Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 57 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da imamo potreban kvorum i da možemo da nastavimo sa radom. Za nekoliko trenutaka nastavićemo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 2. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVREDNIM DRUŠTVIMA. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će danas sednici prisustvovati ministar finansija Siniša Mali, sa svojim saradnicima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandra Belačić, Nataša Sp. Jovanović, Aleksandar Šešelj, Milorad Mirčić, Petar Jojić, Vjerica Radeta, Nikola Savić, Nemanja Šarović i Marijan Rističević. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Dobar dan i dobro došli, ministre Mali. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Javio se Aleksandar Marković, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je 354 dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na posao, a za koji uredno primaju platu i na taj način pokazuju svoj odnos prema funkciji koju obavljaju, svoj odnos prema Narodnoj skupštini, ali i odnos prema građanima Srbije. Gospodine predsedavajući, u javnosti se pojavio tekst u jednim dnevnim novinama, a za koje ne možete reći da su naklonjene SNS, niti Vladi Srbije, niti vladajućoj većini, već naprotiv, u kome se detaljno opisuje nastavak Bastaćevih mahinacija, čitav sklop i čitava šema kako funkcioniše Bastaćeva kriminalna organizacija u opštini Stari grad. Podsetiću javnost da je taj isti Bastać optužen od strane venčanog kuma, da ga je kidnapovao, da ga je držao satima, praktično celu noć u kancelariji, da mu je stavljao kesu na glavu, da ga je tukao, maltretirao i da mu je tražio reket. I sve to zato što mu venčani kum, tadašnji funkcioner u opštini Stari grad, nije doneo jednu kovertu sa novcem, a koji je posledica dogovora i koruptivnih dela, novca koji je nastao, odnosno koji je izišao iz korupcije oko nelegalne gradnje. Sada imamo nastavak cele te afere. Pojavila su se dva svedoka i ta dva svedoka tvrde, u pitanju je odgovorno lice u udruženju „Hjuman distrikt“, ne želim da spominjem ime i prezime, i osnivač isto tako udruženja građana „Čarobne ruke“, koji tvrde da su se čitav niz godina privrednici obraćali opštini Stari grad u nameri da rade neki posao. Nakon toga, Bastaćevi ljudi bi rekli da je ključni uslov da uplate novac na račun udruženja „Čarobne ruke“. Zatim bi osnivač udruženja „Čarobne ruke“ taj novac skidao sa računa i odnosio na ruke Bastaćevim saradnicima. Dakle, udruženju „Hjuman distrikt“ uplaćeno je 1.600.000 iz budžeta opštine, a potom je taj novac opravdan fiktivnim računima. Od ukupne sume 1.100.000 je opravdano nekim fiktivnim računima, dok ostatak nije ni opravdan. U tom trenutku, Lazar Lešnjak, to je onaj isti Lazar Lešnjak, koji je dobio status uzbunjivača, koji je i prijavio čitav slučaj, dakle u tom trenutku Lazar Lešnjak bio je predsednik komisije zadužen za dodelu i kontrolu utrošenih sredstava. Zatim, neću da spominjem ime, ali jedno od navedenih je potvrdila navode Lešnjaka da je između i 30 i 50% od uplaćenih sredstava vraćala njemu direktno na ruke. Dakle, ovo je potvrda, praktično, svih onih optužbi koje je svojevremeno Bastaćev kum, Lazar Lešnjak, uzbunjivač, pravi uzbunjivač, dakle na onaj lažni uzbunjivač koji je pre neki dan dobio, da kažem, oslobađanje od kućnog pritvora, pa sad neki likuju i prave od toga špansku seriju, nego pravi uzbunjivač koji je izrekao najmonstruoznije optužbe po pitanju kriminalne organizacije koja funkcioniše u opštini Stari grad, a na čijem čelu je Marko Bastać. Za sam kraj, predsedavajući, imam pitanje za jednu poslaničku grupu, šta je još potrebno da Bastać uradi ne bi li oni konačno izašli iz vlasti u kriminalizovanoj opštini Stari grad? Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Ovde treba da govorimo o ozbiljnim stvarima. Sada kako će ko da koristi svoje vreme, to je široko i mi nemamo ništa protiv toga, to je demokratsko pravo. Ovde se pre svega ovaj zakon odnosi na naš IT sektor, na mlade stručnjake i na one ljude koji su sledeći na udaru ove vlasti, zato što rešenja o načinu njihovog oporezivanja koje će stupiti na snagu 1. januara 2020. godine nisu na duge staze dobra. Pustite vi te olakšice od 60%, 70%, gospodine ministre, da biste vratili te mlade stručne ljude u zemlju i da biste sprečili njihov odlazak. Ne možemo mi da kreiramo našu ekonomsku politiku, pa ni u ovom domenu, po principu svega onoga kako se primenjuju u zemljama EU, jer tamo kada pogledate nema nigde dobrog rešenja upravo za ovu oblast. Zašto vi da nekom mladom čoveku koji će danas, evo, odlaskom u Agenciju za privredne registre da registruje preduzetničku agenciju za izradu softverskih programa da zabranjujete da on u neograničenoj meri ili sa toliko klijenata koliko smatra da je to potrebno, sklapa ugovore kojima će da realizuje neki projekat? Zašto bi to za državu bio problem, a da se uvode neki posebni uslovi i da stvarate pravnu nesigurnost, kroz nekakav test samostalnosti, koji oni treba da prođu? Vi ste dali, i time se hvalite, u Novom Sadu, pre svega i u nekim drugim gradovima, ogromne subvencije za strani IT sektor, a sa druge strane, naši mladi ljudi i stručnjaci se snalaze sami. Naravno, to njima nije problem, jer ih često angažuju velike svetske kompanije, znajući da upravo je to ono što njima često nedostaje u njihovim zemljama, jer to znanje koje naši inženjeri imaju i stručnjaci za ovu oblast je daleko, daleko više od svih onih drugih koji se školuju na nekim drugim univerzitetima.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Jelena Žarić Kovačević se javila po ovom amandmanu. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Evo, često na sednicama pomenemo poslanike koji bojkotuju rad parlamenta. Čega sam se ja danas setila? To je bilo decembra 2016. godine, ako se sećate, imali smo jedan amandman o Deda Mrazu, valjda praznično raspoloženje različito deluje na ljude. I ne znam kako na samom početku zapravo nisam shvatila koliko su u stvari ti poslanici neozbiljno shvatili svoj posao. Onda smo bili svedoci formiranja tog nesrećnog SZS, kada su lideri te propale opozicije predstavljali SZS kao najjači oponent SNS. Osim toga što nisu pokazali nikakvu političku ozbiljnost, ni ideju, ni program, to nas je navelo da se prisetimo i podsetimo šta su neki od lidera SZS radili dok su vršili vlast, a deo toga se odnosi, naravno, i na funkcionisanje gradskih preduzeća u Beogradu u vreme vlasti Dragana Đilasa kao gradonačelnika. Onda dolazimo do podatka da su, na primer, u 2019. godini prihodi gradskih preduzeća povećani za skoro 30% u odnosu na 2013. godinu. Gubitak javnih preduzeća je 2013. godine iznosio 495 miliona dinara, a u ovoj godini njihova dobit je 4,8 milijardi dinara, što znači da je za pet godina gubitak grada dostigao 220 miliona evra. Još jedan dokaz da sada javna preduzeća bolje posluju je i podatak da sada ima pet puta više investicija nego 2013. godine. Takođe, postoji podatak i da je tada Ministarstvo finansija u više navrata upozoravalo gradsku Đilasovu vlast na prezaduživanje, na šta se oni naravno nisu obazirali. Danas se, iako su opozicija, ništa drugačije ne ponašaju, samo nemaju mogućnost da na ovakav način uništavaju javne finansije, ali umesto toga prave štetu rušeći ograde na trgovima, rušeći saobraćajne znakove, prefarbavajući zgrade i slično i sve to plaćaju ponovo građani Beograda i građani Srbije. Za razliku od njih, Vlada Srbije, na čelu sa SNS, čuva sve vrednosti naše zemlje i kroz ove predloge zakona o kojima danas raspravljam u pojedinostima trudi se da i dalje popravlja i poslovni i privredi ambijent i stanje javnih finansija i sve druge oblasti koje su od značaja za razvijanje Srbije. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Žarić Kovačević. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, gospođo Radeta.
Predložili smo da se briše i ovaj član, kao i svi članovi Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, zato što ovim predlogom i za koji dan zakonom se ništa neće desiti dobro u odnosu na zaposlene, zato što je više nego očigledno da se ovim zakonom nameštaju poslovi nekim IT stručnjacima. Evo, u samom obrazloženju ste napisali da je tim za informacione tehnologije i preduzetništvo u jedinici za implementaciju strateških projekata kabineta predsednika Vlade pokrenuo inicijativu za izmenu ovog zakona, sa ciljem pronalaženja modela nagrađivanja zaposlenih, menadžmenta i trećih lica, investitora, konsultanata i slično u društvu sa ograničenom odgovornošću. S tim u vezi kažete – Predlogom zakona predloženo je uvođenje novog finansijskog instrumenta, pravo na sticanje udela koji izdaje društvo sa ograničenom odgovornošću i rezervisanog sopstvenog udela, kao novog pravnog instituta za potrebe izdavanja ovog finansijskog instrumenta. Dakle, ono što pričamo od početka, od vaše zakletve o informacionom tehnologijama kao osnovu razvoja Srbije, tvrdili smo da to nije moguće, nemamo ništa protiv, nemamo ništa protiv nikakvog napretka, ali je sve više očigledno da jedna jedina firma u Srbiji se ovim bavi do sada u lokalnim samoupravama, sada ih lepo prevodite i u privredna društva, i to još sa mogućnošću da postanu akcionari. Dakle, mi se protivimo takvim stvarima. Vi ako ste hteli, pa ovaj tim predsednika Vlade, bolje bi bilo da su seli pa da su smislili kako da objasne privrednim društvima da moraju naći načina, pa ako treba iz pomoć države, smanjenjem doprinosa, da se najniže plate u Srbiji povećaju na 37.000 dinara, da bi pratili potrošačku korpu. Naravno, posledice toga bi bile i najmanje penzije od 37.000 dinara, takođe da bi se pratila potrošačka korpa od 37.000 dinara. Ali vama nije do toga, vas ne interesuje što gladuje više od dva miliona ljudi u Srbiji, vas interesuje kako dobro da se udomi jedan IT stručnjak, pod navodnicima, koji je već zaposeo više od pola Srbije.
Hvala, gospođo Radeta. Neđo Jovanović se javio po amandmanu.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, što se tiče amandmana koji je uvažena koleginica Radeta podnela i sada obrazložila, postoje neke činjenice koje mogu da se prihvate u smislu afirmacije nečega što ćemo i dalje da radimo zajednički. Ali postoje i neke činjenice sa kojima se ja neću moći da saglasim, pa ću i objasniti zbog čega. Pre svega, institut sopstvenog rezervisanog udela je novi institut Zakona o privrednim društvima i kao takav u svakom slučaju predstavlja jednu vrstu kvalitativnog pomaka kada je u pitanju određena odredba u zakonu koja se odnosi na zaštitu prava zaposlenih. To nije ona klasična zaštita prava zaposlenih to je određeno pravo koje zaposleni može da ostvari kada se za to po zakonu steknu uslovi. Ako se govori o pravnoj prirodi sopstvenog ili rezervisanog sopstvenog udela on nastaje tako što vlasnik ili član društva svoj udeo bez teretno poklanja društvu, odnosno preduzeću, a na osnovu toga što je društvo steklo njegov udeo, društvo obezbeđuje zaposlenog na taj način što mu omogućuje da stekne udeo u društvu kao neku vrstu akcije ili bilo kakvog drugog prava na učešću u upravljanju društvom, a istovremeno i pravo da naplati svoj udeo kada se za to steknu uslovi po zakonu, odnosno u tačno određeno vreme i na određeni način. Vi ste ministre, kao predlagač ovde dobro normirali predlog zakona i kada je u pitanju sudska zaštita sopstvenog rezervisanog udela. Šta je ovde problem gde može da se eventualno i ta kritika koju smo čuli prihvati, ali istovremeno i da se kaže da će ova Vlada i dalje nastaviti onaj put koji obezbeđuje praktičnu primenu ovog zakona u najboljem efektu, odnosno u najvećem kapacitetu. Zbog čega ovo govorim? Ako, imamo privredno društvo koje nije u oblasti IT tehnologija i ukoliko je ono jednočlano privredno društvo i ukoliko vlasnik tog privrednog društva, tog preduzeća ima mali broj zaposlenih on nije motivisan, nije stimulisan da obezbeđuje sopstveni rezervni udeo. On je motivisan i stimulisan samo da održi solventnost preduzeća, da održi preduzeće u smislu da ne ide u blokadu, da održi preduzeće u tom smislu da isplaćuje zarade i to one zarade na nivou najčešće na žalost minimalnih zarada, da uplaćuje doprinose penzijskog invalidskog osiguranja, ali sve preko toga nisam siguran da postoji motivacije i stimulacija onih koji su članovi, odnosno vlasnici preduzeća. Zašto ovo govorim? Pa, zbog toga što još uvek privredni ambijent u Republici Srbiji nije na tom nivou da imamo privredna društva koja su daleko iznad onog takozvanog minimalnog stepena solventnosti koja su sa velikim brojem zaposlenih i gde se zaposlenima zaista obezbeđuje mogućnost sticanja zarade u značajno većem obimu ili iznosu u odnosu na ovo što zaposleni u privredi Republike Srbije imaju danas. Šta je naš cilj? Naš cilj je zadatak, jeste da se stvori privredni ambijent u kome će pod jedan, privredna društva imati daleko veći broj zaposlenih. Pod dva, gde će zaposleni imati nesumnjivo mnogo veće zarade. Pod tri, gde će i poslodavac, odnosno vlasnik privrednog društva biti stimulisan i motivisan da obezbeđuje sopstveni rezervni udeo, a sa druge strane da zaposleni takođe budu motivisani i stimulisani da na osnovu tog sopstvenog rezervisanog udela stiču benefite, a jedan od osnovih benefita jeste pravo na upravljanju u preduzeću sticanjem sopstvenog udela, odnosno povećanjem procenta sopstvenog udela u odnosu na do sadašnji aktuelni ili važeći Zakon o privrednim društvima i na taj način imamo motivaciju i vlasnika preduzeća i zaposlene da učestvuju u realizaciji rezervisanog sopstvenog udela onako kako je to predviđeno ovim zakonom. Nadam se da ćemo taj privredni razvoj, taj privredni rast dostići relativno brzo, da ćemo barem prići onim zemljama, razvijenim zemljama Evropske unije, naravno celog sveta gde inače već ovaj sopstveni rezervisani udeo u drugom modelu, u drugom obliku već postoji, jer ovaj zakon je u stvari nešto što je komparativno rešenje u odnosu na rešenja koja imamo u zakonodavstvu Evropske unije. Dakle, Vlada Republike Srbije ima dobar pravac i taj pravac podrazumeva da će ovaj zakon u punom kapacitetu da zaživi kada dostignemo ovaj nivo privrednog rasta. Ja sam u to siguran i mi tu nemamo ni jedan problem. Sada da li će se kritika vezati za to da su preduzeća u oblasti IT tehnologija na neki način u privilegovanom položaju zato što omogućavaju veći broj zaposlenih, imaju mogućnost isplate većih iznosa zarade, dok su druga privredna društva u nekom nepovoljnijem položaju zbog statusa, zbog položaja zaposlenih, zbog mogućnosti ostvarenja prihoda i zbog demotivisanosti vlasnika preduzeća da obezbeđuje sopstveni rezervni udeo. To je pitanje na koje se može odgovarati onako kako je u onom domenu kritike koji je iznet, zaista činjenično i utemeljeno. Tu stvarno ne mogu ništa da prigovorim. Ali, ja ume poslaničke grupe SPS vas podržavam u Predlogu zakona. Smatram da ovaj sopstveni rezervisani udeo zbog toga što je definisan, normiran u cilju zaštite interesa zaposlenih treba da ostane. Da li on možda rano uveden? Pa, nije. U svakom slučaju on će u nekom vremenskom periodu važenja ovog zakona i unapređenja ovog zakona imati svoju realizaciju, dati svoj efekat i nadam se da će tada i zaposleni i poslodavac osetiti bolje u odnosu što je do sada. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Pravo na repliku, Vjerica Radeta. Izvolite.
Dosta toga je tačno što je kolega izneo bar u ovom teoretskom delu, ali kada se dođe do onog što je konkretno, onda ne možemo da se složimo. Pitao se da li je ovaj zakon preuranjen? Ne da je preuranjen, nego baš je preuranjen. Zaista je neverovatno osim na tu jednu IT kompaniju na koga će se još primenjivati. Ko su ti članovi privrednog društva koji mogu obezbediti rezervisana sredstva udela u tom društvu. Ko? Na osnovu čega? Na osnovu minimalca od 27.022 dinara. Ovo je prosto neverovatno. Kaže kolega, da će ovaj zakon stimulisati da bi trebalo da se stvaraju uslovi da se stimulišu i zaposleni i poslodavci i tako dalje. Pa, u Srbiji su jedino poslodavci i te kako stimulisani pogotovo predstavnici stranih kompanija koje ovde otvaraju pogone i koji za svako radno mesto dobijaju i do 12.000 evra. Pa, gde ćete veću i bolju stimulaciju? Zaposleni kod takvih ljudi rade zagarantovani za minimalac koji je u ovom momentu 27.022 dinara, a morao bi da bude bar 37.000 dinara da bi pokrio minimalnu potrošačku korpu. Ali, naravno vi ne vodite računa o najvećem broju ljudi u Srbiji. Vi sada imate za cilj, predsednik Vlade očigledno pre svega i njen tim, imate za cilj da se ta IT kompanija što je moguće bolje uglavi u što je moguće više privrednih društava. Pošto su završili posao po lokalnim samoupravama. Pošto su u raznim preduzećima tipa Kargo i ovih koji vrše linijski prevoz i autobusa i svašta tu ima, e još samo i ovim zakonom da se smeste ali samo tamo gde im odgovara, stvarno milina.
Hvala, gospođo Radeta. Neđo Jovanović, prvo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se. U jednom delu se ne možemo složiti imajući u vidu da privredi Republike Srbije u svakom slučaju treba omogućiti da raste, da se razvija, da se revitalizuje. Imajući u vidu da je i deo privrede Republike Srbije i to jedan značajan segment upravo oblast IT tehnologija gde Srbija očekuje mnogo imajući u vidu dve činjenice koje niko neće dovesti u sumnju. Prva, da je u toj oblasti neophodno potrebno zaposliti značajno veći broj, hajde da kažemo stručno osposobljenih lica, dakle, IT stručnjaka, da ne kažem IT tehnologa, s jedne strane. S druge strane, da je to oblast koja se svakodnevno unapređuje, koja maltene svakodnevno ide napred i gde je svakodnevno potrebno pratiti sve ono što podrazumeva i stručno usavršavanje, napretke u nauci i tako dalje. Naročito kada su u pitanju IT tehnologije. Ako je to perspektiva, a jeste perspektiva, ne samo Srbije nego i mnogo razvijenijih zemalja nego što je Srbija, onda je dobro da se upravo u tom segmentu započne sa primenom jednog instituta koji do sada nije postojao. I dobro je da će taj segment privrede biti kao neka vrsta pilot projekta koji će ukazati, koji će na neki način predstavljati jednu vrstu slike kako treba da se ponaša bilo ko od poslodavaca, bilo koje privredno društvo koje se trenutno nalazi kao aktivno privredno društvo na privrednoj sceni, tako da je nazovem Republike Srbije. Prema tome, ne možemo ni u kom slučaju da kažemo da to nigde nije neprimenjivo. Pa, primenjivo je. Ja ću se potpuno složiti sa uvaženom koleginicom Radetom kad kaže gde je stimulacija poslodavaca u onoj drugoj oblasti. Tačno je. Tačno je zbog toga što naš privredni ambijent još uvek nije takav. Tačno je da nisu stimulisani. Tačno je da imaju mali broj zaposlenih. Tačno je da nemaju veliki obrta, obrt u poslovanju. Samim tim što nemaju veliki obrt u poslovanju, naravno, da nemaju ni dovoljno prihoda. Tačno je da zbog toga ne mogu da obezbede sopstvene rezervisane udele, ali to ne znači da je to konstanta, to ne znači da će to da ostane zauvek. Njima treba zakonom obezbediti mogućnost da ne krše zakon, a da daju stimulanse zaposlenima da to rade. Hvala.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite.
Svakako jesmo za to da se stimuliše razvoj privrede u Srbiji, ali moramo sagledati realno stanje, moramo gledati ono što jesu činjenice. Kolega Jovanović govori o povećanju obrtnog kapitala, obrtnih sredstava. Da li vi znate da najveći deo privrednika, ta obrtna sredstva kupuje na kredit, nema mogućnosti ni za osnovne stvari, a kamoli da se razvija onako kako biste vi želeli i kako bismo mi želeli, kako bi valjda svako normalan želeo. Ali, problem je u tome što se državni podsticaji ne daju našim ljudima, našim kompanijama, našim malim preduzećima i ne stvaramo mogućnost da se naša mala preduzeća razvijaju, da se šire, da se zapošljavaju ljudi. Znate, svi ovi koji dođu iz belog sveta oni su ovde dokle njima njihova računica pokaže da im se to isplati. Ako 10.000 evra date kompaniji iz Srbije i nekom malom preduzeću iz Srbije, čoveku koji je odavde, on će činiti sve da se to razvije, da se raširi, da se zaposli što je moguće više ljudi, on to ne otvara da bi zatvorio posle pet godina, već otvara da bi pravio kompaniju koju će nasleđivati njegovi naslednici. I tu je velika razlika u principijelnom stavu između SRS i vas iz vlasti. Mi nemamo ništa protiv da se strani kapital unosi u Srbiju, ali ovo što se dešava sa ovim pogonima velikih kompanija složićete se nema tu stranog kapitala, to je trošenje naših para. Oni dođu ovde, otvore neki pogon, zaposle neke ljude, dobiju ovde pare, dobiju za džabe komunalnu infrastrukturu, dobiju zemljište, sve dobiju i još po 10.000, 12.000 po svakom zaposlenom i gde je tu njihov kapital? Nema stranog kapitala. Postoje strane kompanije sa svojim pogonima, ali je rade sa kapitalom našim, srpskim kapitalom. Mi hoćemo da se taj kapital daje našim ljudima, našim kompanijama. Što se tiče IT sektora, svakako smo za razvoj IT sektora, svakako smo za zapošljavanje što je moguće više ljudi, upravo u tom sektoru. Evo, vidite koliko ih je samo zaposleno u fabrici čipova ovih poslednjih četiri, pet godina od kada je Vučić otvorio. Ali, nije samo je obećao.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem se. Po amandmanu zato što će mi možda trebati malo više od dva minuta, da neke stvari konačno razjasnimo da se ne bi više javljao po ovom pitanju. Pre svega, sistemsko rešenje koje je oličeno u ovom predlogu zakona se ne odnosi na strane poslodavce, već se odnosi na sve poslodavce na teritoriji Republike Srbije. To je prava činjenica. Druga činjenica, podsticaj u vidu sopstvenog rezervisanog udela se vezuje za zaposlene, a zaposleni su na teritoriji Republike Srbije. Treća činjenica, moram da budem figurativan, a da ne banalizujem priču. Ukoliko moj uvaženi prijatelj Žarko osnuje preduzeće i tom preduzeću pokloni svoj udeo, a ja sam zaposlen u tom preduzeću, njegov cilj osnivanja preduzeća nije da preduzeće životari, nego da preduzeće stiče određene prihode koji će se multiplicirati tokom rada i obavljanja delatnosti preduzeća. Na taj način će kao poslodavac imati mogućnost, ne samo da investira u preduzeće, već da investira u zaposlene gde sam i ja, a to znači da će mi jednog dana omogućiti da preko sopstvenog rezervisanog udela možda budem deo upravljačke strukture preduzeća i to je interes zaposlenog i interes poslodavca. Zašto? Ukoliko zaposleni dobro obavlja svoj posao doprinosi da se prihodi privrednog društva uvećavaju, onda ne postoji ni jedan, jedini razlog da se ovaj institut konkretno primeni. Podnosilac amandmana je možda prenebregao jednu činjenicu, sopstvenim rezervisanim udelom se ne može raspolagati. Zaposleni ima pravo, ali isključivo lično pravo, ne može to pravo prenositi na treća lica, da raspolaže tim sopstvenim udelom. Drugo, u privrednim društvima obim sopstvenih udela je ograničen, to je 40%. Treće, zaposleni ima pravo u slučaju povrede od strane poslodavca i na zaštitu zbog povrede tog sopstvenog rezervisanog udela, kako zaštitu u okviru privrednog društva, tako i sudsku zaštitu i za to su nadležni privredni sudovi. Mislim da u tom pravcu normiranje, uvaženi ministre, je jako dobro urađen. Što se tiče stimulacije, stimulacija će postojati onog trenutka, i to ću ponoviti samo još jednom, onog trenutka kada naš privredni ambijent, kada naša privreda dostigne onaj stepen razvoja gde će zarade biti neuporedivo veće u odnosu na današnje, neuporedivo veće u odnosu na današnji prosek, neuporedivo veće u odnosu na ono što podrazumeva mogućnost da se sopstvenim rezervisanim udelom obezbeđuje samo elementarna egzistencija, mora biti daleko iznad toga. To je cilj i privrede Srbije, odnosno Vlade Srbije da takav privredni ambijent uspostavi, odnosno ustroji, i onda bi mi zaista bili teški demagozi, ukoliko bi bili protiv jednog takvog cilja, odnosno protiv jednog takvog projekta Vlade. Socijalistička partija Srbije, kao odgovorna stranka prema građanima Republike Srbije, kao stranka u čijem programu je ideal socijalne pravde, će svakako podržati i ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite.
Nismo nijednog momenta rekli da ćete možda vi, vi koji ćete glasati, a i Vlada imati neku lošu nameru kod predlaganja i sutra donošenja, odnosno usvajanja ovog Predloga zakona, ali smo rekli i tvrdimo da smo mi mnogo daleko od primene ovog zakona, i sam kolega Jovanović je u nekoliko navrata nešto slično i rekao, a mi samo pitamo i zato smo predložili da se briše svaki član, zato što mislimo da ovaj zakon nema svrhe da postoji u našem pravnom sistemu zato što je neprimenjiv u našim privrednim društvima u našoj privredi. Šta će nama zakon koji će biti samo mrtvo slovo na papiru i iz kojeg će, videćete, samo jedna kompanija, jedan iz IT sektora izvući korist? Već je dovoljno ojadila lokalne samouprave i nagovorila i na kredite i radila im softvere i tako dalje, i samo će ta jedna kompanija imati koristi, niko više neće imati koristi od ovog zakona. Trebalo je prvo, sve ovo što je kolega Jovanović pričao – kakav treba biti privredni ambijent, kakva trebaju biti privredna društva, kakav treba biti razvoj i tako dalje, sve to treba obezbediti, pa onda doneti jedan ovakav zakon. Redosled poteza vam nije u redu, idete od repa prema glavi. Ne ide se tako. Stvorite uslove da zakon može da se primenjuje, pa onda predložite zakon i u tom slučaju bismo mi na drugi način razgovarali o ovom zakonu, ovako smo apsolutno protiv donošenja ovog zakona i zato smo i predložili brisanje svakog od predloženih… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima gospodine Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, izgleda mi kad Narodna skupština počne da donosi zakone da ćemo uvek imati teoriju zavere i da se to nešto radi za neko određeno lice, pa ćemo dotle to da idemo da stvari bukvalno banalizujemo i da na taj način steknemo određene političke poene. Evo, imali smo na prethodnoj sednici jedan zakon koji je bio vezan za Agencije za zapošljavanje, pa je najveća primedba u vezi primene toga zakona bila – šta ako ta agencija uputi nekog radnika, on zaradi svoju platu kod drugog poslodavca, a onda ta agencija propadne? Oštećen je radnika. A šta ćemo ako obično privredno društvo propadne? I tamo je neki radnik. Šta ćemo ako propadne to privredno društvo kod koga je radnik bio upućen? Znači, ne možemo sada da banalizujemo i pronalazimo razloge zašto neku određenu materiju ne treba regulisati. Zakon reguliše šta je dozvoljeno i okvire šta ko ima pravo da radi. Dalje, gospodine ministre, imamo stalno priču da mi nemamo nikakve ni strane investicije, još manje domaće itd. Prema nekim podacima, u 2018. godini bilo je 3,5 milijardi direktnih stranih investicija. Kažu, to nisu strane to su naše domaće, mi smo sve subvencionisali. Nađite mi 3,5 milijarde evra da subvencionišete to. Hajde, nađite mi 3,5 milijarde evra ovde i neka mi neko objasni za te strane investicije koje smo mi platili 3,5 milijarde evra. Idemo dalje. Za 2019. godinu planira se pet milijardi evra, procene su neke, stranih investicija. Hajde nađite mi tih pet milijardi evra odakle država može da subvencioniše iznos od pet milijardi evra. Baš bih voleo da mi neko objasni. Ide se najčešće sa pričom - radno mesto subvencioniše, pa će on tu platu da mu isplaćuje iz subvencije godinama, pa još kažu najmanja cena rada. Ma, nije bre baš tako. Evo, da prihvatim hipotetički da je to mogućnost. Ali, moram da postavim pitanje, a šta radi taj radnik? Pa, mora da dobije neku sirovinu, pa ta sirovina mora da se kupi od nekog drugog preduzeća, pa mora da nabavi energiju, toplotnu, električnu. Mora da nabavi gas, a i to mora da kupi od nekog našeg preduzeća. Mora da plati porez na dodatne usluge. Mora niz čitavih taksi, doprinosa i svega onoga što utiče i na budžete lokalnih samouprava i na budžete Republike Srbije i što povećava čitavu privrednu aktivnost u tom delu gde on posluje i u delatnosti u kojoj posluje. Ali, ne, mi ćemo da sedimo i da pričamo - to se radi za ovoga, to se radi za onoga, to su građani prevareni. Znate šta, do juče nisam znao da mi imamo dva miliona zaposlenih koji žive, koji primaju minimalnu ili nešto malo iznad minimalne zarade? Ja to nisam znao, to sam čuo od kolega iz opozicije. To znači da Srbija ima 20 miliona stanovnika. Toliko. Možda čak i 30. Tako se iznose paušalni podaci, izmišljeni, da bi se stvorio neki privid da će neko nešto da zloupotrebi. Ovde je reč o privrednim društvima. Privredna društva su u 99% slučajeva privatni kapital i sad me ubedite da će vlasnik privatnog kapitala, osim ako nema ekonomsku korist da primenjuje ovaj zakon. Hajde, neka neko ubedi nekog vlasnika kapitala da primenjuje ovaj zakon, a da mu nanosi štetu, jer ovde je stvar izbora, može da ga koristi, a ne mora, ali ćemo uvek da pravimo oko toga teoriju zavere. Ja sam imao ovde jednog poslanika. Sad je tamo. Ima, kaže on, po njemu misli, pametnija posla, da napada policiju, da tuče novinarke, da razvaljuje Narodnu skupštinu. Ja sam ga zvao „balkanski špijun“. Znači, teorija zavere, samo izgleda da je orao pao, ali nisam znao da je još jednog „balkanskog špijuna“ imamo ovde u Narodnoj skupštini.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ha, ha, ha, komentar, ali sada ozbiljno. Ovo je neverovatno da neko ko je narodni poslanik prigovara već danima narodnim poslanicima da, raspravljajući o predlozima zakona, se stiču neki politički poeni. Pa, valjda i vi raspravljate i branite zakone, koliko god bili neodbranjivi i neodbranjivi, zato što hoćete kao političari da se obraćate javnosti? Zar je sramota da narodni poslanik bude političar? Ne da nije sramota, nego je to neophodno. Znate, vi imate narodne poslanike čitače unapred napisanih tekstova i to jeste neka kategorija koju ste vi izmislili. Mi srpski radikali smo ozbiljni političari i ozbiljno se bavimo ovim poslom. Ja, zaista priznajem da ja nisam, teško biti stručnjak nivoa Veroljuba Arsića, nisam stručnjak kao Arsić, ali bogami i ne lažem kao Arsić. Ovo je treći put od juče…
Nemojte tako, molim vas, koleginice Radeta. Dajte da poštujemo jedni druge.
Kolega Marinkoviću, vi juče niste bili ovde u momentu kada je predsedavao kolega Arsić, kada je jedna koleginica, koja retko govori, retko, ali glupo, tako se kaže, je tri puta rekla Petru Jojiću da laže i niko nije reagovao. Ni kolega Arsić nije reagovao, a pošto ja pamtim i prihvatam iskustva od juče, za nas reći - lažovu, da laže je nešto…
Ja moram. Ako neću ja, ko će?
Žao mi je. Pročitajte stenogram i to se od juče ovde važi. Dakle, nikada niko od srpskih radikala nije rekao da dva miliona ljudi radi za minimalac i to jeste velika laž i to jeste pokušaj da se obmane javnost zato što smeta Arsiću što mi pričamo da plata minimalna mora biti 37.000 dinara i minimalna penzija 37.0000 dinara, zato što je to vrednost minimalne potrošačke korpe. Rekli smo više od 300.000 ljudi radi za minimalac, više od 400.000 samo malo iznad minimalca i više od milion penzionera prima penziju ispod tog iznosa. E, to je sve skupa više od dva miliona.
Hvala, gospođo Radeta. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
E sad, ja mogu da kažem da sve što je rečeno da koleginica nije govorila istinu. Niti sam ja predsedavao, kad je rečeno kolegi uvaženom Petru Jojiću da on laže, niti je to njemu rečeno. (Vjerica Radeta: Molim?) Rečeno je nešto drugo. Proverite stenografske beleške, kao i što je rečeno da dva miliona ljudi prima minimalnu zaradu. (Vjerica Radeta: E, lažeš.) Evo, to ćemo da proverimo po stenogramima. Neću time baš nešto mnogo ni da se zamaram, nije meni to cilj. Naravno da poslanici imaju pravo da iznose svoje političe programe, ali nemaju pravo da iznose neistine i netačne podatke. Imaju, doduše, ali onda nemojte da zamerite kad mi odgovorimo istinitim i tačnim podacima. Kome će građani verovati više, to će da pokažu na izborima, a što se tiče više te demagogije koju je Zoran Stoiljković započeo, kad je on kao predsednik sindikata podržao štrajk u katastru, a štrajkači, znači, ne svi zaposleni, samo jedan manji broj zaposlenih je tukao i sprečavao građane da uđu u Republički katastar i da ostvare svoja prava. E, to je ta politika i on je izmislio tu priču da minimalna cena rada mora da bude u visini potrošačke korpe i da minimalna penzija mora biti u visini potrošačke korpe. Ja kažem da je to idealno, voleo bih ja da je to moguće, ali moram da postavim još neka pitanja. Da li je minimalna potrošačka korpa za jednog čoveka ili jedno domaćinstvo? Ja tvrdim da je za jedno prosečno domaćinstvo. Druga stvar, da li jedno prosečno domaćinstvo ima samo jednu platu ili penziju ili ima više? Hajde da pričamo o životu, a ne da izmišljamo razloge. Znači, ima više. Sada već velika većina domaćinstava ima po dvoje zaposlenih. (Aleksandar Šešelj: Ne znaju šta će od posla.) Evo, kolega koji dobacuje, on ne zna šta će od posla. Mnogo je zauzet, prošeta, obiđe. Bolje bi mu bilo da sedi u Narodnoj skupštini i da uči od starijih kolega. Ja sam tako učio. O tome se radi. Znači, ovde je čitava jedna priča oko banalizacije svega što se radi u Narodnoj skupštini. Kada naiđu na argumente, onda tvrde da ih neko vređa, da ih neko naziva lažovima, da mi izmišljamo podatke itd. Mislim da će građani to da cene na izborima.
Hvala, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Ako budu po Arsiću građani cenili na izborima, teško listi na kojoj on bude. Kolega Arsić je malopre prigovorio našem kolegi Aleksandru Šešelju da kao prošeta kroz Skupštinu, a više je govorio ovde o više amandmana nego što je Arsić u životu. Ali, kolega Arsić ovde govori o nekome koga ima ili koga nema u sali, on je predstavnik vladajuće koalicije. Poštovani građani, danas, evo ovog momenta, sad sam izbrojala, videli su svi da sam se okretala, predstavnika vlasti ima komada 41. Eto, to je njihova većina. I onda on nekome prigovara ko ovde radi ili ko ne radi. To se već zove bezobrazluk. Još nešto, kada se obraćate Srpskoj radikalnoj stranci, našim poslanicima, molim vas, nemojte nikada da kažete „poslanik iznosi svoje mišljenje“. To je Arsić koji je preletao, koji je sa ukradenim mandatom radikala otišao u naprednjake. Mi srpski radikali iznosimo stav Srpske radikalne stranke koji je sada, poštovani građani, kada su u pitanju plate i penzije takav da ko god da kaže Arsić da je izmislio tu formulu, srpski radikali traže od vlasti da najmanja plata u Srbiji bude 37.000 dinara, da najmanja penzija u Srbiji bude 37.000 dinara, da je to iznos najniže potrošačke korpe i da onaj ko ne prima za svoj rad ili za svoj minuli rad na ime penzije bar toliko ne može da živi. Kaže kolega Arsić, koliko danas članova porodice rade. Eno sva deca od 11 do 13 godina zaposleni. Kako vas, bre, nije sramota? O kojem zapošljavanju i o kojim platama vi pričate? Pitajte ta dva miliona ljudi, 300.000 sa minimalnom zaradom, 400.000 sa malo više od toga i više od skoro milion i po penzionera koji primaju manje od toga, pitajte njih kako žive.
Hvala, gospođo Radeta. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite. (Aleksandar Šešelj: A ja, izvini? Šta vi? Niko vas nije spomenuo. (Aleksadar Šešelj: Prejudicira moja pitanja…) Nije vas spomenuo. Izvolite, kolega Arsiću.
Čekajte, koliko je rečeno? Da, podsetite me, koliko je penzionera na minimalnoj penziji? Milion i petsto? Pa milion i sedamsto hiljada ukupno ima penzionera u Srbiji. E, o tome govorim. Jel vidite sad kako se banalizuje, kako se iznose neistine? Sad, imam jedno drugo pitanje. Nije Srpska radikalna stranka bila večito opozicija. Bila je u Vladi. Bila je u Vladi 1998, 1999. do 5. oktobra 2000. godine. I ja sam tada bio član te iste stranke, ne tako visok funkcioner. Sad, ako je to bio njihov politički program, postavljam pitanje, što minimalna cena rada od 1998. do 2000. godine nije bila u iznosu prosečne potrošačke korpe? Zašto minimalna penzija u tom periodu nije bila u iznosu minimalne potrošačke korpe? Što nisu to sprovodili? Možda ne bi uspeli, ali bi rekli – ljudi, pokušali smo. Nije ništa pokušano. Ništa nije pokušano zato što to u ovom trenutku, a ni tada nije bilo moguće. Ali ćemo zato da se bavimo demagogijom i da napadamo sve ono što je dobro da bi, eto, imali razloga da kritikujemo i opstanemo na političkoj sceni.
Hvala, gospodine Arsiću. Sada pravo na repliku ima ovlašćeni predstavnik SRS, Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Prvo, gospodine Arsiću, meni je jako teško da sa vama diskutujem, zato izbegavam da budem u sali jer zaista snaga vaših argumenata je nešto što je teško podnošljivo za mene i ja onda gledam da to nekad izbegnem. Ne mogu ni da svarim sve u istom momentu ono što vi govorite, pa se trudim da nekako iz delova to shvatim sve o čemu vi pričate. Ono u čemu vi učestvujete jeste u podržavanju te iluzije koju stvara Vlada Republike Srbije o životu u Srbiji. Vi kažete – u Srbiji se živi, na istorijskom nivou su plate, penzije, nikad bolje itd. To što se razlikuje vaša vlast u odnosu na vlast DS, to je tačno i to su u pitanju nijanse. Da li se živi bolje nego ranije? Da. Da li se živi dovoljno dobro? Ne. Dali se živi onako kako vi govorite? To svakako ne. Zato što smo mi svedoci da ste vi na uštrb penzionera i zaposlenih u javnom sektoru, njima ste skraćivali zarade i uzimali od penzija, a niste se setili da možda malo preispitate politiku subvencionisanja stranih investitora, da ispitate enormno finansiranje nevladinih organizacija iz budžeta Srbije. To ste sve mogli da uradite, pa nakon što iscrpite sva moguća sredstva, kada sve nepotrebne troškove skratite, kada uvedete ovu kancelariju za brze odgovore o kojoj ste govorili pre sedam godina, a niste ništa uradili kada ste došli na vlast, onda vidite gde još može neka ušteda da se napravi, a ne odmah da se uzme od penzionera i zaposlenih u javnom sektoru. Poredeći situaciju današnju i onu iz vremena kada smo mi izašli iz perioda sankcija, kada smo mi bili bombardovani, mislim da nije baš realno, pogotovo što isti ti koji su nas bombardovali, koji su uvek želeli sve najgore Srbiji, koji su Srbiji otimali teritoriju i sve ostalo, danas su vaši saveznici i učestvovali su u dovođenju na vlast vaše stranke, ako ništa drugo i tim su pokazali što su vam čestitali, tri sata pre zatvaranja biračkih mesta, pobedu kada se to još uvek nije znalo. Tako da, gospodine Arsiću, bolje da malo razmislite o tome.
Hvala, gospodine Šešelj. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Znači, sa 130 miliona finansiramo strane investicije, tako kažu, koje u toku 2019. godine treba da iznose pet milijardi evra. Toliko. Da li se u Srbiji živi dobro? Niko to ovde nije rekao. Nemojte da nam stavljate reči koje nismo rekli. Rekli smo da se živi bolje nego što se ranije živelo, a li da moramo još puno da radimo da bi smo dostigli onaj standard koji želimo. To nećemo da postignemo ako tapkamo u mestu, plašimo se razno-raznih teorija zavere i iz tog straha ništa ne radimo. Znači, ako hoćete nešto da uradite, morate biti svesni rizika, morate da ih prihvatite i morate da se borite da ih prevaziđete. Sedenje u mestu nikome ništa nije donelo. Da li se u Srbiji živi bolje, to ste i sami rekli. Da li je to onako kako bi smo mi hteli, nije. Još smo daleko od toga, kažem, ali moramo puno da radimo. Znate šta? Kao što dolazite ovde na sednice Narodne skupštine, sigurno primećujete da je sve veća i veća gužva u gradu. (Aleksandar Šešelj: Raskopano sve.) Primećujete. Ne, nije to što je raskopano. To su priče za malu decu, to su pojedini delovi grada. Znate zašto? Zato što se više automobili voze, zato što više ljudi nešto rade, zato što više ljudi ima novca, pa ćete onda da se uhvatite za one najdrastičnije primere koje i mi želimo da rešimo, ali ne možemo da rešavamo pojedinačne slučajeve, nego sistemski, pa kad rešimo sistemski da se bavimo pojedinačnim slučajevima. Znači, šta je problem u ovom zakonu? Hoćete da sprečite nekog vlasnika kapitala? On je vlasnik stopostotni vlasnik svog preduzeća, hoće nekome da ustupi svoj vlasnički udeo. Šta je tu sporno? Hoće ako ima neku ekonomsku računicu. Što ga sprečavate? Zato što će to da bude, to je napisano za jednu kompaniju. Možda jeste, možda i nije. A, šta i ako jeste, šta će to nezakonito ili protivpravno stekne, i šta će taj koji mu ustupa svoj deo da bude oštećen? Pa, neće. Što sprečavate ljude da rade? Niko neće da radi džabe. Niko neće da radi da ne zaradi. To je vreme socijalizma, to vreme je prošlo odavno.
Hvala, kolega Arsiću. Gospodin Šešelj ima pravo na repliku. Izvolite.
Jasna je ekonomska računica, pre svega, onih stranaca koji dolaze u Srbiju, a to je da će oni dobiti subvencije po radnom mestu 10, 15, 20, ko zna koliko, nema pravila, stvar je dogovora, i po radnom mestu. Zemljište će dobiti besplatno, sve moguće će mu se omogućiti besplatno, a oni treba ovde samo da iznose profit, a u stvari, plata radnika se finansira baš iz tih subvencija koje daje Vlada Republike Srbije. To je pre svega. Kada istekne period tih subvencija, oni opet dolaze u Vladu na dogovor o još jednom programu subvencionisanja, pod pretnjom da ukoliko se to ne ostvari, oni će da napuste zemlju. To „Fijat“ radi svake godine. Kako se mi takmičimo sa ostalim zemljama? Da li se mi takmičimo boljim privrednim ambijentom, boljom regulativom itd, sa tom Mađarskom, Makedonijom, Albanijom, itd? Ne. Mi se takmičimo sa njima ko će više da plati tim investitorima da dođu ovde, po radnom mestu. Da li je to normalno? Dakle, to što mi dajemo najviše, oni zbog toga dolaze, a ne zato što smo tako uspešni i pametni itd. Vi pričate, i to jeste zaista jedna iluzija, i vaša obećanja traju maksimalno 24 sata. Vi pričate o nemačkom standardu, o rastu koji je veći od nemačkog. Imamo najveći rast u Evropi koji je veći od nemačkog. To je rekao predsednik nekoliko stotina puta. Vi pričate o švajcarskim penzijama. Vi pričate o nepostojećim fabrikama. To jednostavno nije realnost u Srbiji. Ne može naš rast od milijardu i po da bude veći od nemačkog rasta od 50 milijardi, ali to je za nas veće i, molim lepo, to je istorijski nivo. Pa, nije baš tačno. Što se tiče gužve u Beogradu, jeste, u pravu ste, zaista je velika gužva u Beogradu. Podsetiću vas da je vaš predsednik stranke i predsednik Republike na mitingu 2018. godine u Batajnici rekao kako će se isključenje na autoput napraviti za tri meseca. Da, da, dragi prijatelji nemojte da računate na one vaše lokalne naprednjake da to urade. Nisu vam oni obećali, nego to vam ja obećavam. To može da se pronađe na internetu, može da se pronađe na jutjubu. To je rekao Vučić u februaru u Batajnici. Evo, sada je decembar 2019. godine, on je to rekao u februaru 2018. godine, nije se jedna lopata tamo pomerila. Toliko o vašim obećanjima.
Hvala. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Uvaženi kolega bi morao malo bolje da poznaje Zakon o porezu na dobit pravnih lica, pa bi morao da poznaje malo bolje Zakon o porezu na dohodak građana, da bi mogao tako paušalno i tako lako da kaže da ta preduzeća dolaze u Srbiju, zarađuju neke pare i iznose profit. Na taj profit koji oni iznose, prvo moraju da plate porez na dobit pravnih lica, ili moraju da plate porez na dohodak građana kao osnivači, ako su fizička lica koja hoće da im se isplate dividende. To prvo mora da nauči. Kada plati porez, to je njegov novac i novac je njegov i onaj koji je doneo ovde u Srbiju. Ne možete to da osporite. E sada, da se više ne gađamo time da li od toga neko ima koristi, da li samo taj poslodavac ili investitor koji dolazi u Srbiju? Ima. Da li ima zaposleni? Ima i on. Sada još jedno pitanje. Recimo, na 100 novozaposlenih, znate li koliko još imate novozaposlenih u toj delatnosti koja nije predmet investicije? Oko 20 novozaposlenih. Vi ste subvencionisali 100 radnih mesta, dobili ste 125. Znate li koliko se još povećava broj zaposlenih u uslužnom sektoru? Još oko 15. Znate, kada neko primi platu, on tu platu počinje da troši. Trošiće u prodavnici, trošiće je u izlascima, trošiće gde god hoće. I u tom delu se povećava broj zaposlenih. Počnite da razmišljate da nije sve crno-belo, da uvek u ekonomiji postoje prateće delatnosti i druge delatnosti koje jedan investitor pokreće. Ne bi se „Sartid“ branio onoliko dugo kao što se branio. Nije samo bilo u pitanju tih tamo 3.000 radnika koji su radili, evo, i 5.000 neka bude. Bila je u pitanju privreda Podunavskog okruga, koja je bila vezana za delatnost „Sartida“. To je još 20.000 ljudi. Isto je i sa „Borom“. Kada su predlagali ovi bivši, pa zatvorite „Bor“, što ga toliko subvencionišete? Pa, zatvorili bi ceo taj deo istočne Srbije. Ne tih tri, četiri hiljade radnika, nego 20.000 radnika. (Aleksandar Šešelj: Pet hiljada.) Evo, neka bude i pet, ali još 20 računajte. Nije to tako kao što vi gledate sve crno-belo. Ne možete vi da okrivite nikoga što hoće da zaradi, ali ne možete da krivite ni nas što smo spremni da ulažemo da naši građani dobiju posao.
Hvala. Reč ima Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Vi možete izneti jedan primer gde se to možda stvarno i ostvarilo. Dakle, na 100 zaposlenih, posle je to bilo 120, možda je to tako. Da li je većina takvih slučajeva? Ja mislim da nije. Većina takvih slučajeva, kada se prvobitno otvori 200 ili 300 radnih mesta, kroz godinu dana tamo radi mnogo manje ljudi nego što je prvobitno bilo zaposleno. Ali, dobro, to su pojedinačni primeri. Ali, ne postoji nikakva studija koja nam pokazuje opravdanost ovog programa subvencionisanja. Gde postoji ta studija? Gde je to gde smo mi videli da je u stvari mnogo korisno za Srbiju to što mi dajemo tolike subvencije? I da li je istina da se mi takmičimo sa tim drugim zemljama samo po tome ko će dati više po radnom mestu? Koja je razlika između Srbije i Mađarske ili Srbije i Makedonije? Možda je bolji primer između Srbije i Makedonije. Samo je razlika to koliko se daje po radnom mestu i ništa više. Što se tiče „Sartida“, tj. „Železare“ u Smederevu, mi smo sprečili da uradite ono isto što su uradili žuti, a to je da date Amerikancima, koji bi samo izneli taj profit odatle, ne bi ih zanimalo aposlutno koliko tamo ljudi radi, koliko je zaposleno i šta će sa njima biti, kada ste hteli da dovedete „Esmark“ u Smederevo. To što ste rekli za „Bor“ i za Smederevo sa kineskim kompanijama „Hbis“ i „Zi Đin“, to vam nešto drugo pokazuje. To vam pokazuje razliku investicija koje dolaze iz EU i nekih zapadnih zemalja i investicija koje dolaze sa istoka. Mi smo svedoci da kineske investicije koje dolaze u Srbiju, dolaze tu na dugi rok, dolaze tu da ostanu, ne zanima ih profit u prvih godinu dana ili nekom prvobitnom periodu, već ih zanima tu da posluju i tu da ostanu. Zbog toga i mi upozoravamo da se ne sme forsirati nešto samo zato što dolazi iz EU i da nije sve što dolazi iz EU automatski dobro. Možda je neka regulativa dobra, ali najčešće je to po Srbiju izuzetno loše.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Evo, kaže ovako, uplatimo 200 radnih mesta, rade tu ljudi godinu dana, posle se neki otpuste itd. i investitor na kraju ode. Kažite mi jel neki investitor otišao iz Srbije u poslednjih pet godina? Imate li nekog investitora koji je koristio taj program naše Vlade da je napustio teritoriju Republike Srbije? Znači, vi niste to nigde čuli, pa i nema ih. Još nešto. Da li vi stvarno mislite da smo mi banana država, pa da tako postupamo? (Aleksandar Šešelj: Da.) (Vjerica Radeta: Naravno.) To možete vi da mislite i da vređate Republiku Srbiju, ali ako hoće subvencionisana sredstva, ona se koriste na određen vremenski period i pod tim određenim vremenskim periodom on mora da se pridržava određenih uslova, a zato daje bankarsku garanciju. Ali, hajde i to da naučite. Još nešto, taj sistem, subvencionisanje, ulaganje u države, nije izmislila Srbija. Recimo, primenjivan je i u Sloveniji. Da li žive u Sloveniji bolje nego što mi danas živimo u Srbiji? Čini mi se da da. Taj model je primenjivan i u Mađarskoj. Da li i oni bolje žive nego mi u Srbiji? Čini mi se da da. Primenjivan je u Slovačkoj, isto imaju bolji životni standard. Primenjivan je u Poljskoj, isto imaju bolji životni standard. Prosečna plata u Poljskoj je sada 1.000 evra. Primenjivan je i u Češkoj, imaju bolji životni standard. Šta ćemo mi sada? Da izmišljamo neku drugu toplu vodu? Nije bitno samo ko je primenjivao, koje zemlje su primenjivale taj model, nego i kako se taj model primenjuje. Zato ovde što ga pošteno primenjujemo i vodimo računa o našim građanima i o našoj investiciji, jer to je i naša investicija, vi nemate investitore koji su napuštali Srbiju, nemate investitore koji su smanjivali broj zaposlenih. To je bilo u vreme Mirka Cvetkovića. To je bilo u vreme Borisa Tadića, Dragana Đilasa itd. Kad se otvori fabrika, subvencioniše se, radi dva dana i radnici fabrika nestanu. To vreme je prošlo.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, čuli smo dosta proizvoljnih komentara i reči koje su vezane za privlačenje stranih direktnih investicija u Srbiju, pa sam se osetio obaveznim da vam se obratim po tom pitanju. Dakle, bavljenje investicijama i privlačenje stranih investitora, naravno, podsticanje i domaćih investicija, nije jednostavan posao i nije tačno da oni gledaju samo visinu subvencija. Mnogo je to kompleksnije pitanje i prvo pitanje počinje uvek sa predvidljivosti političkog i ekonomskog okruženja, sa stabilnošću i ekonomskom i političkom. Taj investitor koji dolazi želi da zna da će i za pet, i za 10, i za 50 godina, s obzirom da ulaže svoj novac na dugi rok, situacija u jednoj zemlji biti stabilna i biti predvidiva. To je najveći uspeh ove Vlade u poslednjih par godina, kada su strani investitori u pitanju. Dakle, prvo pitanje, gledajte, mi nećemo ni doći do vas ako ne znamo da ste stabilni, a zašto i kako mislimo da ćete biti stabilni i u godinama koje dolaze. Kada se gradi jedna fabrika, to su desetine miliona evra investicije. Dakle, ne može neko da sagradi danas, a da prekosutra zatvori i ode. To se nije desilo u našoj zemlji u poslednjih pet ili šest godina. Dakle, mnogo toga smo u radili i pokazuju objektivni rezultati, međunarodni kreditni rejting, „Duing biznis lista“ Svetske banke, status i izveštaj MMF-a i svega da je Srbija stabilna i sigurna zemlja za investicije. To je broj jedan. Imajte, naravno, u vidu da nama konkurenti nisu samo zemlje iz regiona, nego i druge zemlje u svetu, drugi kontinenti. Kada jedan investitor donosi odluku, može da investira u celom svetu i prvo želi da sazna, da čuje da li je zemlja kvalitetna i atraktivna za ulaganje i stabilna. Drugo pitanje – od čega zavisi njegov biznis plan? Najviše je kvalitet radne snage. Ima li radne snage, da li je raspoloživa, kakav je kvalitet radne snage? Ono što je veoma važno je da u našoj zemlji uvek radna snaga isticana kao jedan od najvažnijih faktora zbog kojeg dolaze strani investitori. Pri čemu, čuo sam malopre komentar, i niste u pravu, nije da je jeftina radna snaga. S obzirom da prosečna plata u Srbiji raste iz godine u godinu, raste i minimalna cena rada, tako da to više nije argument. Imate radnu snagu jeftiniju u mnogim drugim zemljama, pa ipak dolaze strani direktni investitori ovde u Srbiju i investiraju. Treće su subvencije. Te subvencije ili podršku investicijama daje svaka zemlja. Imali ste i primer „Folcvagena“, samo to uzmite u obzir. Dakle, kada je bilo pitanje „Folcvagena“ - dobro, šta vi nama nudite da mi dođemo u vašu zemlju, a da ne bude to ni Turska, ni Bugarska, ni neke druge zemlje? Bilo je i pitanje subvencija. Dakle, mi moramo da se borimo. Ono što je dobro za građane Srbije, imamo novca, imamo stabilne finansije, osim toga što smo postali atraktivna destinacija za investicije, a rezultati pokazuju. Samo da vas podsetim, dakle, 9,5% stopa nezaposlenosti. Eto, rezultat povećanog broja investicija i većeg broja fabrika. Od 1996. godine, od kada se to meri, nikada manje nije bilo. Imate strane direktne investicije. Broj jedan smo na listi „Fajnenšl tajmsa“ prošle godine. Ove godine već 40% više investicija nego prošle godine. Srbija se menja. Hvala.
Hvala, ministre. Zatvaramo krug replika. Nastavljamo dalje sa radom. (Aleksandar Šešelj dobacuje.) Kolega Šešelj, zatvorili smo, ne mogu svaki amandman po 45 minuta. Imamo neku agendu. (Vjerica Radeta: Nema agende.) Dobro, kako god okrenete ja ću biti nekorektan. Ja se trudim da budem korektan, ako vam to nešto znači. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću da govorim o jednom čudnom privrednom društvu. To privredno društvo se zove Milo Đukanović drp kompani. Dakle, Milo Đukanović drp kompani je društvo koje se bavi velikim istorijskim krađama, ne rade više na sitno. Znači, to su ona krupna privredna društva u Crnoj Gori koja kradu nacionalni identitet Srba, kradu istoriju. Molim vas za malo pažnje, možda vas to pitanje ne interesuje. Dakle, kradu nacionalni identitet Srba, istorijsko sećanje, kradu pismo, kradu jezik, a počeli su da kradu i duh sveti. Želim da Crkveni narodni sabor koji je zakazan za sutra na Ostrogu protekne mirno. Želim da odbrane imovinu SPC, koju kompanija Milo Đukanović drp kompani želi da ukrade posle istorije, istorijskog sećanja, pisma, jezika, srpske kulture. Želim da to odbrane i želim da odbrane mirno i neka im Sveti Vasilije pomogne u tome i neka im ti miroljubivi naši sveci budu primer kako se treba braniti svoja svetinja. Znači da bude mirno, dostojanstveno i, pre svega, mi treba da vodimo računa i o tim nacionalnim interesima Srba, jer Milo Đukanović želi to da ukrade, da posle pretapanja Srba kroz javni sektor sad pokuša otimanje imovine SPC, da otme mesto gde se Srbi okupljaju, gde razgovaraju i gde čuvaju nacionalni identitet onih koji su spremni da to čuvaju. Želim im da previše oštrih reči ne prebacuju onima drugima koji su postali Montenegrini, iz prostog razloga, Milo Đukanović nema skrupula, da ne padne ni bruka ni sramota na bilo kakav mogući sukob. Ja verujem da će se ti Montenegrini jednom vratiti srpskim korenima. Kada prođe Milo Đukanović, prolazi sve. Želim im ono što u staroj pesmi kažu – u najteže zimske dane braća Srbi Ostrog brane i želim da to odbrane. (Vjerica Radeta dobacuje.)
Hvala. U pravu ste, koleginice Radeta. (Aleksandar Šešelj: Poslovnik.) Reč ima Aleksandar Šešelj, po Poslovniku. Izvolite.
Član 27, gospodine Marinkoviću. To što vi imate agendu, šta god ta reč značila, ali svakako ne može biti stvar internog dogovora unutar vladajuće koalicije kako će se primenjivati Poslovnik i kako će se raditi u Skupštini, nego pre svega to treba da bude poštovanje normi, a onda može to da bude stvar nekog dogovora i to ukoliko se slože sve poslaničke grupe. To što ste se vi nešto dogovorili zaista ne može da suspenduje Poslovnik. Drugo, ono što smo imali priliku da čujemo, hteo bih da kažem još jednom da nam je jedna od posledica delovanja EU i ostalih zapadnih sila na ovom našem prostoru jeste proces ubrzanog rasrbljivanja koji traje i u Srbiji i u Crnoj Gori i u Republici Srpskoj i svuda na Balkanu. To sada imamo priliku da vidimo u Crnoj Gori…
Čekajte, kolega Šešelj, kakve sad to veze ima sa mojom povredom Poslovnika?
Isto koliko ima diskusija Marijana Rističevića o njegovom amandmanu.
Pa niste vi tu da sudite. Hvala vam. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje?
Sačekaj. Pa kako to radiš?
Nemojte, ja sam vam još juče rekao. Znači, ja vidim da vi imate nameru da opstruirate sednicu, ali stvarno vam neću dozvoliti. Imam ovlašćenja u skladu sa članom 27. Nastavljam da vodim sednicu onako kako znam, kako umem i u najboljoj veri i volji, da ona protiče u stvarno jednom korektnom i demografskom tonu. (Aleksandar Šešelj dobacuje.) Molim vas, nemojte sada… Učite pameti sve nas ovde. (Aleksandar Šešelj dobacuje.) Ja ne znam koliko vam je dosta replika. Dao sam vam šest, sedam replika i vama i kolegi Arsiću i ministru Malom. Vi govorite u glas sa mnom. Malo poštujte ovu instituciju. (Aleksandar Šešelj: Mislite da je vaše mišljenje jače od Poslovnika. To nije tačno, koliko god da ste vi …. Dakle, nije istina…) Vi znate sada da zbog tog dobacivanja ja imam i mogućnost da vas i opomenem i da ne smete to da radite. (Aleksandar Šešelj dobacuje.) Ja vama pretim? Nemojte molim vas. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Hvala. Smatraću da želite. Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 103. stav 7. i 8, ali odmah da kažem da ne insistiram da primenite tu odredbu. Ja nisam govorio prošli put, izvinjavam se ako sam prekoračio vreme, evo izvinjavam se, to su mnogi radili u replikama, ja sam strpljivo čekao dva sata, skoro dva sata da dođem na red, da dođe moj amandman. Ja sam govorio po amandmanu o privrednim društvima i govorio sam o privrednom društvu koje zovem – Milo Đukanović drp kompani, koji krade nacionalni identitet Srba a sada i imovinu Srpske pravoslavne crkve. O tome sam govorio sa željom da sutrašnji skup prođe u miru i ništa više. Ako je neko pogrešno razumeo, ja se evo svima izvinjavam. Neću se više javljati i ne tražim da se glasa. Hvala.
Hvala, gospodine Rističeviću. (Aleksandar Šešelj: Poslovnik.) Idemo dalje sa radom. Možete vikati koliko god želite. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite. (Nataša Sp. Jovanović: Poslovnik.) Javite se posle Nikole Savića. Da li želite reč kolega Saviću? (Ne.) (Vjerica Radeta: Poslovnik.) (Aleksandar Šešelj: Poslovnik.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Aleksandar Šešelj: Po Poslovniku.) Da li želite reč po amandmanu? (Aleksandar Šešelj: Po Poslovniku.) Hvala lepo. Na član 11. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Narodni poslanici SRS dobacuju.) Dajem pauzu od pet minuta. Ne dopuštam opstrukciju sednice parlamenta. Možete vikati koliko god želite. Nema više. Bio sam tolerantan i strpljiv. Hvala. Pet minuta pauza. Nastavljamo sa radom posle toga. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. (Aleksandar Šešelj: Poslovnik.) Vjerica Radeta po Poslovniku. (Aleksandar Šešelj: Čekaš da ti Martinović kaže šta da radiš beskičmenjaku jedan.) Kolega Šešelj, imate opomenu. (Aleksandar Šešelj: Sram te bilo krpo jedna.) Imate drugu opomenu kolega Šešelj. (Aleksandar Šešelj dobacuje.) Još jednom mi to recite. Imate treću opomenu. Isključujem vas sa sednice. (Vjerica Radeta: Poslovnik.) Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Prvo, nemaš pojma kako možeš isključiti. Jel to isključenje. Pogledaj šta ti piše u Poslovniku. Nemaš uslova za isključenje sa sednice. Treća opomena ne postoji. Postoje dve i postoji oduzimanje reči. Ne znaš Poslovnik.
To sam i uradio.
Nisi. A šta si rekao? Šta je isključenje sa sednice?
Samo vi moju povredu Poslovnika reklamirajte. Izvolite.
Član 107. najgrublje je uvređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Vas su danas izabrali da glumite silu, da pokažete kako vi možete šta god hoćete, a mi vam kažemo – nemojte nas terati da mi pokažemo da mi možemo šta god hoćemo. To što se uradili je vrhunski bezobrazluk i drugo izraza nema. Da ne dozvolite narodnom poslaniku da govori po Poslovniku zato što vi imate agendu. Ima agendu koliko će trajati rasprava po amandmanima. To stvarno da se čovek prekrsti i levom i desnom. Znači, vi ste unapred dogovorili – nema replika, nema po Poslovniku i još vam neko dobacuje s mesta – ne daj im po Poslovniku, teraj dalje i on tera dalje, ne da da se govori po Poslovniku. Zaista, Gordana Čomić je izmislila demokratiju za ovo što vi danas, sada, poslednjih pola sata radite. Ovo niste vi, gospodine Marinkoviću. Vi nikada do sada niste bili takav, ali su vas čipovali da danas morate tako da se ponašate. Frka zbog ovih zakona, frka da kroz ovaj zakon neko ne pomene brata Ane Brnabić zbog kojeg donosite ovaj zakon. Mislite da ne znamo. Celo vreme pokušavamo da to direktno ne kažemo. Sada ste čuli. Zbog toga je vama problem što još jednu aferu sada kroz zakon otvarate. Malo vam je „Krušika“, malo vam je droge, malo vam je lažnih doktorata, malo vam je ministara bez završenog fakulteta, malo vam je „Behtela“, malo vam je … Toliko ste ogrezli u korupciju, u aferama, u kriminalu da vas Sveti Petar oprati ne može, a vi samo nama branite, ne dajte nam da govorimo. Ima mesta, čućemo se mi.
Hvala. I sami znate da to nije istina i da se ja stvarno tokom ovih dana trudim da svi budu zastupljeni na jedan ravnopravan način, ali vi morate da shvatite i da opomenete vaše kolege kao neko ko je zamenik šefa poslaničkog kluba da se ponašaju na jedan dostojanstven način na sednici Narodne skupštine, a ne da samo imate prava iz Poslovnika, Zakona o Narodnoj skupštini i svemu što nas ovde obavezuje, a nikakve obaveze. Kada sam rekao agenda da je u pitanju, ja sam samo rekao u smislu da ja ne mogu davati beskonačno i vi to dobro znate da to niti je moguće, niti je u redu. Samo sam reko da ne želim da dozvolim opstrukciju rada parlamenta. Procenio sam da do toga dolazi i zbog toga želim da nastavim dalje da radim. To je to. (Aleksandar Šešelj: Poslovnik.) Vjerica Radeta, imate pravo na reč po amandmanu. (Aleksandar Šešelj: Po Poslovniku.) (Vjerica Radeta: Poslovnik ima prednost.) Da li želite da se izjasnite po ovom amandmanu, da date komentar? Kolega Šešelj, vama sam rekao, da opomene, sve šta i kako. (Vjerica Radeta: Moraš da mu daš reč po Poslovniku. Da li si ti normalan?) Da li želite da date komentar? Ne. Završili smo pretres o amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje, odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ja vas molim da nastavimo sednicu u jednom normalnom tonu, vrlo sam spreman i raspoložen za to, kao i uvek, ali nisam spreman, kao što je to kolega lepo rekao, da budem krpa, ni njemu, niti bilo kome ovde i to je apsolutno bilo nekorektno. To što imate sa Martinovićem, vidite molim vas, viđate ga svaki dan, slobodno možete da raspravite, sa mnom ne. Idemo na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom dugu. (Aleksandar Šešelj: Po Poslovniku.) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Slavica Živković, dr Predrag Jelenković, dr Ivan Bauer, Branimir Jovanović, Vjerica Radeta, Milorad Mirčić, Aleksandar Šešelj, Nemanja Šarović, Nataša Sp. Jovanović, Sreto Perić, Zoran Despotović, Tomislav Ljubenović, Ružica Nikolić i Nikola Savić. Pisanim putem, amandman na član 3, povukao je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. (Aleksandar Šešelj: Po Poslovniku.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta. (Vjerica Radeta: Imaš Poslovnik.) Ne želite? Ja vodim sednicu, ne vi. Niko ne želi reč. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Miladin Ševarlić, izvolite. (Vjerica Radeta: Imaš Poslovnik, jel si gluv?) (Aleksandar Šešelj: E, pomaziće te Martinović kasnije.) Izvolite profesore.
Hvala lepo. Ja nemam nameru da diskutujem o ovom amandmanu, ali želim da iskoristim svoje vreme i da zahvalim što je danas na sednici ministar finansija. Verovatno će ovaj saziv Narodne skupštine ući u ekonomsku enciklopediju, u odeljku verovali ili ne, jer ne znam da li postoji neki parlament u svetu u kome se pod jednom tačkom dnevnog reda razmatra i o završnim računima za 17 godina. Ne vidim koja je svrha razmatranja, sa tolikom vremenskim zaostatkom, osim da neko pravi analize, piše radove i tako dalje. Ali, evo ja sam zahvaljujući ovim materijalima koje smo dobili napravio pregled ukupnih poreskih prihoda, po godinama, od 2012. godine do 2018. godine. Zatim, podsticaja za poljoprivredu i ruralni razvoj. Rezultati su sledeći. 2012. godine budžetom je planirano 32 milijarde i 520 miliona 37 hiljada 731 dinar. Utrošeno je 30.403.614 dinara, to znači minus, odnosno umanjenje ispod 5% je četiri milijarde 136 miliona. U 2013. godini minus je pet milijardi 716 miliona. U 2014. godini minus je 819 miliona 612 hiljada. U 2015. godini minus je 13 milijardi 691 milion. U 2016. godini minus je 17 miliona 627 hiljada. U 2018. godini minus je 17 miliona 198 hiljada. I u 2019. minus je 17 milijardi 780 miliona dinara. Ukupan minus je 76 milijardi 978 miliona 474 hiljade i 660 dinara. Imajući to u vidu, kao i imajući u vidu da je planiranim budžetom za 2019. godinu predviđeno 43 milijarde 711 miliona 697 hiljada dinara, odnosno minus 10 milijardi 928 miliona dinara, kao i planiranim budžetom za 2020. godinu minus 15 milijardi 596 miliona, to ukupno proizilazi da je poljoprivredi umanjena pripadajući deo, ispod 5%, 103 milijarde 503 miliona. Ja bih molio da ova Skupština zauzme stav kako da se obeštete poljoprivrednici, odnosno poljoprivreda i ruralni razvoj, jer posle penzionera, ovo je najveće umanjenje pripadajućeg dela budžeta. Istovremeno, u Srbiji je danas nezaposleno preko 20.000 agrarnih stručnjaka. Pozdravljam odluku da se danas zaposli 100 lekara i 100 medicinskih sestara koji su bili najbolji u toku školovanja u prethodnom periodu, ali zar ova zemlja koja treba da bude prepoznatljiva između ostalog i po izvozu poljoprivredno prehrambenih proizvoda koji nisu genetički modifikovani, koji ne spadaju u grupu GMO ne zaslužuje da barem svake godine se zaposli po 100 najboljih agronoma. Očekujem odgovore od ministra zašto nismo razmatrali izvršeni budžet, odnosno Zakon o utrošenim sredstvima budžeta za 2018. godinu, kada smo razmatrali barem plan za 2020. godinu? Hvala.
Hvala prof. Ševarliću. Reč ima Siniša Mali. Izvolite ministre.
Uvaženi poslanici, nisam samo razumeo poslednju rečenicu oko plana za 2020. godinu. Mi jesmo razgovarali. To je upravo budžet za 2020. godinu i još ću jedanput ponoviti oko brojki i cifara koje vi navodite. Dakle, odavno je agrarni budžet prešao 5% prihoda. Ja sam to i kada smo govorili o budžetu pričao, na 5,2%. U vaše vreme, 2012. godine, vi ste imali subvencije za poljoprivrednike 12 milijardi dinara. Sada sa budžetom za 2020. godinu, kreditom Svetske banke od 50 miliona evra, učešćem države od 24 miliona evra, ići ćemo na preko 50 milijardi dinara podsticaja za poljoprivrednike u 2020. godini. To je malo manje od pet puta nego 2012. godine, kada ste vi bili na vlasti. Hvala puno.
Hvala ministre. Pravo na repliku ima Miladin Ševarlić. Izvolite.
Ne vidim osnov o čemu govorite gospodine ministre, u moje vreme, kada ja tada nisam bio ni na jednoj funkciji, a vi ste bili u tom periodu. Drugo, ja vas molim javnosti radi, navedite mi taksativno po pozicijama iz budžeta za 2020. godinu i napravite mi zbir od 56 milijardi 605 miliona dinara, koliko treba da iznosi minimalnih 5% od ukupnih poreskih prihoda. Ako mi to dokažete, ja ću vam priznati da ste u pravu. Ovako, na priči da to iznosi 5,2 ili 5,31 itd. molim vas, napišite da mogu to da objavim, da komentarišem. Uostalom, zašto izbegavate da mi dostavite zvaničan odgovor koliko je 5% bilo u ukupnom periodu od 2012. do danas po godinama. (Marijan Rističević: Što ne pre 2012. godine?) Može i pre, zašto da ne? Nemam ništa protiv. Ja sam danas dobio od Vrhovnog državnog revizora podatke koliko je po godinama planirano, koliko je Zakonom o budžetu predviđeno i koliko izvršenje u hiljadama dinara. Ja nisam zaista znao da postoji Vrhovni državni revizor, ali tako je potpisano.
Jeste li završili profesore?
Ako mogu da dobijem odgovore, ne zbog mene nego zbog javnosti.
Dobro, evo javio se ministar za repliku. Potrudiće se. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Uvaženi poslanici, ja ne znam da li smo mi imali ili nismo imali raspravu o budžetu. Dakle, jedno pet ili šest puta sam vam sve cifre veoma precizno sabrao i došao do iznosa od 5,2% za 2020. godinu. Ja ne znam koliko puta treba da vam to crtam ili da vam sabiram? Ja ne mogu da radim vaš posao. Vi se lepo koncentrišite, pogledajte sve zapisnike koji su bili na prethodnim sednicama. Ja ću ponovo sada da, pred sobom imam tu tabelu, pa ću ponovo da vam pročitam sve te cifre 25 put, nije nikakav problem, ali ja vas samo molim da ne obmanjujete javnost. Nikada veći podsticaji za poljoprivredne proizvođače nisu bili, nego što će biti u 2020. godini. Imaćemo preko 50 milijardi dinara u odnosu na 12 milijardi 2012. godine. To su precizni podaci. Sve ostalo je, sviđa nam se ili nam se ne sviđa, ako hoćete da kažete da je poljoprivreda bolje stajala tada nego sada, ja se sa vama ne slažem. Dakle, učešće agrarnog budžeta u prihodima je 5,2% za 2020. godinu, sa podsticajima preko 50 milijardi u tome. Kraj priče. Sve ostalo je samo zamajavanje, plus naravno to je kredit koji smo dobili iz Abu Dabija za sisteme za navodnjavanje, dakle kapitalni projekti. Ja sada nemam u glavi koliko smo kilometara i tih sistema uradili u poslednjih par godina, a sigurno mnogo više nego u periodu od 2012, 2011, 2010. i 2009. godine kada se ništa nije ni radilo po tom pitanju. Tek nam slede bolji dani, jer ćemo imati više novca u budžetu, investiraćemo još više u poljoprivredu. Tako da, samo bih vas molio da ne obmanjujete javnost, ja ću vam ponovo pročitati samo da dobijem tu tabelu, tabelu koju sam inače pročitao par puta već dok smo branili budžet.
Hvala, ministre. Za komentar se javio narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite, profesore Ševarliću.
Nisam rekao da sredstva za podsticaj u poljoprivredi i ruralnom razvoju u 2020. godini nisu nominalno najveća. To ste vi posebno ukazali, a ja to nisam osporavao. Međutim, ja osporavam da sredstva koja su planirana u budžetu za 2020. godinu od 41 milijardu 008 miliona 753 hiljade dinara, da su manja od 56 milijardi 605 miliona koliko iznosi minimalnih 5% od podsticaja ukupnih poreskih prihoda koji iznose po budžetu planiranom za 2020. godinu, hiljadu 132 milijarde i 100 miliona dinara. Ja vas molim, dajte mi tabelu sa vašim potpisom i sa svim elementima po pojedinim budžetskim pozicijama koje spadaju u sumu koju vi tvrdite da je 5,2%, da proverim kako ste došli do sume od 5,2% od poreskih prihoda po pojedinim budžetskim pozicijama koje po vama spadaju u podsticaje za poljoprivredu i ruralni razvoj. Da li možemo to da dobijemo? Jel mogu ja da dobijem to?
Hvala, profesore Ševarliću. Reč ima Siniša Mali. Izvolite ministre.
Uvaženi poslanici, malopre sam vam rekao, ponovo ću vam sabrati pred vama i narodnim poslanicima, sve cifre pa ćemo doći do tih 5,2%. Ono što sam zaboravio malopre da kažem, što je veoma važno, iznos podsticaja koji raste iz godine u godinu, takođe je vezan i sa potencijalom naše poljoprivrede. Sve zahteve koje smo obradili i svi zahtevi koji su stigli su i plaćeni. To je najvažnije. Kolike god podsticaje da stavite u budžet, ukoliko nemate novca da ih platite, kako je i bilo za vreme prethodnih vlasti, onda je to potpuno besmisleno. Mi, sa druge strane, odgovorno ono što obećamo i uradimo, ono na šta poljoprivredni proizvođači uračunaju i dobiju kroz isplatu, mi po tom pitanju kašnjenja nemamo. To je još jedna velika promena u odnosu na neko prethodno vreme u kojem ste bili vlast. Hvala puno.
Hvala, ministre. Sada reč ima Milan Lapčević. Izvolite, kolega Lapčeviću. (Miladin Ševarlić: Replika ako može samo?) (Aleksandar Šešelj: Ne može, idemo dalje, ne opstruiraj Ševarliću. Ne opstruiraj.) [[Miladin Ševarlić: Zašto ne može replika?]] (Aleksandar Šešelj: Ševarliću, ne opstruiraj rad parlamenta.) Samo nastavite kolega Lapčeviću. Kolega Šešelj, molim vas samo da obezbedimo kolegi Lapčeviću da govori.
Čuli smo od gospodina ministre i od narodnih poslanika iz skupštinske većine, koliko nam je dobro svih ovih godina i koliko su mere koje ministarstvo sprovela i čitava Vlada, utiču, uticale su i uticaće u buduće na rast privrede, na veće zapošljavanje. Tako da smo došli do famozne cifre od 9,5% nezaposlenih samo, i to izgleda da smo se konačno spustili ispod te cifre od 10% nezaposlenih, najviše zahvaljujući merama Vlada. Jednu od tih mera koju je ministar zaboravio da kaže, u velikoj pomoći privredi, je i izgradnja infrastrukture u čitavoj Srbiji. Između ostalog, pre neki dan je otvoren auto-put "Miloš Veliki" u punom profilu i čuli smo da ona deonica od Surčina do Obrenovca neće imati naplatne rampe. Ja zaista izražavam nezadovoljstvo i solidarišem se sa građanima iz Surčina i Obrenovca koji nisu imali tu sreću da im naplatne rampe budu, kao kod nas u Nišu, u samom naselju. Molim vas da u narednim merama koje budete predviđali za pomoć privredi, napravite istu ovakvu sliku kakvu ste napravili u Nišu. Da napravite ovakav geto da gde god krenete iz grada, vi naiđete na naplatnu rampu. To će sigurno uticati na rast privrede, na brži protok robe, kapitala, ljudi će moći efikasnije da prolaze tom novom infrastrukturom, pa da i oni budu interesantni za nove investicije. Ovo je slika kako izgleda Niš sa novim naplatnim rampama, koji će funkcionisati od 1. januara sledeće godine, a ovo je nažalost slika Beograda i okoline gde su naplatne rampe koje su toliko važne za rast privrede, na po 30 kilometara od grada. Mislim da to nije u redu. Građani Beograda i privreda su u neravnopravnom položaju i mislim da to ne treba da radite. Molim vas da u buduće na ovakav isti način kako ste nas usrećili, da usrećite i građane Beograda i okoline.
Hvala, kolega Lapčeviću. Po ovom amandmanu javila se Stanislava Janošević. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Da se na početku odmah razumemo, ne javljam se uopšte zbog onog ko je amandman trebao da obrazlaže, već zbog toga kako se amandmani obrazlažu u poslednje vreme, obzirom da su sa statusom - briše se. Da li je realno da svaki član zakona ima status - briše se. Da li svaki član treba da obrišemo, samo zakon? Prosto je to zloupotreba vremena kako bi se pričalo o bilo čemu, o Markovim konacima. Moj dobronamerni savet je da to ne bude praksa u buduće. Iz kog razloga? Oni koji su najfanatičniji zagovornici bili toga da se obrazlažu amandmani sa opisom briše se, upravo je bilo Dosta je bilo i Dveri. Šta se desilo? Hronično se preselio taj opis „briše se“ na njihovu političku opciju. Danas „Dosta je bilo“ ne postoji na političkoj sceni Srbije, a Dveri u fragmentima. Šta se dešava? Kada pogledate onu salu, odnosno deo sale u Narodnoj skupštini, vidimo da žute koalicije nema. Mnoge male stranke su objedinjene u Savezu za Srbiju. Šta je to što ih spaja? Spajaju ih dve stvari. Prva je ljubav. Iako lepo zvuči, ali to je ljubav prema novcu, ljubav prema fašizmu, ljubav prema naselju. Drugo je patološka mržnja prema Aleksandru Vučiću. Da li je normalno da u 21. veku neko stavi metu na grudima predsednika državu? Da li znaju da je predsednik državna institucija? Šta je njima predsednik države Aleksandar Vučić učinio? Pojedinačno i grupno ništa. Sami su sebi učinili, kolega, tako što nemaju plan i program rada. I, koliko god da ih je na toj jednoj strani, Aleksandar Vučić im deluje sam na drugoj, ali nije, uz njega su građani Republike Srbije kojima je obezbedio dobar život i zasigurno će mu omogućiti da pobedi na narednim izborima, što se njima nikada u životu neće desiti. Hvala.
Hvala, koleginice Janošević. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, kolega Rističeviću. Prijavite se.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, javni dug može da bude dobar i loš drug. Loš drug je bio za vreme bivše vlasti, a dobar drug je za vreme nove vlasti. Ukoliko napravite izvor za vraćanje duga, ukoliko napravite saobraćajnice, ukoliko dovučete investicije, ukoliko se više investira, ukoliko su nova radna mesta, ukoliko raste bruto domaći proizvod, onda je to produktivan javni dug i on se onda pravi u cilju razvoja zemlje. Ukoliko pravite 320 kilometara auto-puta, ukoliko ćete praviti brze saobraćajnice, ukoliko ćete podizati Srbiju, taj javni dug je napravio izvor za vraćanje javnog duga. To je kao kad seljak digne kredit i kupi traktor i kroz radove traktorom on vraća taj kredit i unapređuje svoje gazdinstvo. To je dobar domaćin. Loš domaćin, to je ono što je bilo za vreme bivšeg režima, podignu kredit, pare uzmu na Maldive, potroše pare i onda kada dođe vreme za vraćanje kredita nemaju odakle da ga vrate. To je ono loše poljoprivredno gazdinstvo, kada seljak digne kredit da ide u kafanu, da ide na more itd, a ne upotrebi to u razvoj svog poljoprivrednog gazdinstva. Tako je i ovo sa državom. Ukoliko kredite koji su sa nižom kamatom šest do sedam puta nego za vreme bivšeg režima upotrebite u cilju razvoja svoje države, podizanja njene ekonomske i vojne moći, onda je taj dug dobar drug. Ja verujem da će ova država napredovati i dalje, ukoliko jedino ovi spolja, koji pokušavaju da nas ugrožavaju, ne budu previše koristili ove koji nas iznutra potkradaju i sada žele da pomognu ovima koji su nas ugrožavali, verujem da ako nas ne budu koristili i podelili jedne protiv drugih, verujem da će ova vlast koja ne vlada, ova vlast diže i podiže Srbiju, vrednije je Srbiju dizati nego njome vladati, verujem da će ekonomski napredak biti još upečatljiviji. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite, koleginice Jovanović.
Neverovatno je, gospodine ministre, danas 20. decembra, da i dalje građani Srbije moraju da slušaju sve ove bajke, laži i obmane kako ćete u 2020. godini i novom nacionalnom prevarom, po modelu Mlađana Dinkića i ove Verice Kalanović koju ste zaposlili na mesto direktora Brodogradilišta Beograd, vi da vršite nekakvo novo nacionalno investiranje i za to da obezbedite 12 milijardi u narednih pet godina. Bilo bi dobro da nam objasnite, pošto je ovde reč o javnom dugu Srbije, kakva je trenutna situacija, zato što možda građani Srbije nisu dobro razumeli kada je bila rasprava o budžetu, da nam objasnite, pored ovog deficita koji je 170 miliona evra, znači mali je deficit, od bruto društvenog proizvoda to je zanemarljivo, međutim, postoje druge obaveze Srbije koje ona treba da isplati u 2020. godini, a mi se pitamo odakle i kako. Ono što je osnovni problem, gospodine Mali, verovatno ćete i vi sa tim da se složite kao ekonomski stručnjak, a čovek ste na mestu ministra finansija, a možda niste imali dovoljno vremena ili smelosti, ili vam je neko rekao - nemoj u to da diraš, da zagrebete u poslovanje pojedinih javnih preduzeća. Kako je moguće da se fiktivnim prikazom navodnih prihoda i dividendi koje uplaćuju u budžet prikazuje pozitivno poslovanje javnih preduzeća koja su godinama gubitaši? Oni uzimaju provereno kredite za obrtni kapital, čak nema tu ništa ni skriveno ni tajno. Republika Srbija i ova Skupština moraju da izvrše ratifikaciju pojedinih kredita kada je u pitanju EPS. Vi imate sa druge strane situaciju da je na predlog Zorane Mihajlović izvršena u Vladi u kojoj vi tada niste bili, tada ste bili gradonačelnik Beograda, restrukturiranje „Železnica Srbije“. Mi smo upozorili na konferenciji za novinare da je to nova prevara, način da se izvlače pare iz preduzeća „Železnica“ i sada imate „Srbija Kargo“ koja posluje u takvim uslovima koji nisu zadovoljavajući i nema profit koji treba da ostvaruje jedno takvo preduzeće, a direktor „Srbija Kargo“ šetka se danas, možda je tu okolo Skupštine u nekom kafiću, u nekom luksuznom restoranu. Je li tako, Markoviću? Odelo od pet hiljada evra nosi čovek, ručno rađene cipele, satovi i sve to. Ja ne znam stvarno ni kako se zove onaj idiot. Videla sam one fotografije, neki ulickani tamo kao lipicaneri kad se spremaju za ove vašare tamo u Šapcu, ali takav ima toliku platu. Još plus krade, otima da se onako oblači, a vi kažete – ma, super, direktor javnog preduzeća. Da li vi mislite, gospodo, da građani Srbije, oni znaju ko je ministar, ko je premijer, predsednik države naravno, kao i vas koji ste tu stalno za govornicom, ali da li mislite da znaju građani ko su ti pojedini lopovi na mestima direktora javnih preduzeća? Možda ni vi čak ne znate u SNS da vas pitaju kako vam se zove taj, kažete – ne znam, nisam ga video u životu. Pa, kako ćete vi onda, evo vi, gospodine Markoviću, da branite jednog lopova takvog? Niste ga čuli ni videli pretpostavljam u životu. Šta ćete vi sada da kažete, idete od Skupštine do vaše zgrade, gde već stanujete, peške ili autom, i pita vas neki građanin – je li, Markoviću, odakle onaj lopov da krade onolike pare i da nosi onakva odela i da vozi onakve džipove, da kupuje najnovije BMV-e itd? Nemojte, molim vas, onda nama da prosipate neku demagogiju. Znamo vrlo dobro, borili smo se i protiv one DOS-ovske vlasti, a kad je već reč o pojedinima ovde, o ovom petooktobarskom pučisti koji je malopre krenuo za mnom kada sam htela lepo da vas urazumim da ne kršite Poslovnik, zna se dobro kako je prošao kada je potrčao da brani Natašu Mićić.
Hvala, koleginice Jovanović. Sada pravo na repliku ima Siniša Mali, ministar. Izvolite, ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, ne bih u detalje koje ste napomenuli, ali mislim da je tema javnih preduzeća veoma važna tema. To je i na nekoj listi prioriteta Vlade Republike Srbije, pri vrhu ne samo u smislu poboljšanja efikasnosti poslovanja, nego i u smislu poboljšanja kvaliteta usluga koje ta javna preduzeća nude. Pred sobom imam rezultate koje su ta javna preduzeća ostvarila 2017. i 2018. godine i za prvih devet meseci 2019. godine. Ono što je važno, rekao sam vam u nekom prethodnom obraćanju da je u okviru Ministarstva finansija formiran poseban sektor koji se bavi fiskalnim rizicima i analizom poslovanja javnih preduzeća, upravo zato što ne želimo da nam se dešavaju situacije ili slučajevi koji su bili u nekim prethodnim vladama, a da imate neka javna preduzeća koja nisu pod kontrolom, pa onda izleti da treba da se plate neke garancije, da imate neke dugove ili gubitke koji nisu predvidivi. Upravo zbog toga se mnogo ozbiljnije bavimo time. Za vašu informaciju, neto rezultat svih javnih preduzeća u 2017. godini bio je 23,6 milijardi dinara, dakle, bili smo u plusu. Mislim da je 2012. godine, ako se ne varam, bio negativan rezultat – 62 ili 63 milijarde dinara. Dakle, veliki pomak napred. Imali smo negativnih 1,9 milijardi u 2018. godini, ali za sva javna preduzeća zajedno. Dakle, mnogo je bolja situacija i nama javna preduzeća više nisu fiskalni rizik, upravo zbog toga što postoji jasna i stroga kontrola načina na koji oni obavljaju svoje poslovanje, dobijaju saglasnost za planove poslovanja, za rebalanse istih i na takav način kontrolišemo ono što oni rade. Videćemo kakvi će rezultati biti 2019. godine, dakle, još par dana. U martu mesecu naredne godine sa završnim računima ću biti u mogućnosti da saberem njihove rezultate. Ali, u ovom trenutku ne postoji jedna firma ili javno preduzeće koje bi moglo da vam kažem da predstavlja fiskalni rizik ili problem za funkcionisanje budžeta Republike Srbije ili da traži dodatne novce iz budžeta za svoje poslovanje, što je, naravno, dobra vest.
Hvala, ministre. Pravo na repliku ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, vi ste se uhvatili u koštac sa tim kada ste preuzeli Ministarstvo finansija. Ja ne mogu stvarno da preciziram koji je to beše datum bio, podsetite me vi, 2017. godine. Kako vi peglate rizike i dugove javnih preduzeća, mi to hoćemo da imamo ovako na papiru. Dakle, vi ste nama, moram da kažem zbog javnosti, niste bili juče tu, SRS godinama insistira da dobijemo završne račune budžeta koje nismo imali 15 godina i vi ste to uradili, mi smo o tome raspravljali. Mi sada insistiramo da nadležni Odbor za finansije, a zašto ne i Skupština, ima u obliku akta koji ide pred Narodnu skupštinu izveštaj precizno o radu i poslovanju svih tih preduzeća od momenta kada ste preuzeli vlast od 2012. godine. Da li je vama normalno, a to se dešavalo, pa imali smo izveštaj DRI, da direktori nekih javnih preduzeća, evo „Puteva Srbije“, kupuju luksuzne automobile, u „Elektroprivredi Srbije“, to se ne zna na šta se sve trošio novac. Kažete, to je zaustavljeno, nema više rizika. Ma pustite vi to, mi sumiramo rezultate, mi sad idemo na izbore sledeće godine. Vi ste na vlasti sedam godina i mi sad hoćemo da znamo kako su vaši direktori, zvao se on Pera, Mika, kako god, poslovali u proteklih sedam godina, koliko je otišlo novca, koliko su uzeli kredita. A što ste vi to morali da peglate i da ulazite u sledeću fiskalnu godinu sa minimum rizika, pa još samo da ste im davali ne znam kolike kredite. Ali, podvucite vi crtu sad na kraju ove godine, pa nam kažite za proteklih sedam godina koliko milijardi dinara ili stotina miliona evra je otišlo na gubitke upravo onih koje mi potenciramo već godinama ovde.
Hvala, gospođo Jovanović. Ministar Siniša Mali ima reč. Izvolite.
Ti su podaci javni. Dakle, vi imate i na sajtu Agencije za privredne registre njihove bilanse iz svih prethodnih godina. Ako se dogovorite ovde u Skupštini da imate i posebnu analizu, mi to kao Ministarstvo finansija možemo, naravno, da pripremimo. Ono što je meni važno, malopre sam vam rekao, pomenuli ste, pa da se samo vratim na to. Dakle, u nekom prethodnom periodu 2012, 2011, 2010, 2009. godine bilo je situacija kada niste imali pod kontrolom ni garancije koje je država dala za funkcionisanje pojedinih javnih preduzeća. Ta praksa više ne postoji. Dakle, već godinama unazad država nije izdala nijednu garanciju koja je vezana za poslovanje bilo kog javnog preduzeća. Dakle, uveli smo red u naše javne finansije, to je veoma važno. Zbog toga sam vam rekao da ne postoji nijedno preduzeće koje predstavlja fiskalni rizik u ovom trenutku i da možemo da kažemo da ćemo biti iznenađeni ukoliko, eto, naknadno saznajemo neki problem. Ne, problema nema. Ukoliko ima nekih individualnih ili pojedinačnih komentara koje ste vi naveli, u koje ne mogu sada da uđem, to je drugo pitanje, ali ukupno javna preduzeća, javna preduzeća kojih ima 36 de fakto i koja su pod kontrolom Ministarstva finansija, bar finansijskom, u ovom trenutku odgovorno vam tvrdim, nemamo nikakav problem sa funkcionisanjem nijednog od njih. Da li postoji mesta za poboljšanje poslovanja? Apsolutno postoji, tu greške nema i na tome ćemo morati još više da radimo, ali u ovom trenutku nikakav rizik za funkcionisanje budžeta ne postoji. Hvala.
Hvala, ministre Mali. Nataša Sp. Jovanović ima pravo na repliku. Izvolite.
Vidite, gospodine ministre, kako to nije obećavajuće. Vi kao odgovoran čovek i čovek od struke morate da budete oprezni. Vi zato kažete – nema rizika, držimo sve pod kontrolom. Evo, rekli ste upravo onu rečenicu koja je ključ svega – ima i te kako uslova i treba da bude za poboljšanje njihovog rada. Najveći deo njih je upravo osnovan zbog toga da bi stvarali tu novu vrednost i profit koji treba da bude daleko ispred svakog rizika. Toliki profit, da je sposoban menadžment tamo i da nisu bili ti gubici toliki niz godina, da vi onda kao ministar treba bez glavobolje da dođete ovde i da se hvalite i da samo iz rukava prosipate koliki je to profit i koliko su oni dobiti ostvarili. Ovako to je sve sitno, to je sve na nivou zaista rizika, da nema novih zaduživanja, tek toliko da posluju na nivou neke rentabilnosti, a to nije dobro. Drugo, kod pojedinih, pravo da vam kažem, koje se tiču infrastrukture, one koje se tiču prirode, a to znači celokupno okruženje u Srbiji, mislim, gde su i prateći akti koji garantuju njihov razvoj u skladu sa najvišim standardima ekološke zaštite i svega onoga što Srbija ima kao taj izvorni prirodni potencijal, potrebna su mnogo, mnogo veća ulaganja. Čak ni oni sami ne mogu bez programa države i bez razvojne šanse da se da pojedinim oblastima to da urade. Vi imate predele Srbije koji važe za zaštićena područja prve kategorije. To još nisu oformljeni nacionalni parkovi, a u budućnosti treba da budu, da bi oni ostvarili profit i da bi se država na mnogo odgovorniji način brinula o tome. Da li znate vi, gospodine ministre, sad nemamo vremena, koliko smo podataka i koleginica Radeta i ja i druge kolege iznosili samo za seču šuma i u celom onom pojasu dole, Vjerice, oko Kuršumlije i iza Kuršumlijske Banje. Da li je vama to normalno danas koliko košta, evo, svako zna ko koristi čvrsti ogrev, drvo, koliko košta jedan kubik? Pa to su šume i šume koje nestaju, hektari šuma. Sad vi da pogledate iz vazduha kako to izgleda, to je sve rupa do rupe. Pa to treba da se nadoknadi, gospodine ministre, za generacije ko zna koliko posle i vaše dece i unučića i onih koji će tek da stasaju u Srbiji. O tome mi pričamo, a ne da razgovaramo – e, danas je ovako, videćemo sledeće godine, nego da to bude odgovorna politika koju zagovara SRS, da znaju i generacije za 10 i 20 godina šta smo mi njima u Srbiji ostavili.
Hvala, koleginice Jovanović. Siniša Mali, ministar, ima reč. Izvolite.
Hvala puno. Evo, gledam tabelu koja je ispred mene. Na kraju krajeva, da vam kažem, možda se nismo dobro razumeli, javna preduzeća na osnovu svoga rada zarađuju neku dobit i stvaraju neki profit i na kraju 50% te dobiti uplaćuju u budžet Republike Srbije, 50% im ostavljamo za investicije i za dalji napredak i za dalji razvoj. Ono što u ovom trenutku imam za 2019. godinu, od pojedinih preduzeća, evo, sada ću da vam pročitam, da znate, recimo, od 2008. da gledamo… (Nataša Sp. Jovanović: Pa imam i ja.) Dobro je što imate. Dakle, imate 17 milijardi dinara uplate dobiti samo od Javnog preduzeća „Pošta“. Imate 15 milijardi od „Elektromreže“, imate od „Telekoma Srbije“ 14,3 milijarde itd. Ono što hoću da vam kažem, da ta preduzeća loše posluju, ne bi mogla ni da uplate dividendu, a ta dividenda je upravo i pokazatelj njihovog poslovanja. Kada sam malopre rekao – može i bolje, naravno da može bolje, ali ne znači da oni rade loše. Dakle, to je veoma važno. Rade kroz i na osnovu budžeta koji im odobri Vlada Republike Srbije i sa te strane Vlada ima kontrolu nad njihovim poslovanjem. To sam hteo da kažem, ne znam čemu više i kako više možemo da diskutujemo na ovu temu. Dakle, javna preduzeća veliki potencijal kroz dalje njihovo restrukturiranje za dalji rast, za dalji rast njihove dobiti, za poboljšanje kvaliteta usluga prema građanima Srbije, za dalji podsticaj rasta koji očekujemo kroz agendu Srbija 2025. mislim da smo na pravom putu. Malo pre sam vam pročitao i informacije koliko su bili iznos dobiti 2017. godine, dakle, 23,6 milijardi. Ako sam vam iz glave rekao, nisam mnogo pogrešio, 2012. godine je bilo oko 62/63 milijarde gubitka. Dakle, Nataša, nije to mala razlika, to vam je od 66 do 20, 80 milijardi, koliko je to, 700 miliona evra je razlika u poslovanju javnih preduzeća u poslednjih par godina. Dakle, veliki pomak napred i kažem postoji i mogućnost i za još veći pomak i potencijal, za još veći pomak napred, na tome na kraju i radimo. Ne možete sve preko noći. Hvala.
Hvala ministre. Pravo na repliku ima Nataša Jovanović. Izvolite.
Razumeli ste, gospodine ministre, verujem i svi poslanici iz vladajuće koalicije, kao i građani Srbije, da mi ovo govorimo sa velikom pažnjom argumenata koji iznosimo u prilog naših tvrdnji. Vi ste sad to upravo i dokazali, dakle, da sam bila u pravu i da ste vi morali da ih pritegnete i da dodatnim merama Vlade Republike Srbije suzbije njihovo ponašanje u stilu bogatog pijanog milionera, milijardera, kako i dan danas imaju manir da se ponašaju, evo, ovaj gospodin, kasnije će kolega Marković, pošto on i ja normalno komuniciramo, da sazna kako se taj zove iz Srbija Kargo sa onim odelcima i sa onolikim rasipanjem para. Sa druge strane, sad ste me odlično dali argument da vas nešto pitam. Mi smo imali, verujem da se sećate, to je bilo pre mesec dana, Zakon o pošti. Toliko smo puno govorili o tome i vraćali se na neki period Srbije od pre 100 i nešto godina. Toliko sam i isticala, eto, s pravom da sam odrasla maltene u pošti, moj otac je bio uvek na određenim rukovodećim funkcijama u „Poštama Srbije“, kao kadar koji je sticao to znanje odmah posle Drugog svetskog rata. Bilo mi je žao da gledam pre nekoliko dana sve ono što se dešavalo, mučno je. A zašto? Zato što ste sami rekli, a nije tu koleginica Petrović, podatak je 3,4 milijarde je dobit pošte za ovu ili za prethodnu godinu. Kako god, dobit nije mala. Vi ste vezali ruke menadžmentu pošte i mi smo tačno znali da će to da se desi. Onda su se pojavile razne špekulacije ko diriguje time, kako idu poštari, direktorki, menadžmentu, da oni ne mogu da daju povećanje plata koje je inače izvodljivo iz dobiti preduzeća, već da se sve ovo dešava. Onda se vi pojavljujete kao spasilac, sklapate neke aranžmane i ugovore, kako će to da se dešava i kako da ih umirite, jer zaista, recite mi molim vas, kada je to bilo da „Pošta Srbije“, evo ja ne pamtim ni jedno vreme od svog rođenja da na onakav način izražava svoj protest i svoje nezadovoljstvo. Ima novca, ali vi lepo kažite, direktorki pošte i menadžmentu, izvolite vi ste uplatili toliku dobit u budžet Republike Srbije, dajte mogućnost i povećajte toliko i toliko plate. Oni vam bar nisu rizik, ali suzbijte nelojalnu konkurenciju koju „Pošta Srbije“ ima. Mi smo za svaki vid slobodnog protoka robe i kapitala i investicija itd. Ali ono što pojedine kompanije rade iza kojih opet stoji neko, ruše sistem „Pošte Srbije“ koji je institucija u ovoj zemlji.
Hvala koleginice Jovanović. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slavica Živković, dr Predrag Jelenković, doc. dr Ivan Bauer i Branimir Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima Slavica Živković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Moje kolege i ja, SDPS, smo podneli amandman na član 33. Predloga zakona o javnom dugu. Član 33. detaljno definiše uslove i načine zaduživanja lokalne samouprave, kao i uslove pribavljanja saglasnosti Ministarstva finansija o zaduživanju lokalne samouprave. Istina da ovaj član 33. je značajno poboljšan u odnosu na prethodni, u prethodnom zakonu, jer sada imamo i kriterijume i šta se uzima u obzir prilikom davanja saglasnosti. Međutim, šta je sporno? Saglasnost iz stava 1. članovi Ministarstva daju u roku od 30 dana od dana prijema zahteva za davanje saglasnosti, a ako Ministarstvo u roku iz stava 4. ovog člana ne odgovori na zahtev za davanje saglasnosti smatraće se da saglasnost nije data. Mi smo samo tražili da i pozitivan i negativan odgovor bude vrlo jasno dostavljen lokalnim samouprava jer smatramo da je to vrlo važno i potrebno. Lokalne samouprave iako podnesu zahtev za mišljenje, a imaju pred sobom kriterijume, znači da su ih oni procenili u skladu sa nekim svojim načelima. Ministarstvo bi trebalo da ukaže šta je to što smatraju nepodobnim, šta je to što smatraju nepotrebnim i vrlo jasno odgovoriti lokalnoj samoupravi. Smatramo da je ovo vrlo bitno i zbog odgovornosti koju lokalna samouprava ima jer kriterijumi su vrlo jasni, procenat ostvarenja prihoda i primanja u odnosu na planirani procenat izvršenja rashoda, izdatak u odnosu planirane, visina planiranog budžetskog deficita, visina neizmirenih obaveza, visina postojećeg kreditnog zaduženja itd. Ovakav odgovor Ministarstva finansija bi bio vrlo transparentan i poslužio bi onima koji kontrolišu rad lokalne samouprave da imaju uvid u ukupno zaduženje i šta je to što se u određenoj opštini ne sprovodi kako treba. Koji su to kriterijumi na koje treba uticati u narednom periodu kako bi se ovaj problem prevazišao i naravno stekli uslovi za narednu godinu da se ostvari neko kreditno zaduženje. Veoma je bitno jer se na osnovu planiranog kreditnog zaduženja prave budžeti za lokalne samouprave, pa na osnovu nekog predviđenog iznosa i posle ako ne dobijete odgovor u roku od 30 dana vi ste prinuđeni da radite rebalans i naravno za to vam je potrebno i neko valjano objašnjenje. Mislimo da bi ovakvo amandmansko rešenje poboljšalo postojeći član 33. i da bi lokalnoj samoupravi u velikoj meri poboljšao rad, kada govorimo o efikasnijem radu i negde transparentnijem uvidu u poslovanje lokalne samouprave. Hvala.
Hvala koleginice Živković. Reč ima dr Branimir Rančić.
Zahvaljujem predsedavajući. Kada smo već kod ovog amandmana, moram da kažem da će lokalna samouprava u Nišu, da se neće zaduživati za izgradnju pomenutih naplatnih rampi. Jedan od govornika, potpredsednik DSS, a sada samostalni poslanik, kako je počeo da hvali rad Vlade i ministara u Vladi mislio sam da preferira da postane član SNS i to bi mu bila dobra preporuka i referenca ukoliko misli da se priključi SRS. Kasnije je promenio ploču i vidim da od toga nema ništa. Radi objašnjenja, što se tiče ovih naplatnih rampi kako bi se ubrzao saobraćaj kroz Srbiju grad Niš će dobiti četiri manje naplatne rampe. Postojeće naplatne rampe Nais i Doljevac će biti uklonjene nakon završetka južnog, odnosno istočnog kraka Koridora 10. Znači jedan krak koji ide prema Skoplju, južni, a istočni prema Dimitrovgradu, odnosno Sofiji. Zašto će biti uklonjene ove naplatne rampe? Zato što one postaju usko grlo kada su u pitanju najezde turista u letnjim mesecima, odnosno kada su u pitanju verski praznici kao što su Božić i Uskrs. Na taj način na Koridoru 10 će biti samo četiri naplatne rampe. Jedna u Subotici, jedna u Staroj Pazovi, jedna u Beogradu i jedna na Preševu. Znači, saobraćaj kroz Srbiju će se brzo i nesmetano odvijati. Za građane Niša, koji žive u određenim delovima grada postoji mogućnost dobijanja tzv. gradske karte i to besplatne karte po modelu kakav postoji u Beogradu za građane Mladenovca i Grocke i u Novom Sadu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem, kolega Rančiću. Kolega Lapčeviću, potpredsednik Marinković mi je rekao da imate osnova za repliku. Pretpostavljam da ste se javili po tom osnovu. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsedniče. Kolega Rančić me nije najbolje razumeo. Upravo sam govorio u prilog tome što on govori. Da bi se ubrzao saobraćaj u Srbiji, da idemo još korak dalje, da ne budu četiri naplatne rampe na Koridoru, nego da budu samo dve. Ulazna u zemlju i izlazna iz zemlje. Pa da idemo još jedan korak dalje da ukinemo i ove dve naplatne rampe koje usporavaju saobraćaj u Staroj Pazovi i u Vrčinu i da napravimo te bočne naplatne rampe, kada se Beograđani isključuju na Autokomandi ili u Obrenovcu, ili gde god, Novom Beogradu, Zemun, da tamo budu naplatne rampe, da i oni budu usrećeni kao i mi u Nišu i da onda sa novim naplatnim rampama taj saobraćaj ide još brže, kao što ste vi rekli. To je poenta čitave priče, da ubrzamo sve. Sve da ubrzamo, da ukinemo te čeone naplatne rampe, da uvedemo nove, pa da i ovi ljudi sa Voždovca i sa Vračara, na Autokomandi, na Mostaru, neka tu bude naplatna rampa. Svi koji prolaze kroz Beograd će samo prošišati, nemaju potrebe da se zaustavljaju ni u Staroj Pazovi, ni u Vrčinu. Onda smo svi ravnopravni i svi smo srećni. Tako ćemo najbolje da ubrzamo i privredu i građanstvo, saobraćaj, sve će biti med i mleko. To je krajnji cilj.
Zahvaljujem kolega Lapčeviću. Kolega Rančiću, repliku želite. Izvolite.
Pomenut sam. Mi svakako da ovaj problem oko naplatnih rampi u Nišu ne bi imali da nismo napravili autoput kroz Srbiju, Koridor 10, a ova vlast je to uradila. Prethodna vlast u kojoj je pomenuti kolega participirao je mogla to da završi, jer su imali puno para od privatizacije preduzeća. Da su oni to tada završili, kada su grdne pare od privatizacija preduzeća uzeli završili bi autoputeve i onda ne bi imali problem ovih naplatnih rampi. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rančiću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Zahvaljujem predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici. Želim da se osvrnem na javni dug, odnosno da sa vama podelim određene podatke. Dakle, kada smo usvajali budžet, malopre je ministar Siniša Mali to rekao, kada smo usvajali budžet za 2020. godinu mi smo raspravljali i o javnom dugu. Mogli smo da čujemo određene podatke. Ako posmatramo raniji period, u 2008. godini, javni dug je porastao sa 8,7 milijardi na 17,7 milijardi dinara. Na kraju 2018. godine javni dug jeste bio 23 milijarde, ali to nije povećanje zaduženosti, jer je smanjeno učešće javnog duga u BDP na 51,3%. Ako posmatramo deficit u budžetu od 2008. do 2012. godine vrednosti su se kretale od minus 2,5 do minus 6,4%. Godinama posle toga javni dug je zapravo pokrivao te deficite. Taj dug je 2014. godine bio 70% BDP, a posle toga je počeo da pada i došao je na nešto više od 50% BDP. Dakle, sve ovo smo mogli i da čujemo od ministra Siniše Malog na sednici na kojoj smo govorili o budžetu za 2020. godinu i zapravo, ovi podaci pokazuju da je javni dug naše zemlje sada pod kontrolom i da je zaustavljeno povećanje javnog duga koje je započeto 2008. godine. Sada su finansije stabilne. To u mnogome utiče na dalji razvoj naše zemlje, u apsolutno svim oblastima stabilne finansije. Svi smo svesni toga. Znače nove investicije, nova radna mesta, obnovljene i nove škole, nove vrtiće, bolji životni standard građana. To je ono što je bio cilj Vlade Srbije, to je ono što će nastaviti da bude prioritet Vlade Srbije, naravno i program SNS, a to je da svim građanima bude bolje. Kada smo kod jedinica lokalne samouprave, naravno da stabilan republički budžet utiče i na naše lokalne zajednice koje prema tome kreiraju i svoje lokalne budžete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Žarić Kovačević. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite, kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. ovoga zakona, tako što sam tražio da se posle stava 3. u ovom zakonu, doda novi stav 4. Naime, o čemu se radi? Taj stav 4. treba da definiše rok postupanja po zahtevu lokalnih samouprava. Ja sam tražio da taj rok ne bude duži od 15 dana, jer imamo situaciju da davanje saglasnosti od strane Vlade na zahteve lokalne samouprave se uopšte ne poštuje. Tu nema nikakvih pravila. Imamo neke primere gde nikada nije dat niti pozitivan, niti negativan odgovor na zahteve lokalne samouprave. Naravno, reč je o zaduživanju lokalne samouprave. Naravno, ovim ne želim da negiram da Vlada mora i treba da ima uvid u zaduživanjima svih lokalnih samouprava jer znamo šta sve imamo na lokalnu, kakvih sve ljudi iz bilo kojih stranaka, neću sada da imenujem, vode lokalne samouprave i naravno Vlada je ta koja treba to da preseče. Ali, tu stvar ne sme i ne može da odlaže u nedogled, nego jednostavno treba da se propiše rok u kojem se ta saglasnost mora dati, a kažem, predložio sam da to bude 15 dana, a da li će taj rok biti pozitivan ili negativan, to opet zavisi od kriterijuma na osnovu kojih Vlada odlučuje o tom roku. Sada, pošto je na redu ovaj Zakon o javnom dugu, da iskoristim prisustvo ministra gospodina Malog, da mi kaže – koji su to najveći dužnici u Republici Srbiji kada je u pitanju ovaj dug?
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Kolega Šešelj, zamenik sekretara me je upoznao da vam je potpredsednik, Marinković, u skladu sa članom 109. i 110. oduzeo reč i ta izrečena mera važi za danas. Preostalo vreme, odnosno ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe može koristiti zamenik predsednika poslaničke grupe. Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Najpre, da skrenem pažnju, krajnje dobronamerno svima ovima što razmišljaju kako da se pozicioniraju na budućoj Vučićevoj listi, prave pogrešne poteze, verujte mi, znam čoveka. Kada je u pitanju ovaj amandman i ovaj zakon, reći ću da je stav Srpske radikalne stranke i da je to prilično opšte mišljenje u Srbiji, da će ova vlast ostati zapamćena po tri stvari. Prva, po gradnji auto-puteva i koridora. Druga, po tome što ljudi sa minimalcem i penzioneri, ukupno njih više od dva miliona ne mogu da žive od toga što mesečno dobijaju na ime minimalne zarade ili na ime penzije, zato što je to mnogo manje od najjeftinije potrošačke korpe. Treće po čemu će ova vlast biti zapamćena jeste lopovluk, afere, kabadahije na lokalu, uništene lokalne samouprave nepismenim kadrovima, kupljenim diplomama, ljudima koji ništa ne znaju da rade, koji su samo na platnom spisku, na posao i ne dolaze. Posledica toga je što je svojevremeno NALED, kada je Ana Brnabić bila direktor tog NALED-a, obilazila sve lokalne samouprave, sve ih nagovorila da uzmu kredite. Danas lokalne samouprave, skoro sve u Srbiji, nemaju dovoljno ni za plate, a kamoli za neke investicije, zato što su se po nalogu NALED-a zadužili nenormalnim kreditima, a te kredite uglavnom troši, odnosno potrošeni su tako što su firmi "Aseko" platili digitalizaciju lokalnih samouprava. Kakav je odnos lokalnih samouprava, evo imate izveštaj Duška Pejovića, državnog revizora, lokalne samouprave nisu naplatile 8,2 milijarde zakupnine. Dakle, gotov novac. Imate novac, imate prostor, dali ste ga u zakup, ali nema naplate 8,2 milijarde. Znate zašto? Ne samo zato što su lenji, nego zato što se svi tale, zato što nema posla koji može da se u lokalnim samoupravama uradi bez ozbiljnog plaćanja mita, zato što se zna koliko košta legalizacija, koliko košta građevinska dozvola, koliko košta dozvola za gradnju zgrada sa više stanova. Zna se, i to vam je tako u celoj Srbiji. Sve go lopov do lopova.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda, pretres u pojedinostima - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SPREČAVANjU PRANjA NOVCA I FINANSIRANjU TERORIZMA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Marijan Rističević, Nemanja Šarović, Nataša Sp. Jovanović, Vesna Nikolić Vukajlović, Vjerica Radeta, Aleksandar Šešelj, Sreto Perić, Ružica Nikolić, Ljiljana Mihajlović, Milorad Mirčić, Zoran Despotović, Petar Jojić, Miljan Damjanović, Aleksandra Belačić, Nikola Savić, Dubravko Bojić, Tomislav Ljubenović, Filip Stojanović i dr Aleksandra Tomić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, govorili smo o ovoj temi više puta u ovom sazivu Skupštine, jer je ovo već ne znam koja izmena i dopuna. Ono što smo potencirali kao srpski radikali je to da ne može Srbija da se povinuje zahtevima stranih vaših mentora ili već kako da ih nazovete, onih sa kojima sarađujete. Pre svega mislimo na Ameriku i zapadne sile koje traže od nas da prihvatamo one zakone koje nemaju u svojim zemljama i da ih na isti način primenjujemo u Srbiji. Najpre, naš argument za to bi trebalo da budu da su upravo oni, pre svega Amerika i NATO pakt, prvu ćeliju, a zatim se to proširilo, nažalost, da ugrožava čitavo čovečanstvo, terorista, stvorili stvaranjem Bin Ladena i njegove terorističke organizacije. Ono što je bila njihova namera, a svi tokovi novca su upravo išli na tu stranu, da se napravi veliki problem u državama kao što su Irak, kasnije Sirija, Libija itd. Normalno, sve to se jednoga dana njima obilo o glavu, ali oni ne staju sa tom svojom politikom, već i dalje, navodno, se bore deklarativno protiv terorizma i sprečavanja pranja novca, a upravo su oni nosioci jedne takve politike. Šta mi imamo kao problem na području Srbije? O tome smo govorili kada je bio zakon o tzv. javnim beležnicima, notarima i Zakon o imovini i drugi niz zakona. To što sav taj novac koji se nalazi na području Srbije, a pre svega kroz trgovinu narkotika i na području Raške oblasti, gde smo direktno potencirali ulogu Rasima Ljajića kao potpredsednika Vlade u svemu tome, od terorističkih bandi šiptarskih na Kosovu i Metohiji se ne proverava na takav način kao što tražite od svakog građanina Srbije prilikom otvaranja deviznog računa i to rade banke, i to strane banke, u Srbiji koje na taj način sprečavaju svakog čoveka koji im je po bilo kom osnovu sumnjiv da ima takvu mogućnost da koristi tu uslugu, a s druge strane, ti javni beležnici overavaju kupoprodajne ugovore za kupovinu nekretnina od opranih para, od droge, od kriminala, trgovine ljudima i svim drugim sa područja KiM. Evo, najviše je, to Filip najbolje zna, u kontaktu i sa Udruženjem Gnjilanaca iz Niša, to znaju ne samo Gnjilanci, to znaju i svi drugi koji imaju ta udruženja, nažalost, izbeglih Srba sa Kosova i Metohije, koliki je priliv novca od tih upravo šiptarskih terorista i zlikovaca koji su kupili određene nekretnine po Beogradu, na Zlatiboru, Kopaoniku, ja ne znam gde više oni sve ne trguju. Sad je ovo cela farsa, da se mi povinujemo tim zahtevima, da banke proveravaju. Pa, svaki od nas ko ima bilo gde devizni račun dobije godišnje onu izjavu koju treba da popuni do kraja godine da nemate ili imate nekog srodnika koji se bavi tim i tim poslom. Znam da je moj brat prošle godine morao u poslednjem trenutku da ide, s kojim ja ne živim i nisam u tom porodičnom domaćinstvu više od 20 godina, ali da daje takve vrste izjava, a verovatno i članovi vaših porodica. Da li je to vama normalno? Nije i zato smo mi tražili brisanje prvog člana i dalje članova ovog zakona.
Zahvaljujem. Koleginice Jovanović, nisam želeo da vas prekidam, ali, prosto da vas upoznam da poslanička grupa SRS nema preostalog vremena. Ovlašćeni predstavnik i zamenik predsednika poslaničke grupe ... (Narodni poslanik Vjerica Radeta dobacuje.) Ne, nema problema. Ja samo upoznajem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da)
Ovaj predlog zakona koji vam nameću iz EU je nešto što se svakako neće moći primenjivati, bar ne na one koji imaju ozbiljne pare, koji su te pare stekli kriminalom, koji su te pare stekli kroz razne afere, koji su te pare stekli, na primer, marihuanom u Gakovu, u Jovanjici, krađom para za "Behte" iz državnog budžeta, od onih lopova na lokalu koji za svaku građevinsku dozvolu za gradnju zgrade sa više stanova uzimaju između 10 i 15 hiljada evra, od onog što je uzeo 20 hiljada evra čoveku da mu stavi trafo-stanicu za pekaru koju planira da otvori i došli ovi da mu ruše trafo-stanicu, kaže - pa, dao sam 20 hiljada evra, kažu - jesi, izvini, ali pogrešnom čoveku. Dakle, sve go lopov do lopova. Pare, keš, se vrate kod tih ljudi. Nikada se neće ustanoviti ni kako su, ni gde su izneli te pare i mi vas pitamo, ministre i vas, i vas iz vlasti koji ćete glasati za ovo, kako kontrolišete račune u inostranstvu lopova iz vaših redova? Vi ovde pričate o nekim tajkunima, poznatim kriminalcima, poznatih imena, itd. Raspitajte se malo, a bojim se da znate sve ovo što i mi znamo, možda i više od toga, ali raspitajte se koliko imate vi fićfirića po lokalu koji ne znaju šta će od para, koji su ojadili narod, koji su lopovi, kojem dobar dan uopšte ne može da se kaže, a da se ne ostavi neka hiljada evra. To vam je lokalna samouprava, gospodo, iz vlasti. Raspitajte se, nemojte samo da slušate one što im platite autobuse, sendvič i sok da dođu da vam aplaudiraju. Izađite malo šire od toga pa ćete čuti kakve lopove držite na lokalu.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podnela narodni poslanik Ljiljana Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Zašto vi donosite ovakav zakon, između ostalog? Upravo zato da bi vaši lopovi i kriminalci ostali daleko od pravosudnih organa. Vi ste ovde predvideli da banke, da advokati, da ne znam ko sve može da utvrđuje da li su poreklo nekog novca koji se ulaže u banku, vi nemate mogućnost, odnosno niste ostavili mogućnost da se sumnjivim parama bave nadležni organi, a imate zakon koji treba da sprovedete, Krivični zakonik i da kroz taj zakon, kroz primenu tog Zakonika se utvrdi kako je ko eventualno, na neki kriminalan način došao do novca, a ne da me neki bankar tamo pita i da zove do trećeg kolega da mora da dođe neko da potpisuje neku izjavu zato što ima funkcionera u široj familiji. Gde tu ima mozga? Ali vi to radite da ne bi do tužilaštva i do sudova došla prava priča o problemima, o kriminalu, o lopovluku vaših, pre svega, lokalnih funkcionera, a ne samo lokalnih, Boga mi. Zato vi, otvori se afera i nekoliko dana u medijima i šta je bilo? Pojela maca. Šta je bilo sa „Krušikom“? Pojela maca. Šta je bilo sa Jovanjicom? Sakriveno pod tepih. Šta je bilo pre toga sa „Gakovom“ i 1.175 sadnica marihuane u kojoj su prema medijima bili umešani funkcioneri najveće stranke u Srbije? Šta je bilo s tim? Vi mislite samo tako, to se pojavi i vi ćete da pričate o ovom ili onom i da kažete - vi ste protiv gradnje, vi ste protiv auto-puteva i mi ćemo da ćutimo o vašem lopovluku. Zašto vam ove vaše lokalne kabadahije dobijaju na terenu batine? Niko ne dobija batine iz političkih razloga. Dobijaju batine zato što su uzeli pare, a nisu završili posao ljudima.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ovo je još jedan od predloga zakona koji ne bi bio tema današnjeg dnevnog reda da nije evropskih direktiva. Dame i gospodo, SRS smatra da većina ovih zakona koji se donose po direktivama EU nije primenjivana na našem zakonodavnom prostoru, ali za vas je važnije da slepo i bespogovorno slušate savetodavce, bolje reći nalogodavce iz EU. Videli ste kakav su stav oni imali povodom nedavne okupacije zgrade televizije kada su svojom izjavom da svako ima pravo da izrazi svoj protest, bukvalno, dali podršku i vetar u leđa svima onima koji Srbiji ne žele dobro. Od te Evrope da ne idemo daleko u veliku prošlost koliko smo puta bili nasamareni, zloupotrebljeni, počeću samo od onoga čega se svi sećamo, od sankcija, zločinačkog NATO bombardovanja, otimanja Kosova, nevladinih, bolje reći anti-vladinih organizacija, evropskog računanja vremena koje je još u Prvom svetskom ratu uvedeno kao strategija uštede energije. Zatim, parade pedera, zatim upaljena svetla na automobilu u po bela dana, evropsko radno vreme i slične gluposti. Navešću samo najdrastičnije oblike pranja novca, a to su pre svega pljačkaške privatizacije, kupovina poljoprivrednog zemljišta i da li iko može da mi da podatak koliko je stotina i stotina hiljada najplodnijeg poljoprivrednog zemljišta otkupljeno, odnosno oduzeto i dato tajkunima, kao i kupovina najekskluzivnijih nekretnina i na njima gradnja najekskluzivnijih građevinskih objekata?
Zahvaljujem, kolega Bojiću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, meni je iskreno žao što se jedna poslanička grupa pridružila orkestriranoj kampanji koju sprovode nedeljama Marinika Tepić Čobanu ili kako god se prezivala, Boško Obradović, lider onog lažnog patriotskog pokreta Dveri, Miroslav Aleksić i svi ostali pod patronatom njihovog šefa, vrhovnog šefa svima njima, Dragana Đilasa. Očigledno je da su poklekli pritisku od strane N1 i ostalih medija koje kontroliše Dragan Đilas i ja sad zaista izražavam žaljenje, mislio sam da se tako nešto neće desiti, ali evo svedoci smo ovih dana da je jedna poslanička grupa poklekla tom pritisku i pridružila se toj brutalnoj kampanji koja se vodi protiv, prvenstveno, Aleksandra Vučića, ali i ostalih funkcionera SNS. Ne znam da li je u pitanju nervoza zbog saznanja poslednjeg istraživanja javnog mnjenja koje govori o tome da rezultati nisu povoljni za neke poslaničke grupe i za neke političke partije, ali moram zbog građana Srbije da kažem da su u pitanju, dakle, reciklirani tekstovi iz časopisa „Tabloid“ i dobro znaju i oni koji ovde iznose takve navode. Sada im ništa ne smeta da se bave fabrikovanjem raznih afera, da to spominju ovde, da vrše svojevrsnu kampanju protiv funkcionera SNS i nema veze što je sve moguće demantovano milion puta. Dakle, milion puta su sve nadležne institucije demantovale. Ja ću samo još jednom zbog građana Srbije da istaknem, dakle 16. septembar, Ministarstvo odbrane demantuje da „Krušik“ izvozi oružje u Jemen. Dakle, ovo je Ministarstvo odbrane, ovo je zvanična institucija države Srbije. Dana 17. septembra „Krušik“ demantuje tvrdnje pojedinih medija u vezi sa kupoprodajom naoružanja, istih onih medija koje neki poslanici ovde citiraju i iznose. Idemo dalje, pošto su pokušali čak i da naruše odnose između Srbije i Rusije u svojim zlonamernim navodima, imamo demanti od strane Ukrajinaca. Srbija nije prodavala Ukrajincima oružje za ubijanje Rusa. Ambasada Ukrajine demantovala režiranu provokaciju. Dakle, ovo nije niko iz SNS izjavio, ovo je izjavila ambasada Ukrajine, a povodom zlonamernih navoda kako smo mi prodavali oružje Ukrajincima da bi se ubijali Rusi. Na kraju, 9. decembar ove godine, Agencija za borbu protiv korupcije daje zvanično saopštenje i kaže - Stefanović nije u sukobu interesa. Kaže se da je Agencija utvrdila da Branko Stefanović, od osnivanja Privrednog društva „GIN“ d.o.o. nije vlasnik, niti zakonski zastupnik, niti je bilo po kom osnovu bio zaposlen ili angažovan u Privrednom društvu „GIM“. Ustanovljeno je i da Branko Stefanović nije bio ni osiguranik Privrednog društva „GIM“. Dakle, svi, apsolutno svi su momentalno reagovali, demantovali sve te navode, ali očigledno da ni to nije dovoljno da neki prestanu sa kampanjom, brutalnom kampanjom usmerenom protiv SNS i Vlade Srbije i predsednika Srbije i svih ostalih. Zaista mi je žao što je jedna poslanička grupa poklekla tom pritisku od strane N1, „Danasa“, „Vremena“, NIN-a i svih ostalih Đilasovih medija i pridružila se ovoj kampanji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Koleginice Radeta, vi želite repliku kao ovlašćeni predstavnik na izlaganje kolege Markovića? Izvolite.
Ne znam šta je čudno, jedina poslanička grupa ovde koja se suprotstavlja vlasti je poslanička grupa SRS. Poslanici vlasti, kada nemaju argumente, onda povlače svoj argument Aleksandar Vučić. Pa, mi i hoćemo da pomognemo Vučiću da ne izigrava više majku Terezu, nego stvarno da uradi i da rekonstruiše Vladu, da skloni kriminalce, da napravi neki slobodan prostor za realizaciju onoga što priča narodu da hoće da radi. Što se tiče toga da smo mi poklekli pred nekim, da mi ličimo na nekoga itd, pa gospodo iz vlasti, razlika između vas i ovih kojih nema trenutno u sali, ne postoji. Imate isti odnos prema EU, imate isti odnos prema briselskim sporazumima, imate isti odnos prema notarima. Imate isti odnos prema izvršiteljima, apsolutno isti odnos imate. Oni kažu - vi hoćete da sačuvate fotelje da biste nastavili da kradete. Vi kažete - oni hoće da se ponovo dočepaju fotelja da ponovo kradu. Dakle, i fotelja vam je ista, samo jedni kažu da ponovo kradu, a ovi kažu da nastave da kradu. Nemojte nas svrstavati, možda smo mi najgori, možda je naš rejting mnogo manji od onoga kada nas uopšte ne objave na listi, ali nas nemojte svrstavati tamo gde nam mesto nije. Drugačiji smo i od jednih i od drugih. Jedina smo zaista opozicija i vlasti i ovom proevropskom delu opozicije, zato što su ključne stvari i kod vlasti i kod proevropske opozicije apsolutno u političkom smislu iste. Zato mi imamo svoju politiku, kažem možda najgora, videće narod, proceniće narod, ali samo nas nemojte svrstavati tamo gde nam mesto nije. Ali, razumemo, „Krušik“ boli, ni obloge ne pomažu. (Veroljub Arsić: Replika.)
Razumeo sam, kolega Arsiću, kao ovlašćeni predstavnik SNS želite repliku na izlaganje koleginice Radete. Izvolite.
Krivo sedi, pravo besedi. „Krušik“ je izmišljena afera i to svi mi koji smo služili vojsku i koji smo učestvovali u ratu znamo da razlikujemo običnu minobacačku granatu od minobacačke granate sa dodatnim punjenjem i zašto vojska, koja je mirnodopska, kupuje smo obične granate, ali to objašnjavati nekima ne vredi. Isto ne vredi ni objašnjavati šta se želi sa ovim Zakonom o sprečavanju i pranju novca, jer oni ne razumeju šta je pranje novca. Oni to ne znaju. Evo, recimo zašto bi trebalo da bude i obaveza javnih izvršitelja da o tome obaveštavaju Upravu za sprečavanje pranje novca. Zamislite da neko ko ima novac, koji hoće da stavi u legalne tokove, zaduži se kreditom, kupi određenu nekretninu ili čak i celu stambenu zgradu sa tim novcem, koji je legalan. Ne vraća kredit, jer nema legalnog novca kojim bi ga vratio, banka pokrene postupak za naplatu svojih potraživanja, pošalje sudskog izvršitelja, ovaj popiše imovinu, obavesti ga da ako ne izmiri u roku od 30, ili ne znam ni ja koliko dana, da će ta njegova imovina da mu bude oduzeta i da će biti predmet licitacije. Kada dođe izvršitelj da započne postupak, onaj novac koji je nelegalan predaje se izvršitelju, kredit je vraćen, novac je opran i sada neko je protiv toga da javni izvršitelj ima obavezu da o takvoj transakciji obavesti Upravu za sprečavanje pranje novca, koja bi ispitala, ili je možda podigao drugi kredit, ili ima neke druge legalne prihode, na osnovu kojih je isplatio prethodni kredit, ili nema ništa i da je u principu klasično pranje novca. Da ne kažem da tu mogu da budu angažovana i treća lica kao pomagači, da ne bude direktne veze. Eto, to je suština jednog od ovih članova na koji je podnet amandman. Ali, bitno je da se kaže kako je vlast lopovska, kako nije reforma, ne rade ništa, kako svi kradu itd, što uopšte nije tačno. Mi smo dokazali da pred zakonom nema nedodirljivih, a oni koji očigledno žele da nanesu štetu reformama, neka pokušavaju. Ne nanose štetu reformama, ne mogu oni to. Samo pokušavaju da nanesu štetu građanima.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Ne znam šta će vam onda ovaj zakon kad ste tako pošteni. Arsić kaže da smo mi glupi, da mi ništa ne razumemo. Dobro, ima pravo i on. (Veroljub Arsić: Ja sam rekao da ne znate.) Ne, ne, nego da smo glupi i da ništa ne razumemo. Ali, nema veze. Šta će biti, kada će neko moći reći da je „Krušik“ zatvorena afera, da je ovako ili onako rešena, kada tužilaštvo obavesti javnost da nema mesta za krivično gonjenje ili ako ga ima, kada sud pravosnažno kaže – sve je u redu? To – rekla agencija, rekao onaj vaš direktor agencije, onaj što vam je bio predsednik opštinske izborne komisije, onaj nezavisni. Rekao Marko, rekao Janko. Hajde, molim vas, nemojte da se rugate sa institucijama sistema. Što se tiče izvršitelja i ovog komentara pre nego što je došao taj amandman na dnevni red, SRS je protiv javnih izvršitelja. Srpska radikalna stranka je podnela nov predlog Zakona o izvršnom postupku i izvršenju. Podneli smo više od 100.000 potpisa građana Srbije, koji su podržali tu našu ideju. I zamislite vlast, zamislite vladajuću koaliciju kojoj napamet ne pada već tri meseca da na dnevni red stavi predlog koji podržava više od 100.000 građana Republike Srbije. Pa, vi gde god krenete, gde god se čačne, vi pokazujete da ne poštujete narod. Ne poštujete narod, to je vaš osnovni problem. Nije vas briga kako narod živi. Vi terate svoje. Kaže – mi smo pošteni. Mi smo pošteni, kod nas nema nedodirljivih. Pa, gde ti je poštenje ako imaš pet ili šest godina, ti si postavio čoveka na neku funkciju? Kako si to procenjivao, pa postavio kriminalca? Posle pet godina njegovog lopovluka, ti ga uhapsiš i kažeš kod nas nema nedodirljivih. Nedodirljivih vam neće biti kad ne budete takve postavljali, kad ne budete za pare davali funkcije, kad vam ne budu na lokalu finansirali tajkuni lokalne izbore, pa onda mogu da rade šta god hoće.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite.
Što se tiče ovog prvog dela, niti sam spomenuo da je neko glup, samo sam rekao da ne zna. Što se tiče ideologije, čini mi se da je SRS za komunizam. To je očigledno i tu ne mogu više nikako da ih opravdam. Kada su u pitanju funkcioneri, ljudi na funkcijama i uopšte ljudi su kvarljiva roba, mogu da se promene, pokleknu. To nije sporno, dešava se svuda i u svetu, pa što ne bi bilo i u Srbiji. Ali, jedna kampanja koja se vodi protiv predsednika Republike Srbije i predsednika SNS Aleksandra Vučića je sledeća. Pošto ne mogu ništa da pronađu Aleksandru Vučiću, krenuli su sa kriminalizacijom prvo njegove porodice, pa su uplitali u sve moguće njegovog brata i njegovog oca itd, da ne nabrajam, i to bez ikakvog osnova, da bi na kraju krenuli na njegove najbliže saradnike. Tu je sad ova afera koja je vezana za „Krušik“. Pošto ni najbližim saradnicima, kao što je Nebojša Stefanović, ne mogu da pronađu ništa, onda su krenuli opet na članove porodice itd. da bi se predstavila jedna priča koja je bila 90-ih godina vezana za Slobodana Miloševića – on je super, on je ovakav, on je onakav, ali ne valja njegova porodica. Sada da li su imali razloga za tako nešto ili ne, neću da ulazim, ali danas imamo isti scenario na delu, a to je da je SNS kriminalizovana, da su svi lopovi, da su lopovi funkcioneri stranke, da su lopovi njihovi članovi porodica, a onoga koga ne možemo da napadamo tj. predsednika stranke rušićemo aferama koje ćemo da vezujemo za njegove najbliže saradnike, članove porodica njegove i članove porodica njegovih najbližih saradnika. Tako funkcioniše bivši režim, a sada vidim da tako funkcioniše i opozicija.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Evo ja sam do malo pre bila ubeđena da je Arsić oteo mandat SRS i otišao za Tomom Nikolićem zato što je hteo da prikrije neke malverzacije koje su radili sa računom SRS, kad ono nije. On je otišao zato što smo mi komunisti. Bože, Bože. Što se tiče ovog pokušaja da se SRS svrsta sa ne znam kim u napadima na Vučića, na saradnike, na porodicu itd, prvo, nikada niko iz SRS nije napao nikoga iz porodice Aleksandra Vučića. Da li tako beše? Da li nekada možda neko jeste? (Vladimir Orlić: „Jovanjica“.) To što je neko nečiji navodno blizak prijatelj, a vi niste sigurno dobro obavešteni koliko je ko kome blizak prijatelj, ali nećemo sada o tome i ko je čiji saradnik, i to se zna, ali znate to što je neko član Vlade, ne znači da je on nedodirljiv. Zašto? Dakle, ne sme da se sumnja, da se traži da se ispita neka sumnja, jer ako se pomene ime nekog člana Vlade, ne daj Bože Zorane Mihajlović, sada Nebojše Stefanovića, Rasima Ljajića, onda taj ko to pomene je protiv Vučića. Ne. Taj ko to pomene, bar kada su srpski radikali u pitanju, je neko ko želi da pomogne predsedniku države. Mi kažemo Vučiću – vidiš li lopove oko sebe, traži od Ane Brnabić da rekonstruiše Vladu… (Vladimir Orlić: A to to znači.) …smenjuj te ministre koji ne valjaju, smenjuj ministre koji ti kaljaju obraz, smenjuj ministre koji kradu. To tražimo, a samo vi skačite, samo vi vičite, biće vam neprijatno kada saznate neke istine. (Aleksandar Marković: Hajde da čujemo te istine.)
Pravo na repliku ima narodni poslanik … (Nataša Sp. Jovanović: Poslovnik.) Po Poslovniku? Izvolite.
Kod vas je dozvoljen Poslovnik i vi poštujete. Čl. 107. i 27. Dakle, vi poštujete, gospodine Milićeviću, za sada Poslovnik. Ne verujem, vi ste član SPS, evo, tu je i gospodin Obradović, baš da mogu tako da diriguju vama, kao što su od jutros čipovali Marinkovića, pa da vam kažu – hajde teraj dalje, izriči opomene. Aleksandar Šešelj, kolega, je dobio oduzimanje reči, a prethodno mu nisu izrečene opomene. Da li ste vi bili svesni toga? Jeste. Jednom se to i meni desilo. Dakle, sedela sam pored, isti model Gordane Čomić, pored Gordane Čomić na mestu potpredsednika i ona mi je rekla – oduzimam vam reč, a ja reč progovorila nisam. Vi ste ovde to primenili kršeći Poslovnik, a sad kad smo čuli ove nervozne kolege, pojedine, ne sve, naravno, one koji nisu upućeni, pa se izlete, pa pričaju ovde sve i svašta, pa će za to imati verovatno konsekvence u okviru svoje SNS, onda na jasno i precizno izlaganje koleginice Radete oni buču, urliču, galame i dobacuju ono što ne znaju. Bolje bi vam bilo, gospodo, da se povučete tiho, da obavite neki unutar stranačke konsultacije, da eventualno pozovete predsednika stranke, gospodina Vučića, da vam da određene, da, broj ćete dobiti, instrukcije kako se ponašate, jer to što vi radite i optužujete za to SRS direktno opstruišete upravo vašeg predsednika koji se zalaže za to da se obračuna sa kriminalom i korupcijom, ali prvo to da raščisti u svojim redovima, a onda da ide dalje, a mi, kao ljudi od veoma velikog političkog iskustva, nikada ništa ne govorimo na pamet. To bi valjda Arsić trebao da zna, jer je nešto od toga pokupio kada je pokupio onaj mandat.
Zahvaljujem. Koleginice Jovanović, ukazali ste na povredu čl. 107. i 27. Što se tiče prvog dela izlaganja, on se dešavao u trenutku kada ja nisam bio u sali, tako da ne bih mogao da komentarišem. O tome ćete morati sa potpredsednikom Marinkovićem. Što se tiče drugog dela izlaganja, vi znate da je legitimno i suvereno pravo poslanika da priča i imaju svi jedan širok aspekt sagledavanja onoga što jeste tema. Nekada se i udaljimo od teme. Ja nemam manir da umanjujem i minimiziram vreme, odnosno da sprečim demokratsku raspravu i demokratsko sučeljavanje mišljenja. Naprotiv, smatram da sve treba da ide u tom pravcu, ka jednom demokratskom duhu. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Kolega Arsiću, izvolite. (Aleksandar Marković: A ja?)
Neko reče da ne uvlači u afere članove porodice predsednika Aleksandra Vučića. Nisam ja spominjao „Jovanjicu“. Da podsetim šta je onaj, ne mogu da ga nazovem kolegom, Aleksić govorio ovde u Narodnoj skupštini – da su osumnjičeni za proizvodnju i trgovinu narkoticima prilikom hapšenja zvali brata predsednika Republika. Ja nisam spominjao „Jovanjicu“. Spominjala je opozicija. Afera „Krušik“ itd. Sad da ne ulazim u to da svako ima pravo. Tužilac je taj koji će da kaže da li neko ima osnovne sumnje za pokretanje ili ne, ali dok se tužilac ne izjasni mi ćemo u javnosti da pravimo priču da su svi krivi. Znate, šta ako je tužilac već prikupio informacije i više ne razmišlja o nastavku postupka, neće ni da se izjasni, nema potrebe. Ima zakonsko pravo, ima zakonsku obavezu. To nema veze. Mi ćemo opet ministre u Vladi Republike Srbije da nazovemo lopovima. Maločas je tako bilo rečeno, sami sebi skačemo u stomak, jer niko nije lopov dok sud to pravosnažno ne utvrdi, a onda smo ministre nazvali lopovima i tražili od predsednika Republike da posmenjuje lopove od ministara. Tako to izgleda i ta priča koju su pričali ovi iz bivšeg režima sada prelaze na opozciju. Svrha kampanje jeste, pošto ne mogu ništa da pronađu Aleksandru Vučiću, da pokušaju sve živo da izmisle članovima njegove porodice, ministrima koji su iz SNS, članovima porodica ministara, čak se spomenuo i brat predsednice Vlade. Znači da su svi kriminalci, da je Vučić jedini koji se bori, ali ne može zato što su oko njega svi kriminalci da bi napravili neku štetu na eventualnim nekim izborima SNS.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite. (Aleksandar Marković: A ja?)
Lepo sam…
Samo trenutak. Stalno dobijam pitanje kada će ko doći na red. Dakle, omogućiću vam dodatno vreme. Isključiću, pa ćete se ponovo prijaviti, ali samo trenutak da pojasnim. Dakle, onog trenutka kada se završi dijalog između kolege Arsića i koleginice Radeta nastavićemo po amandmanima. Imamo redosled prijavljenih poslanika – prof. dr Marko Atlagić, Aleksandar Marković, Igor Bečić, Neđo Jovanović. Izvolite, koleginice Radeta.
Najpre, dobro sam rekla pre nekih posla sata, možda i više, da postoje ozbiljni problemi oko pokušaja pozicioniranja na budućoj Vučićevoj listi i, opet ponavljam, pogrešno ljudi radite, znam čoveka, a vi nećete da slušate, pa neka vam bude. Jeste on rekao i razumem. Da li je tako, gospodine Mali? Rekao je Vučić hoće da podmladi poslaničku grupu, hoće da za buduće izbore, hoće da dovede 30% mladih, čistih i poštenih. Ja kao neko ko ume logično da zaključujem smatram da će oterati 30% prljavih i nepoštenih. Sad jedino ne znam da li će malo da ih propere pa negde drugde da ih stavi ili će potpuno da ih se odrekne, nešto me baš mnogo i ne zanima, ali svakako će nešto od toga biti. Dakle, sve ovo što smo malopre slušali nikada niko od nas nije pomenuo, ali za srpske radikale nikada niko nije bio sveta krava. Ako kažemo za nekoga da je upleten u neki kriminal, onda to prilično pouzdano znamo. Ali, šta je interesantno? Kaže – kolega, ne znam mi kažemo ovaj ministar, onaj ministar, vrlo konkretno samo rekli - mora se menjati ministar Rasim Ljajić, mora se menjati Zorana Mihajlović, mora se menjati Zlatibor Lončar i mora se menjati Nebojša Stefanović, dakle, zbog afera o kojima se bruji, pa svako ko je normalan oslobodiće se nekoga, pa čak kada se dokaže da nisu bili odgovorni za to što im se stavlja na teret onda će se reći - evo javnosti mi smo radili bez opterećenja, evo njih ponovo vraćamo. Tako je vraćen Bata Gašić. Pa šta. Bio on koliko dve godine bez funkcije pa se vratio. Ali šta je interesantno? Kaže kolega Arsić ovako – molim vas, dok se ne dokaže, dok sud pravosnažno ne osudi, ne može se ni za koga reći da je lopov. Naravno, osim za one za koje to kaže Arsić i bratija.
Zahvaljujem koleginice Radeta. Pravo na repliku narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite kolega Arsiću.
Svako ima pravo da vodi svoju političku borbu kako smatra da je najbolje za njega i njegovu političku stranku. Međutim, i to što se priča oko pozicioniranja na listi itd. nema nikakve veze sa životom, već jedino što mi smeta u Narodnoj skupštini je kada kolege poslanici govore neistinu, ali nije ni strašno kada govore neistinu jer ne znaju istinu. Strašno je nisko, gubitak svakog morala – kada govorite neistinu i znate da je neistina. Tada se javljam za reč i govorim istinu da bi i oni koji znaju da govore neistinu barem dobili odgovor i znali sledeći put kada govore neistinu da će opet dobiti odgovor.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovo beše neki filozofski osvrt. Taman sam mislila počeće i on da piše kolumne kao kolega Đukanović. Znate, najviše sam o ovome što ovde govorim saznala upravo čitajući Đukanovićeve kolumne i slušajući njegovu emisiju, ali kako može kolega nama da kaže da on nema ništa protiv da mi vodimo neku svoju politiku. Vo ime oca i sina, da li on misli da mi treba da tražimo… Hvala Arsiću ako treba da tražimo saglasnost, pa si nam dozvolio. Kaže, govori o gubitku morala. O gubitku morala govori Arsić, Veroljub Arsić koji je uradio najnemoralniju stvar u političkom životu, a to je ukrao mandat SRS i otišao u drugu stranku. Kad god neko hoće ovde da kaže Mariniki Čobanu da je preletač, da je promenila pet stranaka, što je naravno i više nego nemoralno i uvek se u takvim situacijama javi Arsić da nešto kaže da bi zamaglio preletanje Marinike Čobanu, pa se sada pita čovek – za koga Arsić radi?
Zahvaljujem. Kolega Arsiću, želite repliku? Samo trenutak. Moraću da obrišem prijavljene u sistemu, ali prosto kolege da ne brinu, još jednom ću ponoviti redosled nakon kruga replika – prof. dr Marko Atlagić, Aleksandar Marković, Igor Bečić, Neđo Jovanović. To su kolege poslanici koji čekaju da govore po amandmanu. (Nataša Sp. Jovanović: Po kom amandmanu?) Po amandmanu kolege Dubravka Bojića. Izvolite kolega Arsiću.
Poslanički mandat pripada narodnim poslanicima. Bilo je ranije ludorija da se poslanički mandat gubi čak i prestankom članstva u političkoj stranci, a liste su mogle da podnose i grupe građana. Kako njima prestaje mandat? To je ta ideologija imperativnog mandata koju pokušava da sprovede SRS. Nikoga više u Srbiji ne interesuje moj mandat iz 2008. godine, apsolutno nikoga, niti zanima. Ja sam ponudio da mi ga oduzmu na izborima jer sam ga na izborima i dobio 2012. godine i 2014. i 2016. godine i nije uspela da mi ga uzme SRS. Prema tome, pokazuje se da sam bio u pravu kada njima takvima nisam vratio mandat jer su građani podržali politiku koju su tada prvo vodili Aleksandar Vučić i Tomislav Nikolić, a kasnije Aleksandar Vučić i pokazuje se da oni imaju poverenje, da su oni u suštini vlasnici naših mandata, ali na sledećim izborima.
Zahvaljujem kolega Arsiću. Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Nadam se da ćete u demokratskom maniru da, pošto govorite o završetku replika, da će to biti sada. Reći ću zaista vrlo kratko. Šalim se što se tiče replika. Možemo do sutra ujutru. Nemam nikakav problem. Slušajući sada ovo što je rekao kolega mislim da niko iz vlasti više ne sme da, ne bi bilo moralno da bilo šta kaže Mariniki Čobanu, Sandi Rašković Ivić, Dijani koju je ceo svet već zaboravio i ovim preletačima što kradu mandate. Prosto, nije moralno. Što se tiče ove konstatacije, u pravu je kolega Arsić. Rekao je malopre – moj mandat, mislim Arsićev mandat, nikoga više ne interesuje. Pa ja ceo dan hoću da mu kažem da ne interesuje ni Vučića. U tome je njegov problem.
Koleginice Radeta, naravno da nisam imao nameru da završim i da prekinem repliku, već sam rekao – onoga trenutka kada se završi dijalog da ću omogućiti kolegama da govore po amandmanu, što ću upravo učiniti ovoga trenutka. Po amandmanu reč ima najpre prof. dr Marko Atlagić. Izvolite. Sledeći je Aleksandar Marković.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, vezano za amandman ja ću samo jedan primer da kažem u kontekstu onoga što je kolega govorio, a vezano i za ove afere čije akter Dragan Đilas i to ne samo on, nego određeni pre njega u dosluhu sa njim, inostrani centri moći. Upozoravam vas, dame i gospodo narodni poslanici, da nije tako bezazlena stvar. Dozvolite samo da kažem dve činjenice nepobitne, a to je da je u toku 2018. godine Dragan Đilas je dva puta posetio jednu prekomorsku zemlju, gde je dogovarao rušenje vlasti u Republici Srbiji, ali ne na izborima nego ulicom i krvoprolićem. Odmah iza toga kada se vratio u zemlju jedan od njegovih pajtosa, a to je Janko Veselinović, zvani stanokradica, je 11.9.2019. godine rekao, da vidite koliko je to povezano sa inostranim faktorima, citat glasi ovako, Janka Veselinovića, zvanog stanokradica – posle bojkota tražiti raspisivanje novih izbora, direktno okretanje vojske i policije na stanu demonstranata i protivnika režima, završen citat. Uvaženi građani, vama se obraćam Republike Srbije, posle prve posete od 2018. godine jednoj prekomorskoj zemlji sakupio je Dragan Đilas u narodu zvani Điki mafija, a u Evropi Dragan Đilaš. Ove iz Saveza za Srbiju i dogovorio da njihovi poslanici napuste parlament one koje je on kupio za novac u ovom visokom domu, kao i odbornici u lokalnim skupštinama. Evo, poštovani građani, vama se obraćam, ne onima koji se smeju sad na ovo šta je rekao i za ove citate moralno odgovara. Citat – ako napustimo parlament i izbacimo dijalog iz parlamenta, onda kao društvo imamo problem. To je mesto gde se priča. Ako to zaustavimo, ako zaustavimo medije, pazite dobro, onda će oni eksplodirati, dajte malo pameti, završen citat. Poštovani građani, vama se obraćam, vidite ko stvara afere ovih poslednjih šest meseci, godinu dana. I, na kraju pošto je Điki mafija video da su ga građani Republike Srbije prozreli i pročitali ga on i dalje napada svoju zemlju i parlament pišući pisma inostranim centrima moći, inostranim faktorima, tako je i juče jedno napisao u kome blati ovaj visoki parlament kao ustanovu i državu Srbiju. Gospodine Đilas, u Evropi zvani Đilaš, pozovite ove svoje kupljene narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije, pa odgovorite, jeste li vi gospodine Đilas u Evropi zvani Đilaš 2011. godine nezakonito političkim pritiskom preko Branka Radujka otuđili od „Telekoma Srbije“ 7,7 miliona evra u korist svoje firme „Arene sport“ na ime četiri kablovska kanala, ako niste recite. Ali, ja tvrdim da jeste i snosiću svaku odgovornost ako hoćete i moralnu i političku, ali vi nikada na to nećete da odgovorite, ali nažalost, neće ni javni tužilac. I, na kraju u pravu ste poštovani kolege narodni poslanici iz SNS kada ste rekli da ste danima i mesecima kriminalizuje predsednik Republike i njegova porodica. To se radi kontinuirano. To se radi iz časa u čas i juče je to učinjeno, i dozvolite kao čovek istoričar, koji prati određene pojave, da kažem na završetku ovu rečenicu. Uvaženi građani, nikada u novom veku, a to znači od rođenja Hrista do danas, a to je prošlo 2.019 godina, nikada nije tako uvredio nečije roditelje kao jedan juče roditelje predsednika Aleksandra Vučića, jedan novina, zvani šarlatan. O tome ću posebno, nadam se ovih dana govoriti. Povlačim još jedanput nikada i nikada u novijoj istoriji Srbija i u novom veku od rođenja Hrista do danas nije učinio ni jednom predsedniku bilo koje države na svetu, nego kao što je juče jedan novinar pisao pismo roditeljima predsednika Aleksandra Vučića. To je, u pravu ste gospodine Arsiću i Vlado, dr Vlado Orliću, kada kažete da se satanizuju sada najuža familija Aleksandra Vučića, ali građani su to dobro pročitali i odbacuju te gnusne laži. Hvala lepo.
Zahvaljujem prof. Atlagiću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Igor Bečić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kada je reč o aferama koje se konstruišu oko namenske industrije i oko „Jovanice“, moj stav je da je to sve isplanirano i razrađeno u jednom centru. Sticajem okolnosti u obe afere isprepletani su razni interesi, ali su se poklopili i zajednički interesi više faktora. Često, kada me novinari pitaju ovih dana suzdržavam se da kažem, iz prostog razloga što sam zakonom u obavezi da neke stvari ne smem da govorim kao predsednik Odbora za kontrolu službi bezbednosti, a sa druge strane imam saznanja koja direktno pobijaju tvrdnje tzv. opozicionih lidera. Kompletna afera oko namenske industrije i trgovine oružjem je došla baš u trenutku kada je naša namenska industrija postala ozbiljan konkurent na tržištu naoružanja. Znate, ne tako davno, te fabrike su bile sravnjene sa zemljom i niko nije verovao da će se oporaviti. Uspeli smo ne samo da su te fabrike ponovo izgrađene i opremljene. Te fabrike su danas postale ozbiljan konkurent u svetu i počele da osvajaju nova tržišta. Čini mi se da je to suština problema i da je to stvari razlog izbijanja ove afere. Više puta je ponovljeno da nijedan izvoznik ne može da izveze naoružanje i vojnu opremu bez saglasnosti koju dobija od pet državnih organa i bez sertifikata o krajnjem korisniku. Naši privrednici su ispoštovali ovaj zakon. Mi kao država nismo odgovorni za ono što se dešava sa oružjem kada ga mi izvezemo krajnjem korisniku koji je legitiman. Odgovornost tada prelazi na njega i on je dužan da ispoštuje date garancije. Zbog svega navedenog smatram da je ova afera iskonstruisana i da se sada eksploatiše iz sasvim drugih razloga koji su višeslojni. Naime, sa jedne strane imate konkurentske strane firme kojima ovo ide u prilog i istovremeno njihova proizvodnja počinje da raste rapidnom brzinom, dok sa druge strane se ova afera koristi da bi se oslabile pozicije predsednika Vučića u nastavku dijaloga. Zbog toga već nekoliko puta ponavljam da su ovi napadi na najbliže saradnike i porodicu Aleksandra Vučića zapravo napadi usmereni isključivo na slabljenje njegove porodice. U tom smislu, oko slučaja „Jovanjica“ konstruiše se afera u koju se uvlači brat predsednika Vučića, koji je MUP rešio, a ovi iz opozicije priznali su da lažu. Moram da vam kažem da smo nedavno kao Odbor bili u nadzoru u službama bezbednosti i u skladu sa svojim ovlašćenjima kao predsednik Odbora tražio sam od pripadnika agencija informacije o ovim slučajevima. Iz onoga što sam u skladu sa zakonom mogao da čujem, moram da kažem da sam potpuno uveren u neistinitost ovih pokušaja blaćenja Andreja Vučića i sasvim sam siguran da je jedini cilj plasiranja ovih laži, obračun sa Aleksandrom Vučićem. Ono što je zapravo zastrašujuće i što građani moraju da razumeju, da u svojoj mržnji tajkun Đilas, belosvetski muljator Jeremić i njihov jurišnik Obradović ne prežu da napadnu predsednika Vučića u trenutku dok mu lekari na VMA stabilizuju zdravstveno stanje. Kroz svoje centre moći crtaju mete i postavljaju snajpere na naslovnicama pojedinih nedeljnika i tabloida, a sve opet u cilju da prikriju svoje pljačkaške afere koje su trebale da dobiju sudski epilog u narednom periodu. Jedino što žele je da izazovu nestabilnost u Srbiji, dođu na pozicije vlasti bez izbora. Ovde nije reč samo o napadu na Vučića kao političkog lidera, već govorimo i o pokušaju urušavanja funkcije predsednika države, o rušenju Srbije, a to je nedopustivo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Bečiću. Poštovani narodni poslanici, saglasno 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem predsedavajući. Imajući u vidu da je uvaženi kolega Bojić afirmisao neka pitanja koja se vezuju za primenu odredbi Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma, ispred SPS moram da skrenem pažnju na izuzetno veliki značaj ovog zakona, tako da kritizeri radi kritike ovog zakona nemaju utemeljenje kada je u pitanju ono što u ovom zakonu treba istaći kao dobra i praktično primenjiva rešenja. Pre svega, treba poći od nečega što je jako važno. Ovim zakonom Republika Srbija, odnosno usvajanjem ovog zakona Republika Srbija harmonizuje svoje zakonodavstvo sa zakonodavstvom EU. Bez te harmonizacije i bez tog usaglašavanja, teško da se možemo naći na istom putu, teško da možemo ostvariti iste ciljeve, a ciljevi nam moraju biti isti, a to je prepoznavanje najopasnijih protivpravnih delovanja, najopasnijih krivičnih dela, kao što su pranje novca i finansiranje terorizma, imajući u vidu činjenicu da je terorizam danas pošast koja nadvija bukvalno celu zemaljsku kuglu. Ono što je bitno istaći kada je u pitanju primena ovog zakona jesu odredbe koje se vezuju za one koji su najdirektnije uključeni u prepoznavanje oblika ili pojavnih oblika koji mogu da upute na mogućnost protivpravnog delovanja u smislu sprečavanja, odnosno pranja novca i finansiranja terorizma. Ko se tu, otprilike, pojavljuje kao glavni činilac ko to može na vreme da locira, a istovremeno da inicira odgovarajuće postupke pred nadležnim pravosudnim organima, prevashodno pred tužilaštvom, a kasnije naravno u pogledu procesuiranja i pred sudom? Konkretno to su javni beležnici, odnosno notari, dok su to u zemljama EU i notari i advokati. Advokati zbog specifičnosti obavljanja posla koji su daleko, daleko drugačije prirode i drugačije forme, a naročito daleko obimnije sadržine nego što je to kod nas. Logično je da i jedni i drugi imaju jednu jedinstvenu ulogu, a to je odbrana od ove dve veoma opasne pojave ili anomalije, a to su pojave gde se pojedinci pojavljuju kao mogući ili potencijalni učinioci protivpravnih delovanja, odnosno protivpravnog delovanja, u vidu pranja novca, odnosno finansiranja terorizma. Nažalost, u Srbiji, imajući u vidu da pripadam toj branši, moram da kažem da je pojavom javnih beležnika došlo do devastiranja advokature i zakonska rešenja su na neki način uticala da se takva pojava produbi zbog toga što su javni beležnici svojim delovanjem doveli do toga da se advokatura marginalizuje, da se advokatura od jedne delatnosti koja je izuzetno poštovana i uvažena svede na nivo koji advokatura ne zaslužuje, a u svakom slučaju mi moramo da se borimo da i jedna i druga delatnost, da i jedna i druga profesija moraju biti poštovane i uvažene. U konkretnom slučaju ja ne želim da ovu moju diskusiju prebacim kao kritiku na račun javnih beležnika, jer govorimo o temi u kojoj su javni beležnici i te kako sa stanovišta posla koji obavljaju bitni, odnosno njihov značaj je veliki u prepoznavanju mogućnosti da se pojave u vidu finansiranja terorizma i pranja novca na vreme lociraju, odnosno identifikuju, kako bi se mogle kasnije preduprediti, odnosno kako bi se mogli sankcionisati oni koji su direktni učesnici ili vinovnici ovakvih bukvalno da kažemo nedela. Šta to znači? To znači da javni beležnici kod nas, kada je u pitanju oblast kompanijskog prava, još uvek nisu, i u tom pravcu moramo da radimo, još uvek nisu ovlašćeni da solemnizuju, odnosno potvrđuju kompanijske ugovore. Šta to može da generiše? Može da generiše jednu vrlo opasnu pojavu. Ako neko nije ovlašćen, odnosno, izvinjavam se, obavezan da sagleda sadržinu kompanijskih ugovora, odnosno ugovora između dva privredna društva, dva pravna lica, dva subjekta, upravo se u tim ugovorima mogu prikriti određeni elementi, određena obeležja koja na nesumnjiv način mogu ukazivati na pojavu pranja novca i na pojavu finansiranja terorizma. Zbog toga se javnim beležnicima u tom pravcu moraju dati, ne samo ovlašćenja, nego i obaveze kada su takvi ugovori u pitanju da se bukvalno sadržina ugovora posmatra na način koji podrazumeva identifikaciju elemenata, odnosno obeležja ugovora gde su sadržane ili eventualno prikrivene ove protivpravne pojave. U Evropi su notari takva ovlašćenja dobili, odnosno ne dobili, nego moraju, imaju obavezu da kroz sadržinu i analizu sadržine kompanijskih ugovora prepoznaju ovakve anomalije, odnosno preduprede ili preveniraju dalje posledice koje se mogu desiti u slučaju da se takvi ugovori ne identifikuju na način na koji ja ukazujem. Što se tiče advokature. Advokatura u Srbiji ima sužen, mali manevarski prostor, da može na ovakav način da deluje. Advokatura se svojevremeno izborila pre četiri godine da koliko-toliko zadrži ona ovlašćenja koja su imanentna advokaturi. Sastavljanje ugovora koji će kasnije moći da budu slovenizovani, odnosno potvrđivani od javnih beležnika. U jednom trenutku je čak postojala opasnost da se iz advokature i to izuzme i da se prenese u nadležnost javnih beležnika. Onda bi došlo do potpune devastacije advokature, koja je ionako, ionako ovom, da je nazovem, tendencijom rada i nečega što javni beležnici preduzimaju, već dovedena u jednu situaciju potpune degradacije. Ono što mi se čini jako važnim, jeste činjenica da u Srbiji građani Srbije mogu da prepoznaju gde su eventualne mogućnosti, pojave ili pojavnih oblika pranja novca, a samim tim i mogućnosti finansiranja terorizma. Jedan od takvih jeste gradnja. Zaista se u toj oblasti, u oblasti izgradnje i to velikih kompleksa, kompleksa koji se vezuju za brojna turistička mesta u Srbiji, bez obzira što ne želim da ih etiketiram kao mesta u kojima se zaista čine krivična dela, postoji mogućnost da neke osnove sumnje vežemo za upravo taj deo, jer se u građevinarstvu koncentriše ogromna suma novca, gde potencijalni investitori, naravno oni koji su krajnje profesionalni, odgovorni, posvećeni, pošteni, koji po zakonu obavljaju svoj posao su isključeni iz ove mogućnosti na koju ja ukazujem. Ali, uvek postoji opasnost da se pojave i oni koji poreklo novca ne mogu da dokažu, gde je poreklo novca sumnjivo, a da se ogromna količina novca sliva upravo tamo gde je najlakše izvršiti pranje novca. To je izgradnja objekata, izgradnja apartmanskim kompleksa, izgradnja hotela itd. S obzirom da se ugovori u toj oblasti, kada je u pitanju promet nepokretnosti, kada je u pitanju zajednička gradnja, kada su u pitanju uređenja imovinskih odnosa između investitora i vlasnika nepokretnosti, potvrđuju kod notara. Notari imaju ogromnu obavezu da sa velikom pažnjom sagledaju sadržinu tih ugovora, eventualno lociraju mogućnost pojave pranja novca i da na to reaguju. Kako će da reaguju? Tako što će podneti adekvatne prijave. Moram u tom pravcu da afirmišem jednu aktivnost notara koja, kako je i uvažena ministarka ukazala, koja se pokazala kao jako korisnom, a to je da su notari u 2018. godini podneli 230 prijava zbog sumnji o postojanju pranja novca i mogućem finansiranju terorizma. U ovoj godini tih prijava je bilo 87. Dakle, aktivnost postoji. Da li je ta aktivnost dovoljna? Naravno da nije. Da li treba da bude intenzivnija? Naravno da treba. Ali, u tom slučaju, moramo imati neku vrstu obaveze koja će se sistemski urediti i staviti notarima u nadležnost da proveravaju bukvalno sve ugovore, ne samo ugovore kada je u pitanju promet nepokretnosti i ovo što sam ukazao, nego bukvalno sve ugovore, naročito ugovore kada je u pitanju, kako sam malopre rekao, trgovinsko ili kompanijsko pravo. Zašto? Zbog toga što između privrednih društava dolazi često do zaključivanja pravnih poslova u kojima postoji osnovana sumnja u mogućnost pranja novca. Prema tome, da bi se država zaštitila, da bi se zaštito pravni poredak, da bi se sprečio terorizam kao možda najveća opasnost po svet, onda je logično da se bukvalno kada rešavamo o ovim pitanjima i kada normiramo jedan zakon, posvetimo sa dužnom pažnjom i da sve nadležnosti i sva ovlašćenja raspodelimo na pravilan način. Ne samo kada su u pitanju notari, već i kada je u pitanju advokatura, sudovi i tužilaštva itd. Sve u svemu, na kraju ja želim da istaknem da ono što je na samom početku rasprave po svim ovim predlozima zakona rečeno, SPS i naš poslanički klub bezrezervno podržava ovakvu zakonodavnu aktivnost, odnosno proces donošenja zakona koji su od izuzetnog značaja, ne samo za Republiku Srbiju, već i znatno šire, jer usaglašavanjem naših zakona, domaćeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU koja već ima bogato iskustvo u prepoznavanju pranja novca i sprečavanja terorizma, logično je da se tim standardima moramo približiti, logično je da te standarde moramo prihvatiti, logično je da te standarde moramo implementirati i to i činimo sada i u tom pravcu mi dajemo punu podršku ovom setu zakona. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jovanoviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege, poštovani građani Srbije, izuzetno je značajno da sprečavanje pranja novca podržimo sa svih nivoa i upravo sa nivoa vlasti i sa nivoa Narodne skupštine, ali i nivoa bilo koje organizacije bilo kog društva i naravno svakog pojedinca. Sprečavanje pranja novca se mora podržati iz razloga što u svakom segmentu našeg društva do dolaska i preuzimanja vlasti 2012. godine sve što se radilo radilo se upravu u pravcu izvlačenja novca iz budžeta, izvlačenja novca iz džepova građana Srbije i mukotrpan posao kojeg se prihvatio Aleksandar Vučić u 2019. godini, kada pogledamo unazad, dao je ozbiljne rezultate. Jedan od načina je svakako i presude onima koji su se drznuli da zavuku ruke u džepove građana. Jedan od takvih je i gradonačelnik Šapca, jedan od takvih je i Dragan Đilas vođa te njihove lopovske ekipe nazvane Zajedno za Srbiju, zapadna Srbija, svi zajedno protiv Vučića ili kako se već zovu Savez za Srbiju. U tom njihovom Savezu za Srbiju ima jedan veliki problem. Napravili su neki ugovor, kaže ugovor sa građanima. Ali, u tom njihovom ugovoru ima jedan ogroman nedostatak, a to je da ne postoji druga strana, ne postoji druga strana u ugovoru sa građanima. Građani ne žele ugovor sa njima, ne žele bilo kakav dogovor sa njima i ne žele da ih podrže ni pod kojim uslovima. Da bi neki ugovor bio validan moraju da postoje dve strane, a u njihovom slučaju ta druga strana ne postoji, a ta druga strana su građani, ne žele ugovor sa njima, ne žele bilo kakvu podršku i bilo kakav dogovor sa tom lopovskom ekipom. Zašto nije uhapšen Dragan Đilas, kada svi vrlo dobro znaju da je prihod od 25 miliona evra, koji je uredno prijavio, naravno stekao na nelegalan način? Šta je sa onim što nije prijavio i šta je sa onima koji su zajedno sa njim činili tu, blago rečeno, lopovsku ekipu? Da li Dragan Đilas može da utiče na svedoke? Može. Da li može da utiče na tužioce? Može. Da li može da utiče na sudije? Može. Iz tog razloga jedan ozbiljan problem kako raskrinkati tu hobotnicu koju je Dragan Đilas razgranao u godinama sprovođenja i vođenja vlasti na koju je postavljen zahvaljujući pre svega ljudima koji su u to vreme bili uz njega i koji su se posle raspada DS razišli u 15, 16 ili neki nebrojen broj stranaka. Postoji tu i njegov u ovom trenutku glavni lutak u tom njegovom lutkarskom pozorištu, a to je Nebojša Zelenović koji je sa pet miliona koje je zloupotrebio iz budžeta grada Šapca lopov amater, ali za građane Šapca je to ozbiljna zloupotreba i potvrda toga da se borimo protiv korupcije, da se borimo protiv onih koji kradu od građana je i presuda Višeg suda u Šapcu. Šabački gradonačelnik, kako ga građani od milošte zovu - zeleni lopov osuđen je presudom Višeg suda u Šapcu da je kriv za zloupotrebu budžeta u iznosu od pet miliona evra. Ono što je dobro, ova presuda gradonačelniku Zelenoviću u isto vreme je i presuda njegovom lideru i vođi Dušanu Petroviću, a u isto vreme je i presuda celokupnoj gradskoj upravi koja nije bila nevina u toj njihovoj zloupotrebi budžeta za 2015. godinu. To je presuda i predsedniku skupštine Pajiću i šefu odborničke grupe i zameniku predsednika, odnosno zameniku gradonačelnika Kostadinoviću koji je u isto vreme i predsednik Izvršnog odbora DS. Upravo ta presuda pokazuje da je pravda ipak dostižna. Jako je zanimljivo i pročitaću, mislim da građani to u ovom trenutku ne znaju – od tih pet miliona evra iz 2015. godine 42.585.000 dinara potrošeno je bez sprovođenja javnih nabavki. Da jednom gradonačelniku padne napamet da 42.585.000 dinara potroši bez sprovođenja javnih nabavki, da 31.840.000 dinara potroši bez zaključenog ugovora, bez ijednog papira kojim bi potkrepio isplatu 31.840.000 dinara. Čak 89.741.000 dinara potrošeno je bez validne dokumentacije i bez bilo kog papira koji bi potkrepili tu isplatu. Znači, pričamo o organizovanoj zloupotrebi koja je otkrivena od strane DRI. Ono što bih zamolio upravo ministra finansija, to je da budžetska inspekcija koja svakako radi svoj posao, ali koja je relativno mala u odnosu na broj budžeta koji je potrebno kontrolisati. Kontrola budžeta je svakako kontrola trošenja para građana Srbije i na kontrolu budžeta treba posebno obratiti pažnju. Upravo ti ljudi koji su zloupotrebili državni budžet, koji su zloupotrebili sredstva građana Srbije prete predsedniku Srbije, koji se upravo zahvaljujući glasovima građana naziva Aleksandar Vučić, a naziva se i zove se Aleksandar Vučić jer su tako hteli građani Srbije. Pretnja predsedniku je upravo pretnja građanima. Ali, ono što je dobro, građani znaju ko je ko u Srbiji, znaju ko je Aleksandar Vučić, a znaju i ko je to lopovsko udruženje i u skladu sa tim će i glasati na prvim sledećim izborima. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Birmančeviću. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Uprava za sprečavanje pranja novca svake godine, gospodine ministre, vi to dobro znate, objavi brošuru koju naznači kao jednu studiju kako je moguće sve da se pere novac i koji su to tokovi novca u Srbiji koji su nelegalni. Međutim, Vlada Republike Srbije predlaže ovaj zakon, a direktno podržava upravo pranje novca od ako hoćete i terorističkih aktivnosti i svih drugih aktivnosti koje podrivaju ustavni poredak Republike Srbije. Više puta smo o tome govorili i kolega Aleksandar Šešelj je postavljao pitanje u danu za postavljanje pitanja, a vi niste reagovali i niste se uzeli u pamet ni ove 2019. godine, kada vam te nevladine organizacije rade o glavi i predsedniku vaše stranke, a samim tim i predsedniku države i direktno idu na podrivanje ustavnog poretka ove zemlje. Šta ćete više od toga kada ste ih uključili u nekakav pregovarački proces sa ovim prozapadnim strankama koje i Soroš i ko zna sve finansira, da sa njima razgovarate o uslovima i izbornoj proceduri, Zakonu o izborima i svim drugim okolnostima pod kojima će izborni ciklus da se sprovede. Moram da vas podsetim, vas koji nešto i čitate i pratite, gospodin ministar bi to trebao da zna, da je još 2016. godine Vladimir Putin predložio i Ruska duma usvojila zakon kojim se takve nevladine organizacije i njihovo delovanje zabranjuje. Vi ne smete ni „z“ od te reči, koliko ih se bojite i tresete pred njima, da kažete. Da nije tako, vi biste im pružili otpor, pa biste rekli – ko ste vi da vi nama ovde dolazite? Finansiraju se, to svi dobro znate i to je lako proverljivo, upravo te nevladine organizacije novcem koji je sve, ali nije čist novac. To je novac koji dolazi iz raznih fondova i sa raznih strana, iz Amerike i iz drugih zapadnih cenatara moći i služi toj svrsi da se na način na koji oni misle i kako oni tretiraju i zamišljaju Srbiju kao nekakvu banana državu, da se na taj način ovde sprovodi izborni ciklus, da vam se izdaju nalozi, packe itd.
Zahvaljujem, koleginice.
Tako da, gospodine ministre, bilo bi dobro, evo završiću time, pošto ste prihvatili ovu našu sugestiju, da dobijemo u pisanoj formi izveštaj o poslovanju javnih preduzeća u Srbiji, da nam date, i izveštaj o tokovima novca. Ne ovo što vi iz budžeta, vi morate sa Upravom za pranje novca, sa Narodnom bankom, sa svima da imate direktnu komunikaciju po službenoj dužnosti, da dobijemo izveštaj odakle oni sve dobijaju novac, iz kojih izvora, te nevladine organizacije.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Stojanoviću.
Zahvaljujem, gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 16. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Svojim amandmanom sam tražio da se pomenuti član briše. Ovo je jedan od onih zakona koji se donosi po nalogu EU. Dakle, iste one EU koja je finansirala terorizam na KiM. Vodeće zemlje su i danas glavni pokrovitelji nelegalne tzv. države Kosovo. I ne rade one to samo na KiM, oni to rade u celom svetu, gde smatraju da imaju interese. Primera je mnogo - Sirija, Libija, Irak i još mnogo toga. Vodeće zemlje zapada, na čelu sa SAD, dobro znaju da mnogi pojedinci sa Kosova i Metohije i Bosne i Hercegovine i danas odlaze na raznorazna ratišta širom sveta, gde učestvuju u terorističkim akcijama. Da li su te zemlje zbog toga prozivali kosovske vlasti? Naravno da nisu. Oni ih i dalje podržavaju i suprotstavljaju srpskim interesima. Ovim zakonom država Srbija neće suštinski ništa rešiti po pitanju svoje bezbednosti. Sa druge strane, možemo samo navući gnev nekih nama naklonjenih naroda i država, zato što slepo sledimo prozapadnu politiku u ovoj oblasti. Zato je najbolje da ova Vlada povuče ovaj predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Stojanoviću. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Ovo je prilično neverovatno šta se predviđa u ovom članu 21, da se menja član 24. i da se dodaje pismena izjave stranke u igračnici, kojom stranka pod materijalnom i krivičnom odgovornošću izjavljuje da u igrama na sreću učestvuje za svoj račun i svoje ime. Pa jel se ovo stvarno radi? Jel vi mislite da je ovo moguće? Prvo, koliko ima problema uopšte oko tih igara na sreću, oko tih kladionica, porekla, ko drži, kako drži, ko plaća porez, kako ne plaća porez, itd. Sve to gospodin ministar dobro zna i uvereni smo da će on i te probleme u budućnosti da reši. Ali, zaista je neverovatno da neko ulazi da kupi loz ili neku instant igru na sreću, da treba da se legitimiše i još da potpisuje izjavu da to radi za svoj račun. Dakle, ne samo ovaj član, nego uopšte, ovaj zakon nam ne treba, iz jednog prostog razloga, i nije ovo jedini zakon koji ne treba, ovo razna borba protiv korupcije, agencija, pa ovo što planirate i najavljujete poreklo imovine, itd, sve su to suvišni zakoni, poštujući činjenicu da mi imamo sudove, da imamo krivično zakonodavstvo, da imamo mogućnosti da svaku sumnjivu transakciju, svaku sumnjivo stečenu imovinu, da se to lepo raščisti na sudu, da sud pravosnažno odluči da li nešto jeste u skladu sa zakonom ili nije. Ono što nije, da se oduzima. Onaj ko je stekao nešto kriminalnom radnjom, da krivično odgovara. Onaj kod koga je sve to čisto, da nastavi normalno da živi, a ne da imamo milion zakona, papazjaniju od zakona, nigde sudova, nigde tužilaštva, i onda, naravno, posledica, papazjanija i na terenu.
Zahvaljujem. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 32. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 34. amandman je podnela narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 37. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre sa saradnicima, ovaj zakon nije u saglasnosti sa Krivičnim zakonikom Republike Srbije. Naime, Krivični zakon Republike Srbije detaljno reguliše šta je krivično delo pranja novca. Ali, ako mi dozvolite, dame i gospodo, želeo bih da krenem iz početka, od mračnih 90-ih godina. A kako i ne bi bile mračne, kada smo bili izolovani od celoga sveta. To su uradile demokratske države i tako su nas držale u izolaciji 10 godina. Kažu da je to bio komunizam i zato smo trpeli sankcije, dok nisu pripremili demokratsko društvo u SRJ koje će da vadi ovu državu iz krize. E, ali da bi bili sigurni da će da vlada demokratija, oni su nam silom ugurali, naravno, kasetnim bombama, ali sa osiromašenim uranijumom. Kažu – vi ste siromašna zemlja, pa ste takve bombe i zaslužili. Tim demokratama nije bilo dosta samo bombardovanja, nego su nam okupirali Autonomnu pokrajinu Kosovo i Metohiju. Neko kaže da je to naša kolevka, a oni kažu – šta će vama kolevka kad ste vi odrasli ljudi? Ili – daćemo vam tatu Solanu koji će da vam soli pamet i mamu Del Ponte, koja će neposlušnu decu da vodi u Hag u obdanište. Onda su naše demokrate napravile mini revoluciju i preuzele vlast i odmah sa oružjem upali u banke gde je bio novac. Da su bili pismeni i vešti vidi se da nisu upali u fabrike obuće, niti prodavnice obuće. Dame i gospodo narodni poslanici, Republika Srbija ima svoje krivično zakonodavstvo, Republika Srbija ima carinske zakone, Republika Srbija ima Zakon o građevinarstvu, Republika, dakle, ima brojne zakone koji regulišu ovu oblast. Ovde dolazi do preplitanja nadležnosti kada je u pitanju Krivični zakonik i Zakon o pranju novca, a pranje novca zbog terorizma. Vidite, nije jasno šta rade sudovi i šta rade tužilaštva, šta radi kriminalistička služba. Uzmite samo pitanje građevinarstva u kome je kriminal do kriminala. Kriminalistička služba je dovoljno jaka da u svakom slučaju može da izvrši detaljne provere ko šta radi i da procesuira, podnese krivičnu prijavu, javni tužilac optužnicu i sud da sudi.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.10 časova. Zahvaljujem.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Na član 38. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega ministar je rekao danas nekoliko stvari koje nisu baš tačne. Rekao je da investitori u Srbiju dolaze zbog predvidljivosti, zato što znaju za našu stabilnost, i tako dalje, a mene zanima u čemu je predvidljivost kada predsednik, tadašnji kandidat za premijera, kaže da se sigurno neće smanjivati penzije šta god da se desi, da će se uštede praviti na drugim mestima i da će se pre skidati sa naše grbače, nego što će se uzimati od penzionera, a posle tri meseca se smanje penzije i plate. Kakva je tu predvidljivost? Drugo, činjenica je da investitori iz inostranstva dolaze u Srbiju isključivo zbog subvencija i zbog jeftine radne snage, a to smo mogli da vidimo i u vreme dok je gospodin Mali bio gradonačelnik Beograda Republika Srbija je finansirala spot na CNN, gde se reklamirala kao zemlja jeftine, ali visoko obrazovane radne snage i pozivala investitore da investiraju u Srbiju. Dakle, tako je bilo, jeftine i visokoobrazovane radne snage. Mislim da je to dovoljno da ono što su sami o sebi rekli naprednjaci, da je to sasvim dovoljno, o tome šta misle o vrednosti radne snage u Srbiji. Mi se poredimo sa nekim zemljama koje, takođe, daju subvencije. To je tačno. Daju svi, ali samo je jedna razlika između toga da li će neko doći kod nas ili će doći u Makedoniju ili će doći u Albaniju ili bilo gde, samo ko više plati po radnom mestu. Ništa drugo. Ne zbog regulative, ne zbog privrednog ambijenta, znači, isključivo samo ko više da novca po jednom radnom mestu. Vaš prethodnik, gospodin Vujović, je rekao nedavno, kao ekspert Svetske banke, sad je angažovan u Ukrajini, da Srbija sa ovim modelom davanja subvencija će dostići nivo najrazvijenijih zemlja EU tek za 250 godina, i to ukoliko one budu tapkale u mestu. Dakle, s tim što je rekao vaš prethodni, bivši ministar finansija u naprednjačkoj Vladi, ja ne znam da li se vi slažete ili ne, ali ne znam zašto bi jedan čovek tako mogao da laže, da nije u pravu, a naprednjaci ga dva puta izabrali za ministra finansija? Hvala.
Na član 40. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Mi smo ovaj amandman iskoristili da, pre svega zbog javnosti, skrenemo pažnju na javne izvršitelje. Vi ste ovde predvideli, u ovom članu, advokate i traženje podataka od advokata, odnosno javnog beležnika. Mi smo dodali i javne izvršitelje zato što, znate, nema prljavijeg novca od onog koji zarađuju javni izvršitelji, tako što na muci sopstvenog naroda uzimaju nenormalne količine novca, zato što ljude ostavljaju bez stana i na ulici. Mi, naša poslanička grupa je podnela predlog da se stavi van snage postojeći Zakon o izvršiteljima, o izvršenju i o obezbeđenju i podneli smo potpuno nov Predlog zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju sa ciljem da se celokupan izvršni postupak vrati u nadležnost sudova. Ono što je najvažnije, mi smo uz taj naš predlog podneli više od 100.000 potpisa građana Srbije koji su podržali tu ideju i nama je zaista neverovatno da skupštinska većina uopšte ne reaguje na nešto što želi 100.000 i više od 100.000 naših građana. Čak, još uvek, koliko, bar nemamo povratnu informaciju, još uvek taj naš predlog nije dostavljen Vladi Republike Srbije, pa da vidimo, da čujemo šta Vlada ima da kaže na tu temu. Jednostavno, svi ćutite, kao da se ništa nije desilo, kao da ne postoji taj predlog, kao da ne postoji više od 100.000 potpisa i mi zato koristimo svaku priliku, pa, evo, i kroz ovaj zakon i gde god možemo, i kroz amandmane, da skrenemo pažnju na nešto što je jako loše, što rade javni izvršitelji, a to je pljačka naroda, ostavljanje ljudi na ulici, bez krova nad glavom. To zaista mora najhitnije da se zaustavi i to tako što ćete prihvatiti predlog SRS i doneti potpuno nov zakon. Hvala.
Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 50. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Srpska radikalna stranka se protivi ovom predlogu člana, kao i celog zakona, ali ovaj član je zaista neverovatan i bilo je reči o tome i najava da će ovako nešto da se desi i uvede i u javnosti. Veoma negativno prihvaćeno kod građana Srbije, kod privrednika, kod svih onih koji imaju sefove u bankama. Od 1. januara 2015. godine Narodna banka ima uvid, tadašnjom izmenom zakona, u račune svih građana Srbije. Oni su negirali da ne može da dođe do zloupotrebe tih podataka, međutim u praksi se pokazalo drugačije i podnete su određene prijave. Kao i što je Poverenik za zaštitu podataka o ličnosti navodio u svojim izveštajima u svim državnim institucijama, pa tako i u Narodnoj banci Srbije je moguća zloupotreba tih podataka. Ali ovo, da vi sefove koji se nalaze u komercijalnim bankama i gde građani drže svoje dragocenosti, svoj novac, privrednici, takođe, koji iznajmljuju sefove u bankama, sada dajete na izvolite Narodnoj banci Srbije, to je zaista neverovatno. Ovo je, koliko znamo, još uvek slobodna zemlja. Svako od nas ima pravo da izabere poslovnu banku u kojoj će da ima tekući, devizni račun, preko koje će da prima zaradu i sve druge aktivnosti koje bankarski sektor pruža da obavlja. Kako vi sada možete jednom ovakvom odredbom zakona da kažete tim građanima da oni nisu izabrali to, Narodna banka Srbije će biti kapa nad svima i da ima uvid i registar, da vodi sve sefova po Srbiji? Jednostavno, vi mislite da ćete na taj način da sprečite, a to je sve u kontekstu vaše borbe protiv terorizma i pranja novca. Nećete, jer taj put je pogrešan. Taj koji pere novac, koji koristi novac, eventualno od terorističkih aktivnosti, oni su ti koji neće nikada u sefovima bilo koje komercijalne banke da drže svoj kapital ili bilo koju dragocenost, već će da ih peru na drugi način, kroz prljave poslove i investicije koje vi treba da platite.
Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, već sam rekao, a i ponoviću da ovaj Predlog zakona ne bi bio tema današnje sednice da nije bilo evropskih direktiva. Ovde su po sredi predlozi izmena i dopuna zakona gde se kod 73 člana interveniše, pa se mišljenju SRS ovde trebalo ići na potpuno nov zakon, a ne ovoliko krpiti prethodni. Ali, ovde presudnu ulogu imao i kumovao Evropski komitet, jer se i kod Evrope u ovoj oblasti stalno menjaju standardi. Pranje novca i finansiranje terorizma su dve kriminalne pojave koje su u velikoj ekspanziji i lako se zapate, posebno u siromašnim sredinama. Ovi kriminalci sa svojim kapitalom brzo i lako se sele i menjaju lokacije. Stalno iznalaze nove i nove forme prikrivanja svog kriminalnog porekla novca, a posebno njegove namene. Rekao sam već da se terorizam teško predviđa. Videli ste juče u Moskvi, koji je veoma bezbedan grad, da se sa kalašnjikovom terorista približio ruskim bezbednosnim snagama i pucao u pripadnike ruske službe bezbednosti. Dame i gospodo, naše državne okruženje je prilično lakomo i sklono da novac najčešće od droge upotrebi za terorističke akcije. Nisu slučajno za ove namere sa ovih prostora regrutovani za razne akcije u Iraku, Ukrajini, Siriji i drugde. U državnom fokusu mora biti redovna izrada i ažuriranje analiza, rizika i procene rizika od pranja novca i finansiranja terorizma na nacionalnom nivou. Hvala.
Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Na član 55. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, nije striktno povezano da neko ko pere novac, što je oprobani metod kroz razni vid mahinacija, će i da finansira neku terorističku aktivnost, ali je zato to krivično delo. Lepo vam je malopre rekao kolega Jojić da sve što se tiče ovakvih aktivnosti, mora da bude kodifikovano kroz Krivični zakonik, a upravo ovaj zakon nije usklađen i ove pretpostavljene aktivnosti koje se navode u pojedinim članovima zakona. Sada za vas jedno pitanje, pošto ste danas prisutni ovde, pre nekoliko dana smo pokrenuli jednu aferu i mogućnost zloupotrebe novca, dakle da se novac pere kroz navodne legalne projekte koje finansira država Srbija iz budžeta, a projekta nigde nema. Bilo je toga na KiM za vreme Koštuničine Vlade, evo Arsića koji je svedok tog vremena, gde su mnogobrojne zloupotrebe izvršene, ispumpavan državni novac za projekte, to su bile one velike srpske patriote Vojislava Koštunice, pojedini narodni poslanici, koji su kao pravili bolnice, škole, neke druge stvari i ništa od toga. Dođete tamo, nigde ničega nema. Izvesni Srđan Mitrović iz Gnjilana koji je predsednik opštine, odnosno opštinskog veća, se dosetio kako će sa svojom rodbinom da opere državne pare. On je osnovao, zamislite, kao na KiM, Gnjilanu, gde ljudi jedna opstaju zbog šiptarskog terorizma i sveta što se desilo unazad 20 godina, da osnuje voćarsku zadrugu „Ice Fruit“ koja će da dobija pare iz Kancelarije za KiM, a i od šiptarske tzv. vlade, a tu će da rade – član veća koji je njegov brat, pa žena, razni drugi rođaci. To isto su radili i braća Ivanovići u Novom Brdu, u Koretištu, samo se drugačije tamo zove, „Organic fruit“. Tako da, gospodine ministre, to su sve metode koje morate da pratite kako se državni novac pere putem poslova. Niti hladnjače, niti voća, niti prerade, ničega.
Na član 57. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 57. ovog Zakona koji govori o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. Pranje novca i terorizam su dve stvari koje idu ruku pod ruku. Nažalost, ni najmoćnije zemlje sveta nisu u stanju da se do kraja izbore sa time. Kada su u pitanju manje zemlje, poput Srbije, onda su stvari tu još komplikovanije. Naime, država Srbija je preplavljena, premrežena raznim nevladinim organizacijama koje se finansiraju iz inostranstva i nema tog eksperta, tog finansijskog sistema koji može ući u trag novcu koji legne na račun neke nevladine organizacije ako je namera tog novca da se finansira terorizam i tako dalje. Dakle, koliko god vi donosili ove zakone, vršili njegove izmene i dopune, ove stvari, nažalost, neće moći do kraja da se reše. Iz tog razloga nevladine organizacije koje se finansiraju iz inostranstva, a za koje se pouzdano zna da imaju antisrpski karakter, antidržavni karakter, antidržavno delovanje, e u tom pogledu treba nešto da se preduzme da bi se sprečilo njihovo delovanje. To je jedan od parametara, jedan od načina na koji se može delovati u smeru koji je predmet ovog zakona.
Na član 60. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je veoma ozbiljna tema. Nedavno su novine pisale o programskom direktoru, u Srbiji, inače, neregistrovane „N1“ televizije, i njegovoj firmi „Ki konekšn“, koja ima jednog zaposlenog, a gde je on preko te firme prihodovao iz Tirane 250.000 evra. Ispostavilo se da je osoba koja je to njemu prebacila, odnosno firma osobe Baškim Ulaju, vođe tropojske mafije, albanski narko-bos, koji je na takav način navodno za savetničke usluge prebacio Jugoslavu Ćosiću, programskom direktoru neregistrovane „N1“ televizije u Srbiji, lažne prekogranične, u Luksenburgu fiktivno registrovane 249.000 evra. Od drugih osoba je, takođe, imao sumnjive transakcije, pa je vrednost ukupno 510 hiljada evra, 147 hiljada dolara, 37 miliona dinara i 335 hiljada britanskih funti, sve dobijeno preko firme „KI konekšn“. Dakle, ovaj deo koji je dobio od Baškima Ulaja i britanske funte su veoma zanimljive. Ne znam šta je programski direktor mogao da savetuje vođu narko-klana, tropoljske mafije, Baškima Ulaja, ali nekoliko meseci iza toga on je ugostio u emisiji gospodina Kurtija, dakle, mandatara iz lažne države Kosovo i Metohija, mandatara kojeg je svojevremeno Koštunica pustio na slobodu i koji je bio u Srbiji osuđen kao terorista. To je najbolji dokaz da pranje novca ima veze sa terorizmom. Hvala.
Hvala. Na član 66. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, primećujem da mi imamo inflaciju propisa koji regulišu upravo korupciju i kriminal, a ujedno i pranje novca. Imamo mi Krivični zakonik, koji u članu 231. propisuje da ko izvrši konverziju ili prenos imovine sa znanjem da ta imovina potiče od krivičnoga dela u nameri da se prikrije i lažno prikaže nezakonito poreklo imovine ili prikrije ili lažno prikaže činjenica o imovini sa znanjem da ta imovina potiče od krivičnoga dela ili stekne, drži ili koristi imovinu sa znanjem u trenutku prijema da ta imovina potiče od krivičnog dela, kazniće se do pet godina. Međutim, ukoliko vrednost takve imovine prelazi milion i 500 hiljada dinara, propisana je kazna 10 godina. Šta mi ovde radimo kada donosimo samo ovakve brojne propise? U maju mesecu izvršena je izmena i dopuna Krivičnog zakona, Zakona o izmenama i dopunama Zakonika o krivičnom postupku i Zakona o sprečavanju korupcije. Ja postavljam pitanje jedno ministru, pošto je danas ministar prisutan - ko su najveći dužnici poreski u Srbiji? Da li je tačno da 2.423 preduzetnika duguju najmanje od po pet miliona i da bi za taj dugovani iznos jedna trećina Moravskog koridora mogla da se završi?
Na član 67. amandman je podneo narodni poslanik Miljan Damnjanović? Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 67. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
U ovom članu koji se odnosi na član 119. postoji dve ozbiljne nelogičnosti. Vi ste predvideli da će se novčanom kaznom od 50 hiljada do milion kazniti za privredni prestup pravno lice ako, između ostalog, ne obezbedi pismenu izjavu stanke u igračnici kojom stranka pod materijalnom i krivičnom odgovornošću izjavljuju da u igrama na sreću učestvuju za svoj račun i u svoje ime. To jeste u skladu sa članom 24. o kojem sam već ovde govorila i mi mislimo da je to potpuno suvišno. Neće valjda i dobici na igrama iz igara na sreću da budu podložni ovoj vrsti ispitivanja, osim ako niste mislili da ćete ispitivati one koji organizuju igre na sreću? To bi možda već imalo neke logike. Posebno se nama ne dopada ideja da bilo ko za bilo kakav prestup može biti kažnjen nekom kaznom u rasponu od 50 hiljada do milion dinara. Sada vi zamislite kolika je mogućnost zloupotrebe tamo nekom ko će primenjivati ovaj propis i ko će procenjivati da li nekoga treba da kazni novčanom kaznom od 50 hiljada dinara ili novčanom kaznom od milion dinara? Prvo je nemoguće da se toliko razlikuje jedan prekršaj da može biti toliki raspon kazne. To je nemoguće apsolutno, jer neko ili jeste ili nije učinio prekršaj. Koliko je to uradio svesno, koliko slučajno, koliko omaškom, to mogu da budu neke nijanse, ali razlika da neko kaznu plati 50.000, a onaj drugi milion dinara, nema logike. Znate, ovo su najveći izvori korupcije, ovako na sitno. Kod činovnika su upravo ovakvi rasponi kazne i vi dođete i onda tamo činovnik procenjuje da li ćete da platite 50.000, a njemu date još 200 hiljada ili će plaćati ovu maksimalnu kaznu. Hvala vam.
Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 70. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Mi smo čuli u kampanji još 2014. godine da je SNS obećavala potpuni raskid sa dotadašnjom praksom po skoro svim pitanjima, ali jedna od parola koje su bile efektne i česte bila je svom snagom u borbu protiv korupcije. Da bi se napravila razlika između SNS i DS, mi smo videli da je ta borba protiv korupcije ostala samo mrtvo slovo na papiru. Mi smo videli da i ključne stvari koje su veoma i jako loše po Srbiju naprednjaci zadržali kada su došli na vlast. U današnjem toku rasprave čuli smo pohvale na račun notara, ali smo, pre svega, čuli i pohvale na račun javnih izvršitelja. Podsetiću vas da se veliki broj tih javnih izvršitelja, to jest najveći broj javnih izvršitelja ne obavljaju svoj posao u skladu sa dobrim običajima i sa nekom elementarnim moralom, već su isključivo upereni na pljačkanje imovine građana Srbije da što pre dođu do nekretnina, što predstavljaju najčešće one stambene jedinice do 50 kvadrata. To smo videli iz statistike. U 2017. godini to je bilo 3.700 takvih nekretnina. Da li znate da su danas jedni od najbogatijih ljudi u Srbiji upravo ti javni izvršitelji, a oni postoje u Srbiji od 2011. godine. Dakle, uvele su ih demokrate. Naprednjaci su tada bili protiv. Posle 2012. godine, kada su naprednjaci došli na vlast, oni su ih zadržali, 2015. godine ih podržali i 2019. godine takođe. Mi smo jedina parlamentarna stranka koja se zalaže za njihovo ukidanje i tim povodom smo prikupili više od sto hiljada potpisa da se to pitanje stavi na dnevni red, novi Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju, gde će se opet izvršenje vratiti u sudove, a država Srbija bi posle toga morala da bude garant da niko neće ostati bez svoje imovine proizvoljno, zato što se izvršitelj nameračio na neku nekretninu i da će pružiti zaštitu ljudskom dostojanstvu i ljudskim pravima, a to štiti najviše one najzaduženije, to jest one koji su u dužničkom ropstvu prema bankama. Podsetiću vas da su najzaduženiji oni koji najviše duguju i za porez i za sve drugo i dalje se zadužuju nesmetano i njima izvršitelji ne mogu ništa. To je danas takva situacija u Srbiji.
Zahvaljujem. Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine ministre, u protekli desetak godina, ali, eto i u proteklih sedam godina od kako je SNS na vlasti, borba države protiv pranja novca je bez velikih rezultata i bez velikih slučajeva. Ako pogledate sudski epilog svih slučajeva, jedino petina od onih koji su pompezno slikani u medijima, kroz konferencije za novinare ministra policije i njegovih saradnika, ti slučajevi, dakle, ta jedna petina, je imala epilog na sudu sa nekim simboličnim kaznama. Ostali su onako negde završili u zapećku, baš kao što je i on pompezno bio najavljivan, slučaj hapšenja Dragoslava Kosmajca, posebna konferencija za novinare, najveći narko-diler itd. i na kraju je ta kazna bila za neku nelegalnu gradnju. Bilo je smešno čak koliko je to dramatično najavljivano kada je jedan prisutni novinar pitao – a, dakle, sada nam je poznato i znamo da je čovek sa Kosmaja. Eto, toliko o toj ozbiljnosti i o svemu što je urađeno za proteklih sedam godina. A, svi tokovi novca od prodaje narkotika u Raškoj oblasti, od prodaje narkotika i svih tih kriminalnih krugova i klanova koje dolaze sa područja Kosova i Metohije, gde država nema, nažalost, zbog tamošnje okupacije u proteklih 20 godina, kontrolu nad time, završava, a to su priznali i ljudi iz Uprave za sprečavanje pranja novca, u legalnim, pod znacima navoda, tokovima, kroz kupovinu hladnjača, kroz kupovinu i izgradnju stambenih objekata, kroz razne druge poslove koje oni legalizuju sa tim prljavim novcem. I mi sada ovde imamo zakon koji je neprimenljiv i zato smo mi tražili i brisanje i ovog člana 71.
Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Borba protiv korupcije i radikalan raskid sa periodom Demokratske stranke se, naravno, nije desila. Mi smo imali neke procese, najviše u medijima i mogli smo da pročitamo u novinama ko je koliko pokrao, ko je šta radio, a videli smo da su ti ljudi i dalje na slobodi i da nema nikakvih sudskih procesa protiv njih. Kada slušate predstavnike vladajuće većine, većina njih će vam reći od a do š šta je ko sve pokrao, pogotovo od pripadnika DS, ali ne postoji ni jedan sudski proces protiv tih ljudi, što nas dovodi do zaključka da u stvari vi ne želite da se obračunate sa tim kriminalom. Dakle, sve ovo što radite i što se hvalite kada dođe nešto ovako, kao što je ovaj zakon iz Evropske unije, mislite da ćemo mi sa tim da poboljšamo naše stanje, nije dovoljno poboljšanje stanja to što će neki evropski zakon da se prihvati, pogotovo što ti evropski zakoni nisu sami po sebi dobri, jer evropski zakoni koji usvajaju države, pogotovo koje nisu članice EU, nisu toliko podobni za nas, budući da su svi ti zakoni specifični. Ne uzima ni jedan taj zakon specifičnosti svake države u kojoj se on donosi, nego se uglavnom samo prepisuje sa engleskog jezika. Neće to pomoći ni borbi protiv korupcije, ni borbi protiv pranja novca, zato što nije nam takva praksa. Mi vidimo da se praksa i dalje nastavlja, manjim ili većim intenzitetom, ali sve ono što smo imali do 2012. godine, uglavnom je nastavljeno i posle 2012. godine i tu nekog raskida nema. Vidimo da su neki od glavnih čelnika tog bivšeg režima sada i deo ovog režima, a ovi koji su za sve optuženi, optuženi samo iz poslaničkih klupa, samo iz medija, samo iz saopštenja, protiv njih nema sudskih procesa i protiv njih se zaista ništa ne dešava, osim što možemo da vidimo u izlaganjima.
Na član 72. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Ovde se govori o nekim licencama izdate ovlašćenom licu i zameniku ovlašćenog lica i do kada će licence da traju i tako dalje. Mi srpski radikali smo protiv nekakvih licenciranja, koja su moda Evropske unije. Vi ovim licenciranjima, sa kojima inače imamo jako loša iskustva u svim mogućim oblastima, od stečajnih upravnika pa dalje, vi zapravo nipodaštavate nekoga, nečije obrazovanje, diplomu, stečeno iskustvo i tako dalje. Ali, osnovni problem ovog zakona i mi znamo nameru ministra Siniše Malog da on želi da su njegovi predlozi u tom smislu ovde i došli, da on želi preventivno da deluje na neke situacije koje su obuhvaćene ovim zakonom, a mi mislimo da nema velike vajde od toga dokle god mi ne budemo imali ozbiljan pravosudni sistem. Nažalost, nemamo ga. Ima, svakako, mnogo tužilaca i mnogo sudija koji svoj posao rade kako treba, u skladu sa zakonom, u skladu sa svim pravilima i u skladu sa svojom savešću, ali nažalost, ima dosta onih koji taj posao ne rade onako kako bi trebalo da rade i upravo posledica toga je to što nam se dešava. Neko je ovde govorio i o nekim aferama koje su otvarane, pa zatvarane, i o neplaćanju poreza i o pranju novca na ovaj ili na onaj način. Dakle, dokle god neko ne bude znao da će ozbiljno biti osuđen ako se usudi da se bavi pranjem novca i, ne daj Bože, finansiranjem terorizma, taj će se tako i ponašati, dokle god bude njegovo ponašanje zavisilo od nekog licenciranog ovog ili onog, od tog nema ništa, verujte.
Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o rokovima izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
U ovom članu vi ste predvideli, zapravo, član govori o rokovima izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama između javnog sektora i privrednih subjekata, ali ste ovo malo neprecizno rekli, jer ste napisali između subjekata javnog sektora u cilju sprečavanja neizmirenja novčanih obaveza u roku. Mora da stoji - u zakonom propisanom roku, jer ove rokove ne propisuje bilo ko, ne propisuju ovi nekakvi licencirani itd, nego se zna da su svi rokovi uređeni zakonom i to je moralo i ovde da bude napisano. Inače, predloženim izmenama i dopunama ovog zakona, vi ste to napisali u obrazloženju, uvodi se mogućnost po uspostavljanju tehničko-tehnoloških uslova, a počev od 1. jula 2021. godine i obaveza poverioca da fakture i druge zahteve za isplatu poverilac dostavlja dužniku u elektronskom obliku kroz sistem elektronske fakture, koji će uspostaviti i voditi Ministarstvo finansija. Šta je nama ovde problem? Naravno ne elektronska komunikacija. Mi smo pričali i o nekim situacijama kada to neće biti moguće dostavljati fakture itd, kada smo govorili o jednom drugom zakonu i to smo tada sa vama, ministre, pokušali da raspravimo. Ali, nama nekako nije jasno zašto mi danas, tri, četiri, pet, šest dana pred kraj ove kalendarske godine donosimo zakon koji će se primenjivati od 1. jula 2021. godine? Ne razumemo tu takvu žurbu. Prvo treba da se obezbede svi preduslovi. A i sami ste u obrazloženju napisali da postoje određeni preduslovi koji moraju biti ispunjeni da bi se ovaj zakon primenjivao. Jednostavno, mislimo da nije bilo vreme, pogotovo nije neophodno da baš sada raspravljamo o ovom predlogu.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
S jedne strane je i ovo prilika da raspravimo neke nedoumice, gospodine ministre, u praksi koje se dešavaju kada je u pitanju ovaj zakon. Nemamo izmenu tog člana. Evo, ja sam ga sada pronašla, pa ću da potenciram jedan problem koji se javlja. Ako neka privatna firma zaključi ugovor o bilo kakvoj poslovnoj saradnji ili pruži uslugu nekom budžetskom preduzeću, direktnom korisniku budžeta, zakon je propisao, i to je član 4, da ugovorom između javnog sektora i privrednih subjekata ne može da se predvidi rok za izmirenje novčanih obaveza duži od 45 dana. Da li je tačno? Tačno je. U slučaju kada je u tom ugovornom odnosu javni sektor dužnik. Šta se dešava u praksi? Ja bih vas zamolila da vi reagujete kao ministar finansija. S obzirom na to da mnoga javna preduzeća čiji je osnivač, recimo, jedinica lokalne samouprave i koje koriste direktno budžetska sredstva, kroz aproprijacije koje oni dobijaju usvajanjem budžeta na lokalnom nivou, novac mogu da koriste po razdelima i kontima za određene namere. Problem se javlja, gospodine ministre, kada neko proizvoljno tumači član 4. stav 2. ovog zakona i striktno se, i to znate ko najčešće radi, rade ljudi koji su odgovorni za izvršenje budžeta, drže i oni kažu to je taj rino od 45 dana, a to nije tačno, jer zakon kaže – najduže do 45 dana ako postoji ugovor za ugovornu obavezu. Onda dolaze oni subjekti iz privatnog sektora, koji sarađuju sa takvim preduzećima ili ustanovama, u problem da ne mogu za svoju isporučenu uslugu da dobiju novac kakva je valuta na fakturi koja je obično sedam ili 14 dana, već čekaju neki 45. dan što uopšte ne stoji u ugovoru, i to je zaista jedan veliki problem koji treba ministarstvo da reši. Dakle, u sledećoj izmeni precizirajte i taj član zakona.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, već po ustaljenoj praksi Vlada Republike Srbije se ne obazire na prave probleme građana Srbije i onog gde je potrebno da se unapredi ili donese druga zakonska regulativa, već isključivo se bavi onim što dođe kao uslov iz ovog ili onog poglavlja da li za otvaranje, da li za zatvaranje, da li samo za neki napredak u pregovaračkom procesu između Srbije i EU. I dalje predstavnici Vlade Srbije i uopšte glavni čelnici vlasnici u Srbiji misle da postoji mogućnost da Srbija jednog dana postane član EU, što se naravno nikada neće dogoditi. Videli smo kakvo nam se poniženje sutra sprema kada bude Aleksandar Vučić u Tirani povodom ovog besmislenog projekta „malog Šengena“. Taj projekat „malog Šengena“ predstavlja utešnu nagradu za Srbiju i jednostavno je to namera da se stavi Srbiji do znanja da nikada neće postati član EU, da može da postane član balkanske unije. Koliko god bili ovde u iluziji da se dobro živi, da je naša privreda nikad jača, plate i penzije nikad veće, investitori samo dolaze itd, koliko god da to može da bude naša iluzija, to u stvari nije tako i nismo mi dovoljno jaki da možemo da pomognemo i da treba da pomažemo neke druge privrede, pogotovo jedna stvar koja je zaista ovde problematična je nedostatak odgovornosti koju Vlada pokazuje za srpski narod koji ne živi trenutno u Srbiji, ali je zaista ispaštao zbog tih evropskih ili evroatlantskih integracija. Aleksandar Vučić je danas rekao da će se tamo sastati sa Milom Đukanovićem, baš u vreme kada se u Crnoj Gori sprema novi zakon o slobodi veroispovesti koji treba da oduzme imovinu SPC. Dakle, tamo je trenutno veoma napeta situacija, jedna velika tenzija, jer se zna da je SPC u vremenima našeg ropstva pod nekim drugim carstvima bila homogenizujući faktor za naš narod, a danas više od dva veka od oslobođenja smo u situaciji da se na tu crkvu udara, i to ovi koji su predvodnici svega toga, najveći konvertiti, srpski izdajnici kao što je Milo Đukanović. Zato smo i pozvali srpski narod koji živi u Crnoj Gori, srpske patriote, da sutra dođu u Nikšić na sabor koji organizuje Mitropolija crnogorsko-primorska i izraze svoj protest protiv takvog dešavanja. Mislimo da Vlada Republike Srbije treba da pokaže odgovornost i za Srbe koji ne žive u Srbiji i da ih zaštiti na svaki mogući način, a ovi vaši partneri iz EU očigledno na to nisu usmereni i sudbina našeg naroda ih ne zanima.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. ovoga zakona, i to tako da se novouvedena tačka 4. ovoga člana, koja se odnosi na elektronsku fakturu, preformuliše, jer sam smatrao da je rešenje koje sam ja dao svojim amandmanom bolje. Dobro je što se koriste savremene tehnologije, dobro je da se uvedu inovacije, ali ovde postoji još jedan problem. Pošto je ovde ministar finansija prisutan sa svojim timom, mislim da moraju da povedu računa o jednoj stvari, a to je da još mnoge stvari vezane za ovu elektronsku fakturu nisu zaživele. Obični građani, građani koji imaju potrebe da se susreću sa nosiocima vlasti, imaju i dalje velikih problema sa tim. Na primer, na carinama izbegavaju, nerado, tek obični ljudi kada se nađu tamo ne znaju svoja prava, da primaju te elektronske fakture i onda prave probleme strankama koje, kako sam rekao, ne znaju svoja prava i dodatno gube vreme. Sličan je slučaj i kod knjigovođa, i u bankama, i u poštama, i u mnogim drugim stvarima. Imao sam primer i sada imam, ne ja, nego svaki građanin, ako se desi, recimo, da zakasnite, a svakom se to jednom desilo, da platite račun za svoj mobilni telefon, to ne možete učiniti elektronskim putem. Možete, ali će ponovno uključenje tog vašeg telefona uslediti za tri-četiri dana, nego morate ponovo ono pešački, kao što se uvek radilo, da odete do banke, čekate na šalteru, pa da idete da im pokažete. Morate nešto da učinite u tom pogledu.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod tih faktura, transakcija itd. meni su najbitnije ove oko putne infrastrukture, ali sam čitajući novine našao kako drugosrbijanci Boškić Ljotić, Dragan Đilas i Vuk Jeremić vide auto-puteve, pa kažu – osim troškova izgradnje koji se mere stotinama miliona, pa čak i milijardama, ova asfaltofilija vlasti je značajan izvor zagađenja životne sredine, izgradnjom i korišćenjem puteva remete se ekološka ravnoteža i veza lokalnog stanovništva sa svojim prirodnim okruženjem. Dakle, verovali ili ne, Savez za Srbiju je prevazišao sve što je do sada činio i počeo ljude da plaši auto-putevima. To me podseća na ona vremena kada su se pre 100 i više godina, prilikom izgradnje pruge, ljudi stočari u provinciji plašili voza. Gotovo je neverovatno da tako nešto kažu ljudi koji bi trebali da dokažu da su bolji od vlasti, da će izgraditi više puteva, brzi saobraćajnica, auto-puteva. Gotovo je neverovatno da oni budu protiv izgradnje puteva, jer izgubiće se veza lokalnog stanovništva sa okolinom. Sećamo se i koliko su ljude plašili onim čuvenim hrastom itd. Preporučujem da Dragan Đilas i Boškić sednu na taljige, da izbegnu čak Ibarsku magistralu i da se onako taljigaju sa Dedinja, a odakle bi krenuo Boško Ljotić, jer mu tamo Skupština Srbije plaća stan, a mislim da je taj stan u njegovom vlasništvu. Polako sa Dedinja u njegov rodni kraj da krene taljigama i na svaki način da izbegne korišćenje puta Miloš Veliki, jer eto, Bože, izgubiće vezu sa okolinom. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 6. stav 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o rokovima izmirenja novčanih obaveza u komercijalnim transakcijama. Amandmanom sam tražio da se smanji raspon predviđenih novčanih kazni. Veliki raspon kazne predstavlja idealno sredstvo za korupciju. Puno je primera da su se za jedno te isto delo izricale potpuno različite kazne u okviru predviđenog zakonskog minimuma. Čak šta više bilo je primera gde su se u nekim slučajevima za isto delo izricale maksimalne novčane kazne a u drugim slučajevima se oslobađalo od novčane kazne. Jasno je da se moraju izricati novčane kazne. Niko ne sme biti oslobođen nečega što je predviđeno zakonom. Međutim, raspon novčanih kazni se mora suzbiti upravo iz ovog razloga. U protivnom imaćemo i dalje zloupotrebe od čega će najveću štetu trpeti budžet Srbije. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na odredbe člana predloženog 7. s tim što mi predlažemo da se skrati rok vezano i za primenu ovog zakona, a ujedno i za sačinjavanje i podnošenje podzakonskih akata koji treba da regulišu ovu materiju. Nije jasno zašto je toliko dug period primene ovog zakona. Ovaj zakon treba da se primeni tek od 30. juna 2001. godine. Dakle, on gubi efikasnost, on gubi značaj, njegova primena bi mogla da bude odmah, bez odlaganja. Kada je u pitanju primena ovog zakona u praksi, od koga zavisi rezultat primena ovog zakona? Od nadležnih državnih organa, a pre svega od nadležnih inspekcijskih službi, nadležnih resora, nadležnih organa i uprava policijskih organa, zatim tužilaštava i sudova. Blage su kazne kada su u pitanju odredbe o kojima je ovde reč. Ako se pozivamo na demokratske zemlje, da li smo koristili iz uporednog prava Ruske Federacije nešto ili iz propisa Narodne Republike Kine, našeg prijatelja? Ne vidim ovde da smo imali takve radikalne promene ili radikalne zahvate kada je u pitanju primena ovih propisa. Vidite kako demokratija u kontinentalnom pravu se primenjuje i koji su propisi i kako se primenjuju, i u anglosaksonskom pravu. Da vas podsetim na američku demokratiju, na koju se mnogi kod nas pozivaju. To jeste, Amerika danas ima 11 miliona zatvorenika muškog pola, a ima 770 hiljada ženskog pola. Eto vam takve demokratije na koju se vi pozivate i vršite amerikanizaciju našeg zakonodavstva i pod pritiscima i prinudom donosimo propise koji neće biti primenljivi i… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Kada je reč o dobrim primerima koji postoje u različitim državama sveta, svakako Republika Srbija treba uvek da vodi računa o najboljoj praksi i da ih u skladu sa našim potrebama, dakle ta rešenja koja su dokazno dobra, primenjuje na način koji je realističan. Naravno, pre svega, reč je o našim potrebama, tako da i onda kada sami definišemo pravila u skladu sa onim šta su naše potrebe mi sigurno činimo najbolje i to je suština našeg gledišta na odnose stvari u politici, ali i generalno. Ovaj narod, ova država i ono što je naš interes uvek su u samom fokusu. Sve ostalo može dobro doći, može biti korisno, ali nikada ne može da bude ono što nas pre svega opredeljuje, ni kada je reč o zakonskim rešenjima, ni kada je reč o postupanju na bilo koji drugi način. Država Srbija i naš narod, to je ono što nas pre svega zanima, naš interes i ona rešenja koja su u tom smislu najbolja. Što se tiče zakona o kojima raspravljamo, pokazano je već u više navrata danas da između ostalog i dobrim zakonima mi možemo da utvrdimo koridor dobrih rešenja koja pokazuju rezultate u praksi i kada je reč o ekonomiji u najširem mogućem smislu i kada to neko posmatra sa strane, to je uvek nešto značajnije kao ocena koju dobijamo od bilo čega što kažemo mi, jer mi smo po prirodi stvari subjektivni, mi koji učestvujemo u donošenju zakona, podržavamo ih zbog toga, oni koji ih kritikuju zbog toga uvek pokazuju pre svega interesovanja za ono što bi mogli da protumače kao neke nedostatke. Ali kada sve to posmatra neko treći, neko sa strane ko nema nikakve koristi od toga da li mi učinimo nešto ispravno ili na sopstvenu štetu, pa kaže – ovo je nesporno dobro, ovo je objektivno, realno dobro, onda to nešto više znači. Dame i gospodo, građani Srbije, ako niste to do sada saznali, upravo je završen Odbor izvršnih direktora MMF i on je juče doneo odluku o završetku trećeg razmatranja rezultata ekonomskog programa Srbije sa pozitivnim zaključcima. Dakle, MMF je zadovoljan ekonomskim napretkom naše države na osnovu onih parametara kojima to oni mere i najavio je za sledeću godinu projektovani rast Srbije po stopi od 4%. Dakle, uz sve ono što mi pričamo i ono što pokazujemo u međuvremenu uvek se oslanjamo i na to šta drugi vide u Srbiji i kako drugi cene naš dalji napredak. Da podsetimo, međunarodne institucije su projektovale za ovu godinu rast Srbije od 3%, u najboljem slučaju 3,5%, a kao što vidite, pokazali smo još jednom da možemo da idemo iznad toga. Pravilo je već neko da uvek završavamo godinu bolje od onoga što su bile najave, tako da i ovu najavu za sledeću godinu, verujem, ne grešimo ako shvatimo kao neku vrednost koju ćemo gledati da ne samo zadovoljimo, nego koju ćemo gledati naravno i da premašimo. Pošto je bilo danas komentara i na temu aktivnosti NBS, evo šta kaže Narodna banka o stvarima koje smo uspeli da realizujemo i koje nas očekuju – Srbija nastavlja da ostvaruje dobre ekonomske rezultate uz rast koji je podržan svim komponentama potrošnjom, javnim ulaganjima, izvozom i rekordno visokim prilivima stranih direktnih investicija, ocena je Narodne banke. Tako da oni koji kažu da neka od ovih komponenti nedostaje ili nije zadovoljena u zadovoljavajućoj meri greše. Ono što je takođe važno reći je da smo mi različitim zakonima uspeli da, pošto je bilo priče i o opasnostima od pranja novca u planetarnim razmerama, da postignemo da onaj čuveni režim posebnog monitoringa od strane Fatfa za Srbiju bude stavljen ad akta. Mi smo rekli – uredićemo našu regulativu na najbolji mogući način i biće apsolutno nesporno i jasno svima da u Srbiji opasnosti te vrste ne vrebaju i biće i samo Fatfu jasno i biće to zvanično i priznato. To se upravo dogodilo bez obzira što su se, sećate se toga, trudili iz petnih žila pripadnici bivšeg režima, Vuk Jeremić pre svih, da plaše narod u Srbiji, da kažu kako će zbog tog posebnog monitoringa ova država da pretrpi uvođenje sankcija kao devedesetih godina, a dok smo mi sve vreme upozoravili da je to neozbiljno i da ne treba plašiti narod, da za to nema nikakvog razloga, a nikakav se politički poen ne može dobiti na taj način, može se samo nanositi šteta sebi samom. Nisu hteli da slušaju, ali bilo je upravo tako kako smo rekli, uz sve napomene danas ovde saopštene da svakako institucije treba svoj posao da završe do kraja i da sve uočene nepravilnosti treba do kraja ispitati, a zatim i procesuirati, odnosno obraditi kako zakon nalaže. Sa tim se uvek samo isključivo slažemo. Između ostalog i zato kažem da treba do kraja da se istera na čistac sve što se dešavalo sa finansiranjem različitih pripadnika stranke Dragana Đilasa preko privatnih kompanija „Rispekt legal“ i „Kodeks“ na Opštini Stari Grad. Dakle, svi oni iznosi o kojima smo vam pričali, koje smo saopštavali ovde, a koji su završavali u džepovima, odnosno na platnim karticama različitih funkcionera Đilasove stranke, kako neko reče slobode i pravde, da se ispitaju do samog kraja. Da se utvrdi tok novca od opštine Stari grad ka jednoj i ka drugoj pomenutoj firmi, i Pradi, tako je, pa onda ka ovim ljudima koji su politički aktivisti i članovi i visoki funkcioneri stranke Dragana Đilasa, ali ne samo te stranke. Najmanje je važno da se do kraja utvrdi istina oko, kao što danas vidite u medijima iznetih saznanja da se direktno na opštini Stari grad od strane zato nadležnih opštinskih funkcionera insistiralo da ko god želi da ostvari bilo kakav ekonomski interes na teritoriji opštine Stari grad i da mu je za to neophodno odgovarajuća saglasnost, upućuje, zamislite, da prvo uplati određene sume novca različitim udruženjima, da se određena donacija prvo da, da se dostavi dokaz da je novac legao, pa kad se taj dokaz dostavi onda može opština da saglasnost koja je tražena. Ali, pazite sada o kojim je razmerama tih novčanih tokova, sumnjivih, u najmanju ruku reč. U slučaju organizacije „Hjuman distrikt“ po priznanjima ljudi koji su angažovani u samoj toj organizaciji, njihovih ovlašćenih lica milion i šesto hiljada dinara su dobili donacija pod znacima navoda po ovom osnovu, a onda ih kako sami kažu vraćali ljudima koji su funkcioneri opštine Stari grad. Druga organizacija „Čarobne ruke“ se zove, udruženje u pitanju, kaže tri miliona i skoro tri stotine hiljada dinara dobili su u okviru određenih donacija, a onda ih u kešu vraćali nazad nadležnom u opštini Stari grad. Ovo su stvari koje svakako treba da dobiju odgovarajući epilog. Kada kažemo institucije da se bave svojim poslom do kraja, ovo svakako, dakle neizostavno treba ispitati. Kakav je odgovor na ova saznanja koji dobijamo od strane ovih ljudi iz neposrednog okruženja Dragana Đilasa i samog Đilasa i drugih iz tog njegovog tzv. saveza. Oni samo pokušavaju da izbegnu bilo kakvu odgovornost, da na neki način eskiviraju ruku pravde. Naravno, za to smatraju, neophodno im je da dođu na vlast, jer cene ta vlast može samo da ih u potpunosti liši svake odgovornosti. Kako dolazi na vlast Dragan Đilas po sopstvenom viđenju i sopstvenim planovima? Nasilnim metodama. I dok mi to govorimo sve vreme, saopštavamo glasno, oni pokušavaju da nevešto demantuju. Vidite sada, potvrda da Đilasov tzv. savez nasiljem želi da dođe na vlast, došla je danas iz samog tog saveza. Stamatović Milan iz Čajetine koji podvlači da je i dalje član tog saveza, ne samo da je jedan od osnivača, nego i dalje tamo angažovan aktivan i govori u njihovo ime. Kaže danas da se ne slaže sa svim stavovima tog njegovog saveza kom pripada i kaže – želim im uspeha u politici, ali se očigledno razlikujemo u nekim važnim stavovima. Obratite pažnju. Takvo je i pitanje načina dolaska na vlast, jer kako rekoh nasilna dešavanja ne donose dobro. Dakle, on kaže – Đilasov savez hoće nasiljem da dođe na vlast i kaže da se on sa tim ne slaže u potpunosti. Ali, ako to neko zna, pa zna valjda jedan od njihovih deset osnivača i jedan od rukovodilaca koji je i dan danas tamo. Kaže čovek tamo pripada. Ne bi bilo loše, pošto Đilas pokušava da MMF, Svetskoj banci, a vidim danas i delegaciji EU kroz neka pisma objasni kako oni uopšte ne vide situaciju u Srbiji dobro, nego će on da im otvori oči i saopšti kako se u ovoj zemlji zaista živi. Da ovu izjavu svog Stamatovića dostavi kada sledeći bude slao određena pisma, jer ako želi bilo šta da razjasni tim ljudima ili nekom trećem, nije važno kome. Ova Stamatovićeva izjava je razjašnjenje najbolje moguće, najbolje na svetu. Ko su ti ljudi, kakvi su njihovi planovi i šta od Srbije žele da naprave, ovde je prikazano najpreciznije moguće. Uzgred budi rečeno, neka bude i najmanje važno, neka ih izvole obavestiti. To je važno za odnose koje imaju sa EU da je u prošireni sastav funkcionera DS neki njihov građanski demokratski klub, to su juče napravili, izabrano sijaset zaslužnih javnih radnika, znate sve samih veličina koje tone žuči svakog dana prosipaju i po Aleksandru Vučiću i njegovoj porodici, članovima Vlade Srbije, ali i drugim ljudima iz SNS. Da se u to elitno društvo uključila i na poslednjem mestu Vesna Pešić, upravo ona gospođa koja je juče saopštila da su ljudi iz EU koji dolaze ovamo i sa nama razgovaraju o različitim važnim stvarima, kako je ona to juče rekla fekalije. E, dakle to su njihovi odgovori, to su njihove vrednosti i to je verovatno najbolji mogući pokazatelj šta treba da očekuju od njih i u ovom trenutku, a i u bilo kojoj budućnosti sagovornici iz EU ili bilo kod drugog dela sveta. Srbija se svakako bavi svojim potrebama, izgrađuje svoju ekonomiju, utvrđuje koridore, gospodine Rističeviću, tu ste potpuno u pravu, na koje je čekala decenijama i sve ono što je napravila, dobra je potvrda i dobar zalog da će i ono što je najavljeno, kao što su koridori poput onog šumadijskog, dakle, Vožda Karađorđa, brza saobraćajnica kako vi to kažete, ali nastavak Koridora 11, ali i oni koji treba da nas povežu infrastrukturno sa Republikom Srpskom i mnogi drugi, da su to ozbiljni planovi, da su to planovi od kojih Srbija može da očekuje samo dobru realizaciju i da su vizionarske projekcije koje, još jednom da ponovimo jeste definisao Aleksandar Vučić, ima tome više od dve i po godine, da se razvojem ekonomije ostvaruje dobra podloga za bilo kakav drugi napredak i bilo kakvu drugu sreću. Ono što je apsolutno neosporno, „mali Šengen“, da. Jedan od načina je za to da se dodatno učvrsti naša ekonomija, da se proširi tržište i ponuda, pa kada smo već šampioni u privlačenju stranih investicija, da budemo još veći. Ova zemlja zaslužuje da nadmaši svaki svoj uspeh, ovaj narod zaslužuje da može jednog dana da kaže napravili smo od naše kuće baš ono što smo želeli i baš ono što je odavno zaslužila da bude, bili smo mudri, bili smo strpljivi, nije nam bilo teško da radimo i uz sve to, imali smo nekoga da nam pokaže kojim pravcem treba ići. Tu naravno mislim na Aleksandra Vučića i na SNS, tu nikakve nedoumice nema.
Pošto smo obavili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. (Petar Jojić: Replika.) Kolega Jojiću, kolega Orlić je govorio o bivšem režimu, Đilasu, Bastaću, a ne o vama kao podnosiocu amandmana. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Centralnom registru obaveznog socijalnog osiguranja podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Evo, malopre smo govorili zbog čega ne treba donositi preuranjeno zakone i pre nego što je Vlada spremna da pripremi podzakonske akte i pre nego što su drugi organi spremni da zakon primenjuju. Sada imamo izmene ovog zakona upravo iz tog razloga. Šta je suština ovih izmena? Suština izmena je produžetak rokova. Kad god vam mi kažemo tako nešto, vi se tu nešto nađete povređeni, uvređeni, a evo, Centralni registar preuzima poslove vođenja registra u skladu sa odredbama ovog zakona u roku od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, tako je pisalo i to najkasnije do 1. januara 2020. godine. Vi sada sedam, osam dana pre tog 1. januara 2020. godine morate da menjate zakon i onda reda radi, promenite dva, tri člana, a suština je da morate ovaj rok da pomerite na 1. januar 2021. godine, bez ikakve garancije da ćemo i tog prvog januara 2021. godine biti u prilici da primenjujemo ovaj zakon. Podnosioci jedinstvene prijave, kako stoji u ovom zakonu su dužni da u roku, pisalo je od godinu dana od dana početka primene te odluke o jedinstvenom kodeksu šifara za unošenje i šifriranje podataka u evidencijama u oblasti rada, da na bazi ažuriranja podataka iz člana 11. ovog stava i da to treba da urade u roku od godinu dana? Šta menjamo zakonom? Taj rok produžavamo na dve godine. Eto, to je ono o čemu mi vama govorimo svaki put kada vidimo, kada procenimo da jednostavno ne postoje objektivni, realni uslovi za primenu nekog zakona, a vi uporni kad vam kažu tamo, pošalju vam neku direktivu, vi morate po tome da postupite, pa kako god.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Aleksandar Vučić je izjavio prilikom posete nekom od zdravstvenih objekata u Srbiji, pokušaću da ga citiram doslovce: "Ubite me ako znam gde se potroši svake godine 20% budžeta za zdravstvo". I, sad smo došli do toga da se zapitamo, taj tzv. socijalni ili zdravstveni dinar, a ovaj zakon upravo reguliše taj centralni registar svih onih koji su obveznici, kako se troši i da li su građani Srbije time zadovoljni? Nisu, jer svo najavljivano ukidanje lista čekanja za one operacije koje su najrasprostranjenije, nažalost, u Srbiji, a tiču se pre svega ortopedije i nekih drugih zdravstvenih grana, još uvek su duge i građani su prinuđeni da se iz velikih centara, gde su te liste čekanja još uvek tako velike prijavljuju u neko drugo mesto, često i stariji ljudi i da prodaju svoju nekretninu, ili da je iznajme nekome u tom velikom gradu, najčešće u Beogradu, Novom Sadu, a da se prijave u nekom manjem i da čekaju, jer će tako brže da dođu da sebi poboljšaju zdravlje. To uopšte nije dobro, gospodine ministre. Obavezno socijalno osiguranje i taj zdravstveni dinar, kroz Fond zdravstvenog osiguranja, treba ipak neku osnovnu garanciju u primarnoj zdravstvenoj zaštiti da pruži građanima. A običan čovek, onaj koji je danas otišao u neki dom zdravlja u nekom većem gradu gde lekar opšte prakse ima od 1.500 do 2.000 pacijenata koje mora da leči i da ih prihvati kao izabrani lekar, ne može da postigne sve to. Ne može čak ni da zakaže specijalističke preglede, jer se oni obično zakazuju petog dana u mesecu, a kada dođe taj peti dan, ljudi ne čekaju više jer lekar opšte prakse to elektronskim putem nije u stanju da uradi, već kao stampedo idu u bolnice i… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću govoriti o osiguranju poljoprivrednika, penzijskom i invalidskom osiguranju i zdravstvenom osiguranju. Dugovi za ove dve vrste obaveza su preko 250 milijardi. To poljoprivrednici ne mogu da plate. Radi se o stanovništvu čiji je prosek starosti 62 godine. Radi se o stanovništvu koje je zbog dugova izgubilo pravo da se leči. Ti dugovi su nenaplativi. Nastali su zbog zakona koji su donosili pripadnici stranke bivšeg režima, koji su tražili da se penzijsko i invalidsko osiguranje plati na sve članove domaćinstva, ne samo na nosioce. Tako su nastali ti enormni dugovi. Ko nije plaćao PIO osiguranje zemljoradnika, taj nije plaćao ni socijalne doprinose. Tako smo u RFZO-u, kada proverite, imate ukupno 90 hiljada poljoprivrednih osiguranika. Poljoprivrednih gazdinstava u Srbiji ima oko 500 hiljada, možda i više. Registrovanih poljoprivrednih gazdinstava ima 350 hiljada. Dakle, vreme je da opet rešavamo tuđe probleme, a oni će nas kritikovati što brže ne rešavamo probleme koje su nam oni ostavili u gomilama. Verujem da možemo i da hoćemo da u narednom periodu rešimo taj problem. Tako ćemo dobiti, ponovo zanoviti osiguranike, biće ih više, rešićemo ljude tih nagomilanih dugova otpisom kamate i dela glavnice i to je neki predlog šta treba da uradimo u narednom periodu i da dokažemo da nije bolje biti socijalni slučaj nego seljak, već i da oni imaju prava i na dostojanstvenu starost i pravo na lečenje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li nek želi reč? (Ne) Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Dame i gospodo, upravo malo pre iz izlaganja gospodina Orlića smo čuli isto ono o čemu sam ja pričao pre toga. Dakle, stiče se utisak da svi pripadnici SRS, poslanici ili drugi funkcioneri, znaju sve o kriminalu pripadnika bivšeg režima, tj. režima DS, a nema nigde sudskih procesa, nema nigde optužnica, nema nigde presuda. Podsetiću vas, kada je uhapšen Mišković, ceo Beograd je bio izlepljen plakatima sa Miškovićevim likom, sa likom Dragana Đilasa i Čedomira Jovanovića i otprilike sa nekim pitanjem, spekulacijom - ko je sledeći? Još 2012. godine, koliko me sećanje služi, krajem godine, su naprednjaci počeli da pričaju o kriminalu bivšeg režima, o kriminalu Đilasovom, o kriminalu DS i ostalom. Nigde nema apsolutno ničega, nigde nema optužnice, nigde nema krivične prijave, apsolutno ništa. A zašto? To je zato što naprednjacima treba taj Dragan Đilas, treba im ta i takva Demokratska stranka, da bi uvek upirali prstom u njih i da bi im bilo dovoljno pred javnosti, bez obzira na svoje rezultate ili moguće promene koje je njihov režim uveo u Srbiju, samo da u njih upiru prstom i da misle ako su oni bolji od onih koji su bili pre njih, da je to dovoljno. To, nažalost, nije dovoljno. Dakle, ne može biti suština i biti nešto pozitivno ukoliko nije toliko loše kao što je bilo, što je suština cele te priče oko Đilasa i Demokratske stranke. Njima trebaju oni kao mete, zato što, između ostalog, da oni nisu bili takvi kakvi jesu, vi nikada ne biste ni došli na vlast, i uvek upiru prstom u to, da bi pokazali otprilike poruku da ima neko gori od njih, da pokazuju na njih i da se zadovoljavaju samo time što su bili bolji od demokrata, a ne da pričaju o sebi i svojim rezultatima.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sedmu tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o dopunama Zakona o carinskoj tarifi podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovo je bila prilika, gospodina ministre, da pred predstojeće parlamentarne izbore napravite zaokret i odreknete se ove politike kada su u pitanju carine na robu iz EU, gde ste vi to pustili potpisivanjem SSP-a, koliko već je prošlo godina, da zatrpa naše srpsko tržište i postepeno, a sada već i sa velikim problemima za naše poljoprivrednike, uništava domaću poljoprivrednu proizvodnju, jer vi dobro znate kao ekonomista i kao stručnjak za finansije, da bi država mogla da prihoduje više od poreza, mora da se jača domaća proizvodnja, a pre svega poljoprivredna proizvodnja i prerada naših sirovina, što nisu u mogućnosti naši poljoprivrednici da rade u dovoljnoj meri, kako bi pospešili svoju proizvodnju i snabdeli srpsko tržište. Šest stotina miliona evra godišnje država Srbija najmanje gubi zbog nepostojanja carine na uvoz takve robe iz zemalja EU i vi sada, u ovo doba godine, kada su ove velike slave, kao što je Sveti Nikola juče i božićni post, ne možete u našim velikim marketima da nađete domaće povrće i voće. To je sve uvoz iz zemlja EU koje tamo dobijaju subvencije od svojih država, poput Nemačke i drugih, a i Turske takođe, a naravno ne mogu tu svu svoju robu da prodaju na svom tržištu, već to uvoze naši veliki uvoznici i prodaju na našem tržištu. Mi smatramo da jedino oporavak srpske poljoprivrede i samim tim i prerađivačke industrije koja bi od te sirovine kroz proizvodnju onoga što su i naši nacionalni brendovi, kroz preradu voća i povrća i te kako mogli da oporavimo i poljoprivredu. Naročito stočni fond je totalno uništen i ugrožen, jer ta roba i to meso kome je najčešće istekao rok trajanja, koje nama ovde dolazi preko zemalja EU je nešto što potpuno i do kraja uništava srpskog seljaka, čemu se energično protivi SRS. Zato mi tražimo da se okrenete toj politici, jer ova nas neće dovesti ni do čega dobrog. Videćete, vreme brzo prolazi, za pet i za deset godina u kakvom će stanju onda tek biti Srbija i srpska poljoprivreda. Već sada skoro niko ne ostaje na selu, toliko neobrađene zemlje. Upravo iz ovog razloga jesu destimulisani i znaju da oni ne mogu da pariraju tom kapitalu i takvom načinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovo je takođe jedan od predloga zakona koji nikako nije trebalo ovakav da se nađe u Narodnoj skupštini. Mi mislimo da je trebalo doneti potpuno nov zakon, upravo da bismo se, kada je u pitanju carina, vratili našim propisima i da bismo više prekinuli sa tim Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Dakle, mi možemo da izađemo iz tog sporazuma, kako smo ušli tako možemo i da izađemo bez posledica, ali nismo ušli bez posledica. Nažalost, za sve ove godine koliko se primenjuje SSP, mi smo u ozbiljnom problemu i finansijski, budžet oko 600.000 godišnje gubimo. Koliko je to šteta za naše poljoprivredne proizvođače, to je poseban problem. Vidite, vi sad primenom takođe ovog sporazuma, pošto se on u etapama, svaki čas, svake godine se nešto novo primenjuje, sad čak ne mogu ni iz naše zemlje, ne mogu ni naše jabuke ni u ručnom prtljagu da se prenesu, a kamoli da se trguje njima, da se izvoze, bar ne na način na koji bismo mi želeli. Vi se stalno hvalite tim trgovinskim bilansom sa zemljama EU, ali nemamo mi, verujte, nikakve koristi od toga. Nema naš seljak koristi od toga i ovo nije nikakva demagoška priča, nego realna i osnovana. Vi kad vidite odakle su poljoprivredni proizvodi, voće i povrće, u našim marketima, pa čak i na pijacama, onda se zaista pitamo šta naši ljudi rade i kako naši seljaci preživljavaju sa onim što proizvode, kad nemaju gde da prodaju, zato što ono što dobijamo iz belog sveta je jeftinije nego ono što se proizvodi kod nas.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Republika Srbija je potpisala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU koji od tada primenjuje jednostrano. Tadašnji ministar koji je to potpisao hvalio se kako je penkalo kojim je taj ugovor potpisao uvelo Srbiju u EU i da je to jedno istorijsko penkalo, ali niko još nije racionalno sagledao posledice tog potpisivanja, niti tog primenjivanja. Dakle, mi smo ukinuli apsolutno carine i prihode od carina. Godine 2014. taj gubitak u odnosu na period pre nego što je taj Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju potpisan je iznosio negde oko 500 miliona evra. Koliko je to tačno novca za ovih 11 godina? Dakle, to je zbir novca. Ukoliko je samo 500 miliona u proseku, zamislite koja je to cifra i šta je Republika Srbija mogla sve da uradi sa tim novcem. Ne bi morale da se smanjuju penzije, to jest da se uzima od penzionera protivustavno, da se smanjuju plate, da se prave neke druge uštede i mogao je taj novac jednostavno da se uloži u našu privredu i da za ovih 11 godina zaista vidimo jedan značajan napredak u svemu tome. Pravo pitanje jeste to što EU nas tako vidi. Evropska Unija nas vidi kao nekog koga može da iskoristi, na koga može da utiče i da ostvaruje svoje interese na ovom našem prostoru, a pre svega im je interes da angažuju našu jeftinu radnu snagu zato što im je mnogo jeftinije da ovde plaćaju platu od 250 evra, nego da u Slovačkoj, na primer, bude plata 1.400 evra ili u Italiji da plate budu 2.000 evra za one poslove za koje se naši radnici plaćaju 250 evra. Jednostavno, to je osnovni interes EU u Srbiji, ne samo u Srbiji, na čitavom ovom balkanskom prostoru i nemoguće je da pripadnici Vlade Republike Srbije nisu toga svesni i neće ništa da preduzmu povodom toga. Dakle, to je goruće pitanje, pitanje koje treba da pokaže suverenost i samostalnost naše zemlje i da nam pokaže da nismo zemlja koja se potčinjava, nego da smo zemlja koja brine o svojim ekonomskim, a i svim drugim nacionalnim interesima.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas na još jednu situaciju koja pokazuje odnos EU i Srbije. Dakle, prvi put kada je EU zavela sankcije, uvela režim sankcija prema Rusiji, tada je ministar trgovine Rasim Ljajić rekao kako je to jedna velika šansa za podsticaje za naš izvoz u Rusku Federaciju koji treba da zameni izvoz koji su određene evropske zemlje imale u Rusku Federaciju, pre svega Poljska i Španija. Stigao nam je popodne tog istog dana V memoar, diplomatska nota od predstavnika EU u Beogradu, tadašnjeg Majkla Devenporta, u kojem je pisalo da podsticanje izvoza u Rusku Federaciju EU bi shvatila kao čin neprijateljstva i da to nije u skladu sa spoljnom i bezbednosnom politikom EU, što nam kazuje da EU misli da mi ne treba da sledimo i da radimo ono što je u našem ekonomskom interesu, a svakako bi bilo povećanje izvoza, nego da treba da poslušamo njih i ako su oni ušli pod pritiskom Amerikanaca u neke besmislene sukobe sa Rusijom da mi treba da budemo u tome, nauštrb naših ekonomskih interesa, njihovi saučesnici. To vam pokazuje pre svega da njih razvoj naše privrede ne zanima, da njih standard naših građana ne zanima, da ih ne zanima ni visina plata, ni visina penzija, ni visina cena, ničega, nego samo da bespogovorno ispunjavamo sve što iz Brisela dolazi, iako smo mi zemlja koja je u predvorju EU i, kako sada stvari stoje, nikada neće postati član EU i verovatno se ta situacija neće ni menjati. Dakle, ukoliko mi radimo ono što oni traže od nas, to je onda dobro, ukoliko mi radimo nešto što je isključivo u našem ekonomskom interesu, to je onda loše. To je prava slika odnosa EU i Srbije.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, carinske tarife. Mislio sam da je Srbija u tom smislu jedna država, dok se nije pojavio Bastać i Đilas, recimo. Đilas se verovatno boji neke tarife za novac koji je pokupio od građana Srbije, od medija itd. i od svog bogatstva sada ima samo strah da ga ne izgubi, jer mu preti Zakon o ispitivanju porekla imovine. Dame i gospodo ovaj Bastać mi je posebno zanimljiv. Taj je lupio carinsku tarifu i na kokice. Ni Karađorđe nije tako određivao carinu, na skelu itd. verovatno je i kod njega u onom bazenu bila neka skelarina, ili šta je već radio, ali kokice su bile specijalne. Tu je Bastać od kokica pomislio da su pistaći, pa kao sad će da lupi carinsku tarifu 30, 40%, pa ako hoćete da prodajete kokice ima dva uslova. Prvo da platite carinu, specijalnu Bastać carinsku tarifu, a onda ste morali da kese kupujete od Bastaća. Kese za kokice su morale da budu Bastaćeve, nabavljene na nekoj javnoj nabavci, ali su merene prema glavi njegova kuma Lešnjaka. Dakle, morale su da imaju te dimenzije da ne bi slučajno neko prodao u različitim kesama nešto više tih kokica. On je onda na kumovoj glavi uzeo meru za kesu i onda odredio carinsku tarifu i onda je prodavao te pistaće. Gospodine ministre, kad smo već kod carinskih tarifa, da vas pitam oko carinskog referata u Inđiji, da li postoji mogućnost da proradi ovaj privatni dok se ne izradi ovaj opštinski, zato što su me to zamolili privredni subjekti? Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju carina, postavljam pitanje da li Ministarstvo za finansije i Ministarstvo za poljoprivredu, za poslednjih 10 godina ima bilo kakve podatke o uvozu mesa od strane „Zlatiborca“ i „Matijevića“? Da li građani Srbije znaju šta jedu? Da li je tačno da kompanija „Zlatiborca“ nema ni jednu kožu pred klanicom, a uvozi iz inostranstva meso? Da li je tačno da iz Argentine i Brazila i hladnjača EU, kao otpad u raspadanju uvozi u Srbiju i na taj način prerađuje te proizvode i prodaje našim građanima? Među njima je i jedan od velikih, dakle bosova, a to je Kole, tzv. u stvari Miodrag Kostić, koji je uvezao 10.000 šlepera šećera od trske, prepakovao u Srbiji i izvezao kao srpski šećer i zaradio na tome desetine milione evra? Dakle, dame i gospodo, u pitanju je, u ovoj oblasti takođe kriminal i da nadležni organi treba da utvrde koje količine su ove dve kompanije, pre svega, „Zlatiborac“ i kompanija „Matijević“, za 10 godina unazad uvezli mesa i mesnih prerađevina iz Brazila, Argentine, Evrope preko Crne Gore i KiM? Kada je u pitanju Đilas, o kome se govori da je imao brojne transakcije i da je u pitanju kriminal, ja ne sporim to, ali ne znam šta radi javni tužilac. Javni tužilac je dužan kada do njega po Zakoniku o krivičnom postupku dopre glas da je učinjeno krivično delo koje se goni po službenoj dužnosti, dužan je odmah, bez odlaganja, da pokrene krivični postupak. Vidite, u konkretnom slučaju ovde javni tužilac ćuti, krije se i ne preduzima ništa. Protiv toga tužioca treba pokrenuti krivični postupak zbog kršenja zakona.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Tomić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Nisam sigurna da sam, kada sam malopre govorila o amandmanu izgovorila dobru cifru koliko mi zapravo kao država gubimo novca zbog primene Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. To je oko 600 miliona evra godišnje, pa vi vidite kako se mi igramo sa sopstvenom proizvodnjom, sa sopstvenim seljakom i sa budžetom Republike Srbije, naravno. Da nije ovih gubitaka, zamislite koliko godina se unapred primenjuje ovaj SSP, koliko bi to bilo sredstava u budžetu i koliko bi moglo da se izdvoji na ono na čemu mi insistiramo na povećanju penzija i plata, minimalnih na 37.000 dinara, da bi dostigli tu potrošačku korpu, koja je 37.000 dinara. Ali, mi umesto toga uništavamo upravo ovim SSP-om i uništavamo našeg seljaka, uništavamo našu poljoprivrednu proizvodnju. Ljudi koji se ozbiljno bave ovim poslom poput profesora Slovića, pisali su knjige i detaljno objašnjavali šta znači taj najvažniji strateški naš projekta. To bi trebalo da bude poljoprivredno zemljišta. Pet miliona hektara poljoprivrednog zemljišta u Srbiji bi trebalo da se obrađuje, bilo bi moguće da se obrađuje, ali nažalost ne radi se to. Kod nas je mnogo u pralogu, mnogo poljoprivrednog zemljišta zato što ljudi nemaju uslova da se bave poljoprivredom, nemaju dovoljno sredstava. Sela su zapuštena, ne samo zato što odlaze mladi ljudi, nego mladi ljudi odlaze iz sela upravo zato što su sela zapuštena, što nemaju infrastrukturu. Znate, ne možete vi sada da zamislite da neko može da živi u selu u kojem nema internet i put i kanalizacija, a koje to selo danas u Srbiji ima? Takoreći može na prste da se izbroji. To jeste ozbiljan problem i zato se kod nas četiri do deset puta manje proizvodi po hektaru nego u zemljama iz kojih uvozimo ovu hranu, a koja je onda jeftinija na našem tržištu.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću podneli narodni poslanici. Primili se izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stavu 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč?
U obrazloženju, razlozi za donošenje ovog zakona, osnovni razlozi, piše za donošenje ovog zakona problemi koje bi ovaj zakon trebalo da reši, odnosno ciljevi koji se ovim zakonom postižu predstavljaju usklađivanje propisa Republike Srbije sa direktivama EU i preporukama međunarodnih organizacija. To je ono našta se nama stvarno diže kosa na glavi. Vi ćete nas ubeđivati nekada da vi ne usklađujete naše propise zbog EU, da vas baš briga da li ćemo ući u EU, ali da hoćete zbog nas, zbog države Srbije, zbog interesa građana Republike Srbije da usklađujete propise. To jednostavno nije tačno. Vi po ne znam koliko puta menjate propise kad god oni tamo menjaju direktivu, evo ima od 20. maja 2015. godine, pa 30. maja 2018. godine kako ovi iz EU okom, vi skokom. Mi u SRS mislimo da je krajnje vreme da Srbija siđe sa tog evropskog puta, da se okrenemo našim istinskim prijateljima, da se okrenemo Evroazijskim integracijama i da naše propise konačno usklađujemo sa interesima građana Republike Srbije. Vi svi dobro znate da nešto što važi u nekoj, ne znam kojoj zemlji EU, ne može i nije obavezno, nije nužno da može da važi i u Srbiji, kao i obrnuto. Znate, kada se donose zakoni, mora da se vodi računa i o mentalitetu, o običajima, i o nekim stečenim obavezama itd. Znate, ljudi su živi, ne možete vi ljudima kao na šahovskoj tabli da upravljate i da svaki čas menjate zakone, da bi tamo neko bio zadovoljan. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 1. ovoga zakona govori o stvarnom vlasniku pravnog lica organizatora igara na sreću. Ja sam mojim amandmanom tražio da se na bolji i precizniji način definiše ovaj pojam stvarnog lica. Zbog čega? Radi se o jednoj veoma ozbiljnoj materiji u kojoj može doći do zloupotreba, a praksa je nebrojano puta pokazala da je to zaista moguće i mislim da je neophodno, sa 100% sigurnošću, definisati vlasnika u pravnom licu kako bi se kod eventualnih zloupotreba gonio taj vlasnik, a ne neko drugi. Mi smo imali bezbroj primera i ne samo u poslednje vreme, nego čak i u ono komunističko vreme. Recimo, čovek je dobio na „Loto-u“ i javljali su se neki ljudi, koji su hteli da otkupe taj njegov listić i čak su mu davali i više novca od onoga što je on nominalno dobijao na njegov dobitak, a da oni to prikažu kao svoj dobitak i na taj način, hajde da kažem, operu novac, odnosno pranje novca o kojem smo ovde govorili. Dalje, ovaj zakon nije obuhvatio nijednom rečju ilegalne organizatore igara na sreću. Nažalost, ima dosta i toga, znamo da postoje ilegalne kladionice, pogotovo kada su u pitanju, recimo borba pasa, borba petlova i tako dalje i niko se nije, odnosno zakonodavac se nije pozabavio ovim stvarima, a mislim da je i to bilo neophodno da bi se to predupredilo i sprečilo ovim zakonom.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kod igara na sreću, ja znam jednog poslanika, koji ne kupuje lutriju, ali je dobijao od igara na sreću pozamašne sume, milione. To je Đorđe Vukadinović, lažni Vlah, koji je pokušao da ukrade deo nacionalnog identiteta, te nacionalne manjine i pre toga, zahvaljujući Borisu Tadiću, dobijao je od igara na sreću novac, iako srećke kupovao nije. Drugi srećni dobitnik je Bastać. Dakle, on je priređivao prave igre na sreću. Koristio je kuma kao radnu snagu. Onda, gospodine Orliću, kako beše ono, donacija 50%, jel tako? Dobiješ donaciju, imaš sreće, kao srećku dobiješ donaciju, 50% organizator, tj. Bastać, zadrži za sebe. On je shvatio da je opština kao priređivač tih igara na sreću, pa ko veli, kada ti dam 100 dinara, 50 vratiš. To je, inače, princip kod organizatora igara na sreću, da 50% odmah uzme organizator. Ali, je pri tome izbegao, za razliku od igara na sreću da plati neki porez. A kum Lešnjak je imao sreće, dobio je samo kesu na glavu. Mogao je proći kao Karađorđe, mogao je dobiti glavu u kesu, pa je onda to mogao, recimo to je mogao da uradi Boškić umesto onog Nikole, kako se zvao, mogao je on to sekirom da odradi, Boškić bi idealno ili zastavom to onako odradio, pa bi onda tu glavu, umesto Pere Ćurčije, verovatno Janku Veselinović, on je vešt, uvijaču onako uvio i onda bi ona bila odneta kučuk Đilasu, dakle najvećem srećniku na svetu. Zato tvrdim da je Lešnjak imao veliku sreću što mu je kesa završila na glavi, a ne glava u kesi. Hvala.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč?(Da.) Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 6. odnosno član 56. postojećeg Zakona, odnosno njegov stav 2. govori o tome da su zaposleni u igraonicama, odnosno kako se ovde kaže igračnicama, što je po meni apsolutno neprihvatljiv izraz, moraju da čuvaju poslovne podatke o igračima, dobro, to nije ništa sporno. Ali, takođe, ovaj član zakona govori o tome da zaposleni mora dostaviti podatke, ako do njih dođe, o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma od strane onih koji igraju, odnosno od strane dobitnika. Ovo je zaista jedna odredba koja ne bi trebala da stoji u ovom zakonu. Mi smo upravo, pre možda nekih sat vremena završili raspravu o Zakonu o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. I od raznoraznih kolega iz opozicije i iz vlasti smo čuli, kakve sve stvari i kakve sve finese se koriste u svrhu pranja novca i finansiranja terorizma. Ne verujete, valjda, da će jedan običan čovek, prosečan čovek, koji je zaposlen u kladionicama, igračnicama, kako vi kažete, ja to kažem igraonicama, ako je tamo zaposlen, pre svega zato što nije imao mogućnost da nekom drugom mestu, da će on biti ta osoba koja će biti u stanju da proceni da baš taj i ta osoba koja navraća tamo pere novac, odnosno da novac dobijen u kladionicama koristi za finansiranje terorizma? Dakle, to jednostavno ne stoji, nije logično, i zbog toga sam tražio da se ova odredba povuče iz člana ovog zakona.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Mi već 19 punih godina mislimo da ukoliko nešto ima prefiks „evropski“ ili nešto što je po evropskim standardima, da je to sve automatski dobro i kvalitetno, što se pokazalo netačnim. Imajući u vidu da kada neka zemlja ili konkretno EU, kada pravi svoje direktive ili bilo koje druge propise, oni imaju u vidu karakteristike njihovih država i njihovih društava, shodno tome, oni stvaraju propise. Kada mi koji nismo članovi EU i nećemo to nikada ni postati, što je već izvesna činjenica, budući da je zavesa pala odavno na tu mogućnost, a tek je pre neki dan to ozvaničeno, kada mi prihvatimo tako nešto i hvalimo se, mislimo da je pametno da kažemo da je to nešto što je evropski, mi ne shvatamo da ti isti zakoni, ti isti propisi možda, ali najčešće nisu u skladu sa posebnostima našeg društva kao što je svaka država za sebe posebna, ima neke svoje karakteristike, dakle nije sve isto, tako i mi ne odgovaramo, naša država ne odgovara uvek sa tim evropskim propisima. Ali, opet, čini se da je mišljenje, da je unapređenje stanja po bilo kom pitanju kada se nešto evropski donese. Vlada Republike Srbije se ne bavi pravim problemima društva iz Srbije, već isključivo onim što je preporuka EU. Po tome se SNS apsolutno ne razlikuje od DS, jer su obe te stranke samo bezpogovorno ispunjavale evropske direktive.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, podneo sam amandman na član 11. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o igrama na sreću. Amandmanom sam tražio da se vrši brisanje pomenutog člana. Brisanje navedenog člana se traži zato što priređivač nije uvek u stanju da dostavi merodavnu izjavu da imenovano lice nije lice protiv koga se vodi istraga ili krivični postupak. Činjenica da je to dato pod materijalnom i krivičnom odgovornošću ne menja stvari u ovom slučaju. Slično je i sa izjavom da priređivač nije osuđivan, odnosno da nije član organizacije kriminalne grupe. Ovo se pogotovo odnosi na činjenicu da priređivač nije počinio težu povredu propisa u poslednjih 10 godina. Upravo navedene dokaze treba da traži od nadležnih organa, a ne od priređivača. Kako priređivač igara na sreću može znati sve ove podatke? Nikako. Ovde su u pitanju podaci do kojih može doći samo Ministarstvo unutrašnjih poslova. Čak, šta više, do nekog od ovih podataka ne može doći ni Ministarstvo unutrašnjih poslova, jer se on predstavlja u predmet istrage i istraga nije svemoguća. Iz gore navedenog razloga sam tražio brisanje člana 11. ovog zakona. Zahvaljujem.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ako u nečemu ne oskudevamo, nego smo bogatiji od drugih, to su kladionice i kockarnice kojih ima na svakom koraku, pa tako i u neposrednoj blizini škola, što je kumovalo tome da danas svaki treći tinejdžer u Srbiji je zavisnik od kocke. Apelujem da se objekti ovog tipa ne mogu nalaziti u blizini škola na pola kilometra. Znam da ovakva mera ne bi izlečila zavisnost, ali bi je u svakom slučaju umanjila. Predlogom zakona regulišu se uslovi za ulazak u prostorije igračnice, obaveza priređivača igara da obezbedi bazu podataka o igraču, broj pasoša, adresu, vreme ulaska i izlaska iz igraonice, zatim da potpiše izjavu pod punom materijalnom i krivičnom odgovornošću da je za svoje ime i za svoj račun učestvovao u igrama na sreću. Ovo sve lepo stoji na papiru. Međutim, u praksi je to sasvim drugačije. Priređivaču igara na sreću je najbitnije da neko donese novac u igraonicu koji uzgred neće odneti, nego će ostati u igraonici, a ko je to lice, broj pasoša, adresa, za priređivača igara je isto toliko bitan kao koji je znak u horoskopu, da li navija za „Zvezdu“ ili možda koji broj cipela nosi. Hvala.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekad srećni dobitnici budu i nesrećni gubitnici. Ja ću jednog dobitnika, gubitnika upravo opisati. Radi se o Nebojši Zelenoviću, predsedniku opštine ili grada Šapca. Dakle, on je kod tročlanog sudskog veća bio okrivljeni, sada već i osuđeni, za proneveru pet miliona evra. Zapamtite, pronevera pet miliona evra. To je ovaj što ide sa Đilasom po evropskim parlamentima, pa tamo izlobiraju Tanju Fajon, znaš, pa onda ona kao na njihovoj strani pa kaže – ej, kao, mi ćemo se sa vama dogovarati po hotelu i tako dalje. Znači, nije baš uputno da se dame dogovaraju po hotelu, ali Bože moj. Ona je iz Slovenije, a u Sloveniji su neki drugi standardi. Meni to baš nije smetalo, mada nisam bio ni za kave ustupke, ja to moram priznati, to gospodin Orlić zna. Znači, pomenuti gospodin, koji se žalio na sve i svašta, pri tome zaboravio da kaže Tanji Fajon da je on srećni dobitnik pet miliona evra, a sudovi… Što su to čudne institucije. Kaže sud ovako – tročlano sudsko veće izreklo mu je juče novčanu kaznu od 50 hiljada dinara. Pazite, 50 hiljada dinara ako se slučajno napijete i sednete na bicikli i krenete selom Novi Karlovci i ukoliko ste onako malo više pijani i ukoliko vas policija zaustavi, kazna, bogami, pošto se ovo njemu ponavljalo, je daleko veća od ovih 50 hiljada dinara. Dakle, jedan pripiti biciklista plati veću kaznu od predsednika grada Šapca, koji je proneverio pet miliona evra? Dakle, poruka je – bolje biti Đilasov predsednik grada, bolje biti u Savezu za Srbiju i opleviti pet miliona evra, nego biti pripiti biciklista u selu Novi Karlovci. Hvala.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DUVANU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o duvanu podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Amandman je bio zaista tehničkog, rekla bih, karaktera i dobro je da je Vlada prihvatila ovaj amandman, ali bi bilo još bolje da nam je Vlada, gospodine ministre, i to bi možda trebalo da uradite početkom naredne godine, zapravo da predložite potpuno nov Zakon o duvanu. Ovaj se menja sedam puta. Verujte, ima mnogo problema, ne samo ovih formalnih koje smo mi ovde intervenisali, nego suštinskih. Sve više ljudi se u Srbiji bavi proizvodnjom duvana. Mnogo toga je u okviru i te proizvodnje i plasmana, trgovine, neuređeno i to pravi problem. Ja sam prethodnih dva, tri meseca dosta vremena provela u opštini Ruma, u selu Hrtkovcima, gde sam tamo radila određene poslove kao član tima za odbranu Vojislava Šešelja, razgovarala sa ljudima i tamo sam srela mnogo ljudi koji su došli u Hrtkovce, koji su proterani i isterani iz svojih kuća, pa su došli i žive u Hrtkovcima. Tamo su na teritoriji Republike Srpske Krajine se bavili gajenjem duvana i ovde su to nastavili. Zaista, kada sam razgovarala sa tim ljudima, a u Šapcu takođe, gde se dosta proizvodi duvan, ti ljudi imaju i puno problema i puno ideja kako bi mogla i država da im pomogne i da se zaista unapredi. To je unosan posao i treba da forsiramo naše ljude, naše seljake da se time bave. Nije to ni lak posao. To zna onaj ko to radi, ali zato bi trebalo zaista da počnete da nam predlažete i da se ovde donose zakoni od kojih će konkretno imati pomoć što je moguće veći broj naših ljudi. Pustite te formalnosti, piše u direktivi, rekla EU. Nema nikakve koristi od toga. Evo, ministre, ideja - dajte početkom naredne godine nov Predlog zakona o duvanu, pa da zajedno pomognemo tom našem narodu.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dakle, mi smo mogli da čujemo određene kvalifikacije za neke od evropskih poslanika, evro-parlamentaraca za koje smo videli da u Narodnoj skupštini vode glavnu reč i mislim da ukoliko nešto što bi trebalo suštinski da se promeni u Srbiji, trebalo bi i mora, to smo videli da je takva, nažalost, situacija, da dođe od evro-parlamentaraca, bivših ili sadašnjih, to nije toliko važno. Tako se promenila praksa rada u Narodnoj skupštini. Više se ne raspravlja po hitnom postupku, više se ne spajaju raznorazne tačke dnevnog reda. Sada više sa budžetom nemamo još 76 tačaka dnevnog reda, a takvu smo situaciju imali ovde, podsetiću vas, do prošle godine, kada smo imali više od 70 tačaka dnevnog reda zajedno sa budžetom, a inače bi trebalo da bude budžet najvažniji zakon koji Skupština donosi i trebalo bi da bude i vreme posvećeno isključivo tom zakonu. To smo imali u ovom sazivu prvi put u ovom novembru, pa tako i sa ovim zakonima koje imamo danas. Dakle, zakoni koje mi samo donosimo radi ispunjavanje neke forme, a ta određena forma su poglavlja za pridruživanje Srbije i EU, ne doprinose boljem standardu, boljoj situaciji, socijalnoj ili ekonomskoj ili bilo kojoj drugoj, našeg društva. Mi, da bismo nešto uradili suštinski, moramo ozbiljno da sagledamo naše probleme i da onda postupamo da bi ih rešili, a ne da mislimo ukoliko ovakve zakone i ostale donosimo samo da bi nas neko pohvalio ili da bi tamo negde naše poglavlje štiklirao, da ćemo mi rešiti bilo šta u Srbiji, onda smo mi u velikoj zabludi.
Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Mi smo, gospodine ministre, godinama već i u ovom sazivu Skupštine Srbije insistirali kod nadležnog ministra, kada je bio Zakon o podsticajima u biljnoj proizvodnji, da se država opredeli, kako bi se sprečio sivi tok od duvanskih proizvoda i nelegalno tržište, za veće subvencije domaćim proizvođačima duvana. Poznato je već decenijama ili možda čitav vek i više da u Mačvi i u delu Srema mnoga domaćinstva su živela i žive od proizvodnje duvana. I ko bi danas rizikovao da se upusti u nešto što je šverc rezanog duvana ako bi imao podsticaj od države i ako bi na legalan način mogao da se bavi tim poslom kao porodičnim nekim biznisom? Međutim, pravilnik koji je donet pre dve godine, kada je u pitanju biljna proizvodnja, a tiče se i proizvodnje duvana, ne ide na ruku sitnim proizvođačima. Upravo su mnogi takvi sitni proizvođači zapravo pogođeni, jer njih je u broju mnogo, zato što taj pravilnik od njih traži neke standarde koje oni finansijski ne mogu bez pomoći države da izdrže. Ako pogledate sa jedne strane, a premijer Ana Brnabić je krajem prošle godine to rekla, da je gotovo na 20%, 25% sada sveden šverc duvana, da je sve to tako, ali to uzimamo zaista sa velikom rezervom, jer u ovoj 2019. godini bilo je mnogo slučajeva zaplene cigareta, pre svega, rezanog duvana. Ako biste uložili novac umesto da trošite na ove bespotrebne agencije, to su stotine miliona evra, da date subvencije ovim ljudima, bili biste sigurni, to se tako normalno u svakoj državi radi, da biste onda celu tu proizvodnju uveli u legalne tokove, jer to bi se njima isplatilo.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o duvanu obuhvata i proizvodnju sirovog duvana, doradu sirovog duvana, izradu cigareta i promet. To je jedan sveobuhvatni zakon. Posebno sam zainteresovan za ovaj prvi deo - proizvodnju sirovog duvana. S tim u vezi, postojala je odredba kada se prvi put donosio Zakon o duvanu, čini mi se 2002. godine, postojala je odredba koja je na moju inicijativu bila uvrštena u Zakon o duvanu, da se, čini mi se, 50% domaćeg duvana mora uvrštavati kod proizvođača cigareta, dakle, da je proizvođač cigareta u obavezi da upotrebi određeni procenat, a čini mi se da je to bilo 50% domaćeg duvana. To, mišljenja sam, treba na određeni način da vratimo, nisam baš siguran kako, ali bi vredelo to vratiti, takvu vrstu odredbe, zato što bi to pospešilo proizvodnju domaćeg duvana. S tim u vezi, u obavezi sam i da upozorim ne samo proizvođače sirovog duvana, već dorađivače, proizvođače cigareta i one koji prometuju na malo i veliko, prometuju duvan, da se klone šverca, da su kazne jako velike. Posebno upozoravam poljoprivrednike kojima zbog visokih kazna preti opasnost da izgube određene njive i pracele ukoliko svoj duvan budu na crno rezali i na crno prodavali na pijacama. Sve drugo je, po meni, u ovom zakonu u redu, ali se moramo čuvati šverca, zato što svaki kilogram švercovanog duvana koji se izreže i ode na pijacu, ne samo da šteti budžetu Republike Srbije, već ako se počinilac uhvati, onda preti opasnost da velikom kaznom izgubi i deo svog imanja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je zakon, kako smo već čuli, koji je doživeo više izmena i dopuna. Mojim amandmanom sam tražio da se tekst: „od 10.000 do 500.000“ zameni tekstom: „od 100.000 do 500.000“, jer smatram da bi ovako smanjeni raspon ove kazne umanjio i mogućnost zloupotrebe. Kod predloga ovog zakona pominju se Uprava za duvan, Međunarodna finansijska korporacija, kao i uređivanje odnosa između prerađivača, izvoznika i uvoznika ove tako tražene robe i pored njene velike prokazanosti kao štetne po zdravlje ljudi i životnu sredinu. Međutim, svedoci smo velikih malverzacija oko akciznih markica, kvaliteta i šverca duvana. Srpska radikalna stranka sumnja da će se sve ove malverzacije ovim predlogom zakona i urediti. Na tržištu duvana i duvanskih proizvoda posluje 21.500 privrednih subjekata koji obavljaju delatnost proizvodnje, obrade i prerade duvana, trgovine na veliko i malo, uvoza i izvoza duvana. Ogromna većina ovih privrednih subjekata, čak 95% se odnosi na trgovinu na malo, a naknade za ovaj posao su direktni prihod u budžetu Republike Srbije. Ovo je delatnost gde država mnogo veću pažnju treba da posveti uticaju na životnu sredinu, unapređenje poslovnog ambijenta da, ali životna sredina još više. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o Centralnoj evidenciji stvarnih vlasnika podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovde smo takođe podneli amandman koji je sličan onom koji ste malo pre usvojili, mogao je i ovaj da bude, ali dobro, nema veze, to je vaš izbor, nego nešto drugo je ovde u pitanju. Ovo je jedan od zakona koji nikoga ne obavezuje zato što se nikome ništa neće desiti ako ga ne poštuje. Evo, najjednostavnije da svi koji nas, eventualno, gledaju to razumeju. Poreska uprava, recimo, i Uprava za sprečavanje pranja novca proveravaju da li je registrovani subjekat izvršio evidentiranje podataka u Centralnom registru. Prvo, kako će oni to proveriti? Drugo, evo, provere i kako će utvrditi da li je registrovani subjekat izvršio evidentiranje tih podataka? Kako oni imaju te podatke koji treba da budu u Centralnom registru? Odakle oni uzimaju te podatke? Ko im daje te podatke? Toga u ovom zakonu nema, u ovom predlogu, ni u ovom osnovnom zakonu, jer su ovo izmene. Kao što nema nikakvih sankcija, ako oni ustanove da zaista neki registrovani subjekat nije izvršio evidentiranje podataka u Centralnom registru stvarnih vlasnika ništa mu se neće desiti. Ovo je zaista trošenje vremena i ovde nas narodnih poslanika i vas u Vladi i nekoga ko je dobio zadatak da ovo ili napiše ili prevede, kako god. Dakle, nije sve što dobijete iz Evropske unije od neke koristi. Najviše toga nije i pogotovo ne kada su u pitanju propisi. Dakle, ovo je jedan od zakona koji apsolutno niko ne može niti treba da poštuje, jer niko ne može snositi nikakve posledice ako ga ne poštuje.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evidencija stvarnih vlasnika. Zamislite televiziju N1 fiktivno registrovanu u Luksemburgu. Program, navodno, čas se emituje iz Slovenije, ovde kaže da ga reemituje, nema emitovanja. Kad nema emitovanja, nema ni reemitovanja, ali N1 televizija nema PIB, nije registrovana u APR, nije registrovana u Registru elektronskih medija. Ona je fantom. Fantomska televizija koja želi da kao strana televizija učestvuje u izbornoj kampanji. Sami znate koliko su Amerikanci osetljivi, kad vam se internetom neko umeša a vrši se istraga da li su Rusi internetom nešto uticali na izbornu kampanju u Rusiji itd. Mi smo pustili 20, 30 lažnih prekograničnih kanala da emituju sportske programe, zabavne programe, a i političke programe koji su često upereni ne samo protiv vlasti, već i protiv države Srbije. Takva televizija nije registrovana ovde iako joj biznis preko SBB-a, koji je vlasnik te televizije, njihov biznis je ovde. Ovde ostvaruju prihode. Porez ne plaćaju, kažu oni su luksemburška televizija. A u Luksemburgu porez ne plaćaju, jer tamo program ne emituju. Dakle, to je jedan fantom koji izbegava dve vrste poreza i one u Luksemburgu i ove ovde. Moje mišljenje je treba naplatiti i jedne i druge, ali ne znam da li će ova evidencija stvarnih vlasnika obuhvatiti njih, tako bi konačno doznali zašto N1 televizija koristi PIB drugog pravnog lica. Oni koriste PIB „Adrie Njuz“ d.o.o. koja je domaća firma, a ovi su navodno strana, prekogranična televizija i sad ja pitam – kako jedno strano pravno lice može da koristi PIB domaćeg pravnog lica? To je gotovo neverovatno i ja mislim da je vreme da se tamo izvrši jedna temeljna poreska i finansijska istraga. Hvala.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovde je ključno pitanje, gospodine ministre, iako direktno to ne reguliše ovaj zakon, ali je svakako vezan za Zakon o imovini, da se reguliše pitanje stvarnih vlasnik državne imovine. Vi ste rok koji ste odredili pre tri godine, koji traje do 31. decembra ove godine, dakle još 11 dana, produžili do 2020. godine. Zašto? Zato što niste uspeli da popišete svu državnu imovinu. Preko 700 javnih preduzeća, preduzeća čiji su osnivači lokalne samouprave, gradovi i opštine, kao i Republička direkcija za imovinu, nisu izvršili popis od gotovo pet miliona jedinaca u Srbiji i onda se postavlja pitanje – koliki je godišnji gubitak, da ga znaju građani, države Srbije od toga? Najmanje od 500 do 600 miliona evra. Šest stotina miliona evra od carina, šest stotina miliona evra od ne popisane, neiskorišćene imovine. Kakva je kazna? Kakva je sankcija za poljoprivredno zemljište, za stambene jedinice, za poslovni prostor? Nikakva. Kako je moguće da za tri godine pogledate… Evo pođite od velikih gradova. Šta su uradili veliki gradovi? Ja sam iz Kragujevca. Dođite u Upravu za imovinu grada Kragujevca. Odgovorno vam tvrdim da unazad sedam, osam godina niko ozbiljno nije pristupio tom poslu, odnosno posao je počeo da radi tadašnji načelnik Uprave za imovinu koji je u međuvremenu otišao u advokate, jer ga je oterao Radomir Nikolić, te se ozbiljno bavi time. Šta mi imamo kao grad od zemljišta? Šta javna preduzeća, Javno stambeno preduzeće, koliko ima stanova, ko koristi te stanove? Prvo što smo uradili u opštini Zemun kada smo došli na vlast 1996. godine jeste da smo popisali svu tu imovinu – 750 stanova, nekoliko hiljada parcela, gde su izgrađena posle velelepna naselja, gde je kasnije na tom zemljištu izvršena parcelizacija, a ovako godine prolaze, imovina neiskorišćena i neiskorišćena mogućnost ljudi, pre svega, mladih ljudi koji bi tu uzeli nešto da rade.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo, pogledajte u kakvoj smo mi danas situaciji, ne samo danas, nego u prethodnih nekoliko dana. Dakle, Narodna skupština radi punom parom, svaki dan, sijaset zakona potrebnih i nepotrebnih, više onih nepotrebnih. Pogledajte tu promenu koja se desila posle dolaska delegacije Evropskog parlamenta u Srbiju. Dakle, delegacije Evropskog parlamenta, bivši i trenutni evroparlamentarci su najveći autoritet na političkoj sceni u Srbiji i oni određuju i tempo rada Narodne skupštine i kakvi će da budu zakoni i kada će biti na dnevnom redu, kada će biti izbori, ko može, ko ne može da učestvuje, kako se glasa, kako se broje glasovi, kakvi su mediji, ko treba da bude u kontrolnim telima za regulaciju medija. Znači, bukvalno sve. Onim problemima o kojima govorimo prethodne tri godine ne bavi se apsolutno niko. Kada ste negde podržali neku inicijativu koja je došla od SRS. Ja jedino znam da je gospodin ministar, tada kao gradonačelnik Beograda, podržao našu inicijativu da novi bulevar na Novom Beogradu ponese ime heroja sa Košara, i to je jedino što su naprednjaci, gde su naprednjaci izašli u susret. Mi smo i tada skupili više od 30 hiljada potpisa Beograđana, a sada kada smo skupili više od 100 hiljada potpisa građana Srbije za novi Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju, odbijate da se o tome razgovara. Meni je jasno da vi izvršitelje podržavate, ali dajte da napravimo jednu sednicu gde će to biti na dnevnom redu i gde ćemo moći da iznesemo naše argumente. Mi smo jedina parlamentarna stranka koja se zalaže za ukidanje javnih izvršitelja, a taj naš predlog je podržalo za manje od dva meseca više od 100 hiljada građana Srbije.
Pošto smo završili pretres o svima amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na raspravu po 11. tački dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o dopunama Zakona o prekršajima podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna i pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ranije i koliko od kada je ustanovljeno pravo važilo to da nepoznavanje zakona može da vas spasi od i da vas opravda od eventualne neke odgovornosti. Međutim, sada dolazimo u situaciju da izmenama svih ovih zakona građani Srbije, a pre svega ovog Zakona o prekršajima, pa pre toga Krivičnog zakonika, građani Srbije ne znaju šta ih gde čeka i kako će da postupa u konkretnom nekom slučaju sudija za prekršaje. Sa druge strane, nametnuli ste građanima mafiju u vidu javnih izvršitelja koja nikada i nigde neće pod vašom vlašću, a zato pod radikalskom hoće, da odgovara za sve ono što su uradili jadnom narodu. Da li vi mislite da to više neko može da trpi? Danas čovek kada izađe na ulicu, koliko je tih kaznenih odredbi, koliko je tih propisanih nameta za sve i svašta, da ljudi ne znaju ko ih proganja više i zbog čega. Ne dođe li u postupku koji se protiv njega vodi normalno je da će da ima i te kakve konsekvence, a ako tu kaznu ne plati, a on jadan nema odakle, ni zbog čega, jednostavno ljudi koji jedva preživljavaju, koji se dovijaju na razne načine. Ne štitimo mi kriminalce, daleko od toga. Tražimo za njih oštre kazne, ali za običan svet, za narod koji jedva preživljava od ove minimalne zarade koju ste vi propisali, evo sada se hvalite biće od januara 30.022 dinara, a minimalna potrošačka korpa 37.000 dinara, pa kod dođe kod sudije za prekršaje, ovaj mu rebne kaznu od najmanje 10.000 pa naviše. Molim vas da li je to normalno? Setite se samo šta ste sve donošenjem Zakona o komunalnoj miliciji vi propisali kao prekršaj, pa Zakon o stanovanju, da komšija špijunira drugog, pa da ga prijavljuje, pa da to radi profesionalni upravnik. Tako završavate ovu godinu, a građanima je sve gore.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Pogledajte promenu u ponašanju predstavnika vladajuće većine i predstavnika režima u Srbiji pre i posle uticaja nevladinih organizacija negde od leta i evroparlamentaraca, ovih koji su isluženi, koji su prvo došli ovde da drže treninge narodnim poslanicima, pa posle i ovih pravih sadašnjih, trenutnih još na snazi, koji su došli da im uruče diktate. Dakle, od apsolutno odbijanja bilo čega što bi dolazilo od bilo koje opozicione stranke i kada smo mi predlagali i kada smo govorili da ne može da se održava ovako red u Narodnoj skupštini, da trebaju tačke dnevnog reda da se razdvajaju, da treba da se poštuje Poslovnik, da treba da se poštuje institucija Narodne skupštine, vi ste na to bili gluvi, ali kada je to rekao nacionalni konvent, dakle nevladine organizacije, vi ste to odmah usvojili. Tako ste od ovih izbornih uslova, mi kada smo o tome govorili vi ste to ignorisali, kada su govorili predstavnici prozapadne opozicije i nevladin sektor vi ste od – ne dam nikome ništa, koliko god da se skupi, prešli na – daću im sve šta god hoće, samo neka kažu, daću im sve. Tako se postavlja pitanje i nameće se jedan zaključak da mi u stvari kada prikupimo više od 100.000 potpisa građana Srbije za manje od dva meseca ne treba da sledimo institucionalni put i da to predamo na pisarnicu Narodne skupštine i da to predamo Ministarstvu pravde i javnost obavestimo u Srbiji, već treba da idemo u Kancelariju EU u Beogradu i da njima to pokažemo kako bi od toga na kraju nešto bilo. To je zaključak koji se nameće iz ovog vašeg rada i ovog vašeg ponašanja u protekle tri godine. Kako se onda to onda razlikuje od režima od 5. oktobra do 2012. godine, to je apsolutno isto – samo ispunjavanje diktata iz inostranstva.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ovo zaista nije dobro. Vi ste u članu 1. zapravo menjali član 52. Zakona o prekršajima, a tu su sadržane, odnosno nabrojane vrste zaštitnih mera. Jedna od vrsta zaštitnih mera od učinjenog prekršaja je zabrana učestvovanja u postupcima javnih nabavki. Ovo jednostavno nije normalno. Prvo, ovo ste morali da napišete u jednini, pa da se onda kaže u kojem slučaju je to. Da li to znači da će neko ko je napravio saobraćajni udes da će dobiti zabranu učestvovanja u postupku javnih nabavki? Dakle, po hiljaditi put samo danas i ovih dana kroz ovih, koliko smo danas imali, 12 predloga zakona mi vam dokazujemo i pokazujemo da nije dobro što slepo slušate naloge, s jedne strane, EU, odnosno tog nacionalnog konventa za EU, koji vas je ovde postrojavao i kome su najviši državni funkcioneri morali da polažu račune, a sa druge strane, nevladine organizacije ovde koje se hvale, onaj Milan Antonijević koji ismeva Vladu Republike Srbije, sprda se s vama i onda objašnjava kako mu je bilo lako da u istu prostoriju Fakulteta političkih nauka dovede, kako je napisao, proevropsku vlast i proevropsku opoziciju. Onda naravno oni su ti koji diktiraju. Zamislite, Milan Antonijević, koji je sebe negde proglasio ekspertom, samo ne znam na osnovu čega, on je taj koji vam diktira i koji čak učestvuje u nekim vladinim komisijama za izradu propisa, odnosno nacrta određenih zakona. To je što se tiče nas u SRS zaista ponižavajuće i za državu pre svega.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju institucija pravosudna, sudije za prekršaje, mora reći da nisu ravnopravne ove sudije sa sudijama ostalih redovnih sudova, a nisu ravnopravne u odnosu na godine starosti i odlazak u penziju. Redovne sudije i sudije za prekršaje odlaze u penziju sa navršenih 65 godina. Međutim, razlika je između njih i sudija u Vrhovnom kasacionom sudu, da sudije Vrhovnog kasacionog suda odlaze u penziju sa 67 godina. Ko je to tako napravio razliku, a po Ustavu svi građani Srbije su jednaki pred zakonom? To su u stvari žuti uradili da bi u krajnjoj pravosudnoj instanci, u Vrhovnom kasacionom sudu, rešavali predmete po svojoj volji i donosili presude po porudžbini. Što se tiče položaja sudija za prekršaje, oni su preuzeli, možete misliti, i teška krivična dela koja se gone po službenoj dužnosti, a za koja se može izreći kazna do 12 godina zatvora. Šta je to? Državni revizori kada izvrše reviziju umesto da podnesu krivičnu prijavu i taj bi trebao da odgovara za krivično delo, podnose prijavu za prekršaj i sudija za prekršaje je vezan za minimum i za maksimum i izriče takvim ljudima, koji bi trebali da idu u zatvor i po 10 i po 12 godina, kaznu zatvora u trajanju od 60 dana ili novčanu kaznu od 50.000 do 100.000 dinara. Tu je razlika. Osim toga, moram napomenuti da sudije za prekršaje nisu izjednačene sa ostalim sudijama u pogledu plata. Njihove plate su znatno manje u odnosu na sudije redovne i sudije drugih institucija. Hvala.
Hvala kolega Jojiću. Replika, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Pitanje pravde za građane, naravno, i pitanje brige za građane, naravno, uvek su u najužem mogućem fokusu Vlade Srbije, koju podržava SNS, naravno, i predsednika Republike. Vezano za stvari o kojima pričamo, penzije svakako da treba da budu i dodatno veće. One nisu velike, mada jesu osetno veće nego u vreme kada se bivši režim, nažalost ove zemlje, o njoj starao, ali svakako treba da rastu i dalje. I pitanje je šta naši građani mogu da očekuju, i kada je reč o penzijama, i kada je reč o platama, ali i kada je reč o novom poslu, uslovima života, jednom rečju, jeste važno. Zvanično je najavljeno od strane predsednika Republike, Aleksandra Vučića, da će to pitanje biti razmatrano i na najbolji mogući način saopšteno građanima ove zemlje 28. decembra. Tada će cela Srbija moći da čuje kako glasi strategija razvoja Srbije do 2025. godine, uz sve prateće detalje koji je čine. To je za građane ove zemlje veoma važno. Dakle, da znaju i razumeju šta mogu da očekuju, šta ćemo to da preduzimamo, na koji način, da se staramo da pre svega dodatno unapredimo uslove živote, što podrazumeva i te veće plate i te veće penzije, uz sve ono što smo do sada uspeli da napravimo i da povećamo, na koji način očekujemo da će to rasti i u godinama pred nama. Dakle, već od naredne, 2020. godine, pa sve tamo do negde 2025. godine, koliko bi mogao da obuhvati jedan prvi rok. Naravno, ako se na taj način postupa, mi možemo da kažemo sa velikom sigurnošću, nije tačno kada neko ustane i saopšti - eto, građanima je sve gore, samo zato što bi želeo da neku političku poruku pošalje. Važno je biti realan i važno je ceniti i svaki novoizgrađeni kilometar auto-puteva, ali i svaki pokazani rezultat, već obezbeđeni rezultat koji se tiče sudbine ljudi. Videli ste, i ovim mladim ljudima, najboljim studentima, primera radi, medicinskog fakulteta, kad država izađe u susret pa pomogne, obezbedi posao, pa onda mladim ljudima koji će biti u prilici da reše svoje stambeno pitanje na povoljan način, jer danas Srbija to može, da pomogne finansijski sa svoje strane… (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Orliću.) … završavam, ili kroz programe koji će omogućiti da mladi ljudi, primera radi, obezbede svoj prvi automobil. Dakle, sve ono što čini, ono što bismo nazvali ostvarenjem srpskog sna, perspektiva u ovoj zemlji i dobar prostor da se ovde planira i budućnost i porodica i da se sa svima koji jesu narod ove zemlje zajednički gradi. To je, verujem, pravi pristup, odgovoran, ozbiljan i pristup koji je usmeren pre svega ka onima kojima je danas najpotrebnije u oči pogledati, a to su naši mladi.
Prvo ovlašćeni po ovoj tački, pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Pre svega, gospodine Orliću, mi nikad nismo rekli da je Srbija propast i da je sve tako crno i sve ostalo što ste vi izneli, međutim, nije ni istina ono o čemu ste vi govorili. Dakle, vi ste sada prešli sa obećanja na najavu dana kada će da bude neko novo obećanje. Vi nama jednostavno niste dali osnova da mi u to poverujemo. Zašto? Zato što ste već mnogo obećanja izneverili, dakle, niste ih ispunili. Niste ispunili razne fabrike koje su trebale da dođu u Srbiju, od delova za avione, tj. za Boing, do Mercedesa srpskog, do fabrike čipova, obećavali ste da nećete dirati penzije pa ste ih posle smanjivali, tri meseca je samo prošlo od tog vašeg obećanja. Jednostavno, kako može neko vama danas u to da poveruje? Vi ste rekli više puta kako sad mi živimo neuporedivo bolje, hvalimo se određenim "Duing biznis listama", nekim ostalim listama. Naravno, to nema veze sa realnim životom u Srbiji, budući da cene i plate nisu onakve kakve ih vi predstavljate. Ne konkretno vi, ali Vlada Republike Srbije. Vi ste dali opravdanje u smanjivanju penzija time što smo mi bili u velikoj krizi, a niste uzimali tamo gde ste trebali, gde je bilo više osnova, a to je, pre svega, u finansiranju nevladinih organizacija, smanjivanju birokratije i smanjivanju programa subvencija, tj. regulisanju programa subvencija. Vi ste obećavali pre nego što ste došli na vlast 100 milijardi dolara investicija nakon što vi pobedite. Ništa se to ne razlikuje od obećanja koja je imao DOS pre 5. oktobra. Nažalost, ni jedno ni drugo nije ispunjeno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, kolega Orlić je ukazao na određene činjenice vezano za situaciju u nekim segmentima našega društva. Kada sam ja govorio o položaju sudija za prekršaje, želeo sam samo da kažem da tu postoji jedna nepravda između nivoa sudija za prekršaje i redovnih sudova, kasacionog, apelacionog, pa sam zbog toga napomenuo da postoji razlika kada odlaze u penziju, kada su u pitanju njihova primanja. A, kažem, preuzeli su mnoge krivične prijave i sude gde je ranije bila propisana kazna zatvora i do iznad 10 godina. Što se tiče efikasnosti pravosuđa, želeo bih da kažem da bi mi morali da radimo na tome da imamo efikasnije i pravednije pravosuđe. Pravosuđu treba stvoriti uslove. Između ostaloga, sudijama i tužiocima se mora povećati plata, ako želimo da budu nepristrasni i ako želimo da donose zakonite odluke, a te odluke znače da donose u okviru zakona. Što se tiče neujednačenosti sudske prakse i nadležnih pravosudnih organa, samo bih napomenuo da javni tužioci retko kada podižu optužne akte protivu činilaca krivičnih dela iz člana 208, a radi se o prevarama, gde je predviđena kazna i do pet godina zatvora, u nekim slučajevima i do osam. Javni tužioci ne žele da prevarante gone, pa su građani Srbije prinuđeni da se sami bore u nekom drugom postupku, a uglavnom su na mukama i ne mogu da ostvare svoja prava. Tu je isti slučaj sa Zakonikom o krivičnom postupku, koji se ne menja. Oštećeni je izgubio sva prava u odnosu na Zakonik o krivičnom postupku koji su doneli žuti. (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega Jojiću.) Prema tome, mi moramo promeniti neke odredbe u Zakoniku o krivičnom postupku i u Krivičnom zakoniku i tražiti od sudija da budu efikasniji i da donose zakonite odluke, a javni tužilac mora… [[Isključen mikrofon.]]
Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, još jednom. Kada je reč o ovom delu izlaganja koji upućuje na potrebu da uvek vodimo računa o većim primanjima, većim platama, između ostalog, i sudijama i tužiocima, mi se oko toga uopšte ne sporimo. Mi smo čak i nekoliko puta u ovoj sali stavljali do znanja - pa, mi smo ti koji su te stvari već obezbedili. Da podsetimo - povećane su plate i sudijama i tužiocima, između ostalih, i to značajno. To je jedna od mera koje smo upravo mi, kao parlamentarna većina, sa svoje strane podržavali, izglasavali, u tim odlukama učestvovali. Uostalom, tu je i prisutni ministar, sa njim smo prošli rekapitulaciju koliko smo sve povećanja obezbedili. To se ne odnosi samo za ljude koji su neposredno angažovani u pravosuđu jer, znate, bilo je povećanja i za, recimo, primera radi, prosvetne radnike, takođe značajnog, za vojsku je bilo povećanja, za policiju je bilo povećanja, bilo je povećanja za zdravstvene radnike. I malopre sam govorio, predsednik Republike Aleksandar Vučić lično pokazuje koliko nam je to pitanje važno. Lično šalje poruku mladim ljudima koji su se pokazali kao najbolji studenti medicine ili najbolji đaci u školama koje se bave tom delatnošću, vi ovde u ovoj zemlji imate perspektivu. Danas je država takva da se stara o tome da vama pronađe više budućnosti u ovoj zemlji i da vam obezbedi bolje uslove. To podrazumeva na prvom mestu priliku da dobiju posao. Videli ste, lično je Aleksandar Vučić stao iza toga, zatim, to podrazumeva da taj posao bude u odgovarajućim uslovima. Koliko je danas samo nove opreme obezbeđno za zdravstvene radnike, koliko je danas aparature, instrumenata obezbeđno kakve nekad nismo mogli ni da sanjamo, pa danas ljudi iz inostranstva, dakle, strani državljani dolaze u Srbiju zato što mi danas možemo pre svega, našim građanima ali i drugima kojima je to potrebno i koji to žele sebi da priušte, obezbedimo tu vrstu usluga, kakva je nekad bila nezamisliva u Srbiji, a kakva je i danas teško zamisliva u zemljama okruženja i ne samo okruženja, u zemljama Evrope. Takođe, prisetite se koliko smo kliničko-bolničkih centara izgrađivali, izgradili i izgrađujemo i dalje. Dakle, danas to Srbija radi, danas Srbija za te stvari brine. Danas, između ostalog, zato što to može da finansira, jer ima sredstava u budžetu da u takve, svakako, oko toga se još jednom jako dobro razumemo, važne stvari može da ulaže. Srbija je danas drastično drugačija zemlja. Drastično drugačija u odnosu na period kada se, još jednom, nažalost po narod kome svi pripadamo, o ovoj državi starao bivši režim. Jer, tada nije bilo novca ni za jednu od tih stvari, nije im padalo na pamet da se bave ni traženjem dodatnog posla za zdravstvene radnike ili bilo koje druge radnike. Ne, tad su svi odlazili na ulicu, tad su se gubila radna mesta, sećate se toga, u stotinama hiljada. U stotinama hiljada zvanična statistika, pokazale institucije, izmerile, i naše i strane, ljudi je ostalo bez posla. Na ulici završavali, niko nije brinuo ni za njih, ni za njihovu decu. Kakva priča o perspektivi za mlade ljude tada? Odlazili su mladi ljudi, nije se moglo izmeriti koliko, u kom broju, a nije bilo ni jednog jedinog razloga, ni jednog jedinog dokaza da se država sa svoje strane o njima i najmanje brine, da im ponudi razlog da ostanu ili da se sutra vrate. Pogledajte šta radimo danas. Baš se staramo o tim razlozima da mladi ovde mogu da prepoznaju prostor za svoju budućnost. Aleksandar Vučić se lično založio, svom snagom svog autoriteta, reč je o najznačajnijem, najvećem političkom autoritetu u zemlji, da se o tim stvarima razmišlja, da se radi da se planira. Uspeli smo da konsolidujemo finansije. Imamo u državnoj kasi da uložimo. On kaže – dajte prvo da uložimo u te mlade ljude. Šta još? Dajte da vidimo šta ćemo da učinimo za one mlade koji su u nekom trenutku otišli razočarani lopovlucima, što Đilasovim, što Jeremićevim, što ovih ostalih iz žutog preduzeća. Ja Zelenovića, koji je, eto, vidite sud kaže pet miliona evra uspeo da proneveri iz gradske kase ili njegovog večitog mentora, Šaneta Petrovića. Dakle, znamo svi šta su ti ljudi radili i koliko su samo mladih tim kabadahijskim ponašanjem oterali odavde, ali, danas se postavljamo drugačije. Kažemo – ajde, nećemo samo time da se bavimo, kako je bilo, nego da vidimo šta mi možemo da učinimo, šta da ponudimo da ti mladi ljudi razmisle da se u Srbiju vrate. Mi smo ovde, opet, tu je ministar, raspravljali o, rekao bih, revolucionarnim zakonima koje smo podržali i opet mi izglasali, kojima se pružaju brojne povoljnosti tim mladim ljudima ukoliko se u Srbiju vrate. Da ovde započnu sopstveni biznis, da ovde svoje kompanije zanove, ako su ih nekada imali, odnosno osnuju ako ih nisu imali nikada, da ovde oni sada zaposle druge mlade ljude, one koji danas završavaju škole, koji su dobri đaci, dobri studenti, da imaju sa kim da rade. Recimo, sa tim koji su nekada bili u njihovoj koži, otišli tamo gde su mislili da ima više sreće, jer, sećate se kako je mračna Srbija bila u vreme bivšeg režima. Hajde sada oni sa tim iskustvom koje su izgradili da ovde nastave da to iskustvo primenjuju, pa da ga i na nekoga prenesu. Mi izglasali mere kojima se daju odlični uslovi da takvi ljudi dođu ovde, počnu da stvaraju ovde, svoje biznise formiraju ovde, druge mlade angažuju. Dakle, pokazujemo brinemo o tome i to da radimo najiskrenije i u tome smo u potpunosti. I kad neko kaže – nemamo razloga da vam verujemo, jer šta je bilo sa onim što ste govorili ranije? Eto, šta je bilo. Da li smo pričali o većim platama? Jesmo. Jesu li došle veće plate? Došle su. Da li kažemo danas - nastavićemo da radimo na tome da budu još veće? Sa tom sigurnošću sa kojom se vidi da smo uspeli da napravimo Đilasovih 329 evra u proseku, da bude 500 evra u proseku, mi govorili - biće 500 evra u proseku, a oni svi u glas govorili – ma, neće biti nikada, lažete. Evo šta se dešava, evo pogledajte datum današnji gde se nalazimo, decembar mesec, mi kazali – pa, biće krajem ove godine, videćete kad dođe statistika za decembar. To se ispunilo, to se realizovalo. Kao što su govorili onda se misleći, jer su polazili od sebe – neće to biti nekada, biće to samo obećanje, biće to neispunjeno obećanje. Pa su rekli, bili su toliko samouvereni, sećate se toga – e, slušaj Vučiću, toliko ti ne verujemo ni jednu jedinu reč da ti sad mi obećavamo ako ikada bude u Srbiji prosek 500 evra plata, evo, svi ćemo mi da glasamo za tebe. Šta se sad dešava? Sad ih podsećamo. Sad ih pitamo – jel se sećate sve šta ste rekli? Mislite da smo zaboravili? Nismo zaboravili, a postaraćemo se da ne zaboravite ni vi, nego sad ajde lepo, ako ste od reči, uzmite, pa svi glasajte za onoga ko je pokazao da je 100 puta bolji od vas. Pozovite, ako vam je još neki simpatizer nekim slučajem, nekom greškom ostao, da i on glasa za Vučića koji je pokazao da je 100 puta bolji i sposobniji, a milion puta pošteniji od vas. Da li će da budu od reči, ne znam, ali ćemo da ih podsećamo i pričaćemo o tome koliko je velika razlika. Ali, ne kažemo to da bi se sad nešto hvalili. Ne, samo vam kažemo – to je dokaz. Pa, naravno da može da se veruje i kad kažemo – biće još, vidi se na osnovu čega to kažemo. Ako nastavimo da se, pre svega, domaćinski odnosimo prema svojoj kući i da unapređujemo svoju ekonomiju, to znači da će nam državna kasa biti u najmanje ovako dobrom stanju kakvo je danas, a cilj je da bude uvek i u nešto boljem svaki naredni dan, svaki naredni mesec, da godine i ne poredimo više jednu sa drugom, nego da se takmičimo sami sa sobom od danas do sutra, pa će onda moći da se finansira sve to o čemu pričamo. O čemu pričamo čuće građani Srbije 28, decembra na nivou plana koji pokriva više godina pred nama. Svi smo bili zadovoljni projekcijom budžeta za 2020. godinu, jer je ta projekcija podrazumevala i bolje plate i bolje penzije. Hajde vidite koliko ćemo samo moći da budemo zadovoljniji ako ovako mudro, strpljivo, pametno budemo radili, ako budemo svoju kuću, svoju Srbiju gradili i u godini nakon nje, pa i u onoj koja dolazi potom, pa sve tamo do neke 2025, primera radi. Krajem ovog meseca, biće to za osam dana od danas, strategija razvoja Srbije do 2025. godine, biće prikazana narodu i moći će svako kada sasluša, da razume šta planiramo, šta da radimo i na koji način da obezbeđujemo da rastu plate dodatno, da rastu penzije dodatno u ovoj zemlji i da svako može da razume i da planira kako će to rasti, u kojim iznosima, pa da može u skladu sa tim i svoj život da organizuje. Dakle, da čovek zna, ako treba da reši stambeno pitanje, a ima mnogo mladih, i oko toga smo se složili, kojima je takvo rešenje potrebno, na koji način bi to mogli da finansiraju. Ako treba da razmisle o nekom kreditu, danas oni koji mogu da ga priušte, a nekada nisu mogli ni da ga sanjaju, kako će to izgledati? Ako treba mlad čovek da kupi prvi automobil, da razume koliki je to trošak i kako može da ga u nekoj budućnosti isplanira. Danas se zahvaljujući ozbiljnim naporima Aleksandra Vučića, SNS i Vlade koju mi podržavamo u Srbiji može planirati. Danas neka izvesnost postoji i to apsolutno nikada niko neće moći da uporedi sa tim mračnim vremenima kada su se kojekakvi Đilasi fatirali besomučno. Pa, po, sećate se toga, 619 miliona evra bili u stanju da usmere ka računima svojih firmi. Ovi njihovi Bastaći, koje vidite i sada, dakle i dan danas besomučno kradu, pa oni su neverovatni. Gde god da im se malo vlasti ukaže, a nije malo jedna od najbogatijih, ako ne i najbogatija opština u gradu Beogradu, a kolika god da je vlast, daj da zloupotrebimo to što imamo, daj da ispumpamo neke pare, pa u desetinama miliona dinara. Pričali smo o tome i ovih dana, otišlo je što preko nekih fantomskih firmi na nikad realizovane specijalizovane usluge, a sve njima, a sve njihovim ljudima i sve u njihovim džepovima opet završilo. Što na neke usluge koje nikada nisu realizovane, a planirane su opštinskim budžetom. Šta bi sa onim aktivnostima pomoći u kući? Šta bi sa tim, gde nigde ni jedan dokaz nije dostavljen da je bilo kakva usluga realizovana, a u milionima već plaćeno. Onda pitamo – dobro, a šta je bilo sa tim što ste upropastili institucije kao što je sportski centar? Da se to meri sa stotinama miliona, a zašto? Da biste još para uzeli sebi preko njihovih usluga ili da biste još nekih svojih ljudi angažovali da tamo primaju platu. Ne brinite ništa vi za vreme, mi pričamo o vremenu koje se nalazi pred nama, to vreme je najvažnije. Ovo vreme na opštini Stari Grad, koje se meri stotinama miliona dubioze, stotinama miliona štete za građane, to vreme prolazi. Ne razumeju ti vaši Bastaći da je to vreme već prošlo, ništa vi ne razumete ako vi ne razumete da je to vreme već prošlo, ali nema veze razjasniće se svakom. Kada pričamo o tome šta i kako je uverljivo ili neuverljivo, pa mi kažemo da na osnovu tih mera koje ćemo sprovoditi svi zajedno, mi kao građani ove zemlje, mi kao narod, biće još dodatnih dobrih vesti kada je reč o penzijama. Ne može niko da dokaže da ono što je danas od 14 do 19,5%, opet je tu ministar, on te stvari precizno poznaje, pa može i da koriguje ako šta grešim, ali što je od 14 do 19,5% bolje nego što je bilo pre nego što smo krenuli u mere konsolidacije, pa valjda vam je potpuno jasno. Imamo dobre razloge da kažemo – hoćemo sada da radimo, da napravimo još toliko veće u godinama pred nama i da nastavljamo da to sa dobrim, dobrim podlogama podižemo dalje, da više nikad ništa u ovoj zemlji ne bude pod znakom pitanja, u toj meri da se dovede u pitanje da li će tih penzija biti uopšte, ne da li će rasti ili će stagnirati, nego da se postavi pitanje da li će ih biti uopšte. Postavilo se to pitanje i bila je velika dilema da li će 2012. i 2013. godinu ova zemlja moći da preživi. Svi su to znali i priznavao je to i Fiskalni savet. Priznavao je to čak i sam Dragan Đilas i njegove smo vam izjave pokazivali. Zašto? Jer su se odnosili prema ovoj zemlji kao da je tuđa, jer ih ništa zanimalo nije. Bogatili se još jednom besomučno, a ovde doveli u rizik da jedna jedina penzija bude isplaćena, da jedna jedina plata iz budžeta bude isplaćena. Sada uporedite tu i takvu tužnu tadašnju Srbiju sa ovom kakva je danas. Mislim da je tu razlika više nego očigledna. Naravno, kada se vodi računa o tim stvarima, onda se uspesi beleže i pričali smo o tome da smo šest ili sedam puta podigli vrednost izvoza u namenskoj industriji. Pošto su se neki interesovali za IT sektor, kada je, u čije je vreme taj sektor uspevao da ostvari više od jedne milijarde evra vredan izvoz? To vam je realnost danas. To vam je realnost danas, pa to slobodno uporedite sa svim onim što su pokazali ovi pripadnici bivšeg režima, sa Đilasom na čelu, onda kada su drmali što Beogradom, što Vojvodinom, što Srbijom. To uporedite sa ovim sramotama koje i dan-danas pokazuju na opštini Stari grad i biće vam potpuno jasno. To su toliko velike razlike da je to nebo u odnosu na zemlju, da je to, što bi rekli, sećate se i tih metafora, Bog u odnosu na šeširdžiju, zbog toga što je ta razlika tako velika. Politika uspeha, politika rezultata, politika strpljive izgradnje budućnosti u ovoj zemlji i ostvarenja srpskog sna, rečju politika Aleksandra Vučića i SNS, izvesno je, dobija značajnu podršku građana i narednog proleća. A ovi Đilasi, Bastaći i ostali pripadnici najgoreg i najcrnjeg mraka koji bi samo da se vrate nekako na jasle i da ponovo jašu, da ponovo besomučno pljačkaju, pa oni sami znaju da tu nikakve podrške za njih nema. Zato što to znaju, oni na te izbore, kako sami priznaju, ne smeju ni da izađu. Dobro su sebi shvatili meru, narod da ih gleda očima više ne može, s te strane su potpuno u pravu. A mi da se ne bavimo previše njima, da se bavimo ovim što Srbiju očekuje. Videćete 28. decembra, biće to mnogo dobrih vesti i pred nama su zaista dobri dani.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Aleksandar Šešelj, sa ispravkom, i narodni poslanik Vjerica Radeta, sa ispravkom. Da li neko želi reč? Izvolite.
Evo u čemu je ovde problem. Zakon o prekršajima trebalo bi da se vrati na nivo koji je nekada bio, na nivo upravnog organa. Tada bi se efikasnije rešavali oni lokalni, da kažem, prekršaji i ne bi se dešavalo ovo što je kolega Jojić govorio, da sudije za prekršaje sude i krivična dela. To je uvek bilo podeljeno i to je trebalo da ostane i sada, nego vi eksperimentišete i onda u takvim eksperimentima uništite sudove za prekršaje, onakvi kakvi su bili kao organi za prekršaje i zaista bili mnogo efikasniji, mnogo manje korumpirani nego što je to sada. Zašto su, između ostalog, korumpirani sudovi za prekršaje i podnosioci prekršajnih prijava? Zato što je tako koncipiran zakon, mi smo o tome govorili više puta. Ako bi nas neko slušao, bilo bi apsurdno da čuje kako to sad ovi radikali kažu da je Zakon o prekršajima izvor korupcije. Jeste, zato što je to tako htela skupštinska većina koja je zakon donela. Jer zamislite vi da je zaprećena kazna u rasponu, evo, danas smo imali slučaj u jednom od zakona, od 50.000 do 1.000.000 dinara. Kako je moguće napraviti neki prekršaj koji može toliko da se razlikuje po motivima, po težini, po obliku, po ne znam ni ja čemu? Kako je moguće da neko npr. ko prođe kroz crveno svetlo plati 30.000 dinara, a onaj drugi 50.000 dinara? Kako je to moguće? Kakva je razlika, šta – crveno svetlo je crveno. Da li je prošao kroz crveno? Šta to znači? Onaj je procenio da neće neko naići, a ovaj nije procenio. To jednostavno u Zakonu o prekršajima nije dobro urađeno. Zato je Zakon o prekršajima izvor korupcije i zato treba da se menja i treba ponovo da postane prekršajni organ i da onda svi oni vaši što ste ih nakarikali, milicajci, policajci, kako se sve ne zovu, podnose prijave i da se problemi rešavaju na lokalnom nivou, a ne da čovek iz Zemuna ide, kako se zove gde ide, u Sud za prekršaje.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Ja bih voleo da živim u takvoj zemlji o kojoj smo malopre imali prilike da čujemo. Niko ne negira da su se određene pozitivne promene u Srbiji desile, a da li su one u toj meri u kojoj se SNS reklamira, svakako nisu. Da li su sada penzije i plate nikad veće? Pa ni to nije istina. Zato što su 2014. godine smanjene protivustavno penzije, dakle, uzeto je od penzionera, što je protivustavno jer penzije predstavljaju stečena prava, i smanjene su plate u javnom sektoru. Pre toga svega mogli su da se naprave mnogi drugi rezovi. Mi slušamo ovde o lokalnoj vlasti u opštini Stari grad skoro svaki dan, više puta dnevno od različitih poslanika. Dakle, od stranke koja drži pod kontrolom Ministarstvo unutrašnjih poslova to ne bi smelo da se desi. Dakle, trebalo bi, ukoliko postoje osnovane sumnje za tako nešto, da se to sve istraži, da se odgovorni uhapse i da se posle tužilaštvo bavi sa njima ukoliko postoji neko krivično delo. Ova sad priča poslednjih nekoliko meseci, bez ikakvog efekta, zaista samo služi u svrhe predizborne kampanje, dok sa druge strane tu se negde krivica stavlja na SRS koja čini tamo koalicionu vlast. Ukoliko bi došlo do toga i neki određeni ljudi zaista bili u kriminalu u opštini Stari grad, ja to zaista ne znam, time se ne bavim, to me ne zanima, bojim se da bi se ponovila situacija iz opštine Požega, gde je isto tako policija našla niz krivičnih dela, posle toga tužilac podneo optužnicu, ljudi pohapšeni, od svih pohapšenih ljudi iz koalicione vlasti SNS i SRS u opštini Požega, sve do jednog su bili uhapšeni naprednjaci. To vam govori jednu drugu stvar, to je jedna druga poruka o tome da treba prvo svoje redove da pročistite pre nego što bilo kome drugom bilo šta zamerite.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u celini. Pošto smo obavili pretres Predloga zakon u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o posredovanju u prometu i zakupu nepokretnosti podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Nije dobro, gospodine ministre, da na preporuku bilo kog međunarodnog organa vršite ovakvu izmenu Zakona i sada ćete u mnogome da otežate položaj svim ljudima koji se bave prometom nekretnina, dodatnim uslovima, kao što ste to propisali i za knjigovođe, kao i licenciranje knjigovođa, licenciranja vozača. Jednostavno ovo je sve postalo besmisleno. Da postoje zakonski okviri, da se u Agenciji za privredne registre neka delatnost registruje, zna se šta je to i jednostavno svako će ispuniti elementarne uslove, da ima propisane ili ne propisane već adekvatne prostorije za rad, za tu agenciju. Ali, da vi nekoga sputavate, da normalno radi ovaj posao, nekoga ko je to radio 10 – 20 godina unazad ili zamislite to, to je prepisano iz nekog idiotskog, ko zna kog zakona, ili neke norme tih međunarodnih organizacija, da neko ko je bilo kada bio osuđen za neko krivično delo, ne može da radi taj posao. Pa, vi ukidate institut rehabilitacije, koji postoji još iz Kneževine Srbije, iz 1865. godine, koji postoji u našem krivičnom zakonodavstvu i koji valjda treba da bude osnov da se pomogne ljudima. Vi imate političke disidente, čoveka sa druge strane, koji je nažalost imao neki krivični postupak, koji je protiv njega vođen i osuđen pravosnažno za neki udes u saobraćaju. I sada takav, sutradan ne može, i ako je čovek možda ekonomista, pravnik, na kraju krajeva ima bilo koju kvalifikaciju da obavlja ove poslove. Jednostavno igrate se sa nekim stvarima, koje će pre ili kasnije, da završe i na sudu i da ljudi potraže odštetu, a nije vam dovoljno što smo iz budžeta prošle godine ogroman novac dali za razna obeštećenja.
Na član 1. amandman je podnela Vlada. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? Izvolite.
Isto tako, kada pričamo već o nekim lokalnim tim kombinatorikama, u Srbiji, negde uvek gubimo iz vida dve stvari. Prvo, kada se predstavljaju, po novinama, kao jedni i od najvećih neprijatelja Srbije, što oni verovatno i jesu, ali po novinama i ostalim medijima koji podržavaju Vladu, možemo da pročitamo svašta, upereno protiv Sulejmana Ugljanina, kako je, otprilike, on deo neke određene zavere, domaće, inostrane, ne znam ni ja kakve, protiv Vučića, hoće da skine Vučiću glavu i ostale stvari, a Vučić se brani tako, da je to u stvari samo zbog toga što on neće njemu da da fotelju. To smo mogli da čujemo nekoliko puta, ali možda malo drugačija je ipak situacija na terenu, u opštinama Prijepolje, Priboj, Tutin, koalicionu vlast na lokalu, čine SNS i Stranka demokratske akcije Sandžak čiji je lider Sulejman Ugljanin. Dakle, taj što Srbe naziva fašistima, govori o genocidu u Sandžaku, govori da je Srbija genocidna država, da su Srbi genocidan narod, opoziva na separatizam u Sandžaku, hoće Vučićevu glavu i radi zajedno sa svim živim mračnim silama protiv Vučića, je u isto vreme Vučićev koalicioni partner, u tri opštine, Prijepolje, Priboj i Tutin. To malo sada šalje drugačiju poruku jednu, koju nije baš jasno ko to može tačno da shvati šta se iza svega toga krije, da li to Vučić sebe spašava, tako što ga drži u toj koaliciji ili nešto drugo. Druga stvar, možemo da čujemo od predstavnika vladajuće većine, od poslanika, svašta o Nenadu Čanku, naravno sve negativno. Separatista, izdajnik, pozivao na bombardovanje, hoće sve najgore Srbiji i sve najgore moguće, naravno deo DOS-a. Ali, ne smeta to nikome, da on bude koalicioni partner lokalne vlasti na nivou grada Novog Sada. Tako da je to jedna kontradikcija koja ne bi bilo loše da se objasni od SNS.
Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Aleksandar Šešelj i Sreto Perić, sa ispravkom. Da li neko želi reč? Ne. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
U ovoj najboljoj Vladi na svetu, postoji zamislite kakav problem, imate ministra, vašeg kolegu, mi nemamo ništa protiv gospodine Siniša Mali što vi sedite ovde, ali da li vi možete da zamislite da vi budete ministar u Vladi Republike Srbije i da ovde ne smeta da dođete u Narodnu skupštinu. Evo, vaš kolega Rasim Ljajić, ovde je trebao da brani ovaj Predlog zakona, ne samo ovaj, nema ga, čovek ne sme da uđe u Narodnu skupštinu. Kako neko uopšte može biti ministar ako ne sme da dođe u Narodnu skupštinu meru narodne poslanike. Složićete se, da to nema, evo, sveta ste obišli, recite mi da li ste to negde videli. Niste sigurno. Sada da vas pitamo kako je moguće da kada govorimo o nepokretnostima, zakupu, prometu i tako dalje, kako je moguće da lokalne samouprave nisu naplatile 8.2 milijarde dinara zakupnine za svoje poslovne prostore. Da li će nekome faliti dlaka s glave zbog toga? Da li će neko biti smenjen? Da li će neko nadoknaditi ovu štetu? Da li će neko naplatiti kamate? Da nećete ovde slučajno slati izvršitelje? Nećete naravno i ne treba. Treba sami da završite, odnosno lokalne samouprave da završe ovaj posao. Imaju zaposlene po poslovnim prostorima, imaju ljude koji treba ovaj posao da rade, ali ne to se ne radi, to se ne naplaćuje, zato što se prave kombinacije, zato što se radi trange-frange kombinacije. Sedi ti tamo u poslovnom prostoru, koristi poslovni prostor opštine ili grada, imaš tamo neki dobar biznis, mi ćemo te puštati, nećeš plaćati zakupninu i u neko doba možda ćemo umesto u januaru, u februaru sledeće godine zaključiti ugovor, pa onda ćemo samo deo toga da naplatimo. Čista zloupotreba, kriminal, korupcija.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, Zakonom o poljoprivrednom zemljištu je regulisalo između ostalog i u Krivičnom zakoniku kao u članu 118. tog zakona propisano je protivpravno uzurpiranje i zauzimanje tuđeg zemljišta. Međutim, dame i gospodo niko nije osuđen ovde. Nema nijedne krivične prijave. Dame i gospodo, kada je u pitanju zakup nepokretnosti, gospodine ministre, da li imate podatak, možda ministar ima podatak pa može da nam da odgovor. Da li vi znate koliko hiljada kvadratnih metara ima poslovnog prostora Republika Srbija? Drugo, da li znate kakav su korupcija i kriminal postojao u izdavanju državnog poslovnog prostora. Da li znate kako su dolazili do vlasništva? Okreče prostor poslovni, udare dva, tri prozora i promene vc šolju i podnesu tužbu sudu i kažu – ulaganjima stekao pravo suvlasništva na jedan kroz dva dela. Gospodine ministre da li možete da mi pomognete i da odgovorite u ime građana Pančeva? Da li je bilo nepravilnosti ili korupcije na trasi Beograd – Pančevo kada je u pitanju „Beovoz“. Moram da vas podsetim, za „Beovoz“ je utrošeno 42 miliona evra od strane ruskog kredita. Međutim, kakva je nepravilnost, 15.000 građana Pančeva putuje, upućeno je sa studentima i đacima prema Beogradu. Međutim, onemogućeno im je da koriste „Beovoz“, a ranije su ga do Pančeva koristili. Vidite sada se ide da se „Beovoz“ koristi od Lazarevca do Ovče. Sada postavljam pitanje da li se u tom pravcu nešto može učiniti i da li je gospođa Mihajlović kaznila Pančevce. O tome sam postavio poslaničko pitanje pre šest meseci, odgovor nisam dobio. Prema tome, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih molio, evo gospodin ministar ako može da nam pomogne i da mi da odgovor jer građani Pančeva su živo zainteresovani.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela Vlada. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na člana 3. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Da.) Reč iman narodi poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Arsiću. Mi smo videli pre nekoliko dana potpisivanje komercijalnog ugovora između Republike Srbije i američke kompanije „Behtel - Enka“ za izgradnju Moravskog koridora. Mi smo o tome pričali još pre nekoliko godina kada je bio, u stvari, taj prvi protokol tu potpisan, da se bez tendera namešta posao, da se da američkoj firmi „Behtel“ izgradnja Moravskog koridora, a cena je veća za 300 miliona evra, nego što je to bila prvobitna procena nekih kineskih kompanija, kineskih kompanija koje su već gradile auto-put „Miloš Veliki“. Razlika je u tome što su te kineske kompanije uzimale srpske podizvođače, bile su mnogo ne mogu da kažem jeftinije, ali svakako pristupačnije, a američki „Behtel“ uzima turske podizvođače. Nameštao se tender tako da samo na njemu „Behtel“ može da prođe i niko se drugi na taj tender nije ni prijavio, jer je to bilo sve jasno. Licemerno kaže Zorana Mihajlović kako je njoj mnogo žao što se niko drugi nije prijavio. Cena je bila, samo da vam kažem još jednom, više od 300 miliona je razlika između kineskih i američkih ponuda. O kakvoj, onda, mi pričamo zdravoj konkurenciji i poštovanju zakona, ukoliko za jedan tako važan projekat se odvaja toliki novac i to direktnom pogodbom, a imajući u vidu da taj američki „Behtel“ posluje samo po tim direktnim pogodbama i imali su takvo iskustvo već i u Albaniji i u Hrvatskoj kada su gradili auto-puteve, ogromne korupcionaške afere? Isto tako, više miliona evra, više desetina miliona evra je na taj način je ukradeno, isto tako se u tim zemljama plaćao reket američkoj ambasadi. Mi mislimo ukoliko sad to platimo američkoj ambasadi da ćemo mi steći njihovu podršku. To je mnogo naivno, infantilno i uopšte nerealni. Dakle, to se tako ne radi. Mi samo sa tim pokazujemo da se mi ponašamo prema njima servilno i da oni mogu od nas da traže šta god hoće i da to što traže od nas to će oni i dobiti. Tako da, priča o javnim nabavkama, procesu sprovođenja javnih nabavki kako bi se isključila mogućnost korupcije, kako tu bila samo zdrava konkurencija, jer ta korupcija u tim procesima, između ostalog i direktne pogodbe, na kraju dovodi do nečega što je u ekonomiji poznato kao negativna selekcija. Da bi to sprečili treba da imamo proces javnih nabavki i zaključivanja ugovora isključivo na tenderima, ali da su za sve isti uslovi i da svi oni koji hoće na te tendere da konkurišu imaju apsolutno istu informisanost. To su dva preduslova. Mi to nemamo. Mi se bavimo danas i juče i uopšte ove nedelje zakonima koji nam nisu hitni za donošenje, već ih donosimo isključivo zbog ispunjavanja evropskih direktiva i čak ni ne stupaju sada uskoro na snagu, nego smo videli i kada. Dakle, neki će kroz dve godine, a neki kada Srbija postane član EU. Koliko je to nenormalno što mi sada radimo cele nedelje. Ono što su pravi problemi i ono što su neka tekuća pitanja koja bi trebala što pre da se reše mi ne vidimo volju da to uopšte dođe na dnevni red, a to je pre svega Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju koje je podnela SRS još 17. septembra. Sto hiljada građana Srbije je potpisalo tu peticiju za manje od dva meseca, a vi, samim tim, što to ne želite da stavite na dnevni red, vređate i na neki način i te građane koji su to potpisali. Vi ste slepi pred tim problemom, ne vidite šta danas ti izvršitelji rade po Srbiji i uopšte vas ta tema ne zanima. Moram da podsetim sve da je u vreme donošenja zakona o kojem su izvršitelji prvi put se pojavili u našem pravnom sistemu, to je uradila DS, SNS je tada bila u opoziciji i oni su glasali protiv, nastupali su protiv javnih izvršitelja, a kada su došli na vlast to pitanje nisu dirali, automatski su to podržali i 2015. godine im pružili podršku, ranije ove godine im pružili podršku i izvršitelj sada ima sva prava i najveću moć u Srbiji, uz punu pratnju policije uvek ide na ta izvršenja i samo ga apsolutno zanima lov na plen, a što predstavlja imovina građana Srbije, najviše nekretnine. Dakle, to su goruća pitanja, o tome treba da se razgovara. Sve ovo može da čeka. Neće se naljutiti ovi evropski tutori koji drže predavanja u Narodnoj skupštini, koji se pitaju ovde za sve. Ukoliko malo to zaobiđete to poštovanje njihovih naredbi i malo krenemo da se bavimo i našim realnim problemima.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Postoji jedan problem kada je u pitanju zakup nepokretnosti i promet ne pokretnosti koji je u vlasništvu Republike Srbije i koji već, pa ja mislim više od 25 godina niko nije spreman da reši. Radi se o zgradama, odnosno o stanovima u zgradama Diposa. Tamo već više od 20 godina žive porodice i uglavnom su to manji stanovi, ima i nekih malo ozbiljnijih, mada, neko kad kaže zgrada "Diposa" i stanovi "Diposa" misle da su to ne znam kakve stanovine. To su zaista prosečni stanovi i porodice koje žive u tim stanovima, uglavnom se radi o porodicama koje su izbegli ili raseljeni u vreme kada su bežali iz svojih kuća i to su tada bile zgrade i objekti kojima niko, faktički, nije upravljao. Ljudi su se uselili u nešto što je bilo prazno. U međuvremenu su morali i da plate priključak za struju i da to sređuju i da ulažu da bi, koliko-toliko, upristoili te stanove. I onda, dođe čudo zvano Zorana Mihajlović i stavi te njihove stanove lepo na konkurs za prodaju, sa nekim basnoslovnim cenama, bez mogućnosti da te stanove kupe na rate, i naravno, ljudi se nisu javili. Na njihovu sreću nisu se javili ni drugi. To je toliko skupo bilo da se niko nije javio na taj konkurs. Pitali smo ovde Zoranu Mihajlović da li će to, i obećala je da će taj oglas da se ponovo, da će biti primerenije, cene i da će biti moguće te stanove otkupljivati na veći broj godina na više rata. To se nikada nije desilo. Ministre, molimo vas da vidite, jer već je za mnoge od tih stanova je veći i pravo održaja nastupilo, već su više od 20 godina ljudi u tim nepokretnostima i mogli bi automatski, zapravo, samo da se obrate sudu i da dobiju pravo vlasništva bez para i dinara. Vi, uporno pokušavate, ne vi lično, nego konkretno Zorana Mihajlović i gospođa Nela Kuburović je bila, ti ljudi su bili na sastanku kod nje i ona je obećala da će učiniti sve da se taj oglas ponovi, da tim ljudima, tim porodicama da omogući da kupe te stanove. Nažalost, opet dokaz da vi ne vodite računa o narodu i to ne možemo nikako, izgleda, dok vas ne promenimo da rešimo.
Zahvaljujem se. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Poslednji amandman, dame i gospodo, pa i dobra i prilika da zahvalim svim narodnim poslanicima koji su u ovoj raspravi učestvovali do samog kraja. Bila je, rekao bih, veoma kvalitetna i naravno, dobra prilika da pozovem da zajednički pristupimo glasanju kada dan za glasanje bude zakazan. Reč je o rešenjima koje će svakako dobro doći Republici Srbiji i našem narodu, uostalom, o drugačijim rešenjima mi nikada nismo ni prihvatili da se izjašnjavamo, niti da se drugačijim stvarima bavimo. Ko u međuvremenu još uvek nije razumeo šta znači javni poziv prilikom realizacije infrastrukturnog rada, kao što je auto-put, imaće priliku da to douči. Ko nije pročitao Zakon o kontroli državne pomoći, imaće i za to sijaset prilika. Kada je reč o pitanjima trange-frange odnosa prema poslovnom prostoru, videh neki dobar ugovor ovih dana. Za 150 dinara po kvadratu može da se iznajmi prostor koji pripada opštini Stari grad. Ne znam da li je to cena za sve ili samo za one koji su lično dragi i lično bliski predsedniku te opštine, za sada još uvek kesi Bastaću, ali to otprilike toliko iznosi tamo gde se ti ljudi pitaju? Da će u Srbiji svakako biti bolje kada kažemo da na tome ozbiljno radimo, dobar su zalog i dobra potvrda, s jedne strane, činjenica, to znaju sve medicinske sestre u Srbiji da im je danas 38% veća plata nego pre nego što smo počeli da se ozbiljno bavimo o finansijama u ovoj zemlji, nego pre nego što smo počeli da sprovodimo reforme. Dakle, 38% to nije mala razlika i to je dobar dokaz da znamo šta pričamo i da ono što planiramo ima pokriće. Dobar je dokaz i činjenica da u završeni Klinički centar u Nišu, evo ga napreduje dosta brže, dosta bolje nego što je to i planirano. Klinički centar Srbije biće gotov pre roka, pa je i to dobar dokaz kada govorimo, kada planiramo dobre infrastrukturne radove. Zna narod, veruje Aleksandru Vučiću, jer je imao dokaz u ovim stvarima koje je već video i vidi svojim očima i to je ozbiljno i toga će da kako biti. Kada kažemo biće Moravski koridor, kada kažemo biće i koridor koji će nositi ime vožda Karađorđa, zna narod, to je tačno i to je istina, jer je video kako izgleda Miloš Veliki i to su sve jasni dokazi da se u Srbiji danas radi dramatično drugačije u pozitivnom smislu u odnosu na vreme kada su se pitali kojekakvi Đilasi, Bastaći, Tadići i njima slični. Uostalom, ti Đilasi, Bastići, Tadići i njima slični to najbolje znaju i sami. Znate šta kažu, evo, danas u ovim svojim omiljenim tabloidima danasoidima? Kažu – ma, Vučić će u narednim izborima moći i do 56%. Eto, kad vam oni to kažu potpuno vam je jasno kako stvari stoje i šta oni sami nesretni očekuju. Dakle, zbog toga što stvari stoje baš tako o Srbiji se danas staraju ozbiljni ljudi, sprovodeći politiku Aleksandra Vučića i SNS. Mi se bavimo svojom budućnošću, svojim potrebama i generacijama koje stupaju na veliku scenu u ovoj zemlji. Za sve te mlade ljude 28. decembra biće prilike da se čuje kako mi planiramo aktivnosti u ovoj zemlji i kako njenu dalju izgradnju u nekom periodu od pet ili šest godina unapred. Tada će biti prilike da se obelodani i da građani čuju kako glasi strategija razvoja Srbije do 2025. godine. Zbog toga ova zemlja, još jednom poručujmo, ima perspektivu. Narod koji sve to ceni, i nema razloga da se neko zbog toga ljuti, imaće razloga da u godinama koje dolaze bude zadovoljan. Ovi Đilasi, Bastaći i ostale kese, pa oni će ovim stvarima kojima se bave moći da se bave još vrlo kratko. Dakle, do proleća najdalje, a nakon toga sve, apsolutno sve njihove aktivnosti idu duboko na marginu političkog života u Srbiji, idu duboko u mračnu prošlost politike u ovoj zemlji, gde im je i mesto, a neki od njih, bogami, i duboko u istražne i institucije za pritvor. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST BANCA INTESA A.D. BEOGRAD I RAIFFEISEN BANKA A.D. BEOGRAD PO ZADUŽENjU JAVNOG PREDUZEĆA „SRBIJAGAS“ NOVI SAD, PO OSNOVU UGOVORA O KREDITU ZA IZGRADNjU RAZVODNOG GASOVODA ALEKSANDROVAC – BRUS – KOPAONIK – RAŠKA – NOVI PAZAR – TUTIN (III FAZA) Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Pošto je Narodna skupština obavila pretrese predloga zakona o završnim računima budžeta Republike Srbije iz tačaka od 20. do 36. dnevnog reda, u načelu, a s obzirom na to da je narodni poslanik Marijan Rističević, pisanim putem, povukao sve amandmane podnete na predloge zakona iz navedenih tačaka i da su to bili jedini amandmani podneti na predloge zakona o završnim računima budžeta Republike Srbije, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje odlučivati samo o predlozima zakona u celini. Sa ovim bismo završili sa današnjim radom. Sa radom nastavljamo u ponedeljak, u 10.00 sati.