Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa rad sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 124 narodnih poslanika, a da bismo tačno utvrdili broj prisutnih u sali, molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Dok utvrđujemo kvorum dozvolite, poštovani narodni poslanici, da vas informišem da nam grupa vukovaca iz opštine Žitišta i Nova Crnja prisustvuje delu današnjeg rada na galeriji. To su naši dragi gosti. Pratiće deo našeg angažovanja danas sa galerije velike sale i dozvolite da pročitam njihova imena: Ivan Adamov, Jelena Toškov, Miodrag Uzelac, Sanja Bjeletić, Milica Volarov, Željka Popov, Tamara Cvetić, Izabela Bajus, Patrik Keresturi, Šandor Šerban, Neda Stričević, Eleonora Čala, Olivera Aleksić, Ana Crvenkov, Jelena Ećim, Sara Šuković, Isidora Rapajić, Dragoljub Grbić, Lilijana Grbić, Miomira Savić i Jelena Đurić. Zatim, prisutni su i dobitnici diplome "Vuk Karadžić" iz opštine Žitište, a ono su očigledno bili naši dragi gosti iz Nove Crnje. Sada čitam goste iz Žitišta: Dejan Bajat, Jelena Zubac, Zorana Lojpur, Aleksa Kasalović, Sebastijan Ćirišan, Luka Rošu, Simona Petrović, Jon Stefan Kitaresku, David Samuil Martin, Lidija Mihajlović, Gabrijela Čapo, Veljko Mošorinski, Ivana Žigić, Ana Spasojević, Ognjen Varićak, Jovana Mileusnić, Anja Guteša, Klaudija Koso i mr Svetlana Maja Babić. Pozdravimo ih aplauzom. Konstatujem da nas ima 127 u sali, te da možemo nastaviti sa radom. Obaveštavam da je sprečena da sednici prisustvuje narodna poslanica Milica Radović. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice, prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje i stavljam na glasanje Predlog zakona o mladima, u načelu. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, 123 je glasalo za Predlog zakona. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto smo prihvatili Predlog zakona u načelu, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam da su narodni poslanici Meho Omerović, Munir Poturak, Bajram Šehović, pisanim putem povukli amandmane koje su zajedno podneli na čl. 17. i 22. Predloga zakona. Sastavni deo Predloga zakona postali su amandmani narodnih poslanika: Gordane Rajkov na član 9, zajedno Elvire Kovač, Balinta Pastora, Lasla Varge, Arpada Fremonda na član 10; zajedno Meha Omerovića, Munira Poturka, Bajrama Šehovića na član 12; Aleksandra Pejčića na član 23; zajedno Donke Banović, Milice Vojić-Marković, Milana Dimitrijevića i narodnog poslanika Aleksandra Martinovića u istovetnom tekstu na član 23, kao i amandman Odbora za omladinu i sport na član 9. Takođe konstatujem da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: zajedno Nenada Čanka, Bojana Kostreša, Aleksandre Jerkov, Olene Papuge i Radovana Radovanovića na član 1, kao i Donke Banović na član 2. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naslov Predloga zakona amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović-Milosavljević. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, četiri za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, četiri za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Paja Momčilov. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Stavljam na glasanje amandman. Molim narodne poslanike da se izjasne. Od 127 poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Predstavnik predlagača je prihvatila amandman na sednici Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika za amandman je glasalo 109, pa konstatujem da je Narodna skupština prihvatila amandman. Molim da se izjasnimo. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika niko nije glasao za amandman. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika za ovaj amandman glasalo je troje. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Predstavnik predlagača je prihvatila amandman na sednici Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 115. Amandman je prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se dodaju novi naslov i novi član 13. zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 13. i član 13. amandman su podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Slađan Mijaljević. Predstavnik predlagača je prihvatila amandman na sednici Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika,114 za. Amandman je prihvaćen. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Marija Bugarčić i Kenan Hajdarević.. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika,za je glasalo šestoro. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 14. i član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 119 za. Amandman je prihvaćen. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika za je glasalo šestoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman, sa ispravkom,zajedno su podneli narodni poslanici Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga i Arpad Fremond. Predstavnik predlagača je prihvatila amandman, sa ispravkom, na sednici Narodne skupštine. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika za je glasalo 114.. Amandman je prihvaćen. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Marija Bugarčić i Kenan Hajdarević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naslov iznad člana 19. i član 19. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević i narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman su, u istovetnom tekstu, zajedno podneli grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i zajedno narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo i narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Marija Bugarčić i Kenan Hajdarević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bojan Đurić, Marija Bugarčić i Kenan Hajdarević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Amandman kojim se dodaje novi član 25. podnela je narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, šest su za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o mladima, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 125 su za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o mladima. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA Pošto je Narodna skupština obavila pretres predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, 123 su za. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Član 5. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo pet. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 6. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 123. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Poštovani narodni poslanici, htela bih samo da vas podsetim da sam početak naredne sednice zakazala za 15,00 časova. Očigledno je da ćemo nešto kasniti sa početkom ove sednice. Ona će početi odmah nakon završavanja glasanja. Zahvaljujem. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O REPUBLIČKIM ADMINISTRATIVNIM TAKSAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasao 121. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnog poslanika Jelene Trivan na članove 27. i 28. Predloga zakona. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo četvoro. Amandman nije prihvaćen. Član 7. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Nataša Mićić, Bojan Đurić, Ivan Andrić i Judita Popovića i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Na član 22. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 33. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Nataša Mićić, Bojan Đurić, Judita Popovića i Marija Bugarčić i grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 40. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Mićić, Bojan Đurić, Judita Popovića i Marija Bugarčić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 65. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Moraćemo da utvrdimo kvorum i ponovićemo glasanje. Možete kartice staviti. Ponovo se izjašnjavamo o amandmanu na član 65. koji je podnela Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Molim se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 73. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 73. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić-Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 126 poslanika, za Predlog zakona u celini je glasalo 124. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Prelazimo na Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbijeu korist banke "Banca Intesa AD Beograd", "Societe general" Srbija a.d Beograd, "Hypo-alpe-adria bank a.d" Beogard, "Erste bank a.d." Novi Sad, "Komercijalne banke" a.d. Beograd i "Unicredit bank" Srbija a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad, u celini. Pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. Ustava Republike Srbije Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje, većina glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodna skupština će o ovom predlogu zakona samo u celini. Pošto je Predlogom zakona da zakon stupa na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja, potrebno je da Narodna skupština, saglasno članu 160. stav 4. Poslovnika, najpre posebno odluči da li za to postoje naročito opravdani razlozi. Podsećam vas da je članom 5. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije, samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje Predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da postoje naročito opravdani razlozi da ovaj zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Banca Intesa AD Beograd", "Societe general" Srbija a.d Beograd, "Hypo-alpe-adria bank a.d" Beogard, "Erste bank a.d." Novi Sad, "Komercijalne banke" a.d. Beograd i "Unicredit bank" Srbija a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Banca Intesa AD Beograd", "Societe general" Srbija a.d Beograd, "Hypo-alpe-adria bank a.d" Beogard, "Erste bank a.d." Novi Sad, "Komercijalne banke" a.d. Beograd i "Unicredit bank" Srbija a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Srbijagas" Novi Sad. Prelazimo na glasanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma (a što su tačke 5, 6, 7, 8, 9, 10. 11. dnevnog reda) podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I SAVETA MINISTARA REPUBLIKE ALBANIJE O REGULISANjU DUGA REPUBLIKE ALBANIJE PREMA REPUBLICI SRBIJI Molim da se izjasnimo. Od 127 narodnih poslanika,za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I KRALjEVINE ŠPANIJE O SARADNjI U OBLASTI BORBE PROTIV KRIMINALA Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 126. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE REPUBLIKE JERMENIJE O UKIDANjU VIZA ZA NOSIOCE DIPLOMATSKIH I SLUŽBENIH PASOŠA Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za ovaj predlog je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU TRGOVINSKOG SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE DRŽAVE KUVAJT Molim da se izjasnimo. Od ukupno 127 narodnih poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMAO SARADNjI U OBLASTI KULTURE VISOKOG OBRAZOVANjA NAUČNOG ISTRAŽIVANjA PROSVETE, STRUČNO USAVRŠAVANjA, KOMUNIKACIJA OMLADINE I SPORTA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I VLADE KRALjEVINE MAROKA Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I SAVETA MINISTARA BiH U OBLASTI, OBRAZOVANjA, KULTURE I SPORTA Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 za. Konstatujem da smo usvojili Predlog zakona. Prelazimo na izjašnjavanje PREDLOGA ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU VLADE REPUBLIKE SRBIJE I ORGANIZACIJE SEVERNO ATLANTSKOG PAKTA O BEZBEDNOSTI, INFORMACIJI I KODEKSA O POSTUPANjU Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 126 za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 12. tačku PREDLOG ODLUKE O ORGANIZACIJI I RADU SLUŽBE NARODNE SKUPŠTINE Stavljam na glasanje Predlog ove odluke organizacije o radu službe Narodne skupštine, u načelu. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za Predlog odluke je glasalo 125. Konstatujem da smo prihvatili Predlog odluke u načelu, a saglasno članu 193. shodno članu 160. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na Glavu 1. tačku 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na Glavu 4. tačku 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na Glavu 4. tačku 13. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Sreto Perić podneo je amandman kojim predlaže da se u Glavi 4. posle 15. tačke doda tačka 15 a. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na tačku 16. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Srđan Miković. Predstavnik predlagača nije prihvatio amandman u osnovnom tekstu a o ispravci se nije izjasnio. Stavljam na glasanje amandman sa ispravkom. Od 127 poslanika, 119 za. Amandman je prihvaćen. Na tačku 16. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, šestoro za. Amandman nije prihvaćen. Na Glavu 5. tačka 20. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, niko nije glasao za amandman. Amandman nije prihvaćen. Na Glavu 7. tačku 22. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Gordana Čomić i Branko Ružić. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman. Molim i vi da se izjasnite. Od 127 poslanika, 115 je glasalo za. Amandman je prihvaćen. Na tačku 23. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Od 127 poslanika, niko nije glasao za amandman. Amandman nije prihvaćen. Na tačku 24. amandman je podneo narodni poslanik Vlatko Ratković. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 121 je glasao za. Amandman je prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o organizaciji i radu Službe Narodne skupštine, u celini. Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, 124 je glasalo za. Konstatujem da smo usvojili predlog odluke o organizaciji i radu Službe Narodne skupštine. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O OBRAZOVANjU KOMISIJE ZA KONTROLU IZVRŠENjA KRIVIČNIH SANKCIJA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o obrazovanju Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija. Od 127 poslanika, 119 je glasalo za. Konstatujem da smo usvojili Predlog odluke o obrazovanju Komisije za kontrolu izvršenja krivičnih sankcija. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O RAZREŠENjU I IMENOVANjU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre nego što pređemo na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova RIK. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije Molim da se izjasnimo. Od 127 poslanika, za je glasalo 127. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, pre prelaska na odlučivanje podsećam da na osnovu člana 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Molim da se izjasnite. Od 127 poslanika, za predlog je glasalo 127. Konstatujem da smo doneli Odluku o izmenama Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O IZBORU ZAMENIKA ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, pre prelaska na odlučivanje, podsećam da na osnovu člana 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru zamenika i članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Molim da se izjasnite. Od 127 poslanika, za predlog je glasalo 126. Konstatujem da smo doneli Odluku o izmenama Odluke o izboru zamenika i članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine zaključujem sednicu Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. (Sednica je završena u 15,15 časova.)
ŠESTO VANREDNO ZASEDANJE 5. jul 2011. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 15,15 časova. Sednicom predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Podsećam da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Da bismo utvrdili broj prisutnih narodnih poslanika u sali, molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da nas ima 126, nas koji smo postavili kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema, a očigledno je da nas je više, te ima uslova za rad. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenihpredstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Gospodin Boris Aleksić. Izvolite.
Hvala vam gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, postavljamo pitanje predsedniku republičke Vlade, gospodinu Cvetkoviću, ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Dačiću i ministru za KiM, gospodinu Bogdanoviću -šta je država preduzela da bi zaštitila građane Republike Srbije koji su 28. juna na Vidovdan uhapšeni na Gazimestanu, koji su brutalno maltretirani i pretučeni, a reč je o Slavku Dordanu, koji ima 23 godine, Marku Rankoviću, Goranu Bjelogliću i Marku Jeftoviću, koji su iz Kragujevca, i Milošu Trickoviću, koji je iz Vlasotinca. Dakle, njih su šiptarske terorističke vlasti, samo zbog toga što su nosili obeležja Republike Srbije, brutalno pretukle, uhapsile, a evo vidite šta je bilo i sa gospodinom Dordanom. On je brutalno pretučen prilikom hapšenja, nanete su mu teške telesne povrede, polomljen mu je nos, ispod očiju ima podlive, a po telu puno modrica. Dakle, sve su to odradili pripadnici šiptarskih terorističkih vlasti prilikom obeležavanja Vidovdana na Gazimestanu 28. juna. Prosto je neverovatno da predstavnici Vlade Republike Srbije ćute o tome. Vidite, Vlada Republike Srbije je sa šiptarskim separatistima napravili određeni sporazum 2. jula, a već 3. jula počela su maltretiranja građana Republike Srbije od strane šiptarskih terorističkih vlasti. Tako su pripadnici terorističke jedinice "Rosa", tzv. kosovske policijske službe, više od sat vremena 3. jula maltretirali gospodina Stevića iz Ugljara, jer je, zamislite, na svom automobilu imao tablice Republike Srbije sa oznaka Republike Srbije, koje izdaje MUP Republike Srbije. Dakle, pripadnici šiptarskih separatista su ga zaustavili, maltretirali i polomili su mu na kraju te tablice. Dakle, samo jedan dan pošto je napravljen za vas istorijski sporazum između Beograda i Prištine koji predstavlja faktički priznanje nezavisnosti KiM. Kako je moguće da Vlada Republike Srbije ćuti o tom činu? Da vidimo dalje. Pošto je potpisan sporazum sa separatistima, tj. dogovoren sporazum sa separatistima sa KiM, vidite šta se dešava sa građanima Republike Srbije na KiM. Gospodinu Gavrilu Nikoliću su u ličnoj karti, koja mu je izdata, promenili prezime i promenili nacionalnost. Njegovo prezime sada glasi Nikoliku, a po nacionalnosti je, umesto srpske nacionalnosti, Kosovar. Dakle, to je učinjeno takođe samo dan dva pošto je napravljen sporazum između Borka Stefanovića i predstavnika Tačijeve terorističke i separatističke vlasti na KiM. Interesantno je da čujemo šta predstavnici Vlade Republike Srbije, navedeni funkcioneri sa početka pitanja, čine kako bi odbranili interese građana Republike Srbije i kako bi zaštitili suverenitet Republike Srbije. Naravno, ne možemo a da ne dođemo do sporazuma od 2. jula. Kao narodni poslanici mi zahtevamo da nam Vlada Republike Srbije dostavi taj sporazum koji je napravljen između Beograda i Prištine, od 2. jula. Neophodno je za obavljanje naše delatnosti. Ukoliko nemate pisani sporazum, onda nam dostavite stenografske beleške i sva akta koja su vezana za sporazum koji je napravljen 2. jula 2011. godine. Interesantno je da je 2. jula dogovoreno da se priznaju tzv. kosovska dokumenta i da na osnovu lične karte, koja se izdaje od strane separatističkih vlasti na KiM, da ljudi mogu da putuju u treće zemlje i po celoj teritoriji Republike Srbije. Kako je moguće da je Vlada Republike Srbije pristala na tako nešto? Vidimo da su ovde predstavnici vlasti govorili o primeru Kipra. Međutim, ono što niste rekli, to je da Republika Kipar izdaje lične karte i pasoše za celu teritoriju Kipra, uključujući i turski deo Kipra. Kada je u pitanju Kipar, na koji se pozivao ovde Borko Stefanović, veoma je interesantno reći da u tamošnju luku turskog dela pristaju samo turski brodovi, avioni iz turskog dela su samo turski…
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Milentijević.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, ista tema. Ovih dana vladajuća koalicija Republike Srbije DSS prebacuje da je kritična prema vlastima i da nije utemeljena na argumentima kada je u pitanju odnos vlasti i Vlade Republike Srbije prema KiM. Da to nije tako, nego da vlast Republike Srbije lažima i prevarama građana ide ka priznavanju nezavisnosti Kosova, podsetiću građane Srbije, a posebno vas iz vlasti na sledeće. U tobožnjem očuvanju KiM u sastavu Republike Srbije prihvatili ste Misiju Euleks kao statusno neutralnu, iako ste znali da će sprovoditi Ahtisarijev plan i stvarati nezavisno Kosovo. Prihvatili ste Sporazum Beograd-Ban Ki Mun, predstavili ga građanima Srbije kao diplomatsku pobedu Beograda, svesni da ga Priština nikada neće prihvatiti. Tajnovito ste potpisali policijski sporazum sa Euleksom, čija sadržina ni dan danas nije poznata. Obmanuli ste nas da su EU i KiM dva odvojena pitanja, a danas je sasvim sigurno da su ona vezana. Smanjili ste budžet Republike Srbije za skoro 50% u odnosu na 2008. godinu. Povukli ste svoju rezoluciju Saveta bezbednosti, predali nametnutu rezoluciju Brisela i prihvatili dijalog Beograda i Prištine o dobrosusedskim odnosima. Pregovore ste predstavili kao stvaranje boljeg života za sve građane na KiM, posebno za Srbe. Vi smatrate da ste pregovorima došli do rešenja za praktične probleme ljudi na KiM, prvenstveno za Srbe južno od Ibra. Tako ste, gospodo, podelili Srbe na Srbe južno od Ibra i na Srbe severno od Ibra. Ne mislim da nije tako kada su Srbi južno od Ibra u pitanju, ali sam siguran da ste takvim rešenjem priznali nezavisno Kosovo. Priznali ste nezavisnost i uveli vize za građane KiM. Sertifikat je ništa drugo nego viza za ulazak na teritoriju Republike Srbije, samo je razlika što za ulazak u druge zemlje treba pasoš, onakav kako ga ko poseduje, a za ulazak građana KiM u Republiku Srbiju lična karta republike Kosovo. Kosovske tablice koje će moći da se koriste nisu UNMIK tablice. To su tablice republike Kosovo. Čije su saobraćajne dozvole overene pečatom republike Kosovo, a na pečatu republike Kosovo stoji grb republike Kosovo? Dokumenta kao što su lične karte, saobraćajne dozvole i vozačke dozvole, na osnovu kojih ste vi utvrdili identitet, izdajete sertifikate, su dokumenta republike Kosovo, takođe overena pečatom republike Kosovo, a na pečatu grb republike Kosovo. Dogovorom ste omogućili da građani KiM koriste sva dokumenta i atribute državnosti republike Kosovo, a Srbe na KiM ostavili bez svojih obeležja, svoje državnosti i uopšte mogućnosti da ih ikad koriste. Vi ste, gospodo, hteli, ne hteli da priznate, definitivno priznali Kosovo. U suzbijanju kriminala, tzv. država Kosovo sa Euleks na severu KiM hapsi i preti novim hapšenjem Srba koji ne plaćaju carine Kosova. Pitanje koje danas želim da postavim ovom zdanju, postavio sam gospodinu Borku Stefanoviću, ali, nažalost odgovor nije dat, izbegnut je. Postavljam pitanje Ministarstvupravde i Ministarstvu policije. Da li su Srbi na KiM, koji ne plaćaju carine tzv. republici Kosovo i Srbi koji se bore za očuvanje Kosova u sastavu Republike Srbije kriminalci? Hvala.
Zahvaljujem. Dozvolite samo da vas obavestim da ćemo danas raditi do završetka tačke dnevnog reda, odnosno radićemo posle 18,00 časova, na osnovu člana 87. Gospođica Marija Bugarčić.
Uvažena predsednice, poštovane dame i gospodo, htela bih da postavim pitanje premijeru Srbije, gospodinu Mirku Cvetkoviću. Naime, moje konkretno pitanje je šta ova Vlada preduzima po pitanju, najblaže rečeno, sumnjivih privatizacija čiji su jedini rezultati, na jednoj strani socijalni problemi, a na drugoj strani neosnovano bogaćenje drugih? Naime, htela bih da pojasnim na jednom primeru šta se tačno dogodilo. Poljoprivredno preduzeće koje se zove "Pobeda", nalazi se u Vladimirovcu, u opštini Alibunar, osnovano je još 1953. godine i to preduzeće je poslovalo kao poljoprivredno dobro. Bilo je svojevremeno ugledno preduzeće, koje je dobro radilo. Preduzeće se kasnije integriše sa PIK "Banatskim Karlovcima" i takođe dobro funkcioniše. Poslovalo je stabilno mnogo vremena, sve dok 1996. godine celokupno preduzeće nije kupio "Agroživ" iz Alibunara. U sastavu "Pobede" iz Vladimirovaca u tom trenutku su se nalazila sledeća dobra: ratarstvo i mehanizaciju su imali 930 hektara, 14 kombajna, 30 traktora, silosi su u to vreme bili 2.000 vagona, mešaona stočne hrane je bila ogromnog kapaciteta i potpuno je bila automatizovana, farma svinja u to vreme je bila kapaciteta oko 30.000 tovljenika, što je u to vreme bilo mnogo dobr. Broj radmnika se u svakoj sezoni povećavao i izrastao je na oko 1.000 u sezoni. Dolaskom kompanije "Agroživ" formirana je Skupština i Upravni odbor ovog preduzeća, izabrani su članovi i oni su se sastajali svojevremeno, izglasavali završne račune i budžete. Bez zvaničnog raspuštanja "Agroživ" formira svoju skupštinu sa svojim ljudima sa svojim rukovodstvom, dovodi svoje ljude na čelna mesta, postavlja ih za direktore, otpušta radnike, skoro sve radnike je na kraju otpustio, zadužuje prvobitno preduzeće "Pobedu" ogromnim kreditima i svoju celokupnu imovinu stavlja na raspolaganje i pod bankarske hipoteke bez prava vlasništva, daje minimalne plate radnicima, koje su se dodeljivale u kovertima i ne uplaćuje poreze i doprinose radnicima sadašnjeg "Agroživa". Zadnji direktor preduzeća "Pobeda" predsedniku "Agroživa" prodaje ovu fabriku za milion evra. Predsednik kompanije gradi, pored "Agroživa", grandiozno odmaralište u Alibunaru, tj. u Devojačkom bunaru, koje košta više od milion evra. Ono što interesuje radnike i penzionere ovog preduzeća je kako je moguće da direktor preduzeća "Pobeda" proda zemlju, a da se radnicima ne isplate zaostale zarade i ne uplate se doprinosi? Takođe ih interesuje šta je bilo sa akcijama i deonicama ovog preduzeća i šta će biti sa penzionerima ovog preduzeća? Takođe, njih interesuje zašto je "Agroživ" podizao tolike kredite, a sve na uštrb prvobitnog preduzeća "Pobeda" i kako to da država Srbija nije zainteresovana za sve ovo? Mi se danima bavimo kvazi decentralizacijom i ostalim problemima koji nisu toliko u interesu za građane ove zemlje, a ne bavimo se suštinskim pitanjima. Ova Vlada ne preduzima apsolutno ništa po pitanjima sumnjivih privatizacija. Još jednom da na pomenem, moje pitanje se konkretno odnosi na premijera ove zemlje i htela bih da mi odgovori šta tačno Vlada preduzima po ovom pitanju? Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Milica Radović. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu 122 narodna poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača Predraga Markovića, ministra kulture, informisanja i informacionog društva, prisustvuju i: Snežana Stojanović-Plavšić, državni sekretar u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Predrag Blagojević, viši savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Tatjana Bojić-Jurić, samostalni savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva i Nikola Šeatović, savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva. Prelazimo na usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Dostavljen vam je zapisnik Pete posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 14. juna 2011. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je, proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora, utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedeni zapisnik. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Pete posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 14. juna 2011. godine. Molim da pritisnete odgovarajući taster. Od 136 narodnih poslanika, 125 je glasalo za. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Pete posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, održane 14. juna 2011. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, koje je sazvano na zahtev 122 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 148. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Šestog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom, sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Šesto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, koji je podnela Vlada; 2. Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi, koji je podnela Vlada; 3. Predlog zakona o obaveznom primerku publikacija, koji je podnela Vlada; 4. Predlog zakona o optičkim diskovima, koji je podnela Vlada; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji je podnela Vlada; 6. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podnela Vlada; 7. Redovan godišnji izveštaj Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu, koji je podneo Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, sa predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu od 21. juna 2011. godine; 8. Izveštaj o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupanju informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu, koji je podneo Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti, sa predlogom zaključaka Odbora za kulturu i informisanje od 21. aprila 2011. godine i predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu od 21. juna 2011. godine; 9. Godišnji izveštaj o radu Državne revizorske institucije za 2010. godinu, koji je podnela Državna revizorska institucija, sa predlogom zaključaka Odbora za finansije od 9. juna 2011. godine; 10. Godišnji izveštaj o radu Agencije za borbu protiv korupcije za 2010. godinu, koji je podnela Agencija za borbu protiv korupcije, sa predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu od 21. juna 2011. godine; 11. Predlog odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti, koji je podneo Odbor za finansije Narodne skupštine; 12. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SRS; 13. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koju je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije; Narodni poslanik Gordana Čomić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, Predlogu zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i Predlogu zakona o obaveznom primerku publikacija (tač. 1, 2. i 3. dnevnog reda); zatim, zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o optičkim diskovima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja (tač. 4. i 5. dnevnog reda); zajednički jedinstven pretres o: Redovnom godišnjem izveštaju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti za 2010. godinu,sa predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu i Izveštaju o sprovođenju Zakona o slobodnom pristupanju informacijama od javnog značaja i Zakona o zaštiti podataka o ličnosti za 2010. godinu, sa predlogom zaključaka Odbora za kulturu i informisanje i predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu (tač. 7. i 8. dnevnog reda); zatim, zajednički jedinstven pretres o: Godišnjem izveštaju o radu Državne revizorske institucije za 2010. godinu, sa predlogom zaključaka Odbora za finansije i Godišnjem izveštaju o radu Agencije za borbu protiv korupcije za 2010. godinu, sa predlogom zaključaka Odbora za pravosuđe i upravu (tač. 9. i 10. dnevnog reda); zatim, zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o izboru predsednika i članova Komisije za hartije od vrednosti, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SRS i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koju je podnela poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije. Da li narodni poslanik, potpredsednica Gordana Čomić, želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje predlog narodne poslanice Gordane Čomić. Od 134 poslanika, za je glasalo 126 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu.
Zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, Predlogu zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i Predlogu zakona o obaveznom primerku publikacija. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslovničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe i to: Poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije, G 17 plus i Zajedno za Šumadiju - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim sve poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da nam dostave liste saprijavama za reč, odnosno sa redosledom narodnih poslanika koji žele da učestvuju u raspravi u zajedničkom načelnom pretresu o 1, 2. i 3. tački dnevnog reda, na osnovu člana 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine. Takođe vas obaveštavam da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslaničku grupu PUPS; narodna poslanica Zlata Đerić, poslanička grupa NS, narodni poslanik Mićo Rogović, poslanička grupa Napred Srbijo, narodni poslanik Nikola Žutić, poslaničku grupu SRS i narodna poslanica Gorica Mojović, poslaničku grupu ZES. Ukoliko još neka od poslaničkih grupa odluči da ovlasti predstavnika za raspravu u zajedničkom načelnom pretresu, molim vas da nam dostavite informaciju o tome. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, Predlogu zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i Predlogu zakona o obaveznom primerku publikacija (15,45 časova). Da li predstavnik predlagača, Predrag Marković, ministar kulture, informisanja i informacionog društva, želi reč? Izvolite, reč ima ministar Predrag Marković.
Zahvaljujem. Uvažena potpredsednice, potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, veliko mi je zadovoljstvo da danas možemo da obavimo načelni pretres u objedinjenoj raspravi o ova tri zakona, jer time zajednički doprinosimo da bude vidljivo do koje mere su u ovoj izuzetno važnoj oblasti ova tri zakona komplementarna. Dozvolićete mi samo da ukratko podsetim koji su razlozi za donošenje ova tri zakona, pre svega Predlog zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti. Bibliotečka delatnost uređena je Zakonom o bibliotečkoj delatnosti još 1994. i 1995. godine i donošenjem novog zakona poboljšaće se i unaprediti postojeći normativni okvir u bibliotečko-informacionoj delatnosti i omogućiće se razvoj biblioteka u stručnom smislu, kao i zaštita i sigurnost biblioteka u institucionalnom smislu. Neposredan povod za donošenje novog zakona jeste težnja da se postojeća normativna rešenja u ovoj oblasti usaglase sa međunarodnim, odnosno evropskim standardima, a posebno važno sa novim informacionim okruženjem koje je znatno izmenjeno u odnosu na period kada je donet prethodni zakon. U međuvremenu, kao što znate, postoji cela jedna mala tehnološka revolucija. Takođe, zakon uvažava potrebu za podsticanjem primene ovih novih tehnologija i u bibliotečkoj delatnosti, naročito informativne tehnologije i digitalizacije, što važećim zakonom uopšte nije uređeno. Predlogom zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti rešavaju se problemi koji su identifikovani kod važećeg zakona, koji nije u potpunosti usklađen sa Zakonom o kulturi koji je ova Narodna skupština donela i kojim se kao opšti interes predviđena izgradnja jedinstvenog bibliotečko informacionog sistema u svim njegovim aspektima, dakle i stručnom, i organizacionom, institucionalnom, finansijskom i edukativnom. Konačno ovaj predlog zakona reguliše pitanje uzajamne katalogizacije kao vitalnog institucionalnog i funkcionalnog oblika ostvarivanja obaveze potpune evidencije svega što se nalazi u našim bibliotekama, s jedne strane, i prava svih građana na neograničen pristup informacijama, znanjima i kulturnim vrednostima. Kao što znate, do sada Zakonom o bibliotečkoj delatnosti nije bilo predviđeno propisivanje nacionalnih standarda za javne i druge tipove biblioteka, sada to dobijamo. Takođe, nisu bili predviđeni novi oblici bibliotečke građe nastale na bazi novih tehnologija, kao što su elektronske publikacije distribuirane na fizičkim nosačima i elektronske publikacije distribuirane na Internetu, sadrž internet domena Republike Srbije, kombinovane multimedijalne publikacije, računarski programi u javnoj upotrebi. Zakonom nije bilo uređeno ni stalno stručno usavršavanje zaposlenih u bibliotečko-informacionoj delatnosti, kao ni prava i dužnosti korisnika. Donošenjem ovog zakona na jedinstven način i trajno postojeći normativno okvir, kao i uslovi resursi za obavljanje bibliotečko-informativne delatnosti i time će se, na osnovu nacionalnog sistema uzajamne katalogizacije, matične funkcije u bibliotečko-informativnoj delatnosti objediniti, čime se stvaraju i funkcionalne pretpostavke za istinsko čuvanje onoga što je sećanje i što je identitet svih nas. U Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi uvodimo ovu obavezu stručne zaštite stare i retke građe i sada su obuhvaćeni svi sopstvenici, ovih pokretnih kulturnih dobara, ne samo biblioteke i ustanove, kao što je to bilo do sada, već i svi drugi sopstvenici stare i retke bibliotečke građe, na primer knjižare, antikvirijati, verske zajednice, privatna lica, jer je intencija zakona da obezbedi zaštitu svoj građi, bez obzira na vlasništvo. Kao što znate, do sada su se ovim bavile isključivo depozitne biblioteke. Tu pre svega mislim na Narodnu biblioteku Srbije i Biblioteku Matice srpske i ne samo što je građana bila ugrožena sa stanovišta njene kategorizacije, katalogizacije i stavljanje na raspolaganje građanima, već je bila ugrožena i sa stanovišta izvoza. Nismo imali evidenciju i moram da vam kažem podatak koji su istakli prilikom potpisivanja Beogradske deklaracije ministri kulture Jugoistočne Evrope. Činjenica je da postoji trgovina kulturnim dobrima sa ovih prostora koja samo na nivou prošle godine, ona koja je presretnuta na području Italije, prevazilazi vrednošću presečene lance trgovine narkoticima. `Ako vas podsetim da je to isključivo reč o kulturnim dobrima sa ovog prostora, onda vam je potpuno jasno da je to vrh ledenog brega i da smo se našli u situaciji da možemo, zbog toga što nemamo način evidencije i adekvatne zaštite kod svih sopstvenika nego samo u depozitnim bibliotekama, da smo se našli u situaciji da možemo da budemo polako lišeni svog identiteta, a da ne govorim o ekonomskoj vrednosti. Zakon je takođe inoviran sa stanovišta potrebe za podsticanjem upotrebe novih tehnologija u oblasti zaštite stare i retke bibliotečke građe, naročito informacionih tehnologija i digitalizacije, što zakonom o kulturnim dobrima nije bilo predviđeno, pa nije moguće bilo ni vršiti evidenciju i zaštitu. Konačno, skrenuću vam pažnju na izgled tehnički treći Predlog zakona o obaveznom primerku publikacija jer jesvrha ovog zakona ostvarivanje opšteg interesa, očuvanja, evidencije i pune dostupnosti celokupne izdavačke produkcije u Republici Srbiji i na srpskom jeziku bilo gde u svetu, kao kulturne baštine nulte kategorije za sva vremena i za sva tehnološka okruženja. Ono što je ključna novina jesu dve činjenice. Prva je da je zastarela odredba koja je obavezivala da se, kada je reč o štampanim publikacijama, deset primeraka dostavlja depozitnim bibliotekama, što je posledica postojanja još države SFRJ i adekvatnih nacionalnih biblioteka, odnosno republičkih biblioteka koje su postojale. Dogodile su se dve stvari. Prva je da onaj koji je označen bio zakonom da dostavlja primerak je štampara, a ne izdavač i nije bilo moguće motivisati, tako da se već sada nalazimo u situaciji da za čitav niz izdanja, govorim samo o štampanim publikacijama na području Republike Srbije, Narodna biblioteka nije uspela da obezbedi način da svi obavezni primerci budu u fondu i morala je da iznalazi vanredne načine. Drugo, sada se predviđa zakonom da to bude izdavač. Drugo, posle ove stimulacije smanjen je, odnosno prepolovljen je broj primeraka. To je bio zahtev i izdavača. Bioje to i zahtev Saveta Evrope i tu smo se uskladili. Ono što je važnije, od tih pet primeraka, jedan ide zavičajnoj biblioteci. U prethodnom periodu smo često morali, jer postoji potreba da odobravamo projekta u okviru jedne zavičajne biblioteke, da se dodatno uloži novac, da se prikupe ili podaci o knjigama ili o autorima sa određenog područja, da bi se našli u zavičajnoj zbirci, jer se ispostavilo da čitav niza lokalnih zajednica nema u fundusu svojih biblioteka osnovnu građu koja je nastala na tom prostoru i koja je neophodna za izučavanje različitih nivoa kulturnog razvitka tog prostora. Sada, jedan primerak ide u zavičajnu zbirku, ide u biblioteku na čijem području je štampana ili sa čijeg područja je izdavač ili autor. Ovim sada omogućavamo da nam se ne dogodi ono što se dešavalo prethodnih godina. Sada i prilikom predaje obaveznog primerka za štampanu publikaciju neophodno je d se prvo preda jedan primerak koji je digitalizovan, da ne bismo došli u situaciju da, kada bismo omogućili građanima, ovo je isključivo zbog korisnika koji nisu u mogućnosti da pretražuju na jednostavan, brz i dostupan način, elektronski šta se sve objavilo prethodnih godina zato što se štampane publikacije, čak i sada, kada je tehnologije to omogućavala, mi nismo imali elektronski primerak, koji je inače neophodan da biste uopšte pristupili pripremi za štampu. Sada je to obavezno, a naravno da je obavezno kada su u pitanju one publikacije odnosno dela, nadam se da vas to neće zbuniti u ovom zakonu, zašto se razlikuju dela i publikacije kada je u pitanju elektronsko izdanje. Razlika je po međunarodnom standardu. Daću vam primer, jedna publikacija može da sadrži više dela. Jedan kompakt disk može da sadrži 10 filmova, recimo. Neophodno je da postoji oznaka kod svakog pojedinačnog dela u toj publikaciji da bi ono moglo da se pretražuje i da se nađe. Dakle, ne vodi se po publikacijama, nego po delima i otud postoji ta razlika koja će ovde morati da bude viđena. Ovako bi izgledalo klasično predstavljanje zakona. kao što znate, imao sam priliku da ga mnogo puta čujem sa ove druge pozicije. Poštovani narodni poslanici, postoji mnogo jednostavniji, a važniji razlozi za donošenje ova tri zakona. oni se tiču načina na koji svako od vas, nezavisno od političke pripadnosti, verujem da zna da moraju da se rade poslovi u Srbiji. Ako smo novcem građana, država nema svoj novac, ima isključivo novac nas građana, godinama ulagali. Sada smo uspeli da završimo, da stvorimo tehnološke preduslove infrastrukturne preduslove za najmoderniju biblioteku na Balkanu, Narodnu biblioteku Srbije. Ako smo za to, daću vam podatak, iz volje od 2007. godine do 24. maja, kada smo uspeli da završimo – 429.966.563,19 dinara, ne postoji hitniji razlog, ne ovaj formalno pravni, nego stvarni razlog hitnosti da zaokružimo nešto u šta smo zajednički ulagali, a tiče se svih nas, svih korisnika, naravno, tiče se i budućnosti naše dece. Nije dovoljno nešto izgraditi. Neophodno je tehnološki opremiti i to se upravo sada dešava. Ova skupština, zahvaljujući vašoj spremnosti da radite tokom leta i na tome vam se zahvaljujem, stvoriće preduslov da se sve to stavi u funkciju. U međuvremenu, kao što znate, neophodne su i knjige i našli smo način da od iste količine novca koji je budžetom predviđen, ovog puta će biblioteke dobiti tri put više knjiga nego prošle godine. Time mi nešto stvarno završavamo. Znam da svako od vas dobro zna da nema ničeg goreg od nedovršenog posla. Ja lično jedan posao u životu nisam završio. Kao što znate, svaka budala je našla za shodno da mi to spočitavamo. Dakle, moramo da završavamo poslove i da predajemo u funkciju građana. Istovremeno, znam kao što i vi znate da postoji materijalno i nematerijalno. Ovo je oblast u kojoj mi sa tri zakona koja su komplementarna, zato ih predlažemo zajedno i zato žurimo, kao što se kaže u našem narodu – što možemo jesenas, učinimo večeras. Žurimo da već od septembra bude sve u funkciji i da sve bude u interesu građana. Zahvaljujem vam se na toj spremnosti da ovu vrstu zakona podržite. Ovo nisu zakoni koji su pripremani sada, niti pripremani na brzinu, ovo su zakoni koji su pripremani, sa jedne strane, od strane stručnjaka prethodnih godina, a sa druge strane, od strane prakse. Treba svi da znate, ljudi su najvažnija stvar. Ljudi u bibliotekama su svih prethodnih godina, čitav niz stvari koje nisu bile predviđene zakonom, oni su se trudili, nalazili načine, često bez novca, a poznajem svaku biblioteku u Srbiji, svugde sam bio i znam šta su ljudi uradili da bi očuvali nešto i da bi to stiglo do svakog čitaoca, pa i onog koji se zove danas – nedosegnuti čitaoc. Na nama je da sada na osnovu njihove prakse, na osnovu međunarodnih standarda i na osnovu truda stručnjaka, još jednom se zahvaljujem i timu iz ministarstva koji je na tome radio i timu iz Narodne biblioteke Srbije, da svi zajedno dobijemo završenu, definisanu jednu oblast, jer to nije oblast u kojoj trebamo na ma koji način da se sporimo, osim ako smo neozbiljni. Hvala vam još jednom na tome što vi sigurno niste neozbiljni. Hvala vam.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Narodna poslanica Jelena Trivan. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, drage kolege, drago mi je što danas na dnevnom redu imamo tri zakona iz oblasti kulture, drago mi je što možemo da razgovaramo. Podsetiću vas da smo mi nakon dugog vremena u ovom sazivu doneli tzv. krovni zakon o kulturi. Ali, kao što sama reč kaže, on je krovni i on podrazumeva da se različite oblasti detaljno definišu. Ministar je u pravu da je postojao veliki zahtev struke, da se pre svega definiše oblast bibliotekarstva i bibliotečke delatnosti, i da se ona usaglasi sa zahtevima modernog vremena i onoga što moderne informacione tehnologije donose. Zato se jedan od ovih zakona, za razliku od prethodne verzije zove zakon o bibliotečko-informacionoj delatnosti. to nije samo pitanje forme i naslova, nego pitanje potpuno jedne nove koncepcije i razumevanja oblasti bibliotečkog delovanja. Ovaj zakon podrazumeva da je to delatnost koja utiče i na opštu informisanost građana, koja ima za zadatak da omogući pristup informacijama od javnog značaja, koji se u knjigama nalaze, da prati nove informacione tehnologije i da na adekvatan način arhivira građu koja se sada nalazi u nekim novim medijima i koji će, verovatno, napredovati još više u budućnosti. Ovi zakoni treba da odgovore na zahtev današnjeg vremena, ali i da predvide koje su to potrebe informacionog društva kojima ide u susret i koje su to potrebe biblioteka, kako bi te zahteve mogli da ispune. Mislim da je jako važno što ova država jedan veliki i istorijski projekat izgradnje Narodne biblioteke i renoviranja završila. Mislim da je mnogo važnije od toga, da zakonski i suštinski pomognemo da se bibliotečka građa, da se kulturno blago Srbije sačuva, arhivira, obradi, razmeni i prezentuje na adekvatan način. Mislim da naš problem nikada nije bio to što nismo imali kulturno blago, što smo narod bez prošlosti, tradicije i kulture, nego što smo narod koji nije uvek na adekvatan način umeo da čuva ono što su prethodne generacije govorile, niti je umeo to da predstavi. U tom smislu i jeste problem što nismo do donošenja ovog zakona imali uslove za stvaranje jednog zajedničkog informacionog sistema, koji bi obradio i prikupio sva izdanja. To bi bio jedan svojevrstan uvid u kulturnu baštinu, pisanu kulturnu baštinu ovog naroda. Zato ove napore Ministarstva kulture zaista treba tako videti i na takav način pozdraviti. Jako je važno, kada govorimo o jednom zakonu koji je ministar nazvao skromno tehnički, ma nije to zakon o obaveznom primerku, da imamo svest o tome koliko je ta obaveza davanja obaveznog primerka učinila da danas kao Srbija imamo arhivirano svo pisano blago i koliko će u budućnosti učiniti, naročito onim siromašnijim lokalnim zavičajnim bibliotekama, da dođu do primeraka koje do sada nisu imali prilike da imaju, a odnosile su se na njihovu lokalnu sredinu ili ljude koji iz te sredine potiču. I mali, i siromašni, i zabačeni krajevi Srbije imaju pravo na kulturu, imaju pravo na borbu od zaborava. Naročito imaju pravo na biblioteke i pisanu reč. Mislim da će vreme tek pokazati koliko će ova tri zakona, koja su naizgled tehnička, promeniti oblast bibliotekarstva i koliko će promeniti načine na koji sada funkcionišu, i koliko su moderna shvatanja zakonopisca, pre svega, kada govorimo o staroj i retkoj bibliotečkoj građi, a tu mislim na jedan novi način gledanja, gde je svejedno ko je vlasnik retke bibliotečke građe, stare i vredne knjige, da se sve to po zakonopiscu razume kao jedinstveno kulturno blago ovog naroda i ove zemlje, i da na takav način mora da bude obrađeno, konzervirano, sačuvano i vrednovano. Ja sam i na Odboru za kulturu i informisanje i danas želimo to pred građanima Srbije da pozdravim mogućnost da svaki pojedinac koji u posedu neku staru i retku knjigu ima priliku da mu država pomogne da tu knjigu sačuva, da tu knjigu proceni, a da sa druge strane država ima sa svoje strane mogućnost da je stavi u jedinstveni informacioni sistem i da ima pregled svog kulturnog blaga.
(Pet minuta.)
Uz zahvalnost Ministarstvu kulture, što danas imamo priliku da razgovaramo pozivam sve poslanike da glasaju za predložena tri zakona.
Zahvaljujem. Da li još neko od izvestioca nadležnih odbora želi reč? (Ne.) Da li žele reč predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, uz izvinjenje narodnoj poslanici Svetlani Stojanović koja je ovlašćena predstavnica poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, a omaškom nisam pročitala u spisku narodnih poslanika koji su ovlašćeni predstavnici. Narodni poslanik Balint Pastor ima reč.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prvo bih rekao nekoliko rečenica o samoj proceduri. Mislim da nije dobro što je Vlada ove predloge zakona podnela po hitnom postupku. Ne mislim zbog toga što prema mojim procenama ima jako malo onih narodnih poslanika koji se razumeju u bibliotečku delatnost. Jednostavno ako uzmemo u obzir činjenicu da su ovi predlozi zakona stigli u četvrtak popodne, a da je danas utorak, moraćete priznati da jednostavno nije bilo vremena i mogućnosti, prilike da zatražimo mišljenje, predloge stručne javnosti. Verujem, da ste vi uzeli u obzir mišljenje stručne javnosti kada ste radili na ovom predlogu zakona i znamo da ste vrlo dugo radili na ovim predlozima. Rad je počeo još pre vašeg mandata kao ministra kulture, ali bez obzira na tu činjenicu ja mislim da narodni poslanici koji shvataju ozbiljno svoju dužnost i svoje obaveze narodnog poslanika treba da zatraže mišljenje stručne javnosti povodom svih predloga zakona. To ovom prilikom nije bilo omogućeno i mi smo bili uskraćeni za tu stručnu pomoć javnosti, pa smo mogli da procenimo prema našim nestručnim saznanjima koliko su ovi predlozi zakona značajni, odnosno koliko su rešenja adekvatna koja su predviđena ovim predlozima zakona. Što je još veći problem, to se odnosi i na eventulno podnošenje amandmana, kao što sam malo pre rekao prema mojim skromnim saznanjima ima jako mali broj narodnih poslanika koji se razumeju u ovu oblast, u meri da mogu samostalno podnositi amandmane i jednostavno nije dobro što nije bilo vremena i mogućnosti za konsultacije. Ono što smo mi kao ljudi koji se natprosečno ne razumem u ovu delatnost mogli da konstatujemo, jeste da se radi o modernim predlozima zakona, da se ovi predlozi na moderan način bave ovim materijama koje treba da regulišu. To mogu i da kažem i za Predlog zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti, kao i u vezi Predloga zakona o obaveznom primerku publikacija i Predloga zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi. Zajedničko je ovim predlozima zakona što oni unapređuju postojeći normativni okvir i što je možda najznačajnije u odnosu na sva tri predloga zakona jeste da su oni usaglašeni sa novim informacionim okruženjem. U još uvek važećim zakonima koje regulišu ove oblasti, nema naravno ni reči i ne može biti reči o digitalizaciji, ne može biti reči o savremenim tehnologijama i veoma je dobro što te su te tehnologije i naučna dostignuća uzeta u obzir, kada znamo da se zakoni iz oblasti kulture u ovoj državi u proseku donose na svakih 15 do 20 godina. Mislim da sa stručne strane, kažem opet uz rezervu da se ne razumem u ovu oblast i da nisam mogao da se konsultujem sa stručnjacima. Meni izgleda da sa stručne strane mogu značiti jedan solidan i moderan okvir u narednih nekoliko godina. Ono što je isto tako značajno, kada govorimo o Predlogu zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti jeste činjenica da reguliše stručno usavršavanje zaposlenih u bibliotečko-informacionoj delatnosti kao i prava i dužnosti korisnika. To su bila pitanja koja nisu bila regulisana, još uvek važećim Zakonom o bibliotečkoj delatnosti. Veoma je pozitivno i to što su uzete u obzir nadležnosti AP Vojvodine. Znate, za nas je od izuzetnog značaja to pitanje uvek bilo o kakvom Predlogu zakona da je reč. Mi uvek pogledamo da li su poštovane nadležnosti koje su predviđene Zakonom o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine, da li su uzete u obzir nadležnosti koje su predviđene Statutom AP Vojvodine i uvek konstatujemo, sa zadovoljstvom kada možemo reći da su ti propisi ispoštovani i da su ta rešenja preuzeta u Predlozima zakona. Pored ove teme, još jednom temi posvećujemo uvek veliku pažnju, kad se radi o Predlozima zakona iz oblasti obrazovanja, kulture, javnog informisanja ili službene upotrebe jezika. To je da li, Predlog zakona uzima u obzir, da li poštuje nadležnosti nacionalnih saveta, nacionalnih manjina. Za razliku od moje pređašnje konstatacije da su uzete u obzir nadležnosti AP Vojvodine, to na žalost nisam u mogućnosti da kažem u odnosu na nadležnosti nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Gospodine ministre moram da vam kažem da mi uvek sa velikom dozom zebnje očekujemo rasprave u vezi Predloga zakona iz oblasti obrazovanja, kulture, javnog informisanja. Zebnja postoji, zbog toga što uvek postoji opasnost da ste svesno ili nesvesno stave van pravne snage određeni delovi o nacionalnih savetima nacionalnih manjina i mislimo da je to problematično ne samo sa pravne tačke gledišta nego i sa civilizacijske tačke gledišta, ako to mogu na takav način da formulišem. Znam, gospodine ministre da vama ne moram da objašnjavam šta su nacionalni saveti, na žalost ima dosta vaših kolega kojima sa nule moramo govoriti o tome šta su nacionalni saveti, da su oni najviši organi kulturne samouprave određene nacionalne manjine, da su oni ustavna kategorija u Republici Srbiji od 2006. godine, da su bili ustavna kategorija u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora, još ranije. Da ova država ima Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina iz 2002. godine i da svi ti propisi garantuju pripadnicima nacionalnih zajednica određena, ne samo individualna već i kolektivna prava. Znamo koliko je Republika Srbija ponosna na Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina koji u ovom Domu donet 31. avgusta 2009. godine, istog dana kada je donet i tzv. probni Zakon iz oblasti kulture. Mi ne sporimo da se radi modernom zakonu i veoma smo zadovoljni što je Srbija donela jedan takav zakon, da Srbija poštuje, odnosno garantuje ne samo individualna nego kolektivna prava. Postoji ogroman problem i kažem, još jedanput, ne samo pravni nego i civilizacijski kada, na primer, Predlog zakona o bibliotečkoj informacionoj delatnosti ne poznaje nacionalne savete nacionalnih manjina. Šta tu možemo uraditi? Možemo podneti amandmane. Mi smo podneli tri amandmana. Kada govorimo generalno o oblasti kulture, a posebno o bibliotečkoj delatnosti, nacionalni saveti imaju svega nekoliko konkretnih nadležnosti, ali su te nadležnosti veoma bitne za pripadnike nacionalnih zajednica u Srbiji. Jedna nadležnost se odnosi na to da Nacionalni savet daje mišljenje u postupku osnivanja ili ukidanja biblioteka ili organizacionih jedinica biblioteka, koji imaju fond knjiga na jeziku nacionalne manjine. To je član 18. stav 1. tačka 9) Zakona o nacionalnim savetima. Te nadležnosti nema u Predlogu zakona bibliotečkoj informacionoj delatnosti. Da ova nadležnost nije preuzeta, odnosno da ova nadležnost ne postoji u Predlogu zakona ili u zakonu o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, sa jedne strane bi došlo do kolizije između ova dva zakona, odnosno jednog predloga zakona i drugog zakona. Sa druge strane, došli bismo u situaciju koja je nedopustiva u pravnoj državi, da se od opštine do opštine razlikuje da li se primenjuje Zakon o nacionalnim savetima ili zakon o bibliotečkoj informacionoj delatnosti. S obzirom naravno na činjenicu da li osnivaču određene biblioteke, tj. konkretno u lokalnoj samoupravi, sa političke tačke gledišta, odgovara da nacionalni savet ima određenu nadležnosti ili ne odgovara da nacionalni savet ima određene nadležnosti. To je, još jedanput da kažem, u pravnoj državi nedopustivo. Druga nadležnost koja postoji u Zakonu o nacionalnim savetima, sadržana je u članu 17. tog zakona. Pročitaću vam ovo rešenje koje postoji u važećem zakonu Republike Srbije. Znači, da citiram – "u ustanovama kulture čiji je osnivač Republika, AP ili jedinica lokalne samouprave za koje nacionalni savet utvrdi da su od posebnog značaja za očuvanje identiteta nacionalne manjine, nacionalni savet: 1) imenuje jednog člana upravnog odbora ustanove; 2) daje mišljenje o predloženim članovima upravnog odbora ustanove; 3) daje mišljenje u postupku izbora direktora ustanove". Ove nadležnosti opet nema u konkretnom Predlogu zakona o bibliotečko informacionoj delatnosti. Kao što vidite, ne radi se o izuzetno značajnim nadležnostima. Nacionalni saveti imaju mnogo značajnije nadležnosti u sferi obrazovanja, na primer. Mislim da ne smemo sebi dozvoliti situaciju kao Narodna skupština, da smanjujemo dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava. To opet ne bi bilo u skladu sa civilizacijskim dostignućima. Sa druge strane, to je eksplicitno zabranjeno Ustavom Republike Srbije. Iskren da budem, situacija nije toliko jednostavna. Mi imamo i Zakon o kulturu, tzv. krovni zakon, koji na neki način reguliše ovu oblast. Moram da vam kažem, gospodine ministre, da je taj zakon u koliziji sa Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i odmah ću objasniti zašto ta kolizija postoji. Ta kolizija postoji zbog toga što su oba predloga zakona bila na istoj sednici 2009. godine. Pošto Zakon o nacionalnim savetima još nije bio izglasan nego je bio u formi predloga zakona, mi se nismo mogli pozivati na rešenja iz predloga zakona, pa smo pregovarali sa vašim prethodnikom, gospodinom Bradićem i sa ljudima iz ministarstva oko naših amandmana. Cilj naših amandmana je bio da Predlog zakona o kulturi i Predlog zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina predviđaju ista rešenja. Krenuli smo od povoljnijih rešenja za nacionalne manjine, pošto je to normalno logično i ja mislim opet u skladu sa civilizacijskim dostignućima. Ti amandmani nisu usvojeni u formi u kojoj su podneti, nego smo mi bili primoravani da damo "primoravani" naravno da damo ispravku tih amandmana. Bili smo vođeni principom – bolje išta nego ništa. Praksa pokazuje da ta kolizija izaziva ogromne probleme na terenu. Nacionalni saveti se pozivaju na rešenja iz Zakona o nacionalnim savetima, određene lokalne samouprave koje ne razumeju važnost rešenja da nacionalni savet da mišljenje, recimo, prilikom izbora direktora ili da predloži jednog člana u UO ustanova kulturnih, pa i biblioteka, se vode rešenjima koje postoje u krovnom Zakonu o kulturi. Mislim da je sad prilika da Predlog zakona o bibliotečko – informacionoj delatnosti dovedemo u skladu sa postojećim Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, kad je reč o bibliotečkoj delatnostima i o nadležnostima u vezi ove sfere unutar sfere kulture. Mi smo predložili, kao što sam malo pre rekao, tri amandmana. Suština tih amandmana jeste da se uzimaju u obzir nadležnosti nacionalnih saveta nacionalnih manjina kad se govori o pitanjima u kojima nacionalni saveti imaju nadležnosti, a te nadležnosti imaju skoro dve godina Zakona o nacionalnim savetima. Kao što sam rekao pre nekoliko minuta, bila bi ogromna šteta kad bismo sad propustili da otklonimo tu koliziju. Mislim da bismo sad zajednički mogli da stvorimo presedan i da bismo se mogli držati tog presedana kad ova Narodna skupština bude raspravljala o Predlogu zakona o pozorišnom delatnošću ili o pozorištima, o arhivama, o kinematografiji i o još nekim oblastima unutar kulture. Verujem da ćemo od sledećih meseci raspravljati i o tim, a i o nekim drugim zakonima, bar o ta dva takva predloga zakona iz oblasti kulture. Znam, gospodine ministre, da ste vi privrženi načelu vladavine prava, ne samo pravnoj državi. Znam da to za vas nije floskula, nije politički slogan, nego da verujte u snagu vladavine prava. Nadam se da ćemo se moći dogovoriti da ovi amandmani budu prihvaćeni. Odmah moram da vam kažem da situacija bude kristalno jasna, ne da bi vas ucenjivao, naravno. Pošto se poznajemo dugi niz godina, pa znamo šta sebi dopuštamo, a šta ne. Nikad ne bi sebi dopustio da vas ucenjujem. Moramo stvoriti jasnu situaciju. Ne možemo da glasamo za Predlog zakona, a ne radi se samo o ovom zakonu, nego i o svim budućim zakonima. Recimo, sutra imamo na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i u vezi tog zakona je ista situacija. Nećemo moći i ne možemo podržati zakon koji znači direktan korak unazad kad je reč o nadležnostima nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Mi to sebi ne možemo dopustiti, jer bismo time podržali rešenje koje je manje povoljno za pripadnike nacionalnih saveta za pripadnike nacionalnih manjina koje zastupaju nacionalni saveti. Znam da delimo mišljenje po pitanju da narodni poslanici treba da zastupaju interese onih zahvaljujući onima koji sede u Narodnoj skupštini. Na kraju bih želeo da najavim da ćemo mi u doglednoj budućnosti vrlo skoro predložiti izmene i dopune Zakona o kulturi, da ne bismo imali ovakvu komplikovanu pravnu situaciju. Mi smo naravno spremni da razgovaramo o konkretnim rešenjima, koja su doduše već postavljena Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i vrlo bismo voleli kada bi smo se mogli dogovoriti da Narodna skupština u ovom sazivu izmeni i krovni tzv. krovni ili osnovni zakon o kulturi. Što se tiče ovih predloženih zakona, kažem još jedanput ja se nadam da će naši amandmani biti prihvaćeni i da ovi zakoni neće biti moderni samo u stručnom pogledu, nego da će poštovati dostignuti nivo manjinskih prava. Hvala.
Zahvaljujem. Ministar želi reč. Samo se prijavite molim vas. Ministar Predrag Marković ima reč.
Pre svega, hoću da vam se zahvalim na korektno i precizno iznetim primedbama, a potom redom, jer, ja sam neko ko poštuje red. Dakle, izvinite, iz dobronamernosti prema svim poslanicima, hoću da vas zamolim, vi znate da sam ja istovremeno i praktičan čovek. Ne znam koji su amandmani, s druge strane znate moj stav, o tome da se dostignutaprava ne mogu smanjivati, ali vi ste pravnik ne ja. Takođe, ne mogu se kolizije između dva krovna zakona rešavati zakonima koji tehnički nešto rade, te ćemo sesti i pogledati, jer zbilja, vi znate, još jednom ponavljam, to sam malopre rekao, ljudi su najvažniji. Vi ste videli ja se zahvaljujem vama na reakciji da je moguće za pet minuta rešiti nešto što nije moglo godinama citiram vas. Zašto? Jer se razmišljalo o tehničkom rešenju. Pogledao sam i član 18. i član 19. Zakona, koji naravno, odluke o pitanjima ne morate mi verovati, držim se tog pravila, znate i sami, u Boga verujem ostale proveravam, te molim i vi proverite. Mislim da postoji dovoljno prostora u odnosu prema onima koji su osnivači i da mi sada kada detaljno regulišemo jednu oblast molim naprosto da pogledamo da li je moguće tehnički popraviti, dodatno zaštititi određenu grupu građana, jer moramo da vodimo računa, s jedne strane o dostignutim pravima, a sa druge strane o dostignutoj praksi. Vi vrlo dobro znate, mi imamo veliki problem kada zakonom nešto predvidimo, a znamo da u stvarnosti u ovom slučaju od strane svih Nacionalnih saveta i viznate koliki je moj napor da Nacionalni saveti budu partneri i da u tome moramo da učimo i državne organe, ali često i Nacionalne savete, te je vrlo opasno ubaciti nešto što bi možda otežalo nešto u suštini ovako rešivo. Pošto sam ja neko ko podržava sve nacionalne manjine, evo ja vam stojim na raspolaganju ne ovde, nećemo da oduzimamo vreme, znam da i vama to nije cilj, evo ja sam u subotu u Đurđinu, ujutru u devet sati kosim, predlažem da zajedno malo kosimo na tužijanciji i da dogovorimo šta je moguće i za jednu i za drugu nacionalnu manjinu. Evo, vidim još će mi se neko pridružiti, je li tako gospodine Varga? Hvala vam najlepše.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Narodna poslanica Svetlana Stojanović ima reč. Izvolite.
Hvala. Predlogu zakona o bibliotičko informacionoj delatnosti, malo šta se može zameriti. Celovit je, sveobuhvatan, precizan, moderan, čak futuristički. Reguliše prikupljanje, obradu, čuvanje i davanje na korišćenje bibliotičke građe, propisuje da cela Srbija bude umrežena u jedinstven bibliotičko informacioni sistem od sada za godinu dana, kada ovaj zakon bude počeo da se primenjuje sve biblioteke u Srbiji imaće kompjutere, i bibliotekare obučene da rade na njima, imaće onoliko knjiga, koliko budu smatrali da im je potrebno. Knjige koje ne budu imale, a nekom korisniku zatrebaju, moći će da nabave iz druge biblioteke, zahvaljujući tome što se ovim zakonom uvodi jedinstven sistem uzajamne katalogizacije, centralni elektronski katalog Republike Srbije, virtuelna biblioteka i još mnogo toga što je u razvijenom svetu odavno poznato. Sve biblioteke, diljem Srbije imaće neophodnu telekomunikacionu računsku opremu. Da li ovo nekome liči na današnju Srbiju? Za sve što zakon propisuje, kako je navedeno u obrazloženju, nisu potrebna dodatna sredstva iz budžeta, a zakon nalaže da modernizaciju biblioteka, finansira osnivač, a to znači Republika, Autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Narodna biblioteka Srbije po slovu ovog zakona dobija izuzetno značajnu ulogu kao što i treba. Donosi nacionale standarde za obradu bibliotičke građe, sprovodi, koordinira i koordinira poslove digitalizacije, definiše nabavnu politiku, organizuje i koordinira rad mreže biblioteka u Republici. Zakonom je Narodnoj biblioteci Srbije povereno da vodi centralni elektronski katalog i virtuelnu biblioteku, objedini nabavku inostranih knjiga, međunarodne standarde ugradi u naše nacionalne i organizuje stručne ispite za bibliotekare. Narodna biblioteka Srbije će voditi računa o ćiriličnim rukopisima u zemlji i srpskim rukopisima u inostranstvu i raditi na izradi opštih kataloga ćiriličnog rukopisa, što poslanici DSS posebno cene i podržavaju. Zadatak biblioteke "Matice Srpske", biće da učestvuje u izradi jedinstvenog bibliotičkog sistema Republike Srbije i dopunjava centralni elektronski katalog. Naše je zadovoljstvo ogromno, što Narodna i Univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" iz Prištine predstavlja ravnopravni deo bibliotičkog sistema Srbije. Dakle, bibliotički sistem Republike Srbije, po slovu zakona, posebno ove tri najznačajnije biblioteke, Narodne biblioteke Srbije, biblioteke "Matice Srpske" i biblioteke "Ivo Andrić" iz Prištine, čine i Univerzitetska biblioteka "Svetozar Marković" iz Beograda, mreža javnih biblioteka, svi drugi tipovi biblioteka, školske, visoko školske, univerzitetske, biblioteke koje se nalaze u naučno-istraživačkim institutima i biblioteke državnih ustanova, poput ove naše u Narodnoj skupštini, prelepe i prebogate sa mnogo nekonzerviranih i nerestauriranih starih knjiga U jedinstvenom sistemu mreže biblioteka su i biblioteka političkih organizacija, verskih zajednica i udruženja, kao i drugih pravnih i fizičkih lica. Sve ove biblioteke biće deo sistema u zemlji katalogizacije i imaće pristup bibliotekama izvan Srbije. Jedinice lokalne samouprave su po slovu zakona su obavezne, nije to prepušteno njihovoj volji, njihovim mogućnostima da osnuju javnu biblioteku i obezbede potrebne uslove za njen rad, bez dodatnih troškova u budžetu. Osnovna delatnost biblioteka, kao i njihove programe i projekte, koji su u savremenom svetu postali obavezni deo rada biblioteka, nije uloga biblioteke samo da pozajmljuje knjige, finansiraće osnivač, ali ne u celosti, samo će sufinansirati, a deo novca biblioteka mora da obezbedi iz sopstvenih prihoda od članarine korisnika, prodaje svojih proizvoda i usluga na tržištu, donacija i poklona. Da malo zastanemo sa ovim pohvalama, u ovom ultra modernom zakonu. Voleli bi smo da sve bude kako je zakonom propisano, ali da li je predlagač zakona, a to je Vlada Republike Srbije ikada stekla uvid koliko mesta u Srbiji nema nikakvu biblioteku, koliko školskih biblioteka nema u svom fondu ni obaveznu školsku lektiru, ako ne računamo neka izdanja na novinskoj hartiji koja propadaju posle prvog čitanja. Da li su članovi Vlade primetili da lokalne samouprave nemaju novca ni za najnužnije potrebe svojih građana, da su ljudi gladni i bez posla? Da li je neki ministar u Vladi slučajno video prilog u RTS, u kojem jedan otac troje školske dece u kameru javno izjavljuje da će pretući kontrolora ukoliko od njegovog deteta zatraži voznu kartu, kada se ono uputi u školu i u školsku biblioteku? Računa li Vlada da će ovaj otac troje dece bez posla, i milion građana koji se nalaze u istoj ekonomskoj situaciji, upisati svoje dete u javnu biblioteku, za koju se plaća članarina, kupiti neki proizvod ili uslugu koju biblioteka iznese na tržište, ili čak donirati jei darivati? Naša vlada, predlagač ovog zakona, izgleda ne živi u istoj zemlji beznađa, propadanja i nezaposlenosti u kojoj žive njeni građani. Niko nije više od poslanika DSS privržen ideji da svako selo i gradić u Srbiji ima dobro opremljenu i umreženu biblioteku. Ali, odakle? Iz kojih sredstava? Kada budžetski deficit raste, fabrike ne rade, radnici štrajkuju, poljoprivrednici štrajkuju, proizvodnje i priliva u budžetu nema, a budžet Ministarstva kulture iznosi 0,65%. Od čega? Od sve većeg deficita. Dok ne izaberemo Vladu koja će pokrenuti proizvodnju i osigurati punjenje republičkog i lokalnih budžeta, dok neka nova vlada celokupnom svojom politikom ne zaustavi sunovratno propadanje ove zemlje, od primene ovog ultra modernog zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti neće biti ništa. Drugi zakon obuhvaćen objedinjenom raspravom je Zakon o staroj i retkoj bibliotečkoj građi. Ni na ovaj zakon nemamo većih primedbi, osim što ne postoje finansijski preduslovi da se primeni. Iz kojih sredstava će se plaćati mikrofilmovanje, digitalizacija, konzervacija, restauracija stare i retke bibliotečke građe? Staru i retku bibliotečku građu ovaj zakon definiše kao staru srpsku knjigu, što nam je izuzetno drago. Dubrovačku književnost određuje kao srpsku i hrvatsku, što je potpuno ispravno. Predmet ovog zakona su izdanja objavljena van teritorije Republike Srbije, što je dobro. Za istraživanje konzervatorska i laboratorijska ispitivanja stare i retke bibliotečke građe, koliko je nama poznato, u Srbiji nema odgovarajućih uslova, a ne vidimo ni namere Vlade da takve uslove stvori. Član 33. ovog zakona ispravno propisuje da se delatnost zaštite stare i retke knjige finansira iz budžeta Republike Srbije, ali se u obrazloženju zakona objašnjava ponovo da dodatna sredstva za ovaj posao nisu potrebna. Nije li to protivrečno? Nije, ukoliko Vlada nema stvarno nameru da omogući restauraciju, konzervaciju, popis i istraživanje stare i retke srpske knjige, odnosno ako nema ni nameru da primenjuje zakon kojim se danas bavimo. To ne bi bilo nikakvo čudo, budući da se većina zakona, koje ovde danonoćno donosimo, ne primenjuje. Podržavamo Ministarstvo kulture u nastojanju da zaštiti i sačuva staru srpsku knjigu, ali nažalost ne verujemo da je to sa ovom vladom moguće. Treći zakon o kojem raspravljamo u objedinjenoj raspravi je Zakon o obaveznom primerku publikacije. Ovaj predlog zakona ispravno propisuje ciljeve i namene obaveznog primerka knjiga i drugih publikacija, način na koji se obavezni primerci prikupljaju, koriste, štite, bibliografski obrađuju, katalogiziraju i distribuiraju, sa ciljem da se izradi nacionalna bibliografija. Obavezne primerke posle ovog zakona čuva Narodna biblioteka Srbije. Jedan obavezni primerak se prosleđuje biblioteci Matice srpske, kao što biblioteka Matice srpske ima obavezu da jedan obavezan primerak pošalje Narodnoj biblioteci Srbije. Međutim, predlagač zakona, dakle Vlada, zaboravila je da jedinstvenom bibliotečkom sistemu Republike Srbije pripada i narodna i univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" iz Prištine, pa su poslanici DSS podneli amandman kojim predlažemo da se ovaj nenamerni propust ispravi. Dobro je i što je propisano da se obavezni primerak dostavlja u elektronskoj formi, jer će to uštedeti troškove za njegovu naknadnu digitalizaciju i omogućiti korisnicima da ih lakše koriste u više primeraka, a i učiniće ih dostupnijim, slepim i slabovidnim osobama, jer se elektronska forma softverski lakše prenosi u zvučni format. Ni za sprovođenje ovog zakona, kako se tvrdi u obrazloženju, nisu potrebna dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Ovakva tvrdnja poslanicima DSS ukazuje na odsustvo stvarne namere Vlade da zakon koji Skupština bude donela i sprovodi. Da zaključim, čak i kada se dogodi da pred poslanike stignu dobri zakonski predlozi, što se događa izuzetno retko, unapred i sa velikom sigurnošću možemo reći da ih ova i ovakva vlada neće primeniti. Ne kažemo to zašto što smo zluradi, nego zato što za razliku od ministara u Vladi Srbije živimo među građanima ove zemlje, znamo kako im je i šta su im prioriteti - da nađu posao, nahrane i školuju decu, a da ne izgube identitet sa kojim su rođeni. Tri predložena zakona čuvaju nacionalni identitet, dobro je da ih imamo, i primeniće ih neke druge vlade sa potpuno drugačijim odnosom prema svojoj zemlji. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je trinaest minuta od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Ministar Predrag Marković ima reč.
Zahvaljujem na svim komplimentima onim stručnjacima koji su zakon pripremali. Molim zbog ostalih govornika, poznato je koliko je meni stalo da se adekvatni zakoni donose i adekvatno primenjuju, ali vas molim, kao što sam gospodinu Balintu predložio na čistom vazduhu da porazgovaramo, nije ceo svet ovde, niti, hvala Bogu, o svu odlučuje Vlada. Ministar, inače, zastupa resor, i u okviru tog resora sva je sreća svi kvalitetni ljudi, sve što se ovde kaže ne potrebuje dodatna sredstva. Ne potrebuje dodatna sredstva. Zašto? To sve postoji. Molim vas, jedno je sa građanima, moje komšije u Rakovici teško žive, ali je biblioteka opremljena da može da bude umrežena. Dakle, naprosto, nemojmo iz političkih razloga. Ja imam puno razumevanje, nemam ništa protiv, ali hajdemo kada smo se zajednički složili, a vi ste dovoljno stručni i dovoljno ste stručno i ocenili kvalitet onoga što su stručnjaci uradili i što je prošlo javnu raspravu još pre godinu dana, hajdemo da upravo omogućimo onima koji sve to već rade, što je već pojeftinilo pristup informacijama, dajte da to zajednički i glasanjem potvrdimo. Vlade će se menjati. Ali, da vam kažem nešto, ne utiče stvarno ekonomsko stanje na to kako ćete vi koristiti biblioteku. Ja sam neko ko pripada radničko seljačkoj porodici i nije bio nikakav problem platiti članarinu, nije u tome bio problem, nego te biblioteke u koje sam ja bio učlanjen su dobijale knjige pravovremeno i sledile su standarde koji su bili jednaki standardima u okruženju. To je preduslov. Sada to hoćemo isto. Siguran sam da svi vi hoćete u tome da pomognete i potpuno mi je jasno iz vaših stručnih argumenata do koje mere to podržavate. Zbilja, postoje zakoni oko kojih sigurno ne treba da se razlikujemo, a meni, naravno, ne smetaju nikakve političke ocene, ali mislim da naprosto škode svakom od nas u predstavljanju prema građanima, jer svi znaju da postoje zajedničke stvari koje zajednički branimo i oko njih nema potrebe da se razlikujemo. Hvala vam još jednom na tom doprinosu. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Marija Bugarčić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe LDP.
Hvala. Uvažena predsedavajuća, uvaženi ministre, poštovane dame i gospodo, mislim da je vrlo važno doneti set ovih zakona i za ove zakone ćete imati podršku poslaničke grupe LDP. Mi smo zemlja i narod koji ima svoje kulturno bogatstvo i smatram da ga treba čuvati i vrednovati. Ono što je dobro u prvom ovom zakonu o bibliotečko-informacionoj delatnosti je da se u članu 11. uvodi centar za uzajamnu katalogizaciju sa svim njegovim funkcijama i to je ono što je novo u ovom zakonu i to je ono što pozdravljamo. To nismo do sada imali. Takođe, u ovom zakonu je dobro što je obaveza stalnog stručnog usavršavanja osoblja radnika biblioteka, što je takođe dobro. Dobro je, takođe, da prava i obaveze korisnika će se znatno unaprediti po ovom zakonu. Ono što je ostalo nedorečeno u ovom zakonu, a pitala bih ministra je šta je sa starim knjigama koje se nalaze u arhivima Srbije, u narodnim bibliotekama, u bibliotekama Narodne skupštine, ovde kod nas? Takođe me zanima šta je sa kompletiranjem arhivske građe koja je od neprocenjive vrednosti i istorije Srbije? Da li vi ministre znate da u Arhivu Srbije i drugim mestima gde se čuvaju, nisu kompletirane srpske novine koje su još iz 1856. godine, znate o čemu pričam, u kojima se nalaze protokoli Pariskog kongresa, Pariski ugovori i kojim Srbija je od toga dana postala međunarodni priznat subjektivnog prava u to vreme u Evropi. Takođe me zanima da li znate da nema sistematizovan stenograf beležaka i protokola i nema ga na jednom mestu, tako da istraživači ne mogu da dođu na jedno mesto i nađu sve to što im treba, nego moraju da idu u Narodnu biblioteku, u arhive, u našu biblioteku, ovde u skupštini, tako da bi i o tome trebalo voditi računa i to urediti. To su neka od pitanja koja me zanimaju, koja verujem da zanimaju i veliki deo javnosti i moram da vas demantujem, rekli ste na početku da ste obišli svaku biblioteku u Srbiji. Niste obišli biblioteku u Lučanima, kod mene. Ovim vas pozivam da dođete i obiđete biblioteku u Lučanima i da, naravno, donirate neke knjige, jer svakoj biblioteci su neophodne knjige, pa i našoj u Lučanima, pa vas ovom prilikom molim, rekli ste da ćete tri i po puta povećati fond biblioteka, da imate u vidu i male opštine, kao što je opština Lučani. Hvala.
Iskorišćeno je tri minuta i 30 sekundi od vremena ovlašćene predstavnice. Reč ima ministar Predrag Marković.
Hvala vam na korektnim pitanjima i tačnom demantiju. U samoj zgradi biblioteke u Lučanima nisam bio, naprosto, to su floskule. Mislim da postoji možda desetak biblioteka u Srbiji u kojima nisam bio. Vi ste potpuno u pravu u jednoj činjenici, a to je da ovo nije dovoljno. Sledeći zakon, na njemu se intenzivno radi, usaglašava se, upravo je zakon o arhivima. Zašto? Zato što mi sada, to je malopre konstatovano, ovim zakonom omogućavamo da dođe do različitog umrežavanja zaštite čitavog niza biblioteka, i tamo gde su privatni osnivači, fizička lica, SANU. Ono što ne piše, mi time stičemo mogućnost i onih resursa, a već je digitalizovano, sada sam obišao i proverio sam i u Hilandaru, hilandarske biblioteke i onoga što je već na početku urađeno u okviru "Matice srpske" i onoga u SANU. Mi moramo centralno da uložimo, to je ulaganje. Ostao sam vam dužan odgovor, za razliku od ovih prvih troškova konzervacije, zato kažem da nije sve u ovim salama, hajdemo zajedno već za koji dan do Narodne biblioteke, hajdemo do Centralnog instituta za konzervaciju, koji smo zajedno sa Vladom Italije otvorili na Terazijama. Već imamo sredstva i već radimo najviši nivo konzervacije i zaštite, ali da bismo sve to uradili, govorim o celoj građi, vi ste u pravu, moramo da donesemo novi zakon o arhivima, kojom prilikom ćemo tačno i definisati da to bude državni arhiv Srbije koji bi se o svemu brinuo. U međuvremenu, jer i u arhivistici ima sjajnih ljudi kao i u bibliotekama, koji su i do sada uspevali na osnovu nešto malo para da urade sve što mogu, mi ne samo što ćemo staviti u funkciju, kad kažem mi govorim o državi i o tim stručnim ljudima, ne govorim o pojedincima u vlasti, ni o sebi lično, ni o Ministarstvu kulture, koje nema ni novca, ni dovoljno kadrova, kao što znate. Mi u međuvremenu već vršimoistraživanje, imamo sjajne nalaze i u onim arhivima koje su vam do sada bile nedostupne, kao što je Arhiv Crkvene opštine u Dubrovniku ili u Šibeniku. Imamo nekoliko sjajnih otkrića. Svi će biti prezentovani 14. decembra, pa ćete videti i deo odgovora na vaša pitanja. Inače, biblioteke će iz budžeta dobiti tri puta više knjiga. Ako govorite o doniranju, nikada se ne razmećem onimšto sam donirao, ali će vaša biblioteka svakako dobiti. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Nova Srbija.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, pre svega, moram da vam se zahvalim što ste na tako lep način rekli da su ljudi stariji od zakona i da su zakoni tekovina ljudi, a ne obrnuto, da su ljudi važniji od toga. To je jedan lep humoristički pristup. Znajući vašu vokaciju, znam da ste i prema ovim zakonima koje danas pred nama branite sigurno na isti način benevalentni, pa ću vas, čisto izazvana tom vašom konstatacijom, podsetiti na jednu mudru ženu Mariju Montesori, Italijanku koja je svojevremeno rekla da je istina ljudskog života sigurna kao gravitacija, da bismo živeli potpuno, moramo naučiti koristiti stvari i voleti ljude, a ne voleti stvari i koristiti ljude. Dakle, ovi zakoni treba da budu na korist, pre svega ljudima i da očuvaju kulturna dobra koja su takođe tekovina ljudi. Obzirom da se radi o tri veoma važna zakona koji tretiraju bibliotečku delatnost, svakako ćete se složiti sa mnom da je reč najveće otkriće čovečanstva i da je upravo reč ta koja je omogućila da čovečanstvo krene putem civilizacije, nijedno drugo otkriće nije to omogućilo. Zato mi danas sedimo ovde. Dakle, danas se pred nama nalazi set zakona: Predlog zakona o bibliotečko-informacionoj delatnost, Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i Predlog zakona o obaveznom primerku publikacija. Vi ste veoma lepo obrazložili razloge za njihovo donošenje. Ono što mi na početku smeta ne odnosi se na vas nego na Vladu koja je te zakone uputila poslanicima 30. juna i već 5. jula očekuje da se o njima poslanici izjasne na jedan adekvatan način. Oni su svakako važni, oni su vrlo kvalitetno urađeni. Imamo neke sitne zamerke koje smo amandmanima pokušali da sugerišemo da se otklone. Ono što moram da kažem, Vlada nema korektan odnos prema Narodnoj skupštini. Opet kažem, ne odnosi se na vas nego na Vladu koja uglavnom na ovaj način, šaljući zakone po hitnom postupku, ne ostavljajući dovoljno vremena poslanicima, ostavlja dodatnu sumnju da ne želi da nam da vreme da o nekom zakonu, a ovo su sistemski zakoni, razmišljamo i donesemo odluku na pravi način ili potcenjuje samu materiju kojom se zakoni bave. U svakom slučaju, ni jedno ni drugo nije kompliment za Vladu. Vratila bih se samim zakonskim predlozima. Kada se pogledaju razlozi za donošenje ova tri zakona po hitnom postupku, odmah se uočava kontradikcija. Sa jedne strane se insistira na tome da se bibliotečka informativna delatnost kao delatnost od izuzetnog značaja, sa čim se u potpunosti slažem, što pre usaglasi sa međunarodnim odnosno evropskim standardima i da se na taj način otklone problemi koji su uočeni u dosadašnjoj svakodnevnoj praksi. Ovakva konstatacija se ponavlja po sva tri predložena zakona i upućuje na izuzetnu hitnost i želju predlagača da se uočeni problemi u ovoj oblasti što pre prevaziđu. Sa druge strane, međutim, konstatuje se da je postojeći zakon o bibliotečkoj delatnosti na snazi još od 1995. godine i Vlada tek posle 16 godina primećuje da je niz rešenja u njemu prevaziđeno, pre svega razvojem novih tehnologija i da je stoga nužno donošenje novih zakona. Svakako je da su internet i informativne tehnologije široko zastupljene u Republici Srbiji više od jedne decenije i mislim da se trebalo mnogo ranije setiti i pristupiti upravo osavremenjavanju ove delatnosti. Kada kažemo – biblioteka, prva i neizbežna asocijacija svakog od nas jeste – knjiga. Osnovni cilj bibliotečke informativne delatnosti jeste popularisanje knjige, odnosno čitanja knjiga kao neophodnog preduslova za sticanje novih znanja. Konstatujući ovo, jednostavno ne mogu a da se ne osvrnem na činjenicu da ćemo ovde praktično istovremeno raspravljati i o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom sistemu obrazovanja i vaspitanja. Vi znate koliko su te oblasti duboko prožete jedna sa drugom. U našem obrazovnom sistemu leže nagomilani dugogodišnji uzroci dobrog dela problema kada je u pitanju nezavidno mesto koje pisana reč ima u ovom društvu, da ne kažemo da je knjiga već dugo prognana na razne načine iz društva, pre svega zahvaljujući elektronskim medijima, da je lepa reč na neki način proterana iz društva, da se kulturno i lepo obraćanje odavno ne primenjuje na mnogim mestima gde bi trebalo da se primenjuje. Knjiga se u srpskim elektronskim medijima, nažalost, posebno onim najgledanijim, pominje jednom godišnje, i to tokom sedam dana meseca oktobra, to svi dobro znamo, dok traje sajam knjiga. Tada je knjiga prisutna i posle toga vrlo stidljivo, vrlo skromno i vrlo retko, a mislim da bi elektronski mediji, pogotovo Javni servis, mogao da doprinese ozbiljnom popularisanju knjige i pisane reči u ovom društvu. Takođe bi ministarstvo i politikom otkupa knjiga, za koje nikada nema dovoljno sredstava i drugačijim pristupom otkupa knjige od naših raznih izdavača, i privatnih i onih koji to nisu, doprinelo boljem očuvanju knjige i većoj popularizaciji knjige u društvu. Apsolutno podržavam zalaganje Ministarstva kulture da kroz odredbe ovih zakona afirmiše opštu vrednost pisane reči u našem društvu, kao osnovne bibliotečke građe i preduslov osvajanja novih znanja. Ono što me plaši je samo da će hronični nedostatak novca u budžetu predstavljati razlog da ovo zalaganje ostane samo mrtvo slovo na papiru, pa očekujem od ministra da se za taj deo kolača sa onim aždajama u Vladi izbori. Finansijsko-materijalno stanje u kome se nalazi najveći broj biblioteka u Republici Srbiji ne daje nam u ovom trenutku puno razloga za optimizam. Za pravu popularizaciju knjige potrebno je sadejstvo svih relevantnih subjekata koji kreiraju društveni ambijent u Srbiji, države, medija, najrazličitijih udruženja, organizacija. Nažalost, opšta komercijalizacija je stvorila ambijent u kome su televizija i internet izvor svih informacija i u kome čitanje knjiga i pravo, temeljno znanje uzmiču pred tzv. instant znanjem, instant informacijama, koje se stiče surfovanjem po društvenim mrežama. Zato mi imamo danas tinejdžere, osmake, 15-godišnjake i starije koji sriču dok čitaju. Najveći broj đaka u školske biblioteke, a da ne kažem u gradske biblioteke, ulazi kao po kazni, kad treba da uzme lektiru, i to obično da bi se popravila već vrlo loša ocena iz maternjeg jezika. SMS poruke su slike nepismenosti našeg društva. Imamo puno razloga da budemo ozbiljno zabrinuti i oko očuvanja jezika. Zato pozdravljam napore koji se vide kroz ovaj zakon da se očuva jezik i da očuva naše ćirilično pismo i to posebno podržavamo. Poslanička grupa NS pokušala je da doprinese poboljšanju ovih zakonskih predloga kroz nekoliko svojih amandmana. Kada je u pitanju sistemski zakon koji treba da uredi ovu oblast, Zakon o bibliotečko-informacionoj delatnosti, imamo nekoliko primedbi. Rešenje predloženo u članu 22. stav 3. dovodi do sukoba nadležnosti između Narodne biblioteke Srbije i biblioteke Matice srpske, kada je u pitanju obavljanje matičnih funkcija na teritoriji AP Vojvodine. Pošto ovo sigurno nije bila namera predlagača, ponudili smo amandman kojim se pitanje nadležnosti ove dve institucije u ovom domenu precizno uređuje. Molim vas da obratite pažnju na taj amandman. Ovaj zakon u članu 9. izdvaja Narodno-univerzitetsku biblioteku "Ivo Andrić" na Kosovu i Metohiji, kao instituciju koja se po svom položaju razlikuje od drugih biblioteka. Pozicionirana je odmah iza Narodne biblioteke Srbije i biblioteke Matice srpske. Međutim, u članu 28. Zakona je na potpuno dvosmislen način regulisano finansiranje rada ove institucije iz budžeta Republike. Kao da se predlagač nećkao, plašeći se da će svojim rešenjem u ovom domenu prejudicirati buduća politička događanja na Kosovu i Metohiji. I ovde smo intervenisali amandmanom, u nameri da se ova institucija precizno definiše. Čudi nas činjenica da u zakonu nije precizno regulisanje pitanje imenovanja upravnika Narodne biblioteke Srbije, što ostavlja prostor sumnji da Vlada sa nekim samo njoj znanim razlogom daje sebi široka diskreciona ovlašćenja kada je ova materija u pitanju. Ima tu još nedoumica koje pojedini članovi zakona ostavljaju, zato smo na više mesta intervenisali amandmanima, kao na primer član 32. stav 1. tačka 4. Zakonom je predviđeno da je jedan od osnovnih zadataka Narodne biblioteke Srbije popularisanje i promocija knjige, čitanja i slobodnog pristupa informacijama za sve građane. Ovaj zadatak koji se stavlja pred Narodnu biblioteku je praktično neizvodljiv ukoliko se pre svega mediji i drugi subjekti koji kreiraju opšte-društveni ambijent ne angažuju na ovom poslu, odnosno u ovom smislu. U zakonu o obaveznom primerku publikacije intervenisali smo sa nekoliko amandmana, najviše sa namerom da popravimo neke tehničke detalje i nepreciznosti. Ovde, kao i u preostala dva zakonska predloga imamo bitnu primedbu. Naime, u kaznenim odredbama ovih predloženih zakona predviđene su za naše okolnosti i oblast koja se uređuje izuzetno visoke novčane kazne. Smatramo da je kažnjavanje, pre svega biblioteka, ovako drakonskim kaznama kontraproduktivno i u tom smislu smo predložili smanjenje zaprećenog maksimalnog iznosa novčane kazne. U članu 10. zakona o obaveznom primerku publikacije predviđeno je da Narodna biblioteka Srbije i Biblioteka Matice Srpske u ostvarivanju opšteg interesa, prati izvršenje obaveza dostavljanja obaveznog primerka i da preduzimaju mere prema obveznicima u skladu sa ovim zakonom. Ovakvo zakonsko rešenje smatramo da nije precizno i ostavlja nedoumicu oko toga koji subjekt i na koji način inicira i realizuje sprovođenje kaznenih odredbi ovog zakona. Iz zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi u članu 30. predviđa da Narodna biblioteka Srbije i Biblioteka Matice Srpske pokreću inicijativu za restituciju stare i retke bibliotečke građe, otuđene od sopstvenika po raznim osnovama. Međutim, potpuno je nejasno više stvari – koji je pravni osnov za ovo, pred kim i na koji način, kao i u saradnji sa kojim državnim organima se ova inicijativa pokreće? I kada je u pitanju član 53. ovog zakona, koji reguliše kontrolu prometa stvari retke bibliotečke građe propisuje se da pravna lica mogu obavljati promet ove građe ukoliko su za tu delatnost registrovane u skladu sa zakonom. Sa druge strane, fizičkim licima se dozvoljava prometanje ove građe bez ikakvog ograničenja, što ne deluje nimalo logično, obzirom na značaj ove delatnosti. Zato smo intervenisali amandmanima i predložili da fizička lica ne mogu da se bave prometima stvari retke bibliotečke građe u vidu zanimanja. Svakako, bibliotečka delatnost je delatnost koja u Srbiji počiva na tankim finansijskim osnovama, da samopregoru, veštini i entuzijazmu zaposlenih ljudi o kojima ste pričali... Dolazim iz grada čija je biblioteka pre dve godine proslavila 150 godina postojanja, iz Sombora, i mi smo ponosni na sve naše tradicije, pa i na ovu, i posebno na to što je biblioteka što vek i po postoji je jedna od najmodernijih sigurno u Srbiji u ovom trenutku, a upravo zahvaljujući samopregoru, veštini, naporima i entuzijazmu ljudi koji u njoj rade. Svakako, kada govorimo o gradu, reći ću vam samo jednu svoju ličnu opservaciju. Za mene je grad – grad, ako ima biblioteku i muzičku školu, onda je to grad bez obzira koliko stanovnika ima. To mu daje atribut grada. Ovi zakoni kada se usvoje u ovom parlamentu sa onim izmenama i amandmanima koje smo svi predložili u najboljoj nameri i uz vašu dobru volju da ga učinite još boljim, nedvosmisleno i da ga sprovedete, će sigurno biti određeni otisak autora, svakako vas kao ministra, koji ste ih ovde danas branili.
Dvanaest minuta i 40 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćene predstavnice. Ministar želi reč. Izvolite.
Hvala vam najlepše. Hvala na pohvalama, ne meni, nego onima koji su radili. Zakon je bio na detaljnoj javnoj raspravi tokom oktobra prošle godine. Kao što malo pre rekoh, ministar odgovara za resor, ne za Vladu, onda dozvolite mi da istovremeno ministar odgovori i za ono što on radi, ne Vlada. Ako postoji krivica, a čuo sam kao proceduralnu zamerku već drugi put zašto su ovi zakoni predloženi po hitnom postupku, krivica je isključivo na meni i na sposobnosti da ubedim Vladu i, naprosto, ovo hoću da podelim sa vama, beskrajno korektno tokom same sednice, nekoliko ministara je odlazilo da proveri da li su stigla mišljenja iz njihovih ministarstava da bi omogućili da moj zahtev i obrazloženje, koje je isto kao ovo što smo zajednički podelili na početku, jer je zajedničko,da bi omogućili da se što pre nađe na sednici Narodne skupštine. Stojim vam na raspolaganju za svaki od amandmana da pogledamo da li je u pitanju, naprosto, tehnički propust, da li je moguće da je previd, a da je negde drugačije rešeno ili u skladu. Biće mi veliko zadovoljstvo. Naprosto, voleo bih da, kao što iskreno svedočim o ovome, iskreno i dalje nastavimo da upoređujemo tačne podatke, jer se do sada očito svi slažemo u tome koliko je važna oblast i to je, zato sam na početku i rekao, mene, nadam se ni vas, uopšte ne interesuje formalni razlog hitnosti. Kada je u pitanju nasleđe, kada je u pitanju zaštita kulturnih dobara, svaki trenutak je hitan. Zato nam ne treba nikakav formalno-pravni osnov. S druge strane, još jednom kažem, dovoljno je stručnjaka radilo, dovoljno dugo pred očima javnosti, učestvovali su svi u tome, na meni je samo bilo da omogućim da se ovi zakoni što pre nađu pred vama jer i vi u njih verujete. Hvala vam.
Narodna poslanica Zlata Đerić, dva minuta za repliku.
Nije ovo replika u pravom smislu, jer ministar to nije ni zaslužio, samo sam želela da mu zahvalim što je imao upornosti da to sada dođe. Kada govorimo o hitnom postupku, ne sporim razloge za hitan postupak usvajanja, nego zašto, ako ste već rekli da je u oktobru završena javna rasprava, zašto nismo dobili ranije? To je ono što pomalo smeta, a vi ćete sesložiti i podeliti mišljenje samnom, kada je kultura u pitanju onda se, ne ova Vlada, već mnoge vlade prema njoj ponašaju kao prema pastorčetu i uvek se na kulturi štedi.Narod koji je počeo da štedi na kulturi počinje da gubi na svim ostalim poljima, samo vas za to molim da se borite i dalje na Vladi onako lavovski.
Ministar Predrag Marković ima reč.
Hvala najlepše. Shvatio sam da nije replika, samo sam hteo korektno da podelimo, ali da biste razumeli sad, Narodna skupština toliko zakona priprema različitog nivoa i oni takođe dobijaju mišljenja, zato i kažem zašto nisu bili ranije, jer je inače dodatno ubrzana procedura i ja se zahvaljujem u ime svojih kolega, svima iz zakonodavstva i finansija, pre svega, koji su vanredno, brzo obezbedili mišljenje, da bi se stekli uslovi da zakon bude na Vladi i odmah, zatim u Skupštini. Pre toga bilo je neophodno, jeste da je završena rasprava, ali je status bio isti kao i sa onim predlozima zakona, nacrtima zakona, koji uopšte nisu prošli javnu raspravu, kao što je, recimo, Zakon o izdavaštvu gde su primedbe su bile takve, da u suštini zakon nije prošao javnu raspravu i to je bilo sa strane. Dakle, na meni je bilo da sa ljudima koji su to stručno radili što pre sve primedbe koje su bile, usaglasimo, pripremimo i donesemo i da pri tome zaokružimo ovu celinu. Dakle, samo je u pitanju korektan odgovor i tačan. Hvala vam najlepše.
U skladu sa članom 27. podsećam i narodne poslanike i ministra da je ova sednica zakazana na osnovu zahteva 122 narodna poslanika, a ne na zahtev Vlade, pa vas molim da te elementarne činjenice imamo u vidu kao da govorimo o rokovima ili o tome šta je na dnevnom redu ili šta nije na dnevnom redu. Sednica u vanrednom zasedanju može biti zakazana ili na zahtev Vlade ili na zahtev narodnih poslanika. Ova, u kojoj smo, je na zahtev narodnih poslanika. Reč ima ministar. Izvolite.
Znam da ste želeli da pomognete i hvala vam na tome, ali kao što znate, uvek tačno znam o čemu govorim.
Ministre, molim vas da razumete da predsedavajući vodi sednicu u skladu sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Uradila sam ono što je meni obaveza, na osnovu člana 27. Nijedan ministar, nijedan član Vlade i nijedan učesnik sednice ne vodi polemiku sa predsedavajućim niti ima pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram da se malo uključim u diskusiju koju je podstakla koleginica Zlata, a malo je ministar razradio, iz razloga… Gospodine ministre, ovde sam. Izvinjavam se. Kažete da su predlog ova tri zakona krčkali se i državni službenici vrlo ozbiljni u oblasti koja je godinama zapostavljena, živeći u ovako teškim vremenima u Republici Srbiji 18 godina, Jedan od zakonskih predloga još stoji iz 1994. godine, a primena od 1995. godine. Možete da zamislite situaciju poslanika bilo koje poslaničke grupe koji u ponedeljak dobije dnevni red sa ova tri zakona, danas je utorak i treba da podnese do početka sednice i amandmane? Zaista je i korektno od strane ljudi koji vode Skupštinu da, ne govorim o Ministarstvu, materijal na ovako ozbiljnoj temi na kojoj se, kao što vi kažete, radilo 18 godina, ne vi samo nego i mnogi pre vas, pogotovo ljudi koji su u ovoj oblasti koji vole ovu oblast, a mi imamo situaciju da tri ozbiljna zakona, protiv kojih poslanička grupa SNS nema ništa protiv, izuzev određenih predloga za koje smatramo da nisu korektna, da su deklarativna, jer i u ovim zakonima, gospodine ministre, pre neki dan smo imali Zakon o mladima, koji je, takođe, u delu svojih odredbi imao deklarativne stvari, ukazaćemo vam primedbu, ne znači da smo protiv donošenja ovih zakona, ali vas molim da, zbog toga što kažete da ne znate amandmane, nemoguće je da ih znate jer smo ih skoro i predali, do početka rasprave o amandmanima održite sastanak ili da ozbiljno shvatite ovu situaciju, jer ozbiljno ste rekli da je 18 godina pripremana ova stvar. Ne bi imalo razloga da ono što mislimo za shodno da treba promeniti, da vi to ne prihvatite jer dolazimo u situaciju zbog nekih zakonskih rokova, a sami ste rekli da do septembra očekujete primenu i da treba da izglasamo ove zakone i da će taj virtuelni svet, izvinjavam se zbog ovoga što kažem, početi da funkcioniše od septembra. Na svu sreću, u ovoj oblasti su radili ljudi koji su najmanje bili vezani sa politikom proteklih 20 godina. Znate kako, direktor biblioteke skoro ni jedna politička stranka ni da bira niti da menja po političkoj liniji, jer su malo kriterijumi za izbor i za potpis direktora, pogotovo govorim o lokalnim sredinama, bili vrlo teški da bi politički mogli biti dotaknuti, tako da u ovoj oblasti rade ljudi koji su ovaj virtuelni svet, koji smo mi ovim zakonima pripremili, ozvaničavamo prethodnih 18 godina, doveli uz raznorazna snalaženja, napore, ali možete zamisliti njihovo funkcionisanje kada imate direktora koji nije po političkoj liniji postavljen, njegovu spregu, odnosno koheziju sa rukovodstvom lokalnih samouprava i težinu u tom slučaju, a on nije član političke stranke koja u datom trenutku vodi lokalnu samoupravu ili, recimo, neke druge instituciju i državnu instituciju. Zbog svega toga hteo sam da idem u diskusiju nekim drugim tokom, ali me je diskusija kolege Pastora opredelila da krenem tokom od zakona, odnosno od rasprave o zakonu o bibliotečko-informacionoj delatnosti, to je bila prvobitna namera, pa sam onda odustao i krenuo na raspravu o zakonu o staroj, retkoj bibliotečkoj građi. Mislim da je bio neozbiljan taj vaš segment, ali vam ne zameram, kolege vas uvažavaju, nisam imao čast i zadovoljstvo da budem poslanik kada ste bili predsednik Skupštine, verovatno je to zasluga iz nekog ranijeg perioda. Malo je neozbiljna konstatacija da ćete u subotu, negde na nekoj kosidbi, raspraviti o amandmanima. Mislim da su ozbiljni amandmani kolege Pastora i grupe nacionalnih manjina. Zbog svega toga što je on u načelnoj raspravi istakao, želim da se nadovežem na to i da krenem prvo od Zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i, u daljem obraćanju, ne osvrćući se nimalo na politiku jer zaista ovo nije oblast politike, ali morate se složiti sa konstatacijom, iako ste vi nešto drugo rekli, da životni standardi, ekonomija, uslovi života itekako utiču na standarde u oblasti kulture. Nažalost, to su spojive stvari. Spojiva stvar je i to da ste ministar u ovoj vladi. Niko vas nije terao na to, vi ste to prihvatili tako da za to imate i odgovornosti i snosite breme odgovornosti na pitanja iz vaše oblasti. Veoma mi je drago da je iz vašeg resornog ministarstva, posle zakona o kome se nije slegla prašina, Zakona o informisanju, dolaze ovako tri vrlo bitna zakona, zakoni koji su potrebni za oblast koja nije regulisana 18 godina, ali su ljudi koji vole kulturu, pogotovo koji su u bibliotečkoj informativnoj delatnosti zaposleni, uradili i pripremili da odredbe ovog zakona mogu da počnu da funkcionišu u nekim rokovima za koje, s obzirom na postupke u tehnološkom smislu ovaj zakon sam po sebi određuje, trebalo bi malo duže vremena nego što ste vi rokom propisali. Vezano za zakon o staroj i retkoj bibliotečkoj građimoram da kažem da je mišljenje SNS u članu 2, stav 2, gde pominjete reči – državnog i nacionalnog interesa, govorite da zaštita stare i retke bibliotečke građe je delatnost od opšteg interesa. Mislimo da je ovaj kontekst, odnosno odredba od opšteg interesa da bi bila sasvim dovoljna. Jer, pitanje jasnoće državnog i nacionalnog interesa, moraćete se i vi složiti, da li postoji ili ne, a ono se iz ovog zakone ne može ni izvući niti se može propisati ovim zakonom. Zato smo amandmanski reagovali na član 2. i tražili da se ovaj deo izbriše iz razloga što je za ovu oblast dovoljno bitno opšti interes najveći interes. Vezano za priču kolege pastora, amandmanom smo tražili da se zaštite stare i retke bibliotečke građe i zaštita te građe proširi na staru i retku građu na jezicima nacionalnih manjina i da se na tu građu jednako primenjuju odredbe ovog zakona. verovatno je nečijim propustom, kažete da se ovo dugo radilo, napravljen je veoma veliki propust i vi ćete to uvideti. Primera radi, u članu 7. se propisuje da staru i retku bibliotečku građu čine stare srpske knjige, rukopisne knjige na staroslovenskom srpskom jeziku, štampane knjige, mali primerci u izdanju od 100 komada, stare strane knjige. Ovoga nema o čemu sam pričao i mislim da je napravljen slučajan, ali veoma veliki propust. Našim amandmanom je obuhvaćena i ova vlast i mislim da, s obzirom da nije reč o zakonima koji se imalo bave politikom, da nema razloga da se ovako veliki propust ugradi. Vi ćete to primetiti, uvideti. Verovatno ste i uvideli jer zakon zaista to i ne provlači. Ne morate da se pozivate na krovni zakon o kulturi. Ne može on sve rešiti. Ni krovni zakon o kulturi, nit ovi zakoni, ali odredbe Ustava jasno definišu neke stvari i njih se treba pridržavati. Ne treba ići u suprotnost sa odredbama Ustava. Kada pogledate amandman SRS videćete situaciju koju smo predvideli. Ne bih sada o tome da pričam. Biće reči i o amandmanima. To je jedan dobar način za prevazilaženje propusta unošenjem odredbe koju je SNS predložila. Predložili smo, da se ne mučite, da se odredbe ovog zakona jednako primenjuju na staru, retku staru i retku bibliotečku građu koja je nastala na teritoriji Republike Srbije, ili je u javnoj svojini ili je u svojini fizičkih i pravnih lica koji imaju prebivalište ili sedište na teritoriji Republike Srbije. Tim amandmanom je zaokruženo ovo o čemu vam pričam. Taj propust se provlači kroz ovaj zakonski predlog. O delu tih stvari je kolega Pastor rekao. Da ne bi bilo nejasnoća, nije u sukobu sa krovnim zakonom. Može ovakva amandmanska odredba da se usvoji, odnosno da se prihvati. Ono što članom 40. Predloga zakona propisujete, mislimo da nema razloga da postoji u ovom zakonu. Propisivanje obaveza zaposlenih da se stalno stručno usavršavaju u zakonu je zaista lišeno svake logike. Da se ovi ljudi nisu usavršavali, pitanje je gde bi nam ova oblast bila. Moraćete priznati da ste i vi i ja, možda u ovom nekom kratkom periodu, ali u sasvim drugačijim uslovima, bili članovi biblioteke i imali za shodno da nađemo tamo sve što nam je u datom trenutku trebalo na jedan drugačiji način, ali su u ovim vremenima ljudi iz ove oblasti najviše podsticani od strane određenih udruženja građana i nejavnog sektora koji se bavi ovom problematikom, jer su raznoraznim donacijama uspeli da reše ovu oblast. Sada praktično legalizujemo situaciju koja je nastala u tih 18 godina. Ljudi su se usavršili za ovu oblast i usavršili su se za ovo što im tehnologija, sama po sebi, napretkom propisuje. Ako ste zakonom propisali ovakvu stvar, onda morate da propišete i sankcije. Vi u zakonu niste propisali sankciju vezano za odredbe na član 40. Nema zakonske sankcije. S obzirom na tu situaciju, neophodno je brisati član 40, jer on deklarativno, kao pojedine tačke, odnosno članovi i drugih zakona u ovom setu, nema nikakvog razloga osim deklarativnog, da stoji u samom zakonu. U članu 56. koji govori o zakonskim odredbama ovog zakona, govorite o zadnjem stavu o kažnjavanju – kazniće se za prekršaj iz stava 1. ovog člana i odgovorno lice u pravnom licu. Mi smo predložili amandmansko rešenje ovde i tražimo da se posle ovog teksta dodaju reči "i rukovodilac državnog organa koji nije pravno lice". Predlogom, odnosno ovim članom i Predlogom zakona nije propisana odgovornost rukovodilaca državnih organa za kršenje istih odredbi zakona za koji je propisana kazna za pravna i odgovorna lica. Nema razloga da i ova kategorija lica ne bude obuhvaćena i da, što kažu, svi imaju iste uslove i bavljenja poslom, ne samo o deklarativnim stvarima, nego i svim onim što, u smislu kaznenih odredbi, to propisujete. Zakon bi tada bio adekvatno sprovođen, pogotovo na građi koja se nalazi kod državnih organa, neophodno je da prihvatite ovaj amandman. Šta je još bitno? u principu, nemamo neke velike primedbe na ovaj zakon, osim one najbitnije koje je kolega Pastor delom dotakao, a ja vam ozbiljno rekao da bi trebalo i da nije u suprotnosti sa krovnim zakonom, da to odradite amandmanski, ili vi, ili resorni odbor i nevezano za naš amandman. To je član 61. ovog predloga zakona – podzakonski propisi za sprovođenje ovog zakona, doneće se u roku od šeste meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona. Mi smo dodali novi stav 2. koji glasi – da donošenje propisa iz stava 1. ovog člana primenjivaće se podzakonski akti doneti u skladu sa zakonom o kulturnim dobrima. To je onaj zakon iz 1994. godine koji se odnosi na staru i retku knjigu. Prema opštim pravnim pravilima, svi podzakonski akti prestaju da važe sa danom donošenja zakona. Sada ovde imamo situaciju da, ako ne usvojite ovaj amandman, ili ne znam da li je neko podneo sličan amandman, neka druga poslanička grupa, dovešćete situaciju da biblioteke i državni organi ne mogu da rade, jer u periodu od donošenja propisa u skladu sa ovim zakonom, odnosno u periodu do usklađivanja sa ovim zakonima, postoji izvesni vremenski rok i neophodno je da se pozovete na tu prazninu, da bi se na zakon iz 1994. godine Službeni glasnik 71/94, funkcionisao, odnosno ono što ste slučajnim propustom napravili, vakumski prostor u funkcionisanju državnih organa i biblioteka. To bi bile najbitnije primedbe na ovaj zakon. Sada bih se usredsredio na zakon o obaveznom primerku publikacija. Takođe je dosta dobro odrađen zakon. ispred poslaničke grupe SNS ću vam izneti deo, ne velikih primedbi. To su primedbe gde takođe nema razloga da za funkcionisanje i primenu zakona o obaveznom primerku publikacija to ne prihvatite, jer, opet moram da kažem da se ovde ne radi ni o kakvoj političkoj borbi. Radi se o jednostavnosti i funkcionisanju i primeni, adekvatnoj primeni svih ovih zakona koje vi danas kao ministar branite. U članu 2. bavite se terminima, ne znamo da li je to i nismo mišljenja da je to najbitnije za neke zakonske norme i pravila. Mislimo da je ovo čisto deklarativan stav. Tako da po našem mišljenju nije imao razloga da uđe u Predlog zakona o obaveznom primerku publikacija. Takođe smo propisali odgovornost rukovodilaca odnosno lica u državnim organima i ovim zakonom ste to, da ne bih sad ponavljao, propustili situaciju da ova lica izuzmete od dela kaznenih odredbi. Nema razloga da i oni ne budu obuhvaćeni sa time. Takođe, reagovali smo na dodavanje posle člana 17. predloga da se posle člana 1, a član 17. predloga odnosi se na prelazne završne odredbe. Podzakonski propisi za sprovođenje ovog zakona doneće se u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Postoji i ovde jedan period gde se ne bi primenjivao ni postprethodni, niti slični zakoni niti ovaj zakon koji vi predlažete, jer oblast kojom se bavi ovaj zakon da ne funkcioniše 90 dana. Složićete se da to i nije tako malo. Mislim da niste namerno, ali slučajno zaboravili u obaveznim primercima kada ste navodili šta se odnosi, koje su to publikacije, da zaboravite i magistarske i doktorske radove. Mislim da su to ili ja to zbog kratkoće vremena nisam uspeo da vidim. Znači, radi se o tri veoma obimna zakona. Ako niste ili ako već jeste, povlačim reč, da bi oni s obzirom na težinu svojih sadržaja i radova iz raznoraznih oblasti kojima se bave morali da nađu mesto u članu 5. odnosno u sadržajima koji se podrazumevaju pod obaveznim primerkom publikacija. Ostaviću vreme, pošto ističe ovo, i radi se o malo većem zakonu, pa ću se javiti na kraju izlaganja svih poslanika. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 17 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Predrag Marković.
Pretpostavljam da ste u pravu gospodine poslaniče. Hitnost je moguće uticala na brzinu. Niste primetili koji su preduslovi, dakle postoje različita rešenja pa i u ovome, kao i u odnosu na kaznene odredbe, u međuvremenu sam dok ste govorili nastojao, shvatam razgovor u Skupštini, prvo da se pažljivo čujemo, a onda u odnosu na ono što možemo odmah da odgovorimo da odgovorimo, da ne čekamo na kraju. Zbog toga sam toliko posvetio pažnje narodni poslanici, da govorimo o temi što je Vlada po hitnom postupku poslala ove zakone i kao što ste videli nijedan poslanik niti ministar nisu govorili o tome ko je i kako zakazao sednicu, ali naprosto, ponekad hitnost vremena učini da ne možemo da se skoncentrišemo. Hvala vam na ovim primedbama, pogledaću, ali u odnosu na to ja se bojim da je u pitanju, u nekoliko slučajeva, vaša dobronamernost naprosto je u međuvremenu već rešena i upisana u zakone, kao što je i dobronamernost. Ovo moram da podelim sa svima vama, ne kažem ja neozbiljno, na kosidbi nego su u pitanju nacionalne manjine i ne postoji samo jedna i gospodin Balint sasvim jasno i precizno zastupa jednu, a ja ga pozivam jer postoji svet izvan ove sale, da na miru, kada pokazujem koliko poštujem najmanje još dve nacionalne manjine koje organizuju kosidbu u Đurđinu, da onda popričamo jer je to vrsta međusobne solidarnosti, kada se svi solidarišu oko nečega što je kulturno dobro u ovom slučaju nematerijalno. Hvala vam najlepše.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Narodni poslanik Nikola Žutić. Izvolite.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, vi kao iskusni izdavač, strastveni bibliofil, ljubitelj knjige, po meni potpuno kompetentna ličnost za promovisanje zakonskih predloga koje danas razmatramo. Zato smatram da su vam principi pronalaženja restitucije, čuvanja stare i retke knjige, održanja bibliotekačke struke u prvom planu i da ćete srpsku knjigu, srpsko bibliotekarstvo, odnosno, struku braniti pred evropskim, građanskim, ultimativnim zahtevanjima. Kod Predloga zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi, prvo što mi smeta je sam naziv zakona odnosno termin bibliotečka građa, kao da se radi o nekakvom graditeljskom materijalu, tesarskom ili nekom drugom. Uzima se neprimereni termin, koji je ustaljen u arhivskoj struci i nažalost istorijskoj struci, pa se često kaže arhivska građa. Po meni u arhivistici treba da se koristi termin dokument, arhivski fond, a ne arhivska građa. Koristi se i termin arhivski materijal koji je svakako prihvatljiviji od građevinskog pojma građa. Gospodine ministre, predlažem da se naziv zakona jednostavno preimenuje u predlog zakona o staroj i retkoj knjizi, naziv koji pokriva suštinu zakona a to je njeno veličanstvo knjiga koja može biti štampanom, rukopisnom i u savremenim vremenima u elektronskom obliku. Kao varijantu naziva ovog predloga zakona predlažem i rešenje da se zakon nazove – zakon o staroj i retkoj knjizi i bibliotekačkom materijalu. Dalje predlažem da se tuđice u zakonu svedu na što manju meru u cilju zaštite srpskog jezika, a time i stare srpske književnosti i istoriografije. Po meni, u zakonu nedostaju odredbe koje bi štitile stare i retke srpske knjige u inostranstvu, naročito na području bivših istorijskih srpskih zemalja. Ovaj predlog zakona nažalost pokriva samo prostor ove geopolitički osakaćene Republike Srbije, čak i bez KiM. Kako se smanjuje srpski istorijski narod i državni prostor, tako se smanjuje prostor zaštite stare i retke knjige i sve manje će biti posla za zaštitnike srpske materijalne kulturne baštine. Stara retka knjiga nastala je na prostorima od Trsta, Istre, Žumberka, nemačkog grada Zagreba, zapadne Slavonije koja se zvala Mala Vlaška ili Mala Srbija, istočne Slavonije, Srema, BiH, srpske Crne Gore, Boke, Dubrovnika, KiM, Albanije, uže Srbije itd. Kod Srba su prvo nastali rukopisne knjige kakvo je npr. čuveno Miroslavljevo jevanđelje. Štampane knjige kod Srba su nastale sa pojavom prvih štamparija i to knjige verskog karaktera za crkvene potrebe. Posle Obodske štamparije Đurđa Crnojevića s kraja 15 veka. U 16 veku se osnivaju štamparije u Goraždu, Gračanici, Rujnu, Mileševu, Crkvi, Beogradu i Skadru, dok se u Veneciji pojavljuje nekoliko štamparija koje su štampali ćiriličke i glagoljaške knjige za srpski narod. Čuveni je bio i Podgoričanin Božidar Vuković i Simović, zatim Kotoranin Jeronim Zagurović. Svi štampari su bili trgovci knjigom, a naročito srpski i dubrovački trgovci koji se pojavljuju kao štampari ćiriličkih izdanja, kao naprimer Trojan Buldović. Posle seobe Srba na području Habzburške monarhije u 17. i 18. veku srpske crkvene vlasti pokušavaju da osnuju srpsku štampariju. U opštoj nestašici srpskih knjigabila je značajna aktivnost Rusije na štampanju srpskih crkvenih knjiga, naročito od vremena vladavine Petra Velikog i njegovih naslednika u 18. veku. Ruska knjiga doprla je do Soluna i Boke Kotorske, preplavila je Erdelj, Banat, Ugarsku. Pojavljuju se knjige srpskih štampara, na primer izdavača Dimitrija Teodula i sinovca mu Pane iz Venecije. Austrijske vlasti zabranjivale su širenje ruske knjige među Srbima pa je navedena opšta cenzura za uvezene knjige, a i sama Austrija počela je podupirati štampanje i izdavanje ćiriličnih knjiga. Godine 1770. bečki štampar Jozef Kurcbeg dobio je 20-godišnju privilegiju da samo on u Habzburškoj monarhiji može štampati ćiriličke knjige. Kurcbeg štampariju 90-ih godina 18. veka preuzima Srbin Stevan Novaković, koji je izdao prve srpske knjige i novine. Za narode u Budimu se pojavljuje knjižar i izdavač Jozef Milovuk koji je oko 1830. godine izdao više knjiga značajnih srpskih pisaca. Tih godina javljaju se drugi izdavači, kao npr. Damjan Stjepanović, Jovan Janković u Novom Sadu i Gavrilo Kovačević u Zemunu. Među pionire knjižarstva, odnosno bibliotekarska, kod Srba ubraja se Gligorije Vozarević koji se u Beču osposobio za knjigovezarstvo i štamparstvo, a 1827. godine u Beogradu je otvorio knjižarsko – knjigovezačku radnju, prvu na tlu današnje Republike Srbije. U vreme kada je 1832. godine u Beogradu počela sa radom prva štamparija Vozarević je kao knjigovezac imao mnogo posla. Treba pomenuti svetli lik Miloša Vidakovića koji je u Pešti 1838. godine objavio gramatiku `srpsku, zatim istoriju sloveno – srpskog naroda objavljenu u Beogradu on je koristio Rajićeve istorijske ispise i drugo. Brojni su naslovi srpske stare i retke knjige, ali zbog nedostatka ne bih detaljno nabrajao. Sada bi konkretno prešao na odredbe ovoga predloga zakona. Danas su vrlo izražene tendencije prisvajanja materijalne i nematerijalne kulturne baštine srpskog naroda, prisvajanje srpskog jezika i pisma od novostvorenih nacija Hrvata, Crnogoraca, Muslimana, Bošnjaka pa delom i od Makedonaca. Samim time prisvajaju se i srpske stare i retke knjige. Nacionalne i verske institucije srpskog naroda zakonom su neprecizno terminološki navedene, da li pod pritiskom evropskog diktata kod pisanja zakona ili nečeg drugog. Tako na primer u amandmanu na član 6. predlažem da se poslednji stav 5. i jezički preformuliše, izmeni dopisivanjem reči "Srpska akademija nauka i umetnosti" umesto reči "Akademije nauke i umetnosti". Postojećom formulacijom u množini akademije nauka i umetnosti ništi se značaj osnovne srpske akademske institucije, priznaje neustavni legitimitet Vojvođanske akademije nauka i umetnosti i stvara legitimit za proglašenje novih akademija nauka i umetnosti, pa čak akademija nacionalnih manjina. Na primer pokretanje inicijative za obrazovanjem tzv. sandžačke akademije nauka i umetnosti. Srpska pravoslavna crkva prema formulaciji iz člana 6. Predloga zakona od tradicionalne priznate crkve pretvara se u versku zajednicu, onako kako je formulisano u Predlogu zakona. Na član 7. podneo sam više amandmana. Jednim amandmanom ističem da su srpska, bokeljska i dubrovačka književnost nerazdvojeno povezane zbog srodnog tematskog književnog stvaralaštva Srba pravoslavnih i Srba rimokatolika Boke i Dubrovnika. I povezanost selilačkog boravka jednih i drugih na tim prostorima, na primer Matija Ban, Medo Putcić, porodica Vojnović i drugi. Istim amandmanom SRS predlaže da se briše nacionalno pojam hrvatski koji ističe hrvatstvo Dubrovnika. Istorijska je činjenica da se hrvatsko u Dubrovniku počinje stvarati tek u drugoj polovini 19 i početkom 20 veka. Pa izdanja dubrovačke književnosti zaključno sa 1867. kako se navodi u Predlogu zakona nikako se ne može povezati sa hrvatskom kulturom. Hoću da istaknem podatak da su Srbi Dubrovnika i Boke 1909. godine osnovali Maticu srpsku u Dubrovniku koja je objavila desetine knjiga, koje su danas prava retkost. Na žalost srpska država i srpske naučne i kulturne institucije nisu ni pomenule veliki jubilej 2009. godine, a kamo li da su organizovali prigodni naučni skup ili konferenciju. Međutim, grupa nas entuzijasta istoričara, istoričara književnosti na čelu sa Vladom Republike Srpske Krajine u egzilu, privatnom inicijativom smo ipak obeležili stogodišnjicu Matice srpske Dubrovačke 1. avgusta 1909. godine, pa potom u jesen izdali dva letopisa i dvadesetak reprint izdanja, do tada retkih knjiga. To je naš konkretan doprinos očuvanju stare i retke knjige, koja sada posle izdavanja reprint izdanja više nije retka. Gospodine ministre, dobro da se u tački 6. člana 7. istaknuta cenzurisana i proskripovana izdanja kojih zbog nedomokratskih vladavinskih sistema na ovim prostorima ima mnogo. Ja bih ovom prilikom pomenuo zaboravljene i prokrigovane danas retke knjige književnika Dalmatinaca rimokatolika Đure Vilovića i Mike Bartulovića koji su anatemisani zbog svoje pripadnosti Ravnogorskom četničkom pokretu Draže Mihailović. Književnik Đuro Vilović je zaboravljen iako je bio jedan od najznačajnijih književnika perioda Kraljevine Jugoslavije, dobitnik mnogih nagrada za književnost, pa je čak i kod ozbiljnih čitalaca bio popularniji i od Miroslava Krleže. Inače, napisao sam četiri knjige o zaboravljenom i prokazanom Miki Bartuloviću, kod ontorariotskih knjiga postao je ponovo poznat kulturnoj javnosti. Taj broj knjiga govori da je on stvarno bio veliki stvaralac. Još nešto o članu 7. Zakona o staroj i retkoj knjizi, koji je vrlo bitan za zaštitu knjige, knjiga koje se ne nalaze pod ingerencijom RS, a koje su po svom poreklu bile srpske. Akumulacija prve tačke člana 7. posledica je jezičkog pojmovnog haosa koji vlada u srpskoj klasičnoj filologiji, pa su formulacije u prvoj tački vrlo komplikovane i nejasne. Sad bih citirao taj deo zbog gledalaca. "Staru i retku bibliotečku građu čini tačka 1.", a ovde dva puta se navodi tačka jedan. Valjda bi pravi put trebalo, a to je tehnička stvar, umesto tačke 1. staviti "a". Ta tačka 1. glasi "rukopisne knjige na srpskom, slovenskom i srpskom jeziku, srpskoslovenskoj jezičkog perioda zaključno sa 18. vekom, kao i rukopisne knjige nastale do 1867. na srpsko slovenskom, ruskoslovenskom u srpskoj upotrebi, slavenskom i srpskom narodnom jeziku" Stvarno ove formulacije su po meni komplikovane, kompleksne i dosta nejasne, maltene treba prevodilac za ove silne pojmove srpskog, slovenskog i slovenosrpskog itd. Staroslovenski jezik je ustvari starosrpski jezik, dok su jezičke varijante tzv. crkvenoslovenskog ili rusko crkveno srpskog nametanje tadašnjim intelektualcima i visokom društvu, do pojave Vukovog standardiziranog narodnog jezika i pravopisa. Sve u svemu, radi se o starosrpskom jeziku i ćiriličnom pismu Srba tri vere. Latinica je kasnije nametnuta Srbima rimokatolicima i muslimanske vere. Podneo sam i amandman da se i posle tačke 4. dopiše nova tačka 4a koja glasi "štite se i znanja dalmatinske, primorske, istarske književnosti koja pripadaju srpskoj kulturi zaključno sa 1867. godinom". Obrazloženje – zbog srpskog istorijskog trajanja na teritoriji Istre i Dalmacije, pominju se Srbi pravoslavni i Srbi rimokatolici i Uskoci i Bunjevci i Vlasi, zato treba voditi brigu o staroj srpskoj rukopisnoj zaostavštini pisanoj srpski staroslovenskim pismom u formi glagoljice, koji u potpunosti svojataju hrvatski istoričari i istoričari književnosti. Malo da se osvrnem i na hronološke odrednice i periodizaciju vezanu za staru i retku knjigu. Članovi 7. i 8. su istorijski članovi zbog pominjanja raznih hronoloških odredbi. U zakonu se u više navrata pominje 1867. godina, a pri tom se u obrazloženju zakona nigde ne objašnjava budućim korisnicima zbog čega je ta godina istorijska bibliotečka prekretnica. Istoričar bi pomislio da je to godina donošenja austrougarske nagodbe ili oslobođenje Srbije od Turaka predajom nekolicine gradova u srpske ruke. Međutim, nije na odmet pomenuti zbog gledalaca, da je u zakonu pominjana donja granica za adaptiranje retke knjige godina 1867. prihvaćena prema srpskoj bibliografiji za noviju književnost Stojana Novakovića, s obzirom da je te godine u Kneževini Srbiji ukinuta zabrana upotrebe Vukovog pisma i pravopisa u školama i državnoj administraciji. U Predlogu zakona se pominju i narodski rečeno -okrugle godine, 1700, 1800. godina, kraj 18. veka. Međutim, u obrazloženju zakona nije istaknuto zbog čega je takva periodizacija. Mi smo podneli amandman na član 8. tako da u tački 1) posle reči: "staroslovenskom jeziku" dodali smo reči: "i ćirilskom pismu", da bude preciznije i posle reči: "jezičkih redakcija" dodali smo u zagradi "glagoljica bosančica". Ovaj zakonski predlog treba da obezbedi pogotovo formulaciju ovog člana zaštitu i srpske glagoljice i bosančice od neutemeljenog neistorijskog prisvajanja nacije Hrvata u Hrvatskoj, Bošnjaka i BiH. Srpska država ne treba da odbacuje ni stare i retke knjige pisane latinicom, jer su to knjiga Srba rimokatoličke vere koji pripadaju Korpusu srpskog naroda. Treba istaći da latinica nije samo današnja hrvatska latinica, već da je ona srpska zbog Vukove ortografije i onih pet latinskih slova č, ć, đ, dž, ž, itd. Amandmanom smo dalje predložili da se pominjanje AP, odnosno jedinice lokalne samouprave stavi u množinu znači – autonomne pokrajine, odnosno jedinice lokalne samouprave. Postojećim jezičkim oblikom briše se AP KiM iz kulturnog prostora Republike Srbije. Jednim amandmanom istakli smo obavezu RS da se brine o doslednoj primeni međunarodnih konvencija o zaštiti materijalnog i nematerijalnog kulturnog nasleđa u regionima i u inostranstvu. Poznato je da se u praksi preko UNESKO-a krše konvencije o zaštiti kulturnog srpskog nasleđa, prisvajanjem srpskog materijalnog i nematerijalnog nasleđa, pa je neophodno da država preko ovakve odredbe na zakonit način spreči agresivno otimanje srpskog i kulturnog blaga primeri prisvajanja, dakle, srpskog kulturnog blaga u Hrvatskoj, na KiM, svedoci smo od otimanja nematerijalne kulture ojkana, starog krajiškog pevačkog oblika. Dalje, pored Narodne biblioteke, u Beogradu i biblioteke Matice Srpske, u zakonu se nigde osim u obrazloženju ne pominje Narodna i Univerzitetska biblioteka KiM u Prištini, ona je prosto zaboravljena. Stara i retka srpska knjiga na KiM, time je prepuštena brizi"Šiptara" i time nestaje i jedinstveni kulturni prostor Republike Srbije. Da zaključim i istaknem da je stara i retka knjiga, kako ćirilska, glagoljska, pisana bosančicom pa i ona latinska na prostoru zapadnog Balkana svojstvena je uglavnom Srbima, pravoslavne i rimokatoličke vere, pa zbog te činjenice srpska država treba da se bori za pronalaženje, restituciju čuvanje starih i retkih izdanja koja su prisvojena i otuđena od Srba, od nacija stvaranih u 19. i 20. veku, i potom stvorenih država posle nasilnog razbijanja Jugoslavije 1991.-1995. godine. Tokom postojanja monarhističke i republikanske Jugoslavije, zbog jugoslovenskog bratstva i jedinstva, falsifikovane su istorijske činjenice vezane za naciju i jezik, pa se često sve ono što je srpsko kulturno i istorijsko nasleđe pripisivano tzv. jugoslovenskim narodima, koji su se s vremenom množili. Na samom kraju, bih istakao jedno izdanje Narodne biblioteke iz 1973. godine, čiji je naslov "Posledica komunističkog, političkog, kulturnog diktata", dok sami tok sadržaja knjige odudara od jugoslovenskog naslova, jer su u toj knjizi uglavnom pomenute srpske stare retke knjige, pošto drugih kako sam već ranije istakao nije ni bilo u većem broju. Knjiga u čijoj redakciji je bio i čuveni klasični filolog Dimitrije Bogdanović, koji se sigurno sa ovakvim naslovom nikako nije slagao, ali morao se složiti zbog političkog pritiska, a ta knjiga nosi naslov "Katalog knjiga na jezicima jugoslovenskih naroda 1519. – 1867."dakle, ova odrednica donjeg datuma. Knjiga je stvarno vredna, katalog stare i retke knjige, koja je bila u Narodnoj biblioteci pre Prvog i Drugog svetskog rata, ali je u masi uništena, nakon, naročito tokom bombardovanjaBeograd, 6. aprila. (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) Jel ja mogu od vremena? (Predsedavajuća: Ne možete, narodni poslaniče od vremena poslaničke grupe. Molim vas da se podsetite odredbe Poslovnika u toku sednice. Zahvaljujem.)
Gospodin Predrag Marković ima reč.
Hvala vam. Zahvaljujem se na brojnim podacima koje ste prezentovali i naporu, kao i ostalih poslanika i dobronamernosti prema ovom zakonu. Moja je molba da naprosto ne izgubimo iz vida, ovi zakoni brinu o tome da ukupna bibliotečka građa, to nije tuđica, a materijal jeste. Dakle, ne samo knjige na ono na šta ste skrenuli pažnju kad bude neutralna po utvrđenim standardima, po primenjivim standardima, kategorizovane, jer će istraživači onda ulaziti u čitav niz opredeljivanja da li nešto pripada korpusu jedne književnosti, da lipripada korpusu druge književnosti, čitav niz argumenata, ali nije moje ni da se slažem, ni da se sporim, jer nije mesto u ovom zakonu. Ono što je važno, postavljeno je pitanje, šta država čini, ali ne država, već države, svi zajedno. Dakle, države od Italije do Moldavije, od Slovenije do Turske, su potpisale Beogradsku deklaraciju pre mesec dana. Zadovoljstvo je bilo da smo uspeli da postignemo zajednički sporazum, ali upravo o tome u umrežavanju podataka, kada bi bili uporedivi i materijalne i nematerijalne baštine, jer je to jedini način da možete da ih štitite. Zbog toga je u ovim kategorizacijama koje postoje, predlagali su ih različiti stručnjaci koji bolje od vas i od mene znaju šta je u upotrebi, ne ulazeći u to kako se do terminologije došlo, i sada je moguće istraživačima da pretražuju u različitim bibliotekama na različitom prostoru, a i mi to omogućavamo i svojim i drugim istraživačima. Onaj ko ne ume da pokaže kako čuva svoje i tuđe, taj teško da može da očekuje da se na isti način obezbedi čuvanje njegovih predmeta. Sa druge strane, postoji i ja sam često poveden jezikom čitajući ove zakone kada sam ih prvi put pregledao, značenjima koja smo mi u međuvremenu usvojili, a koja su zatečena u bibliotekama i njihovim kategorizacijama. Poželim i ja da se nešto drugačije nazove, ali je strašno važno da se zove tačno onako kako se zove i u svim srodnim institucijama da bi bilo moguće ostvarivati, menjati doktrine i nemam ništa protiv, jer ne znam ko je u pravu, niti je ovo mesto gde se o tome sudi, ali je ključ da se stvori takva neutralna, i zato se ovoliko poslanika danas slaže, jer ovo je način da se omogući i zakonski, da se i stvori i sačuva stara i retka knjiga, a mi u međuvremenu ćemo često biti u nesporazumima. Vi ste malo pre skrenuli pažnju, učinilo se, pa kažete, nema stare i retke knjige nacionalne manjine. Nema starih i retkih knjiga nacionalnih manjina, nego postoji jezika, i on je potpuno pod drugom tačkom, on se tu rešava ili je to bila strana knjiga, jer ovde su se menjale države, teritorije, različito su čuvane u okviru biblioteke Matice Srpske. Mi moramo da pitamo kod svakog od tih logičkih, kao i kod ovih pitanja koje ste vi postavili, jer i meni zvuči logično da pitam, gde su stare i retke knjige nacionalnih manjina, ali moramo da pitamo i da vidimo kako se one vode. Znači, ne vode se pod terminologijom koju smo stvarali koliko god ona bila upravo u interesu korisnika. Za neke stvari moramo da pitamo stručnjake i kako to stoji u određenim katalozima, a nešto da privodimo jeziku koji mi uobičajeno koristimou komunikaciji. Hvala vam što svi na tome doprinosimo i što imamo za to razumevanja, pa ćemo zajedno svi kod ovih amandmana da pogledamo da li je nešto uobičajeno u toj plutajućoj terminologiji kakva postoji u javnom životu ili je uobičajeno u realnoj terminologiji koja se koristi u bibliotekarstvu. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Gorica Mojović, ovlašćena predstavnica poslaničke grupe Za evropsku Srbiju.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, možda jeste u izvesnom smislu bio problem kratko vreme koje smo imali za razmatranje ovako značajnih zakona, ali moram da kažem da je veliko zadovoljstvo kad na jednom zasedanju Skupštine Srbije imate prve tri tačke dnevnog reda iz oblasti kulture. Zadovoljstvo je i to što ovim malim setom zakona mi, rekla bih, u normativnom smislu obličavamo čitavu jednu oblast - bibliotečko informacionu. Ovaj set zakona mi daje nadu da ćemo verovatno brzo imati i nove zakone iz oblasti kulture. Pre svega Zakon o izdavaštvu, koji je, uz ove zakone iz bibliotečko informacionog sistema, takođe srodan. Naravno i zakoni iz drugih oblasti, zakoni iz oblasti zaštite kulture nasleđa, arhivske građe i kinematografije. Treba ubrzati svakako donošenje zakona, jer izuzev onog sistemskog ili, kako ga mi zovemo, krovnog zakona iz kulture, donetog 2009. godine, Zakona o zadužbinama i fondacijama, nekako kao da je oblast kulture, kad je zakonodavna aktivnost u pitanju, zaostala, zastala negde 1995. godine, a život je otišao dalje. Razvijale su se nove tehnologije, novi načini komuniciranja, izražavanja, drugačiji oblici i forme čuvanja i zaštite knjiga i publikacija. Evropske zemlje usklađivale su svoja zakonodavstva sa novim naučnim tehnološkim dostignućima i postavile savremene standarde. Mi ih tek sustižemo. Usuđujem se da kažem da je čak i praksa koju mi imamo, zahvaljujući pre svega Narodnoj biblioteci Srbije, isprednjačila u odnosu na naš normativni sistem. Mislim da Narodna biblioteka Srbije zaslužuje pohvale, kao što i dobija pohvale i priznanja i od evropskih i drugih međunarodnih organizacija i asocijacija, za ono što je uradila u oblasti digitalizacije, korišćenja elektronskih formata, formiranja digitalnih biblioteka, kataloga i tome slično. Pokušala sam da izdvojim neke osnovne karakteristike sva ova tri zakona, i čini mi se da ono što njih posebno karakteriše, to je da ti zakoni predstavljaju pojašnjenje, razradu i definisanje osnovnih postavki dva zakona iz kulture, Zakona o kulturi iz 2009. godine i Zakona o kulturnim dobrima iz 1994. godine. Naravno, pored toga što ova dva osnovna zakona razrađuju, sva tri zakona donose i određene novine. Po meni su to dve bitne karakteristike - usklađivanje sa postojećim zakonima, odnosno razrada i novine. Šta to znači kad kažemo usklađuju se sa Zakonom o kulturi ovi zakoni? Pod jedan, jasno i praktično definišu ostvarivanje opšteg interesa u oblasti bibliotečko informacionog sistema. Pod dva, utvrđuju postupak osnivanja ustanova, tipova i vrsta biblioteka. Pod tri, objašnjava se sadržaj, smisao, ciljevi obavljanja matičnih funkcija bibliotečkih ustanova i posebna uloga Narodne biblioteke. Pod četiri, formuliše se postupak izbora organa upravljanja, direktora upravnih odbora, njihove obaveze i odgovornosti. Pod pet, u delu zakona koji se odnosi na finansiranje, osim opštih odredbi propisanih Zakonom o kulturi, ovim zakonima su taksativno nabrojane namene i poslovi za koje se sredstva koje biblioteke ostvaruju mogu koristiti. Pod šest, veoma bitno, propisuju se nivoi obrazovanja, specijalizacija, osposobljavanja stručnog kadra za različite vrste poslova u bibliotečkoj informacionoj delatnosti. Šta znači usklađivanje sa Zakonom o kulturnim dobrima? Inače, smatram, bez obzira što je taj zakon u mnogim delovima prevaziđen, da je to jedan od boljih zakona koji je još uvek na snazi, ali je zaista neophodno da on doživi, kao i na ovaj način, dalju razradu i pojašnjenje. Iz ovog zakona proizišla su dva zakona, Zakon o obaveznom primerku i Zakon o staroj i retkoj bibliotečkoj građi. Šta smo time dobili? Pod jedan, jasne formule kulturnih dobara u bibliotečkoj informacionoj oblasti. Pod dva, u potpunosti pregledan sistem poslova i obaveza kojima se ostvaruje i u ovoj oblasti zaštite kulturnog dobra, govorim o retkoj staroj knjizi, opšti interes. Pod tri, detaljno su razrađeni kriterijumi za procenu i kategorizaciju stare i retke bibliotečke građe, kao što su detaljno opisani postupci vezani za ono što se smatra obaveznim primerkom, publikacijom i načinom dostavljanja obaveznog primerka. Pod četiri, precizirana su prava i obaveze sopstvenika stare i retke građe, kao i obveznika obaveznog primerka. Pod pet, podobno je utvrđen postupak zaštite stare i retke građe, kao i dostavljanja, čuvanja i raspoređivanja obaveznog primerka. Šta su novine u ovim zakonima? Ovo o čemu sam govorila odnosilo se upravo na objašnjavanja i proširenja dela opštih postavki već pomenutih osnovinih zakona i skulptura. Kada je reč o Zakonu o bibliotečkoj informacionoj delatnosti, naravno, smatram zakon jako dobrim, ali ono što smatram posebno značajnim i što predstavlja novinu u odnosu na postojeće propise, to je izgradnja jedinstvenog bibliotečkog informacionog sistema, i to, pre svega, kroz formiranje centra za uzajamnu katalogizaciju. Pod dva, formiranje sistema uzajamne katalogizacije za rezultat treba da ima centralni katalog Republike Srbije. Pod tri, uvođenje u sistem novih oblika građe, kao što su elektronske publikacije na nosačima ili na Internetu, kombinovana i multimedijalna publikacija, računarski programi itd. Pod četiri, uslovi za osnivanje i rad biblioteka su u potpunosti uređeni. Osim, naravno, što je postupak osnivanja, utvrđeno je da biblioteke moraju da imaju odgovarajuću telekomunikacionu i računarsku opremu, kao i stručnjake koji će rukovati njom. I ono što smatram veoma važnim, a tiče se, ne samo kulture, nego i obrazovanja, ovim zakonom je propisano da svaka škola, fakultet, naučna ustanova mora da formira biblioteku. Kada je u pitanju Zakon o staroj i retkoj knjizi, odnosno građi, novine u ovom zakonu su utvrđivanje obaveze, mikrofilmovanje i digitalizacija građe, mogućnost da ta građa i u privatnoj svojini bude zaštićena kao kulturno dobro. Obavezu zaštite građe u vanrednim okolnostima, to prvi put imamo u zakonu, a imali smo, hvala Boru, u svom iskustvu silne vanredne okolnosti. Takođe, obavezu osiguranja stare i retke građe kod osiguravajućeg društva. Imamo i obavezu da onaj ko dođe u dodir sa retkom i starom knjigom u roku od tri dana mora da prijavi ako ima sumnju da je ona nelegalno stečena. Ono što je takođe veoma važno, uvodi se pravo preče kupovine određene biblioteke takve građe. Novine u Zakonu o obaveznom primerku publikacija. O tome je već bilo reči. Obavezni primerak više ne dostavljaju štampari nego izdavači. Broj je smanjen sa deset na pet, osim kod bibliografskih izdanja, zato što su ona zaista vrlo retka i u malom tiražu se štampaju, u tom slučaju je reč o dva obavezna primerka. Uvodi se, takođe, obaveza lokalnih izdavača da svojim bibliotekama dostavljaju svoja lokalna izdanja kako bi se obogatili zavičajni fondovi. Uvodi se, takođe, obaveza dostavljanja publikacija u elektronskoj formi, što znatno smanjuje posle troškove.Dalje, digitalizacija koja je obavezna, naravno takvu formu čini mnogo dostupnijom korisnicima i ono što je jako bitno primenom određenog i jednostavnog softvera, takvu publikaciju onda lako koriste slepi i slabovidi. Novina u ovom zakonu, takođe je i obaveza distributera da dostavi obavezni primerak od knjige, odnosno publikacije koja je izdata u inostranstvu. I ono što mi se zaista čini veoma značajnim da zakon uvodi, što nije često slučaj sa našim zakonima, oblike stimulacije za one koji revnosno i pošteno poštuju zakonske propise, kao naravno i mere i za kazne za one koji to ne čine. Bilo je ovde reči o sredstvima koja su potrebna za realizaciju ovog zakona. Ministar je, takođe, o tome govorio da najveći deo, ja sam izričući pohvalu Narodnoj biblioteci Srbije, rekla da je najveći deo tih poslova već u procesu i isto tako da kažem, kada je u pitanju proces konzervacije i restauracije, da biblioteka ima i opremu i stručnjake i ovo će mi biti samo prilika da ispravim jedan podatak koji se u više navrata pojavljuje u diskusijama u ovom parlamentu, kada je kultura u pitanju. Govori se o tome da je budžet za kulturu smanjen u 2011. godini na 0,65%, a bio je negde blizu 1,090 – 98% skoro blizu jedan, ako imamo u vidu i neka sredstva za investicije koja su bila na drugim mestima prethodnih godina u NIP-u i sličnim fondovima. Dakle, treba pogledati kako izgleda budžet za kulturu Republike Srbije u 2011. godini. Ne postoji više na poziciji 4.6.3. tamo gde su ustanove, ne postoje sredstva za ustanove Vojvodine, jer su ta sredstva Zakonom o određivanju nadležnosti AP Vojvodine, preneta Vojvodini. Prema tome, budžet nije smanjen, samo su sredstva drugačije raspoređena. Samo da podsetim da je na toj poziciji pre donošenja ovog Zakona o potvrđivanju nadležnosti bilo 865 miliona. Sada je tamo nula, zato što su te pare upućene Vojvodini. Prema tome, nije tačan podatak da je budžet smanjen. Bila je to mala digresija na račun sredstava. Verujem u ono što piše u zakonu da treba da nastavimo, naravno i povećanje sredstava za otkup knjige i sve drugo, ali to su pitanja rasporeda budžetskih sredstava. Ono što bih na kraju želela da istaknem da sva tri zakona propisuju niz mera kojima se bibliotečka građa čini dostupnijom korisnicima i samo kao primer, član 41. Zakona o bibliotečko informacionom sistemu. Ako biblioteka ne raspolaže određenom građom, a korisnika tražimo obavezu da je pribavi u razumnom roku od druge biblioteka i zemlje ili inostranstva. I da zaključim. Svi ovi zakoni su veoma dragoceni. Njima se proširuje polje komunikacija, razmene podataka, ideja, sticanje znanja i obrazovanja, a slobodan pristup informacijama, širenje granica saznavanja jedno je od osnovnih ljudskih prava i uslov za napredak i demokratizaciju svakog društva. Zato pozivam sve kolege poslanike da glasamo za ove zakone, kao što će to učiniti poslanička grupa, kojoj ja pripadam Za evropsku Srbiju. Hvala.
Trinaest minuta i 15 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Reč ima ministar, gospodin Predrag Marković.
Želim i vama da se zahvalim, gospođo Mojović, na preciznom i korektnom pristupu. Moram da kažem da čitav niz argumenata koje ste sada izneli, čuo sam i danas na odboru, deo od vas, deo od drugih kolega koji su uspeli da pravovremeno stignu na odbor. Još jednom se zahvaljujem u ime svih ljudi koji su pripremali. Sa druge strane, kada govorimo o uporedivim podacima, uopšte ne ulazim u to da li je 0,65, 0,85 ili jedan, zahvaljujem se na tome što ste svi zajedno za dobro Srbije konstatovali da je taj budžet mali. Pošto je bilo sugestija – hajde da se izborimo sa nekima u Vladi, kažem – Skupština, hvala Bogu, donosi i rebalans budžeta i budžet, pa vas molim, na način na koji ste odgovorno prihvatili i pristupili sada analizi ovih zakona, prvom sledećom prilikom da se na isti način borimo da se čitav niz kulturnih delatnosti, a tiče se i materijalnog i nematerijalnog nasleđa, da se za to izborimo, a kao resorni ministar stojim vam na raspolaganju da prstom ukažem jer, kao što znate, budžet može samo da se prenosi sa jedne stavke na drugu, ne može da se doda negde ako se negde ne skine. Dakle, ukazaću vam prstom, tako da vam stojim na raspolaganju, to je u opisu mog posla. Hoću zbog svih vas da akcentujem nešto što je gospođa Mojović rekla. Stvaraju se uslovi, neki su tehnološki stvoreni, neki su stvoreni infrastrukturno, neki tek ovim setom zakona, dostupnosti korisnicima. To će otvoriti čitav jedan spektar mogućnosti kojim će oni koji se ne bave ovim poslom kojim se mi bavimo, nego se tek spremaju za neke buduće poslove, moći da se koriste. Zbog toga ću ponoviti metaforu koju sam izgovorio danas, izgovorio sam na biblionetu: ključno je da sada, kada su štampane publikacije, kada su knjige u krizi, nekoliko od vas je iznosilo podatke o tome, o fondovima i koliko ljudi čita, da učinimo knjigu što dostupnijom tzv. nedosegnutom čitaocu. U opisu bibliotekari kažu da su to lica sa invaliditetom, lica u ruralnim sredinama, to su siromašni slojevi stanovništva, izolovani, misli se ne pritvorenike i misli se na izbegla lica koja su na drugi način izolovana, a sve zajedno vas podsećam da postoji jedan lik koji odgovara svim ovim opisima, neko ko je bio lice sa invaliditetom, neko ko je bio siromašan, neko ko je živeo često u izbeglištvu, neko ko je bio iz ruralne sredine, a to je Vuk Karadžić. Znajte, kad god činimo da do nekog nepoznatog i nedosegnutog čitaoca stignemo i stvaramo uslove kao država, mi u stvari idemo ka nekome ko stoji na početku onoga što je savremena pismenost u Srbiji, znači, znajte da idemo ka Vuku Karadžiću. Na taj način sam shvatio i ove diskusije ovlašćenih predstavnika. Još jednom vas molim da ovu vrstu tona i pristojnosti sačuvamo i kada stignu naredni zakoni. Na nama je da obezbedimo da oni budu istog neutralno-stručnog kvaliteta i u interesu svih, a to će, pre svega, biti zakon o arhivskoj građi i arhivama Srbije i zakon o kinematografiji. Hvala.
Pošto se više niko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa ne javlja za reč da iskoristi svoje pravo iz ovog dela toka sednice, obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslanička grupa Nova Srbija i poslanička grupa SRS. Prelazimo na deo sednice gde pravo na reč imaju narodni poslanici prema prijava za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 1, 2. i 3. dnevnog reda. Prva na listi je narodna poslanica Zlata Đerić, a posle nje narodni poslanik Srboljub Živanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, neću iskoristiti svo svoje vreme koje mi stoji na raspolaganju, reći ću nekoliko stvari koje treba reći u ovoj plenarnoj diskusiji. Dakle, imamo pred sobom važan set zakona koje smo konstatovali da kasne, da su trebali pre biti doneti. Naravno, to ne spočitavam nikome, najmanje ministru. Objasnio nam je kako se izborio da oni dođu pred nas i dobro je da ih imamo pred sobom. Knjiga je već dugo prognana na ovim prostorima. Kada dođem kriza i kada dođu neki ekonomski nepovoljni vetrovi, onda se knjiga prvo odbaci i baci, a nije to ni jedini razlog, to nam je izgovor za kulturu koju smo počeli da proganjamo, jer je ustuknula pred instant znanjem, instant informacijom i instant emocijom koju je nametnula elektronska komunikacija. Očekujem, naravno, da će ovi zakoni koji će urediti bibliotekarstvo, jednu ozbiljnu delatnost u ovom društvu, pomoći pre svega jednoj armiji nevidljivih ljudi koji rade sa krajnjim entuzijazmom i velikom ljubavlju prema ovom poslu ovaj posao opšte koristan i da ćemo svi zajedno pokazati da su naša kultura i tradicija stariji od svih naših partijskih i političkih podela. Dakle, što se knjige tiče, kao neko ko jeste zaljubljenik u knjigu, a znam da je i gospodin ministar neko ko je i poštovalac i poznavalac knjige i literature, preporučila bih mu da se ponaša prema savremenoj političkoj sceni, promovišući knjigu i ove zakone koji uređuju ovu oblast, kao što je Duško Radović preporučio da s odnosimo prema vaspitanju dece - moramo da im podvalimo, da ih vaspitavamo da oni to ne primete, a kada primete biće kasno, već će biti vaspitani. Tako i mi moramo da nagdamo našu javnost da se vrati knjizi i čitanju, jer sve više je onih kojima je jedina literatura u toku života bila u SMS porukama i to nepismenim SMS porukama. Dakle, nadamo se da će knjige nadživeti internet, da ćemo ove zakone imati na korist jednoj važnoj delatnosti i da ćemo svi jednoga dana moći da se ponosimo da smo učestvovali u očuvanju, ozakonjenju i negovanju upravo delatnosti koja će biti vrlo važna za srpsku kulturu. Hvala.
Narodni poslanik Srboljub Živanović ima reč.
Hvala. Dame i gospodo poslanici, ovo je set od tri zakona, vrlo bitnih, ali proučavajući ove zakone ništa novo u stvari nije ni doneto, osim samo da bi mogli da postavimo temelje jedne apsolutne građe, građe koja treba da apsolvira i da taj nacionalni srpski identitet još jednom potvrdi. Čuvari te istorijske građe, moramo biti svesni, su bile naše bake, majke, koje su još svojoj deci, svojim živim spomenicima pevali u kolevci, prenoseći im živo tu istoriju, taj srpski prefiks ljubavi nacionalnog bića. Pitam vas, da li 50 godina, kada smo pod komandom komunizma, kada je uništavano to srpsko biće, u zadnjih 10 godina pokušavamo pa i, nažalost, ovim zakonima hoćemo opet da se približimo i nijedan zakon koji ste do sada ovde promovisali u ovom zdanju nije prošao, a da ne pomenete EU. Pustite nju po strani i jednom krenimo da pokažemo ili da dokažemo taj jedan srpski identitet, da pokažemo tu jednu srpsku istoriju, da pokažemo to srpsko biće. Ako konstatujemo i ako se vratimo u nazad, možemo reći da onaj narod koji nema svoju prošlost on nema ni svoju sadašnjost, ni svoju budućnost. Plašim se da jednog dana, a taj dan verovatno nije daleko, da Car Lazar ne bude bio sa zapada, odnosno da ne bude nemačkog porekla. Plašim se da, kao što reče ministar, kada govorimo o srpskoj kulturi moramo da se setimo svih ovih parametara koje je naveo, o delima Vuka Karadžića. Plašim se da i on ne bude nemačkog porekla, jer hoćemo ili želimo ili pojedinci to hoće isključivo svoj identitet da bi ga prikazali, oni ga prikazuju u drugačijem svetlu, oni ga prikazuju ne u onom svetlu odakle potičemo. Nemojmo sada novi model oblačenja da nam bude izazov, sako i pantalone, već ona narodna nošnja, ona je izgleda deo koga se mi plašimo, da li hoćemo da je zaboravimo, a to je taj istorijski prefiks postojanja srpstva, odnosno srpske nacije. Pitam vas, ovde je decidno rečeno, takoreći sve biblioteke i svi nazivi koji danas figurišu u Srbiji, da li biblioteka na KiM, odnosno biblioteka u Prištini, ona ostaje i dalje model koji govori o identitetu srpstva, o identitetu srpske kulture, o identitetu srpskog bića? Nažalost ne. Moram vam reći, pre 30 godina ta biblioteka i ta istorijska građa je bilo možda najznačajnije istorijsko poreklo građe u Evropi, pa može da se kaže i u svetu. Ali, danas to nije tako. Taj albanski, da ga nazovemo fašistički, teroristički sindromuništava sve ono što je srpstvo, a to su srpski spomenici kulture, to je u stvari prva biblioteka srpstva, a da ne govorimo o svim tim, kao što je o istorijskom značenju gospodin Nikola Žutić, moj stranački kolega, vrlo sjajno govorio i o datumima, a i o istorijskom biću, a normalno i o značaju istorijskom koje je sve to postizalo i dovelo do jednog značaja da opstanemo kao srpska nacija. Danas govorimo o ova tri zakona koji treba da udare temelje istorijske građe, da se sve to sačuva, ali moram vam iskreno reći, kaže gospodin ministar, koga uvažavam zbog svog delovanja i svog rada, ali čini mi se dosta je toga uništeno, dosta toga je prošlo kroz ruke onih, kao što ministar reče, njih nismo uspeli prošle godine da zaustavimo, da sprečimo iznošenje sve te istorijske građe koja nema svoju vrednost. Ono što je takođe vrlo bitno jeste, svi ovde govorimo kako i na koji način ta istorijska građa treba da se sačuva ili treba da se zaštiti. To je jedan veliki posao. Nažalost, mislim da je trebalo ranije delovati, jer i tamo gde nema ili tamo gde su Srbi proterani sa svojih ognjišta, proterana je i istorija i istorijsko biće, proterani su, nažalost i uništena određena dokumenta o tom postojanju. Ovo što pričamo o nacionalnim manjinama, slažem se sa gospodinom ministrom da su to u pitanju bila i biće i ostaće ta jezička pisana ili nepisana reč, koja govori da još u ta vremena nisu postojale nacionalne manjine, ali kako i na koji način se vremenom to sve menja vidite i sami, nažalost, politika je ta koja ulazi u pore svega, pa i u pore ove bibliotekarske, da kažem muzejske građe, koja treba da sačuva ovo naše srpsko biće. Kako ćemo i na koji način govoriti svojoj deci, govoriti svojim potomcima o svom biološkom opstanku? Vi dobro znate da jedan čovek koji je napisao "Ideologiju srpskog nacionalizma" to je prof. dr Vojislav Šešelj, knjiga koja obiluje jednom velikom istorijskom građom, koja govori o ovom biću, o čemu danas svi mi treba da govorimo, da pričamo, da iznosimo. Da li će čitav ovaj putopis, da li će sva ova građa koju su naši preci ili određeni ljudi koji su na neki način žrtvovali sebe, hteli da ostave nama, potomcima, da možemo s kolena na koleno tu građu prenositi, govoriti odnosno zaštititi je od uništenja, a kada zaštitimo građu od uništenja, zaštitili smo i uništenje svog nacionalnog postojanja. Čini mi se da je to jedna najvažnija bit. Ovo sve što je napisano ovde u ovim zakonima, to je u stvari određena modulacija kako i na koji način to sve sprovesti. Ali, pitam vas, kao što reče gospođa Mojović – da li ima dovoljno sredstava da se sve to sačuva, odnosno da ljudi koji se bave ovim poslom, za mene su to kao arheolozi, oni imaju, nažalost, male plate, oni ne mogu da se izbore za svoj socijalni status. Vi dobro znate kako i na koji način je sve to bilo pokriveno, naročito ovim sredstvima, da li iz budžeta ili nekakvim drugim sredstvima. Da li opet neće stići sredstva iz određenih donacija? Odnosno, vi te zajmove kao pretvarate u donacije, pa, nažalost, zahvaljujući tim donacijama ili sredstvima za zapada mi treba da sačuvamo svoj nacionalni identitet? Toga se ja plašim. Jer, sve ovo što je rečeno, to je apsolvirano u ovim zakonima, odnosno kako sve to po određenim članovima treba sprovesti. Ovde je SRS dala nekoliko amandmana. Ako Vlada, Skupština ili ministar prihvate te amandmane, sigurno da će i poslanici SRS podržati ovaj zakon koji je od velikog istorijskog značaja. Jer, nažalost, kod nas se sve zasniva da bi moglo da opstane i to prilikom donošenja tih zakona. U stvari, trebalo bi da postoje ti nepisani zakoni koji nas čuvaju, koji nas štite, koji sprečavaju od uništenja svega onoga što je nacionalno, ono za šta se vekovima borimo da dokažemo i da pokažemo ovde u ovoj kući, koja se nažalost nalazi nasred puta, koju hoće svi da okupiraju i svi hoće da je prisvoje. Oni traže one koje, nažalost, hoće da joj sluganskim putem omogući da Srbija zaboravi sebe, odnosno da nema ni prošlosti, ni budućnosti, ni sadašnjosti. Plašim se da su ti feudi koji hoće da je okupiraju, na ovakav način, bez oružja, da su našli nove saradnike u sadašnjoj vlasti koja, nažalost, će dati sve samo da bi mogla da opstane u sedlu, odnosno na konju na kojem se danas nalazi i na kojem danas jaše, a to je, moram iskreno reći, a to je nad građanima, koje danas ponižava i koje je spustila na najniži nivo. Pitam vas – da li danas gladan čovek, milion gladnih ljudi u Srbiji ili milion onih koji se danas bore za svoj opstanak, da li mogu i da li im je prva ideja nacionalni idol odnosno nacionalizam, koji treba da im bude prisutan, a to je njihov opstanak? Ne. Da li ti isti ljudi treba da koriste biblioteke koje će biti savremene, univerzitetske, srednjoškolske, osnovne, kao što gospođa Malović reče, čini mi se da ćemo čak imati i biblioteke u obdaništima i u vrtićima, kako ste krenuli? To bi bilo dobro. To bi bilo sjajno. Ali vas pitam – da li danas jedan običan građanin, jedan običan čovek može da koristi ili da se pitamo ovde između sebe kada smo zadnji put pročitali nekakvu knjigu ili knjigu koja govori o biću srpstva? Nismo mogli da pročitamo zato što je borba za opstanak nacije velika, borba da se prehrane porodice, borba da opstanemo kao nacija u onom biološkom smislu, da ne umremo od gladi. To je danas ova vlast u poslednjih 10 godina, nažalost, sprovela u ovoj Srbiji. Ne vidi se kraj. Ne vidi se kada će to biti zaustavljeno. Jer, mnogi, koji su mnogo obećavali za ovih 10 godina, mnogi koji su govorili o svim onim aspektima svog obećanja u predizbornoj kampanji nisu to ostvarili. Ne. Jer, znate kako je. Čovek da bi mogao da živi, u njemu se nalazi pet litara krvi. Ali, nažalost, za ovih 10 godina u čoveku, u biću, danas je litar i po ili dve, a ostatak, ne znam kako, čovek može i da preživljava, a to je prilikom unosa hrane, a hrana jeste i to nacionalno biće koje o njemu govori, ali, nažalost, danas u Srbiji toga više nema. Moramo da shvatimo još nešto, ono što je vrlo bitno, a to je da ova vlast sve što god je mogla da uništi u čoveku – ona je uništila. Ona je samo stvorila i stvara samo jedno robotsko biće koje je okrenuto i samo misli prema EU. Nažalost, da li je car Dušan mislio prema EU? Hajde da se vratimo unazad, da pogledamo istoriju pa da vidimo da li je istorija srpstva... Molim te, nemoj dobacivati, ako imaš šta da kažeš, javi se pa reci. (Predsednik: Molim vas, nemojte ometati govornika.) Da li svi ti zakoni koji su još u doba Dušana postojali, kada te zakone, odnosno kada ih pogleda današnja civilizacija, videće se koliko je taj prefiks kulturološki bio iznad današnjeg. Zato se i pitam da li je moguće i da li danas postoji ovo o čemu mi danas želimo da govorimo? Ovo je sjajna ideja. Ovo je odlično. Sve je ovde napisano odlično, osim jedne stavke, gde se govori opet da, nažalost, opet sve to mora da bude pokriveno pod velom EU i sporazuma u Evropi. To je ona šteta koja je sve ovo pokvarila. Znači, kada pričamo o sebi, kada pričamo o svojoj istoriji, kada pričamo o svom biću, zbog čega pominjemo EU, pustimo, pa mi smo deo Evrope, možda taj deo Evrope kada je civilizacija bila ovde, do jednog vrhunca, možda su nam bili do članaka, možda je tada bio još plemenski sistem rada. To je ono čime sami sebe ponižavamo, što ponekadumemo da spustimo sebe na niske grane. To je i ono što sam rekao na početku, zahvaljujući onima koji su nas stvorili, zahvaljujući majkama, bakama i svima onima koji su nam pevali pesme u kolevkama, kada nije bilo pisane ili elektronske forme, ali to se prenosilo sa kolena na koleno, da se istorija srpstva, istorija srpskog nacionalizma, istorija srpskog bića, nikada ne zaboravi. To je ono najvažnije i mislim da će određene generacije, naša deca, morati to da shvate. Hvala vam.
Narodni poslanik Momir Marković ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko je vladajuća koalicija shvatila ozbiljnost ovih zakona pokazuje i činjenica da ovog trenutka ima osam poslanika vladajuće koalicije u ovoj sali. Pokazuje i činjenica da predsednik Odbora za kulturu danas nije pozvao sve članove Odbora, da je gospodin Paja Momčilov dobio telefonski poziv pola sata pre početka rada Odbora i da, naravno, nije mogao i nije hteo da dođe za pola sata i da prisustvuje toj sednici Odbora na kojoj se, inače, raspravljalo o ovim zakonima. Za razliku od dosadašnjeg ministra kulture koji je, umesto da sredstva ulaže u biblioteke, a sad smo čuli koliko su to mala sredstva u odnosu na sredstva koje inače ova država izdvaja, on je davao donacije raznim udruženjima, nevladinim organizacijama. Da vas podsetim da su poslanici Srpske radikalne stranke tog prethodnog ministra žestoko kritikovali zbog jedne donacije, jednom gej udruženju, pre nepunu godinu dana ovde. Dakle, ovaj bar ministar pokušava da korektno radi svoj posao, ali mene je doveo maločas, dok je objašnjavao nekom od poslanika, u dilemu. Rekao je – ne država, nego države od Italije do Moldavije da čuvaju i svoja i tuđa kulturna nasleđa. Da vas podsetim, šteta što ministra nema tu trenutno, verujem da će doći dok ja završim sa izlaganjem, problem i jeste što su naša kulturna dobra, našu baštinu svojatali, otimali, krali, upravo ti koji će sada potpisivanjem ove Beogradske deklaracije od pre mesec i nešto dana, koji su se zakleli da će čuvati i svoju i tuđu kulturnu baštinu. Dame i gospodo, na srpsko, nacionalno, kulturno blago, srpsko kulturno nasleđe čerupano je kroz vekove. Pljačka se nastavlja nesmanjenom žestinom. Ovim zakonom se ne štiti, ili se nedovoljno mogu zaštiti srpska kulturna baština i srpsko kulturno nasleđe. Nove države, nastale raspadom Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije, prosto se utrkuju u čerupanju i prisvajanju srpske kulturne baštine, prisvajaju srpske pisce, srpski kulturni identitet, naš srpski jezik, našu kulturu i baštinu iz Dubrovnika, Dalmacije, Bosne, Crne Gore, a pogotovo sa Kosova i Metohije je na vetrometini i ovog trenutka se otima. Razlog je vrlo jednostavan. Ili nemaju dovoljno, ili nemaju ni malo svog kulturnog nasleđa i onda otimaju naše. Pogotovo se to dešava recimo u Crnoj Gori. Imate ovog trenutka situaciju, da Marka Miljanova koji se izjašnjavao kao Srbin i srpski pisac, svojataju i pokušavaju da ga prevedu na onaj crnogorski jezik sa 32 slova, da Njegoša pokušavaju da prevedu na crnogorski jezik i da pocrnogorče, iako je čestiti vladika sve vreme govorio za života da je on Srbin i srpski pisac i srpski vladika, na kraju krajeva. Otimaju mrtve pisce i dela. Dame i gospodo narodni poslanici, 1909. godine je u Dubrovniku osnovana Matica srpska Dubrovačka, koja je obuhvatala Dubrovačku i regiju Boke i trajala je otprilike dve i po godine, a onda je Vatikan s pritiscima ugasio. Za te dve i po godine, oni su izdali 16 naslova srpskih - Srba rimokatolika i Srba pravoslavaca. Izdali su više časopisa, najpoznatiji su bili "Srđ" i "Dubrovnik". Srbi katolici i Srbi pravoslavci su osnovali Srpsko pevačko društvo, Srpsko sportsko društvo u to vreme. Sve stvaralaštvo i u Dubrovniku u tom periodu je bilo srpsko. U Dubrovniku do 1900. godine nije bilo ni jednog Hrvata. To potvrđuje katolički biskup Vodopić. On kaže, otprilike početkom 20. veka – danas nas teraju da se izjasnimo hrvatskim imenom, a za hrvatsko ime ovi prostori ne znaju. Za hrvatsko ime niti je čuo niti je znao moj đed, niti je čuo niti je znao moj otac i za to ime nisam čuo ni ja. Jedan od najistaknutijih Srba rimokatolika u Dalmaciji krajem 19. i početkom 20. veka, bio je i katolički sveštenik don Ivan Stojanović, koji u zanosu, nacionalnom zanosu kaže da je Srbin i da je srpskoga roda i da mu katolička vera ne sprečava da se izjasni kao Srbin. U svim delovima koje objavljuje odbranio je srpstvo Dubrovnika, srpski identitet Dalmacije i srpsku etiku Nemanjića i Kosovskog boja. Hrvati su 1835. godine govorili hrvatskim jezikom kajkavskog jezičkog izgovora. Austro-vatikanskim planom, Hrvati su napustili svoj jezik i prihvatili srpski jezik štokavski narodni jezik, kojim govore i danas. Za sve Hrvate taj prelaz bio je bolan i nerado su ga prihvatili. Tako je negodovao i Miroslav Krleža, koji osuđuje svoje prethodnike i krivi ih za preuzimanje tuđeg jezika i za odricanje od vlastitog jezika, i indignacijom ističe, da žali za hrvatskim jezikom koga izbacuju iz upotrebe. Prema popisu iz 1850. godine, austrijski popis. Znate da su Austrijanci bili vrlo pedantni, jer da nisu bili takvi, ne bi i dan danas u Crnoj Gori i u Dalmaciji koristili, recimo, zemljišne knjige, austrijske zemljišne knjige. Taj popis govori, da je 1850. godine na području Dalmacije bilo 330.000 Srba rimokatolika, 79.000 Srba pravoslavaca i 20.000 Talijana. Prema tom istom popisu ne postoji ni jedan Hrvat katolik. Danas, nažalost, genetskim inženjeringom, svi Srbi rimokatolici postali su Hrvati, a Srbi pravoslavci su, ili pobijeni u Prvom i Drugom svetskom ratu i u ovom poslednjem ratu, ili su proterani i danas se nalaze u matici Srbije. Matica srpska Dubrovačka koja je osnova, kažem 1909. godine, je druga po redu Matica srpska. Prva je osnovana Matica srpska u Novom Sadu i druga je Matica srpska Dubrovačka. Matica srpska Dubrovačka je obnovila rad u Beogradu na stogodišnjicu osnivanja 2009. godine i za predsednika Matice srpske Dubrovačke izabran je prof. dr Petar Milisavljević, iz Novog Sada. Prof. dr Petar Milisavljević je uvaženi profesor Filološkog fakulteta u Novom Sadu. Osnivač je Pokreta za obnovu srbistike, kao naučne discipline i istaknuti borac za zaštitu srpskog jezika i pisma. Do danas je Matica srpska Dubrovačka obnovljena je objavila 16 reprint izdanja. Dakle, 16 knjiga koje je prva Matica srpska Dubrovačka objavila ureprint izdanjima. To je objavila Matica srpska Dubrovačka posle obnavljanja rada. Zatim,dva zbornika radova, dela o Srbima rimokatolicima, četiri dela o Srbima rimokatolicima, osam knjiga o Srbima u Republici Srpskoj Krajini i srpskom jeziku i krađi srpskog jezika i srpske kulturne baštine od strane Hrvata. Šta fali ovom zakonu? Šta je sa Kosovom i Metohijom? Zašto njih nema u ovom zakonu? Da li se mi to odričemo i ovim zakonom Kosova i Metohije? Gde je Univerzitetska biblioteka iz Prištine? Gde je Univerzitetska biblioteka iz Beograda koja je, pored sveučilišne biblioteke u Zagrebu, bila najznačajnija kulturna ustanova još u Kraljevini Srbiji? Zaštita od zloupotrebe intelektualne svojine je posebno problematična. Vi ste u ovom, da se vratim na ovo, vi ste u članu 37. i 38. stavili Narodnu biblioteku Srbije i Biblioteku Matice srpske. Zašto niste još u jednom ili u dva člana ovog zakona pomenuli Univerzitetsku biblioteku Beograda i Univerzitetsku biblioteku u Prištini? Mislim da to ovom zakonu nedostaje. Zaštita od zloupotrebe intelektualne svojine je poseban segment i o tome bi trebalo mnogo više govoriti, ali i vreme koje imamo onemogućava nas da potpuno ogolimo ovaj problem pred narodnim poslanicima, a pogotovo pred građanima Srbije. Zaštita intelektualne svojine postoji samo na papiru. Ministarstvo je obavezno da zaštiti intelektualnu svojinu. Zašto se ne pokreće pitanje, agilnije pitanje zaštite intelektualne svojine? Zato što bi se moralo u tom slučaju, udariti na neke intelektualne i moralne pod navodnicima i jedne i druge veličine koji su bili nosioci "bulodžer revolucije". Da vas podsetim da je krađa intelektualne svojine, dame i gospodo narodni poslanici, jedna od najgnusnijih krađa koja može da se sprovede. Jedino je od nje teža krađa intelektualne svojine od mrtvog autora. Upravo takvog smo imali 2001/2002. godine, da vas podsetim da je prof. dr Vojislav Šešelj ogolio krađu profesora i danas je profesor, Stevana Lilića koji od mrtvog čoveka prof. Laze M. Kostića ukrao administrativno pravo, prepisao ga, smatra, ovaj umro pre 50 godina i niko nije njegova dela ni čitao, verovatno se to neće ni primetiti jer je umro u Švajcarskoj. Bukvalno prepisao i stavio naslov "Upravno pravo" i kao svoj udžbenik dao, na Univerzitet na Pravnom fakultetu, iz tog udžbenika se učilo. Prof. dr Vojislav Šešelj je u separatu koji je tom prilikom objavio, bukvalno navodio rečenice kako stoje u administrativnom pravu prof. Laze M. Kostića i u Upravnom pravu kvazi naučnika Stevana Lilića. Prof. Aleksandar Jakšić je pre možda više od dve godine, ne znam tačno datum, pokrenuo pitanje plagijata doktorskog rada prof. Gaše Kneževića. To i dan danas stoji u nekoj od fioka, o tome se ne raspravlja. Prof. Aleksandar Jakšić je isto tako u delu koji je izdao, u knjizi koju je izdao, koju je napisao, bukvalno preveo od tačke do tačke šta je napisao Gaša Knežević, a šta je napisao prethodni autor. Takve nam intelektualne gromade deci daju znanje na Pravnom i na ostalim fakultetima. Ministarstvo kulture, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo pravde, cela Vlada će morati ovim kad tad da se pozabave. Ne zaštitimo li intelektualnu svojinu nismo uradili ništa. Ne zaštitimo li našu kulturnu baštinu, nismo uradili ništa. Ovi zakoni ne mogu da zaštite kulturnu baštinu jer im fali još dosta toga, može ovo da bude prvi korak, ali će još mnogo toga morati da se uradi, a pogotovo da se radi na zaštiti srpske kulturne baštine koja je sad ostala izvan granica Srbije. To se čereči, to se otima, to se prisvaja i to se pripisuje nacijama ili kvazi nacijama koje su nastale raspadom Jugoslavije. Kvazi nacijama koje su nastale Dekretom Josipa Broza Tita ili nekih pre njega. Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je napisala nekoliko amandmana u pokušaju da ove zakone, da u ove zakone ubaci bar ono što nedostaje ili da razjasni da bolje pojasni ili da pomogne u primeni ovog zakona. Očekujem da će ministar u svakom slučaju usvojiti ove amandmane SRS a što se tiče dela koja su reprit izdanja Matice srpske, obnovljene Matice srpske dubrovačke, obećavam ministru i Ministarstvu da ću zamoliti predsednika Matice srpske dubrovačke da sve što je dosad izdato kao reprit izdanje, poklonim ministru odnosno ministarstvu i neka to bude temelj, neka to bude kvasac oko koga ćemo skupljati kulturnu baštinu koja je nastala na teritoriji Boke, Dubrovnika, Like, Dalmacije, Krajine i svih onih delova gde su Srbi živeli, stvarali a danas pripadaju drugim državama. Hteo bih, usput da pitam šta je srpskom kulturnom baštinom koja je nastala od Srba koji su izbegli sa Arsenijem Čarnojevićem i ostalima i stvarali gore u delu koji tad nije bio teritorija, današnje Srbije. Dakle, u Mađarskoj pa do Sent Andreje. Vidite, dve matice srpske su nastale na prostorima koji nisu bili srpska teritorija. Matica srpska dubrovačka u Dubrovniku i Matica srpska u Novom Sadu. Oko tih stožera su se okupljali srpski kulturni poslanici i stvarali i to je neprocenjivo bogatstvo koje je, hvala Bogu, sada na teritoriji Srbije srpska kulturna baština. Ali, ovoj drugoj Matici srpskoj moramo da povedemo računa o stvaralaštvu te matice srpske, moramo da povedemo računa jer tu su koreni mnogih iskrivljenih i krivo postavljenih pitanja na teritoriji bivše Jugoslavije. Da vas podsetim, jedan možda vama iz vladajuće koalicije, baš neće biti prijatno, ali da vas podsetim na jedno ime, na veliku Srbiju. Velika Srbija obuhvatala je sve prostore gde su živeli Srbi katolici, Srbi pravoslavci, Srbi muslimani i Srbi ateisti. Dakle, to je srpski kulturni prostor i tu leži ogromno srpsko nasleđe, tu leži srpska kulturna baština i tu treba tražiti, a mislim da ministar nije bio tu kada sam ga pohvalio, da je počeo bar nešto da radi za razliku od onog prethodnika. Evo ministre, obećao sam, niste bili tu, zamoliću predsednika Matice srpske dubrovačke da sa još nekim od svojih saradnika dođe kod vas i sva ova reprit izdanja koja su nastala od 1909. do 1912. godine vam donese, a vi se onda potrudite da pomognete rad Matice srpske dubrovačke. Zahvaljujem vam.
Gospodine ministre izvolite. Ministar Predrag Marković ima reč.
Zahvaljujem se vašoj ljubaznosti predsednice pa mi je bilo omogućeno da pratim šta ste izlagali i vi i prethodni govornik. Nastojim da u znak poštovanja upravo prema odnosu svih poslanika kako danas pristupamo ovim zakonima, da nastojim da odgovorim na ono što se tiče zakona isključivo na taj deo materije, ali moram da reagujem kao što sam reagovao kada sam rekao ko je odgovoran zbog toga što je po hitnom postupku upućen zakon i rekao sam korektno ko je odgovoran. Isto tako i u ovom slučaju moram da reagujem jer to doživljavam lično. Molim vas, ako se već slažemo o neophodnosti, važnosti upravo na ovaj način utemeljenja sva tri zakona zbog identiteta, zbog očuvanja baštine, zbog očuvanja nasleđa i mogućnosti da se svi njima koriste, nema razloga, ako se već svi iz različitih političkih opcija oko toga slažemo, nema razloga da vređamo sopstvenu prošlost. Onaj ko je rekao, mislim da je to bio prethodni poslanik, da zbog ekonomskog stanja, mislim da je to gospodin Živanović, treba ljudi manje da čitaju i da neko zato što loše živi ne može da čita. Molim vas, zašto se onda uopšte slažemo oko ovih zakona, ako ne ohrabrujemo ljude da koriste naše kulturno nasleđe. Pa, ja sam gladan pročitao na hiljade knjiga, pa svi su, tako je i nastala svih ovih naroda ta baština, što ih to nije sprečavalo. Uvek ima neke vrste krize ali mi ovde govorimo o onim okvirima koje zajednički stvaramo, stvaramo ih da budu dostupni i nama i drugima i nema razloga ni na jedan način, koliko god da je ovo politika, koliko god da je ovo parlament, nema načina da zbunjujemo građane. Cilj je da se stvore uslovi, jer dolaze generacije koji će kakvi god da su ostali ekonomski uslovi moći na ovaj način kroz ove normativne okvire i kroz ono što smo uložili kao država i dosad smo ulagali kao siromašna država. Mi nismo danas toliko siromašniji nego pre 10 ili 15 godina. Nemojmo se zavaravati. Samo je cilj da se stvore uslovi i svi se u tome slažemo. Nemojmo podsticati ne čitanje ma na koji način, a posebno ne političkim razlozima. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Žutić.
Dame i gospodo, gospodine ministre, da nastavim o Zakonu o staroj i retkoj knjizi. Podsetio bih vas još jednom da postoje međunarodne konvencije o zaštiti materijalnih i nematerijalnih kulturnih baština. Bitna baština je jezik koji nema granica. Vi ste ovde pomenuli da će ove novostvorene države između sebe rešavati pitanje koja baština kojoj državi pripada. Tako i po pitanju knjiga. Da li se vi ministre slažete sa falsifikatom da je Petar Preradović, hrvatski pisac, a rođen od majke Pelagije i oca Jovana, srpskim priznanjem stara i retka Preradovićeva knjiga postala je prosto baština hrvatskog naroda. Brojni su Srbi i brojni su i Srbi rimokatolici književnici. Koja je nacija Hrvata prisvojila? Podsećam na ovu vašu kratku polemiku koju ste imali sa mnom. Znači, samim time i srpske retke knjige od Ivana Gundulića, Matije Bana, Cara, Ive Vojnovića postaju hrvatska kulturna baština. Sa druge strane, revizija istorije nije izvršena pa su moguće sporne istorijske hipoteze u ovom zakonu, koje su naročito izražene u članovima 6, 7. i 8. O tome sam prethodno dosta govorio. Ukoliko bi se prihvatili amandmani na Zakon o staroj i retkoj knjizi, mi iz SRS podržali bi ovaj predlog zakona koji bi bio garant brige države Srbije o svom prastarom kulturnom knjiškom nasleđu, koje nažalost danas prisvojeno od mnogih nacija usled negativnog jugoslovenskog političkog, ideološkog i verskog konteksta u kome je živeo srpski narod. Sada bih nešto rekao o Zakonu o bibliotekama. U Kraljevini Srbiji, Kraljevini Jugoslaviji, bibliotečka delatnost uopšte nije bila zakonski uređena. Donošena su podzakonska akta, naredbe, pravilnici i pravila bez postojanja osnovnog bibliotečkog zakona. U Kraljevini Jugoslaviji, na primer, pominju se pravilo polaganja državnog ispita za činovnike u bibliotekama na nivou Kraljevine Jugoslavije. Tu se pominje samo najvažnije biblioteke, Narodna biblioteka u Beogradu, Sveučilišna biblioteka u Zagrebu i Univerzitetska biblioteka u Beogradu. Nažalost, kako sam i ranije rekao u ovom Predlogu zakona Univerzitetska biblioteka u Beogradu se uopšte ne pominje, iako bi po svom značaju morala stajati u ravni sa Narodnom bibliotekom i Bibliotekom Matice Srpske u Novom Sadu. U socijalističkoj Jugoslaviji nije dugo donesen zakon o bibliotekama. U FNRJ prvi zakon o bibliotekama u socijalističkoj Jugoslaviji donesen je tek 10. novembra 1960. godine, a danas još uvek se nalazi Zakon o bibliotečkoj delatnosti 1994. godine. Svestan sam činjenice da srpsko bibliotekarstvo mora pratiti tehnološke, informativne inovacije, odnosno biti usklađeno sa evropskim bibliotečkim sistemom. Ono i do sad, koliko mi je poznato, bilo je usklađeno sa osnovnim informacionim evropskim bibliotečkim sistemima, bibliotečkim standardima, zbog bolje komunikacije, odnosno jednostavno rečeno zbog bržeg pronalaženja odgovarajućeg bibliotečkog materijala za korisnike. U obrazloženju zakonskog Predloga o bibliotečko informativnoj delatnosti, ističe se da će se donošenjem ovogzakona poboljšati i unaprediti postojeći normativni okvir bibliotečke delatnosti i omogućiti razvoj bibliotečke informacione delatnosti, napredak biblioteka u stručnom smislu, kao i zaštite sigurnosti biblioteka u institucionalnom smislu. S razlogom se ističe da je neposredan povod za donošenje ovog novog zakona težnja da se postojeća normativna rešenja o bibliotečko informacionoj delatnosti usaglase sa međunarodnim, odnosno evropskim standardima, a posebno sa ovim informativnim okruženjem i primenom novih tehnologija i revitalizacija u bibliotečkoj delatnosti. Mi iz SRS sa našim amandmanima naročito onim vezanim za nacionalnu i državotvornu ulogu biblioteka nastojimo da pored modernizacijskih procesa u bibliotekarstvu da očuvamo i tradicionalnu ulogu biblioteka. Mi smo svojim amandmanima predložili promenu naziva Predloga zakona u zakon o bibliotekama (knjižicama). Stari srpski jezički naziv "knjižica" ističemo svrhu afirmacije starog srpskog govora, odnosno starog srpskoj rečnika od navali raznih tuđica. Ako je već obnovljena srpska državnost, srpsko državno znamenje, neophodno je obnavljati i jezik i oslobađanje od stranih reči i uvoditi istorijske srpske termine koje su nam preostalekoje su nam preotele nove nacije iz bivše Jugoslavije. Reči "informativna delatnost" u nazivu ovog zakona su u potpunosti suvišne. Po samoj svojoj suštini u instituciji biblioteke pohranjen obilje naučnih i kulturnih informacija i reči "informativna delatnost" po meni ne treba posebno isticati. U ovom zakonu, kao i u Zakonu o retkoj knjizi, izbirisana je AP Kosovo i Metohija i njena Pokrajinska Narodna i Univerzitetska biblioteka Kosova i Metohije, opet u vezi sa tim, mi iz SRS podneli smo amandmane koji bi, ako se usvoje, ispravili taj nedostatak, jer se postojećom jezičkom formulacijom i formom zakona brišu AP Kosovo i Metohija iz kulturnog prostora RS. Amandmanom na član 5. istakli smo nacionalnu i državnu komponentu koja nedostaje u ovom zakonu. Amandmanom na član 28. ubacili smo u zakon Univerzitetsku biblioteku u Beogradu, a o tome je već kolega Moma Marković govorio da se ona uopšte ne pominje u ovom zakonu. Potom smo podneli amandman na naslov poglavlja 8. sa predlogom da se posle reči "Matice Srpske" dopuni naslov rečima " i Narodna iUniverzitetska biblioteka Kosova i Metohije". Dalje, posle člana 35. amandmanom smo ubacili novi član 35a pod naslovom "Narodne i Univerzitetske biblioteke Kosova i Metohije " u skladu sa prethodnim članovima koji govore o zadacima Narodne biblioteke u Beogradu i zadacima Biblioteke Matice Srpske u Novom Sadu. S druge strane, pozdravljam odluku da se Predlog zakona u obaveznom primerku publikacije stavi na dnevni red zbog poštovanja odredbi Zakona o kulturnim dobrima. U praksi se ta odredba često kršila zbog nedostavljanja obaveznog primerka nadležnim bibliotekama, odnosno Narodnoj biblioteci i Biblioteci Matice Srpske. Amandmanima SRS protegnuli smo obavezu dostavljanja obaveznog primerka Narodnoj i Univerzitetskoj biblioteci Kosova i Metohije i Biblioteci Matice Srpske. Narodna biblioteka Srbije Zakonom o obaveznom primerku, izgubila je poziciju centralne biblioteke RS koju ima po Zakonu o kulturnim dobrima RS, koji je sad u pravnoj koliziji sa ovim predlogom zakona. Sad Biblioteka Matice Srpske samostalno odlučuje o obaveznom primerku. Da li ovo vodi u autonomizam i u oblasti bibliotekarstva? Možda će sa vremenom Biblioteka Matice Srpske prerasti u biblioteku Vojvodine. Podneli smo još amandmana upravo vezano za Univerzitetsku biblioteku. To bi bilo otprilike to. Kad sam već pomenuo Zakon o kulturnim dobrima, vaš prethodnik, ministar Nebojša Bradić obećao je da će Vlada pripremiti predlog zakona o arhivima, a vi ste već odgovorili da je u pripremi taj vrlo važan zakon. Ja sam godinama radio arhivu, 11 godina. Prošao sam sve faze, pa bi bilo vrlo potrebno da se taj zakon što pre donese. Upravo me kolege arhivisti pitaju, kada ćete doneti taj vrlo važan zakon, da se konačno i ta oblast pravno odvoji, kako to zahtevaju propisi arhivske struke. Hvala. Zahvaljujem.
Gospodine ministre, imate reč. Izvolite.
Poštovani poslanici, verujte sa manom niste polemisali niti ja s vama, niti sam ikada čuo u ovoj sali da je neko sa manom polemisao. Dakle, krajnje korektno, ja sam samo dao dodatna obaveštenja jer smatram da snosim deo krivice i rekao sam da su i različiti resorni ministri u Vladi vrlo pomogli upravo da se stekne ovo sve što danas pričamo, da se steknu uslovi da hitno pre letnje pauze, sada kada postoji mogućnost, svi zajedno usvojimo čitav niz zakona koji je neophodan. U okviru toga bilo je nekoliko podataka pa sam ja samo obavestio o Beogradskoj deklaraciji zašto je to prvi korak i veliki uspeh. Ja shvatam iz svega što vi govorite da vi upravo to podržavate, da se konačno stvore uslovi. Ajde da ne govorimo o prošlosti nije u ovom slučaju mesto da se stvore uslovi da bude dostupna sva građa, sva materijalna dobra, a na nama je kad govorimo o nadležnim ministrima kulture i to nije, dakle moguće da sam se ja neprecizno izrazio kad sam vam rekao to nije samo eks Jugoslavija. Ja sam zato i rekao od Italije do Moldavije su potpisnici. Od Slovenije do Turske. Dakle, jasno je da je reč o mnogo širem kulturnom nasleđu, a ne eks Jugoslaviji. Ali taj podatak služi zato što sam svestan da je zbog hitnosti postupka možda nije bilo moguće od strane nobronamernih, a shvatio sam da su svi danas u diskusiji to. Moguće je da se previde neki podaci. I evo već drugi put, ja znam da vi to ne biste radili, pretpostavljam u stvari, mada sam se naučio u ovoj sali da se čitav niz podataka iznosi zbog birača. Ja moram da se ne bi dogodilo, i gospodin Marković je to pomenuo. Molim vas bibliotečko-informacioni sistem Republike Srbije čine član 9. Narodna biblioteka Srbije, biblioteka Matice srpske, Narodna i Univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" na Kosovu i Metohiji, Univerzitetska biblioteka "Svetozar Marković" u Beogradu, mreža javnih biblioteka u Republici Srbiji, mreža svih drugih tipova biblioteka i informacionih centara u Republici Srbiji, školske, visokošlske, univerzitetske biblioteke, biblioteke naučno-istraživačkih instituta i ustanova i specijalne biblioteke. Dakle, naprosto je, pretpostavljam, to nije lapsus, već previd u čitanju, zbog brzine, jer ste se žurno pripremali za sednicu i niste obratili pažnju na član 9, sve su, osnovno, zbog čega insistiramo, i sada govorim o ljudima iz bibliotekarstva, da bismo mogli sve da umrežimo, a sada vas podsećam, šta mislite zašto sam išao na Hilandar, ne da bih samo proverio kako se gradi, već da vidim do kog stepena je stigla digitalizacija i tamošnje građe. Biće moguće umrežiti dodatno, jer Matica srpska je stvorila uslove, Narodna biblioteka Srbije je stvorila uslove, stvaraju se uslovi i u nekim od ovih, tu treba dodati Biblioteku SANU i mislim da će to amandmanom neko da uradi. Ispuštena je, ali se kod ovih poslednjih delova podrazumeva. Dakle, cilj je upravo to da niko ne ostane izvan sistema, zato što bi bili dostupni korisnicima. Ništa ne brinite, ovo je samo obaveštenje, sve što je amandmanima, tretira materiju koja je propuštena i naravno da ćemo sesti zajedno i moja je samo molba predsednici Skupštine ili predsednici odbora, ko o tome vodi računa, ako je sednica odbora, a mislim da ste me vi obavestili da amandmani neće biti pre ponedeljka, ali ako bi bila sednica odbora u petak, mogli bismo pravovremeno svi, ja na žalost nisam tu, iz istog razloga, moram da otputujem sutra u Rim, tako ja shvatam odbranu, ne mislim da neko nešto može da prisvoji, ako vi to stvarno čuvate na adekvatan način. Idem sutra da otvorim izložbu fresaka u Vatikanu, naših fresaka. Mislim da se tako zastupa kultura, ne političkim pamfletima. Pretpostavljam da, najveći deo od vas to podržava. Jošjednom podsećam, sve ove ustanove su ovde, sve ove biblioteke, a pri tome, dodatno ćemo kao što ste i zamolili i skrenuli pažnju koliko je to važno, dodatno ćemo zakon o arhivu, završava se i nadam se da ćete svi pomoći da bude donet u septembru, omogućiti umrežavanje celokupne građe koja je bitna, zato da onda stvarno znamo šta i kako možemo da štitimo. To je obaveza svih nas, još jednom kažem, obaveza je da štitimo i naše i tuđe. Hvala.
Reč ima gospodin Momir Marković, dva minuta.
Gospodine ministre, šteta što nisam saznao da idete u Vatikan, mogao sam vam dati knjige, recimo "Udruženi zločinački projekat veštačke hrvatske nacije", pa da imate nekakva predznanja, ja verujem da vi imate predznanja, ali da upotpunite …
Ne možete tako govoriti, nemate reč. Poštovani narodni poslanici, pošto se niko ko nije iskoristio pravo iz člana 96. ne javlja za reč, a na listama prijavljenih poslanika nema više nikoga, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti, Predlogu zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi i Predlogu zakona o obaveznom primerku publikacije. Zahvaljujem na učešću u radu. Mi ćemo očigledno tek u ponedeljak razgovarati o amandmanima. Zahvaljujem ministru i njegovim saradnicima. Nastavljamo sa radom sutra u 10,00 časova. Hvala vam.