Poštovani predsedniče, poštovana gospodo narodni poslanici, želim da u ime grupe poslanika predlagača iznesem razloge za donošenje zakona o privrednim komorama u Srbiji. Privredne komore su jedna od osnovnih tržišnih institucija u razvijenim zemljama sveta. To su interesne organizacije privrede i kao takve su u većini razvijenih zemalja sveta partner vlade i sindikata. Demokratske promene koje su se desile u našoj zemlji dovele su do toga da treba izvršiti transformaciju komorskog sistema u Srbiji. U svakom slučaju, vi znate da su u prethodnom periodu većina preduzeća bila društvena preduzeća, a samim tim i da je Vlada uticala na izbor direktora u tim društvenim preduzećima, koji su kao takvi bili članovi privrednih komora, tj. privredna komora u nekom prethodnom periodu je često bila produžena ruka sistema. Smatramo da u demokratskim promenama i u okviru zakona koje smo do sada doneli, Zakona o privatizaciji, privredne komore u budućnosti tek treba da dobiju na pravom značaju. Pre svega, želim da vas podsetim da je prva privredna komora osnovana u Parizu, u Marseju, 1599. godine, da je Austrougarska monarhija svoje prve privredne komore osnovala 1850. godine, da je Srbija ukazom kneza Aleksandra Karađorđevića osnovala prvu privrednu komoru, i evo ovde imamo ustrojstvo (drži dokument u rukama) Trgovačkog odbora u Beogradu od 1857. godine, koji se može smatrati i prvom privrednom komorom osnovanom u Srbiji. Sadašnja organizacija komorskog sistema je osnovana po zakonu iz 1979. godine, a koja se može smatrati zastarelim sistemom, u onom periodu kada je postojao Zakon o udruženom radu. Donošenjem novog ustava, Privredna komora Jugoslavije osnovana je zakonom iz 1992. godine, a Privredna komora Crne Gore osnovana je 1998. godine. Jugoslavija je član Evropske asocijacije privrednih komora, koja ima 14.000.000 članova. Poštovana gospodo narodni poslanici, prethodni Predlog zakona Odbora za industriju, koji je podržalo 108 narodnih poslanika, povučen je zbog produženja javne rasprave, odnosno zbog letnjeg perioda, kada je javna rasprava o privrednim komorama u svim privrednim subjektima bila produžena. Sadašnji zakon o privrednim komorama je Predlog zakonagrupe od osam narodnih poslanika, ali može se reći sa malim promenama koje su usaglašene sa Ustavom. Privredne komore u Srbiji treba organizovati po ugledu na privredne komore Evropske unije. Predlagači su želeli da ovo opredeljenje dosledno sprovedu u Predlog ovog zakona. Ustavni osnov za donošenje zakona o privrednim komorama postoji u članu 72. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije. Proučavajući strana iskustva, opredelili smo se za evrokontinentalni model komora, koji postoji u Saveznoj Republici Nemačkoj, Francuskoj i drugim zemljama Evropske unije. U svim bivšim jugoslovenskim republikama organizovane su komore po ugledu na zemlje Evropske unije, a ovo se posebno odnosi na privredne komore Slovenije i Hrvatske. Ovim zakonom komore se osnivaju kao javno- pravne institucije. Privrednim komorama poverava se vršenje određenih javnih ovlašćenja utvrđenih zakonom. Tačno je da je u prethodnom periodu veliki broj ovih ovlašćenja ukinut i prenet na razne institucije i ministarstva, a smatramo da će u budućnosti zakonom mnogo toga biti vraćeno privrednim komorama. Privredne komore su nevladine, nestranačke, samostalne i nezavisne interesne organizacije privrednih subjekata koje posluju na neprofitabilnoj osnovi. Privredne komore su jedinstvene asocijacije svih privrednih subjekata. Članstvo u privrednim komorama je na osnovu upisa u sudski registar. Svi privredni subjekti koji obavljaju privrednu delatnost organizuju se u privredne komore kao pravna lica. Znači, sva preduzeća, udruženja zanatlija, sve zanatske radnje i fizička lica su kolektivni članovi privredne komore, preko udruženja zanatlija. Uz zadružne saveze individualni poljoprivredni proizvođači su kolektivni članovi privredne komore,i sva udruženja, određena, koja se formiraju na ovim prostorima, mogu biti kolektivni članovi privredne komore i komorskih sistema u Srbiji. Postoje tri nivoa organizovanja privrednih subjekata u Republici Srbiji -Privredna komora Srbije, pokrajinske privredne komore, Privredna komora Beograda i regionalne privredne komore. Privredna komora Srbije zauzima jednu krovnu organizaciju ovog komorskog sistema u Srbiji. U okviru jedinstvenog sistema privrednih komora Srbije izvršiće se podela rada i nadležnosti. Finansiranje privredne komore vrši se iz članarine i naknade za izvršene usluge. Odluku o načinu finansiranja donose organi komore. Čija je komora? Komora je privrednika i komorom upravljaju vlasnici preduzeća i privrednici. Komora ima skupštinu, upravni odbor, predsednika i granske odbore. U ovakvom načinu upravljanja, preko 800 članova, tj. privrednika i direktora preduzeća, upravljaju komorom i nisu na plaćenim funkcijama. Zakonom se ustanovljava sistem komora, članstvo u komori i delatnost komore, kao i način međusobne saradnje. Statutom komore i posebnim aktom o međusobnoj saradnji urediće se kako će članovi komore da upravljaju komorom, kako se biraju predstavnici organa komore i kako će se obavljati delatnost zbog koje se komore osnivaju. Delatnosti komore date su detaljno u članu 10. i 11. Predloga zakona, od kojih ću neke pomenuti: pružanje i organizovanje stručne pomoći svojim članovima, unapređenje i usavršavanje ekonomske saradnje sa inostranstvom, predstavljanje domaće privrede u zemlji i inostranstvu, pružanje pravovremenih i kvalitetnih informacija, pronalaženje potencijalnih partnera, pokretanje inicijative o antidampingu, organizovanje predavanja, seminara i kurseva, usklađivanje interesa članova komore. U privrednoj komori obrazuje se sud časti i stalni izbrani sud. Poštovane dame i gospodo, javna rasprava povodom zakona o komorama započeta je pre devet meseci, u svim regionalnim privrednim komorama, sa privrednicima. Imajući u vidu da je ovaj zakon dobio podršku Vlade Republike Srbije i privrednih komora, kao i njegovu usklađenost sa iskustvima u drugim državama, u ime predlagača predlažem da glasate za usvajanje ovog zakona. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li je neko izdvojio mišljenje na sednicama odbora? (Ne.) Da li predsednici poslaničkih grupa žele reč? (Da.)
Uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, poslanička grupa SPS podržava zakon o komorama i glasaće za ovaj zakon. Zašto podržavamo zakon? Iz jednog prostog razloga, jer je zakon dobar. Ova činjenica u potpunosti opovrgava jučerašnje mitingaške teze gospodina Čede Jovanovića, da on zna da opozicija uvek iz političkih razloga glasa protiv zakona. Poslanici SPS ne glasaju po tim kriterijumima. Poslanici SPS za zakone glasaju prema tome da li su dobri ili loši, prema tome da li štite ili ugrožavaju interese građana. Na našu žalost i na žalost građana Srbije, ne našom krivicom, u proteklih godinu dana Vlada Srbije je pred Skupštinu slala uglavnom katastrofalne zakone, zakone koji u najvećoj meri ugrožavaju interese građana, a skoro svi su protivustavni. Setimo se samo Zakona o taksama na stare automobile i mobilne telefone, paketa poreskih zakona, Zakona o porezima na imovinu, paketa socijalnih zakona, Zakona o privatizaciji i zakona koji će sutra doći na dnevni red - zakona o radu. Svi ti zakoni su, građani su to već videli, striktno na štetu građana Srbije. Zašto su oni najštetniji? Ono što je njihov zajednički imenitelj, pokušavali smo da ga sagledamo svih ovih dana, to je što je iz njih izvučena duša. Nigde nema u njima čoveka, svuda je na prestolu kapital, a radnik je u blatu. Rekao sam da ćemo glasati za ovaj zakon, jer je dobar zakon. Oni koji prate televiziju verovatno će da se užasnu. Ljudi neće da veruju da je Vlada pred ovu skupštinu dala dobar zakon. Međutim, moram da ih razočaram. Ovaj zakon je baš zato dobar, što ga nije predložila Vlada Srbije, već ga je predložila grupa poslanika, a potpisali su ga poslanici iz šest poslaničkih grupa. Praksa u ovoj skupštini pokazuje, a to su građani i videli, da su uglavnom uvek bolji zakoni koje predlažu poslanici ili poslaničke grupe, od vladinih zakona. Mislim da Vlada mora da se zabrine nad ovom činjenicom i da ta činjenica postepeno diskvalifikuje Vladu Srbije. Setimo se samo zakona o malim i srednjim preduzećima, zakona o zaštiti maloletnika, Zakona o sudovima, koji su socijalisti podržali, a predložila ga je poslanička grupa DSS. Mi smo ga podržali jer je bio mnogo bolji od zakona koji je predložila Vlada Srbije. Zašto je dobar ovaj zakon? On je dobar iz nekoliko suštinskih razloga, jer na vrlo sveobuhvatan i kompleksan način reguliše udruživanje privrednika u njihovu asocijaciju - privrednu komoru. Dobar je i zbog toga što vrlo precizno definiše poslove komore i njene zadatke. Dobar je iz razloga što je prošao široku javnu raspravu, za razliku od mnogih zakona, i naišao na opštu podršku u svim privrednim komorama u Srbiji. Dobar je i iz razloga što na aktuelan i savremen način uspeva da se uklopi u međunarodnu zakonsku regulativu u ovoj oblasti. Namerno sam rekao "na aktuelan i savremen način", jer Vlada često govori da su njeni zakoni evropski. Nemam sumnje da su evropski. Međutim, mislim da ovaj zakon koji sledi iza ovog - zakon o radu - jeste evropski, ali je ministar koji je otišao da prepiše zakon verovatnoušao u pogrešnu arhivu, pa je prepisao zakon iz 1930. godine. To će građani da vide. Zakon o radu podseća na zakon iz 1930. godine, jer je u njemu samo kapital na vrhu, radnika nema nigde. Znači, taj zakon je sigurno evropski. Postoji jedna činjenica da nikad nema dovoljno dobrih zakona i toliko dobrih zakona da ne mogu da se izbruse kroz javnu raspravu. Mi ćemo pokušati u raspravi da sa par amandmana ono što još smatramo da nije dobro popravimo. Međutim, ovde se javlja jedan mali problem. Imaćemo posle usvajanja ovog zakona dobar zakon o privrednim komorama, ali fali jedna sitnica, dame i gospodo, nećemo imati privredu, jer ova vlada je svojim činjenjem ili nečinjenjem, uspela da razori privredni sistem ove zemlje. Mislim da ni na nagradnom kvizu za veoma visoku nagradu ne bi mogao niko da odgovori na pitanje, (apozivam kolege poslanike da izađu i odgovore): Koja velika fabrika u Srbiji unazad godinu dana radi? To može da bude nagradno pitanje. Da li radi "Zastava"? Da li radi "Zorka"? Da li radi Fabrika vagona? Da li radi "Magnohrom"? Da li radi "Viskoza"? Da li radi Elektronska industrija? Znači, veliki sistemi su zaustavljeni sa jasnom namerom da se rasprodaju. Prema tome, nećemo imati dovoljno udruženika za privrednu komoru. Male fabrike, mali sistemi se zatvaraju zbog neadekvatnih poreskih zakona - prema tome, imaćemo zakon o komorama, ali nećemo imati privredu. Bez obzira na to, zalažem se da se ovaj zakon usvoji, jer ova vlada (koja je dovela do ovakvog stanja u privredi) verovatno neće dugo, doći će neka druga vlada koja će da napravi bolji privredni ambijent, pa će nam onda dobar zakon o privrednim komorama biti svakako potreban. Zato vas pozivam da glasamo za ovaj zakon o privrednim komorama.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević.
Poštovani gospodine predsedniče, drage koleginice i kolege poslanici, poslanička grupa Pokreta za demokrasku Srbiju učestvovala je u kreiranju ovog zakona i, kako reče kolega Jovanović, u njegovom brušenju da dođe u ovom obliku pred nas poslanike i pred skupštinske odbore. Ali, nikako ne mogu da se otmem utisku, kad god predstavnik SPS izađe na ovu govornicu automatski mi da šlagvort da im vratimo lopticu u njihovo dvorište. Predstavnik SPS gospodin Jovanović reče ovde da je demokratska vlada, osnovana od Demokratske opozicije Srbije koja je dobila apsolutno poverenje građana ove zemlje, uništila privredni i ekonomski sistem u zadnjih godinu dana. Kako ima morala da izađe za ovu govornicu, (inače, veoma ga cenim kao čoveka), pa da kaže da smo mi uništili privredu Srbije i Jugoslavije da nas pita koje veliko preduzeće u ovom momentu ili zadnjih godinu dana radi a zaboravlja i previđa, (a zbog toga bi trebalo kada izađe za ovu govornicu da ćuti), da su oni unazad 10 godina razorili, uništili i opljačkali privredni i ekonomski sistem ove zemlje. Sada da se vratimo na predloženi zakon. Tako, potpuno je normalno da jedan ovakav predlog zakona dođe pred ovu skupštinu - jer je bilo krajnje vreme, posle godinu dana, da dođe jedan mnogo savremeniji zakonski predlog od prethodnog zakona, na osnovu koga je dosadašnja Privredna komora Srbije radila. Jer, konačno je vreme da Privredna komora Srbije postane prava asocijacija privrednika, koja će ne samo okupljati, nego i zastupati privrednike i učiniti sve da privrednici postanu partner Vlade u kreiranju i sprovođenju ekonomske politike zemlje - a ne ono što je bila do sada, najobičniji transmiter politike koju usvaja Vlada, a koja je u većini slučajeva bila upravo pogubna za privredni i ekonomski razvoj. Iz tih razloga, svi poslanici svih poslaničkih grupa trebalo bi ovakav koncept novog zakona o privrednoj komori Srbije da podrže. Jer, nadamo se da će to biti jedan novi ekonomski početak, jedna nova uloga privrede i privrednika Srbije, koja će zajedno i u saradnji sa Vladom, zaista učiniti sve da se ostvare sve one reformske namere demokratske Vlade Srbije - koja treba u narednim godinama, od jednog oronulog, propalog, opljačkanog privrednog i ekonomskog sistema da stvori uslove za novi početak, za novi napredak. Istina, imali smo prilike da zadnjih nekoliko dana čujemo najbolje vesti koje su građani Srbije mogli da čuju, da je upravo ova vlada uspela sa svetom da dogovori i takve ekonomske mere pomoći našoj privredi i našoj ekonomiji, da mnogo lakše dođemo do onih ciljeva koji su i programirani, uslovno rečeno, ugovorom sa narodom, ili obećanjima Demokratske opozicije Srbije koje smo dali uoči izbora građanima Srbije i građanima Jugoslavije. Iz tih razloga ovaj zakon treba podržati i nadam se da će ovo biti jedan od retkih zakona koji će biti usvojen ogromnom većinom glasova poslanika Narodne skupštine Republike Srbije. I još jednom gospodine Jovanoviću, zaista je šteta što ste jedan dobar uvod, koji ste dali kao podršku ovom zakonu upropastili ocenama da je ova vlada upropastila ekonomiju i privredni sistem Srbije. Nadam da ćete za ovu govornicu ponovo izaći i izviniti se nama, reći - oprostite, zaboravio sam da smo mi to uradili.
Replika, gospodin Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, izuzetno cenim gospodina Kovačevića, ali ponajmanje sam očekivao da na temu na koju sam govorio replicira on. Očekivao sam da izađe ministar za privredu i privatizaciju, pa da na ono što sam govorio odgovori argumentima, da lepo pred građanima Srbije iznese jedan papir i kaže: u prošloj godini proizvedeno je 24 hiljade automobila u "Zastavi", u ovoj godini, kada nema sankcija, napravljeno je dve hiljade; prošle godine proizvedeno je 10 hiljada traktora u IMT-u a po programu Vlade Srbije u ovoj godini napravljeno je 650 kada nema sankcija; da izađe i kaže koliko je proizvela "Zorka" iz Šapca u ovoj godini, a koliko u prošloj. Znači, da razgovaramo argumentima. Juče je ministar rekao, opovrgavajući neke teze, da je pad industrijske proizvodenje u ovoj godini 10%. Rekao je veliku stvar - nije 10% nego 2%. Veliki je to uspeh za Vladu Srbije da u godini kada su nas okružili prijatelji, kada nema sankcija, kada sve ide kao med i mleko, u odnosu na prošlu godinu imamo niži pad proizvodnje za samo 10%. Koliko su fabrike radile prošle godine, a koliko rade ove godine, pogotovo veliki sistemito najbolje znaju radnici Srbije, to najbolje zna onih 15 hiljada radnika iz "Zastave" na ulici, to najbolje znaju radnici iz svih velikih srpskih fabrika. Prema tome, dame i gospodo, možemo da polemišemo, ali brojkama i činjenicama, podacima koje daje statistički zavod. Ne u političke ili politikantske svrhe da izmišljamo priče. Nema izmišljenih priča. Pozvaosam svakog poslanika da izađe i kaže kojim kapacitetom i kojim fizičkim obimom su u ovoj godini radilo velike fabrike, a kojim u prošloj, pre bombardovanja, ili u nekoj koja bi trebala da bude reper ovoj godini; a to je neka 1989. ili 1990. godina, jer nema sankcija, znači nema nekih problema druge vrste.
Ima reč gospodin Ivković.
Dame i gospodo poslanici, da ne bi bilo dileme, gospodin Jovanović je imao ličnu repliku i ja imam repliku kao predsednik poslaničke grupe. A inače, gospodin Jovanović je ovlašćen da zastupa po ovoj tački dnevnog reda poslaničku grupu SPS-a do povratka predsednika poslaničke grupe. Da se razumemo, sve je apsolutno po zakonu i čisto. Sigurno je treba imati morala, da se govori za ovom govornicom ali treba imati i porodičnog i ličnog vaspitanja. Govoriti za ovom govornicom o poslednjih 10 godina ima pravo svako, i mi najčešće čujemo tu priču kada se nema argumentacija za one argumentekoje mi iznosimo i kada se ide u pokušaj da se blati nešto paušalno i palijativno. Poslednjih 10 godina sigurno SPS, koja je bila na vlasti, nosi veliku odgovornost, jer je bila na vlasti, ali je licemerno govoriti o prethodnih 10 godina, a ne govoriti o svemu onome što je činjeno, od izmišljenih Markala, do izmišljenog Račka, ovom narodu i na ovom prostoru. Sigurno je da mi nosimo najveću odgovornost. A šta je radila opozicija u prethodnih 10 godina, ko je zveckao zvončićima, ko je pitao šta su ciljevi rata, ko je tražio da se ne plaćaju finansijske i poreske dažbine, ko je tražio da se ne plaćaju komunalne usluge, ko je hteo anarhiju u državi koja je branila nacionalno dostojanstvo i svoj narod? Treba dobro da razmislite o moralu, o ličnom vaspitanju, pogotovu ako ste bili lično vrlo uspešni u tih 10 godina sa svojim privatnim preduzećima.
Ima reč gospodin Živica Predojev.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavniče Vlade, pokušaću da vratim diskusiju tamo gde joj je mesto, odnosno da je vratim na zakon o privrednim komorama. Ali pre toga, pošto je ovde gospodin Ivković malopre rekao da je potrebno govoriti o argumentima, moram baš vezano za ovaj zakon da vas podsetim da do ovog momenta u Srbiji privredne komore funkcionišu, ako funkcionišu, prema zakonu iz 1979. godine. Meni je zaista potrebno objašnjenje, pokušaću da budem veoma uljudan i da pitam - ko je to iz opozicije, zabranio prethodnoj vlasti da donese zakon koji će urediti jednu tako važnu oblast za sređivanje privrednog ambijenta, ko je sprečavao da se od 1979. godine do danas ne donese neki zakon, neki propis, nešto što će kazati - hajde ljudi, ova privredna komora treba da radi, treba da funkcioniše i treba da zastupa privredu pred Vladom Srbije. Hoću vam reći zašto to niste doneli - niste doneli ne zbog opozicije i zbog delovanja opozicije, nego zato što vam nije trebalo. Ovog momenta, zapravo, ovoj državi i ovoj privredi, koja ima jako velikih problema, treba između ostalog i zakon o privrednim komorama, za koji su svi prethodni govornici rekli da je dobar, a ja ću vam objasniti i zašto je dobar - zato što su ga pravili ljudi koji nisu opterećeni sujetom, koji su dali jedan predlog, a taj predlog je imao jako mnogo primedbi. Mi smo kompletan predlog povukli, neopterećeni time da je naša reč najbolja, najpametnija. Konsultovali smo sve one koji su zainteresovani da se napravi dobar zakon i sada je pred vama jedan zakon koji zaista ima sve šanse da bude verovatno najbolji zakonusvojen do sada u ovoj skupštini. A inače, pošto sam sada u dvostrukoj ulozi, praktično predstavljam i poslaničku grupu Sandžačke demokratske partije i Reformista Vojvodine, a isto tako sam zajedno sa gospodinom Jovanovićem - koji je iskoristio priču o ovom zakonu, o dobrom zakonu, da napadne rad Vlade Srbije, što apsolutno nije bilo primereno, jer je privredna komora organizacije privrede, a Vlada Srbije je Vlada Srbije, i o tome možemo uvek da razgovaramo - i predlagač ovog zakona. I zato kažem - poslanička grupa koju ovoga momenta predstavljam glasaće za ovaj zakon zato što je dobar i zato što je potreban privredi ove zemlje. Hvala.
Ima reč gospodin Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je zakon koji bih mogao da očekujem pre neku godinu, prilagođen jednom sistemu za koji, sada sam već sasvim ubeđen, i vi mislite da je veoma dobar i da u takvom jednom sistemu ništa ne treba ni menjati. Tehnički je ovo dobar zakon, i kada ga hvalite, hvalite mu tehniku, ali osnovna primedba je da komore nisu prestale da budu produžena ruka sistema. Ja ću vam to lako dokazati. Ako se pojavila konkurencija u Republici Srbiji, kako to da nema konkurencije u organizovanju privrede, šta se promenilo? Ovde čujem različite priče o tome kada smo imali poslednji zakon o privrednim komorama. Neko pominje 1979, a ja mislim da je predlagač u obrazloženju pomenuo i 1993. godinu. Molim vas, pročitajte svoje obrazloženje. Iako prelazne i završne odredbe kažu - ne pominju taj zakon iz 1993. godine, u obrazloženju na drugoj strani kažuda su pokrajinske komore radile do stupanja na snagu novog republičkog Zakona o privrednim komorama ("Službeni glasnik RS", br. 20/93). To je odluka po kojoj su one nastavile da rade mimo Ustava. Šta to znači, u čemu je sada razlika između komore do danas i komore od sutra, je li bilo drugačije organizovanje komora? Jesmo li i dalje imali komoru za Republiku Srbiju, jesmo li imali pokrajinske komore, jesmo li imaliregionalne komore, šta se tu promenilo? Jesu li komore nevladine organizacije, kao što je rekao predlagač - nisu, izdaju javne isprave. Njihove isprave imaju karakter javnih isprava. Navedite mi jednu nevladinu organizaciju koja izdaje javne isprave. Imaju javna ovlašćenja preneta od strane Vlade. Da li je članstvo u komorama obavezno - jeste, iako predlagač to nigde ne navodi jasno, ali je to makar po dva osnova iz samog Predloga zakona jasno. Najpre u članu 9. stav 1. predlagač kaže: "Članovi Privredne komore Srbije su svi subjekti iz člana 8. ovog zakona, koji imaju sedište, odnosno obavljaju delatnost na teritoriji Republike Srbije". A član 8, posebno stav 1, kažeda su članovi komore preduzeća i drugi oblici organizovanja, da su preko opštih udruženja i preduzetnici, i zemljoradnici, odnosno zemljoradničke zadruge, i drugi oblici organizovanja. Dakle, svi oni koji se bave privrednom aktivnošću u Srbiji su članovi komore. Drugi osnov je član 11. stav 1. alineja 1, koja kaže da komora vrši određena javna ovlašćenja koja su joj poverena zakonom. Alineja 6. kaže - komora izdaje odgovarajuće potvrde o bonitetu svojih članova. Ako se jedan privredni subjekt pojavi sa zahtevom za učešćem u bilo kom poslu, on bez potvrde o bonitetu u tom poslu neće moći da učestvuje, a potvrdu o bonitetu neće dobiti ako nije član komore. Članstvo u komori je obavezno. Vidim da nova vlast obilazi kao mače oko džigerice, nekada se govorilo "kao kiša oko Kragujevca", ali mi sada imamo i više kiše nego što nam treba. Sve se vrtite oko preduzeća, oko proizvodnje, oko privrede, a nikako u srž. A zašto nemamo stotine privrednih komora u Srbiji, zašto se ne udružuju u komore oni kojima to odgovara, oni koji imaju neki zajednički interes. Zašto ne organizuju komoru koja će da obavi određeni posao, da izveze neku robu, da uveze neku robu? Ako politika nema više uticaja na komore, kako sada izgleda rukovodstvo Privredne komore Jugoslavije ili Srbije? Jesu li rukovodioci iz SPS-a i JUL-a ili su iz DOS-a? Da li je smena izvršena ili nije? Ako je izvršena, što je vršena? Zato što su došli sposobni? Onda se postavlja pitanje kako da ti sposobni baš budu privatnici? Kako da ih uopšte ne interesuje šta biva sa velikim društvenim preduzećima? To je ono - da komšiji crkne krava. Što više velikih društvenih preduzeća propadne imaće više jeftine radne snage na tržištu, imaće država veće probleme. Mali privatnici, kao svojevremeno nove banke bez opterećenja stare devizne štednje, rastu i razvijaju se; još vode i privredne komore. Ja ne bih tek tako olako govorio ovde o članovima komore koji predstavljaju velika društvena preduzeća. Lepo je razgovarati sa privatnicima, sa malim i srednjim preduzećima, ali od njih ne živi država. Država živi od desetina, od stotina hiljada radnika. Država će propasti ako za desetine ili stotine hiljada radnika nema posla, ako im ne obezbedi posao. Kako će da im obezbedi posao, gde će ove privredne komore po članu 11. ili 10, nije važno, predstavljati svoje članove u inostranstvu, organizovati prezentaciju svojih članova na Zapadu. Hoćemo li da budemo iskreni, šta ćemo to da predstavimo Zapadu kao proizvod koji on hoće od nas da kupi, zato što je kvalitetno i zato što je jeftino? Ne bih se mnogo ni oko hrane hvalisao. Prvo, hrane ne proizvodimo ni za sebe, a drugo je to što našu hranu više ne prepoznaje kupac u Zapadnoj Evropi. On jede potpuno drugačiju i papriku, i paradajz, on ovo naše ne prepoznaje. Ovo što mi proizvodimo ne može da se proizvede u količini koja bi mogla da donese profit. Ako hoćete profit, paprika ne sme da miriše. Znači, trebalo bi da se predstavljamo na tržištima kojima ste vi okrenuli potpuno leđa: na istoku, u Rusiji, u Kini, u Indiji, u Južnoj Americi, u arapskom svetu. Pa, da li iko od vas više pominje te naše partnere, koji imaju da nam prodaju sve što nama treba i mogu da kupe sve što mi proizvodimo. Vi nam pričate o komorama kakve su u Nemačkoj i Francuskoj. Slažem se, tako možete i o bankama da nam pričate, tako i o politici, tako i o vojsci, sve je to lepo, ali to se izgrađivalo vekovima, bez nekih velikih padova. Čak i kada su imali ratove, posle toga su koristili situaciju da se još više razviju. Mi smo imali jedan odbrambeni rat, posle koga se mi ne razvijamo kako ste možda vi očekivali, a mi upozoravali građane Srbije da nas neće čekati med i mleko i ako kleknemo i ako puzimo pred njima. U čemu je razlika između socijalističkog shvatanja privrednih komora i ovog vašeg novog? U čemu? Koja je razlika? Svi moraju da budu članovi jedne komore, pa će sada izabrati za predsednika komore nekoga ko pripada opoziciji. Pričate mi priče. Baš bih voleo to da vidim. Podneću ostavku na poslaničko mesto, ako predsednik komore bude iz opozicije. Zato što je to tako dobar posao da ga je radio i Vlajko Stojiljković. Taj nije umeo da pogreši kada bira dobar posao. Pošto je vreme na izmaku, kada pominjete ponašanje opozicije u poslednjih 10 godina, ne zaboravite u tih 10 godina SRS je 8 godina bila opoziciona stranka, 8 godina je pokazivala kako opoziciona stranka treba da deluje u ovoj našoj državi. Možda mi zbog toga nismo imali ni dobre izborne rezultate, ali to nama služi na ponos. Posebno upozoravam one koji su sada prvi put u opoziciji: kada vrednuju kada će da glasaju sa vlašću, neka glasaju kada su u pitanju nacionalni interesi, neka glasaju kada je u pitanju dobar predlog zakona. Neka ne glasaju uvek kada ih neko pozove telefonom, pritegne i upozori na nešto što su radili u ranijem vremenu. Nemojte da glasate za predloge koje predlaže vlast, onda kada vas sa ove govornice upozori da i o vama ima nekih papira. Idite kako vam nalaže program stranke, pa makar to vas lično koštalo.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo uvaženi poslanici, pre svega moram da kažem da ovaj zakon nije reformski, da nije zakon koji treba da obezbedi jedan ambijent za tržišno poslovanje i tržišnu privredu, nije liberalan, i ovo je zakon koji legalizuje postojeću komorsku mrežu u kojoj dominira, pre svega, teritorijalni princip, a ne granski princip. Ovaj zakon se poziva na princip Evropske unije, samo tamo i isključivo tamo gde mu odgovara, ali potpuno je suprotan principu kako je to regulisano u zemljama Evropske unije. U novom privrednom ambijentu, koji moramo da stvorimo kako bismo omogućili brži razvoj i brže reforme i bolje investicije, potreban nam je zakon koji će podržati tržišnu privredu, decentralizaciju i liberalizaciju. Podrška koju ovaj zakon, uz puno razumevanje argumenata, dobija od SPS samo nam daje za pravo.Kako su naši politički i ekonomski programi potpuno suprotni, kakosmo mi kao DSS potpuno okrenuti tržištu, liberalnom tržištu pre svega, i kako smo stranka desnog centra koja se zalaže pre svega za privatni kapital, gde privatni kapital treba da bude u centru i sedištu tržišnog zbivanja, razumemo da oni podržavaju ovaj zakon, zato što ovaj zakon nije takav i zato što ne podržava takve trendove i takve tokove. Pre svega, ovaj predlog zakona ispušta iz vida postojeća granska i strukovna udruženja preduzetnika Srbije. Tu su oni subjekti koji nemaju status pravnog lica, a to su udruženja pekara, zlatara, asocijacija proizvođača obuće i ostalo. Znači, oni koji nemaju status pravnog lica. Ima oko 270 hiljada tih privrednih subjekata. Ovaj zakon to ispušta iz vida. To je nešto što nije dobro. Izdavanje javnih isprava, formiranje baze podataka, kao i registracija članova centralizovani su potpuno. To je ono što nije dobro. Ovde se kaže da je sve koncentrisano u Privrednoj komori Srbije. Oni kažu da će ta ovlašćenja posle prenositi na regionalne privredne komore i dalje. Da li će ih preneti ili neće, ne znam, mi hoćemo da to bude regulisano zakonom. Hoćemo da zakonom bude decentralizovana i baza podataka i izdavanje isprava koje su u nadležnosti privrednih komora. U Italiji, recimo, regionalne privredne komore izdaju isprave i tako je i u ostalim zemljama. U jednom postupku decentralizacije države i demokratizacije države, ako već hoćemo da regionalizujemo i da decentralizujemo našu državu, moramo i privredne instrumente da decentralizujemo. Ovaj projekat zakona nam to ne nudi. Mi hoćemo decentralizovanu privrednu komoru, gde će regionalne privredne komore biti nosioci privrednih aktivnosti u regionima, zato što one najbolje poznaju privredu tih regiona. To je jedan koncept koji treba uspostaviti. Postojeći koncept je loš, pasivan i nije dovoljno fleksibilan, jednostavno ne omogućava da privredne komore imaju onu funkciju koju treba da imaju u svakom tržišno orijentisanom društvu. Ono što je posebno važno naglasiti je da, ukoliko ovim zakonom ostane regulisano, a nije regulisano ovakvo funkcionisanje, nije regulisana decentralizacija koja će zavisiti od volje upravnog odbora komore. Mi možemo da dobijemo upravni odbor komore koji će da bude moćna i izolovana birokratizovana institucija. To je ono što moramo da izbegnemo, moramo da izbegnemo institucije koje će postati država u državi i koje će imati koncentrisanu veliku moć u svojim rukama, a neće imati nikakvu odgovornost. Koja se odgovornost predviđa ovde za ono što se radi? Te odgovornosti jednostavnonema. Zato smatramo da ovaj predlog zakona, uzimajući i ovaj segment nije dobar. Ovaj predlog zakona neće biti u interesu cele privrede, već u interesu jedne grupe koja će imati moć u okviru upravnog odbora i u okviru privredne komore. Ovaj zakon ne može da doprinese reformama komorskog sistema. Polazni princip u organizovanju komorskog sistema u jednoj državi u tranziciji, koja hoće da obezbedi ambijent za tržišnu, liberalnu privredu, treba da bude taj da sistem organizujemo po ugledu na zemlje Evropske unije. Ali stvarno da bude na onim pravim principima Evropske unije, a ne da uzimamo delove koji nam odgovaraju, već ako uzimamo jedan koncept, dajte da uzmemo ceo koncept. To je koncept koji ide u pravcu izgradnje dinamične, fleksibilne i efikasne tržišne strukture, sa privrednim preduzetnikom kao centralnom figurom privrednog života. Komore moraju da zastupaju interese privrede u donošenju i sprovođenju zakona. Inače, one moraju da budu aktuelni faktor, kako u donošenju zakona, tako i u uredbi, kao i mera iz oblasti privrednog sistema i ekonomske politike.Znači, one moraju da budu aktivan činilac i učesnik u privrednom životu, sve ono što do sada te komore nisu bile i što ovaj zakon ne garantuje da će biti. Takođe, komore moraju da imaju pravo iprioritet inicijative u predlaganju mera i zakona od interesa za privredu i za članove komora. To je posao koji komore nisu radile i teško da će raditi. Komore moraju da budu jednako konsultovane kao i ostali privredni subjekti u postupku donošenja zakona koji regulišu oblast privrede. Komore moraju da vode registar svojih članova i da taj registarski informacioni sistem bude decentralizovan na regionalnom nivou. Moraju daimaju javna ovlašćenja, da budu partneri, ali zvanični partneri i u potpisivanju nekih kolektivnih ugovora, drugih obaveza i sporazuma iz svihovih oblasti od kojih zavisi privredni život u jednoj državi. Ovim zakonom jednostavno se sve te oblasti ne regulišu. Plašim se da ovaj zakon neće obezbediti mogućnost pravih reformi ove oblasti kakav je potreban Srbiji u ovom trenutku. Zato je naš predlog, predlog DSS-a, ukoliko se ovaj zakon ne puvuče ili doradi, jer mi imamo želju da se ovaj zakon doradi, da u Srbiji treba promeniti komorski sistem organizovanja jer je ovaj postojeći loš. Ovo je zakon koji bi samo legalizovao i utvrdio postojeći sistem, a to pokazuje i podrška socijalista ovom zakonu, štoznači da se ništa bitno ne menja u postojećem sistemu organizovanja. To nije dobro za Srbiju i neće omogućiti Srbiji ono što joj treba, a to je jedan tržišni napor, liberalan, koji će otvoriti vrata investicijama. Znači, ukoliko zadržimo postojeći sistem, upravni odbori, koji će imati jednu strukturu, koji će možda postati izolovani, nisu ti upravni odbori koji će garantovati privatnicima koji će hteti da investiraju u Srbiju da imaju učešća u kreiranju privrednog života. Zato smatramo da je potrebna regionalizacija kojom se krenulo, a imali smo juče Zakon o Agenciji za razvoj malih i srednjih preduzeća koji je imao tendenciju i ima tendenciju osnivanja regionalnih agencija. Mislim da ovim zakonom treba pre svega decentralizovati potpuna ovlašćenja privredne komore, ne samo unutar organizacije, već treba uvesti i granske privredne komore. O tome ćemo kasnije govoriti. Znači, i granski i teritorijalni princip treba ispoštovati, jer ne mogu u istoj komori da budu oni koji se bave industrijom, znači obućari, i oni koji se bave teškom industrijom, oni iz železare. Treba poštovati teritorijalni ili granski princip, treba svesti komore na pojedine oblasti i na taj način urediti ovu oblast. Kod drugog izlaganja malo ćemo se više pozabaviti samim načinom organizovanja teritorijalnog i granskog principa, ali ovo su neke generalne primedbe koje stoje i mislim da bi bilo potrebno u ovom pravcu doraditi ovaj zakon, naročito što je krajnje nejasna odredba obaveznosti članstva u privrednoj komori. U članu 9. u prvom stavu stoji da su članovi navedeni u članu 8. ovog zakona svi privredni subjekti i članovi Privredne komore, pa treba pojasniti da li je to obavezno ili nije obavezno. Ako se kaže, svi navedeni članovi, svi članovi iz člana 8. ovog zakona, onda su članovi Privredne komore i topodrazumeva jednu dozu obaveznosti. Ako se kaže da svi članovi mogu biti ili su članovi na dobrovoljnoj bazi, to ondaznači da nije obavezno. Znači, te odredbe treba pojasniti. Mi smatramo da reforme ovog sistema i ovaj zakon treba doraditi, a svakako treba da bude na dnevnom redu, jer ukoliko ne promenimo Zakon o privrednim komorama i ne regulišemo dodatno ovu oblast teško da ćemo otvoriti vrata investicijama u Srbiji.
Da li se još neko javlja za reč od predsednika poslaničkih grupa? (Ne.) Ministar Vlahović, izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije podržava zakon, odnosno Predlog zakona o privrednim komorama, jer ovim zakonom se zapravo stvaraju institucionalni uslovi za potpuno definisanje komorskog mehanizma. Tačno je da Zakon o privrednim komorama i dalje podrazumeva organizovanje privrednih komora po regionalnom principu i Privrednu komoru za grad Beograd, međutim, istovremeno ovim zakonom je omogućeno da preko opštih udruženja pojedine grane, odnosno pojedini preduzetnici iz pojedinih oblasti ostvaruju svoje interese, odnosno brane zapravo neke svoje posebne pojedinačne interese koji se razlikuju od nekih drugih udruženja iz nekih drugih većih privrednih organizacija. Posebno je važno što se na ovaj način reaktivira sud časti pri Privrednoj komori Srbije. Taj sud časti mora da, pre svega, vodi računa o konfliktu interesa, o elementarnim poslovnim i etičkim pravilima kojih se moraju pridržavati članovi privredne komore. Prema tome, smatramo da se na osnovu ovog zakona u potpunosti može zaokružiti komorski mehanizam koji je potreban, između ostalog, za celovito definisanje institucija, za sprovođenje efikasne tranzicione ekonomske politike. Veoma je važno reći da je članom 8, odnosno članom 9. definisano ko je član privredne komore. Međutim, kao što možete i sami zaključiti iz celog teksta, ne postoji obaveznost članstva u privrednoj komori. Ne postoji obaveznost članstva u privrednoj komori od strane definisanih privrednih subjekata, upravo zbog toga što nema sankcija ukoliko oni ne žele da budu članovi privredne komore. Drugim rečima, ovaj zakon je, uvažavajući evropsko zakonodavstvo gde je članstvo u privrednim komorama u najvećem broju zemalja, obavezno, nastojao da da jedan tekst koji će značiti harmonizaciju sa propisima Evropske unije, ali da pri tome, Privrednu komoru Srbije, regionalne privredne komore, Privrednu komoru Beograda i opšta udruženja koja će se formirati u okviru privrednih komora vrati takođe na tržište, jer tržište je jedini mogući sudija koji treba da da ocenu o efikasnosti rada ovih privrednih komora. Drugim rečima, ako privredni subjekt koji je definisan članom 8, odnosno članom 9, ne želi da bude član privredne komore ili postane član privredne komore, a iza toga izađe iz članstva privredne komore zato što je nezadovoljan radom privrednih komora, regionalnih ili generalno Republičke privredne komore, on za to ne snosi nikakve sankcije, drugim rečima, može se udružiti zajedno sa drugim privrednim subjektima u neka druga udruženja. Smatramo da definisanjem tzv. indirektne obaveznosti, a direktne neobaveznosti članom 8. i članom 9, da je na taj način sa jedne strane omogućeno privrednim komorama da restrukturiraju svoju efikasnost i da na jedan bolji i efikasniji način odgovore zadacima koji se pred njih postave članom 10, odnosno članom 11. Ali, sa druge strane, da je definisana mogućnost ili sankcija za privrednu komoru tako što članovi bez ikakvih posebnih sankcija mogu izaći iz privredne komore i udružiti se u neka druga udruženja. Smatramo da će na ovaj način privredna komora raditi efikasnije, da će efikasnije zastupati interese poslodavaca, da će efikasnije zastupati interese pojedinih industrijskih grana preko svojih opštih udruženja. Smatramo da će na ovaj način institucionalno Privredna komora predstavljati zaista jednu snažnu instituciju u periodu tranzicije privrede naše zemlje, odnosno u periodu sprovođenja efikasne tranzicione politike ove vlade. Toliko o zakonu. Što se tiče jadikovki o tome kakva nam je privreda danas, odnosno suza koje smo mogli da vidimo ili da ih čujemo za ovom govornicom, želim da kažem samo sledeće: prvo, ako smo već pomenuli slučaj "Zastave" i slučaj IMT-a, ona je potrebno znati da je "Zastava" u prošloj godini proizvela duplo manje nego što će proizvesti ove godine; da "Zastava" ima danas u celoj grupi zaposleno ukupno oko 32.000 ljudi; da nije tačno da je 13.000 ljudi otpušteno iz "Zastave", a tačno je da se 9.000 ljudi nalazi u grupi "Zastava", u Organizacionoj jedinici koja se zove "Zastava zapošljavanje i obrazovanje" i tačno je gospodo da se subvencije usmeravaju prema toj grupi ljudi. Tačno je da niko nije ostao na ulici. Tačno je da su se dobrovoljno radnici izjašnjavali i da su odabrali opciju - otpremnina, ukupno njih oko 3.000. Tačno je da danas "Zastava" radi tako da svojim prihodima pokriva troškove, i tačno je da smo mi nakon statusno organizacione transformacije "Zastave" omogućili zapravo početak sledeće značajne faze koja se zove - finansijsko restrukturiranje i, konačno, spajanje sa strateškim partnerom. Nije tačno da ova vlada ne misli na "Zastavu". Za razliku od prethodnih vremena, kada je narodu i radnicima "Zastave" bacana prašina u oči pričom da - evo, "Pežo" ulazi u "Zastavu", evo Korejanci samo što se ne potuku ispred kapije "Zastave", mi smo radnicima "Zastave" rekli istinu. A to je - da je put restrukturiranja veoma dug i veoma težak. Tačno je isto tako, da je veliki uspeh ponoviti nivo industrijske proizvodnje iz prošle godine. Zašto gospodo? Zato što nema subvencija u privredi kao što ih je bilo u proteklom desetogodišnjem periodu. Nema pljačke penzionera, tako što im zaostaju penzije po šest ili sedam meseci. Nema pljačke seljaka, tako što im isplaćujemo cenu kojom ne mogu da pokriju ni 30% svojih troškova prilikom proizvodnje pšenice. Nema više pljačke onih koji treba da dobiju socijalna davanja. Nema onih koji treba da dobiju socijalna davanja, pa im socijalna davanja kasne po 36 meseci. Nema više, gospodo, Jezde i Dafine, pa da pljačkate ovaj narod. Nema više Zajma za privredni preporod, pa da opet opljačkate narod. Nema hiperinflacije, nema dnevnica solidarnosti. Prema tome, zaključak je - mi ne pljačkamo narod, privreda živi od svojih para, efikasno se usmeravaju sredstva da bi se potom postigao isti nivo proizvodnje. I, zato vam kažem - to je veliki uspeh. Penzioneri redovno primaju svoje penzije. Socijalna davanja su redovna. Pšenica je prvi put isplaćena novcem koji ne miriše na boju. Gospodo moja [[žagor]] , ja vas potpuno razumem, s obzirom da se radi o tržišnoj ekonomiji koju baš puno ne razumete i s obzirom da se radi o jednoj striktnoj budžetskoj politici koja znači - koliko imamo, toliko i trošimo.
Molim i narodne poslanike i ministre da se drže teme koja je na dnevnom redu. Tema Kragujevca je otvorena, a nadam se da je ovim izlaganjem van dnevnog reda i otvorena i zatvorena, i da se na to više nećemo vraćati. Izvolite, gospodine Nikoliću, imate pravo na repliku.
Nas ministar optužuje da ne znamo šta je tržišna ekonomija. Ja njega optužujem da ne zna kako se u Srbiji živi. Ministre, znam da ste vi bili u "Dilojt i mastilu", ali je ovo nešto sasvim drugo. Ovo je život, gospodine ministre, pa bih vas zamolio da u vezi sa ovim delom govora o "Zastavi" opet odete u Kragujevac, pred zgradu SO, ili u Fabriku automobila, gde će vas ovih devet hiljada i nešto radnika iz obrazovanja dočekati raširenih ruku. To je tržišna ekonomija koju ste uveli u Srbiji. Ima 30.000 radnika, a 3.400 radi na proizvodnji automobila. Sve ostalo je magla. I jeste "Pežo" ušao u Srbiju, ali samo ovako kako ste ga vi doveli, bez carina, bez poreza, po damping cenama, uleteo u Srbiju. Šta to njega košta, da prvi put pomalo i izgubi, ali da konačno zatvori našu Fabriku automobila i našu Fabriku kamiona, gospodine ministre, koja je izvanredno radila dok vi niste postali ministar i dok Demohrišćanska stranka Srbije nije preuzela brigu o Fabrici automobila u Kragujevcu. Odonda je sve krenulo naopako. Lepo je pričati o prošlosti. Vama je to lako. U toj prošlosti niste bili. Nije vas ništa koštalo. Ima ovde mladih poslanika, od 22 ili 23 godine, završili su fakultet, pripadali opoziciji do sada, izađu za govornicu i kažu - upropastili ste mi poslednjih deset godina života, a on sa 23 godine života narodni poslanik. Tako i vi ministre - optužujete prethodne vlasti da su upropastile Srbiju. Pa, vi ste se ugojili otkako je propadala ta Srbija. Vi ste, gospodine ministre, sarađivali direktno sa tom vlašću na upropašćivanju svih fabrika koje su upropašćene. U koliko ste preduzeća izvršili privatizaciju? Nemojte vi da nam pominjete. Neka izađe neko ko se u to uopšte nije mešao. [[Žagor.]] A ovi što dobacuju, neka koriste govornicu kao što je ja koristim. Moj je obraz čist.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Stamenković, a potom Veroljub Arsić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, mi iz Nove Srbije privrednu komoru sa njenim kompletnim sistemom lokalnih institucija smatramo samo kao sistem koji mora da ima jedan jedini cilj, a to je - privredni razvoj. Ne bih mnogo komentarisao izlaganja prethodnika, ali se na neka moram osvrnuti. Neko je rekao da je ovo dobar zakon, ali da ćemo sa njim imati samo dobar zakon bez privrede. Podsetio bih samo da smo do sada imali privredu koja se intenzivno uništavala bez komore, jer je komora bila isključivo produžena ruka vlasti koja je služila da daje samo smernice gde se još može po neka kap krvi da izvuče. Jer, jedino je te podatke davala. Jedan drugi kolega je rekao da država ne može da živi od malih preduzeća. Izvinjavam se, ali i ovo je u temi, tu je potrebno samo nekoliko podataka - da upravo najbolje privrede žive od malih preduzeća. Uzmite najrazvijenije sisteme. Mi smo imali na Odboru razgovore sa predstavnicima regije Emilija Romanja. Tamo ima 62.000 firmi koje izvoze 15 mlrd. maraka, 66% ima samo dva zaposlena. Samo 1% firmi ima preko 50 zaposlenih. Prema tome, upravo najbogatija regija i grad u Evropi živi baš od malih preduzeća. Upravo zbog toga, kada govorimo o privrednim komorama i o ovom zakonu, mi ga podržavamo, ali samo kao okvir koji mora da posluži privrednom razvoju bez mnogo administriranja. Zašto? Naša privreda će se tek razvijati, preduzetnici će se tek razmahnuti. Nemojmo mi sada zakonodavstvom da pravimo sisteme, republičke, lokalne, regionalne komore, koji će ograničavati. Videćete da će život nametnuti sasvim drugačiji sistem od onoga koga mi sada ovde propisujemo. Nastajanjem novih preduzeća, sa njihovim udruživanjem, pojavljivaće se novi sistemi koji će se sasvim drugačije reorganizovati. Zato o tom sistemu komora, koji je dat u ovom zakonu, sada ne treba previše govoriti. Na tome se ne treba iscrpljivati. Decentralizacija - apsolutno da. Upravo to i kažem. Mi sada imamo neki okvirni sistem, a promene u njemu će nastajati upravo odozdo, kad počnu mali preduzetnici da se organizuju u svoja strukovna udruženja, onda će formirati drugačiju strukturu. Još nešto što je ključno kada se govori o ovom zakonu, a to je obaveznost. Možda ćete se začuditi, mi jesmo politička partija za demokratske promene, ali kada je u pitanju privreda podržavamo obaveznost članstva, a to ću i obrazložiti. Evo zbog čega: ako će promenom strukture naših privrednih subjekata dominirati mala preduzeća, čak ne ni srednja, nego mala preduzeća i porodične firme (a to su preduzeća sa dva, tri, do najviše devet zaposlenih), to su preduzeća koja ne mogu da vrše sve funkcije koje vrše veliki sistemi. Ne mogu imati marketing, ne mogu imati istraživanje tržišta, razvoj, pa čak ni do elementarnih knjigovodstvenih poslova, baveći se samo proizvodnjom. Lokalna samouprava, preko sistema, a jedan od sistema je i privredna komora, mora maksimalno da servisira sve funkcije koje to malo preduzeće ne može da ima sa malim brojem zaposlenih. Upravo zbog toga podržavamo obaveznost članstva, jer na taj način preduzeće omogućuje uključivanje u tržište, pribavljanje svih informacija baš od strukovne organizacije. Da ne dužim mnogo, znači, mi iz Nove Srbije ovakav zakon podržavamo. Smatramo da, kada je u pitanju privreda, ne treba mnogo administrirati, ne treba praviti obruče koji će biti kočnica, nego treba omogućiti da privreda u razvoju utiče na razvoj sistema komora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodine predsedavajući, ja sam već jednom rekao za ovom skupštinskom govornicom da je za svakog poslanika sramota da priča u ovoj sali ako nema barem polovina poslanika, pa bih zatražio, na osnovu Poslovnika Narodne skupštine i člana 82, da se prvo utvrdi kvorum pa da nastavimo sa diskusijom.
Molim vas da utvrdimo kvorum. Dajem pauzu od 10 minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo da li imamo kvorum za nastavak rada. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti sa radom. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Branislav Ivković.
Dame i gospodo poslanici, reč je o jednom komunističko-titoističkom zakonu koji će, umesto da uvede red u privredne subjekte, da stvori monopolsku klimu kada su u pitanju kontingenti važnih proizvoda i strateških sirovina, i to kako uvoznih, tako i izvoznih, a sve to za preduzeća čiji su vlasnici ili direktori bliski vladajućem režimu. Do sada ste to stalno zamerali, na primer, gospodinu Mirku Marjanoviću, a sada ćete to isto da radite u vašoj transparentnoj demokratiji, najverovatnije sa Dušanom Markovićem, jer do sada je već bilo monopola od kada ste vi na vlasti kada su u pitanju komponente za stočnu hranu. Postavlja se pitanje: zašto ovaj zakon niste završili barem na jednom mestu kako treba, a to su Kosovo i Metohija, pa da se ovim zakonom osniva samo pokrajinska komora koja se ne deli na regionalne, barem za srpske enklave kojih tamo ima. Ovakvim zakonom predlagač zakona daje legalnost Hekerupovom Ustavu, isto kao što je to dao Vojislav Koštunica kada je pozvao Srbe da izađu na izbore, iako je ova skupština donela jednoglasnu odluku da se Hekerupovi zakoni ne priznaju. Toliko za ovaj moj minut.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, a posle njega narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo poslanici, predstavniku Socijalističke partije Srbije, kao poslaniku, da govori o ovom zakonu nimalo nije jednostavno, jer ako bude govorio u superlativima i sa odobravanjem odmah će se nakostrešiti oni koji će u takvoj situaciji početi da razmišljaju da taj zakon nikako ne bi trebalo da podrže samo zato što ga podržava Socijalistička partija Srbije. Za razliku od prethodnog zakonskog projekta (a to je suviše krupna reč za ono što smo usvojili, odnosno što ste vi usvojili vašom većinom, o Agenciji za razvoj malih i srednjih preduzeća, gde zaista nije bilo mesta podržati taj projekat sa naše strane, jer se radilo po sistemu, klati se, klati se, samo da voz ide) koji nije bio celovit, ovaj zakonski projekat je stabilan. To je projekat koji, poštujući postojeću infrastrukturu, definitivno unosi i zakonsku osnovu za funkcionisanje sadašnje infrastrukture u komorskom sistemu Srbije, znači u Privrednoj komori Srbije, regionalnim privrednim komorama i Beogradskoj komori. Treba podsetiti da Srbija zaista nije uradila ono što su uradile Savezna Republika Jugoslavija i Republika Crna Gora. Nije pravovremeno donela zakon o privrednoj komori i faktički jefunkcionisala Privredna komora Srbije na bazi zakona iz 1976. godine. Sigurno da to popada u jednu grupu neurađenih zadataka stare Vlade Republike Srbije i Skupštine u starom sazivu, ali sigurno je, pošto smo ovde izabrani da radimo, razmišljamo i da angažujemo se umno prema svom potencijalu za dobrobit građana Srbije, da jedan zakonski projekat koji prihvata činjenično stanje na terenu zakonski legalizuje to stanje i stvara osnov za dalju transformaciju u pozitivnom pravcu. Prema tome, shvatite ovo kao jednu određenu blagu podršku, nemojte da vam to smeta i shvatite da poslanička grupa Socijalističke partije Srbije upravo zbog toga što ocenjuje da je ovaj zakonski projekat potreban, da je značajno unapređenje u odnosu na zakon iz 1976. godine, da on faktički poštuje život, da poštuje ono stanje koje je bilo u prethodnim godinama, kako je privredna komora radila na dobrobit privrede Srbije, stvara zakonsku osnovu i stvara uslove da se i dalje, primereno savremenim evropskim standardima, komorski sistem rada u Republici Srbiji razvija. Pošto su ovde bile prisutne diskusije - centralizacija, regionalizacija i, kako se ko uhvati diskusije on se drži toga u superlativima, da samo kažem jednu stvar: ne može biti sistem ako nema hijerarhije i svaki sistem u teoriji sistema mora da ima svoju hijerarhiju; mora da ima vrh koji odlučuje; mora da ima svoje podsisteme i stepene slobode za odlučivanje svakog svog podsistema. Prema tome, nemojte previše da pričamo o regionalizaciji, jer regionalizacija u velikoj meri može da ode u haos. Znači, mora da postoji određena centrala, određeno mesto odlučivanja, uz saglasnost regionalnih delova ili podsistema u jednom sistemu koji želi da bude organizovan sistem, koji će da propiše osnovne uslove rada i poslovanja tog sistema. A, druga je stvar što ti uslovi moraju biti dosta liberalni i da prepuste regionalnim organizacijama da se u skladu sa tim, u vrhu propisanim uslovima, razvijaju prema svojim specifičnostima. Tu je suština jedne mere koju mora da nađe Skupština Republike Srbije, ne samo kada je ovaj zakonski projekat u pitanju, nego bilo koji zakonski projekat. Uzmite na primer zadatke Privredne komore Srbije. Vi ste juče usvojili Zakon o agenciji za mala i srednja preduzeća. Ta agencija je najobičnije preduzeće, nema kapital, nema ništa. Zašto ne bi privreda koja jako dobro zna koji proizvodi i koje usluge joj nedostaju i šta joj je potrebno da bi bolje radila, preko svoje Privredne komore, kako Zakon predlaže, angažovala se u građanstvu, u ovoj skupštini, a ako hoćete i finansijski, da pruži podršku razvoju onih poslovnih programa koji su privredi Srbije potrebni da jeftinije, efikasnije i bolje radi, da bude izvozno orijentisana. Drugo, uzmite odnos prema bankarskom sistemu, uzmite na primer region Valjevo. Kako danas privreda Valjeva i tog regiona radi bez Valjevske banke? Ko je pozvan da govori o stanju u bankarskom sistemu ako to nije privreda, ako to nisu privrednici? Ja sam zatečen koliko privrednici ćute i puštaju; od kursa marke do zatvaranja banaka koje su ih do sada podržavale, da se sve to odigrava kako znaju da ih to direktno pogađa, znaju da njihova privredna preduzeća ne mogu da funkcionišu bez finansijske podrške, jako dobro znaju šta znači kada se jedna dobra banka, kao na primer Valjevska banka, ukine. Ne što 250 ljudi ostane bez posla, nego privreda tog regiona, koja je imala jedno mesto deponovanja para i preraspodele para u tom regionu, nema taj prostor. Takav prostor neće imati pogotovu ako sutra dođe inostrana banka taj posao da radi. Prema tome, interes države, interes građana Srbije je da se donese zakon o privrednim komorama, da bi imali jedno legalno mesto, koje već i postoji u praksi, ali sada sa zakonskom osnovom, da još bolje radi; na kome će privrednici imati šansu da iskažu svoje stavove, da iskažu šta to praksa u primeni zakonskog projekta koji donosimo kaže, koje su posledice; i da inicirajukao jedna snaga, ako hoćete i protivteža izvršnoj vlasti, stvaranje boljeg privrednog miljea. To je suština onog stava koji je opredelio poslaničku grupu da glasa za ovaj projekat.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub DSS, kao što ste već čuli, neće podržati predloženi zakon. On je za nas neprihvatljiv iz sledećih razloga - naime, njime se vrši preterana centralizacija i sva ovlašćenja daju se Privrednoj komori Srbije. Time se nedovoljno uzima u obzir postojanje Privredne komore Jugoslavije i postojećih regionalnih komora u Srbiji, kao i njihova ovlašćenja i način organizacije. Ovaj zakon nije reformski, on bi samo legalizovao postojeću komorsku mrežu, u kojoj dominira teritorijalni princip organizacije, a granski princip je potpuno zanemaren, što drugim rečima znači da on poštuje postojeće stanje koje je nasleđeno od prethodne vlasti, tj. od vlasti kojoj je dominantan faktor bila SPS, i zbog toga nas ne čudi što poslanička grupa SPS-a podržava ovaj predlog zakona. Predlog zakona ispušta iz vida postojeća granska strukovna udruženja preduzetnika Srbije, koja bi na ovaj način ostala izvan ekonomskog sistema. Izdavanje javnih isprava i formiranje baze podataka, kao i registracija članova, treba da bude pre svega zadatak regionalnih komora i opštih udruženja na nivou opština, jer Privredna komora Srbije neće biti u stanju da sama servisira ogroman broj privrednih subjekata i njihovih potreba. Stoga je potrebna mnogo fleksibilnija organizaciona struktura,decentralizacija,organizacija i ovlašćenje na principima lokalne smaouprave. Komora, organizovana na ovako centralizovani način, neće biti u stanju da zadovolji drugu ključnu funkciju komorskog sistema, da bude stručni servis u pružanju usluga za svoje članove. Postoji opasnost da upravni odbor Privredne komore Srbije ne predstavlja privredu kao celinu i njene mnogobrojne članove, već da bude moćna, izolovana i birokratizovana institucija, udaljena od stvarnih interesa privrede,njene raznovrsne, razuđene organizacije i granske strukture. Logično je da se znatno veća pažnja mora posvetiti decentralizovanoj teritorijalnoj i granskoj strukturi privrede i formiraju široke piramide članstva i interesa u okviru komorskog sistema. To ovaj zakon, nažalost, ne omogućava. Predloženi zakon neće biti u interesu celine privrede, već u interesu moćne, izolovane superstrukture na nivou Privredne komore Srbije, što ne može biti cilj reforme. Zbog toga mi iz DSS-a smatramo da treba izraditi novi predlog zakona, a u slučaju da danas ovaj predlog zakona ne prođe, evo, mi ćemo kao poslanička grupa sasvim sigurno napraviti bolji predlog zakona od ovoga.
Reč ima narodni poslanik Dragiša Marinković.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kada ovaj narod bude video da dva dana uzastopno izlazim za govornicu, pomisliće da sam radikal. (Glasovi iz sale: Ne ličiš.) Znači, hvala vam na tome što ne ličim na radikala. Evo, nakon mog izlaganja, shvatićete da ni mi iz DOS-a nismo baš ti koji, kada izađe neki zakon ovde, pričamo sve u superlativu o njemu. Ja ćuu nekoliko reči, pošto imam sat vremena za diskusiju, da kažem šta je to što smatram da u ovom zakonu nije ono što sam očekivao od tog zakona. Pre svega, to je organizacija privrednih komora. Sadaću pokušati ukratko da kažem, za one koji to ne znaju, kakva je organizacija - mi danas imamo Privrednu komoru Jugoslavije, koja je dosta jaka, jaka po strukturi ljudstva koje ima u sebi (ne kažem da su ni Privredna komora Srbije, ni Privredna komora Jugoslavije, mnogo jake po svojim kadrovima, jer očito nisu mogle da promene tek tako brzo svoje ljudstvo), znači imamo Privrednu komoru Jugoslavije, koja se trenutno finansira iz sredstava ove Srbije; imamo Privrednu komoru Srbije, koja se isto finansira iz tih sredstava; imamo Privrednu komoru Vojvodine, pa Privrednu komoru Grada; ono što je zamišljeno da bude privredna komora Kosova; i regionalne privredne komore. Nažalost, danas saradnja između privrednih komora nije takva da svi rade kao jedna celina, pa je i suviše izdvajanja da se u ovako maloj zemlji možemo tako i ponašati. Recimo, jedan običan primer - imamo Sajam u Sofiji. Na tom sajmu učestvuju Privredna komora Srbije, Privredna komora Jugoslavije, Privredna komora Zaječara, Privredna komora Niša, svi parcijalno. Zašto - zato što tu nema nekog dogovora, izlažemo se troškovima. Znači, ne postoji jedan uređeni sistem, da se zna da će možda Privredna komora Jugoslavije da ide na Sajam u Minhen, ali Sajam u Sofiji treba prepustiti Privrednoj komori Srbije, sa obavezom da oni sve ono što su videli, prezentiraju svima, preko e-maila pošalju takva saznanja. Prvo što mi se ne sviđa, to je ta razjedinjenost. Amandman koji sam podneo, koji ću isto obrazložiti, govori baš o tome. Nažalost, ne vidim u ovakvom organizovanju privredne komore kako će se privredna komora približiti onom malom čoveku, znači malom privredniku i dati mu pravi servis? Znate, ja sam juče bio jedan takav mali, nisam ni danas kao firma mnogo veliki, ali sam danas u sistemu vlasti, pa sada, kod mojih prijatelja, kao što je gospodin Veselinović, ili Korać, ili Nikolić, mogu da zakucam na vrata i mogu da dobijem sve informacije koje mene interesuju. Nažalost, ovih deset godina nisam učestvovao u borbi protiv onog sistema da bih danas mogao da učestvujem i da imam prave informacije na pravom mestu. Meni je cilj da svaki mali privrednik ima pravu informaciju u pravom trenutku, da bi mogao sutradan da postane veliki. Zatim, način finansiranja - predložen je način finansiranja, koji je bio pre toga. Ja sam za jedan drugačiji način finansiranja, za finansiranje koje jeste obavezno. Nije to slučajnost što se u svim ovim razvijenim zemljama privredne komorefinansiraju iz obaveznog načina finansiranja, ali samza jedan drugačiji način finansiranja - da se finansiraju udruženja (da li strukovna udruženja, iliobična udruženja na nivou jednoga grada), pa iz udruženja sredstva da idu, odnosno veći deo sredstava da ide prema finansiranju privrednih komora. Zašto to pričam - zato što bi onda dobili jedan živi privredni sistem, gde onaj ko je u jednom malom gradu, kao što je recimo Pirot, Velika Plana, može odmah da dođe u svoje udruženje i da dobije pravu informaciju. Ta udruženja bi bili servisi tih privatnika, tih privrednika, a ono udruženje koje je najveće, ono će sutradan da iznedri predsednika Privredne komore Jugoslavije, Srbije itd. Znači, ono koje je po strukturi, poslovanju i radu najbolje. Znači, ako živim u Beogradu, mogu da uđem u udruženje koje je u Nišu. Zašto - zato što je ono kvalitetno. Znači, do sada je išlo preko naplate javnih prihoda, a to je ono što ministar malopre kaže - ne sada neće biti tako, neće biti kontrolisano, neće biti obavezno. Gospodo, sada tu leži ono čega se ja plašim, kao privrednik - da, nažalost, komorski sistem u narednim godinama može da odumre. Znači, na taj način. Ja sam za to da bude obavezno, ali da bude drugačije organizovano. Vladu bih zamolio da obrati pažnju i da učestvujemo sledeće godine u jednoj reorganizaciji privrednih komora. Ovde bih pozvao i gospodu iz DSS da razmislimo o tome, a ja ću na samom kraju reći da ću ja glasati za ovaj zakon. Evo iz kog razloga: ne zato što imam tu partijsku odanost prema mojoj stranci, nego iz tog razloga što je ovaj zakon daleko bolji od prethodnog zakona. Ovim privrednim komorama je stvarno potreban ovakav zakon. Mi moramo da dobijemo nešto što će nam stvarno koristiti. Jer, znate šta, Vlada stvara milje za poslovanje privrede. Komore su udruženja, ono što pokreće taj ceo sistem. Znači, mi moramo da omogućimo taj pokretački sistem, da ta privreda krene. Na samom kraju, želeo bih malo da odgovorim i nekim našim poslanicima koji su izneli podatke oko privrede same Srbije i da se pozovem na jedan primer. Prošle godine, pred našu izbornu aktivnost, bili smo u fabrici "Trajal" u Kruševcu, i idemo direktor proizvodnje, gospodin Đelić i ja, a ja pitam direktora proizvodnje - izvinjavam se, koliko gubite na izvozu. On kaže - negde oko 20%. Đelić, sav u šoku, kaže - zašto izvozite. To je ono, gospodo, što ste vi nekada velike sisteme gurali u izvoz, štampali novac, finansirali ih i oni su izvozili. Može da izvozi sa gubitkom. Taj koji izvozi sa gubitkom je lud. Toga više nema. Znači, mi smo ušli u jedan stabilan privredni sistem. Onaj ko hoće da izvozi, ko ima šanse da izvozi - izvolite, gospodo, na tržište. Znate, to me podseća na onaj dvostruki moral, kada su komunisti došli posle rata, govorilo se: pre rata nije bilo ničega, a onda su došli Nemci pa su porušili sve. Tako i ovi kažu - zašto vi ne dižete ovu privredu - oni su je srušili i sveli na nulu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković.
Dame i gospodo, uz obrazloženje ovog zakona dati su neki osnovni principi da je želja bila da se formiraju privredne komore koje će biti nevladine organizacije. One će na neki način biti depolitizovane, biće partner Vladi u kreiranju privrednog ambijenta ili privredne strategije. To je lepa priča, ali u praksi to očigledno nije ostvariljivo. Nije ostvariljivo, pre svega zato što nisu poštovana dva osnovna principa, a to su princip decentralizacije i princip depolitizacije. Ne možemo govoriti o decentralizaciji kada imamo ugrađenu u stvari osnovu centralizacije, a to je obaveznost sa jedne strane i teritorijalni princip organizovanja, sa druge strane. Takođe, ne možemo govoriti o depolitizaciji, kada nam je jasno da će se organizacija privredne komore sprovoditi isto kao što je i do sada bilo. Ponovo će Vlada preko svojih kadrovskih komisija, stranačkih, postavljati ljude koji će rukovoditi. Prema tome, sve je isto. Imam utisak, što više menjate stvari, sve više postaju iste ili čak pomalo i gore.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, a posle njega narodni poslanik Milutin Prodanović.
Poštovano predsedništvo, cenjene kolege poslanici, o ovom zakonskom predlogu o komorama govori vam čovek koji je godinama, sticajem okolnosti, prema funkciji koju je imao, veoma aktivno učestvovao u radu Regionalne privredne komore Leskovac, Privredne komore Srbije; učestvovao u radu skupštine ovih organa i komora i Odbora za hemijsku industriju, a uvek sam bio u žiži događanja i kreiranja privrednog miljea, u meri u kojoj su pojedine vlade imale razumevanja za probleme privrede. Poštovane kolege, to moji Leskovčani znaju, bio sam i čovek koji je kao sekretar Odbora za hemijsku industriju i Regionalne privredne komore u Leskovcu radio u stručnoj službi komore. Zato dajem sebi za pravo da o ovom zakonskom predlogu zaista vrlo meritorno mogu da govorim. Pre nego što pređem na to, da samo kažem - ono što su govorili predstavnici DSS, uvaženi privrednici gospoda Mihajlov i Šormaz, samo pokazuje da ili gospodin Mihajlov i Šormaz ili njihova stranka stvarno nemaju viziju ni privrednog ni komorskog mehanizma,ali neka to ostane njihov problem, jer čini mi se da ima vremena, mladi su pa će naučiti. Ono što je ministar pomenuo kao novinu u ovom zakonu, a to je sud časti, da ministru samo kažem da već sto godina u komorskom mehanizmu postoji sud časti i nebrojenodopisa i nebrojeno odluka sudova časti postoji u dnevnoj štampi. Da se vratim sada na zakon. Ako krenemo od pojma komore i prvog člana, tu i definišete privredne komore, moram da kažem da tvorci ovog zakonskog predloga nisu imali razumevanja da komoru definišu i kao nevladinu organizaciju, iako je predsednik komore to pomenuo u svom uvodnom izlaganju. Oko toga, da se komora definiše kao nevladina organizacija, bilo je više predloga regionalnih privrednih komora, a između ostalih i Regionalna privredna komora iz Leskovca je podnela argumentovan, vrlo dobro obrazložen predlog da se komora proglasikao nevladina organizacija. Zašto je predlagač pod jakim uticajem Vlade odustao od ovako decidnog definisanja komora? Ostaje da se mi privrednici ozbiljno zamislimo, ili je ovoj vladi stalo više od svega da i komora bude pod njenim snažnim uticajem i izgubi svoju samostalnost, iako je to osnovno načelo komore. Zakon o komorama, poštovane kolege, nalazi se u proceduri skoro 11 godina, od donošenja Ustava Srbije. Komore su insistirale na njegovom donošenju, još od ustavnih amandmana, ali je komorski mehanizam funkcionisao u potpunoj meri i po onom zakonu još iz 1979. godine. Ovajzakonski predlog koji je pred nama je praktično samo uredio i zapisao ono što mi već imamo u praksi i praktično je ovo zakonski predlog od pre 10 godina. Mislim da je todobro, da je to vredna odrednica ovog zakona. Ne zaboravite, poštovane kolege poslanici i vi cenjeni građani, da kao što je i predsednik komore rekao, komorski sistem na prostorima Srbije živi već 145 godina, od kada je ukazom kneza Aleksandra Karađorđevića doneto ustrojenje trgovačkog odbora u Beogradu. Tako da je ovaj zakonski predlog koji je pred nama, ponavljam, praktičnoono kako su komore u Srbiji radile i do sada. Zato i ne razumem iz obrazloženja ovog zakona onaj deo kako je to prvi put da pravimo zakon kakvi su u Evropi. Mislim da je pozivanje na to potpuno nepotrebno. Do sada je komora, kolege poslanici, bila organizovana tako da su njeni članovi bili preduzeća i svi koji obavljaju privrednu delatnost, banke, osiguravajuća društva, dok su zanatlije i mala preduzeća preko opštih udruženja, kao i poljoprivrednici preko drugih oblika udruživanja, bili članovi komore. Suština članstva je ostala i u ovom privrednom miljeu ista, jer smo mi imali privatni sektor i seljaka uvek, pa i u Titovo vreme. Uz sve što je pozitivno u ovom zakonskom predlogu, moram da iznesem još neke primedbe koje su mogle da budu razrešene ovim predlogom. U dobrom delu evropskih zemalja članstvo u komorama je vrlo jasno definisano kao obavezno. To je definisano i u austrijskom, i u italijanskom i u španskom zakonu o komorama, a ovaj predlog to rešava na jedan poseban način kroz članove 8. i 9. Član 8. definiše članstvo, ačlan 9. reguliše, pozivom na član 8, pripadnost određenoj komori prema teritorijalnom principu. Manjkavost ovog zakona, poštovane kolege, je u tome što na najprostiji način, rečju obaveznost, ne reguliše članstvo u komorama. Druga manjkavost ovog predloga je u tome da on nije imao hrabrosti da definiše javna ovlašćenja komora, kako je to regulisano u dosta evropskih zemalja, osim da to kao pojam navede u članu 11. Za ovu oblast bilo je dosta predloga iz privrede, iz komorskih odbora, kao i skupština komora, ali je predlagač ostao i u vezi sa ovim, ponavljam, gluv. Da samo svima nama, a u prvom redu predlagaču zakona, postavim pitanje - ko bolje poznaje patentno pravo, pravo zaštite industrijske svojine uopšte, od ljudi u komori, i da iznesem još jednu svoju dilemu koja se dugo pokušava da uvede u komorsku aktivnostu Srbiji, a koja je prisutna u mnogim evropskim zemljama. To je vođenje registra preduzeća. Najlogičnije je da se ovaj registar vodi u komorama za sve njene članice, odmah posle registracije, a ne u privrednim sudovima kako je to sada regulisano. Ako ima razumevanja, čini mi se da je moguće da, do kraja ove rasprave, ove stvari o kojima sam govorio kroz amandmane budu i unete u zakon. Poštovane kolege poslanici, ako hoćemo efikasnu komoru koja će odgovorno učestvovati u kreiranju zakonskih predloga koji određuju privredni milje Srbije, počev od poreza, carinskih stopa izakona, kreiranja razvojne i ekonomske politike, onda je najvažnije kako komora korespondira sa Vladom i njenim ministarstvima. Ali, molim vas, kolege poslanici, cenjeni privrednici mog Jablaničkog okruga, drugari moji iz leskovačke komore, recite koliko puta su do sada od vas ove demokratske vlasti i ova vlada, ili neko njeno ministarstvo, bar tražili konsultacije oko onoga što direktno zadire u oblast koju vi najbolje znate, a koliko je puta to što ste im predložili ugrađeno uzakonske predloge. Veoma malo ili gotovo ništa. To je suština ovog zakona, kolege poslanici - za saradnju, bez obzira kako se to reguliše u članovima od 4. do 7, potrebno je da Vlada potpuno promeni stav prema komorama i stvarno počne da veruje da su u komorama ljudi koji mnogo znaju. Mora ova vlada da poveruje, a tako se i ponaša, da su komore jedna od najvažnijih tržišnih institucija. Mogu komore i da se vole i da se ne vole, ali se ne može osporiti da, i svojim bićem i u organizacionim oblicima,rade u interesu privrede. I uvek su do sada komore bile,u pravom smislu reči, nestranačke, nezavisne i samostalne, a iznad svega stručne. Vlada mora da ima veru u komorski sistem, po osnovu stručnosti, jer samo u Komori Srbije od 115 zaposlenih više od 80 su sa visokom stručnom spremom, a u rad organa i tela, kao što je i predsednik rekao, uključeno je više od 800 privrednika Srbije. I, pre nego zaključim, dozvolite mi da izrazim još jedno svoje neslaganje što usvajajući ovaj zakonski predlog ne možemo ništa da promenimo u ovoj našoj Srbiji kada je ukupni komorski sistem u pitanju. Mi sad uređujemo odnose u Komori Srbije koja je fizički locirana u ulici Generala Ždanova (koja se danas zove Resavska), u Resavskoj ulici u Beogradu, a naravno i u regionalnim privrednim komorama, ali ništa ne radimo na uređenju odnosa u onoj komori Srbije koja je smeštena na Terazijama, a zove se Jugoslovenska privredna komora. Dokle će ova privreda imati na vratu i imati snage da praktično održava dve privredne komore Srbije? I, sasvim na kraju, mislim da je ovaj zakonski predlog u kome je (osim malo u obrazloženju) bilo najmanje već dobro poznate DOS-ovske osvetoljubive politike, prihvatljiv za poslaničku grupu SPS-a i ona će glasati za ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, a posle njega narodni poslanik Marijan Rističević.
Poštovano predsedništvo, narodni izabranici, poštovani predsedniče, gospodin poslanik iz Leskovca je lepo rekao da ovaj zakon o komorama samo obuhvata ono stanje koje se dešavalo, i kako su komore radile u poslednjih deset godina. Ja bih nešto rekao o tome kako DSS gleda na organizaciju, odnosno organizacionu strukturu privrednih komora. Privredne komore u organizacionom i funkcionalnom smislu treba da zadovolje teritorijalni, ali i granski princip i interesno servisni princip rada komorskog sistema. Optimalna organizaciona struktura sastojala bi se iz pet nivoa. To je savez privrednih komora Jugoslavije, republičke granske privredne komore, pokrajinske privredne komore, regionalne udružene privredne komore i opšta udruženja privatnih preduzetnika na nivou opština. Savez privrednih komora Jugoslavije pokrivao bi oblast ekonomskih odnosa sa inostranstvom i mrežu predstavništava u svetu. Na nivou Republike formirale bi se tri granske komore: industrijsko - trgovačka komora, zanatsko - preduzetnička komora i poljoprivredno - zadružna komora. U okviru regionalnih komora postojala bi zajednica udruženja industrije i trgovine, zajednica opštih i drugih udruženja privatnih preduzetnika i zadružni savez. Što se tiče rasporeda i sedišta regionalnih privatnih komora, one su sasvim zadovoljavajuće u ovom predlogu zakona. Još jednu stvar bih samo na kraju napomenuo - da se delatnost privrednih komora, odnosno delatnost komore u jednom delu i prepliće sa delatnošću Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, pa se pitam da li je to slučajno ili namerno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a posle njega narodni poslanik Miroljub Veljković. Marijan nije tu, Veljković nije. Onda Stanko Kovačević, a zatim Đorđe Mamula. Da li je neko od narodnih poslanika koji su se otkucali, uzeli dnevnicu, ostao u sali? Gospodin Mamula je tu, a posle njega Božidar Vujić. Radojko Petrić posle gospodina Mamule.
Pre svega, kada je reč o prvom članu, govori se o tome da su privredne komore interesne, samostalne i po svom osnovu stručne organizacije koje povezuju zajednički poslovni interes preduzeća i preduzetnika. Ako preduzeća i preduzetnici znaju šta je njihov poslovni interes šta će im privredne komore? Ko bolje zna od preduzetnika šta je njegov poslovni interes i ko bolje od njega poznaje situaciju na domaćem tržištu? Ovo kažem zbog toga što je u izjašnjenju povodom amandmana rečeno da amandman poslanika Vukosava Tomaševića nije prihvatljiv, jer je predložio da članstvo u komori bude dobrovoljno. Ako je ministar, dobro tumačeći odgovarajuće članove zakona,rekao da se podrazumeva da je članstvo dobrovoljno onda ne znam zašto amandman koji se odnosi na članstvo kao dobrovoljno nije prihvaćen. Zaista ne znam kakva su rešenja u Austriji, Nemačkoj, Italiji i Španiji, ali bi amandman da je članstvo u komori dobrovoljno trebalo da bude prihvaćen. S druge strane, kada je reč o delatnosti komore, u članu 10. vidim da se tu i tamo delatnosti isprepliću i sa nekim delovima delatnosti Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, pa ima dupliranja delatnosti, između ostalih, menadžment, zatim poslovno povezivanje, utvrđivanje zajedničkih interesa itd. Pored toga, nije jasno šta će biti ako privredna komora ne pruži dovoljno informacija. Ako se ovde kaže da pruža organizovanu i stručnu pomoć, šta ako ne pruži stručnu i organizovanu pomoć? Ili, ako ne prouči pitanja koja se odnose na privredne grane zastupljene u komori? Ili, ako ne dođe do unapređenja uspostavljanja ekonomske saradnje sa inostranstvom? Ili, predstavljanje ne bude adekvatno u inostranstvu? Ili, ako ne bude pravih, pravovremenih i kvalitetnih informacija? Kakvu odgovornost ima komora? A, iz članova se zapravo vidi da je članstvo obavezno, tako daza one koji budu bili u komori, to što će morati da izdržavaju komoru, što komora neće biti na budžetu države, nije nikakva uteha ako delatnost privredne komore ne bude bila u skladu sa zakonom, odnosno ako ne ispuni zakonom preuzete obaveze. Recimo, pokretanje inicijative o antidampingu, ili pružanje pomoći svojim članovima u vezi sa finansiranjem i kreditiranjem. Ako banke budu dobre, šta će privredna komora da preduzetnicima pomaže oko finansiranja. I, u posebnom delu, u članu 11. koji se odnosi na to da će komore davati potvrde o bonitetu svojih članova, šta ako bonitet potvrde ne budu bile valjane? Na osnovu čega će ih davati, ako svako ko se interesuje za to može da dobije informaciju u trgovačkom sudu i registru da vidi kakvo je stanje u određenoj firmi ili da se raspita kod poslovnog partnera sa kojim sarađuje kakva su njegova sredstva na bankarskom računu. Tako, mislim da je ovde delatnost prilično detaljno razrađena, ali da nije predviđena nikakva odgovornost ako komora ne ispunjava svoje obaveze iz člana 10. Eto, to su neke od primedaba i zato mislim da ovako nepotpun zakon, sa ovakvim rešenjima, ne bi trebalo prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, polazeći od činjenice da privredne komore imaju veoma bitnu i skoro nezamenljivu ulogu u sveukupnom povezivanju preduzeća i drugih subjekata koji obavljaju privrednu delatnost, dobro je što danas razmatramo ovaj predlog zakona o privrednim komorama. Privrednim komorama se svugde u svetu pridaje veliki značaj. Postojanje privrednih komora na području Srbije datira skoro od pre 150 godina. Uzimajući u obzir tranziciju ili druge promene nastale u privredi i društvu, neophodno je prilagođavanje i komorskog sistema kod nas. Prilagođavanje se ogleda u stvaranju što boljih tržišnih institucija, pa u tom smislu i privrednih komora, koje obezbeđuju podsticaj razvoju privrednih subjekata, izgradnji tržišne i otvorene privrede. Predlog ovog zakona vidi se, urađen je po ugledu na način organizovanja privrednih komora u zemljama Evropske unije. Mada treba istaći da su u dobrom delu poslovi koji se predlažu ovim zakonom već bili obuhvaćeni dosadašnjim saveznim i republičkim zakonima o komori. Nije suvišno da se podsetimo koji su to glavni poslovi koje obavljaju komore. Možda o tome do sada nije bilo dovoljno reči. Predsednik privredne komore, poslanik Veselinović, imao je prilaz i po drugim pitanjima, verovatno sve to nije mogao da obuhvati, pa ću pokušati u najosnovnijem da kažem koji su to poslove i koje treba da obavljaju komore. U prvom redu, to je pružanje stručne pomoći svojim članovima u cilju unapređivanja rada, za brži i skladniji razvoj, unapređivanje tehnologije i usklađivanje i uključivanje naše privrede u međunarodnu razmenu, uz korišćenje svetskih iskustava; razvijanje sistema informisanja o privredi u cilju saznanja preduzeća o inovacijama i novim tehnološkim dostignućima u proizvodnji, kao i u oblasti preduzetništva i menandžmenta; razvijanje i organizovanje naučno-istraživačkog rada, povezivanje privrede sa odgovarajućim naučnim institucijama, kao i organizovanje predavanja, kurseva i seminara. Posebni zadaci komore ogledaju se u iniciranju donošenja i obaveznog razmatranja nacrta i predloga zakona i drugih propisa koji su od interesa za privredu. Privrene komore donose uzanse tj. zbirke poslovnih običaja koji su dugom praksom prihvaćeni kao izvori prava. Normalno, obavljaju komore i druge poslove koji su od interesa za privredu. Ako se sada u Srbiji posmatra doprinos komora u kreiranju ekonomske politike u ovoj godini, vidi se da su komore ostale po strani. Nije samo u pitanju kreiranje kratkoročne, već i dugoročne ekonomske politike, stvaranje tržišnog ambijenta i uređivanje ekonomskog prostora. Gde su se čule privredne komore po pitanju ovogodišnjeg sprovođenja poreske reforme po pitanju privatizacije preduzeća i drugog? Očigledno je da je sadašnja Vlada zaobišla privredne komore, bar prilikom donošenja ovih zakona i drugih propisa u oblasti privrednog sistema i razvojne ekonomske politike. Svakako i komore nose svoj deo odgovornosti zašto se nisu aktivnije uključile i nametnule Vladi i ovoj skupštini kada je u pitanju kreiranje ukupne dugoročne tekuće ekonomske politike. Sadašnja Vlada mora uvažavati činjenicu da prevelika centralizacija i nadležnost države u regulisanju privrednih tokova neće obezbediti dinamičniji i uspešniji razvoj. Praksa je odavno pokazala da država kao superdirektor nigde nije položila ispit. U uslovima katastrofalnih privrednih rezultata u prethodnoj godini, pada proizvodnje, mi smo slušali od ministra da je pad proizvodnje jedan prema ne znam koliko u odnosu na prošlu godinu. Taj pad proizvodnje je, poštovani poslanici, mnogo veći ako uzmemo u obzir poljoprivrednu proizvodnju, gde je bila rodna godina i gde bi ovaj procenat pada proizvodnje bio izraženiji da nije povećana proizvodnja u industrijskim preduzećima koja prerađuju poljoprivredne proizvode. Zatim, imamo porast cena, povećana poreska zahvatanja, povećanje trgovinskog deficita, pad životnog standarda i drugo, pa zar nije bilo normalno da Vlada sa privrednim komorama ostvari punu saradnju i traži rešenje za zaustavljanje tako drastičnih nepovoljnih privrednih kretanja. Privredne komore se moraju uvažavati kao nezamenljiva asocijacija, kao glavno udruženje privrednika. Zaista je neophodno da Vlada ubuduće mnogo više sarađuje sa ovom institucijom. Privredne komore se moraju aktivno uključiti po pitanju razvoja malih i srednjih preduzeća i saradnje sa Republičkom fondom za razvoj. O ovom je bilo mnogo više reči juče kada smo govorili o Agenciji za mala i srednja preduzeća. Ovaj predlog zakona ima i svojih kvalitetnih novina. Na primer, ostavlja mogućnost da o unutrašnjoj organizaciji komorskog sistema odlučuju sami privrednici. Nema više zakonske odredbe obaveznosti za preduzeća, izuzev kod ovih malih preduzetnika, da se udružuju u opšta i granska udruženja. Privredne komore će svojim statutima regulisati oblike rada i granskog povezivanja preduzeća. To gransko povezivanje industrije, poljoprivrede, trgovine, saobraćaja, finansija, turizma i dr. vršiće se preko odbora, saveta, grupacija i sekcija. Normalno, postoje i drugi načini preko kojih se mogu udruživati, vezano za pojedine delatnosti iz privrede. U javnosti je prisutna dilema da li da preduzeća obavezno budu članovi privrednih komora i da za to plaćaju članarinu ili da na bazi dobrovoljnosti postaju članovi i plaćaju članarinu. U svetu su prisutne obe varijante. Na primer, u Nemačkoj, Austriji, Španiji, Švedskoj, članstvo je obavezno, kao i plaćanje doprinosa, članarina, poreza i drugih vidova prihoda iz kojih se finansiraju privredne komore. Uzimajući u obzir sadašnje stanje privrede i neophodnost njenog dinamiziranja, smatram da treba prihvatiti predlog obaveznog članstva i plaćanja članarine. Svakako da tu ugodnu poziciju po pitanju obaveznosti članstva i plaćanja članarine treba u doglednoj budućnosti analizirati i shodno tome eventualno izvršiti izmenu zakona. U budućem periodu treba na odgovarajući način motivisati preduzeća da obuhvatnije ostvaruju svoje interese kroz članstvo u privrednim komorama. Na kraju, da istaknem, što je već i do sada rečeno, da poslanici SPS podržavaju da se ovaj zakon usvoji, normalno, uz određene dopune, ali suština da ostane kako je dato u Predlogu.
Reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević.
Jasno je da sam sada izašao da govorim o Predlogu zakona kao poslanik, kao član Odbora za industriju i učesnik u kreiranju ovog zakonskog projekta. Veoma je interesantna stvar kad se na istoj strani podrške jednom zakonskom projektu nađu poslanici DOS-a i SPS-a. To može da znači samo jedno - da i poslanici SPS-a mogu biti korektni i dobro rezonovati kada je reč o podršci nekom zakonskom projektu. Ali, ovde smo od jednog broja kolega čuli i primedbe, vrste da zakon sankcioniše samo neko postojeće stanje, u stvari staro stanje stvari u Privrednoj komori Srbije.Takođe se kaže da zakon ne pruža mogućnosti za interesno organizovanje unutar privrednih komora, kao i da je udruživanje obavezno, pa i članarina, jer u članu 21. baš zaista kaže da će se kontrola naplate članarine vršiti po postupku prikupljanja javnih prihoda. Možda to baš nije pametno što je tako ubačeno, iako u suštini može da se svede na isto. Logično je onda reći da ovajzakon zaista ne sankcioniše stanje onakvo kakvo je u privrednoj komori bilo do sada, jer da ga sankcioniše, onda ne bi bilo nikakve potrebe da se menja prethodni zakon, pošto je privredna komora u prethodnom sazivu i u prethodnom rukovodstvu praktično slikovito odražavala stanje stvari po prethodnom zakonu i stanje stvari direktnog transmitera politike koju utvrdi Vlada. Međutim, u ovom novom predlogu zakona se zaista čine koraci da se da potpuno nova uloga privrednoj komori. Ako neko kaže da je u ovom predlogu zakona ponovo predviđeno tzv. teritorijalno organizovanje, pa ničega tu zaista nema lošeg. U samom procesu usaglašavanja ovog zakonskog projekta smo imali zahteve od velikog broja regionalnih komora da zaista njihovo učešće i njihova organizacija moraju biti predviđene i ovim zakonskim projektom. Isto tako, ovaj zakon pruža mogućnosti interesnog ili granskog organizovanja, a neko reče da ne pruža mogućnost, jer se mogu unutar privredne komore organizovati interesne grupacije privrednika ili određenih grana privrede, to je apsolutno moguće ovakvim projektom, kao što je ovde dato. Mi imamo danas, ako se ne varam, u Skupštini Srbije predstavnike i regionalne komore Bavarske, koja je gost Skupštine Republike Srbije, pored predstavnika Vlade itd. Dakle, kada smo ovakav zakonski projekat koncipirali, mi smo tačno vodili računa da on bude usaglašen sa uobičajenim načinom privrednog i komorskog organizovanja u zemljama Evrope. Baš smo uzimali primer Italije, Nemačke i drugih zemalja. Imali smo i goste iz Nemačke u našem Odboru za industriju i drugim odborima, tako da smo zaista koristili iskustva iz Evrope. Nešto što je ovde dato kao primedba, vezano za ovaj zakon, a po kom pitanju su diskutanti bili u pravu, reč je o tome šta se sada dešava sa statusom Privredne komore Jugoslavije, pa neko baš potpuno opravdano reče - kao što građani Srbije nemaju dovoljno snage da izdržavaju dve vlade, jer građani Srbije izdržavjau Saveznu vladu, građani Srbije izdržavaju i Vladu Republike Srbije, odnosno ceo aparat, isto tako ni privreda Srbije nije u mogućnosti da izdržava dva komorska sistema, orgnaizovana sa istim ciljem. Odmah posle usvajanja ovog zakona, po meni, bez obzira šta će se dešavati sa Republikom Crnom Gorom, Privredna komora Srbije, odnosno privrednici udruženi u nju, moraju postaviti pitanje statusa Privredne komore Jugoslavije i stepena uticaja privrede Srbije na politiku koju vodi Privredna komora Jugoslavije. Nešto što će biti posebno važno, a veoma mi je drago da je to istakao jedan poslanik SPS-a, Privredna komora Srbije ubuduće mora biti faktor povezivanja privrednika iz Srbije i privrednika i privrednih asocijacija iz inostranstva. U tom pogledu verujem da će i ovaj zakonski projekat dati mogućnost za novi nastup privrednika i Privredne komore Srbije.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ministar je ovde bio kratko vreme, čovek je rekao, a onda otišao. Verovatno ima druga pametnija posla, konsalting je u pitanju. Doduše, firma je blizu Narodne skupštine. Ali, valjda će nas udostojiti svog prisustva i kasnije. Zanimljivo je da je ovo još jedan od predloga zakona u čijoj izradi nije učestvovala Vlada Srbije, već grupa poslanika. Recimo u jednom od važnih zakona, koji bi trebalo da budu rešeni na najbolji, odnosno adekvatan način, baš onako kako bi Vlada Republike Srbije želela. Međutim, očigledno je da Vlada Republike Srbije ima mnogo drugog posla. Nemojte da ih ometate, sada je "Politika" na dnevnom redu i "Glas javnosti". Nemojte, neka ljudi završe posao. Ono što je naša zamerka, jeste da, iako se predlagač kao i za sve druge zakone poziva na navodnu činjenicu da je sve to reformski, demokratski, kako će to uneti značajne promene u našu privredu, čini se da se gotovo ništa toga značajno nije dogodilo ili se neće dogoditi. Naime, i dalje se legalizuje komorska mreža u kojoj postoji teritorijalni princip organizovanja, a i te kako se zanemaruje granski princip organizovanja. Ono što je za nas u SRS problem jeste obaveznost članstva u komorama, a problem je to što niko nije odgovorio kakvo je to stanje zatečeno posle oktobarskog puča, šta je to učinjeno, na koji način je to učinjeno, kakvi su efekti takvog rada i delovanja i šta je to što bi trebalo da se uradi. Takođe, smatramo da su ispuštena iz vida granska udruženja preduzetnika Srbije, Unija pekara Srbije i mnoga druga, posebno kada se ima u vidu činjenica da u Srbiji ima blizu 300.000 privrednih subjekata, odnosno radnji koje nemaju status pravnog lica. Dakle, to je ono što mi zameramo. Ali, ono što je mnogo važnije, voleo bih da se u ovoj skupštini raspravlja o onome što smo mi davali Narodnoj skupštini na uvid, pre svega oko stanja na Kosovu i Metohiji, oko toga što ja ne mogu da vam čestitam pobedu Ibrahima Rugove, jer sam zbog toga tužan i nesrećan, a vi ste je samo legalizovali i dali joj legitimitet.
Reč ima narodni poslanik Vukosav Tomašević, a sledeći je narodni poslanik Miomir Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, onome što su već rekle moje kolege iz poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije ja ću pokušati da dodam još par argumenata, zbog čega je u stvari naš stav ovakav i zbog čega mi ovako predložen zakon ne možemo da podržimo. Ključno i suštinsko pitanje je da li ovaj zakon donosi nešto novo u odnosu na postojeći zakon iz ove oblasti, odnosno da li ovaj zakon možemo nazvati reformskim zakonom, a mislim da smo saglasni oko toga da je osnovni zadatak ovog saziva Narodne skupštine da donosi reformske zakone i unapređuje zakonodavstvo, a samim tim i ukupan život u ovoj zemlji. Ako pogledamo sada važeći Zakon o privrednim komorama iz 1979. godine, evo ga ovde, i uporedimo ga sa Predlogom zakona koji nam se danas ovde nudi, videćemo da tu suštinske razlike nema. Ovaj predlog zakona je očišćen od samoupravne terminologije i terminologije dogovorne ekonomije, kojom je napisan Zakon iz 1979. godine, ali nam ništa ne nudi suštinski novo, osim drugačijeg rečnika. Prema tome, po mom dubokom ubeđenju ovaj zakon ne samo da nije reformski, ovaj zakon je u neku ruku retrogradan, jer zadržava postojeće stanje ili stvar vraća unazad. Sada se postavlja pitanje zbog čega je to tako, odnosno kome odgovara da stvar ostane ovakva kakva jeste. Da bismo došli do odgovora na to pitanje da se zapitamo šta su radile i čije interese su do sada zastupale privredne komore i šta će raditi, čije će interese zastupati Privredna komora i privredne komore koje se predlažu novim zakonom,koji, ja sam ubeđen, nema suštinsku razliku. Najveći broj privrednih subjekata u ovoj zemlji ni do sada, pa ni danas, nije imao nikakav uticaj na rad privrednih komora, niti su privredne komore na bilo koji način artikulisale i izražavale njihove interese. Privredne komore ovakve kakve jesu izražavaju interese uskih grupa, odnosno određenih privrednih lobija. Tamo mogu svoj interes da regulišu. Stotine, hiljade i desetine hiljada malih privrednika, onih vlasnika malih preduzeća, srednjih preduzeća, radnji, koji treba da predstavljaju budućnost privrede ove zemlje, nikakav svoj interes ne vide u komorama. Pođite odavde do Slavije ili do Kalemegdana, zaista redom po svim radnjama, kafićima, pitajte ljude da li im treba privredna komora. Ako jedan kaže da, ja povlačim sve ovo što sam rekao. Druga stvar, da budemo jasni načisto, u komorama se nataložila velika administracija, ogroman činovnički aparat i tu je reč o stotinama i hiljadama ljudi koji dobro žive. Na osnovu čega? Na osnovu obaveznog članstva i ubiranja članarine od svih onih koje Zakon obavezuje da budu članovi komora, a koji tamo ne vide svoj interes. Komora Užice, plata za septembar ove godine, prosek plate 22 zaposlena - 16 hiljada dinara, to je duplo više nego prosek u regionu. Plata predsednika Komore je 24 hiljade dinara - gospodo veća nego vaša poslanička plata. Tu je, kako ja vidim, interes da se ovakvo stanje konzervira i da se ovakvo stanje zadrži. Mislim da iz tog razloga, kao i iz svih razloga o kojima su govorile kolege iz moje stranke, iz Demokratske stranke Srbije, ovaj i ovakav predlog zakona ne možemo i ne treba da prihvatimo. Kada bude red da govorim o amandmanima, jer sam podneo amandman kojim se reguliše članstvo na drugi način nego što je to predložio predlagač zakona, onda ću konkretnije nešto reći o tome zbog čega članstvo u Komori ne treba da bude obavezno nego dobrovoljno.
Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić, a sledeći je narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanici koji ste u sali (a oni koji nisu u sali njih mnogo ne interesuje), Predlog zakona o privrednim komorama je osnovni zakon koji reguliše pitanja od životnog interesa za našu društvenu zajednicu i za privredne tokove. Ja se obraćam vama koji ste ovde prisutni, kao i građanima Srbije, da čuju ono zašto je Socijalistička partija za donošenje ovog zakona, a i da vidi kako ovaj parlament radi kada većim delom nema kvoruma zbog nedolaska poslanika iz vodeće partije, pa da u narednim izborima proceni kome će dati poverenje. Predlog zakonaje dala grupa poslanika, gde se najvećim delom radi o privrednicima, iskusnim privrednicima koji su ocenili da ovo zakonsko rešenje predstavlja osnov da mogu da se regulišu pokidani privredni tokovi na prostorima bivše Jugoslavije, na prostorima Republike Srbije i u odnosima koje je privreda imala sa evropskim tržištem. Iz tog razloga podržavam donošenje ovog zakonskog rešenja, jer je uzet model evropsko-kontinentalnog tipa uređenja privrednih komora u Evropi, odnosno u Evropskoj uniji. Za obrazlaganje ovog predloga koji je dat od strane predlagača smatram da imam dva opravdana razloga. U protekloj deceniji, pre svega blokadom od strane te iste Evropske zajednice, znači ekonomskom blokadom, zatim NATO agresijom i ratnim vihorom na prostorima bivših jugoslovenskih republika, pokidani suprivredni tokovi, koji su i tada vladali i za koja su postojala određena zakonska rešenja što se tiče privrede, odnosno privrednih komora. To je jedan od osnovnih razloga što predlagač predlaže da se donese zakon koji bi vratio ove pokidane tokove. Drugi razlog je takođe opravdan, a odnosi se na činjenicu da je Privredna komoraasocijacija koja povezuje sve privredne subjekte, mala, srednja, velika preduzeća, privatna preduzeća, zemljoradničke zadruge i ostale subjekte koji mogu da se povezuju u asocijaciju privrednika u vidu privredne komore, i da je potrebno vraćanje ugleda privredne komore i uticaja na privredne komore, na razvoj privrednog sistema. Vraćanje ugleda privredne komore je bitno iz tog razloga što pre svega, komora nije samo asocijacija na koju se dobrim delom oslanja, gde se okupljaju privrednici da pričaju priču, da se jedan drugom jadaju i jednostavno da to bude plakaonica na koju niko ne obraća pažnju. Iz tog razloga ovaj predlog zakona predviđa jači uticaj komore na donošenje određenih inicijativa, predloga, nacrta zakona, davanje mišljenja o bitnim subjektima, pre svega predlagaču koji treba ovoj skupštini da donese određena zakonska rešenja, a to su zakoni koji treba da regulišu pitanje privrednih tokova. Iz tog razloga i komora treba više da se uključi u privredni sistem, u donošenje zakonskih regulativa i iz tog razloga video sam da je ovde predlagač predvideo jači uticaj komorskog sistema na donošenje i davanje predloga za zakone koji se tiču privrede. Kada bi sve ovo moglo da bude pospešeno, odnos između privredne komore i Vlade, kao jednog izvršnog organa zakonodavne vlasti, mora da bude uspostavljen na određenim relacijama. Jeste privredna komora nevladina organizacija, ali odnos između komore i Vlade mora biti prisutan, jer bez toga sigurno nema mogućnosti da to bude sjedinjeno. Ovako kako naša vlada donosi i daje predloge zakona koji nisu u ovom trenutku toliko bitni za život, za privredne tokove, sigurno da ne može da se reguliše to pitanje u potpunosti. Između ostalog, kazaću koje su to primedbe zakoje smatram da ih treba uneti u ovaj zakon, u narednim modifikacijama ovog zakonskog rešenja (koje treba da trpi određene modalitete), kada se privredni tokovi vrate nazad, u okvire kakvi su nekada bili, da bi se usaglasile posle donošenja ovog zakona. Smatram da u ovom zakonskom rešenju ima dualizma sa zakonom koji smo juče doneli. Zakon koji je donet juče o Agenciji za mala i srednja preduzeća i ingerencije koje ima Agencija u potpunosti se poklapaju sa članom 10. ovog zakona.Smatram da privredna komora, koja ima takvo iskustvo u Republici Srbiji, sa 144 godina postojanja, sa svojim institutima, svojim saradnicima i svojim stručnim timom, u potpunosti može da pokrije i ovu agenciju koja je juče formirana, a koja je, po nama socijalistima, bespredmetna. Što se tiče primedaba koje bih mogao da kažem, vezano za donošenje ovih odluka o sudovima, sud časti je u svakom slučaju bio potreban i ranije, ali treba da se više primeni. Ovde postoji jedan novi institut, u članu 32. Predloga zakona, a to je da se ustanovljava stalni izabrani sud, gde privredni subjekti mogu putem dogovora, u okviru svojih ugovora, da daju nadležnost stalnom izabranom sudu. Ali, takav sud ne postoji u Zakonu o uređenju sudova. To bi trebalo da se reguliše materijom koju smo pre mesec dana doneli, jer smo doneli za pravosudne organe i funkcije određene sudove,pa po ovom pitanju umesto privrednog suda postoji trgovinski sud. Međutim, nema ingerencije ovog suda, kako će delovati i kako će ovaj sud raditi, i pored toga kada se ustanovi nadležnost ovog stalnog izabranog suda. Iz tog razloga, u svakom slučaju, predlagač bi trebalo da dopuni ovo rešenje. Kao privrednik, koji učestvuje iz okvira društvenog sektora, smatram da je Predlog zakona dobar, da će on sigurno trpeti određene izmene, iispred SPS-a i privrede, koju predstavljam skoro 25 ili 26 godina, smatram da je Predlog zakona dobar i da treba da bude usvojen. Hvala.
Ima reč gospodin Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, volim da govorim pred malom, ali zainteresovanom grupom poslanika. Kvorum je izgleda na blagajni danas, no to nije bitno. Kada sam čuo ko je kreirao i ko je učestvovao u kreiranju ovog zakona, meni je sve bilo jasno, a da ga nisam ni otvorio. Provereni komunistički kadrovi,(uglavnom iz SK-a, JUL-a i srodnih stranaka), tako da sam i očekivao, a očekivanja su mi se ispunila, da se ništa u odnosu na stari zakon nije promenilo, osim obaveznosti, koja u onom zakonu nije bila baš tako striktno naznačena. Posrnula jugoslovenska privreda će da finansira jedan glomazni, apsolutno nepotrebni aparat, koji inače služi za uhlebljenje propalih političara i propalih direktora u predstavništva privredne komore po inostranstvu. Potpuno prevaziđeni oblik privrednog organizovanja, u vreme interneta, neće mene valjda privredna komora Donje Prčilovice savetovati šta da radim, kada sve imam na jedan najobičniji dodir tastera. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Tomović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ako država ima glavnu i osnovnu ulogu u stvaranju tržišnog ambijenta, ako se ta uloga ogleda u tome da se zakonom i propisima uređuje ekonomski prostor i ako država tu ulogu valjano obavlja, posredstvom Vlade, onda je bilo za očekivati da se pre Predloga zakona o komorama poslanicima i ovoj skupštini predloži paket sistemskih zakona, kojima bi se uredila važna oblast, a koja se zove revitalizacija i reprogramiranje privrednog sistema. I naravno, u okviru tih sistemskih zakona, moralo bi da se nađe i nešto što se odnosi na strategiju budućeg razvoja privrednog sistema, uz uvažavanje svih relevantnih faktora, kao što su tržišna kretanja, kao što su okruženja i kao što su perspektive budućeg razvoja, moguća povezivanja itd. Nažalost, mi nismo dobili takav dokument, možda i zbog toga što je Vlada, donoseći Zakon o privatizaciji, krenula da razmišlja logikom one čuvene anegdote o kralju Aleksandru i ministru Lazaru Pačuu. Naime, kad su se vraćali jednom iz inostranstva, gde su dobili kredit, Lazar huče celim putem, Aleksandar pita Lazu: Šta je, o čemu se radi, što si toliko nezadovoljan a ovajkaže: Vaše veličanstvo, razmišljam kako ćemo da vratimo taj kredit.Kralj kaže: Šta ti Lazo imaš o tome da razmišljaš, neka huču oni što su nam dali, zašto hučeš ti? Prevedeno na ovu situaciju, Vlada je donela Zakon o privatizaciji, rešila je da tim zakonom proda sve što bude moglo da se proda, a onda neka huče onaj koji to bude kupio. Pri tom, naravno, kada će da se nešto proda, odlučiće Vlada, šta će se prodati, odlučiće Vlada, kako će se prodati, tenderom ili aukcijom, opet će odlučiti Vlada, kome će se prodati, i to će odlučiti Vlada. Pa neka onda taj tamo huče. Kao kontrapredlog za sve ovo o čemu govorim, ministar Vlahović (nadam se da će mu neko preneti), što je logično, uzeo je da brani firmu u kojoj radi, pri tom je uzeo da brani Vladu i meni je to logično. Ali, kada to čini ministar, on mora za to da koristi argumentaciju, on mora kao ministar da ima manir sa kojim to objašnjava, a ne da krivce nalazi u nekom prethodnom sistemu ili u nekome drugome. Iz jednog prostog razloga. Kažem, svaki ministar, pa i takav, mora da ima manir, a u maniru nešto što se zove čojstvo, a podsetiću vas, Marko Miljanov je definisao da je hrabrost braniti sebe od drugih, a čojstvo braniti druge od sebe. To ministar mora da ima. E sada, kada to već nema i kada nema ovog zakona, onda se seti grupa poslanika, pa kaže: pa dajte da mi predložimo zakon. Pretpostavljam iz dva osnovna razloga: prvi razlog jeste što su sada u Republici Srbiji privredne komore organizovane na osnovu tri zakona (to su taj republički Zakon o udruživanju u privredne komore iz 1979. godine koji važi za deo Republike Srbije bez autonomnih pokrajina i ovi zakoni koji su to regulisali u autonomnoj pokrajini) i, drugi razlog što su poslanici došli na ideju da to urade jeste - dajte da mi, dok se to još može, donesemo takav zakon koji će zastupati sve interese, a ne kada se sve proda da donosimo zakon koji će uvažavati interese pojedinih velikih ili značajnijih lobija. Otuda mislim da je dobra prilika bila da se ovo donese, i mi, kao što je rečeno, zakon podržavamo, samo bih možda nekoliko razjašnjenja hteo da dam povodom obrazloženja koja su nam podneta, a za donošenje ovog zakona. Naime, veoma se često, rekao bih bez ikakve mere, koristi pridev - demokratski. Npr,cilj donošenja zakona o privrednim komorama je da se na temelju demokratskih promena... itd. Znate, suviše često i dugo korišćenje bilo kog termina preti da ga banalizuje. Ne aludiram na ono što je Gebels pričao, da mnogo puta ponovljena laž zvuči kao istina, ali to će se banalizovati. Mi svuda stavljamo pridev - demokratski, prosto kao u onoj euforiji nekada kada je jezik bio srpskohrvatski, kad su u kafani naručivali srpskohrvatski pasulj. Pa nemojte to, umesto retorike, umesto bujice reči itd. dajte jedno delo, koje će nas uveriti da je to tako, delo koje će da bude kvantificirano, argumentovano, razložno objašnjeno. Želeo bih još da skrenem pažnju na jednu stvar, da se u obrazloženju koristi termin - najoptimalniji model. Gospodo, ne postoji najoptimalniji model. Postoji optimalni model. Reč - optimalni podrazumeva da je prefiks - najveći već uključen, da je to najpovoljnije rešenje, da je to najkompromisnije rešenje, ali najoptimalnije ne postoji. Postoji optimalni ili ekstremno najbolji ili najgori. Govorim to zbog digniteta ove skupštine, a i vas predlagača, koji bi o tome morali da vodite računa. Konačno, mislim da u obrazloženju mora da se nađe, zašto baš nama najviše odgovara ovaj zakon. Verujem predlagaču, čitao sam i znam, ali da ne obrazlažem to ja. Dakle, moramo da znamo koje su karakteristike tog zakona šta to tamo definiše tu komoru i te uslove itd, pa onda da kažemo: to je tamo, a mi hoćemo da bude nešto drugo ili slično, pa nam to najviše odgovara. Ovako kada kažemo u obrazloženju - dobili smo zbog ovoga zakon koji odgovara ovim zakonima a ne znamo što nam je značajno da odgovara, dali smo odgovor samo na pola pitanja. Nadam se da će se to zbog javnosti razjasniti. Što se nas tiče, mi pozdravljamo ideju o donošenju ovog zakona i glasaćemo za njegovo usvajanje. Hvala lepo.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Pre nego što započnem, ne bih hteo da govorim ovde u praznoj sali, da vidimo da li imamo kvorum.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum i dajem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 15,35.]] Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo načelnu raspravu o Predlogu zakona o privrednim komorama. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega je narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 1. se prepliću ingerencije Agencije o malim i srednjim preduzećima sa Predlogom zakona o privrednim komorama. Gospodin Veselinović reče za ovom govornicom da više nema političkih preduzeća, tako i političkih komora i ispade da su vanstranačke ličnosti veliki privrednici i direktori, a vrlo brzo zaboraviše 5. oktobar, kada u fotelje mnogih javnih preduzeća zasedoše ličnosti koje su zaslužile ta mesta zato što su bili mnogo grlati i zato što su se našli u Saveznoj skupštini. Ti isti kadrovi su ranije izbačeni iz preduzeća kao loš kadar i sumnjivih moralnih kvaliteta. Sada se objediniše i organizovaše, a svoj čin pobede žele da krunišu stvaranjem privredne komore jer žele da sakriju svoju prošlost i svoj rad. U članu 2. želite da se osnuju komore sa sedištem u Beogradu za teritoriju Republike Srbije. Takođe žele da osnuju privredne komore za Vojvodinu i Kosovo i Metohiju. Ne znam ko će od vas da ode na Kosovo i Metohiju, da osnuje ovu privrednu komoru i da tamo pruža određene usluge prema ovom predloženom zakonu. Ministar Vlahović opet hoće izgradnju tržišta i otvaranje privrede po ugledu na razvijene ekonomije Evropske unije, iz ovog predloga može se videti koliko je gospodin Vlahović edukovan Zapadom, pa mu predlažem da se tamo preseli. Što se tiče sela, sve je slagao. Pšenica je uzeta pošto su oni hteli da je uzmu, a ne po 30 pfeniga. Selu ništa nisupomogli, nema semenske pšenice za setvu, nema regresirane nafte, i tako dalje.
Rač ima narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega je narodni poslanik Zlatan Jovanović. Samo bih htela da vas podsetim da poslanička grupa SPS-a ima još osam minuta, ima još dva prijavljena govornika SPS-a.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao poslanik SPS-a opredelio sam se i glasaću za donošenje ovog zakona o privrednim komorama. Moji razlozi su sledeći - najpre, zato što je komorsko organizovanje preduzetnika i preduzeća na prostoru Republike Srbije, ili na prostorima Srbije, dugo skoro jedan i po vek i zato što mislim da je to neophodno da bismo pokrenuli ono što nam trenutno stoji, dakle, privredu. Drugo, i u našem okruženju i u Evropi privreda se popravila na komorskim principima. Organizuje se, doduše, nešto različito u odnosu na ovaj predlog koji nam je danas ponuđen, jer kao što znamo o iskustvima mnogih zemalja, kao što su Francuska, Nemačka, Italija, imamo različite privredne komore, kao što su industrijske, trgovačke ili trgovinske, a u nekim zemljama koje su u tranziciji poput nas, kao što su Češka i Mađarska, primećeno je, odnosno organizuju se zanatske i agrarne komore. Iz tih razloga sam mišljenja da je možda ovaj tekst zakona mogao da bude pomalo fleksibilniji u odnosu na to ko sve može biti član komore. Otuda bih se založio da predlagač, ako ne danas, onda u kasnijoj doradi ovog zakona, porazmisli i o tome da, ukoliko nemamo spremnosti da formiramo agrarnu komoru,da omogućimo svim individualnim poljoprivrednim proizvođačima, koji možda i nisu registrovani kao preduzetnici, da postanu članovi komore. Doduše, u ovom zakonu je predviđeno da se preko zemljoradničkih zadruga i zadružnih saveza kolektivno postaje član privredne komore, ali imajući u vidu činjenicu da najveći broj poljoprivrednika nije angažovan u zemljoradničkim zadrugama, pa kao takav nije ni kolektivni član Zadružnog saveza, onda im se na neki način i uskraćuje mogućnost da budu članovi komore. Treći i poseban razlog koji me opredeljuje da podržim ovaj zakon, sa jednim iskrenim uverenjem da će Vlada zaista postupiti onako kako piše u ovom zakonu, a to je da će ubuduće komora biti u prilici da pre svega učestvuje u pripremi bitnih zakona za privređivanje i život u privredi, kao i da daje mišljenje o nacrtima i predlozima pojedinih zakona koji tretiraju privrednu problematiku. Posebno mi je važno i to što će privrednici moći u okviru privrednih komora da prate pojave u privrednom životu Republike Srbije i da saglasno tome daju odgovarajuće smernice, predloge i mišljenja Vladi. Ovo sa iskrenim uverenjem da nam se neće desiti da u ovom parlamentu razmatramozakone koji su i te kako bitni za privredni život, a da pri tome o njima nemamo ili nismo dobili bilo kakvo mišljenje od privrednih komora. Mogao bih navesti nekoliko zakona - i Zakon o privatizaciji, zakoni o poreskim davanjima privrednih subjekata, zakon o ekstra profitu, ako hoćete - konačno i svi oni zakoni koje smo mi u poslednje vreme razmatrali u ovom parlamentu nisu prošli tu prirodnu proceduru kroz privredne komore. Posebno bih sugerisao da se u statutima privrednih komora između ostalog, a to je sudbina ove zemlje za duže vreme, ugradi u delatnostima komore i odredba koja bi predvidela da se posebna pažnja posveti izvozno orijentisanoj privredi. Moglo bi se reći da iz ovog sižea delatnosti koje imamo proističe i taj rad, ali ja bih ga posebno naglasio jer samubeđen da ćemo dugo vreme morati i te kako da podstičemo izvoznu proizvodnju, da bi se uopšte ova zemlja mogla uključiti u međunarodnu razmenu rada i da bismo mogli da ostvarimo efekte koji bi bili daleko pozitivniji nego što nam se dešava u poslednjih godinu dana. Vas, kolege poslanici, podsećam na činjenicu da smo samo u prvih devet meseci u ovoj godini imali deficit u spoljno-trgovinskom poslovanju, što će reći devizni deficit od preko dve milijarde i šesto miliona dolara; da se taj trgovinski deficit povećao u odnosu na vreme kada smo imali sankcije za preko 35%, što samo po sebi govori da nismo imali podsticajnu politiku kada je u pitanju pokretanje proizvodnje, i to one namenjene za izvoz. Mnogo je takvih primera širom Srbije. Jedan od najboljih, jedan od najvećih izvoznika u poslednjim decenijama, to je loznička "Viskoza", koja je u sadašnjim uslovima spremna da godišnje izveze 30 do 40 miliona maraka i da pri tom ostvari deviznisuficit. Na žalost, gospodo poslanici, Vlada nije još uvek učinila ništa konkretno da bi se "Viskoza" pokrenula, imamo činjenicu da "Viskoza" od januara meseca de fakto uopšte ne radi, a radnici nisu primili nijednu jedinu platu u prvih deset meseci 2001. godine. Milka mi kaže - tema, a ja kažem da sve što govorim u vezi privrednih komora i pogotovu u vezi izvozne privrede jeste tema. Istine radi, Vlada je odobrila "Viskozi" milion i 200 hiljada maraka iz Fonda za razvoj za pokretanje porizvodnje. Moram da vam kažem, kolege poslanici, da je nasuprot tome po osnovu Zakona o tzv. ekstra-profitu "Viskoza" naprasno postala obveznik poreza na ekstra profit po osnovu korišćenja primarne emisije u iznosu od dva miliona i pet stotina hiljada maraka. Onda se pitamo šta to znači kada na jednoj strani podstičemo sa milion i dvesta hiljada, a na drugoj strani želimo da iscedimo suvu drenovinu i da uzmemo iz te "Viskoze" dva i po miliona maraka. Uveren sam da se te stvari razmatraju na komorama da se to ne bi moglo desiti. Isto kao što se ne bi moglo desiti, da su komora ili Odbor za finansije razmatrali to pitanje, da dođe do stečaja lozničke banke i mnogih drugih banaka koje su otišle u stečaj zato što je promenjen Zakon o računovodstvu, po kome su sve one banke koje su imale potraživanje iz inostranstva naterane da ih otpišu, time uđu u gubitak, u stečaj i likvidaciju. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a sledeći je Stevan Ž. Gudurić.
Dame i gospodo, već smo čuli da ovaj zakon ne donosi ništa novo u odnosu na ono što je već postojalo kao rešenje, što se tiče privrednih komora u Srbiji do danas. I dalje je kao osnovni problem ovde princip obaveznosti članstva za sve privredne subjekte, što je najveći faktički problem u ovom predlogu. Naime, kako to neko drugi zna koji su interesi privrednih subjekata, zašto se ne dozvoli njima da oni sami utvrđuju svoje interese, da se saglasno svojim interesima sami udružuju i stvaraju svoja udruženja. Druga stvar, to je delatnost komore. Ako se pažljivo prouči član 10. ovog predloga i uporedisa članom 7.zakona koji smo juče usvojili ovde, o Agenciji za razvoj malih i srednjih preduzeća, uočava se da su faktički nadležnosti, odnosno delatnosti komore i Agencije potpuno iste. Sa treće strane, postoji Ministarstvo za privredu koje takođe veliki deo ovih nadležnosti i delatnosti obavlja. Postavlja se pitanje - ko će, u kom slučaju i na koji način reagovati u skladu sa ovim zakonima? Sledeće pitanje koje bih ovde postavio, to je pitanje finansiranja privrednih komora. Finansiranje ostaje i dalje, kao što je i do sada bilo, preko članarine, a članarina je obavezna za sve subjekte koji se udruže u privredne komore, a svi moraju biti udruženi u privredne komore. S obzirom da sada postoji sud časti i takozvani izabrani sud, objektivno će potrebe komore biti veće, pa će prema tome i članarina biti znatno veća od dosadašnje, što će opteretiti privredne subjekte koji budu članovi ovih komora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas pričamo o jednom zakonu koji je manje-više korektan. On pokazuje da ispadaju bolji zakoni iz nekih drugih radionica nego iz ekspertskih-vladinih. To je tako zato što smo imali ekspertske zakone od četiri člana na koja smo dobijali po tri amandmana Vlade, a četvrti se odnosio na to od kada važi zakon; znači i to je neka činjenica. Ne kažem da je ovo najbolje što se moglo napisati, ali za one koji rade u privredi ovo će biti razumljivo, a oni koji ne rade prvo moraju raditi u privredi, pa će onda i oni razumeti šta znači poljoprivreda, pa dalje i komora. Ovde su se pričale neke lepe priče, ministar je pričao o nekim pljačkama. Biće da su radnici Beočinske fabrike cementa tako dobro opljačkali tu fabriku da se sada od pet najvećih svetskih proizvođača četiri takmiče na tenderu. Šta im je ostalo ne znam, ako su je radnici tako dobro opljačkali, kako kaže ministar, a i vlast. Tamo nikada nisam bio radnik, a neka vlast jesam. Zatim, ovde je jedan kolega rekao da ni zadnja kap krvi više ne postoji u privredi. Što onda, gospodo, donosite Zakon o privatizaciji, šta će da se privatizuje i rasproda ako se zadnja kap krvi iz te suve drenovine iscedila. To govori da je tu neko nešto pobrkao izgleda. Da se neke stvari nisu sačuvale ne biste vi imali šta vašim prijateljima rasprodavati, neću reći - prodavati, jer je prodaja nekad poštena rabota, a rasprodaja je nešto drugo. U toj rasprodaji će učestvovati samo Vlada zato što tenderska prodaja ide tako da su tenderi za cementnu industriju Srbije, znači i za Kosjerić, za Popovac, za Beočinsku cementaru, odavno u toku. Jedino još fali tenderska komisija, pošto će oni verovatno samo na kraju da sabiraju i oduzimaju, kao računovođe, a za to je trebalo da Vlada izabere tri čoveka, ova firma da da najbitnijeg čoveka i da lokalna samouprava da svog čoveka i da se sve to zaokruži. Prema tome, taj način, kao i neki drugi, pokazuje koliko se svemu ovome prilazi iz poštene namere, a ostalo se zna, kad nije pošteno, kako izgleda.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da je Vlada Republike Srbije na čelu sa premijerom Zoranom Đinđićem neefikasna i nesposobna da pred Narodnu skupštinu donese ozbiljne sistemske zakone, kako ste obećali vašim biračima, pokazuje i Predlog zakona o privrednim komorama koji su predložili poslanici - članovi Odbora za industriju, a pri tome se nisu svi potpisali. Neki su danas, a ne pripadaju vladajućoj nomenklaturi, izrazili spremnost da glasaju za ovakav predlog zakona o privrednim komorama i tačno su ukazali na to da je to praktično predlog njihove stranke koji nije zaživeo dok su oni bili na vlasti u Srbiji, pa se sada taj vrlo malo modifikovan zakonski projekat nalazi kao predlog poslanika DOS-a, a između ostalih i onih koji su zapravo autentični tvorci tog projekta. Imam amandmane na ovaj predlog zakona i reći ću nešto više o samom zakonu po članovima kada za to dođe vreme, ali sada želim da kažem nešto što niko danas nije pomenuo, a to je da je obrazloženje koje je dato, cinično, zbog toga što je predlagač rekao da se zakon temelji na demokratskim promenama, a zbog celokupne javnosti moram da kažem da ispred nas sedi predsednik Privredne komore Srbije, čovek koji nikako nije iz političke stranke koja teži demokratskim promenama, već je svojevrsnim pučem ta ista politička grupacija ušla u Privrednu komoru, "Zastavu", "Galeniku". Prema tome, zaista je neprimereno da nam gospodin, koji govori u ime predlagača, govori o nekakvim demokratskim promenama u našem društvu. O samom tekstu zakona gospodin predsednik Komore, član te političke stranke i narodni poslanik, čuće nešto više kasnije.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, i ovaj zakon predviđa agencije, a juče smo imali priliku da se uverimo da je u pitanju formiranje brojnih agencija koje treba da obavljaju neku privrednu delatnost i da pospešuju mala i srednja preduzeća. Čuli smo od strane ministra juče da je 6 miliona dolara dato za pomoć i razvoj tih agencija, a kamo sreće, dame i gospodo narodni poslanici, da je tih 6 miliona dolara usmereno da se kupi oko 500 traktora. S obzirom da smo mi poljoprivredna i agrarno-stočarska zemlja mogli bismo da kupimo 60.000 ovaca i tako bismo dali veći doprinos za razvoj poljoprivrede i stočarstva, nego što će se ove pare potrošiti tamo gde nema nikakve svrhe i gde nema nikakvog smisla. Smatram da je naplata i uplata članarine po ovom zakonu, koja se predviđa, takođe neprimerena, da se vrši na taj način, u skladu sa Zakonom o javnim prihodima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan nereformski zakon, zakon koji neće pospešiti bržu proizvodnju i koji nas neće voditi onim tokovima, kako je to DOS-ovska koalicija u predizbornim obećanjima govorila građanima Srbije. Ovaj zakon donosi ograničenje prava određenih privrednih subjekata, pre svega onih kojih su bila puna usta u DOS-ovskoj većini, a to su uglavnom poljoprivredni proizvođači. Dakle, ovde se ograničavaju prava onih privrednih subjekata, pre svega fizičkih lica, koji se moraju učlanjivati u privredne komore posrednim putem. To znači da se moraju udruživati u zemljoradničke zadruge i druge slične organizacije, kako bi mogli ostvarivati prava, kao što to ostvaruju druga pravna lica. Na taj način dovode se u jedan neravnopravan položaj i zbog toga ovaj zakon, između ostalog, kako su poslanici Srpske radikalne stranke govorili, neće pospešiti niti proizvodnju niti će u pravom smislu reči to biti demokratsko tržište, i liberalizacija i sve ono ostalo što ste govorili. Ovo je potpuno nenarodni zakon, kao i svi dosadašnji zakoni koje ste donosili.
Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo već dva dana Skupština Republike Srbije bavi se nekim poslovima kojima ne treba da se bavi. Jedan jako uzak krug ljudi juče je izglasao Zakon o formiranju Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća, a danas takođe imamo jednu grupaciju ljudi koja predlaže Predlog zakona o privrednim komorama. Ovde dolazi čisto do jedne situacije u kojoj običan privrednik ne može da se snađe. Da li će savet i pomoć tražiti od Agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća ili će se udružiti u privrednu komoru i tamo tražiti pomoć i savet? Ono što je jako drastično u ovom zakonu je i član 9. koji kaže da su: "Članovi Privredne komore Srbije svi subjekti iz člana 8. ovog zakona koji imaju sedište, odnosno obavljaju delatnost na teritoriji Republike Srbije". Znači, jedna obaveza prema svima da moraju biti članovi privredne komore. Druga stvar, koja isto tako bode oči, je i ovaj sud časti: "Sud časti odlučuje o povredama dobrih poslovnih običaja, narušavanju" jedinstvenog tržišta i monopolističkim radnjama na tom tržištu." Da li će nakon formiranja ovog zakona ovaj sud časti osuditi i monopol Vlade Republike Srbije? Kad kažem monopol, pre svega mislim na monopol: na naftu, na duvan, na uvozno izvozne dozvole itd. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski (nije prisutan). Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Ovo je zakon koji je samo tehnički i terminološki prilagođen ovim vremenima, u odnosu na onaj zakon koji je od 1979. godine na snazi. Ali, nešto što je indikativno, a vezano za raspravu o ovome zakonu, to je da nakon dva - tri jučerašnja pojavljivanja ministra Vlahovića, koji je naglašavao da finansijska inspekcija vrši kontrolu, pojedine poslaničke grupe, koje su do juče bile opozicija, hvale ovaj zakon, a svesne su da ovaj zakon ništa nije bolji od onog iz 1979. godine. Prema tome, to je jasan pokazatelj kako i na koji način pojedine poslaničke grupe potpadaju pod utisak i pod pritiskom pojedinaca prihvataju i ono što je u suprotnosti sa njihovim stranačkim i partijskim, a pogotovo ličnim opredeljenjima. Jer, šta se novo dobilo ovim zakonom? Ništa. Što je jedan od poslanika ovde naglasio: samo su se termini promenili - iz samoupravnog prešli smo u novo demokratsko društvo. Najbolji dokaz je rukovodstvo Privredne komore Srbije. Oni su pomoću kriznog štaba upali u Privrednu komoru; ovo im je idealna prilika da to sve legalizuju.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. (Ne želi reč.) Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević. Preostalo vreme za poslaničku grupu SRS je devet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač ovog zakona je grupa privrednika i kao takav ovaj zakon je danas predložila i smatra da je dobar. Koje su to pravne pretpostavke kad privreda ne funkcioniše? Nema narod minimalne uslove da živi, a zakon o privrednim komorama je navodno tržišno usmeren. Gde je to danas tržište? Nema ga nigde. Ideja da se ovaj zakon donese je želja jedne grupe ljudi koji u ovom zakonu vide svoje uhlebljenje, jer smatraju da će donošenjem ovog zakona oni naći sebi pravo radno mesto. Reperna tačka ovog današnjeg zakona je komorski sistem u Hrvatskoj i Sloveniji. Čudo je porediti ove komore u susednim državama sa ovim našim zakonom. Ovaj zakon je u tehničkom smislu dobro urađen, koncepcijski je loš. Komore nisu prestale da budu produžna ruka sistema, znači, isti je sistem rada i prethodnih i sadašnjih komora. Organizaciona šema se nije menjala ni kod starog zakona, a ni kod ovog sada. Rečeno je da ne postoji obaveznost u organizacionom smislu, a potvrde o bonitetu navode sve subjekte da moraju obavezno biti članovi komore. Sve što je ministar Vlahović rekao je netačno. Između socijalističkog shvatanja privrednih komora i današnjeg zakona koji je na dnevnom redu nema nikakve razlike.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač ovog zakona navodno je grupa poslanika, koji su se potpisali kao članovi Odbora za industriju, a u stvari to je gospodin Radoslav Veselinović, predsednik Privredne komore Srbije, za koga se zna kako je na tu dužnost došao - putem Kriznog štaba, uz pomoć Vladana Batića i njegove današnje Demohrišćanske stranke. Zna javnost vrlo dobro da je bio član JUL-a, DS-a i DSS-a, što znači da čovek ima ogromno iskustvo, tako da će moći zaista da unapredi rad Privredne komore. Što se tiče ministra, koji nažalost nije prisutan i koji je rekao da ne postoji obaveznost učlanjavanja u privredne komore, verovatno izvlačeći to iz obrazloženja ovog zakona, da svi subjekti koji žele i nađu interes da se udruže i formiraju privrednu komoru, slobodni su da se udružuju u cilju ostvarivanja svojih ciljeva i interesa. "Slobodni su", to je termin koji je njega opredelio da tumači zakon tako da nema obaveznosti. Zaboravio je na član 11, u kome stoji šta su nadležnosti komore - između ostalog, ona vrši određena javna ovlašćenja. To je ključno za šta je privredna komora inače i zainteresovana. Šta znače ta javna ovlašćenja - da izdaje odgovarajuće potvrde o bonitetu svojih članova; potvrde, uverenja i druge javne isprave. To je ono što privrednoj komori treba i to je ono što podrazumeva obaveznost, jer ko nije član privredne komore neće moći sve to da dobije. Toliko, koliko sam mogla za ovih minut i po.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog ovog zakona podržala je Vlada Republike Srbije preko svog predstavnika, ministra Vlahovića. To je sasvim dovoljno da srpski radikali ne glasaju za ovaj zakon, jer do sada sve ono što smo dobijali kao predlog Vlade pokazalo se kao štetno i pogubno za građane Srbije. Ministar Vlahović je, naravno, neuobičajeno grubo branio ovaj zakon, ne navodeći ništa u prilog zakonu, ali je zato rekao da je prethodnih deset godina bilo obeleženo pljačkom; krađama; lošim radom. Neću da mu vraćam pa da ga pitam: pošto je hleb, pošto je danas meso, pošto je struja, ako je ova vlada toliko uspešna? U uvodnom delu, u pojmu zakona o privrednim komorama, kaže se da su privredne komore interesne, samostalne i poslovno - stručne organizacije preduzeća, preduzetnika i drugih oblika organizovanja koji obavljaju privrednu delatnost i koje povezuje zajednički poslovni interes na određenom području. Pitao bih gospodina predsednika Privredne komore - da li je taj zajednički poslovni interes, kako se sada priča, nisam siguran da je to tačno, vi ćete odgovoriti povezao njega i Elektroprivredu Srbije, da u ime svog preduzeća "Galeb" sklopi ugovor na skoro četiri miliona maraka za određene proizvode koje njegova firma proizvodi, ili se bavi prometom tih proizvoda. Ipak, zadatak Komore je da nađe svojim članovima određene poslove. Dame i gospodo narodni poslanici, nama je potpuno jasno, i to smo obrazložili, zbog čega poslanici SRS neće glasati za ovaj predlog zakona. Mi nismo kao neke druge poslaničke grupe, koje ispunjavaju svoje uske interese, interese grupa, ili one koje se dure na sadašnju vladu, a i same čine deo sistema i deo vlasti.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o privrednim komorama može da egzistira u fazi teorije, a koju će ulogu u praksi imati ostaje nam da vidimo. Predlagač zakona tvrdi da su demokratske promene koje su se desile prouzrokovale promene u privredi. Sa ovom konstatacijom se mogu složiti. Promene se sastoje u tome da i ono malo preduzeća koja su u proteklom periodu radila, imala kakvu takvu proizvodnju, sada ne rade, a sama privreda je u kolapsu, gotovo uništena. Nisam ubeđen da su privredne komore, kako predlagač tvrdi nevladine, nestranačke organizacije. Nema ni jedne sfere društva gde Vlada nema svoju kontrolu. Članstvo u privrednim komorama je dobrovoljno, kako vi tvrdite, a u Predlogu zakona stoji da su članovi komore svi subjekti, sva preduzeća na teritoriji Srbije. Šta gubi onaj ko nije član Privredne komore? Gubi mnogo, jer neće biti moralno-politički podoban za rukovodstvo DOS-a, koje će biti na čelu privrednih komora. Potvrde o bonitetu su potvrde o vernosti režimu. Kako u praksi izgledaju srdačni susreti ministra Vlahovića sa radnicima? Još me potresa ta slika na kojoj se vidi preplašeni ministar Vlahović, koji se bukvalno spasava iz radničkih ruku. Gušter se spasava odbacivanjem dela repa, priroda ga je obdarila, a vama je jedini spas specijalno odelo sa koga lako otpadaju rukavi. Razmišljajte malo o stanju u privredi, o životima radnika, o njihovim sudbinama. Od teorije radnici ne žive, ne mogu da ishrane svoju decu, porodicu. Da li će zaživeti zakon o privrednim komorama u uništenoj privredi? Kakva će biti sudbina velikih preduzeća? Koliko će hiljada radnika biti otpušteno i šta će njima značiti zakon o privrednim komorama. Kako će država opstati sa stotinama hiljada socijalno ugroženih? Postoji više vrsta udruživanja, asocijacija, kao produkt vladavine DOS-a i izgleda da će dominantno biti udruženje ili asocijacija za goli opstanak radnika.
Ovo je ujedno bio i poslednji prijavljeni narodni poslanik za diskusiju. Da li se neko od predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Predstavnik DOS-a, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da budem što kraći, jer cenim vaše vreme i već dosta dugo radimo. Mislim da su glavne primedbe koje su iznete u kritici ovog zakona primedbe koje se tiču navodnog odsustva suštinske promene imajući u vidu zakonsku regulativu iz 1979. godine i potom primedbe koje se tiču karaktera predlagača. Što se tiče ove druge primedbe, ne smatram to manom DOS-a, niti znakom nefunkcionalnosti Republičke vlade. Baš naprotiv, što više zakonskih inicijativa pred ovim parlamentom, to sasvim sigurno doprinosi afirmaciji samog parlamenta i nikako one ne govore negativno o Republičkoj vladi kao izvršnom organu vlasti. Mi smo ovde raspravljali o zakonskim inicijativama, recimo, Socijalističke partije Srbije ili Srpske radikalne stranke i ne vidim da poslanici DOS-a, koji su predložili zakon o privrednim komorama, time dovode u pitanje Republičku vladu, baš naprotiv. Što se tiče samog zakona, mislim da je kod privrednih komora najvažnije pitanje monopola i obaveznosti. Tačno je da u uređenim evopskim demokratijama koje počivaju na tržišnoj privredi obaveznost prati privrednu komoru, ali mislim da mi u ovom trenutku ne možemo dati kart blanš Privrednoj komori i na takav način obavezati sve privredne subjekte na tu vrstu članstva koje podrazumeva prava, ali i obaveze. Mi želimo da se u vremenu koje je pred nama privredne komore dokažu, da se dokaže Privredna komora Srbije i opravda svoje postojanje, jer ako je to bilo moguće do sada, bar se nadam da u vremenu koje je pred nama neće postojati nedodirljivi, niti će postojati prava i zakoni koji se ne mogu menjati i korigovati. Privredna komora Srbije, imajući u vidu ovu zakonsku inicijativu, menja svoj oblik i menja svoju formu. Ona više nije zamena za poslodavca i to je najvažnija promena, od 1979. godine, kada je poslednji put zakonom regulisana oblast privredne komore. Privredna komora je praktično predstavljala zamenu za poslodavca i ona je na sebe preuzela tu vrstu uloge. Imajući u vidu zakon o radu i ulogu kako poslodavaca, tako i radnika, veoma je važno napraviti tu distinkciju u statusu Privredne komore u odnosu na sve ono što je njena karakteristika u ovom trenutku. Dakle, Privredna komora više nije zamena za poslodavca i time se unapređuje pozicija poslodavca, s obzirom da mi težimo tržišnoj privredi. Drugo je pitanje monopola. Tačno je da članstvo u Privrednoj komori Srbije mogu ostvariti svi privredni subjekti koji su precizno definisani ovim predlogom, ali takođe veoma jasno možete videti analizom ovog predloga da ne postoje sankcije za one privredne subjekte koji možda odluče da se organizuju na neki drugačiji način. To je ono što je veoma bitna, suštinska promena i iskorak u odnosu na postojeću zakonsku regulativu. Zbog toga mislim da je veoma važno podržati ovaj predlog zakona. Smatram da, kao i na pitanju zakona o Agenciji za mala i srednja preduzeća, i po pitanju privrednih komora moramo napraviti što veći otklon od politike i stranaka. Mislim da je pitanje decentralizacije, koje je pokrenula Demokratska stranka Srbije, ozbiljno pitanje. Predloženim amandmanima, nažalost, nije moguće da precizno u zakon ugradimo taj sistem poštovanja decentralizacije, ali videćete da je statut privredne komore zapravo put do potpune decentralizacije. Ovim zakonom se utvrđuje Privredna komora Srbije, regionalne privredne komore, privredne komore pokrajine i Privredna komora grada Beogrda. To je za prvi korak više nego dovoljno. Potom, svi oni koji po svojoj prirodi i karakteru posla kojim se bave jesu zainteresovani za status i članstvo u Privrednoj komori Srbije mogu kroz statut utvrditi stepen decentralizacije koji je najfunkcionalniji i to nije nepremostiva anomalija ovog zakona. Nažalost, s obzirom da nije bilo inicijativa kroz amandmane, mi nismo u prilici da već sada u formi zakona obezbedimo taj potrebni stepen decentralizacije ka kojem nesumnjivo težimo. Ali, ne treba vezivati ruke onima koji će se angažovati u okviru Privredne komore Srbije i ne treba im unapred oduzeti pravo da kroz svoj statut ustanove taj nivo decentralizacije koji je za njih najkonkretniji i najefikasniji. Mislim da je ovo dobra promena i mislim da ova promena zaslužuje podršku ne samo zbog toga što je ovo inicijativa poslanika, već i zbog toga što je ovo zakonska regulativa kojom se posle gotovo 23 godine u ovaj segment našeg privrednog života unose promene, koje nisu male. Ponavljam, one su veoma ozbiljne i radikalne. To su promene statusa Privredne komore, njene uloge u privrednom ambijentu i mislim da zbog toga ovakvu inicijativu treba podržati.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovana presedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, samo ću izložiti na kraju rasprave u načelu par stvari zbog kojih mi u Demokratskoj stranci Srbije smatramo da ovaj zakon nije reformski, da ovaj zakon nije različit od zakona koji je donet 1979. godine, sem u terminologiji. Ovaj zakon neće doneti neophodne promene koje su u Srbiji u ovom trenutku potrebne, da se uredi tržište, da se uredi privredni ambijent, kako bi se otvorila vrata investicijama, naročito stranim investicijama i privatnom kapitalu. Smatramo da ovaj zakon, po svemu onome što on ima, samo će utvrditi i učvrstiti postojeći sistem organizacije privrednih komora i na to ukazuje nemilosrdna podrška SPS ovom predlogu zakona. Podrška SPS ovom predlogu zakona nije ništa drugo nego pokušaj da se sačuvaju svoji kadrovi u postojećim organizacijama privrednih komora, što je sa pozicije njihove stranke sasvim opravdano i uopšte neću u razloge njihovog pokušaja da ulazim. Mene čude pre svega razlozi zašto bi to mi činili i zašto bi mi štitili njihov način organizovanja, njihove kadrove i njihov sistem privrednog delovanja. Mi kao stranka koja je na drugom kraju, ako se gleda raspodela na levicu i desnicu, od SPS-a, imamo drugačije mišljenje. Mi hoćemo da se potrudimo da favorizujemo privatni kapital, da favorizujemo organizaciju privrednih komora koja će biti drugačija od ovih, ne samo po teitorijalnoj, već i po granskoj strukturi. Ono što je malo sporno u izlaganju samog ministra, a to je da li imamo obaveznost ili dobrovoljnost članstva Privredne komore.Zakon nas upućuje na obaveznost članstva u privrednoj komori, to tačno utvrđuje stav 1. člana 9. i obrazloženje koje je dobio poslanik Vukosav Tomašević na njegov amandman da se uvede dobrovoljno članstvo u privrednoj komori. Vlada je dala da članstvo treba da bude obavezno i da je to tekovina i tradicija u nekim drugim zemljama. To je obrazloženje koje je Vlada dala na amandman Vukosava Tomaševića, znači, da članstvo treba da bude obavezno. Danas je ministar Vlahović pričao o tome da članstvo nije obavezno, odnosno da neučlanjivanje u privrednu komoru nema posledica. To znači da je članstvo obavezno, a ako vi nećete da se učlanite, onda to i nije. Evo, to već pokazuje i samu manjkavost ovog zakona, znači da neke odredbe ovog zakona ne proizvode svoje pravno dejstvo, odnosno, da nema sankcija. To nisu jedine odredbe u ovom zakonu za čije nepoštovanje nema sankcija i samim tim to ovaj zakon čini lošim. Jednostavno, čini ga manjkavim, nedorečenim, sa dosta pravnih praznina, koje na loš način regulišu ovu oblast. I same primedbe koje su dolazile od strane onih koji će podržati ovaj zakon, koji kažu da ovaj zakon nije kompletan i da ga treba u svakom slučaju dorađivati, govore o tome da ovo nije možda pravo vreme da usvojimo zakon, ako ćemo kroz tri ili četiri meseca da ga dorađujemo. Da usvajamo zakon da bismo verifikovali, legalizovali određene strukture koje su bile ili su sada u privrednoj komori, to je nešto što je loše. Ne treba da donosimo zakone koji će biti upućeni na određenu grupu ljudi, već treba da donosimo zakone koji će urediti određenu oblast, određeni sistem. Mi u DSS predlažemo, pre svega, da ova oblast bude uređena u potpunosti u skladu sa onim kako je to uređeno u EZ, da to budu privredne komore sa mnogo većim nadležnostima i decentralizovane upravo zakonom. Ne treba prepustiti decentralizaciju statutima i nekim drugim aktima privrednih komora, jer smo videli kakvu smo decentralizaciju imali sada kada je to bilo prepušteno upravo njima. Na ovaj način možemo da dobijemo upravni odbor koji će odlučivati o svemu, jedno izuzetno jako telo, koje će odlučivati o svim onim dozvolama koje će Vlada preneti na privredne komore, bilo da su to uvozne, izvozne ili neke druge dozvole, bilo da su to razne saglasnosti, bilo da je to učešće u konsaltinzima, menadžmentima i nekim drugim poslovima. Ingerencije koje će se dobiti, koje će biti koncentrisane, centralizovane u jednom uskom krugu ljudi, to je nešto što nije dobro i nešto protiv čega ćemo uvek biti. Isto tako čudi podrška određenih grupa ljudi, naročito regionalnih stranaka, koje se zalažu za decentralizaciju, a glasaće za jedan zakon koji obezbeđuje upravo centralizaciju, što je suprotno njihovom programu. Ali dobro, oni verovatno imaju ličnih ili stranačkih razloga da tako rade, mada je to ono što mene čudi i što smatram da nije kvalitetno rešenje u ovom zakonu. Mi u DSS-u smatramo da treba teritorijalno i granski podeliti privrednoj komori ono što jeste njena nadležnost. Imamo tri granske komore, da li industrijsku, trgovačku, zanatsku, preduzetničku i poljoprivredno-zadružnu komoru, koje bi se kasnije dalje delile. Znači, teritorijalno i gransko organizovana komora, koja će mnogo bolje moći da izađe u susret postojećim okolnostima i postojećim prilikama. Mi imamo više nego jedan razlog da ne podržimo ovaj zakon zato što je manjkav, zato što ne nudi potrebnu decentralizaciju i zato što ovo nije zakon koji će ubrzati reforme u Srbiji, već naprotiv, cementiraće postojeće stanje, cementiraće postojeće kadrove u privrednoj komori, koji su pokazali da ne znaju da rade, da su komore postale naličje same sebi, i cementiraće nešto što u svakom slučaju nije put u reforme u Srbiji. Zato smatramo da ovaj zakon treba povući iz procedure, doraditi ga na ozbiljan način i onda ga staviti pred Skupštinu. Moram još jednom da kažem, opredeljenje da sam u pravu za ovo što govorim je to što su se uglavnom svi privrednici iz SPS-a angažovali da ovaj zakon prođe, a to dovoljno govori o tome i o namerama ovog zakona, da je ovo zakon koji je nastao u trenutku kada su ga oni predlagali, ali iz nekih razloga nije prošao kada su oni bili na vlasti. Stoga smatramo da ovaj zakon ne treba da bude obeležje jedne demokratske vlasti, da treba zastati sa njegovim razmatranjem, ponovo razmatrati i usvojiti jedan drugi predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković [[pravo na repliku]] , u ime poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo, već smo ovde zaključili da za ovom govornicom čovek treba prvo da ima moralne kvalitete, potom treba da bude lepo vaspitan, pod tri, treba da ima čast i određeno lično dostojanstvo i, pod četiri, ne treba da se bavi politikantstvom, jer ovde nismo izabrani da se bavimo politikantstvom, nego da donosimo one zakonske projekte za koje procenjuje većina u Skupštini da su u interesu građana ove zemlje. Poštovani gospodine predsedniče poslaničke grupe DSS, Socijalistička partija Srbije je podržala vaš zakonski paket iz pravosudnog sistema i tada vam to nije smetalo. A mi smo podržali taj zakonski projekat, jer je bio u interesu građana ove zemlje, jer smo znali da Vlada Republike Srbije priprema zakonski projekat, koji je podrazumevao da nijedan sudija, nijedan kurir, ne ostanu u pravosudnom sistemu dok ne prođu kroz novi konkurs i kroz veliko rešeto. Zato sada čitamo spiskove sudija, koje smenjuju zato što su sudili po važećem zakonu, i ništa više. Mi smo sa vama zajedno juče bili, vi uzdržani, mi protiv Zakona o agencijama, jer smo shvatili da je to sistem "klati se, klati se, samo voz da prođe", jer taj zakon o agencijama nema suštinu, nema finansije, ali smo danas za zakon o privrednim komorama, jerpošteno rečeno, i naš je propust da smo radili po zakonu iz 1979. godine. Drugo, zakon o privrednim komorama (a to ću u kasnijem javljanju objasniti) uvodi određeni red, legalizuje stvari i stvara prostor da se bolje radi. I na kraju ove replike, molim vas, treba da imamo časti kada govorimo o privredi, da budemo mi ti ljudi koji su stvarno radili u privredi, stvarali i nešto iza sebe ostavili, a uzimati na sebe pravo da diskutuješ o stanju u privredi, a video si fabriku samo na razglednici, to nije korektno.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao predstavnik Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo za drugo javljanje da pokušam da ukažem na nedorečenosti Predloga zakona, na to koliko je u stvari, moglo bi da se kaže, i štetan za privredu Republike Srbije. Na primer, činjenica da ćemo imati preduzeće, ili neki drugi oblik organizovanja u Novom Sadu, koje će biti član Privredne komore Novog Sada, Privredne komore Vojvodine, Privredne komore Srbije ili Privredne komore Jugoslavije. Isto tako, Regionalne komore u Subotici, Privredne komore Vojvodine, Privredne komore Srbije, Privredne komore Jugoslavije - kalup i administraciju dodaj, tovari, platiće privreda sve, zato što su izvori finansiranja komore carina i neki još nedefinisani izvori, koje nam predlagač zakona nije ovde jasno definisao. Komora će, naravno, od usluga naplaćivati i jedan deo od svojih prihoda, ali ove druge izvore predlagač zakona nije definisao. Preduzeća sada delimo na komore, ne po srodnosti poslova, ne po potrebama, ne po njihovim željama, nego teritorijalno. Znači, ako je jedno preduzeće u Vojvodini, pa se nalazi u Baču npr. i ima srodnosti sa preduzećem u Lapovu, ne mogu da sarađuju. Mogu samo preko Privredne komore Srbije, ne mogu drugačije da sarađuju zato što su razdvojeni, pocepali ste nam i ovo malo jedinstvenog tržišnog prostora koji u Srbiji postoji. Vi ga dodatno cepate, ne samo organizovanjem privrednih komora, nego, kako ovde kažete, u članu 2: "Komora može na svom području osnivati i organizacione jedinice, ispostave, ekspoziture, centre, agencije". Pa ni to vam nije dovoljno, nego u članu 19. kažete "Komora može obrazovati i specijalne organizacije, biroe, agencije, centre i drugo". Ta komora će da se pretvori u nešto što će da preuzme celokupnu privredu, a privreda ne znam kako će iz toga da se izvuče. Ovde je u članu 5. predviđeno, i na to je ukazao šef jedne poslaničke grupe, a ne znam, izgleda da samo jedna poslanička grupa sme da kaže da je vladajuća. Mislim da je to bio taj, rekao je da će sada komora sarađivati i sa poslodavcima i sa sindikatima, i to zaista piše u članu 5. stav 2. da komora ostvaruje saradnju sa organizacijama sindikata i organizacijom poslodavaca. U Predlogu zakona o radu toga nema. Znači, komora će možda sarađivati sa sindikatima i sa poslodavcima, ali nema zakonskih obaveza, tako da jedan od aduta koje sam čuo danas u prilog izglasavanje ovog predloga zakona uopšte ne stoji. U prvom javljanju govorio sam da li je obavezno ili nije obavezno članstvo u komorama i dalje sam ubeđen da je obavezno. Ako je obavezno trebalo je napisati da je obavezno. To se onda ne uklapa sa slikom koju Vlada Srbije želi o sebi da predstavi u javnosti. U članu 11. predvideli ste da komora daje mišljenje na nacrte i predloge zakona i da učestvuje u pripremi zakona i drugih propisa. Svaki građanin Srbije ima pravo da iznese mišljenje na nacrt zakona, ima pravo da učestvuje u predlogu zakona, ima pravo da poslaniku, bilo kome, kome se obrati, da predlog zakona. Nijednim zakonom nije predviđeno da se mišljenje komore obavezno uzima, kada se radi o predlogu zakona. Kada se radi o nacrtu zakona, predlagač zakona može da pita komoru, a ne mora. Zato što nijednim drugim zaknom niko nije obavezan da komoru za bilo šta pita ili da poštuje bilo koje njeno mišljenje. Govorili smo o karakteru javnih isprava koje izdaje privredna komora. E sad, zašto privredna komora potpuno preuzima pod svoju komandu preduzetnika. Pazite, Skupština privredne komore Beograda odnosno Regionalne privredne komore određuje za koje se delatnosti i područja osnivaju opšta udruženja. Zašto to privredna komora radi? Zašto da privredna komora odluči za koje delatnosti se osnivaju opšta udruženja, kada opšta udruženja osnivaju oni koji nisu članovi privredne komore. Tek kao članovi opšteg udruženja mogu da budu članovi privredne komore. Zašto privredna komora vodi registar opšteg udruženja, a to opšte udruženje ima svoj statut, ima svoju skupštinu, zašto ne vodi opšte udruženje svoj registar. Zašto skupština komore određuje to, i sastav, kao i način izbora članova zajednice preduzetnika. Sada dolazimo na jednu oblast koju bih mogao da nazovem pravosuđem u komori. Najpre, sud časti. Dobio sam materijal od preduzeća BB iz Bajine Bašte. Svako, ko se iole razume u fotografije, kada pogleda prvu i treću forografiju sa ovog prospekta (pokazuje prospekt) i kada pogleda ove dve sa ovog prospekta, videće da se radi o istom proizvodu fotografisanom u istoj poziciji. Preduzeće BB "Bajina Bašta", naravno društveno, kuburi u teškoćama, a preduzeće koje je ukralo njegov proizvod "Feman" Jagodina taj proizvod sada prodaje na ruskom tržištu. Da li bi se umešao sud časti da prozove svog predstavnika i predsednikom jednog od odbora u Privrednoj komori Jugoslavije za jedno ovakvo gnusno delo. Onda, stalni izabrani sud. Gde ste gospodo predlagači Zakona o sudovima, ne videh ovaj izabrani sud da je ušao u pravosudni sistem Republike Srbije, nego sam čuo za trgovinski sud. Ovde se kaže da je odluka stalnog izabranog suda konačna i ima snagu pravosnažne presude. Mislim da se vi ovde igrate i suda i zakona, sprovođenja zakona, a osnov, motiv je veoma jasan. Vlast u komori donosi moć i donosi novac. Razumem motive predlagača, samo mu ne želim da on sa mesta predsednika komore bude smenjen na način na koji je smenjen njegov prethodnik. Njegov prethodnik je smenjen puškama. Kao što se upalo u sve državne institucije tako ste upali dragi moji, vi ste još uvek vlast, dragi moji iz vlasti, kako ste upali u Privrednu komoru Srbije i čovek je doživeo maltretiranja. Ja ga čak i ne znam, samo znam za slučaj. (Glas iz sale: Tako i treba.) Pa dobro, to je tako lako reći, to liči na vas i vi to opravdavate? Ja bih se stideo, bar bih ćutao, možda bih nekada to i uradio, a posle svega ovoga što je Srbija doživela, možda bi to nekada uradio, ali ne bih se time hvalio. Ono čega se pametan stidi, budali obično služi da se hvali.
Reč ima narodni poslanik Živica Predojev, kao predstavnik poslaničke grupe DOS - reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam nameru da vas dugo zameram svojim izlaganjem. Samo želim da neke stvari, pošto sam jako pažljivo slušao sve one koji su hvalili i koji su se slagali sa Predlogom zakona, ali i one koji su bili protiv ovog predloga zakona. Moram na nekoliko stvari da vam ukažem. Prvo, ja ću vam pročitati predlagače, zbog toga što je neko ovde koristio nekakav termin, da je ovo bio DOS-ov zakon. Nije, gospodo. Ovako, čitaću vam pripadnike po strankama: Babić DragošDS, Veselinović Radoslav DHSS, Jovanović Dragan SPS, Joković Radič Nova Srbija, Kovačević Stanko PDS, Novaković Zoran SSJ, Pavićević Vasilije DSS i Predojev Živica Reformisti Vojvodine. Gospodo, ne radi se o predlogu DOS-a, radi se o predlogu ljudi koji su članovi Odbora za industriju i koji su uz to, akone znate, manje - više svi vezani za privredu. Zakon je proizašao iz očigledne potrebe privrede za uređivanjem privrednog prostora. Još nešto da vam kažem, ovde se često spominjala Privredna komora Jugoslavije. Da vas podsetim, sve koji ste to koristili i pokušavali to da koristite kao argumentaciju, da je zakon o Privrednoj komori Jugoslavije donet i da nas niko nije pitao pri tome. I da je ovaj zakon u ovoj Jugoslaviji o istoj Privrednoj komori Crne Gore donet. Jedino zakon o Privrednoj komori Srbije nije donet. Vi ako mislite da tako treba i da treba da ostane ovo stanje za koje bih rekao da je nelegalno, vi to zadržite, nema nikakvih problema. Još nešto, ponoviću još jednom, iako sam pažljivo slušao one koji su napadali ovaj zakon, mogu da vam kažem da ostajem i dalje pri onoj prvoj konstataciji, da je pred vama predlog jednog dobrog zakona, jer niko od vas nije uspeo da mi da bar jedan argument koji bi me pokolebao u ovoj konstataciji. Ako neko misli da je nelegalno ili nezakonito stanje, u kojem funkcioniše trenutno komora, bolje od zakonitog stanja, onda je to jako interesantno i jako čudan pristup legalizmu i posmatranju zakona. Zato kažem ponovo, glasajte za ovaj zakon.
Zahvaljujem, reč ima narodni poslanik Stanko Kovačević, kao predstavnik poslaničke grupe Pokreta za demokratsku Srbiju.
Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege poslanici, poštovani građani, ne bih se treći put javio po ovom predlogu zakona, da sa ove govornice u dva navrata od šefa jedne poslaničke grupe nisam čuo tvrdnju da ovaj zakon nije reformski. Možda ovaj zakon nije reformski, ali ovaj zakon stvara uslove privredi Srbije da se tako organizuje i tako pripremi da može da kreira i da učestvuje u maksimalnom iskorišćavanju rezultata privrednih i svih drugih reformi koje Vlada Srbije sprovodi ili će ubuduće sprovoditi. E, sada da postavimo pitanje da li je zakon reformski ili nije? I na kraju, želeo bih ponovo, kao i juče, da apelujem na kolege poslanike iz DSS-a, nema nikakvog razloga da na osnovu jednog potpuno normalnog "tehničkog zakona", kakoneko reče, sada dokazujemo neke suprotnosti sa nekom drugom poslaničkom grupom, nego treba zajednički svi kao pripadnici DOS-a da se izjasnimo da ovaj zakon prihvatimo i da privredi Srbije stvorimo uslove da se u skladu sa njim organizuje. Hvala.
Pravo replike, narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Jesmo pomenuli i ponovo ćemo da zakon nije reformski, mi ostajemo kod te tvrdnje i izneli smo niz razloga koji govore u prilog te činjenice. Ono što možda vredi istaći još ovom prilikom, to je jedna konstatacija iz ranijeg govora jednog od poslanika, koji je rekao da bi mi iz DSS-a, mi mlađi, trebalo da budemo malo više u privredi i da učimo od nekih drugih o privredi. Naravno, od onih koji su izneli tu primedbu, od poslanika SPS-a, ne treba da učimo , niti ćemo ikada učiti kako se vodi privreda. Videli smo kako su je oni vodili. Ne vidim zašto bi se mi svađali povdom ovog zakona. Mi imamo naš stav da ovaj zakon nije reformski. Vreme će pokazati da li će privredne komore bolje funkcionisati po usvajanjuovog zakona, da li će doći do reorganizacije privrednih komora, da li će one postati servis privrede ili neće, ili će postati jedan njen izdvojeni deo kao što su do sada bile, koji će trošiti svoje pare. Neko je pomenuo kolika je plata predsednika Privredne komore u Užicu. U Pančevu je četiri puta veća od te plate. U mnogim drugim gradovima koji su jači i gde su privredne komore imaju mnogo veće plate, a u Pančevu je oko 50.000 prosečna plata u Privrednoj komori. Pa vidite kolike plate imaju drugi, vidite koje su to prosečne plate, koji su delovi tih privrednih komora koji imaju te plate. Jednostavno, ako na taj način posmatramo, mi smatramo da ovaj zakon, koji će samo nastaviti i biti kontinuitet ovog prethodnog zakona, nije dobar i da neće doći do suštinskih promena za koje se zalažemo.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a, drugo javljanje.
Dame i gospodo poslanici, mislim da vam je jasno da imam pravo i na repliku i na drugo javljanje kao predsednik poslaničke grupe, ali ću to ovako o jednom trošku i jedno i drugo da uradim. Mnogo su moderne reči u poslednje vreme - reformski zakon, usklađivanje sa Evropskom unijom, transparentno, eksperti - a građane baš briga o tome kako ćete zvati taj zakon. Njima je važno da privreda radi. Svaki aktuelni režim će biti ocenjivan na bazi toga da li privreda proizvodi, da li je rast privredne proizvodnje, da li je u skladu sa tim rast standarda bolji položaj porodice, đaka i studenata u školi i na univerzitetu. To je jedino merilo. Zbog toga poslaničkagrupa SPS-a podržava ovaj zakonski projekat. Pre svega, da se razumemo, on legalizuje aktuelno stanje u Privrednoj komori Srbije, u Privrednoj komori Beograda i regionalnim privrednim komorama, ali što je važno i dobro - stvara uslove da to stanje bude bolje i da se privreda organizuje. Mi danas imamo izvršnu vlast koja je na sebe uzela sva prava da opredeljuje život ove zemlje. Mnogo je važno da se stvori jedna dobra protivteža kvalitetnih privrednika,koji će pomoći i Skupštini i izvršnoj vlasti, da se u ovoj zemlji konačno stvore uslovi da privreda funkcioniše u boljim uslovima, pre svega kada su banke u pitanju. Ja ću da ponovim deo diskusije zato što želim da se dobro zna. Šta radi danas guverner NBJ, koji ukida jednu za drugom, uglavnom skoro sve banke na domaćem bankarskom tržištu. Šta je cilj? Je li naš cilj da sutra ovde inostrane banke, koristeći kapital štednje, plasiraju taj kapital štednje u svojim zemljama ili reinvestiraju u našoj zemlji? Najbolji poslednji primer je Valjevska banka. Imali ste jednu kvalitetnu regionalnu banku, koja je na nivou regionalne privredne komore mogla da sa depozitom manipuliše i usmerava sredstva u ona preduzeća koja imaju profitabilnu proizvodnju da bi ceo kraj išao napred. Hoće li danas doći nemačka banka, koja će štednju da plasira na nemačko tržište ili zarad dobrobiti nemačkih potrošača ovde. Prema tome, važno je da mi legalizujemo Privrednu komoru, da stvorimo uslove da ona obavlja suštinski zadatak, a to je da organizuje privredu i da privreda organizovano nastupa, prema Skupštini, prema Vladi i prema javnosti, boreći se za bolje uslove privređivanja, za bolju poresku politiku, za bolju politiku u oblasti bankarstva, a ako hoćete i za bolju politiku eto u vezi jučerašnjeg Zakona o razvoju malih i srednjih preduzeća. Najbolje privreda zna koji joj privredni subjekti nedostaju u lancu proizvodnje, da sezameni uvoz repromaterijala i oprema. Mi se ne bavimo politikarstvom, nego se opredeljujemo za one zakone, bez obzira na predlagača, ukoliko su kvalitetni i stvaraju šansu da se bolje živi u ovoj državi. Sigurno je da mnogo argumentovanije, glasnije i sa više samopouzdanja govori onaj ko je ozbiljno radio u odnosu na onoga ko nikada ništa nije radio.
Za reč se javio narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ, prvo javljanje.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ neće glasati za ovaj zakon. Više puta rekao sam da u našoj poslaničkoj grupi ima 14 poslanika, a osam poslodavaca. Nikada nijedan od nas nije imao ikakve koristi od privredne komore, osim da smo imali određene obaveze i da su nas zvali kada jednom godišnje treba neko priznanje da se da, a onda treba da uzmete učešće. Ako ćete dobiti priznanje Privredne komore Jugoslavije, nije kriterijum završni račun i uspešnost jednog preduzeća, već morate da date 10.000 maraka ili 20.000 maraka da bi dobili titulu preduzetnika Privredne komore Jugoslavije. Nijedna stavka vezana za delatnost, šta treba ova privredna komora da radi, nije ništa novo u ovom zakonu ako pogledamo šta radi i šta je radila Privredne komora Jugoslavije. Ta privredna komora Jugoslavije, ne poznajem nijednog preduzetnika da mi je rekao da mu je Privredna komora Jugoslavije napravila neko posredništvoi da je on napravio nekoposlovanje, a da do tog dana nije imao poslovnu saradnju sa tim kupcem ili dobavljačem, osim samo jedne stavke koju bi mi iz Stranke srpskog jedinstva podržali u ovom zakonu. To je unapređenje preduzetništva i menadžmenta, praćenje i prenošenje međunarodnih iskustava u tim oblastima, a naročito menadžmenta u oblasti sistema kvaliteta. To je jedina stavka. Dalje, iz principijelnih razloga nećemo glasati jer ovo je pedeseti zakon koji donosite u ovoj skupštini, a da poljoprivredni proizvođači nemaju koristi od ovog zakona. Običan poljoprivredni proizvoćač ne može da bude član komore ukoliko nije član zadruge i ne može nikada biti pozvan da ode u inostranstvo, da ode u Holandiju i da vidi kako tamo žive poljoprivredni proizvođači, odnosno da se njemu obezbedi neki kredit kako bi on mogao da prehrani svoju porodicu. To sam rekao i za Zakon o agencijama, za koji smo glasali takođe, a stavka nedostaje i u tom zakonu. Takođe, usklađivanje, jedna stavka kaže - usklađivanje interesa članova komore. Interes člana komore je finansijski interes. Ukoliko nije stavka broj jedan da se svakom preduzeću finansijski pomogne, ako znamo da je veoma loša finansijska situacija u zemlji, kakav interes ima taj preduzetnik da bude član te komore i šta on može da očekuje od komore da mu pomogne. Takođe, imaju interes samo ljudi koji su funkcioneri u komori,to je pokazala stara praksa i ova danas. Oni koji imaju visoke funkcije u komori kada naprave poslovnu saradnju, kada dođe neki kupac u Jugoslaviju, prvo ga vode u svoje preduzeće. Konkretno, živim u Pomoravskom okrugu, ali ako ja to ne znam kao javna ličnost da je neka fabrika u Pomoravskom okrugu za godinu dana, da se ne vraćam u period zadnjih deset godina, imala ikakvu pomoć od Privredne komore Jugoslavije, šta će onda reći obični građani i obični ljudi. Mi bismo glasali za ovaj zakon da je ova stavka - poljoprivredni proizvođači - obuhvaćena i da poljoprivredni proizvođači mogu da očekuju da će jednom ova vlast voditi računa o njima. Pošto smo mi iz Stranke srpskog jedinstva tražili da tačka dnevnog reda bude - poverenje ministru za poljoprivredu, a do sada predsednik Skupštine to nije stavio na dnevni red, a sedam meseci je prošlo od toga, mi koristimo priliku uvek kada predlažete neki zakon da pitamo - gde je tu interes poljoprivrednog proizvođača. Zahvaljujem.
Ovim smo završili sa izglaganjima predstavnika poslaničkih grupa. Dajem reč predstavniku predlagača, gospodinu Radoslavu Veselinoviću.
Poštovano predsedništvo, poštovana gospodo narodni poslanici, danas je za ovom govornicom rečeno mnogo stvari, mnoge stvari su neistinite. Neke su izrečene zlonamerno, a neki nisu znali šta u ovom zakonu piše jer ga nisu detaljno ni pročitali. Pre svega, nisam došao na čelo Privredne komore pučem, već na legalnim izborima. Bila su dva kandidata: jedan kandidat je bio Demokratske stranke Srbije i bio sam ja. Na tim izborima dobio sam 50 glasova i jedan glas je bio uzdržan, a kandidat Demokratske stranke Srbije nije dobio ni jedan glas. Drugo, dobro je što Vlada nije predložila ovaj zakon. Ovo je zakon privrednika, pa je dobro što je Odbor za industriju Skupštine predlagač ovog zakona. Sve stranke, Demokratska stranka Srbije, Stranka srpskog jedinstva, kao i sve druge poslaničke stranke, učestvovale su i predlagači su ovog zakona. Obavili smo kompletnu raspravu vezanu za ovaj zakon. Rasprava je bila široka. Svi članovi Odbora za industriju bili su prisutni na sastanku sa regionalnim privrednim komorama i privrednicima Srbije, gde je jednoglasno podržan ovaj zakon o privrednim komorama i komorskom sistemu u Srbiji. Netačno je da ovde nije izvršena decentralizacija. Tačno je da mi nismo imali zakon od 1979. godine. Ovde se govorilo i o tome da na regionu Srbije treba da postoje tri strukovne komore, a da na regionalnom principu treba da postoje regionalne komore. Gospodo, to nije moguće. Pre svega, ja se 30 godina bavim biznisom. Počeo sam sa jednom zanatskom radnjom, a danas imam jedno veliko preduzeće. Nije moguće, jer kad počnete sa granskim principom onda s tim principom morate ići i u region. Ne možete na području regiona imati regionalni princip, a gore imati granski princip. Ovde se takođe govorilo o tri komore, industrijskoj, o komori za mala i srednja preduzeća i o poljoprivrednoj komori. I da je to tako opet bi morala da postoji Privredna komora Srbije, koja bi objedinjavala interese ove tri komore. Iz dopisa koji kruži vidi se da ove komore treba da budu udružene u Privrednu komoru Jugoslavije, ali mi pre svega imamo komorski sistem Crne Gore, pa zbog toga smatramo da je potrebno da se ima i komorski sistem u Srbiji. Gospodo, privredna komora po Ustavu ne može da daje mišljenja i predloge za zakone. Po Ustavu ona nije ovlašćena da predlaže zakone i to je osnovna stvar zbog koje smo to tako i uneli u zakon. Privrednom komorom ne upravljaju lica zaposlena u komori, njom upravljaju privrednici. Ako nešto u privrednoj komori ne valja, onda to privrednici moraju da menjaju.Ovo što radimo na tome da se zakon usvoji sigurno je usmereno ka mogućnosti da može da se napravi reforma komorskog sistema u Srbiji. Ovde je bilo dosta priče o tome zašto nisu samostalni privrednici uključeni u ovaj zakon. Ako ste dobro pročitali ovaj predlog, samostalni privrednici su uključeni u zakon o privrednim komorama u Srbiji. Isto tako i poljoprivredni proizvođači preko Zadružnog saveza i zadruga. Ovde je verovatno najveći problem i zamešateljstvo u tome što je usledio jedan dopis iz Privredne komore Jugoslavije. Kao čovek i predsednik Privredne komore mogu da vam kažem da se ne borim za fotelju i stolicu. Na ovoj funkciji sam godinu dana, ne primam platu u Privrednoj komori Srbije i nije mi želja da tu stičem dohodak ili platu. Ali, velika mi je želja da se komorski sistem reorganizuje. Neki koji imaju takve želje su i napravili određene probleme kod organizovanja komorskog sistema u Srbiji. Kaže se - nismo jasno definisali javna ovlašćenja. Javna ovlašćenja se daju drugim zakonima. Mi smo ovde prihvatili da ćemo obavljati javna ovlašćenja koja nam budu poverena drugim zakonima koje će ova skupština usvojiti. Tačno je da u ovom momentu postoje dve privredne komore koje rade na području Srbije: Privredna komora Jugoslavije u kojoj ne učestvuje Privredna komora Srbije, Privredna komora Crne Gore i Privredna komora Srbije. Sigurno je da posle donošenja ovog zakona mora da se uredi komorski sistem na jugoslovenskom nivou. Privredne komore treba da izdaju bonitet.One su jedine ovlašćene za izdavanje boniteta za svoje komintente i svugde u svetu ako želite da radite i da dobijete robu na odloženo plaćanje oni vam traže bonitet od privredne komore. Privredna komora ima obavezu da pruži valjane i tačne podatke o svakom privrednom subjektu. Pitate - kako će se privredne komore približiti malim privrednicima i zanatlijama. Mi smo ovde upravo zbog toga doneli zakon i predložili da se na određenim opštinama otvore kancelarije privrednih komora, kancelarije i odeljenja u opštinama, a stari zakon je trebalo očistiti od samoupravljanja i terminologije. Mi smo zanatske radnje u tom zakonu predvideli da ne budu uključene. Nije tačno, što je neko rekao, da se u Beogradu osniva komora za Srbiju. To u ovom zakonu nije rečeno, već Privredna komora Srbije za teritoriju Srbije, a u Beogradu privredna komora za teritoriju grada Beograda. Bilo je tu još nekih ličnih pitanja vezano za to da sam bio član nekih drugih političkih partija. Želim da vam odgovorim - nikada nisam bio član Socijalističke partije Srbije, nikada nisam bio član JUL-a niti Komunističke partije, već od 1990. godine sam član Demokratske stranke, zatim Demokratske stranke Srbije, pa Demohrišćanske stranke Srbije. Takođe sam prozivan u smislu da je moja firma dobila posao od Elektroprivrede Srbije u visini od četiri miliona maraka. Moram reći da moja firma takav posao od Eletroprivrede Srbije nije dobila. Moja firma je učestvovala na međunarodnm tenderu kod Evropske agencije i dobila posao od dva miliona maraka, pošto je bila najpovoljnija, jer su drugiponuđači tražili preko četiri miliona maraka. Sve to možete proveriti u Agenciji za međunarodnu saradnju, gde su inostrane firme bile konkurenti, a ja sam dobio posao. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Gospodine Veselinoviću, pomenuli ste nešto o čemu mi ovde nismo govorili. Nismo govorili zato što je to daleko za nama i zato što smo mi kao Demokratska stranka Srbije, kada smo izašli u okviru koalicije DOS na decembarske izbore, uslovljavali i insistirali na tome da se nepravde koje su činjene pre 5, ali i posle 5. oktobra, isprave. Jedna od tih nepravdi je upravo način na koji se ušlo u Privrednu komoru Srbije.To je istina i vi to dobro znate. Mi smo od prvog dana bili protiv kriznih štabova, protiv revolucionarne pravde. Ono što je oteto, to je i prokleto. Revolucionarna pravda nas je vodila od 1945. do 5. oktobra 2000. godine i dotle smo stigli. Uvek smo bili protiv toga i kriznih štabova. Gospodine Veselinoviću, dobro znamo kako se glasalo za vas, kako je dobijen samo jedan glas. Dobro znamo da je tamo prisustvovao ministar Batić. Šta će ministar pravde kada se glasa o predsedniku Privredne komore Srbije? Zašto je Milan Njegomir, ugledni privrednik, o kome niko u Srbiji, nijedan privrednik u Srbiji ne može da kaže nijednu ružnu reč, dobio jedan glas? Da li je to slučajno ili nije slučajno? Da li se radilo o ćoravoj ili o nekoj drugoj kutiji? Kako se glasalo? Da li je bilo prijateljskih razgovora pre glasanja? To su sve stvari o kojima mi nismo hteli ovde da razgovaramo. Mi smo rekli da ne želimo da se legalizuje jedno stanje koje je nakaradno napravljeno, da hoćemo reformski zakon, a ne zakon koji će legalizovati ono što imamo i ono što smo imali. Gospodine Veselinoviću, to su te nepravde o kojima smo mi govorili, u kojima nismo učestvovali i o kojima ćemo uvek govoriti.
Pravo na repliku, gospodin Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, razumni ljudi ne cene i suviše naknadnu pamet. Ali, zbog svih onih bezimenih, koji su u kriznim štabovima prepoznali sve samo ne definiciju - oteto - prokleto, podsetiću vas na prvi krizni štab koji je napravljen u ovoj zemlji i na osobu koja jedino ima pravo da nam danas deli moralne packe zbog toga. Jer, neki su ljudi, preuzimajući na sebe izuzetno veliku odgovornost, danas anatemisani ne od onih sa kojima su se suočili u tim kriznim štabovima, nego od onih koji su, dok su oni formirali te krizne štabove, stajali iza njih tražeći nešto tako. U noći između 5. i 6. oktobra 2000. godine napravljen je prvi krizni štab u ovoj zemlji, ne zbog toga što je neko hteo da uzurpira vlast, nego zbog toga što nisu funkcionisale državne institucije ovog društva, zbog toga što se težilo uspostavljanju reda i povratku politike u institucije. Taj krizni štab je napravio predsednik SRJ Vojislav Koštunica, tako što je gospodina Svilanovića zadužio i zamolio da se angažuje u oblasti medija, gospodina Čovića i gospodina Mihajlovića, zajedno sa gospodinom Perišićem i gospodinom Obradovićem, zamolio da se angažuju u oblasti policije i vojske, gospodina Labusa da se angažuje u oblasti privrede. To je prvi korak u svemu onome što je potom usledilo. Za razliku od vas, ne mislim da je to bilo pogrešno. To je bilo nužno. Ono što je pogrešno jeste davanje podrške ovom predlogu, a potom ustručavanje od jasne i veoma potrebne argumentacije za nešto tako. Juče smo razgovarali o Agenciji i Zakonu o malim i srednjim preduzećima i nismo dobili odgovor na pitanje zbog čega je taj zakon bio dobar na resornom odboru, a nije bio dobar na sednici parlamenta. Danas nemamo odgovor na pitanje zbog čega je ovaj zakon loš, a bio je dobar kada su ga poslanici, između ostalog i DSS, podržali kao zakonsku inicijativu. Nije dobro što iz dana u dan ulazimo u ovakvu situaciju. Nisu dobri bespotrebni konflikti, jer oni sami po sebi ne menjaju situaciju u Srbiji. Nemojte kriviti činjenice i nemojte anatemisati ljude koji tako nešto ne zaslužuju. Jer, kada osuđujete krizne štabove, osuđujete one hrabre pojedince koji su stali pred jednog Milovana Bojića 6. oktobra, koji su stali u Kliničkom centru i preuzeli na sebe odgovornost, koji su u mnogim institucijama ove zemlje koje su propale, toga dana zasukali rukave iskazujući spremnost da preuzmu sopstveni deo odgovornosti, odgovornosti koja je iskazana i u činu koji sam vam pomenuo, a koji je inicirao predsednik vaše stranke i države, koga mi i danas podržavamo, a kažem da smo to činili i tada.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi se nalazimo u Narodnoj skupštini. Javljam se po Poslovniku zbog člana 101, koji kaže da su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Mi se nalazimo pred glasanjem o zakonu o privrednim komorama, o kojem je svaka poslanička grupa rekla svoje. Ne glasamo o predlagaču tog zakona, niti o uslovima pod kojima je predlagač došao na funkciju na kojoj jeste, mimo Narodne skupštine, a on je trenutno ovde poslanik Narodne skupštine. Prema tome, želim zbog svih da upozorim da smo dužni, po Poslovniku, da poštujemo član 101, da poštujemo dostojanstvo Skupštine i da radimo svoj posao zbog kojeg smo ovde u Skupštini. Što se tiče kriznih štabova, DOS se obavezao u prelaznoj vladi da će da ukine krizne štabove i vrati stanje na svoje, a nije vratio. Duboko sam uveren da će krizni štabovi kad - tad biti predmet krivične materije sudstva.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković (drugo javljanje).
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih vas za malo pažnje. Stranka srpskog jedinstva i reč jedinstvo nas sve obavezuje da se ne svađamo, gospodo, naročito vi iz DOS-a, jer vi ste obećavali građanima Srbije bolje sutra. Imamo problem na Kosmetu, 1.300.....
Gospodine Markoviću, tema. Drugo javljanje po Predlogu zakona o privrednim komorama. Molim vas, nemojte posle da kažete da vam samo ja izričem opomene. Javili ste se, i to sam vam dala reč posle predlagača. Molim vas da se držite teme.
Nisam znao, neka mi oproste oni na koje sam više puta pružio prst da su oni formirali krizne štabove. Večeras smo saznali i mi ovde, a i cela Srbija i Jugoslavija, ko je prvi formirao krizne štabove - predsednik Vojislav Koštunica. Zato treba da se raspišu vanredni izbori što pre u ovoj državi.
Gospodine Markoviću, izričem vam opomenu zato što, i pored mog upozorenja, niste pričali o temi. Ovim završavamo diskusiju u načelu. Dame i gospodo narodni poslanici, zaključujem načelni pretres. Stavljam na glasanje Predlog zakona o privrednim komorama, u načelu. Za 126, protiv 63, uzdržana tri, nije glasalo četiri, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o privrednim komorama, u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Predstavnik predlagača, Vlada, Odbor za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je vezan sa svim amandmanima koje je podnela Srpska radikalna stranka na ovaj predlog zakona, a ima za cilj da ukaže na to da privreda neće izdržati monopol jedne privredne komore. Naša je želja da udruživanje ne bude omeđeno teritorijalno i da ne bude vezano isključivo za jednu privrednu komoru, zato što je to obeležje režima kroz koji smo, nadali smo se, prošli. Zbog toga u opisu komora, praktično, u članu 1. predlažem da sve bude u množini, a da se izbrišu reči "određenom području", zato što ću uvek biti protiv toga da podelite preduzeća ili druge oblike privrednog organizovanja, preduzetnike, seljake, samo na osnovu toga gde im se nalazi kuća ili gde im se nalazi sedište firme, da na taj način pružite priliku da se razvijaju i da bujaju interesi koji jednog dana mogu i ovo naše malo Srbije što je ostalo da razbiju. Zato mislim da na jedinstvenom tržištu, a Srbija je po Ustavu jedinstveno tržište, nema razdvajanja privrednih subjekata, nema favorizovanja, nema odvajanja slabije razvijenog područja ili bolje razvijenog područja. Jer, priznaćete, nije svejedno da li će neko da bude član privredne komore u Novom Sadu ili će da bude član privredne komore u Užicu. Neka se udružuju, neka osnivaju privredne komore, neka traže svoj interes, da li će to biti udruživanje prema srodnosti proizvodnje, gransko udruživanje, da li će to biti udruživanje prouzrokovano poslom koji je u izgledu, pa se recimo svi kooperanti i finalista udruže u komoru koja će da iznese ceo posao. To ostavite privredi da se snalazi, nemojte da dirigujete. Ovakvo organizovanje privrednih komora je dirigovanje privredom, a to privreda neće trpeti, neće izdržati. Naši poslovni ljudi sarađuju sa poslovnim ljudima u svetu i vrlo im je poznato kako se u svetu radi. Ovakvim vraćanjem nekoliko decenija unazad mislim da Srbija neće dobiti ništa. Molim vas da pre izjašnjavanja o mom amandmanu utvrdite da li nas ima dovoljno u sali.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum za nastavak rada. Konstatujem da nemamo kvorum za rad, određujem pauzu i sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova. Prijatno.