbijo i narodni poslanik Aleksandar Martinović su podneli amandman na član 11. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Tabaković.
Član 11. govori o onoj famoznoj neodgovornosti onih kojima ne možemo da dokažemo zlu nameru ili štetu, koji nikada neće odgovarati za ovo što rade. Budžet će plaćati greške NBS koja neće obavljati kontrolu. Svi se zaklanjaju iza interesa Republike Srbije, a pitam vas – šta je određenje Republike Srbije? Vlast, građani, radnici, gladni, nezaposleni, stariji ili deca? Time ću da završim "pohvalu" ovog zakona i odluka ove Vlade.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SPREČAVANjU PRANjA NOVCA I FINANSIRANjA TERORIZMA (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Petar Jojić, Vjerica Radeta, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Božidar Delić, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković i Dragan Čolić. Primili ste izveštaj Odbora za finansije i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Tabaković.
Iako su mnogi uvereni da se sve tajne mogu lako otkriti, očigledno da se otkrivaju samo tajne koje žele da se otkriju. Kritika koju ste dobili od nadležne organizacije koja se bavi sprečavanjem pranja novca, da niste postupili po uredbi broj 1771 iz 2006. godine i da niste dozvolili da se pojednostave radnje praćenja i mere praćenja i poznavanje stranke za lica koja poznajete kao obveznik, a da ste propuštali da prolaze, što bi deca rekla, kamioni, avioni i vozovi, govori ovaj zakon. Najveća kritika ove vlasti je obrazloženje Zakona o sprečavanju pranja novca i 40 plus 9 preporuka koje su vam date. Amandman na član 1. koji sam podnela upravo govori o tome, da nije dovoljno reći da treba da postoji, da je dostojna isprava na osnovu čega procenjujte neku stranku, mora da bude precizirana onako kako to član 7. stav 1. zakona kaže, jer i tamo gde stoje potpisi i gde stoje slike, desilo se da u ovoj zemlji budemo obrukani ogromnim količinama pranja novca i da budemo uvučeni u aferu sa švercovanjem droge. Da je postojao ovaj zakon, i da je on bio u ovakvom obliku, da li bi bilo moguće da se to desi, gospođo Dragutinović? Na vaš obraz, i na obraz gospođe Snežane Malović, stoji najsramnija kritika države Srbije na putu pristupanja EU. Danas ste slušali vesti, kako su značajni ljudi iz Amerike uhvaćeni u pranju novca, u finansiranju nekih kampanja. Da, na takve se države ne ugledate, kada treba da sprečite puteve prljavog novca. Želite da se ugledate samo onda, kada treba pomagati stabilnost finansijskog sistema.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Gospođo ministre, da li želite reč? Izvinjavam se, imamo još i sedmu tačku dnevnog reda. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST EXPORT DEVELOPMENT CANADA PO ZADUŽENjU RTB BOR – GRUPE RUDARSKO-TOPIONIČARSKOG BASENA BOR D.O.O. U RESTRUKTURIRANjU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona. Primili ste mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Primili ste izveštaj Odbora za finansije. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima, i u celini. Gospođo ministre, izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, koliko god vas ovde ima u ove kasne sate. Dakle, nakon dvodnevnog druženja i rasprave, kada bih imala priliku da kažem samo u jednoj rečenici šta je glavna poruka diskutanata, onda bi to bilo sledeće: nikad dovoljno za subvencije, privredi i poljoprivredi i nikad dovoljno štednje, kada je Vlada u pitanju i kada je u pitanju tzv. kupovina robe i usluga. Kao da se namerno zanemaruje da najveći deo tih kupovina roba i usluga, tako omiljene stavke poslanika, jesu izdaci za nauku, jer se nauka projektno finansira i jesu izdaci za hraniteljice. Kada sve ostale izdatke očistite od ta dva najveća, pa kada podelite sa brojem zaposlenih, koji prema studiji Svetske banke, koliko god se to nekima ne sviđalo, broj zaposlenih se nalazi na nivou ispod proseka u regionu. Kada to podelite, videćete koliki su troškovi radnog mesta u državnoj upravi. Tačno je da postoje neke agencije, odnosno budžetski korisnici koji imaju nešto veće troškove putovanja, ali oni su samo rezultat specifičnosti budžetskog korisnika. Recimo, Uprava za agrarna plaćanja zaista se razlikuje od svih drugih uprava i troškovi službenih putovanja u toj upravi su veći prosto zato što sedište nijeu Beogradu, nego je npr. u Šapcu. Takođe, nešto veće izdatke ima policija, ima vojska, ima Poreska uprava i naravno diplomatija. Bilo je predloga koji su mi se jako dopali, uprkos tome te amandmane nisam usvojila. Dakle, uvažila bih da je ovo bio budžet, ali ovo je rebalans. Promene akcizne politike koje su praktično tražene od strane nekih poslanika prilično su legitimne i upravo o takvim promenama se razmišlja, ali kao osnovu budžeta za 2011. godinu. Takođe, bio je i amandman poslanika Popovića, koji u suštini kaže da ukoliko prihodi od privatizacije budu veći nego što su planirani da utoliko treba uštedeti na troškovima zaduživanja. Pošto je procena da ove godine neće biti značajnih prihoda od privatizacije, to je bio zaista jedini razlog zašto je ovaj amandman odbijen, ali će on svakako biti sastavni deo budžeta za 2011. godinu. Iskoristiću ovu priliku da pokažem da li su akcize na derivate nafte i da li su cene derivata nafte najveće u Evropi ili ovim delom Evrope. Kod sebe imam grafikone, jedno je dizel, drugo je benzin, Srbija je žuto, a ostale zemlje regiona, znači, to je ova sirotinja tu i tamo oko nas i možemo tačno da vidimo da kada su cene derivata u pitanju Srbija je tačno na nivou proseka. Najčešće kritikovana stavka i najveći broj amandmana u budžetu odnosio se na deficit, na njegovu veličinu, na način na koji se on finansira, dakle, zaduživanje. Više puta sam izjavila da ni u svom privatnom životu sebi ne dozvoljavam deficite i da sam prilično konzervativna, ali isto tako s druge strane studente učim da je deficit instrument fiskalne politike. Ipak, ne bih volela da svodim diskusiju o budžetu samo na pitanje deficita zato što je to suviše jednostavno. Dakle, deficit je samo jedan od pokazatelja kvaliteta fiskalne politike. O kvalitetu fiskalne politike govori mnogo toga: visina poreskih stopa i strukture fiskalnih instrumenata, da li više oporezujete kapital, rad ili potrošnju, nivo javnih rashoda, njihova struktura i ono što se zove održivost. Vi imate zaista zemlje koje imaju ogromnu državu, dakle, veliko učešće javne potrošnje u BDP, pa ipak dobru fiskalnu politiku, imate države koje imaju deficit i dobru fiskalnu politiku, imate zemlje koje imaju godinama ravnotežu, ali tzv. nirvana stanje, ništa se ne menja, ništa se ne menja, dakle, vrlo lošu fiskalnu politiku. Naravno da se meni dopao, lično meni, amandman koji je u suštini želeo da prihvati novu projekciju prihoda, ali ostavi stare rashode i kao rezultat toga dobije manji deficit, ali opet kažem, samo deficit nije dokaz da je neka fiskalna politika dobra ili loša. Dakle, pošto to jeste već šesti budžet u mandatu ove vlade, već mogu da prepoznam šta će biti najčešće amandmani i šta je ono na čemu poslanici najviše insistiraju. Bilo je mnogo predloga o brisanju pojedinih članova, recimo, na zaduživanje, na davanje garancije ili na pojedinačne zajmove, ali čak i one koji u suštini su tražili brisanje izdataka u okviru Uprave za javni dug, što se direktno odnosi na otplatu, odnosno troškove servisiranja duga. Znači, zaista takve amandmane nisam tretirala ozbiljno. Na osnovu prethodnog pamćenja, pošto je ovo već šesti budžet, videla sam koji su budžetski korisnici na vašoj plesnoj karti, kako bih rekla. Znači, vi biste izbrisali potpuno izdatke Vlade u celini i pojedinih potpredsednika, svih potpredsednika, znači, sve ono što je na neki način povezano sa Vladom. Kao i uvek, bilo je međusobno suprotstavljenih amandmana, neko je bio za, a neko protiv povećanja transfera opštinama, neko za, neko protiv povećanja subvencija. Bilo je i netačnih podataka, pre svega onih koji su se odnosili na subvencije poljoprivredi. Dakle, opet ću da ponovim, kada govorimo o subvencijama poljoprivredi i kada govorimo o agrarnom budžetu, pojedini poslanici namerno govore samo o jednom izvoru tih sredstava i namerno zaboravljaju da to nisu jedini izvori finansiranja agrarnog budžeta. Dakle, postoje i neki drugi izvori. Ti izvori, ma koliko se nama činili mali, jer nam to nije dovoljno, u ovoj godini iznose oko 24 milijarde dinara. Bilo je, naravno, i nekihnerazumevanja. Vi znate da sam uvek otvorena za dobre amandmane, ali opet ponavljam, ovo jeste rebalans i podjednako biste kritikovali i činjenicu da je ovaj rebalans, recimo, bio u maju, kada biste kritikovali i rekli – kakva je ova Vlada koja tako loše prognozira da već u maju treba rebalans? Znači, uvek ima razloga za kritiku. Tako kritikujete i ovo, iako i vi dobro znate da, evo, novembar je pri kraju i da je 92% rashoda već izvršeno. Naravno, bilo je tu i pravih političkih poruka, kako ovaj budžet ne misli o građanima Srbije. Naravno, uvek se mogu pronaći i slučajevi i tužne priče o tome kako ima onih na koje država ne misli. Ali, ne postoji ni jedna država koja može svima da pruži sve i uvek možete naći takav primer, ne samo u Srbiji. Iskoristila bih ovu priliku i rekla da ovaj budžet ipak jeste budžet koji se brine o građanima Srbije, o 1,6 miliona penzionera, o 435 hiljada zaposlenih u državnoj upravi, o 85hiljada nezaposlenih, o 60 hiljada invalida, o 400 hiljada dece koja treba da prime dečiji dodatak, 65 hiljada mladih majki, daj bože da ih ima više, o 60 hiljada porodica koje primaju socijalnu pomoć, i tako dalje i tako bliže. To jesu građani Srbije. Na kraju ove rasprave o budžetu, neko je spominjao Lazu Pačua. Volim što prosto nema pozicije i opozicije kada se o Lazi Pačuu govori. Ponovila bih ponovo da ima mnogo legendi o njemu. Volim legende, kao što volim i bajke, ali, znate, o čoveku Lazi Pačuu i ministru finansija se najbolje može govoriti kada se pogleda njegov budžet i ono što ja kažem, istorijske činjenice. Laza Paču je imao budžete sa deficitom. Ti deficiti nisu bili mali. Laza Paču je finansirao rat. Laza Paču je, dakle, to sve pokrivao zaduživanjem. Zaista se kralju suprotstavljao samo u legendi, ali ne i u istorijskoj činjenici, zato što koliko se suprotstavljao kralju, najbolje možete videti kada poredite izdatke za kralja, u odnosu na sve ostale korisnike budžeta tog vremena. Znači, on je zakralja svake godine izdvajao sve više i više. Takav je bio Laza Paču, ne mislim da je on dobro prošao u Skupštini braneći ovaj budžet. Sledeći, dozvolićete mi da kažem još samo par rečenica i da se osvrnem na diskusije koje su se ticale finansijskog zakona. Htela bih da vam kažem, a verovatno i najveći broj vas to zna, da je juče ili prekjuče, ne znam tačno, predstavljen izveštaj o tradiciji ili čuveni "transition report" za 2010. godinu, naravno, u izdanju Evropske banke za obnovu i razvoj. To je izveštaj koji se predstavlja svake godine za zemlje za koje volim da kažem da su deo EBRD zajednice. Ima ih 29. Ako možda niste stigli da pogledate ovaj izveštaj, zamolila bih vas da to učinite, a posebno one koji su ovu govornicu koristili da podsmešljivo govore o indikatorima finansijskog sektora u Srbiji, o tome koliko je on likvidan, koliko je fundiran i koliko je kapitalizovan. Kada pogledate, pošto je finansijskom sektoru i analizi sektora u ovih 29 zemalja posvećena gotovo najveća pažnja izveštaja i lepo su dati grafikoni gde se tačno vidi da je po indikatorima, dakle sem ono što čini finansijsku stabilnost, Srbija je, doduše u toj zajednici koju ima 29 zemalja, na prvom mestu. Znači u odnosu na te zemlje, uvek morate se sa nekim da se poredite, to je smisao ocena. Znači, ocenu dobijate tako što imate s kim da se poredite, pa ste bolji ili loši. I kao što jesmo na nekom 90. mestu konkurentnosti, i to je tačno i to neću da poričem, tako smo ovde na prvom mestu po finansijskom sektoru. Zašto smo menjali ove zakone. Stvarno znajući kako je izgledao ovaj skup finansijskih zakona pre i posle promene, zaista ne mogu da razumem ovakve diskusije. To što imamo dobar finansijski sistem i to što smo ipak dobro prošli, imajući u vidu visok stepen finansijske evroizacije u ovoj krizi, ne znači da se jednog dana neće neka kriza ponoviti. Vi znate da jeste činjenica da je finansijska kriza i da ona nosi prefiks svetska i nije prva finansijska kriza. Volela bih da je poslednja, ali bojim se da nije. Dakle, smisao svih ovih promena jeste bio da imamo alate, da ukoliko se pojavi i samo ako se pojavi problematična banka, samo ako ta banka može da utiče na slom finansijskog sektora, jer finansijski sektori mnogih zemalja su se razišli, dakle, samo u tom slučaju, uloga države jeste da reaguje. Da li neko hoće da mi kaže da je nemoguće, odnosno da se ni u jednoj zemlji nikada nije pojavio slučaj problematične banke. Da li je moguće da se problematičnoj banci oduzme dozvola, tako je bilo po sadašnjem sistemu i sadašnjim zakonima i tako će biti i ubuduće. Za državu je uvek najskuplje kada oduzme banci dozvolu za rad, pojavi se problematična banka, mimo svih kontrola NBS. Prosto se desi, NBS oduzme dozvolu za rad, to je sve bilo, to se desi i šta mislite, šta u tom slučaju treba da radimo sa depozitima stanovništva? Da li se poverenje možda gradi tako što nema osiguranja depozita? Sve promene su napravljene da u suštini svaka injekcija države treba da bude manja od onoga ko je najskuplji, a to je isplata osiguranog depozita. Ništa nije skuplje od toga. Samo u tom smislu treba posmatrati ove zakone. Mislim da je veoma jasno u zakonu napravljena distinkcija između funkcija NBS i Agencije za osiguranje depozita. Prvo, ono što jeste Agencija za osiguranje depozita u Srbiji, to je savezna depozitna kompanija za osiguranje u SAD, to su tzv. depozitni fondovi za osiguranje u svim evropskim zemljama. Neko može da kaže, dobro, u tim evropskim zemljama država ne stoji iza garantovanja depozita i štednje stanovništva. To je tačno. Znate zašto? Zato što sve te zemlje i svi ti fondovi u evropskim zemljama su uvezani u mrežu i kada jedan fond, neću da kažem, propadne, nego se pojavi problematična banka u jednoj zemlji, garantuje fond druge zemlje. Tu korist imaju zemlje EU. Dok nisu napravile mrežu, države jesu garantovale za osigurane depozite. Da li mislimo da gradimo poverenje u bankarski sektor? Da li bi se poverenje izgradilo da država ne garantuje depozit? Teško. Što se tiče premije rizika, to je u ovom zakonu i u važećem zakonu, i ona iznosi 0,1% ukupnih depozita. Šta smo sada uveli? Maksimalno 0,1%, a to znači da može manje. Nije to tako diskreciono. Zašto? Zato što nisu sve banke iste, a analiza rizika je osnov svega i vi tačno znate koliko jedna banka ima kapitalnu adekvatnost. Niko me neće uveriti da je potpun ili isti rizik kada jedna banka ima kapitalnu adekvatnost 12%, a druga banka 35%. Meni se čini da je ona banka čija je kapitalna adekvatnost 12% ipak rizičnija. Što se tiče revizije finansijskih izveštaja, da li jedan revizor treba da bude tri ili pet godina, da vrši reviziju tih finansijskih izveštaja, samo bih rekla da smo se usaglasili sa Zakonom o računovodstvu. U sadašnjem sistemu banke su imale jedan tretman ili finansijski sektor, a privreda drugi tretman, pravna lica. Sada, takođe, pravna lica, privreda, kompanije, mogu da koriste usluge istog revizora pet godina. Na ovaj način smo samo izjednačili tretman subjekata ekonomskih aktera u svojoj zemlji. Bilo je i mnogo primedbi, kritika, na račun formiranja "Bridž banke" ili te tzv. privremene banke. Cilj njenog formiranja jeste da ne nastupi najskuplji slučaj. Dakle, samo akoneko proceni da će formiranjem ovakve banke uštedeti sredstva Fonda za osiguranje depozita, da je to jeftinije, ona se formira. Zašto se ona formira? Zašto taj posao ne obavlja Agencija za osiguranje depozita? Zato što je namera da se ona proda. Znate kako se prodaje Bridž banka? Ide u stečaj onaj loš deo, a onaj dobar deo se prodaje. Gde idu te pare od prodaje? Pa naravno u budžet Republike Srbije. To je upravo i razlog zato što su izuzeti od sankcija članovi organa upravljanja Bridž banke, jer to je profesionalni menadžment i u 90% slučajeva ta Bridž banka završava stečajem. Stečajem zbog lošeg dela i prodajom tog dobrog dela. Zašto da se kazni profesionalni menadžment koji je dobro odradio posao i smanjio potencijalne troškove države? Dakle, još jednom da ponovim da li zaista neko misli da ne treba garantovati štedne depozite. Da li mi to gradimo poverenje ili ne? Da li neko misli da je moguće uvek u svakom slučaju sprečiti pojavu problematične banke, da li je moguće? Normalno je da se nekoj banci oduzme dozvola za rad, kompanije umiru i rađaju se, tako i banke. Da li možda neko predlaže da kada se zatvori banka ili kada joj se oduzme dozvola za rad da ne treba isplatiti osigurane depozite? Još jednom da kažem sve promene jesu u funkciji da troškovi budu manji i da ne nastupi slučaj koji je najskuplji za državu, a to je isplata osiguranog depozita. Ovde bih stala i zahvalila se svima vama na današnjoj raspravi. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo ministar. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlozima zakona u načelu, pojedinostima i celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 30. novembar 2010. godine, sa početkom u 10.00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Pete sednice drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godine. Zahvaljujem poslanicima i mislim da zaslužujemo pohvalu za izdržljivost, a posebno gospođi ministar, zaista iskreno. Poštovani poslanici, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 124 narodna poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji, ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnog poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 129 poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoji kvorum za rad Narodne skupštine Obaveštavam da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Radoslav Mojsilović i Miroslav Markićević. Pošto je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda sednice, prelazimo na odlučivanje. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na izmene i dopune finansijskih planova za 2010. godinu, Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje i Nacionalne službe za zapošljavanje. Pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 2. tačka 8. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština usvaja budžet većinom glasova svih narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, u načelu. Od 129 poslanika, 128 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog zakona u načelu. Podsećam vas da je narodni poslanik Milisav Petronijević pisanim putem 25. novembra 2010. godine povukao amandman sa ispravkom, koji je podneo na član 4. Predloga zakona, a narodni poslanik Branka Ljiljak, pisanim putem 25. novembra 2010. godine, povukla amandman koji je podnela na član 4. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 129 poslanika niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 128 je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 129 poslanika niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Za usvajanje amandmana potrebno je 126. Od 129 poslanika, 128 je za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milan Lapčević. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Od 129 poslanika, niko za ovaj amandman. Konstatujem da amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela Vlada. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman. Molim vas da se izjasnimo. Da bi amandman bio prihvaćen, potrebno je 126 poslanika da glasa za amandman. Od 129 poslanika, za amandman je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 3, 14, 15, 16, 17, 19. i 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. 2/1 MO/MS 10,20-10,30 Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Vučeta Tošković. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. i 21. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Miladinović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 3. i 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 3. i 21. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo pet. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 10. i 16. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 11. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 12. i 61. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 14. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 14. i 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 14. i 23. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo osam. Amandman nije prihvaćen. Odbor za finansije je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo amandman na član 4. razdele 14. i 25. Stavljam na glasanje. Amandman Odbora za finansije. Od 129 narodnih poslanika,127 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na član 4. razdele 14. i 28. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za amandman je glasalo deset. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 15. amandman je podneo narodni poslanik Oto Kišmarton. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 16. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 16. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 16. i 17. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 16, 17. i 19. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 17. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 17. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 21. amandman je podneo narodni poslanik Saša Dujović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za je glasalo deset. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 21. i 33. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 22. amandman je podneo narodni poslanik Mileta Poskurica. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 23. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Mijatović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 23. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 24. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Grubješić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za je glasalo troje. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdele 28. i 29. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, za je glasalo šestoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 29. amandman je podneo narodni poslanik Saša Maksimović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 37. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 38. amandman je podneo narodni poslanik Gojko Radić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 48. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. razdeo 56. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 129 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. 3/1 BD/LjL 10,30-10,40 Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Palalić i Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Željko Tomić i Milan Lapčević. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je članom 7. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema član 196. stav 4. Ustava Republike Srbije i članu 160. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga zakona Vlada je navela da se naročito opravdani razlozi za ranije stupanje na snagu ovog zakona sastoje u potrebi da se obezbedi nesmetano funkcionisanje državnih organa i organizacija. Stoga je u cilju finansiranja ostvarivanja prava i dužnosti Republike, utvrđenih Ustavom i zakonom, potrebno da se omogući nesmetano izvršavanje rashoda. U suprotnom, bila bi dovedena u pitanje redovna dinamika izvršavanja rashoda Republike, a time i izvršavanje funkcija i nadležnosti Republike. Posebno bi bilo ugroženo finansiranje penzija i socijalnih davanja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 129 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova narodnih poslanika utvrdila da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Poštovani narodni poslanici, konstatujem da je usvojeno više amandmana na tekst Predloga zakona, od kojih neki zahtevaju tehničko usaglašavanje pojedinih odredaba Predloga zakona sa usvojenim amandmanima. Naime, prema odredbi člana 5. Zakona o budžetskom sistemu, budžetski prihodi i primanja moraju biti u ravnoteži sa budžetskim rashodima i izdacima. Nekim od usvojenih amandmana izvršene su promene u delu budžeta kojima se uređuju rashodi i izdaci, što nije praćeno i odgovarajućim tehničkim usaglašavanjem odredaba kojima se uređuju prihodi i primanja budžeta. Imajući to u vidu, predlažem da Služba Narodne skupštine, pre dostavljanja zakona na objavljivanje, u saradnji sa odgovarajućom službom Vlade, izvrši ovo tehničko usaglašavanje teksta zakona sa usvojenim amandmanima. Stavljam na glasanje ovaj predlog i molim narodne poslanike da se izjasne o njemu. Od 129 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo svih 129. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu. Pošto smo usvojili Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, prelazimo na odlučivanje o predlozima odluka kojima Narodna skupština Republike Srbije daje saglasnost na izmene i dopune finansijskih planova za 2010. godinu: Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje i Nacionalne službe za zapošljavanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2010. godinu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo svih 129. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2010. godinu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o davanju saglasnosti na Odluku o izmenama i dopunama Finansijskog plana Nacionalne službe za zapošljavanje za 2010. godinu. Prelazimo na drugu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BANKAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Karsić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Karsić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. 4/1 GI/IP 10,40-10,50 Na član 17. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Jovan Palalić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Arsen Đurić i Željko Tomić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 128 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama. Prelazimo na treću tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O STEČAJU I LIKVIDACIJI BANAKA I DRUŠTAVA ZA OSIGURANjE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 124 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 128 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje. Prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O OSIGURANjU DEPOZITA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, 128 za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. 5/1 AH/TĐ 10,50-11,00 Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za se izjasnilo 127. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju depozita Izjašnjavamo se o PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AGENCIJI ZA OSIGURANjE DEPOZITA. Narodna skupština obavila je pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima i prelazimo na odlučivanje. Stavljam Predlog zakona u načelu na izjašnjavanje. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za se izjasnilo 125. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predloga zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić, pisanim putem, povukli amandman koji su zajedno podneli na član 9. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Milorad Buha i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Aleksandar Martinović i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje depozita, u celini. Od 129 poslanika, za se izjasnilo 128. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za osiguranje depozita. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda - PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA O ZAKONA O SPREČAVANjU PRANjA NOVCA I FINANSIRANjA TERORIZMA. Pošto je Narodna skupština obavila je pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima i prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama o Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranje terorizma, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za se izjasnilo 127. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predloga zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje o Predlogu zakona o izmenama i dopunama o Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma u celini. Molim da se izjasnimo Od 129 poslanika, za se izjasnilo 128. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama o Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda - PREDLOGA ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST EXPORT DEVELOPMENT CANADA PO ZADUŽENjU RTB BOR – GRUPE RUDARSKO-TOPIONIČARSKOG BASENA BOR D.O.O U RESTRUKTUIRANjU. Pošto je Narodna skupština obavila je pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima i prelazimo na odlučivanje. Podsećam vas da je članom 105. stav 3. tačka 4. Ustava Republike Srbije, predviđeno da Narodna skupština odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist EXPORT DEVELOPMENT CANADA po zaduženju RTB Bor – Grupe rudarsko-topioničarskog basena BOR d.o.o u restruktuiranju, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za se izjasnilo 128. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predloga zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist EXPORT DEVELOPMENT CANADA po zaduženju RTB Bor – Grupe rudarsko-topioničarskog basena BOR d.o.o u restruktuiranju, u celini. Od 129 poslanika, za 129. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predloga zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist EXPORT DEVELOPMENT CANADA po zaduženju RTB Bor – Grupe rudarsko-topioničarskog basena BOR d.o.o u restruktuiranju. 6/1 AD/CG 11,00-11,05 Prelazimo na glasanje o predlozima zakona o ratifikaciji međunarodnih sporazuma, pod tačkama od 8. do 12. dnevnog reda. Pošto sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Takođe vas podsećam da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, pa će Narodna skupština, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O ZAJMU ZA KREDIT ZA POVLAŠĆENOG KUPCA ZA PROJEKAT MOST ZEMUN – BORČA SA PRIPADAJUĆI SAOBRAĆAJNICAMA, IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE KAO ZAJMOPRIMCA I KINESKE EXPORST – IMPORT BANKE KAO ZAJMODAVCA Stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Molim da se izjasnimo. Da bismo usvojili Predlog zakona, potrebno je 126 poslanika. Od 129 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI (ŽELEZNICE SRBIJE – KORIDOR X) IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE BANKE ZA OBNOVU I RAZVOJ Stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE INVESTICIONE BANKE Stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 129. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O SLOBODNOJ TRGOVINI IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE REPUBLIKE KAZAHSTAN Stavljam na glasanje Predlog zakona u celini. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres, a prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru članova odbora Narodne skupštine. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Molim da se izjasnimo. Od 129 poslanika, za je glasalo 128. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje po njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Petu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. (Sednica je završena u 11,05 časova.)