Zahvaljujem, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici iskoristiću priliku da danas predstavim nekoliko predloga koji će, sa jedne strane doprineti razvoju dualnog obrazovanja u oblasti vazduhoplovstva u Srbiji, a sa druge strane, ono što je još važnije, omogućiti nesmetane procese i osiguranje kvaliteta u oblasti visokog obrazovanja. S obzirom da ste juče razmatrali, ako se ne varam, Predlog zakona kojim se potvrđuje okvirni Sporazum o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, ja bih, ukoliko dozvolite, ipak se osvrnuo na ovu jučerašnju tačku, imajući u vidu da je veoma značajna sa aspekta dualnog obrazovanja. Radi se o Centru za obuku za dualno obrazovanje. Ono što želim da kažem u uvodu, to je da ukažem ukratko na rezultate i planove Ministarstva na razvoju dualnog obrazovanja, jer je važno da i vi, kao predstavnici građana i građanki Srbije, ali naravno i građani koji prate ovaj prenos, imate ili imaju kompletnu sliku o tome ka čemu težimo kada je razvoj ovog dela obrazovnog sistema u pitanju, kako biste razumeli zbog čega i vaše potvrđivanje ovog zakona u ovom cenjenom domu je izuzetno važno. Dakle, dualno obrazovanje u našem obrazovnom sistemu živi već šest godina. Tokom ovog perioda kroz srednjoškolsko dualno obrazovanje prošlo je 10.000, kroz 54 različita dualna programa, a 150 srednjih škola i lokalne samouprave su sarađivale sa skoro 900 različitih kompanija na ovom polju. Dualno obrazovanje je od ove godine dostupno i u visokom obrazovanju. Devet visokoškolskih ustanova je krenula sa realizacijom dualnog modela studija, 32 studentska programa su akreditovana, 150 studenata studira po dualnom modela studija, 75 kompanija učestvuje u realizaciji dualnog modela studija. Kada je dualno obrazovanje u pitanju učili smo, naravno od najboljih u ovoj oblasti, od Nemaca, Austrijanaca, Švajcaraca koji u svojim obrazovnim sistemima kroz ovaj model obrazovanja pripremaju mlade za svet rada. Zahvaljujući Zakonu o dualnom obrazovanju i Zakonu o dualnom modelu studija u visokom obrazovanju usvojenim ovde u parlamentu doprineli smo izgradnji temelja na kojima gradimo ovaj sistem. U razvojnom smislu naš nacionalni model dualnog obrazovanja pokazuje izuzetne rezultate u svim područjima rada u kojima je uvedena … rezultate u oblasti vazduhoplovstva, industriji koja predstavlja sam vrh tehnologije, ne samo u Evropi, nego naravno i planetarno govoreći. Razvili smo 11 novih dualnih obrazovnih profila koji ispunjavaju standarde Agencija za vazduhoplovnu bezbednost Evropske unije EASE. U prilog tome da smo uspeli da razvijamo dobar model govori i činjenica da je svetski poznata kompanija, upravo iz ove oblasti, iz oblasti avio industrije, MTU, odlučila da ulaže novac u Srbiju, između ostalog, i zbog našeg obrazovnog sistema koji može da ponudi odgovarajuće kadrove i da bude komplementaran jednoj prestižnoj firmi na svetskom nivou. U smislu razvoja dualnog obrazovanja, logičan nastavak je bila odluka Vlade Republike Srbije iz maja meseca prošle godine o osnivanju Visoke strukovne škole vazduhoplovne akademije i formiranju vazduhoplovnog Trening centra u Vršcu. Prošlog oktobra prvi studenti krenuli su na Visoku strukovnu školu Vazduhoplovna akademija. Studijski programi u ponudi su vazduhoplovno mašinstvo, vazdušni saobraćaj i kontrola letenja. Odobrena su po 24 mesta, od kojih su četiri budžetska za pilote, 14 budžetskih mesta za inženjere, održavanje vazduhoplova i dva budžetska mesta za kontrolore letenja. Učenici i studenti koji se obrazuju za profile u oblasti vazduhoplovstva uče po dualnom modelu. Učenje kroz rad se pored radionica Vazduhoplovne akademije u Beogradu odvijaju u Trening centru Vazduhoplovne akademije u Vršcu koji je Vlada Srbije takođe preuzela prošle godine i time smo zaokružili jednu viziju o stvaranju jedinstvenog centra za obrazovanje i obuku pilota, kabinskog osoblja, aviomehaničara i naravno, inženjera i kontrolora leta. Okvirni Sporazum o zajmu između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za projektni zajam - Centar za obuku za dualno obrazovanje potpisan je u Beogradu i u Parizu 27. januara 2022. godine, čime je odobren zajam u iznosu od 20 miliona evra, članom 3. Zakon o budžetu Republike Srbije za 2021. godinu i Zakon o budžetu Republike Srbije za 2022. godinu, odobreno je zaduživanje kod Banke za razvoj Saveta Evrope. Glavni ciljevi projekta su rekonstrukcija i opremanje dva Centra za obuku, jednog u Beogradu, drugog, kao što ste čuli, u Vršcu, za potrebe vazduhoplovnog obrazovanja u Srbiji po modelu, naravno, dualnog obrazovanja. Ova investicija će omogućiti da stvorimo dodatne uslove za obrazovanje vazduhoplovnih kadrova u Srbiji i regionu, i pomoći u obezbeđivanju karijere za buduće pilote, kontrolore leta i druga srodna zanimanja. Još jedan važan aspekt jeste da se navedeni projekat može posmatrati kao pilot projekat za razvoj dualnog obrazovanja na akademskom nivou, što je prioritet za Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, u skladu sa Zakonom o dualnom obrazovanju, čime se širi lepeza mogućnosti za akademsko obrazovanje mladih ljudi. Cilj ovog projekta je svakako da ojača poziciju naše države Srbije u vazduhoplovnom obrazovanju i obuci, ali i šire u sektorskoj industriji i uslugama i to ne samo na evropskom tržištu, već i širom sveta. Projekat ima za cilj da pomogne Srbiji i da preuzme istaknutu ulogu u sprovođenju Vazduhoplovne strategije, koju je EU usvojila 7. decembra 2015. godine, a čiji je cilj povećanje konkurentnosti i održivosti cele industrijske mreže vazdušnog saobraćaja EU, posebno stvaranje visoko kvalitetnih radnih mesta u vazduhoplovnom sektoru inovacijama, digitalnim tehnologijama i fokusom na energetsku nezavisnost i politiku klimatskih promena usmerenu na budućnost. Očekuje se, naravno, da će projekat takođe ojačati Beograd kao regionalno središte vazduhoplovnih usluga uopšte. Kada je Vršac u pitanju, plan je da se rekonstruiše i opremi studenski smeštaj, prostorija za učenje i rekreaciju i dve zgrade sa učionicama za formalnu obuku, zatim i objekti civilnog vazduhoplovstva, kao i da se nabavi nova oprema, tačnije jednomotorni helikopter i dva dvomotorna aviona sa simulatorom leta i sistemom video-nadzora, dok u Centru za obuku u Beogradu planiramo rekonstrukciju zgrade u kojoj će se nalaziti simulator leta i nabavku kompletnog simulatora letenja Erbas A320, koji je, naravno, komplementaran i našoj nacionalnoj avio-kompaniji. Oba centra ćemo modernizovati i to digitalizacijom procesa školovanja i obuke i nabavkom vozila neophodnih za putovanje između centara. Direktnu korist od realizacije ovog projekta imaće, naravno, do 1.500 studenata koji će moći da se obrazuju u visokoj školi nakon što počne da radi punim kapacitetom u periodu pet godina nakon pokretanja. Mladi izvan Beograda, ali i susednih zemalja, takođe će imati koristi od projekta, jer će smeštajni kapaciteti ugostiti studente iz svih delova Srbije i regiona, uključujući i one koji dolaze iz nerazvijenih područja. Procene su da će između 50% i 60% učenika doći van Beograda, dok će 250 do 300 tih učenika biti smešteno u renoviranom studenskom domu. Ukupni troškovi projekta procenjuju se na 39,1 milion evra, uključujući zajam banke od 20 miliona evra, koji čini do 55% ukupne vrednosti projekta, a ostatak sredstava obezbeđujemo iz budžeta Republike Srbije. Iz zajma banke finansiraju se građevinski radovi i oprema, nameštaj i određene usluge, dok Republika Srbija finansira nabavku zemljišta, imovine i građevinske radove. Na kraju bih želeo da naglasim da je Vazduhoplovni trening centra u Vršcu deo šire vizije od 12 regionalnih trening centara za dualno i neformalno obrazovanje. Trenutno, pored Vazduhoplovnog trening centra u Beogradu i Vršcu, intenzivno se radi na razvoju regionalnih trening centara u Valjevu, Subotici, Vlasotincu i Šapcu. Uvaženi narodni poslanici, kao što znate, naša obaveza jeste da omogućimo mladim ljudima da se školuju po najvišim standardima i da im znanje koje steknu omogući da sutra budu korisni članovi zajednice, naravno da ostvare svoje lične ambicije, karijerne ciljeve. Ono što je država uradila i što će uraditi u pogledu obrazovanja u oblasti vazduhoplovstva je revolucionarna promena koja je rezultat promišljanja i velikog rada koji su obrazovanje u ovoj oblasti uveli u sistem formalnog obrazovanja Srbije, a podsetiću da je pre ovih poteza obrazovanje u ovoj oblasti bilo samo na nivou obuka. Potvrđivanjem ovog predloga zakona omogućavate da Srbija dođe do sredstava za ulaganja koja će unaprediti uslove za obrazovanje naše dece, ali i postaviti Srbiju na svetsku mapu centara za obrazovanje u oblasti vazduhoplovstva, s obzirom da će to biti tek treći centar na teritoriji čitave Evrope. Što se tiče druge teme iz oblasti obrazovanja, koja je svakako krovna i, rekao bih, ima mnogo širi obuhvat i veliki značaj, tema koju danas razmatramo su dve odluke koje omogućavaju funkcionisanje sistema obrazovanja, odnosno obezbeđivanja kvaliteta u visokom obrazovanju. To je Predlog odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju i Predlog odluke o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Kao što znate, prošle godine u ovom domu su usvojene izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju, koji je stupio na snagu 10. jula 2021. godine. Ovaj propis, između ostalog, donet je jer je bilo potrebno izmeniti i dopuniti jedan broj odredbi koje se odnose na sistem obezbeđenja kvaliteta u visokom obrazovanju u cilju uspostavljanja odgovarajućeg pravnog okvira da Nacionalno akreditaciono telo u potpunosti ispuni evropske standarde i smernice za osiguranje kvaliteta u visokom obrazovanju, pre svega u pogledu nezavisnosti u postupanju i donošenju konačnih odluka o proveri kvaliteta u visokom obrazovanju. Ono što je takođe projektovani cilj mog tima i mene kada se nalazimo u Ministarstvu prosvete to je da ponovo stekne status punopravne članice u okviru Evropske asocijacije za obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju, ENKA, a što je od značaja za pozicioniranje Republike Srbije u evropskom i međunarodnom prostoru visokog obrazovanja. Promene koje smo tada uneli u ovaj zakon omogućile su veću nezavisnost dva tela koja su ključna za obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju, dakle Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju i Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Veća nezavisnost ogleda se i u tome što članove Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju, odnosno članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje birate upravo vi. Sada je predviđeno da Upravni odbor Nacionalnog akreditacionog tela ima devet članova koje imenuje Narodna skupština Republike Srbije, vodeći računa o zastupljenosti pripadnika oba pola i to po sledećem kriterijumu. Dakle, dva člana iz reda redovnih profesora univerziteta na predlog KONUS-a, odnosno Konferencije univerziteta, jednog člana iz reda profesora strukovnih studija, na predlog konferencija akademija i visokih škola, jednog člana na predlog studentskih konferencija, dva člana na predlog Privredne komore Srbije i tri člana na predlog Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Nacionalni savet za visoko obrazovanje ima 17 članova koje bira Narodna skupština, vodeći računa, naravno, o zastupljenosti pripadnika oba pola i to po sledećim kriterijumima. Dakle, šest članova iz reda istaknutih redovnih profesora, vrhunskih stručnjaka u zvanju naučnog savetnika, odnosno umetnika sa međunarodno priznatim radovima ili osvedočenim doprinosom nacionalnoj kulturi, vodeći računa o zastupljenosti obrazovno-naučnih, odnosno obrazovno-umetničkih polja, kao i zastupljenosti univerziteta na predlog konferencije univerziteta, dva člana iz reda profesora strukovnih studija, na predlog konferencije akademija strukovnih studija i visokih škola, sedam članova iz reda vrhunskih stručnjaka, odnosno umetnika sa međunarodno priznatim radovima i to je, naravno, na predlog ministarstva nadležnog za poslove visokog obrazovanja, dakle Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i dva člana na predlog Privredne komore Srbije. Danas vam, nakon sprovedene zakonom predviđene procedure, dostavljamo objedinjene predloge za imenovanje članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju, odnosno predlog članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Kao što ste videli, predloge su, naravno, u skladu sa kriterijumima, dostavile sve relevantne institucije i organizacije za sistem visokog obrazovanja, što ovaj proces čini svakako inkluzivnim, transparentnim i nezavisnim. Radi se o eminentnim ljudima koji su u svojim sferama zaista ne samo referentni, nego rekao bih i veoma priznati. Ja vas zato pozivam da u danu za glasanje podržite ove predloge i time omogućite da se procesi u visokom obrazovanju i samo očuvanje i unapređenje kvaliteta u visokom obrazovanju unapredi i zato očekujem od vas punu podršku za ova tri predloga. Hvala najlepše.
Zahvaljujem ministru Ružiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Za reč se javio narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Poštovani ministre sa saradnicom, poštovani narodni poslanici, današnji predlog je izuzetno važan, jer se njime određuje sudbina velikog broja visokoškolskih ustanova u Republici Srbiji, a samim tim i sudbina više desetina hiljada studenata i više hiljada prosvetnih radnika u ovoj državi. Zašto ovo kažem? Zato što je NAT institucija koja ima pravo da odlučuje koji će univerzitet, koji će departman, koja će katedra dobiti akreditaciju, a koja neće. Mi smo imali veoma važnih odluka ovog tela u prošlosti sa kojima smo se slagali i onih sa kojima se nismo slagali, ali da napravim jednu kratku retrospektivu svih tih okolnosti koje su, evo, dovele da i danas ovde govorimo o ovom ili ovim predlozima. Dakle, NAT je naslednik nečega što se zvalo Komisija za akreditaciju, odnosno KAPK. Komisija za akreditaciju i proveru kvaliteta, čini mi se 2006. godine osnovan, nakon što smo prešli na ovaj bolonjski proces i njegova uloga u početku nije bila zahvalna iz više razloga, što je prosto bio sastavljen isključivo od profesora sa državnih univerziteta, koji nisu bili blagonakloni prema privatnim univerzitetima ili univerzitetima koji imaju zadužbinarski karakter. Naravno, tu je bilo jako puno problema, tu je bilo jako puno i neprofesionalnih odnosa prema određenim visokoškolskim ustanovama i iz tog razloga je, recimo, došlo do toga da ENKA zamrzne jedno vreme ulogu KAPK-a, odnosno da ga stavi pod posmatranje, a uzročno posledično tome taj je KAPK razrešen, a osnovan je NAT kao krovna institucija koja će se baviti procesom utvrđivanja kvaliteta i ostalih kriterijuma koji su neophodni da određena visokoškolska ustanova bude upisana u registar visokoškolskih ustanova i kao takva prepoznata i priznata u Republici Srbiji, regionu, ali i celoj Evropi. Godine 2017. ovde u ovom plenumu neki ljudi koji su nanosili nepravdu visokoškolskim ustanovama, hajde da kažem, i Univerzitetu u Novom Pazaru, pokušali su braniti tu poziciju KAPK-a, napadajući nas poslanike Stranke pravde i pomirenja tada da to radimo, da insistiramo na promenama ovog Zakona o visokoškolskom obrazovanju isključivo radi tog univerziteta. Međutim, ispalo je, u stvari, ono što jeste suština da smo mi tada, kao i većina koja je i danas ovom parlamentu, dobili ili radili na tome da sačuvamo dostojanstvo i Ministarstva prosvete, ali i visokog obrazovanja. Zašto? Zato što je to bilo nešto što je išlo u prilog ovome što je ENKA zamerala akreditacionoj komisiji, što je dovelo do toga da danas kroz NAT polako se rešavaju svi ti problemi koji su deceniju i više držali državu Srbiju, odnosno Republiku Srbiju u nezavidnom položaju kada su u pitanju statusi visokoškolskih ustanova, kada su u pitanju statusi svih drugih zaposlenih i korisnika ovih institucija. Naravno, time se stalo u kraj i onome što je bila samovolja određenih ljudi koji su bili u procesu akreditacija, posebno recenzenata koji su dolazili sa najvećih univerziteta i imali su određenu vrstu snishodljivosti, a ponekad i određeni odnos nepravedan prema drugim univerzitetima, odnosno visokoškolskim ustanovama. Zato je vrlo važno da u ovom telu budu ljudi, pre svega, profesionalci, da budu ljudi koji su iz struke, da budu ljudi koji su rasterećeni svih drugih odnosa, koje isključivo interesuje da li je neka visokoškolska ustanova ispunila uslove da to bude, da li ima sve što je neophodno kada su u pitanju reference onih ljudi koji su u obrazovnom procesu i da li ispunjava i sve ostale, kao što su prostorni uslovi, tehnički uslovi, itd, da dobije status visokoškolske ustanove. Svi drugi kriterijumi koji su izvan okvira onoga što predstavlja ovaj osnovni ili temeljni ili bazni okvir nisu dobronamerni i oni nisu donosili dobro visokoškolskim ustanovama, pa i hiljadama, hiljadama studenata koji su završavali te visokoškolske ustanove. Moram kazati da je u ovom procesu jako mnogo uradio i Odbor za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj Republike Srbije, odnosno Skupštine Republike Srbije u prethodnom periodu, na čijem čelu je i bio predsednik i lider SPP rahmetli akademik muftija Muamer Zukorlić i da su ove promene koje su pokrenule procese vraćanja digniteta visokog obrazovanja visokoškolskog obrazovanja u Republici Srbiji otpočeli zahvaljujući i radu i veoma predanom prisustvu ovog odbora u svim ovim odlukama koje su bile neophodne kako bi se ovaj proces pokrenuo i kako bi danas imali ovde pred sobom ovu dosta respektabilnu plejadu ljudi koji su predloženi za članove upravnog odbora NAT-a. Zato SPP i narodni poslanici SPP podržavaju ove predloge. Smatramo da su većina članova koji su predloženi sa respektnim biografijama, sa velikim iskustvom i da će doprineti očuvanju i unapređenju kvaliteta rada svih visokoškolskih ustanova kroz svoju nadzornu ulogu i kroz ono što jeste u opisu njihovog posla. Naravno, iskustvo koje smo imali u prethodno periodu uči nas tome da su ti odnosi kreirani na tome koliko su ljudi koji su od struke, koji su u ovim telima spremni da zaista urade puno na ovom polju, koliko su spremni da se založe svojim autoritetom, kredibilitetom, znanjem, veštinama, umećima da se unaprede ovi procesi i koliko su spremni da od sebe sklone sve subjektivne okolnosti koje mogu uticati na to da prema određenoj visokoškolskoj ustanovi budu naklonjeniji u odnosu na drugu visokoškolsku ustanovu. Zato ćemo ostati do kraja oprezni, do kraja ćemo nadgledati i kao narodni poslanici rad ovog tela, smatrajući da ovo telo ima izuzetno odgovornu ulogu, izuzetno važnu ulogu i da kao takvo treba raditi, pre svega, na osnovu kvaliteta i onoga što jesu suštinske reference svakog visokoškolskog organa u ovoj državi bio on državnog karaktera, kao javna ustanova, bio osnovan kao privatni univerzitet ili privatni fakultet ili privatna visoka škola. Sve su to veoma važni delovi obrazovnog sistema u Republici Srbiji. Svi ti delovi obrazovnog sistema doprinose da imamo veoma širok spektar visoko školovanih kadrova, mladih ljudi koji još uvek imaju veoma visoku poziciju i mišljenje u zemljama EU kao kadrovi koji dolaze iz ove države, kao kadrovi koji su stekli neophodna znanja, veštine i umeća i koji dobijaju vrlo lako šanse da ta svoja znanja, veštine i umeća pokažu na tržištu EU ili drugih zemalja i kao takvi postaju izuzetno važni i respektabilni kadrovi. Naravno, ovo sve govorim i kao neko ko je univerzitetski profesor, ko je u dosadašnjoj svojoj karijeri takođe imao posla sa Akreditacionom komisijom, pa onda i sa NAT-om, neko ko je predvodio i departman filoloških nauka na jednom univerzitetu i znam šta znači biti deo Akreditacione komisije, biti deo NAT-a u odnosu na ono kako se oni postavljaju prema visokoškolskim ustanovama, pogotovo prema privatnim visokoškolskim ustanovama, zadužbinarskim visokoškolskim ustanovama, a pogotovo u onom trenutku kada iz nekih svojih razloga smatraju da niste dobrodošli samo zato što preferirate neke vrednosti koje su bazirane isključivo na kvalitetu, isključivo na kriterijumima, isključivo na naučnim osnovama. Najznačajniji problem koji smo imali u prethodnom periodu na tom departmanu odnosio se na akreditaciju smera za bosanski jezik i bošnjačku književnost. To je jedan problem s kojim smo se suočavali kao društvo iz razloga što u Republici Srbiji postoji obrazovanje na bosanskom jeziku gde se deca u osnovnim i srednjim školama obrazuju na tom jeziku, ali nije postojala visokoškolska ustanova koja bi spremala kadar da radi sa tom decom. Naravno, iz nekih drugih razloga bili su pokušaji raznih opterećenja, da nam na bilo način otežaju taj proces, ali shodno odlukama, shodno kriterijumima i shodno svemu onome što je neophodno da bi jedan smer, da bi jedna naučna disciplina dobila naučni kredibilitet i da bi bila kao odsek, kao katedra priznata ispunjavali smo, ispunjavamo uvek te kriterijume i možemo s ponosom reći da smo jedina katedra u ovoj državi, u Republici Srbiji, koja obrazuje veliki broj profesora bosanskog jezika i bošnjačke književnosti. Taj proces je u završnoj fazi i da se i pred NAT-om i pred komisijama koje pregledaju kvalitet taj proces okonča i da konačno i u Republici Srbiji svi profesori filologije, kao i profesori bosanskog jezika i bošnjačke književnosti, kao i profesori srpskog jezika i srpske književnosti, kao i sve druge nacionalne discipline imaju ravnopravan odnos prilikom priznavanja njihovih diploma, prilikom priznavanja njihovih znanja i veština i prilikom šanse da dobiju zaposlenje u obrazovnom procesu. To je ono što je važno i za Republiku Srbiju. To je veliki doprinos i Univerzitetu u Novom Pazaru, kao jedne zadužbinarske institucije, celokupnom procesu obrazovanja u Republici Srbiji i kao takvo ono ima izuzetno važnu ulogu i trebalo bi biti podržano od svih instanci društva, jer rešava jedan veliki problem koji je mogao biti upotrebljavan i zloupotrebljavan od raznih činioca ovog društva. Zahvaljujući ustrajnosti, zahvaljujući upornosti i zahvaljujući konstantnom radu Univerziteta u Novom Pazaru i u našoj državi postoji takva katedra i nastava koja se izvodi u obrazovnom sistemu, u osnovnim i srednjim školama, jeste nastava koju izvode kadrovi koji su školovani prevashodno u našoj državi. S tim u vezi još jednom pohvaljujem i to što je ministarstvo u prethodnom periodu organizovalo i polaganje za licencu za profesore bosanskog jezika i bošnjačke književnosti po prvi put u Republici Srbiji, gde su pravno i formalno oni ljudi koji preko deceniju rade u obrazovnom procesu u osnovnim i srednjim školama, gde se izvodi nastava na bosanskom jeziku, dobili licencu za izvođenje te nastave. Nije to trajalo deset godina i više zato što oni nisu ispunjavali uslove, nego zato što do sada ministarstvo i drugi organi nisu imali kapaciteta ili iz nekih drugih razloga, ali prosto nije bilo organizovano nikada polaganje za licencu za profesore bosanskog jezika i bošnjačke književnosti. To je urađeno početkom ove 2022. godine. Taj proces je otpočeo. Zahvaljujući tom procesu otklonjena je još jedna velika nepravda prema prosvetnim radnicima koji izvode nastavu na jeziku jedne nacionalne zajednice i koji kao takvi imaju sva ona prava kao građani ove Republike, kao građani države Srbije, kao i svi ostali profesori i prosvetni radnici koji su zaposleni u obrazovanom sistemu. S tim u vezi čestitam i zahvaljujem se Ministarstvu na tome što je imalo sluha da počne rešavati ovaj problem, da je taj proces pokrenut, da je taj proces krenuo i da će verovatno u narednom periodu biti nastavljen kako bi veliki broj profesora koji izvode nastavu na jezicima nacionalnih manjina, a konkretno na bosanskom jeziku, imali mogućnost da posle deceniju i više čekanja dobiju licence koje su im neophodne da bi u potpunosti, u celosti ostvarili sva ona prava koja im kao prosvetnim radnicima, zaposlenima Ministarstva prosvete pripadaju. Nadamo se da će svi članovi Upravnog odbora NAT-a iskoristiti sva iskustva koja su prethodila, koja su nekada bila kvalitetna, koja su nekada bila manje kvalitetna, naročito u periodu pre reformiranja KAPK koji je postao NAT, da neće više nikada dovesti da sve visokoškolske ustanove u ovoj državi budu pod radarom neke institucije za proveru kvaliteta, kakva je ENKA u Evropskoj zajednici, u EU, i da ćemo suprotno tome mnogo više raditi sami na podizanju kvaliteta, na tome da preteknemo sve te kriterijume koje predviđa ENKA, a jedan od posebnih takvih pokazatelja jeste i jedna dobra tradicija koja je uvedena kroz NAT, a to je ovo samovrednovanje visokoškolskih ustanova koje daje priliku svakom rukovodiocu neke određene visokoškolske ustanove da objektivno, u celosti sagleda sve potencijale svoje visokoškolske ustanove, da objektivno sagleda šta mu je još neophodno kako bi bio najbolji, a svi su na tom polju sa tom idejom, sa tom težnjom, sa tom misijom da budu najbolji, da budu servis studentima i da kao takvi daju veliki doprinos uspostavljanju akademskog društva u Republici Srbiji, društva koje će ceniti one vrednosti koje se baziraju na nauci, na umetnosti, na produhovljenosti i na onome što je suština uzdizanja jedne cele države. To je nešto što je povezano sa tim da jedino takvo društvo može biti društvo koje će se kretati ka budućnosti, ka prosperitetu i kreirati neku vrstu puta kojim se trebamo kretati kako bismo ostavili generacijama iza nas nasleđe kojeg se trebaju držati i koje će im osigurati da budu predvodnici celokupnog prosperiteta, ne samo u Republici Srbiji i ne samo na Balkanu, već da budu takmaci za prestižne uloge na celokupnom prostoru kontinenta Evrope. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik SDPS, narodna poslanica Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicom, mi danas razgovaramo o dvema odlukama koje, iako se odnose na kadrovska rešenja, u velikoj meri mogu uticati, odnosno utiču na unapređenje samog sistema obrazovanja. To su odluke o imenovanju devet članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju i Odluka o izboru 17 članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Još je zakonom iz 2005. godine, Zakonom o visokom obrazovanju, u naš sistem visokog obrazovanja uveden princip Bolonjska deklaracije i Lisabonske konvencije, čime je stvorena osnova za uključivanje Srbije u evropski prostor visokog obrazovanja. U tom smislu, mi 2018. godine Odlukom Vlade Republike Srbije ustanovljavamo nacionalno telo za akreditaciju i proveru kvaliteta u visokom obrazovanju, kao telo sa namerom funkcionisanja u potpunoj nezavisnosti u institucionalnom smislu, ali i finansijskom, administrativnom, stručnom i svakom drugom. Dakle, reč je o nezavisnom telu koje mora funkcionisati bez uticaja država, ali, sa druge strane, u isto vreme sa njom mora i sarađivati kako bi se postigao zajednički cilj, a to je unapređenje samog sistema visokog obrazovanja, odnosno njegovog podizanja na viši nivo u odnosu na postojeći. Nacionalno akreditaciono telo obavlja poslove akreditacije, dakle, provere kvaliteta visokoškolskih ustanova i jedinica u njihovom sastavu, vrednovanje studijskih programa i obezbeđenje kvaliteta visokog obrazovanja u Srbiji. Reč je o jednom nezavisnom telu čije odluke praktično određuju smer u kome će se naš obrazovni sistem razvijati, kao i uspešnost tog razvoja kao krajnji rezultat. Još je uvođenjem ovog tela u sistem obrazovanja 2018. godine ukazao jadan stav i potpuno drugačiji pristup države u odnosu na sam sistem visokog obrazovanja, jer je po prvi put u visoko obrazovanje, odnosno u ova nezavisna tela, uključio ljude koji su stručni da o samim programima i o smeru razvoja visokog obrazovanja na kraju i odlučuju. Složićete se sa mnom da je znanje osnovni resurs i privrednog ali i svakog drugog razvoja i ono je nerazdvojivo povezano sa samim obrazovanjem, a savremeno društvo nesumnjivo jeste društvo znanja i upravo iz tog razloga znanja i kompetencije jesu osnovne pretpostavke njegovog razvoja. Oni nam kao pojedincima omogućavaju da se aktivno uključimo u društvo i da preuzmemo na sebe i radne ali i sve druge društvene uloge. To znači da moramo učiti tokom celog života, odnosno da moramo učiti da se ophodimo jedni prema drugima, da poštujemo jedni druge, jer je to socijalna komponenta svakog obrazovanog čoveka. Formalno obrazovanje, iako veoma važno, predstavlja samo preduslov za obavljanje bilo kog drugog posla. U savremenom svetu svako od nas mora se dodatno usavršavati, jer se tržište rada menja neverovatnom brzinom, a da bismo ga pratili, svaka nova generacija mora sticati neka druga znanja i druge veštine, kako bi ostali u procesu rada, odnosno moraju se osposobljavati do kraja života. Kao zemlja, mi još uvek ne možemo da se pohvalimo stanjem broja obrazovanih u Srbiji. Samo 11% stanovnika ima završen fakultet i još svega 5% završenu srednju školu, što je još uvek daleko ispod evropskog proseka, a ukoliko upitamo studente, sigurna sam da će vam reći da je najveći problem sa kojim se oni danas suočavaju nedostatak prakse koju bi oni mogli da primenjuju paralelno sa učenjem i to je ono na čemu bi možda ova dva tela trebalo da porade u narednom periodu, iz razloga što ne ohrabruju ni podaci Zavoda za statistiku, po kojima je samo oko 30% stanovnika sa završenom osnovnom školom. Istraživanja pokazuju da većinu populacije nepismenih u Srbiji čine žene. Ta brojka se kreće otprilike oko 130 hiljada potpuno nepismenih žena u Srbiji. One se i dalje bave pretežno ženskim zanimanjima, ali, sa druge strane, paradoksalno je i to što su među visoko obrazovanim takođe u većem procentu žene. Često ćete od obrazovanih i uspešnih žena čuti da je obrazovanje ključ svakog uspeha, privatnog, poslovnog i bilo kog drugog i mislim da je to dovoljna motivacija za sve mlade generacije koje odlučuju o tome da li će se, kako i kada školovati. Iako je obrazovanje osnovno ljudsko pravo iz koga proizilaze i naše sposobnosti da ostvarujemo i sva ostala ljudska prava, ni u svetu nije drugačija situacija u odnosu na navedene statističke podatke, pa čak 17% odraslih širom sveta ne zna da čita i piše, od čega dve trećine čine žene i ta statistika se u poslednjih 20-ak godina nije mnogo menjala. Znanje i obrazovanje omogućavaju pojedincu da se uključi u društveni život i zato ulaganje u nauku i obrazovanje, a samim tim i ljudske resurse, donosi veliku korist ne samo pojedincu već i društvu i državi u celini. Obrazovanje je nešto što se oduvek javljalo kao najefikasniji način za rešavanje mnogobrojnih društvenih problema, ali ono mora biti u skladu sa savremenim programima, obrazovnim programima u visokoškolskim ustanovama i mislim da je obezbeđivanje kvalitetnih visokoškolskih obrazovnih programa zapravo jedan od načina da se osigura razvoj društva u celini. Osim toga, ja bih navela da obrazovani radnici u odnosu na ostale imaju tri osnovne prednosti. Tu mislim na zarade, koje su svakako veće, mislim na njihove mogućnosti za zaposlenje, ali i na sigurnost zaposlenja uopšte. Ako posmatramo Evropu i prostor na kome mi živimo, grubo posmatrano, zemlje severozapadne Evrope bile su dosta uspešnije od zemalja južne i istočne Evrope kada je reč o uticaju obrazovanja na sam razvoj društva, što svakako jeste posledica brže industrijalizacije u tim zemljama. Recimo, Velika Britanija je zemlja koja se industrijalizovala pre svih ostalih i zauzima i dalje veoma visoko mesto po stopi obrazovanja i to, složićete se sa mnom, nije slučajno. Kvalitetnije obrazovanje u svim sredinama, a posebno u ovim koje sam navela, nastalo je kao posledica suštinske promene samog sistema obrazovanja. Mislim da sličan problem imamo i mi u našoj zemlji, pa umesto insistiranja na autoritetu, na klasičnom predavanju kao obliku nastave, obrazovni sistem bi morao da krene ka uvođenju metoda koje bi podstakle razmišljanje kod mlađih generacija, odnosno, kako bi se to žargonski reklo, kako bismo ih naučili da uče. Mislim da je veoma važno ići u korak sa sklonostima mladih generacija i pronaći način kako da se one produktivno iskoriste. Malo se pažnje posvećuje promeni sistema vrednosti i načina razmišljanja današnjih mladih generacija. Mi ne možemo govoriti o sistemu obrazovanja i njegovoj efikasnosti ukoliko ne poznajemo psihologiju samih učenika i studenata koji uče i studiraju u tom sistemu. Postoji više istraživanja o današnjoj generaciji mladih i svako od njih ukazuje na to da je neophodno uključiti ih aktivno u raspravu o sistemu obrazovanja. Na kraju, svako od nas pripada određenoj generaciji i vreme u kome smo rođeni diktira i način našeg obrazovanja, ali i mogućnosti da to isto obrazovanje primenimo, odnosno iskoristimo. Društvo koje nas oblikuje dok smo mladi ostaje sa nama manje-više tokom čitavog života i pripremajući se za današnju diskusiju ja sam pronašla jednu sjajnu analizu u kojoj je navedeno da vreme u kome smo rođeni ima možda i veći uticaj na našu ličnost nego porodica koja nas je podigla, odnosno, rečeno rečima jedne arapske poslovice - ljudi liče na vremena više nego što liče na svoje očeve. Zato su za analizu obrazovanja i te kako važne karakteristike mlade generacije, jer je to generacija koja raste u jednom potpuno drugačijem sistemu u odnosu na sisteme u kojima smo mi odrastali. Savremena tehnologija, način života, drugačije mogućnosti, sve su to razlozi koji zahtevaju od nas da sistem obrazovanja prilagodimo toj istoj generaciji koja dolazi. To su oni mladi ljudi koji na prvo mesto stavljaju sebe, koji žele slobodu u svemu što rade, koji vole da sve okolnosti koje ih okružuju personalizuju, odnosno da ih prilagode sebi i svojim potrebama i veoma su skloni istraživanju, što je proporcionalno razvoju savremenih tehnologija. Upravo iz svih navedenih razloga, mislim da je jako važno sistem visokog obrazovanja prilagoditi i mladima i njihovom načinu života i razmišljanju, kako bi on dao odgovarajuće efekte. Dakle, pogrešno je reći da su stavovi mlađih generacija pogrešni u odnosu na stavove njihovih roditelja. Ne, oni su samo različiti, drugačiji i zato ih moramo prihvatiti kako ne bi smo imali kao rezultat pad uticaja škole i univerziteta, sa sve većim odbijanjem mladih da obrazovanje shvate ozbiljno i da jednostavno shvate kakvu važnost i značaj u njihovim životima može imati obrazovanje. Mislim da je jako važno da čujemo njihov glas, što se učešćem u ovim telima o kojima danas razgovaramo, delimično i ostvaruje. Socijaldemokratska partija Srbije ima vrlo jasan stav po pitanju obrazovanja i on je formulisan kroz snažnu poruku, a to je obrazovanje je ulaznica za zdrav i normalan život i to zaista jeste tako. Obrazovni proces, uz porodične vrednosti, formira svakog pojedinca i ukoliko se taj proces odvija uspešno u svim svojim fazama, onda će i pojedinac, ali i zajednica od toga imati koristi. Obrazovanje je dobro za sve i ono je preduslov njegovog napretka. Dakle, mi se u Srbiji moramo baviti stvaranjem države obrazovanja, što podrazumeva uključenje svih relevantnih činilaca sistema obrazovanja kako bismo kao rezultat imali jedan dobar sistem koji će u praksi funkcionisati. Iako sam najveći deo svog vremena u današnjem izlaganju posvetila mladim generacija, istakla bih i to da se Srbija može pohvaliti time da je jedna od retkih zemalja u regionu koja ima modernu strategiju obrazovanja odraslih, ali nažalost nema baš toliko uspeha u pogledu njene implementacije, a jedan od glavnih problema koji se tiču obrazovne strukture stanovništva, odnosno nepismenost trenutno se rešava samo u 14 škola za osnovno obrazovanje odraslih koje jesu organizovane, ali izgleda ne i dovoljno efikasne. Za kraj, mislim da obrazovani ljudi odlikuju i oblikuju društvo i u najvećoj meri utiču na privredni rast i razvoj jedne zemlje. Zato je pred članovima ova dva tela, o čijem izboru danas razgovaramo, jedan veliki, ozbiljan i odgovoran zadatak. Oni moraju pronaći balans između želja mladih generacija i njihove potrebe da neke stvari organizuju na svoj način, ali u isto vreme i potrebe države da uredi sistem na odgovarajući način. Kao poslanička grupa mi ćemo u danu za glasanje pružiti podršku ovim telima da nastave da rade na unapređenju visokog obrazovanja, kao što je to bio slučaj i do sada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Jedinstvene Srbije, mr Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre Ružiću sa saradnicom iz ministarstva, poštovana predsedavajuća, potpredsednice Skupštine, gospođo Jevđić, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su danas dve važne odluke, prva o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i druga o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju. Naravno, na samom početku reći ću da će Poslanička grupa JS u danu za glasanje podržati pomenute dve odluke, jer će one svakako doprineti daljem razvoju i unapređenju kvaliteta što se tiče visokog obrazovanja. Ministre Ružiću, pre nego što pređem na pomenute teme, dakle prva tema o izboru članova Nacionalnog saveta, druga o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju, želim da kažem da je Srbija zemlja koja neskriveno ide napred u svim oblastima i Srbija je zemlja u kojoj imamo i sigurnost i stabilnost. Sve ovo govorim, premda je svet suočen sa velikom krizom izazvanom pandemijom Kovid-19, mnoge velike ekonomije su na kolenima, a sa druge strane Srbija pokazuje rezultate. Kada to kažem ilustrovaću samo nekoliko stvari koje su značajne. Recimo, imamo fiskalnu i monetarnu stabilnost, povećanje plata i penzija u vreme Kovida-19, kilometri autoputeva, preko 60% svih investicija koje dođu na prostor Zapadnog Balkana ide ka Srbiji. To govori o poverenju koje investitori imaju u Srbiju, ali sa druge strane, došli smo u 2021. godini do negde 3,5 milijarde evra direktnih stranih investicija. Nivo javnog duga je na nivou od 51,7%, a koliko je ovo rezultat, sa druge strane ne vraćajući na vreme kada je i kod nas javni dug bio preko 80%, govori činjenica da recimo jedna Francuska ima javni dug preko 100%, jedna Italija ima preko 100%, a govoreći o zemljama u okruženju recimo zemlje koje su članice EU, poput Hrvatske ili Slovenije, imaju veći javni dug od Srbije. Ministre, sa druge strane sve ovo govorim imajući u vidu da je znanje pokretač razvoja u svim oblastima, recimo počev od privrede, sa druge strane zdravstva, recimo odbrane, sporta, ali i svih drugih oblasti. Obrazovanje u svakom društvu je najvažniji, ali sa druge strane i najkompleksniji proces i sistem. Svakako da nema razvoja društva i države bez većeg znanja i bolje primene stečenih znanja. Ministre, malo pre sam rekao da država Srbija ide krupnim koracima napred u svim segmentima. Ovde posebno želim da kažem jednu od najvažnijih oblasti, a to je oblast obrazovanja. Neskriveno ću reći da smo napravili veliki iskorak unapred što se tiče oblasti obrazovanja. Čak, sa druge strane, u vreme pandemije Kovid-19 obrazovanje nije dozvoljeno da ni u jednom trenutku stane, a svi rezultati koji su postignuti u ovoj oblasti govore u prilog tome da se išlo krupnim koracima napred. Vreme koje dolazi svakako, moram da kažem, da je vreme boljih rezultata za obrazovanje, imajući u vidu i kvalitetne osnove koje postavlja nova strategija obrazovanja. Naravno, značajno je istaknuti sa druge strane da je EU ne samo prepoznala sve ove rezultate, nego sa druge strane dala pohvale za sve dobre rezultate u oblasti obrazovanja. Vratiću se na dve pomenute teme. Prva tema je izbor članova Upravnog odbora Nacionalnog saveta i druga tema imenovanje, tj. Odluka o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog akreditacionog tela. Najpre, govoreći o Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje moram da kažem da je to posle vašeg ministarstva, Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja drugi najvažniji organ zadužen za visoko obrazovanje koji je odgovoran za strateško planiranje i donošenje odluka u glavnim pitanjima relevantnim za usklađenost sistema visokog obrazovanja. Nacionalni savet, kao što ste rekli, ima mandat od četiri godine. Ima 17 članova koje bira Narodna skupština Republike Srbije uz vođenje računa o zastupljenosti oba pola. Od 17 članova šest članova se biraju iz redova istaknutih redovnih profesora, dva člana iz redova profesora strukovnih studija, sedam članova iz reda vrhunskih stručnjaka, odnosno umetnika i još dva člana na predlog Privredne komore i kada su u pitanju studentska pitanja sa druge strane u Nacionalnom savetu učestvuju dva studente koje bira Studentska konferencija iz reda studenata koji ne mogu imati manji prosek od osam. Sredstva za rad Nacionalnog saveta i njegov rad obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije i Nacionalni savet podnosi Narodnoj skupštini i Vladi Republike Srbije jednom godišnje izveštaj o svom radu. Kada je reč o Nacionalnom telu za akreditaciju ono obavlja poslove akreditacije, provere kvaliteta visoko školskih ustanova i jedinica u njihovom sastavu, vrednovanje studentskih programa i obezbeđivanje kvaliteta u visokom obrazovanju. Organ upravljanja Nacionalnog akreditacionog tela je Upravni odbor, a organ vođenja je direktor. Upravni odbor, kao što ste rekli, ima devet članova koje imenuje Narodna skupština vodeći računa o zastupljenosti oba pola ne pominjući iz kojih delova dolaze. To ste već rekli. Samo još da kažem da nadležnosti Upravnog odbora da bira, razrešava direktora, bira i razrešava članove Komisije za akreditaciju, usvaja godišnji program rada i finansijski plan uz saglasnost Vlade naravno i donosi statut i opšte akte, nadzire rad direktora. Nacionalno akreditaciono telo podnosi Vladi izveštaj o svom radu jednom godišnje, ali to se može desiti na zahtev i Nacionalnog saveta i ministarstva. Na samom kraju samo još jednom da kažem da će Poslanika grupa JS u danu za glasanje podržati kako prvu Odluku o imenovanju članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, tako i drugu Odluku o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik SPS, narodna poslanica Dunja Simonović Bratić. Izvolite.
Poštovani ministre sa saradnicom, uvažena predsedavajuća, pitanje budućnosti naše države i stanje i razvoja našeg društva leži u obrazovanju u tzv. obrazovnoj politici ili politikama kojima težimo. Naravno, mnogo je lakše postaviti ovo pitanje nego dati odgovor. U našoj savremenoj istoriji prošli smo kroz nekoliko reformi obrazovanja o kroz nemali broj napisanih strategija. Ne tako davno, starije kolege ovde to svakako pamte, imali smo čuvenu reformu iz sedamdesetih godina, koju je kreirao Stipe Šuvar koja je za cilj imala ukidanje dotadašnjeg gimnazijskog obrazovanja i uvođenje usmerenog stručnog srednjoškolskog obrazovanja. Tadašnje društveno uređenje zasnivalo se samoupravljanju, ideji da su rad i radni čovek nosioci razvoja društva. Godine 1968. škola je definisana kao samoupravna radna organizacija od posebnog upravnog značaj. Zahvaljujući privrednoj reformi, uvodi se princip dohotka prema rezultatima rada, što omogućuje veću ulogu preduzeća i time započinje liberalizaciju društva, u prevodu tržišta. Idejna osnova ovog koncepta zasnivala se na socijalizmu, koji u svom temelju ima ideju jednakost svih ljudi, što je u prenesenom značenju obrazovanje za sve. Setimo se da je od 1945. godine pravo i obaveza osnovnog obrazovanja, koju i danas baštinimo, tada izvojevana. Masovno opismenjavanje dovelo je do razvoja društva. Danas u našem obrazovnom sistemu imamo dualno obrazovanje, koje je proizvod ekonomskih zahteva, traženja obučene radne snage koje diktira tržište rada. Tada je važio socijalizam kao idejno teorijska osnova. Danas imamo kapitalizam koji je čuvenom revolucijom iz 2000. godine, na veliku sreću i radost naših sugrađana, i ne zaboravimo i studenata, trijumfalno ušao u Srbiju. Mnogi teoretičari savremeni oblik surovog kapitalizma nazivaju nadzornim kapitalizmom, koji bez digitalizacije i digitalnih tehnologija ne bi mogao da funkcioniše. Današnja kritika se svodi na priču o depolitizaciji škole, što je suštinski besmislen zahtev, budući da se država uvek vodi određenom politikom, da ne kažemo da je prosvetiteljstvo nastalo preuzimanjem monopola nad znanjem od crkve, prenoseći ga na državu. Nešto poput monopola nad silom. Monopol nad silom i monopol nad znanjem su glavna obeležja modernih država. U korak sa svetom, uskoro ćemo imati i državnu maturu, uveden je i JOB, jedinstveni obrazovni broj, što svakom učeniku omogućava lakšu kompetativnost na međunarodnom nivou, gde u okviru tzv. globalnog sela multinacionalnim korporacijama omogućava ostvarivanje koncepta globalnog upravljanja svetom. Taj savremeni diktat nema milosti prema nacionalnom konceptu škole. Zato je Zakon o intoniranju himne na početku školske godine svima povratio neki osećaj posebnosti i ponosa vezano kako za našu školu, tako i za sam osećaj državnosti. Ali, isto tako, 17 izdavača udžbenika za škole, hiperprodukcija, što vukovaca, što doktora nauka, uvođenje platnih razreda, veliki jaz u kvalitetu nastave i krajnje obrazovanost između privatnih i državnih fakulteta, svakako ne doprinose simfoniji lepog zvuka, koju čak ni ova naša himna ne može da nadjača. Danas biramo članove Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju, obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju, kao i članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Kao što smo čuli, prošle godine su ovde usvojene izmene i dopune Zakona o visokom obrazovanju, što je omogućilo da Nacionalno akreditaciono telo u potpunosti ispuni evropske standarde i smernice za osiguranje kvaliteta u visokom obrazovanju. Da bi se povratio status punopravne članice u okviru Evropske asocijacije za obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju ENKVA, šta se traži sada ovim zakonom? Traži se veća nezavisnost u izboru ovih članova. Kako se dolazi do toga? Veća nezavisnost ogleda se u tome što članove Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju u odnosu na članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje biraju sada narodni poslanici. Sada, da vam pravo kažem, možemo da se pitamo da li postoje možda dve evropske unije, ili, još poetičnije, jedna Evropska unija za dan, a druga za noć? Jer, sada ispada da smo garant nezavisnosti za ova tela, a juče smo imali referendum za nezavisnost sudija i tužilaca gde smo kao ključnu stvar imali da skinemo oznaku stigme da mi u stvari blokiramo nezavisnost pravosuđa. Oni su sada dobili nezavisnost i na referendumu je potvrdili. Paradoks je što je na tome insistirala Venecijanska komisija, tj. EU, a sudije i tužioci nas ubedili koliko u stvari zbog onog osnovnog u presudama, u ime naroda, oni nisu bili nezavisni. Pošto je ovaj paradoks, verujte mi, nerešiv, mogu samo da poručim da oni koji sada žale što neće moći da češljaju javno i često, ne tako nežno, biografije ovih novih nedodirljivih nosilaca pravosudnih funkcija, sada će tu svoju oštricu moći da demonstriraju nad biografijama članova ovih tela. Samo mogu da dodam - zašto uvek po prosvetarima? Zato, pošto im je sada prvi put da ih ovako biramo, a mi na kraju mandata, ja im unapred, umesto blagoslova, želim srećan rad. Mi ćemo svakako danas glasati za ove članove. Osvrnula bih se još na ovaj kredit između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za projektni zajam za Centar za obuku za dualno obrazovanje. Čuli smo od ministra kakav je ovo kapitalni projekat. Ovde se radi o ulaganju u projektne aktivnosti koje obuhvataju rekonstrukciju objekata za obuku u Vršcu i Beogradu u vazduhoplovnom obrazovanju u civilstvu. Naravno, po svim tim parametrima koje ste naveli, što dovodi do jedne vazduhoplovne bajke. Prosto, pošto smo ustanovili da EU ima i noćnu i dnevnu varijantu, mene zanima sledeće. Ako je Pilotska akademija u Vršcu sada u sistemu dualnog obrazovanja, ako Kontrola letenja Srbije i Crne Gore više nije vlasnik akademije, već je ovaj Centar za obuku pilota prešao u vlasništvo Srednje stručne škole, Vazduhoplovne škole i Vazduhoplovne akademije, kako će se tu vršiti što akreditacija, što način upravljanja, budući da to nije jeftino i da se planira da dolaze strani studenti? Do sada, koliko sam shvatila, ta škola koštala je više od 40.000 evra godišnje. Pošto ste istakli da iako postoji duga tradicija školovanja pilota, kontrolola leta i inženjera u našoj zemlji, nikada do sada nisu bili u sistemu državnog obrazovanja. Kredit od 20 miliona evra i toliko još ulaže država Srbija, znači, za sada 40 miliona evra, računajući i deset i po miliona evra za zemljište koje je kupljeno gde to sve treba da se organizuje. Vaša pomoćnica koja vodi Sektor o dualnom obrazovanju, dr Gabrijela Grujić, gostujući povodom ovog projekta, izjavila je da posedujemo standarde EASE, da do 2024. godine studente iz celog sveta možemo ovde da obrazujemo. Goran Cvijović je rekao da će ovaj centar biti u punom kapacitetu 1. januara 2024. godine. S tim da je onaj simulator letenja sertifikovan od strane EASE i da se nada da će 1. marta 2022. godine imati sertifikovan centar za obuku pilota u Srbiji i da bi to dovelo do toga da se za godinu i po dana obrazuju piloti sa tim dozvolama. Znači, mi tek treba da se izborimo sa sertifikacijom tog centra. Šta je EASA? To je Agencija EU za bezbednost avio saobraćaja. Kada odete na sajt EASA, vidite da ova agencija ima 35 zemalja članica, odnosno više od zemalja u sastavu EU. Mi, na našu žalost, nismo tu. Mi imamo status PANEP-a, Pan-European Partners. U prevodu – mi smo u zajednici država koje sarađuju na implementaciji standarda Agencije EU za bezbednost avio saobraćaja. Ovaj status ima i takozvano Kosovo. Znači, deo je zajednice država. Moja nedoumica je ko ovde dobija sertifikat, budući da je sve ugovore sa EASA potpisala Mirjana Čizmarov, direktorka Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Ako oni potpisuju, kako je Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja tu u ugovoru i kako promenljiv i krajnje nesiguran stav EU o činjenici kada ćemo postati punopravna članica znači i za ovu priču? Da ne bi bilo da smo džabe sve okrečili i instalirali, a onda nam EU isporuči neki zahtev koji je za nas neprihvatljiv i tako sertifikat ostane zaista u vazduhu. Dakle, koje je naše obezbeđenje za dobijanje sertifikata za Centar za obuku pilota? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani ministre Ružiću, poštovana državna sekretarko Dukić, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, danas su na dnevnom redu dve tačke iz oblasti visokog obrazovanja. Naime, radi se o Predlogu odluke o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i Predlogu odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju. Kada sam naveo ova dva tela, vrlo važna, vrlo bitna za celokupno vaspitanje i obrazovanje, onda mnogima nije jasno o čemu se radi. Zato što u ranijem periodu razvoja našeg društva je organizovanost, ne samo ministarstva, nego i drugih tela, bila na jednoj drugoj osnovi. Pokazalo se u praksi, po meni, u ovih 20, 30 godina, da bi neke stvari u budućnosti trebali menjati. Kada je u pitanju vaspitanje i obrazovanje, onda možemo zaista konstatovati da ono predstavlja jedan od stubova razvoja svakog društva, pa i Republike Srbije. Ono je pokretač ukupnog društvenog i ekonomskog napretka. Svi to znamo i znamo te dve rečenice. Isto tako, vaspitanje i obrazovanje je pretpostavka razvoja demokratije u našoj zemlji. Namerno kažem vaspitanje i obrazovanje, jer to ćete vrlo retko čuti u našoj zemlji, čućete – obrazovanje, edukacija, a vaspitanje i obrazovanje nije edukacija. Vi koji ste iz jezičke grupe predmeta znate šta u jednoj zemlji znači edukacija, negde znači samo obrazovanje, a u drugoj vaspitanje i obrazovanje, ima više značenja. Ali, mi imamo divan naziv – vaspitanje i obrazovanje, i to pre vaspitanje, prva reč, a onda obrazovanje, to pedagozi, škola, oni koji su studirali pedagogiju vrlo dobro znaju o čemu se radi. Važnost vaspitanja i obrazovanja za razvoj društva uočio je još u staroj Grčkoj veliki grčki filozof i pedagog Platon. Vidite, on je isticao važnost ne samo vaspitanja i obrazovanja za razvoj društva, nego i važnost vaspitanika, ali je i važnost učitelja, onih koji vaspitavaju. To je presudno. Ja ću da ga citiram. On je u svom delu „Država“ rekao, citiram: „Država neće biti na šteti ako obućar nema pojma o svom zanatu, jedino će Atenjani biti loše obuveni, ali ako učitelj bude rđavo vaspitavao decu, buduća generacija biće društvo neznalica“, završen citat. Dakle, bacio je akcenat na vaspitanje. Zašto ja to danas ovde potenciram? Zato što je u prethodnih 12, odnosno 14 godina bivše vlasti vaspitanje izbačeno iz škole. Mi smo imali učitelje i nastavnike gde nisu smeli reč „vaspitanje“ spomenuti. Isto tako, naš predsednik države Aleksandar Vučić je kao predsednik Vlade Srbije u svom ekspozeu 2016. godine za izbor predsednika Vlade 9. avgusta 2016. godine, poštovani građani Republike Srbije, najviše prostora posvetio vaspitanju i obrazovanju. Dakle, vidite, on je posvetio osam stranica vaspitanju u ekspozeu i obrazovanju. To je više nego što je ukupan ekspoze prethodnih predsednika vlada unazad bio, da ne kažem koliko, samo vaspitanju i obrazovanju. E sad, dozvolite da kažem da je tadašnji predsednik Vlade, a današnji predsednik države na stranici 71 ekspozea rekao, citiram: „Ono što je za mene najvažnije i o čemu sam najviše stranica napisao u ekspozeu jeste reforma obrazovanja, jer to je za nas najvažnije, jer je to ljudski kapital za budućnost, a mi moramo da učimo i učimo. Moramo da podignemo znanje na pijedestal sa kojeg se vidi dalje i sa kojeg se može krenuti dalje na nove pohode, na usvajanje novih znanja“, završen citat. Zašto ovo citiram, poštovani građani Republike Srbije? Zato što u savremenim političkim odnosima je retko naći u Evropi ijednog predsednika Vlade da je u svom ekspozeu za izbor predsednika Vlade toliki prostor dao značaju vaspitanja i obrazovanja. Ja kao čovek koji prati vaspitanje i obrazovanje, po vokaciji i pedagog, ne samo istoričar, čini mi se u zadnjih 30 godina da je to jedino bivši predsednik Vlade Engleske u svom ekspozeu spomenuo, ali svega na nekolika rečenica. Dakle, zašto je to predsednik tada naglasio? Zato što je toliko znao da ne možemo ići u reforme privredne, ekonomske bez reforme vaspitanja i obrazovanja. Ja ću danas građane Republike Srbije obavestiti dokle smo mi stigli i šta želimo zadnje. Predsednik Vučić je tada imao na umu reči velikog engleskog filozofa kad je to rekao, pretpostavljam Frensisa Bekona, koji je kazao, citiram: „Znanje je moć. Zrno znanja jače probija od čeličnog“, završen citat. Zaista sam siguran da je predsednik Vlade tada, Vučić, imao na umu misli velikog nemačkog filozofa Lajbnica, kojeg, ako ste primetili, predsednik Vučić vrlo često citira u svojim nastupima, koji je iskazivao na moć obrazovanja u vaspitanju za razvoj društva, kada je rekao, citiram: „Dajte mi obrazovanje i vaspitanje i mi ćemo za kraće vreme nego što je jedno stoleće promeniti karakter Evrope“, završen citat. Dakle, vidite moć vaspitanja i obrazovanja. Zato je tada Vlada Aleksandra Vučića išla ne samo u reforme ekonomskog sistema i finansijskog, nego u reforme vaspitanja i obrazovanja. Zašto? Pa upravo zato što je prethodna vlast Dragana Đilasa, Borisa Tadića i Vuka Jeremića svela vaspitanje i obrazovanje na vrlo nizak nivo, da ne kažem uništila vaspitanje i obrazovanje. Poštovani građani, ja ću reći šta smo mi nasledili. Vaspitno-obrazovni sistem koji je ostavila bivša Jeremićeva, Tadićeva i Đilasova vlast imao je ove karakteristike. Vi ste svedoci, poštovani prosvetni radnici, da li je to tačno. Prvo, etatizacija sistema, zatim politizacija vaspitno-obrazovnog sistema, birokratizacija i, što je najgore, antipedagogizacija. Zamislite da su direktore škola proglasili kao menadžere, a ne pedagoške rukovodioce vaspitno-obrazovnih ustanova, jer direktor treba da ima organizatorske sposobnosti, a on je u prvom redu pedagoški rukovodilac. Od tada nam se iz škole izbacuje vaspitna komponenta. Nadalje, komercijalizacija, škole su nam se u to pretvorile, sorošizacija neefikasnog sistema, on je danas zaista neefikasan. Čitali ste danas u štampi zašto imamo vukovaca po čitava odeljenja. Znate, vidim da tu, gospoda neka se ne ljute novinari, ovo nije kritika, mislim da se jedan deo i ne uputi u obrazovanje i vaspitanje. Nastavni planovi i programi su pisani za prosečnog učenika, vidite, i za prosečnog studenta, a nastavnik sa svojom sposobnošću program prilagođava za one naprednije i one koji su ispod. I to je veliki posao, to je težak posao. To može da radi samo onaj ko voli vaspitanje i obrazovanje i ko voli našu decu. To zaista mogu samo takvi ljudi i da rade. Dalje, testomanija, videli ste da su nam ostavili, to je strašno bilo. Degradacija nastavničkog poziva, bio je sveden na minimum. Ne kažem da je na visokom nivou, ali sad ipak se podiže nastavnički poziv. Dotrajalost školskih zgrada, to je neviđeno čudo bilo. Zato je Vlada Aleksandra Vučića išla u reforme vaspitno-obrazovnog sistema koje se, pored ostalog, ogledalo u uvođenju dualnog obrazovanja o kojem je ministar Ružić ovde u uvodnom delu govorio, ali i digitalizaciji. Poštovani ministre, kada smo uvodili dualno obrazovanje i digitalizaciju, naši politički protivnici u ovom visokom domu su se rugali tim procesima. Ja ću reći gde smo mi danas i gde je napredni svet. Proces digitalizacije uveden je 2017. godine i, evo, ove školske 2021/22. godine izlazi prva generacija maturanata u osnovnoj školi koji su protekle četiri godine u školi učili kao predmet internet i programiranje. Je l' vidite koliko smo napredovali? Ovim postupkom digitalizacije koja je započeta 2017. godine stvorili smo veliku prednost kao država Srbija ne samo u regionu, poštovani građani, nego i u Evropi. Vlada Republike Srbije je formirala i Ministarstvo Fond za nauku 2018. godine preko kojeg se finansira 12 projekata iz domena veštačke inteligencije. Verovali ili ne, ali to je Vlada Republike Srbije učinila i Ministarstvo prosvete. Republika Srbija je jedna od retkih zemalja koja se može pohvaliti da ima strategiju razvoja veštačke inteligencije. Doneta je 2019. godine. Jedna od retkih zemalja. Isto tako, Republika Srbija je 6. decembra 2021. godine pustila u rad Nacionalnu platformu za veštačku inteligenciju u Data centru u Kragujevcu. Prvi korisnici biće sedam tehničkih fakulteta i četiri naučno-tehnološka parka koje su Vlada Republike Srbije i Ministarstvo uspostavili. To građani Republike Srbije i poštovani prosvetni radnici treba da znate. Republika Srbija je jedna od retkih zemalja, verovali ili ne, ali je istina, koja je osnovala Institut za veštačku inteligenciju u Novom Sadu. Jedna od retkih u Evropi i na svetu, zemalja. U pogledu veštačke inteligencije Srbija je na 46. mestu od 172 rangirane zemlje. Pazite dobro, obratite pažnju, od država u regionu bolji smo od Hrvatske, koja je na 58. mestu, a mi smo na 46., bolji smo i od Crne Gore, oni su na 70. mestu, znači za 24 mesta smo bolji i od Crne Gore, bolji smo od Severne Makedonije, oni su na 73. mestu, bolji smo od Bosne i Hercegovine, oni su 100. mestu. Jedino je ispred nas Republika Slovenija, nešto za sedam mesta. Mislim da ćemo je već za dve godine prestići u tom delu. Ovo radi znanja i ravnanja da vidimo gde smo po primeni veštačke inteligencije. Primena veštačke inteligencije utiče, poštovani građani i poštovani prosvetni radnici na međuljudske odnose i to zaista moramo voditi računa o tome, posebno na društvenu usamljenost koja utiče, a društvena usamljenost utiče na prevremenu smrt i na demografiju. Vidite, usamljenost je, veštačka inteligencija i digitalizacija dovodi do usamljenosti. Mi danas imamo npr. u Engleskoj 700.000 muškaraca koji žive sami. Zamislite, a 1.100.000 žena koje žive same. Bilo bi dobro videti kako Srbija stoji u tom pogledu i kako to na demografiju utiče? Zato je ogromna uloga škole i fakulteta u borbi protiv usamljenosti. Ništa manju uloge nama i porodica. Ovo su istine. Pojedine škole se bore u tome. Ja ću sada biti i direktan i konkretan. Ubrzana upotreba savremenih tehnologija i njihova primena u školi, ali i u roditeljskom domu utiče na izazove odrastanja naše dece, naših učenika, a time i na razvoj učenikovih vaspitnih vrednosti. To posebno podvlačim u eri digitalizacije. Zato se često postavlja pitanje – u kojoj meri korišćenje savremenih tehnologija, uređaja poput tableta, pametnih telefona i interneta može uticati na vaspitnu komponentu učenikove ličnosti. Mi smo kao Odbor imali jedno slušanje o tome, nedavno, ovde u visokom domu. Praksa je pokazala da učenici vrlo brzo prihvataju većinu programskih sadržaja koji se prezentuju putem kompjutera ili tableta u nastavnom procesu. To su istine kod nas. Ipak, poštovani građani moramo danas više nego juče, svakodnevno imati TV emisija na javnim servisima sa nacionalnim frekvencijama iz vaspitne problematike, poput nekadašnje „Kockice“ ili eventualno danas „Kefalice“ što čini izuzetak, a toga nemamo, a to mora da bude. Sadržaji koji se emituju putem savremenih tehnologija u radu sa učenicima moraju biti kontrolisani, kako u škole, tako i u roditeljskom domu, jer je njihova nekontrolisana upotreba može izazvati široki raspon negativnih efekata koji će se odraziti na vaspitnu komponentu učenikove ličnosti. Veoma je važno pitanje – koliko i kako škola i roditelji mogu uraditi na suzbijanju internet nasilja, pošto je ono veoma prisutno kod nas i ima tragične posledice. Ovih dana videli ste i u našoj zemlji, pogotovo ako znamo da naši učenici svakodnevno provode vreme na internetu i na društvenim mrežama. Današnja omladina, prema nekim istraživanjima, od 13 do 17 godina života, 92% njih svakodnevno provede vreme na internetu i društvenim mrežama. Digitalno nasilje nad učenicima i studentima odvija se i na društvenim mrežama, aplikacijama za razmenu poruka i mobilnim telefonima. Kako možemo delovati? Možemo direktno suzbiti to nasilje, ali možemo i indirektno. Sada posebno, pošto nemam vremena da o tome govorim, da samo naglasim da umesto da držimo temu na času odeljenske zajednice, borba protiv nasilja, mi treba držati temu pravilna i lepa upotreba interneta, šta učenik sme, šta ne, kako prosleđuje poruke i tako dalje. Pošto nema vremena, dozvolite da pri kraju ipak kažem da će naša poslanička grupa glasati za ove i za Nacionalni savet za visoko obrazovanje, a isto tako i za akreditaciju. Kada je u pitanju, kako reče i ministar, Nacionalni savet za visoko obrazovanje, on broji 21 član, od toga 12 članova su iz redova redovnih profesora i naučnika, u zvanju naučnog savetnika, dva člana, profesora strukovnih studija i tako dalje, sedam članova iz reda istaknutih ličnosti. Kada bi me neko pitao kao dugogodišnjeg prosvetnog radnika i čoveka koji se bavi naukom, šta bih ja predložio ovde i šta sam primetio, ovi ljudi imaju izuzetne bogate biografije naučne, stručne i moralne. Jedino sam primetio da nema u Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje predstavnik društveno humanističkih nauka, pogotovo pedagoga, što je nezamislivo, ali to je bolest našeg društva. Mi u SANU nemamo akademika iz područja pedagogije, a mislim da je još živ jedan od najvećih pedagoga u ovom delu Evrope, gde se po njegovim udžbenicima uči širom Evrope. A, vidite, a mi smo doveli vaspitanje, da kažem, do tog nivoa. Koji je zadatak Nacionalnog saveta? Samo da kažem u dve rečenice, da prati razvoj visokog obrazovanja, da predlaže politiku visokog obrazovanja Ministarstvu prosvete, da predlaže Vladi normative i standarde rade visokoškolskih ustanova, te utvrđuje naučne oblasti. To je vrlo bitno, ali i samovrednovanje i ocenjivanje kvaliteta visokog obrazovanja, to ide malo teže, ali se nadam u budućnosti da će ići u celini. Kako vidite, poštovani narodni poslanici, naša Vlada, naše ministarstvo, je u inovacionim tehnologijama, dostigla zavidne rezultate. Mi sada od informacionih tehnologija imamo prihod u budžet Republike Srbije tri milijarde, preko tri milijarde, a iz poljoprivrede imamo svega dve i po milijarde. Hoću reći koliko smo otišli. Danas, kao što je i ministar rekao, juče smo zapravo govorili o projektu i dualnog obrazovanja ali i digitalizacije. Tako da će svaka škola biti u tom sistemu. Nezamislivo je 2017. godine bilo od naših političkih protivnika koji su ovde bili da ćemo uspeti u tome, a uspeli smo, da idemo u savremene tehnologije, svetske i dostigli smo nivo. Sa druge strane, u navodnike, u zaostalim krajevima naše zemlje, dižemo nivo i tog dela. To su ogromni zadaci. Najveći doprinos tome dali su naši prosvetni radnici, kao što su lekari, naši heroji, tako su i prosvetni radnici. Jako je teško danas biti vaspitač, biti profesor i raditi sa decom u vremenu kada se vaspitna komponenta svela na niži nivo. Najveći doprinos dualnom obrazovanju o kojem smo ovde govorili, pogotovo ministar u svom uvodnom delu, dao je naš predsednik Republike, Aleksandar Vučić, kada je bio predsednik Vlade, na njegovu inicijativu, a onda je to nastavila gospođa, Ana Brnabić, predsednica Vlade i današnji ministra, kao i prethodni ministar Mladen Šarčević, i pre njega Verbić i tako dalje. Mi koji smo duže, pratili smo, ali ovaj proces ide sve brže, sve bolje i videli ste danas gde smo u savremenih tehnologijama, da ne kažem, pri vrhu u ovom delu Evrope. Na kraju, dozvolite, naša poslanička grupa će glasati za ove predstavnike, jer se radi o izuzetnim ljudima, visokih moralnih i naučnih kvaliteta, a posebno mi je drago da sam video profesora doktora Branka Kovačevića koji je bio rektor ovde ili profesora Maka. To su divni ljudi, divni naučnici, i tako dalje, primetio sam pored ostalih i svi drugi su zaista izvanredni. Pogodili ste zaista, predstavnici ministarstva i Vlade u predlaganju ovog. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih predsednika, odnosno ovlašćenih predsednika poslaničkih grupa, krećemo na listu govornika narodnih poslanika. Pre toga jedno obaveštenje o današnjem radu. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članovi 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani prvi potpredsedniče Vlade, poštovana predstavnice Ministarstva, građanke i građani, danas govorimo o izboru članova Nacionalnog savet za visoko obrazovanje i imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju, važne tačke dnevnog reda, suštinski važne, jer obrazovanje je po meni i po našoj poslaničkoj grupi najvažniji resor, nešto što će opredeliti našu budućnost suštinski i zaista ozbiljno prilazimo svim tačkama dnevnog reda, a posebnog onog što se tiče obrazovanja. Hoću da odam priznanje ministru i njegovom timu i kabinetu na svemu onom što su uradili, takođe koliko ova Vlada koju Stranka pravde i pomirenja podržava, radi na obrazovanju koliko shvata značaj obrazovanja, čuli smo i statističke podatke i govori i to da imamo još jedno Ministarstvo, a to je Ministarstvo za inovacije i tehnološki razvoj koji vodi ministar Nenad Popović, koji takođe jako dobro radi svoj posao. I, čim jako dobro radite svoj posao, čim građanke i građani vide rezultate tog vašeg rada, onda ste svakako i meta svih onih koji našoj zemlji i našim građanima ne žele dobro. Ono što hoću da istaknem jeste da je jako važno kada u tela koja se bave akreditacijom biramo časne, odgovorne i profesionalne ljude, što u nekom prethodnom periodu, nažalost, ne mogu da kažem u prethodnim vladama da je bio slučaj. Godine 2003. je osnovan Internacionalni univerzitet u Novom Pazaru. To je bio jedan dogovor između tadašnjeg premijera, pokojnog premijera Đinđića i rahmetli muftije Zukorlića, i to je bio jedan veliki istorijski potez gde su građanke i građani u Novom Pazaru dobili prvi univerzitet. Od 2004. godine, do 2012-2013. godine, permanentno su bili pritisci i udari na taj Univerzitet od strane DS i režima Borisa Tadića. Uspostavljanjem Vlade, tadašnjeg predsednika Vlade Aleksandra Vučića i sve ove godine ti pritisci su prestali i sve ono što smo mi govorili ticalo se toga, a ne želimo mi da neko dobija akreditaciju ako je ne zaslužuje. Ne, nego da se prekine diskriminacija. Jednostavno, da svi imamo iste šanse. To se u praksi i pokazalo. Zašto je Demokratska stranka i Boris Tadić želeli da unište Internacionalni univerzitet? Pa, zato što njima ne trebaju obrazovani Bošnjaci, njima treba glasačka jedna mašinerija. To govorim zato što nam se bliže izbori i mi, kao manjinska zajednica ne smemo da zaboravimo kako je bilo do 2012. godine, a da podvučem i da istaknem da se nepravda prema Internacionalnom univerzitetu ispravila i da oni, zaista igraju jednu ravnopravnu utakmicu, a da je zaslužna za to prvenstveno aktivizam rahmetli predsednika naše stranke muftije Zukorlića, ali i Vlade Republike Srbije i predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića. Takođe, hoću da istaknem, doprinosi resornog Odbora za obrazovanje, muftija Zukorlić je u dva mandata bio predsednik Odbora, ali hoću da istaknem i prof. dr Atlagića i njegov doprinos i svih drugih kolega narodnih poslanika kroz Odbor za obrazovanje, a to je dokaz naše suštinske opredeljenosti, da su mladi ljudi, deca generacije koja dolaze suštinski prioritet ove Vlade i naše politike. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Nadovezaću se da je izlaganje uvažene koleginice Dunje Simonović Bratić, koja je vrlo lepo primetila da smo mi u ovom parlamentu, a onda i na referendumu izglasali, tzv. nezavisnost pravosuđa od nas i od budućih narodnih predstavnika tako što smo rekli da mi ne treba da utičemo na njihov izbor, a onda dođemo u situaciju da u Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje mi glasamo za te ljude i da je to opet rezultat neke velike nezavisnosti. Nešto je u licemerju Evropske unije toliko jako da smrdi, da primećuju i kolege iz vladajuće koalicije. Tako da, prvo što vam padne na pamet kada to vidite jeste da Brisel baš briga za obrazovanja, već da ih interesuje samo tvrda moć, a to je pravosuđe. Međutim, nije tačno. Oni su u stvari obrazovanje već dve decenije urušili toliko da više tu nemaju šta da brinu. Kada govorimo o tome možemo da vidimo neke procese koji tačno pokazuju šta je namera tog obrazovanja, i ono što je meni problem jeste zbog čega ne mogu da glasam za ovakve stvari, bez obzira što je ovo maltene samo tehnička stvar, računajući da su ljudi koji će biti u Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje ljudi od integriteta i da ih ne treba osporavati,. Želim da kažem da je čudno da je Srpska napredna stranka kao stranka koja je mobilisala milione birača u ovih deset godina svoje vlasti i stotine hiljada članova, nije imala hrabrosti da prekine taj proces uništavanja našeg obrazovanja od evroatlantskih struktura, od Brisela, a od svega onoga što je, tzv. zapadno obrazovanje, obrazovanje koje nas je dovelo u situaciju da visokoškolske ustanove ne proizvode intelektualce, već proizvode menadžere koji što pre i što jeftinije treba da dođu do diplome, a onda da istrče na tržište rada i da tu svoju diplomu valorizuju u smislu najbanalnijih novčanih sredstava. Dakle, šta znači intelektualac? Intelektualac je kategorija koju su nacionalne države osmislile kao način da od svoje omladine prave jednu elitu koja će razumeti društvene procese, razumeti njihovu širinu, imati snage da upravlja tim procesima. Nasuprot tome to nama kao narodu koji u evropskoj strukturi, gledano iz Brisela nema mesto naroda koji ima pravo na slobodu, već samo da daje ljudske resurse, nije dozvoljeno da imamo intelektualce. Mi treba da imamo menadžere, ljude koji će biti fah idioti, ljudi koji će znati samo jedan proces, jer ako bi znali ceo sistem i celu suštinu procesa, vrlo lako bi videli manipulaciju u tom sistemu i način kako se ljudi degradiraju i kako se, ono što Evropa stalno prećutkuje, a mi dobro znamo na Balkanu, a kad kažemo Evropa, mislim na Brisel i na slične konstrukcije, pokazuje jedan rasistički odnos prema slovenskim narodima. Nama nije predviđeno da u Evropi budemo ravnopravni, u ovoj Evropi Brisela, nama je predviđeno da budemo samo ljudski resursi, i drugi resursi i mi nemamo pravo na intelektualnu elitu. Zato je Bolonjski proces u stvari doveo do toga da mi već dugo nemamo ni jedan studentski protest koji je zasnovan na nekim većim idejama osim sindikalnih prava tih studenata. Ne zaboravite, studentski protesti, studentski aktivizam je mnoge stgvari u Evropi pokretao, oslobađao prostore za promene društvene. Mi to već decenijama nemamo. Nemamo zato što to ne treba Briselu, a ovde mi treba da budemo izvršioci toga. Ne možemo vratiti suverenitet našoj državi ako nam obrazovanje ostane ovakvo kakvo je. Privatizacija visokoškolskih ustanova, kao i svaka druga privatizacija nije sama po sebi loša, ako je država dovoljno jaka da je kontroliše. Međutim, uz nju obično ide slaba država koja to ne kontroliše. Onda, na tim privatnim fakultetima mi dolazimo opet u tu situaciju da se ne proizvodi intelektualna elita, već menadžeri koji što pre, što jeftinije, što efikasnije treba da dođu do diplome i da istrče na tržište rada. Kada tako postavite stvari malo vas još zadržava moral, da onda kada ta brana pukne dođete do toga da je kupovina diploma potpuno komercijalna i u redu. Ne kažem ja ovo što vaši politički protivnici, s druge strane nekog ideološkog spektra govore da ste vi rasadnik, mislim na Srpsku naprednu stranku, ljudi sa kupljenim diplomama, vi ste najveća stranka, pa kao što imate i najveći broj kvalitetnih ljudi, imate sigurno najveći broj i onih drugih. To je inače sistem koji je postavljen još sa Bolonjom i svi će sad iz Brisela reći da ja izmišljam, međutim, taj koncept gde vi čoveka učite da bude samo jeftini nakupac diplome, a ne intelektualac, a ne čovek koji će možda i duže studirati, ali će se boriti za neke društvene vrednosti, to je taj koncept koji dovodi do toga da na kraju neko pomisli da treba i da kupi diplomu. To je sve po pitanju visokog obrazovanja. Ono što je vrlo bitno videti jeste kakvo je tek jezivo stanje u običnom obrazovanju, u ovom osnovnom obrazovanju, i to zbog kovid histerije. Jedino što smo još imali, a to je vršnjačka socijalizacija, i to se ukida. Jednostavno, hoće da nas pretvore u robove i ljudski resurs za njihove kapitalističke konstrukte koji su potpuno ne humani. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, pretpostavljam pošto je spomenuta partija, prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, čuli smo gospodina Glišića i neke stvari moramo zaista razjasniti. Dobro je što je sa jedne strane primetio da mi ne vaspitavamo, ne obrazujemo više elitu. Ono što je bitno, što mnogi ne razumeju, zaista, naučni radnici, osim po vokaciji pedagoga, mi smo prešli iz jednog sistema u drugi. Koji je pre bio? Socijalistički. Koji je cilj opšteg vaspitanja bio? Ja ću biti direktan - bio je svestrano razvijena ličnost sa bogatim umnim, to je, gospodine Glišiću, intelektualnim, moralnim, zna se po kojim, zdravstvenim, radno-tehničkim i estetskim. Pošto je to bio cilj u socijalizmu, prešli smo sada u kapitalizam, ali nismo redefinisali opšti cilj vaspitanja. Do dana današnjeg ni jedna strategija. Ja na to upozoravam 20 godina i zato imamo haos u vaspitanju. Nismo opšti cilj… Šta bih ja predložio kao pedagog? Tri hiljade ljudi u „Sava centar“ i dok ga ne redefinišemo, nema izlaska, praktičara, teoretičara. Ne možemo živeti u kapitalizmu, a imati cilj socijalistički. Kad bi me neko pitao kao čovek koji se ne bavi samo istorijom, nego vaspitanjem i obrazovanjem i ujedno vas obaveštavam da sam napisao jedan rad „Položaj učenika i nastavnika u postsocijalističkim zemljama“, koji je objavljen u jednom časopisu međunarodnom u Rimu i upoređivao taj deo i taj časopis je jedini časopis u zadnjih 30 godina koji je citirao ekspoze jednog predsednika Vlade, baš Aleksandra Vučića. Ja sam pokazivao to. Posvetio je osam stranica vaspitanju i obrazovanju. E, sada, kada bi me vi pitali kao dugogodišnjeg prosvetnog radnika i naučnog, itd. ja bih ovako definisao. Nema više svestrano razvijene ličnosti, to je socijalizam. Kapitalizmu ne treba, on kupi, ali šta treba? Dakle, ne više svestrano razvijena ličnost sa bogatim intelektualnim, ono što ste vi rekli, nego radno-tehničkim. Sa dna prebacujemo, jer mu treba fizička radna snaga i ovo ste dobro rekli. To je, nažalost, suština kapitalizma. Treba mu malo intelektualne elite naučnika. Kada bi vi mene sada pitali, u pojedinoj struci… Ne stojimo mi baš tako kako mnogi misle u pojedinim delatnostima. Znate, kada vide međunarodne reference, malo u svojoj struci ljudi ima. Kada bi mi na Tompson listi imali samo po jedan naučni rad, Srbija država bi bila među prvim na svetu. Na jednom fakultetu, gde se studira u centru Beograda, 37 ljudi nema nijedan rad, a svako veče su na televizijama. Dakle, suština jeste da mi ne možemo živeti u kapitalizmu, a imati socijalistički cilj vaspitanja. Zašto to ne radimo, kada bi me vi sad pitali kao dugogodišnjeg… ja ću vam reći da prelaskom na višestranački sistem mi nismo ulogu Ministarstva prosvete stavili na nivo na koji je trebalo. Kako? Imamo Zavod za unapređivanje vaspitanja i obrazovanja, koji je potpuno, da tako kažem, odvojen od ministarstva i još drugi zavod kao potpune jedinice. Tamo treba da sede najveći umovi u istoriji, u heraldici, u svragistici, u toponomastici, u ekonomiji, itd. Oni treba da vuku i bolje plaćeni nego univerzitetski profesori. Šta je istina? Plaćeni su jako slabo i niko neće od tih profesora univerziteta da ide u taj deo. Dakle, u budućnosti to moramo učiniti. Da završim. Nažalost, ko malo zna istoriju srpskog naroda, građani Srbije i ovog dela Balkana se nikada neće priviknuti na ono što se dešava na zapadu…
Profesore, izvinite što vas prekidam, ali ćemo oduzeti vreme vaše poslaničke grupe.
Evo, samo još jednu rečenicu. Može od vremena. Neće se priviknuti na ono što se desilo u SAD unazad četiri dana. U učionicu ulazi učenik i ubije četiri učenika. Niko to tamo ne primeti. To je ovde nezamislivo. Moramo vaspitanje vratiti ulogu porodice, u vaspitanje škole, društva, u političke stranke, u ovaj visoki dom, pa će Borko Stefanović doći da vodi ovde bitku zajedno sa vama, sa mnom ko prvi dođe, ko se bolje pripremi, ko bolji program ponudi. To je suština i u obrazovanju i u ekonomiji itd. Dakle, to je suština. Mi smo na prelazu, kao i mnoge istočno-evropske zemlje, ali mislim da smo na dobrom putu, jer 2000. godine ono je svedeno na nulu. Pa mi smo imali fakultet na Ledini, u Vojvodini i u Banja Luci. Kada je došao naš inspektor iz ministarstva u Banja Luku, kaže – došli na ekskurziju. Tačno je to i na to smo mi ukazivali. Trebaće mnogo vremena i mnogo godina da dovedemo na nivo na koji smo bili. To je moje mišljenje. Mi danas vaspitavamo za budućnost i zato su digitalizacija i dualno obrazovanje izuzetna stvar. Postižemo, ali ne kod svih. Program je za srednjeg učenika, dobrog. Nastavnik prilagođava individualno sposobnosti za nadarenije i one… ali to nije baš tako lako. Zato vaspitač mora voleti vaspitanje, mora voleti učenike i studente. Bez toga nema ništa. Dobro ste primetili. Dakle, to je tačno, samo što kapitalizam, nažalost, ne traži ono što ste vi rekli. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto vas je direktno prozvao, narodni poslanik Vladan Glišić, pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem se profesoru Atlagiću na ovako iscrpnom odgovoru. Sa vama se često ne slažem politički, ali vrlo cenim vaše iskustvo pedagoga i naučnika, pogotovo iz socijalizma, jer smo mi sada već postali svesni da ta priča o kapitalizmu počinje polako da se troši i postoji više faza i više oblika kapitalizma. Postoji kapitalizam sa ljudskim likom i ljudožderski kapitalizam koji dolazi sa zapada, iz političkog zapada, iz evroatlanskih integracija. Još jedna stvar je zanimljiva zašto je vreme da otvorimo i temu kapitalizma i socijalizma. Bez obzira što su 1989. proglasili pad komunizma, kako su oni to govorili, sa padom Berlinskog zida, mi sada dolazimo u situaciju da jedna komunistička partija sa jednom komunističkom zemljom polako pobeđuje u svetu i ta komunistička partija je napravila jedan iskorak, napuštajući marksističke greške. Naslonila se na svoj konfučionizam, na organsko stanje svog naroda, a svi sistemi u svetu se u stvari mere po tome da li mi je u centru pažnje čovek ili mi je u centru pažnje kapital. Vi možete graditi kapitalizam u kome je u centru pažnje čovek. Taj kapitalizam će voditi računa o obrazovanju, jer nam je potrebna intelektualna elita i sve to što ste rekli, pogotovo vezano, jer nisam stigao malopre više da kažem za osnovno obrazovanje. Nama je usled tog surovog kapitalističkog odnosa prema roditeljima koji rade prekovremeno da bi obezbedili samu egzistenciju svoje dece, obrazovanje dovedeno u stanje da budu u stvari čuvari te dece i da u isto vreme, kada su autoritet svihprosvetnih radnika spustili ispod svakog nivoa, onda su bili samo čuvari dece, ali je ipak bilo i vršnjačke socicijalizacije. Sada sa kovid histerijom i to je ukinuto i mi… Ono što ja zameram Srpskoj naprednoj stranci, nisu ti pokušaji kojima vi sa dualnim obrazovanjem nešto ispravljate, nego zašto sa tolikom snagom koju imate i u biračkom telu i ostalo niste imali hrabrosti da iskoračite još dalje u izlasku iz tog zagrljaja evroatlanskih obrazovnih struktura? Zahvaljujem.
Sledeći sa liste je narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala. Uvažena potpredsednice Kovač, poštovani potpredsedniče Vlade Ružiću, poštovana prof. Dukić Mijatović, dame i gospodo narodni poslanici, lepo je čuti da imamo u parlamentu, slobodno mogu da kažem, ovakvu vrstu ideoloških rasprava u kojoj je ovde na prvom planu nešto što se zove Strategija razvoja i budućnost. Danas govorimo o visokom obrazovanju, koje je, naravno, od ključnog značaja za dalji razvoj naše zemlje i ove institucije i tela kao što su Nacionalno akreditaciono telo, ali i Nacionalni savet za visoko obrazovanje, koji u stvari na jedan način imaju savetodavnu ulogu i kreiraju Strategiju razvoja visokog obrazovanja i brinu se da kvalitet visokog obrazovanja bude u skladu ne samo sa evropskim standardima, nego sa standardima koji odgovaraju našoj zemlji i koji odgovaraju onome što se zove privredni razvoj i ekonomski razvoj naše zemlje. Svi dobro znamo, i građani Srbije znaju da naš ekonomski razvoj ide uzlaznom putanjom, da je veoma dinamičan, na globalnom nivou je razvoj takav i nauke i novih tehnologija, da radna mesta koja su bila i koja jesu aktuelna danas, već za nekoliko godina ne postoje i da se Srbija u skladu sa Strategijom razvoja visokog obrazovanja, koja ja mislim da prvi put ima, s obzirom od kada je predsednik Aleksandar Vučić došao na mesto premijera 2014. godine, ima taj jasan cilj i jasnu viziju kako obrazovanje treba da izgleda i kako ono treba da se prilagodi i koordinira svoj razvoj sa razvojem ekonomije i onih privrednih grana koje će se strateški razvijati u Srbiji u narednom periodu. Dakle, to je prvi put u novijoj istoriji da ova zemlja, zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću, ima jasnu viziju svih onih ključnih društvenih aspekata, u koje, naravno, jasno fokusiramo i stavljamo u centar pažnje ne samo visoko obrazovanje, nego ukupno i osnovno i srednje obrazovanje, ali i nauku i tehnološki razvoj, s obzirom da ministar Ružić i samo ministarstvo pokriva celokupni portfolio, što je dobro, jer ne možete danas odvojiti visoko obrazovanje od tehnološkog razvoja, niti od nauke, jer to spada u jedan jedinstveni korpus, razvojni korpus i onaj korpus koji nam je potreban kako bi mogli da razvijamo svoju ekonomiju, kako bi mogli da razvijamo kapacitete naših ljudi, naših radnika, naših menadžera, svih oni koji učestvuju u razvoju ove zemlje. Ono što je meni bilo interesantno i za šta moram da odgovorim, kada je u pitanju ideološki pristup svemu ovome, o čemu je govorio gospodin Vladan Glišić govorio, upravo je to ta ključna razlika na koju smo mi u SNS ponosni, što smo mi ljudi i stranka koja se zalaže za liberalnu tržišnu ekonomiju, za slobodno tržište koje otvara konkurenciju. Šta je pandam, šta je suprotnost toga? Suprotnost toga je sve ono što smo imali čak do 2012. godine, egalitarizam, prividna jednakost između ljudi, između institucija, između privatnog i javnog sektora, a u stvari od toga ništa nije postojalo, realno ništa nije postojalo u praksi. To je dovelo do toga da ova država 2012. godine bude u svakom smislu potpuno urušena. I šta je predsednik Aleksandar Vučić po ovom pitanju od 2014. godine uradio? Šta je bio njegov glavni cilj? To je prvenstveno da promeni, na neki način da utiče da se promeni ambijent, da se promeni majndset, kako bi se to reklo, posebno mladih ljudi, da razvijemo preduzetnički duh kod mladih ljudi, da razvijemo njihovu želju za borbom da razvijaju svoje kapacitete u svakom smislu, i u smislu svog obrazovnog aspekta, dakle, njihovog obrazovanja, napredovanja, karijernog, porodičnog i svakog drugog. To, gospodine Glišiću, apsolutno nije u suprotnosti od onoga što definiše poštovanje svih onih principa i vrednosti za koje se zalaže SNS. To je jaka, snažna država, jaka, snažna porodica, zaštita vitalnih nacionalnih interesa. To je nešto čime mi i štitimo vitalne nacionalne interese, tako što ćemo stvoriti ambijent u ovoj zemlji, da razvijajući visoko obrazovanje, razvijajući tržište, razvijajući utakmicu između pojedinca na tom tržištu, upravo stvorimo uslove da nam mladi ljudi ostanu ovde u ovoj državi, da žive u ovoj državi, da im bude dobro, da mogu dobro da zarađuju, da ih ne bude sramota ako kažu da zarađuju puno, da rade u multinacionalnim kompanijama, da pokreću svoj biznis, da to bude nešto što je normalno, da to bude brzo, da bude takav ambijent da oni koji rade, da oni koji žele da rade 10, 12 sati dnevno u svojim firmama, u drugim firmama, žele više, da to upravo bude ono što je komparativna prednost našeg društva. Mi smo došli do toga da smo danas uspešni zahvaljujući tome što imamo puno ljudi koji žele da se obrazuju, koji žele da se usavršavaju, koji žele da rade i koji žele više. Zato Srbija danas ima kumulativno najviši privredni rast u celoj Evropi u protekle dve godine od 7,5%, zato što imamo ljude, zato što imamo kadrove, zato što imamo mlade ljude koji više ne odlaze u Poljsku, Italiju, Francusku ili u neku drugu zemlju da rade, mislim na ove visoko obrazovane, visoko kvalifikovane kadrove, jer se ova država, zahvaljujući predsedniku Vučiću, jako dobro prilagodila četvrtoj industrijskog revoluciji, jako dobro pripremila na sve ono što nas očekuje kao izazov, ne samo u smislu razvoja privrede, ekonomije, nego u smislu svega onoga što nas čeka u geopolitičkom smislu. Ekonomija, razvoj ekonomije, zadržavanje mladih ljudi ovde i kadrova ovde, rad na tome kako da nas bude više i kako da te ljude zadržimo ovde u ovoj zemlji, je upravo rad na tome da zaštitimo svoje vitalne nacionalne interese, da osnažimo i ojačamo svoju vojsku i da na najbolji mogući način prođemo ove turbulencije na koje ne možemo da utičemo, a tiču se globalnog nivoa i globalnih kriza koje se danas događaju u celom svetu. Vidimo ovde i blizu nas, u Ukrajini, i krizu u Južnom kineskom moru i krizu u Bliskom istoku. Nije to, gospodine Glišiću, apsolutno kapitalizam bez lica. Ovo je kapitalizam koji SNS zagovara, upravo kapitalizam sa ljudskim licem, jer nama je čovek u fokusu. Pogledajte našu socijalnu politiku, mi jesmo partija desnog centra, mi jesmo konzervativna stranka, mi se zalažemo za tržišnu privredu, za konkurenciju, želimo da pobeđuju bolji, da na taj način motivišemo jedni druge da više radimo, da više učimo, da više znamo, da naši mladi ljudi budu bolji od njihove konkurencije u Hrvatskoj, u Albaniji, u susednim zemljama, zašto ne i u EU. Pokazali smo da možemo da budemo šampioni ne samo u sportu, nego da budemo šampioni u privredi, u nauci, u mnogim veštinama i u mnogim drugim aspektima gde se nismo pojavljivali do 2012. godine, gde nismo mogli ni nos da promolimo, zbog toga što naša država apsolutno nije imala strategiju do tada kako će se ova zemlja privredno razvijati, pa smo neka zanimanja i neke ljude školovali do besvesti, iako su znali ljudi koji su vodili Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, u to vreme, da neće biti posla, da neće biti mesta za te ljude, ali ih je bilo baš briga. Razlozi su poznati, ponovljeni milion puta od mojih kolega ovde u parlamentu, od običnih ljudi, običnih građana, zato što njih za te obične ljude koji završe ili srednju školu i fakultet ili bilo šta, nije bilo briga da li će biti posla, pa je nezaposlenost bila 26%. Morate da budete realni, kada pogledate cifre, kada pogledate semafor, danas posle dve godine pandemije Vučić ima na semaforu 10,2% nezaposlenost, 2012. godina, leto, jul, 26% nezaposlenosti. O čemu se ovde radi? Radi se upravo o tome da je on čovek znao šta radi, da je znao koji će sektori da se razvijaju, da je znao kako da napravi ambijent da ovde dolaze i ulažu, ne, gospodine Glišiću, samo firme iz EU, nije se oslonio na to, apsolutno, tu mogu da se složim. To jeste, u stvari, još jedan dodatni kvalitet i vizionarstvo Aleksandra Vučića, da nije išao tom mantrom – mi idemo u EU, mi ćemo se osloniti samo na evropsku pomoć i investicije, odnosno nije se oslonio ni na čiju pomoć. I to je najveća vrednost koju smo mi uveli u ovu državu i ona stoji kao jedna od prvih u naših 10 tačaka za budućnost, a to je vođenje samostalne i nezavisne politike. Zato mi ovde danas imamo investicije i sarađujemo na naučnom, tehnološkom i obrazovnom planu i sa Narodnom Republikom Kinom i sa Ruskom Federacijom na polju i veštačke inteligencije i novih tehnologija. Otvaramo nove tehnološke parkove, naučne parkove. Zbog toga ova država danas napreduje, zato što nismo se orijentisali i nismo kao prethodnici, kao tajkunski režim do 2012. godine, nemamo vazalni odnos, zato što Vučić kaže – u redu je, sarađujemo na svim projektima koji su u interesu građana Republike Srbije i ove zemlje, ali isto tako, u tom interesu sarađujemo i sa Kinom i njihovim univerzitetima i fakultetima i naučnim centrima i sa ruskim i sa onim iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, sa svima onima koji mogu da donesu transfer tehnologija ovde u Srbiju, koji mogu da donesu nešto novo što možemo da naučimo po pitanju novih modela upravljanja, novih modela toga kako ćemo da zapošljavamo ljude. Na kraju krajeva, morate priznati to da je on uspeo da od jedne radno-intenzivne privrede, koju smo mi imali, odnosno nismo je ni imali, 2012. godine ovde je bilo sve razrušeno, gospodin Martinović se dobro seća, nije bilo u oktobru 2012. godine za plate rudnika u Resavici, nije bilo za plate ljudi koji rade u javnom sektoru, koji upravo treba da budu podrška privredi. To je Vučićeva ideja i logika, servis građana, služba ljudima, građanima i privrednicima. Za nas privrednici nisu kao što su bili do 2012. godine predmet tajkuna i političkih tajkuna i predmet njihovog reketiranja, uzimanja novca i stavljanja u sopstvene džepove, nego ljudi koji plaćaju porez ovoj državi, koji zapošljavaju ljude i koje mi moramo na najbolji mogući način da uvažimo, zato što sve ove puteve koje smo izgradili, celokupnu infrastrukturu, bolji život, veće zarade, veće penzije, jednokratnu pomoć, zdravstveni sistem, obezbeđivanje zdravstva i bezbednosti građana Republike Srbije treba da zahvalimo tom ambijentu koji je Aleksandar Vučić stvorio ovde u Republici Srbiji da bi mogli sve to ali realno da imamo, da sagradimo i kovid bolnice, da kupimo i da nabavimo vakcine, da imamo dobru i kvalitetnu socijalnu politiku i da se bavimo demografskom politikom na jedan strateški način. Slušam samo te intelektualce o kojima vi pričate, ne mogu svi da budu deo univerziteta. Sama reč njegova kaže - univerzitet, univerzalno obrazovanje. Uvažavam to, ali neko mora da završi zanat, neko mora da završi i srednje dualno obrazovanje, neko mora da završi i visoko dualno obrazovanje i tu sve čestitke ministru Ružiću i celokupnom ministarstvu i Privrednoj komori Srbije koji su implementirali tu ideju da školujemo ljude koji su sposobni za tržište. Naravno da treba da budu sposobni za tržište i da treba da znaju od 15-16 godine kako se od jednog dinara pravi dva dinara, da treba da plate porez ovoj državi, da je to najveća čast za jednog čoveka koji je građanin jedne države. Mi mu vraćamo tako što ćemo da napravimo te naučne centre, da obezbedimo i napravimo nove škole, da ih renoviramo, da uradimo sve da uložimo u opremu, da uložimo u tu tzv. meku infrastrukturu, što smo i uradili. Vučić je za pet godina uradio ono što je nepojmljivo, što ni građani a ni mi ovde čak nismo mogli ni da sanjamo, po pitanju ovog ekonomskog razvoja i svega onoga što definiše dinamiku sveukupnog društvenog razvoja ove zemlje i konačno ono što nam je dozvolilo u stvari da vodimo samostalnu politiku ove države. Ti univerzalni i stručnjaci za sve, videli ste i sami kako su se pokazali kad čovek koji je kandidat te tzv. bojkotaške antidržavne slobodno mogu da kažem opozicije kaže, pazite, 21. vek a čovek mrtav hladan izađe i kaže - znate, ja ne znam da radim operativne poslove. Znači, nikad ništa nisam ni radio u životu, sem što sam bio deo neke katedre i u nekom diplomatskom predstavništvu, nikad se nisam uhvatio nekog operativnog posla, da uradim nešto dobro za svoju zgradu, za moje komšije i stanare, a kamoli za grad ili neko naselje ili opštinu u Beogradu. Kaže - ja to ne znam da radim, ali angažovaćemo tim. Znate, kako bi to mali Perica zamislio. Šta vi mislite, da bi ova zemlja ovako napredovala i sve ovo o čemu sam pričao uradila da Vučić nije radio 20 sati dnevno, da mi bar ovde pokušavamo tu lestvicu koju je on toliko visoko postavio, da je bar pratimo, da bi došli do tog rezultata koji možemo da vam pokažemo na semaforu, a to su kilometri auto-puteva, radna mesta koja se vide. To građani vide i osećaju i zato Vučić ima plebiscitarnu podršku građana Republike Srbije, 70% podrške. Zato ćemo da pobedimo 3. aprila, zato što građani i narod vide da SNS i Aleksandar Vučić rade u najboljem interesu ovog istog naroda i ove države, i to prvi put u novijoj istoriji Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, Vladan Glišić.
Uvaženi profesore, ja se u mnogim stvarima sa vama mogu složiti i u mnogim stvarima ste u pravu, kao i cela priča o Srpskoj naprednoj stranci. Toliko velika stranka će biti fenomen za izučavanje. Predsednik vaše stranke i predsednik Srbije, koji je pokazao ogromnu volju za moć i poznavanje tehnologije vlasti će takođe biti čovek istorijskog proučavanja. Nema tu onda jednoznačnih stvari. Puno ima stvari koje ste morali da uradite i puno ima stvari koje ste mogli a niste uradili i puno ima loših stvari koje će doći sa vama, baš zato što ste fenomen jednog potpuno novog političkog pojavljivanja. Znači, ne osporavam to što ste rekli po pitanju potrebe da se napravi konkurentski ambijent, da se napravi izlazak na tržište, da se napravi mogućnost da preduzetnici i ljudi sa duhom stvaranja novih vrednosti budu i u obrazovanju i u privredi svuda prisutni. Međutim, kroz primer prof. Vladete Jankovića, koga vi niste naveli ali ste ga iskritikovali i vaša stranka ga kritikuje, dobar primer toga da se mi negde nismo razumeli. Vladeta Janković je, kao i ja, bio član DSS-a Vojislava Koštunice, on je bio na vrhu ja sam bio mnogo niže, ali ideološki se sa njim nikada nisam slagao, on je uvek bio prozapadno orijentisan, jer je ta stranka Vojislava Koštunice kao i SNS imala i zapadno i tada ne istočno ali više nacionalno krilo. U tom smislu, sa njim se nisam slagao oko mnogih stvari. Međutim, sećam se toga kako sam na mitovima i legendama stasavao, sećam se toga da je to sad čovek koji ima 80 godina, ali je u tih svojih 80 godina mnogo uradio za našu kulturu, pa i za našu istoriju i za generacije koje vaspitava. Taj, da vas ne uvredim, ali malo boljševički odnos prema nekome ko ima 80 godina a mnogo je dao našoj kulturi, dok realno nije mogao da da ništa našoj privredi jer to nije njegov poziv, to govori o tome da SNS nekad zaboravlja da država nije samo privreda i BDP, da je država i kultura i intelektualci i ono što nam je potrebno da shvatimo, a to je novi idejni koncept koji mnogi među vama već razumeju, ali vi kao stranka još ga niste artikulisali, a to je i ovo oko obrazovanja, oko čega se nismo razumeli. Neće nam strane korporacije kojima dajemo desetine hiljada evra podstaći naše ljude da budu preduzetni, oni hoće da ih pretvore u jeftinu radnu snagu. Ne treba im konkurencija ovde. Mala privreda, mali privrednici, preduzetnici, moraju da imaju podršku svoje države i to je model koji se potpuno razlikuje od onoga što oni sa zapada traže a vi kao SNS još uvek se tome niste suprotstavili. Hvala.
Reč ima prof. dr Vladimir Marinković.
Hvala, potpredsednice. Gospodine Glišiću, nijednog trenutka nisam pomenuo ničije godine i to jeste ključna stvar i politika naše stranke, i to smo pokazali u puno, puno navrata, posebno naš predsednik, da ne razlikujemo građane Republike Srbije. Taj čovek je, gospodin Janković, sam govorio o tim svojim godinama i govorio, narodski rečeno, da je nesposoban da vodi grad. Mi smo pokazali koliku širinu imamo i kada je u pitanju poštovanje ljudskih i manjinskih prava i koliko nam je stalo i značajno da imamo stabilnost u zemlji i da uvažimo svakog građanina ove zemlje, bez obzira kojoj veri, naciji ili bilo kakvu drugu pripadnost da ima. Ako to neko nije pokazao i zbog toga ima ovakav rejting i rezultate, to je uradio Aleksandar Vučić, ali, da vam kažem nešto, ovde se radi o nekome ko je isturen i ko je kandidat te tzv. opozicije na izborima za grad Beograd. Uz svo uvažavanje i znanje po pitanju istorije, filozofije i određenog doprinosa, uopšte ne ulazim u to, ali govorim o tome da je to neko ko treba da u tri sata ujutru bude u dispečerskom centru i da čeka kada će da padne sneg da bi sa ekipama čistio taj sneg, kontrolisao taj proces, koji će kontrolisati kako funkcionišu sva javna i komunalna preduzeća u ovoj zemlji zato što građani ovog grada ne smeju da trpe ni jednog trenutka kada je u pitanju njihov kvalitet života i sve one usluge koje plaćaju u ovom gradu. Tu se radi o tome da na tom mestu mora da bude neko ko je operativan, odgovoran, naravno, obrazovan, neko ko razume ljude, ko razume ljudske probleme, ali neko ko je sposoban i zna da radi 20 sati, ko je spreman na to. To mi govorimo u SNS da ako hoćete da radite za državu, ako hoćete da radite za grad Beograd ili bilo koju opštinu ili mesnu zajednicu, to jeste condition sine qua non našeg delovanja. Vi morate da budete jednostavno spremni na žrtvu, da se 100% posvetite tome jer vođenje države, vođenje grada, vođenje opštine, sve ono što ima i podrazumeva javni interes za nas je zakon. Tu je ta glavna razlika što mi i u našim kadrovskim rešenjima i u svemu onome što Aleksandar Vučić radi, mi ne pristupamo tome, znate, šeretski - sad će tu Pera, on nam se sviđa, napisao je dve knjige ili je interesantan u restoranu ili je boem ili tako nešto, zato što se Dragan Đilas krije i ne sme da izađe, da bude ponovo kandidat jer zna kako bi se građani ophodili prema njemu na tim izborima i da ne bi dobio ni 2% građana Republike Srbije. Ali, ne možemo a da ne ukažemo na to da neko mrtav hladan sa takvim obrazovanjem, za koje imam puno poštovanje, kaže – znate, ja sam nesposoban to da radim, ja to ne znam da radim. To je neozbiljno, to je neodgovorno i SNS će se uvek boriti protiv toga zato smo mi, s druge strane, pokazujemo svoj primer i na primeru našeg predsednika, spremni da za ovu državu i ovaj narod radimo 24 sata dnevno.
Zatvaramo krug replika i nastavljamo sa raspravom. Sledeća na listi je naroda poslanica Danijela Veljović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicom, koleginice i kolege narodni poslanici, dobro obrazovanje je sigurno važan uslov za napredak i razvoj čitavog društva. Pored porodice i porodičnih vrednosti, dostupno obrazovanje je značajan faktor u oblikovanju ličnosti i formiranju svakog pojedinca. Obrazovanje je uslov, zapravo, za dobru budućnost. Savremene tendencije razvoja velikih zemalja baziraju se upravo na obrazovanju i stvaranju ljudskih resursa primenom novih tehnologija. Zapravo, razvijena društva teže stvaranju društva znanja. Socijaldemokratska partija Srbije izradila je platformu pod nazivom „Država obrazovanja“. U njoj su istaknuti najvažniji ciljevi u obrazovanju, kao što su: dostupnost kvaliteta obrazovanja bez obzira na društveni položaj, sposobnosti, uzrast, celoživotno obrazovanje, osigurano praćenje i vrednovanje obrazovnog procesa na svim nivoima, uvođenje savremenih standarda u oblast upravljanja obrazovanja. Važan je princip dostupnosti koji se odnosi na obrazovanje manjinskih grupa, dece i omladine sa posebnim razvojnim potrebama kako bi se obrazovanjem omogućilo da postanu punopravni članovi zajednice. Važno je investirati u talentovane učenike, studente kako bi se konkretnim aktivnostima prepoznali daroviti, oni se osetili zaštićenim, uvaženim, a ulaganjem u njihov napredak i znanje sprečio odliv mladih iz zemlje. Razvoj vrhunskog obrazovanja treba da bude kompetentan u odnosu na savremeni razvoj nauke i tehnologije. Što se tiče visokog obrazovanja i dobijanja akreditacija, mora se voditi računa o sistemu kontrole kvaliteta i raditi na stalnim proverama u kojoj se meri obrazovna institucija pridržava propisanih standarda i kakva je realizacija edukativnih programa. Što se tiče predloženih kandidata za Nacionalni savet za visoko obrazovanje, na listi se našao i prof. dr Nebojša Zdravković sa Fakulteta medicinskih nauka Univerziteta u Kragujevcu. Mislim da je jako značajno, ne samo za grad Kragujevac, već za čitavu državu, da sa ponosom istaknem da je upravo Fakultet medicinskih nauka u Kragujevcu zbog izuzetnih rezultata iz oblasti kliničke medicine u regionu najbolji, a na Šangajskoj listi se našao treću godinu za redom između 201. i 300. mesta. Inače, Šangajska lista ili akademsko rangiranje univerziteta u svetu je neformalan, ali prestižan sistem rangiranja i samo 2% svetskih univerziteta ima priliku da se nađe na ovoj listi. Veoma važno pitanje kojim treba da se bavimo jeste i koliko je obrazovanje trpelo u vreme pandemije. Razvoj digitalne tehnologije i širenje komunikacione infrastrukture u svim područjima itekako je pokazalo koliko je važan segment obrazovanja u vreme onlajn nastave. Takav vid modernizacije nastave omogućava da se ne prekida obrazovni proces. Međutim, ono što zabrinjava jeste nedavno objavljen izveštaj Društva psihologa Srbije. Naime, brojna psihološka istraživanja sprovedena u poslednje vreme pokazala su da se mladi suočavaju sa anksioznošću usled neizvesnosti pandemijske krize, izolacije, uticaja različitih dezinformacija koje stižu uglavnom sa interneta, dodatnog širenja uznemirenosti, netolerancije, agresije, straha. Od nacionalnog značaja je da se država, a pre svega Ministarstvo prosvete, pozabavi ovim evidentno dominantnim problemom kroz odgovorno pristupanje pravljenju strategije pomoći mladima, raznim edukacijama, tribinama, promovisanjem ljudskih vrednosti, kao i davanjem stručne podrške svima onima koji rade u obrazovnim institucijama. Prema anketama, mladima najviše smeta nedostatak žive nastave, socijalna distanca. To ih plaši, čini anksioznim i depresivnim. Treba se time ozbiljno pozabaviti, jer od to kakva će nam biti budućnost zavisi pre svega od toga čime hranimo um naše dece. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, predsednik poslaničke grupe SPS, Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovani prvi potpredsedniče Vlade Republike Srbije, poštovani predstavnici Ministarstva prosvete, na samom početku nisam mislio da ćemo danas govoriti o politici, o izbornoj kampanji, ali želeo bih da prokomentarišem nešto o čemu je maločas bilo rasprave, obzirom da se vodila polemika oko ideologije. Slažem se da ideologiju treba da ostavimo za izbornu kampanju, ali ovde se pokušava odbraniti nešto što je neodbranjivo. O kakvoj se ideologiji govori? Vidim posebno da su neki opozicioni portali, opozicioni mediji, nazovite nezavisni, kako sebe nazivaju mediji, vrlo zainteresovani da li će doći do neprincipijelnih ili principijelnih koalicija kada je reč o vladajućim koalicijama i vladajućim partijama. Da li će SPS praviti nekakve neprincipijelne ideološke koalicije? Pa, o kakvim principijelnim i ideološkim koalicijama oni govore? Maločas ste pomenuli kandidata za gradonačelnika. Hajde najpre da se podsetimo kako se došlo do kandidata za predsednika Republike. Neko se našalio pa je rekao da to izgleda i deluje kao nasilje u porodici, s tim što to nasilje u porodici niko nije ni prijavio. O kakvoj ideologiji govorim? Đilas je pripadao nekakvoj socijalističkoj internacionali. On je u koaliciji sa Vukom Jeremićem koji je, nazovite, desničar, da li je tako? U čitavoj toj koaliciji, predsednički kandidat je neko ko je NATO lobista, a kandidat za gradonačelnika, ne sporim ja godine, nikada u politici ljude nisam delio po godinama i po tome da li su ženskog roda ili muškog roda, već po rezultatima, a kandidat za gradonačelnika je neko ko je bio protiv DS. Dakle, kakva je to ideološka koalicija? Za mene je to, u pravom smislu reči, cenzus-koalicija, koalicija koja treba politički da preživi samo 3. april. Što se tiče same teme o kojoj danas govorimo, maločas je pomenuto da mi pošto-poto prihvatamo sve ono što nam se nameće iz Brisela. Tačno je da je glavni strateški i spoljno-politički cilj Srbije evropska integracija. Neko je rekao evroatlantske. Ne evroatlantske, to nikada niko nije rekao, možda je rekao Ponoš, ali nismo mi sigurno. Evropske integracije su jedan od glavnih strateških i spoljno-političkih ciljeva Srbije, ali i na putu evropskih integracija Srbija ne prihvata ono što joj se nameće. Ne može Srbiju niko da potceni i da ponizi, Srbija je to mnogo puta do sada pokazala, već je spremna da prihvati sve ono što jeste u najboljem interesu naših građana. Konkretno, kada govorimo o obrazovanju, spremna je da prihvati sve ono što jeste u najboljem interesu obrazovanja. Gospodine Ružiću, obzirom da je ovo verovatno, u ovom sazivu poslednja sednica na kojoj ćemo govoriti i razgovarati sa vama kao ministrom prosvete, verovatno, možda ćete vi u narednom mandatu nastaviti da vodite ovaj resor, ali ovo je u ovom sazivu poslednja sednica, želim u ime Poslaničke grupe SPS da pre svega dam jednu ocenu, ona može biti i subjektivna, da je ovo ministarstvo, mogu je tumačiti i kao subjektivnom, ali nema veze, da je ovo ministarstvo u jednom veoma teškom periodu, periodu pandemije, svoj posao radilo odgovorno, ozbiljno i posvećeno, kao i čitava Vlada Republike Srbije. Šta je to što je urađeno u prethodnom vremenskom periodu. Ne ide da ne kažem na ovoj sednici, ali pomenuću jer smatram da je važno, usvojena je Strategija obrazovanja i vaspitanja za 2030. godinu, Strategija naučnog i tehnološkog razvoja „Moć znanja“, kao i regulativa koja unapređuje oblast visokog obrazovanja. Strategija nauke omogućava nastavak započetih reformi u oblasti i donosi mere koje će obezbediti neophodne uslove i za dinamičan razvoj nauke i za dinamičan razvoj istraživanja, ali i za dinamičan razvoj inovacija. Zakonom o studentskom organizovanju omogućilo se stvaranje različitih studenskih organizacija, poput Studenske konferencije koja će imati u nadležnosti usaglašavanje stavova, koordinisanje studenskih parlamenata i uticaj na upisnu i javne politike od značaja za studensku zajednicu kao i unapređenje njenog položaja. Formiranje Instituta za veštačku inteligenciju, koji će okupljati i gajiti ono što nam je neophodno, stručnjake u oblasti veštačke inteligencije kroz realizaciju razvojnih i naučnih projekata, sarađivati u standardizaciji i izgradi nastavnih i studijskih programa i realizaciji postdiplomskih studija u oblasti veštačke inteligencije, pružati podršku prilagođavanju rešenja u oblasti veštačke inteligencije, pre svega, za srpski jezik, u saradnji sa javnim sektorom i sa privredom, što smatramo da je od izuzetne važnosti i značaja. Izgradnja zgrade Centra izvrsnosti za naprednu tehnologiju u oblasti održive poljoprivrede, Biosens instituta u iznosu od 28 miliona evra, koji će promovisati Srbiju kao centralnu tačku u istraživanju inovacija celog regiona. Biosens kao jedan od vodećih evropskih naučnoistraživačkih instituta posvećen savremenim, primenjenim i tržišno orijentisanim istraživanjima u oblasti poljoprivrede i hrane, zaposliće oko 150 mladih naučnika, što je impozantan rezultat u ovim uslovima. Ulaganjem u obrazovnu infrastrukturu, povećani su kapaciteti ustanova u cilju smanjenja liste čekanja, pre svega kada govorimo od predškolske ustanove, odnosno kada govorimo o vrtićima. Stvaraju se bolji uslovi za učenje i rad u školama, proširuju kapaciteti učeničkih i studenskih domova, grade nove zgrade fakulteta. Do sada, koliko je nama poznato, izgrađena su tri nova vrtića sa kapacitetom od 210 mesta, i to u Doljevcu, Žitorađi, Sremskoj Mitrovici, dok je izgradnja objekata počela u Merošini, Kruševcu i u Loznici. Do kraja godine počinju radovi na objektima u Prokuplju, Vladičinom Hanu, Tutinu, Smederevu, Šidu, Novom Pazaru. Sa Evropskom investicionom bankom kroz projekat koji je vredan stotinu miliona evra rekonstruisano je do sada 147 od 162 ukupno osnovnih i srednjih škola, opremljeno 60 do sada od planiranih 73 sa najmodernijom opremom za sticanje praktičnih znanja, a adaptirana je i Vazduhoplovna akademija koja je ušla u sistem dualnih studija sa 800 hiljada evra. U okviru budžetskih sredstava skoro 950 miliona dinara, koliko sam mogao da vidim, ove godine opredeljeno je 336 miliona za osnovno, 181 milion za srednje obrazovanje, 98 miliona za visoko, 153 miliona za učeničke domove i 182 miliona za studenske domove. Dakle, pored tri umetnička fakulteta, dve potpuno nove zgrade i jedna uređena sa 135 miliona evra, plan je da do kraja 2026. godine budu izgrađene potpuno nove zgrade Biološkog fakulteta, Geografskog i Fakulteta bezbednosti, kao i Filološko-umetničkog fakulteta u Kragujevcu. Dakle, učenički standard se unapređuje. Obezbeđeno je 2.620 novih mesta. Samo u protekloj godini počela je izgradnja učeničkih domova u poljoprivrednoj školi u Krnjači. Počela je izgradnja poljoprivrednih domova u Požarevcu i studenskog odmarališta na Paliću koje će biti gotovo do kraja ove ili početkom sledeće godine. Do kraja godine završava se i učenički dom u Sjenici. Obezbeđeno je 48 miliona evra za nastavak ulaganja u studenske domove. Do 2026. godine planirana je izgradnja novog objekta u Studenskom gradu na Novom Beogradu, završetak studenskog doma u Nišu, obnovu studenskog doma na Karaburmi i izgradnja studenskog kampusa u Novom Sadu. U narednom periodu fokus je svakako na rešavanju neophodnih koraka do potpune primene Projekat „Državna matura“. Uz sve ovo jako je važno da je tokom pandemije sve vreme shodno preporukama struke, onako kako je to definisala struka i kako je to definisao Krizni štab održana nastava i da je omogućena i onda kada je to bilo nemoguće raditi, interaktivno, i da je omogućena nastava onlajn. Ne postoji zaostatak kada počev od osnovaca do srednjoškolaca. Da se vratim na današnji dnevni red. Dve veoma značajne kadrovske odluke iz sektora visokog obrazovanja. U pitanju je izbor Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i izbor Upravnog odbora Akreditacionog tela za visoko obrazovanje. Obe kadrovske odluke izuzetno su značajne za obezbeđenje kvaliteta visokog obrazovanja koje treba Srbiju da učini društvom znanja, kako to kaže našu uvaženi profesor dr Žarko Obrodović vrlo često. Govoriti o razvojnim perspektivama Srbije, a ne govoriti o ulozi i značaju visokog obrazovanja, ali i o obrazovanju u celini za taj razvoj svakako bi bilo nepotpuno. Visoko obrazovanje je delatnost od posebnog značaja za Republiku Srbiju. Istovremeno deo je evropskog i međunarodnog obrazovnog, naučnog i umetničkog prostora, što omogućava pokretljivost naših studenata i razmenu znanja, što je takođe od izuzetne važnosti. Zato bih ovom prilikom podsetio na neke činjenice iz samog sektora obrazovanja. Prema statističkim podacima Republičkog zavoda za statistiku 2020. godine u Srbiji je visokim obrazovanjem obuhvaćeno 242 hiljade 550 studenata na akademskim i strukovnim studijama, odnosno na svim akreditovanim programima za sticanje visokog obrazovanja. Na državnim univerzitetima studira 175 hiljada 629, a na privatnim preko 29 hiljada studenata. Na strukovnim studijama je preko 38 hiljada studenata. To je ogroman obrazovni sistem znanja koji treba da koriste bržem društvenom, ali pre svega i privrednom razvoju Srbije. Važno je reći da država, odnosno Ministarstvo prosvete prema navedenim podacima finansira iz budžeta skoro 58% studenata. To potvrđuje interes države za poboljšanje unapređenja znanja, primenu tih znanja u kreiranju razvojnih politika i njihovih sprovođenja u gotovo svim sektorima. Inovacija i istraživački duh mladih su kamen temeljac razvoja svakog društva pogotovo danas kada privreda zahteva primenu praktičnih znanja i novih tehnologija koje omogućavaju efikasniju privredu koja stvara zdrave prirode, privredu koja je konkurentna i može da izađe na inostrano tržište. Srbija ima međunarodno priznat naučni potencijal. Naši učenici, naši studenti pobeđuju na međunarodnim takmičenjima i aplikacijama za istraživanje i istraživačke projekte. To znanje treba ovde kod nas i da upotrebi. U tom smislu pozdravljam i koncept dualnog obrazovanja, o kojem je već neko govorio, koji je uveden i u univerzitetskom obrazovanju. To će biti korisno znanje za razvoj društva jer je veliki broj kompanija kako domaćih tako i stranih, želi upravo da se uključi u ovaj program kako na nivou srednjeg, tako i na nivou visokog obrazovanja. U visoko obrazovanje Vlada i Ministarstva prosvete puno ulažu, kako u pogledu investicija i rekonstrukcije, u rekonstrukciju postojećih i izgradnju novih zgrada fakulteta, tako i njihovo opremanje, tako i u sam studentski standard. Sve ovo naveo sam jer uvek treba isticati ulogu obrazovanja za napredak društva, ali ne bilo kakvog obrazovanja, već kvalitetnog, praktičnog i upotrebljivog obrazovanja. Upravo o kvalitetu obrazovnog procesa i kvalitetu akreditovanih visoko-školskih programa brinu tela, odnosno organi koje danas bira Narodna skupština Republike Srbije, odnosno, zapravo treba da izabere. Nacionalni savet za visoko obrazovanje definisan je Zakonom o visokom obrazovanju, a prošlogodišnjim izmenama zakona Nacionalni savet ponovo bira Narodna skupština, što obezbeđuje legitimitet, veću samostalnog ovog tela u čijoj nadležnosti jeste upravo obezbeđivanje razvoja i unapređenje kvaliteta visokog obrazovanja. S druge strane, kada govorimo o Odluci o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog saveta tela, zapravo nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju reč je, dakle, o akreditacionom telu u čijoj je nadležnosti postupak akreditacije provere visoko-školskih ustanova, kao i vrednovanje studijskih programa u visokom obrazovanju. Činjenica da sada Upravni odbor akreditacionog tela bira Narodna skupština Republike Srbije doprinosi rekao bih i javnosti i transparentnosti rada ovog organa, što će zasigurno unaprediti kompetentnost i odgovornost ovog tela. Dakle, i u izboru za Nacionalni savet za visoko obrazovanje kao i u izboru Upravnog odbora Nacionalnog akreditacionog tela napravljen je jeda iskorak u procesu visokog obrazovanja, iskorak napred. Data je mogućnost svim relevantnim institucijama i organizacijama da predlože kandidate za koje smatraju da su kompetentni. To će u krajnjoj liniji doprineti da visoko obrazovanje bude samo još kvalitetnije što zapravo jeste, nadam se, naš zajednički cilj. Na samom kraju naravno predloženi kandidati imaće punu podršku poslaničke grupe SPS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se predsedniku poslaničke grupe SPS. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, da naglasim Milija da znate da imate vrlo malo vremena poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem, ja ću biti vrlo kratak. Uvažena potpredsednice, uvaženi ministre, gospodine Ružiću, USS, iako nije predsednik ovde u Skupštini, podržaćemo predloge, zato što su ti predlozi veoma kvalitetni. Jedna stvar što je za mene veoma bitna jeste kako je rekao malopre, prof. Atlagić, da što stiče poljoprivrede tu se manje donose sredstva u odnosu na nauku, na razvoj i na tehnologiju. Možda je to tačno, ali mi svi znamo da bez poljoprivrede nema života. Još jednom hvala, ostaviću vreme svojoj koleginici da možda još nešto kaže. Zahvaljujem još jednom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Dragoljub Acković. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, najpre bih vama ministre da kažem sledeće. Danas govorimo o dve značajne odluke iz oblasti visokog obrazovanja, a ja bih gospodine ministre voleo da u vašem narednom mandatu dođete i kažete kako je osnovana katedra za romologiju i da tražite našu podršku, ako budemo ovde među poslanicima. Biće mi zadovoljstvo da se nešto učini na tu temu. Ono o čemu se ovih dana razgovara je jedno pitanje o kome bih ja osim ovih pitanja o kojima ćemo na kraju dana glasati, a odnosi se na Marinkovu baru. Vidite, zahvaljujući nekim ljudima, pre svega Goranu Markoviću, želim da kažem sledeće. Raspravljali smo i raspravljaćemo o svemu, ali o Marinkovoj bari sada i verovatno, nadam se, ne više. Ono što se zna je da tamo živi veliki broj Roma, da je živeo i da će verovatno živeti. Ono što se ne zna, najčešće je kako je Marinkova bara dobila ime. Dobila je ima po Marinku Marinkoviću, obor-knezu od Avale koji je imao tu svoja imanja, kao i još nekoliko imanja koja su postajala i koja su kasnije nazvana Marinkova bara, iako bara nije bilo močvarno zemljište, već jedno sasvim regularno zemljište na koje su se doselile nekoliko stotina kuća u periodu od 1920. do 1930. godine. Da vam kažem još i to, ali pre svega to upućujem saznanje gospodinu Goranu Markoviću, ta ista Marinkova bara je imala ime i deo koji se zvao predgrađe Petra Mrkonjića. Ko je Petar Mrkonjić? Znamo svi ko je. Verovatno znaju i oni koji su se šalili na račun Marinkove bare. Lično mislim da se ne treba šaliti ni na kakav račun, ni na čiji račun, posebno ne na račun izmeštanja spomenika ocu srpske nacije i tvorcu srpske države. Zašto to rade, verovatno to znaju i budući gradonačelnik i Goran Marković. Verujem da je ovo bio deo koji sam morao da kažem, a sada ću reći samo još nekoliko reči o toj istoj Marinkovoj bari, pa neka zapamte gospoda. U tom naselju je postajao fudbalski klub i imala je grupa glumaca amatera. Kada smo kod glumaca amatera, da vam kažem i tu činjenicu da roditelji Gorana Markovića, kao što svi znate, glumci. Ti isti glumci su 1941. i 1942. godine igrali predstavu zahvaljujući ministarstvu Velibora Jonjića, a moji sugrađani Romi, od kojih sam udaljen 200 metara vazdušnom linijom, su išli na streljanje u Jabuku i u mnoga druga mesta gde su ti ljudi streljani. Streljani su samo zato što su Romi i zato što se neko setio da Marinkovu baru treba očistiti od Roma i da je najbolji način da se pohvataju jedne noći, 18. oktobra 1941. godine i listom streljaju. Kada su 1945. godine romski aktivisti iz Društva Roma pokušali da ukažu da je među ubicama bilo onih kojima treba suditi, nije se niko naročito potrudio da misli o tome. Ostalo je nerazjašnjeno da li je to uradio kvinsliški režim ili je to uradila nemačka vlast. Nemci su ih streljali, to je sigurno, ali imam pouzdane podatke da su ih pokupili pripadnici kvinsliškog režima, a da se neki u ovom trenutku sada ismejavaju, poput Gorana Markovića u jednoj od emisija o tome gde treba locirati spomenik koji je sagradio veliki vajar, a koji će verovatno stotinama godina stajati na tom mestu. Da vam kažem još nešto poštovani prijatelji. Ovih dana se tom istom Marinkovom barom i još nekim drugim krajevima šetaju neki potpuno nepoznati ljudi iz nekih opozicionih partija i nude baš tim istim Romima koji se sete pred izbore, novac. Nude im da glasaju za njih i da na taj način podrže tzv. opozicione snage i partije čiji članovi i lideri misle tako, poput Vladete Jankovića i Gorana Markovića. Hvala vam i izvinite zbog ovakvog načina govora. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica dr Amela Lukač Zoranić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani prvi potpredsedniče Vlade, kao i poštovana državna sekretarko, što se tiče samog Predloga odluke o izboru članova UO NAT-a i Predloga članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, vi ste se zaista potrudili da u materijalu koji ste dobili budu predstavljeni izvanredni stručnjaci koji dolaze sa različitih univerziteta iz Republike Srbije i naravno, što je jako bitno da su apsolutno referentni da obavljaju funkciju članova u Nacionalnom savetu i u UO. Takođe, ono što se da primetiti jeste da su zastupljena oba pola, što je jako važno. Ono što bih želela dodati, jeste da Nacionalni savet za visoko obrazovanje, čija je nadležnost radno obezbeđivanju razvoja i unapređenju visokog obrazovanja, zaista treba da se bavi unapređenjem kvaliteta, ne samo kontrolom kvaliteta kako smo to mogli ovde ranije imati prilike da čujemo, već da to treba da bude zaista unapređenje kvaliteta. Samim tim, ukoliko Nacionalni savet, Upravni odbor i Komisija za akreditaciju budu radili samostalno, budu radili u skladu sa normativnim aktima i principima rukovođeni jednostavno izvrsnošću, imaćemo prilike da naši univerziteti budu u celosti otvoreni bez obzira dali je osnivač Univerziteta država ili neko drugi, odnosno dali su privatni ili državni univerziteti treba težiti, apsolutno izvrsnosti. Ono što bih predložila gospodinu ministru i Ministarstvu obrazovanja uopšte, jeste da se odrede određeni projekti koji bi isključivo bili namenjeni univerzitetima čiji osnivač nije država, jer bi na taj način profesorima koji rade na tom univerzitetu bilo omogućeno veće učešće u projektima, kako bi oni stekli svoju izvrsnost i samim tim svojim studentima davali adekvatno obrazovanje. Ne kažem da sada kada govorimo o profesorima da treba praviti razliku između nastavnika koji radi na državnim ili nastavnicima koje rade na privatnim univerzitetima, obzirom da je Zakon o visokom obrazovanju eksplicitan, samim tim Pravilnik o izboru u naučna zvanja takođe eksplicitan, i samim tim nastavnici dobijaju svoja zvanja u skladu sa svojim referencama, ali svakako bi trebalo raditi na, kao što rekoh, izvrsnosti jednih i drugih institucija, jer svaki studen ima pravo da odabere gde će studirati, na koji način će studirati i to mu treba biti omogućeno. Na taj način imaćemo otvorene univerzitete, univerzitete koji će pored toga, znači mi negujemo taj Humboltov princip univerziteta. Trebamo imati … stavove i svakako da studenti trebaju imati mogućnosti da razvijaju kritičko mišljenje, da razvijaju svoja znanja, svoje veštine i težiti ka, ne mogu reći … ovde se jako puno govorilo o tome da li se mi trebamo okrenuti ka proevropskim integracijama ili da li trebamo zadržati sistem koji će nas vratiti natrag u socijalizam. Mi ne možemo govoriti o sistemu odvraćanja od evropskih integracija, ukoliko imamo toliku tehnološku spremnost svakog mladog čoveka, a samim tim i praćenje celokupnih vrednosti evropske integracije na čijem je i putu sama država. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Predlažem da malu količinu vremena delite na manje poslanika, da ne budemo primorani da ne poštujemo Poslovnik i vreme. Vreme za vašu poslaničku grupu je potrošeno. Da li mogu da dam reč narodnom poslaniku Marijanu Rističeviću? Vi ste sledeći na listi. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što budem pričao o obrazovanju, čisto da našim gledaocima saopštim da ćemo verovatno danas u danu za glasanje usvojiti Zakon o oružju i municiji, što je za njih značajno, jer se rok za preregistraciju i rok za zamenu oružanih listova produžava za dve godine. Po raspoloženju narodnih poslanika i po mišljenju Vlade Republike Srbije, koja preporučuje da zakon usvojimo, verujem da ćemo večeras taj zakon i usvojiti. Tako da nema potrebe da stvaraju gužve i da pokušavaju da u vrlo kratkom roku preregistruju oružje, zato što rok ističe 5. marta, a večeras kada usvojimo zakon rok produžavamo do 5. marta 2024. godine. Što se obrazovanja tiče, investicija u obrazovanje daje najveće prihode. Obrazovanje i učenje vam je za ceo život. Nikada ne treba da prestanete da učite. To vam je kao vožnja biciklom ili veslanje, čim prestanete da veslate vraćate se unazad, a kao vožnja biciklom, čim prestanete da vrtite pedale padate. Dakle, bez obzira koliko imate godina života, treba da računate koliko ima života u vašim godinama, treba neprestano da učite, jer znanje je po izreci bogatstvo koje svoga vlasnika svuda prati. Ono što naučite kaže – vatra ne može sagoreti, niti voda može odneti. Dakle, to je, a uistinu, pravo bogatstvo i zato je moj savet svima koji žele da pokušaju da nešto nauče, kažu da ko želi da uči, svugde može da nađe učitelja. S obzirom da je danas kratko vreme za raspravu, jer popodne raspravljamo o amandmanima, ja ću ovde završiti moj govor. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Uglješa Mrdić.
Zahvaljujem, uvažena gospođo Kovač. Uvaženi gospodine potpredsedniče i ministre, gospodine Ružiću, drage kolege narodni poslanici i građani Republike Srbije, svedoci smo novih lažni opozicionih lidera. Naime, Borko Stefanović, eks Borislav Stefanović, promenio je ime, odrekao se imena Borislav, nastavlja da maltretira građane Srbije, nastavlja da laže, nastavlja da širi neistine i nastavlja sa svojim saborcima iz opozicije i Đilasove stranke da maltretira građane. Naime, Borko Stefanović zajedno sa svojim saborcima đilasovsko-gebelsofskim metodama laže i maltretira građane. U ovom slučaju u pitanju su građani iz ulice Cara Nikolaja iz broja 72. Kao što znate, Borko Stefanović je pre neki dan izbacio prvu laž da je na toj adresi prijavljeno 20 novih Beograđana. Na kraju kada je demantovano da je to laž, on je nastavio dalje i onda je saopštio javnosti da je prijavljeno preko 30 novih birača na tom biračkom mestu i to izvan Beograda. Kao prvo, Borko Stefanović je slagao da se radi o 37 biračkom mestu. Radi se o 40 biračkom mestu. Kao drugo, Borko Stefanović je slagao da je tu prijavljeno i preko 30 ljudi i preko 20 ljudi, nije ni preko deset ljudi, nego na tom placu na kojem živi porodica Poljakov, živi samo porodica Poljakov. Čini mi se da ih ima ukupno šestoro i oni žive u svojim kućama, žive u svoja tri stambena privatna objekta. Kao treće, Borko Stefanović danima prikazuje kuću koja izlazi na Cara Nikolaja, a u pitanju je četvrti objekat porodice Poljakov, koji oni koriste kao pomoćni objekat, kao magacinski prostor. Kao četvrto, porodica mi se ta žalila i žalile su mi se komšije da svakodnevno, a često i noću Đilasovi saborci i poslušnici nekad sa Borkom, nekad bez Borka sačekuju ljude na ćošku Maksima Gorkog, Cara Nikolaja kod Čuburskog parka, prekoputa ulici Vojvode Dragomira, maltretiraju tu porodicu, maltretiraju te komšije i prete im. Kao peto, u poslednjem javnom obraćanju na ovu temu, Borko Stefanović preti da će te ljude da hapsi, da će tim ljudima da se sudi i da će ti ljudi biti osuđeni. Za šta da budu osuđeni? Za šta da budu hapšeni? Da li građani Srbije, u ovom slučaju građani Vračara, imaju pravo da žive na svom privatnom placu na kojem žive decenijama? Ja u ovom trenutku pojma nemam ni za koga oni glasaju, ta porodica, ni da li izlaze na izbore, ni da li su svih šestoro punoletna lica. Valjda građani imaju pravo da žive na svome placu. Valjda građani imaju pravo da imaju pomoćni objekat koji je njihovo vlasništvo ili nemaju pravo, zato što možda kada su Borkovi aktivisti radili akcije VDV-a, možda su odbili, možda su rekli da nisu za Vladetu Jankovića i Đilasa, i odmah tu porodicu i komšije stave na stub srama. Prvo, Borko Stefanović, Đilas i njegovi aktivisti ni ne znaju da taj plac, a ja sam sve detaljno ispitao, ima ulaz iz dve ulice, iz Vukice Mitrovića koja je paralelna sa Cara Nikolaja i iz Cara Nikolaja. Ne znam šta Borko Stefanović, eks Borislav želi da postigne ovim lažima. Da li želi građanima Srbije i Beograda i Vračara da pokaže da oni prete hapšenjem i suđenjima svima onima koji nisu za njih, možda nisu i za nas, ali očigledno da nisu za njih? Da li ovim lažima putem đilasovskog-gebelsofskih metoda žele da prikažu kako su spremni na sve? Na kraju krajeva, evo, da vam politički kažem, uopšte mi nije jasno, jer nisu u pitanju nikakvi opštinski izbori, nego beogradski izbori, i sasvim je svejedno kada su beogradski izbori gde je ko prijavljen bilo gde u Beogradu. Zašto bi SNS, prema Borkovim rečima, prijavljivala preko 30, a prvo je rekao preko 20, pa je rekao preko 10 ljudi, znači svaki dan nešto slaže, sutra će reći preko 50, i to ne izvan Beograda, nego reći će možda su tamo iz Luksemburga, gde je ona Đilasova televizija, ili možda negde iz Engleske, gde je onaj Šolakov klub Sautempton, možda će i odatle da izmisli birače, ne znam zašto optužuje SNS? Zašto ga hvata panika? Pri tome, samo da znate, Borko Stefanović je Novosađanin i meni je drago da je Novosađanin, ja mnogo volim Novi Sad, ali imam podatke da je jedini fiktivni birač na Vračaru upravo Borko, eks Borislav Stefanović. Dakle, ja živim na Vračaru i glasam na Vračaru, a Borko Stefanović, kada nas napada, neka kaže da li je on, eto, on zamenjuje teze, da li je on glasač u našem predivnom Novom Sadu ili je on glasač na izborima našem predivnom Vračaru? Dakle, jasno je, na osnovu svih činjenica, da je Borko Stefanović lažov, po nalogu Đilasa ili je sam sve iskonstruisao. Pri tom, on najavljuje suđenje i hapšenje ovih preko 30 ljudi koji ne postoje. Pa, postavlja se pitanje da li je Borko Stefanović normalan? Da li želi samo da hapsi ovu porodicu koja decenijama živi na svom placu ili pored njih želi da uhapsi i ovih preko 30 ljudi izvan Beograda koji su tu prijavljeni, a prema policijskim podacima, prema biračkom spisku i prema podacima iz opštine Vračar oni se tu uopšte i ne nalaze? Dakle, jasno je o kakvom se lažovu radi i to je jasno građanima Srbije, ali mene tu plaši nešto drugo. Ja ne sumnjam u našu pobedu u Beogradu i Srbiji, ja ne sumnjam u pobedu predsednika Aleksandra Vučića na predsedničkim izborima, ali me plaši način delovanja aktivista Đilasa i Borka Stefanovića. Plaši me što sačekuju ljude. Plaši me što sačekuju žene koje žive na tom placu, noću ih sačekuju i njihovi aktivisti da ih ispituju gde živite, kako se zovete. Oni ih legitimišu - dajte ličnu kartu. Kakve su to metode? Oni maltretiraju građane. Ti građani i komšije ne smeju da odu u prodavnicu da ne iskoče dva Đilasova aktivista s kamerama i kaže - ko si, daj ličnu kartu. Jesu li Đilasovi i Borkovi aktivisti ovlašćena službena lica? O čemu se tu radi? Na sve to, da li oni žele da ta porodica koja živi na tom placu bude proterana, jer im čovek preti hapšenjem, suđenjem i presudom? Zamislite vi tu njihovu politiku - ko nije za nas, javno mu pokaži kuću, javno pokaži ko živi u toj kući, traži hapšenje tih ljudi, traži suđenje javno njima, medijsko linčovanje te porodice i na kraju osudu. Eto, to je, dragi moji građani, politika Borka Stefanovića i Dragana Đilasa. Svaki dan se oni time bave. Ja samo čekam da nađu još neku porodicu na Vračaru, Beogradu, u Novom Sadu ili negde u Srbiji, da na isti način maltretiraju. Nego, do izbora je već dva meseca, i manje od dva meseca, tako da se nadam da neće imati dovoljno vremena da ovako po Srbiji maltretiraju građane. Samo ih molim da ne prete građanima, a državne institucije molim da reaguju, zaštite porodicu. Mi ne znamo za koga glasa ta porodica, ali svaka porodica u Srbiji zaslužuje zaštitu. Onda, na sve to, o čemu je juče govorio detaljnije moj kolega Adam Šukalo, tu politiku Vladete Jankovića, Dragana Đilasa, Borka Stefanovića, Marinike Tepić, Dragana Šolaka, podržava iz Nemačke Vladika Grigorije, Vladika diseldorfski, ako nisam pogrešio, nekadašnji Vladika zahumsko-hercegovački, koji poziva Hercegovce, Beograđane i građane Srbije da glasaju protiv vlasti. Ko to poručuje? To poručuje tajkun među vladikama ili vladika među tajkunima. Koga podržava tajkun među vladikama i vladika među tajkunima? Podržava Zdravka Ponoša koji je tajkun među generalima i general među tajkunima. Na sve to izvršava njihove naloge Borko Stefanović. Kad smo već kod Vračara, ako je Borko Stefanović toliko zabrinut za infrastrukturu Vračara, nek se malo pozabavi Metohijskom ulicom i ovim investicijama Zdravka Ponoša i njegove supruge. Pa, evo, imali smo danas i juče reagovanje čestitih generala, čestitih oficira, čini mi se i reagovanje generala Vladimira Lazarevića, nekadašnjeg komandanta treće armije, koji je rekao da njemu nije jasno kako je neko kao Ponoš mogao da zaradi i da kupi dva stana na Vračaru i, čini mi se, tri ili četiri garaže. Dakle, četiri garaže i dva stana! To vredi par stotina hiljada evra, oko pola miliona evra. Otkud njemu pare? Od generalske plate dok je bio načelnik i od vojne penzije? Pa, njega njegovi generali osporavaju i kakav je bio general i kako je uništavao vojsku. Evo, sada se postavlja pitanje porekla imovine. Dakle, ovo sam danas naveo samo da bi sa građanima Srbije podelio informacije ko su i šta su, šta su radili, šta rade i šta planiraju da rade, kako su uništavali i kako planiraju da uništavaju, ne samo Srbiju, ne samo vojsku, ne samo da ruše spomenike i pomeraju Stefanu Nemanji, nego i kako maltretiraju porodice koji su protiv njih. To je politika Đilasa, Ponoša, Marinike Tepić, Borka Stefanovića i njihovih saboraca. To građani jasno treba da znaju. Na koji način to Vladeta Janković misli da reaguje kada je u pitanju interes Beograđana? Pa, sam je rekao da ga to ne interesuje. Sam je rekao da nije za to. Sam je rekao da nije spreman. Te rušim, te neću da rušim spomenik. Pazite vi čime se oni bave. Njima je politika – ruši, sruši, uruši, premesti, maltretiraj, preti, hapsi i nelegalno sudi. To je njihova politika. Onda sve što se zaradi da se sklanja preko, da se kupuju engleski premijer ligaši ili da se televizije i sajtovi osnivaju i registruju u Luksemburgu. Znači, iz Srbije otmi, a uloži preko. To je njihova politika. Ali, na sreću, građani Srbije znaju istinu i mi kao narodni tribuni ćemo uvek govoriti ovako istinito i uvek reći ono što je istina, uvek reći ono što je laž, uvek iskritikovati ono što je loše i protiv interesa građana Srbije, a uvek pohvaliti ono što je dobro, uvek pohvaliti ono dobro i sve što ste uradili i što se tiče sektora prosvete i što se tiče drugih oblasti. Sve je dobro što radi Vlada Republike Srbije, sve je dobro što radi premijerka Ana Brnabić, sve je dobro što rade naši ljudi koji odlično vode lokalne samouprave i sve ono što se radi u interesu građana Srbije, a našu politiku vodi i sprovodi na najbolji mogući način naš predsednik Srbije Aleksandar Vučić. Nadam se i očekujem ubedljivu pobedu na izborima 3. aprila, kako bi nastavili da vodimo ovu politiku istine i borbe za budućnost Srbije, za budućnost Srbije koja je predvođena našim predsednikom Aleksandrom Vučićem. Hvala i živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicom, dame i gospodo poslanici, ovo što je malopre govorio moj kolega Mrdić me je jako potreslo. Ne mogu da verujem da u 21. veku neko iz opcije političke koja je izašla odavde, koja ima 1 ili 0,1% maltretira građane. To je nedopustivo. Treba ići kod tih ljudi i videti šta se u stvari dešava. Sramota je to. Mi smo u ovom visokom domu doneli Kodeks ponašanja poslanika. A šta ćemo sa njima? Pa, oni rade šta god hoće. Doživljavali smo ovde svakakve salve uvreda, od toga da smo sendvičari, idioti, svakakvi, nepismeni, polupismeni, bezubi. Pa, naravno da su ljudi bezubi jer su sve živo pokrali do te 2012. godine. Dali smo im sve da uđu u parlament, u ovaj visoki dom. Ovde treba raspravljati, ovde treba popravljati zakone. Jako bih volela da ovde bude 10, 15 opcija, da diskutujemo, da debatujemo, da kroz amandmane popravljamo zakone, a ne da se tučemo. Da nismo skočili u pomoć gospodinu Rističeviću ubili bi ga. Gospodin Martin doživeo je stres, tukli njega, tukli gospođu, nisu ga tukli, čovek je jak, ali su bacili miša na njega, povredili mu nos. Gospođa predsednica bivša takođe sa podlivima. Pljuvali su nas, štipali. Dokle, šta, kako? Znam da postoji nervoza, da nemaju podršku građana. Građani prosto hoće rezultate, zato ih molim lepo, kulturno, fino da naprave programe, da ljudi vide šta oni nude. Mi imamo programe, mi imamo rezultate, mi imamo, juče sam govorila o tome, kilometre izgrađenih puteva. Ljudi, u njihovo vreme se izgradilo 30 kilometara puteva za 12 godina, mi 400 kilometara za 10 godina. Evo, sad i mi 12. U projekciji 1.300 kilometara puteva. Gradimo brze pruge. Danas ću govoriti o obrazovanju, ali ne mogu da verujem da se u 21. veku neko maltretira. Čula sam priču da će sve nas obeležiti ako pobede, pa neće da pobede nikada. Ne može neko ko je agresivan da pobedi. Može neko ko je miroljubiv, koji je lepo vaspitan, koji ima program, ko se na lep način obraća ljudima. Ne možete vi ljude presretati i pretiti im da ćemo svi imati neke poveze i da piše na tom povezu „krao sam“. Ne, nikad u životu nisam krala, nikada u životu i nemam pojma šta je to krađa. Ni ja, ni moje kolege. Sad treba da budem kao oni. Pa da, Agencija za borbu protiv korupcije je našla 65 računa u 50 i nešto zemalja i 69 miliona evra. Našli su, to nisam ja rekla, 619 miliona evra. Pa odakle čoveku 619 miliona evra? Odakle? Naša plata zna se kolika je, ima na svakom sajtu. Odakle 619 miliona, plus tih 69, plus 35 stanova, plus džipovi, plus pretnje policajcima i ostalima? Nema potrebe za tim. Hajde da budemo kulturni, hajde da budemo fini, nije teško biti fin. Najteže je u životu biti dobar čovek. Hajde da budemo dobri ljudi i da se pomažemo. Ne, nego treba da bijemo ovde nekoga. Ja to nikad u životu nisam radila. Možemo da se raspravljamo i to je jedini način komunikacije u ovom visokom domu. Ono što smo doživeli, bilo – ne ponovilo se. Kad govorimo o obrazovanju, obrazovanje je deo kulture, a kultura je način života. Treba biti obrazovan, jer čovek prosto ima širinu, ima mogućnost, nije teško biti fin. Jako mi se dopalo ovo što je rekao gospodin profesor Atlagić – obrazovanje, a gde je tu vaspitanje? Neko može da bude vrhunski intelektualac, a da bude nevaspitan, da bude agresivan, da pravi horor ovde po parlamentu, kao što se i dešavalo. Znači, nije to poenta. Poenta je da bude i obrazovanje i vaspitanje. Što se obrazovanja tiče, Vlada Republike Srbije zaista, poneta čitave ove priče, ide ka obrazovanju. Obrazovanje je na prvom mestu, i to je zaista dobro. Govorilo se o tome da naši mladi ljudi napuštaju zemlju. Pa naravno da napuštaju. Otpustili su 400.000 ljudi, zatvorili su 650 preduzeća. Pa gde da rade ti mladi ljudi? Spočitavaju nama da smo mi krivi za to. Pa to nije istina i to svi znaju, pa to oni znaju. Mladost se polako vraća. Mi svake godine zaposlimo po 100 najboljih lekara, zaposlili smo hiljade medicinskih sestara i doktora. Što se obrazovanja tiče, mi imamo izuzetan kadar, potencijal, u svim sferama, od profesora, doktora nauka, pa idemo na lekare, profesore u školama. Ljudi, naši ljudi su gde god odu jako cenjeni, jako poštovani i to svi znamo. Svuda naprave izvanredne rezultate. Tako je u svim granama, tako je i u sportu. Pogledajte Đokovića, izuzetno lepo vaspitan, ostavio je utisak na sve ljude, svetski, nikoga nije povredio, oćutao je, vratio se. Pogledajte našeg predsednika, koga je pa on uvredio, gospodin čovek? Pravi spone između istoka i zapada, dovodi privrednike, zapošljava ljude, vraćaju nam se ljudi. Iz budžeta je odvojeno 500 miliona evra za mlade ljude, da se vrate u ovu nam lepu Srbiju, i vraćaju se, pogotovo posle kovida. Napravili smo četiri naučno-tehnološka parka, jedan u Beogradu, jedan u Nišu, jedan u Novom Sadu, jedan u Čačku, pravićemo ih još. Tu je i Petnica, kao istraživački centar, pravimo Data centar, napravili smo u Kragujevcu, pre neki dan je bilo na TV-u, četiri puta je veći nego što je u Beogradu, izgleda fantastično, po svim svetskim standardima, a ne evropskim. Tako se radi. Tako se pobeđuje u parlamentu. Meni je strašno žao bilo, 2011. godine cenzus je bio 3%, a kada je trebalo mi da dođemo na vlast digli su na 5%. Mi smo njima spustili na 3%. Ja zaista želim da ovde bude 10 političkih opcija. Zaista, da bude jedna konstruktivna, lepa rasprava, korektna, bez psovki, psovanja, gitara, pljuvanja i svega ostalog. To prosto ne priliči ovom visokom domu. Znanje je moć. I to je zaista tako. Nema razvoja države i društva bez većeg znanja i bolje primene stečenih znanja. Obrazovanje i nauka su u vrhu prioriteta države i to je nešto što zaista treba poštovati. U narednih pet godina dodatnih 135 miliona evra biće uloženo u obnovu i izgradnju fakulteta, država će nastaviti da ulaže u standard zaposlenih u prosveti, biće povećanje plata, što je izvanredno, jer ti ljudi se zaista trude da edukuju našu decu. Obrazovanje u svakom društvu je najvažniji i najkompleksniji proces i sistem, odlikuju ga posebnost i dinamičnost. Znanje je pokretač razvoja u svim oblastima, počev od privrede, preko zdravstva, do odbrane, kulture, sporta, religije, politike i zbog toga obrazovanje prožima sve aspekte društva. Istorija srpskog naroda pokazuje da smo oduvek imali pojedince koji su bili svuda u svetu prepoznavani, pre svega Nikola Tesla, zatim Milanković, Mileva Marić, Ivo Andrić, Dučić, od sportista Đoković, hiljade i hiljade ljudi koje mogu da nabrajam, ali za to mi treba vremena, jednom sam već govorila o tome. Naši mladi naučnici su svuda u svetu priznati. Gde god i čime god se bave i pokažu rezultate, najbolji su – matematika, hemija, biologija, gde god. To, ljudi, treba poštovati. E, zato je zaslužna ova Vlada i gospodin Vučić, jer su puta četiri, pet odvojili više para nego 2017. godine. Nagrade koje osvajaju naši đaci na međunarodnim takmičenjima i radovi naših istraživačkih aktivnosti, naših profesora na stranim fakultetima pokazuju da šira međunarodna zajednica prepoznaje domete našeg obrazovanja. O tome svedoče svi koji su sa našim diplomama otišli u svet i pokazali izvanredne uspehe. U Srbiji danas radi oko 176.955 učitelja, nastavnika i profesora. U osnovne i srednje škole ide oko 1.050.000 naše dece, dok 285.000 njih studira. Rekla sam da treba, i biće, povećanja u prosveti, jer to je zaista, pored porodice, druga vrsta edukacije. Naša dece zahvaljujući školstvu su i prepoznatljiva svuda u svetu. Ono što je još bitno reći je da se svake godine uvećavaju ulaganja u obrazovni sistem. Evo, sada je na nivou od 252 milijarde dinara, što je za 43% više u odnosu na 2017. godinu. Šta još treba reći? Možda nešto o dualnom obrazovanju, koje je izuzetno važno. Sećate se kada smo počeli da pričamo o tome da smo imali neverovatne kritike od opozicije, kako su rekli, da se mi polako ali sigurno seljačimo, poseljačimo, što nije tačno. Dualno obrazovanje je vrlo na ceni. Mi danas nemamo ni tesare niti vodovodžije. Sigurna sam da će neko ko se bavi vodoinstalaterstvom imati za par godina veću platu nego menadžer, nego mi ovde, jer ih nema, naprosto ih nema. Beograd na vodi uvozi radnike. Dualno obrazovanje ne donosi samo siguran posao, već i odgovornost i ozbiljnost, što je jako važno. Mladi ljudi se osamostaljuju, a samim tim mogu da prave i svoje porodice, jer imaju od čega da žive. Srbija danas ima problem sa stolarima, zavarivačima, klesarima. Nažalost, na gradilištima kojih ima 65.000 trenutno u Srbiji rade uglavnom zanatlije iz regiona. Nemamo zanatlija, moraćemo sa strane da dovodimo te ljude i zato je dobro što smo potpisali taj mali ili „Mini Šengen“ između Republike Srbije, Severne Makedonije i Albanije, jer ćemo imati četiri vrste slobode, što znači kapitala, robe, ljudi i usluga, prepoznavanje kvalifikacija i, eto to, moći će ljudi da dođu da rade ovde sa ličnom kartom, mi ćemo moći da idemo tamo, što je od izuzetne važnosti. Dualno obrazovanje čini 10% ukupnog srednjeg stručnog obrazovanja, dualni profil je 16% ukupnog broja profila, dok 18% škole ima dualne profile u svojoj ponudi. Broj učesnika ili učenika škole i kompanija, kao i dualnih profila iz godine u godinu raste pa je danas deset puta veći u odnosu na početak, što je dobro. Tako će školske, to je bilo, 2014. i 2015. godine bilo je njih 400, pa je 2018. i 2019. godine bilo 4.500, dok je danas ta brojka značajno veća. Gospodo o ovome se još uvek mnogo toga pričati. Obrazovanje i kultura su izuzetno široka teme. Mogu samo reći da 2012. godine, ako se sećate kultura je bila potpuno u zapećku, ništa živo nije radilo. Meni je bila delegacija, nije važno iz koje zemlje, zamolili su me da te 2014. godine pokažem Nacionalni muzej. Ja sam rekla da se renovira, nažalost bio je zatvoren, Muzej savremene umetnosti, nažalost bio zatvoren, sve je bilo zatvoreno, hram Svetog Save se radio, nije ga niko doradio nego predsednik Vučić. Možemo sa ponosom reći da ga je završio. Smederevska tvrđava nedovršena. Završio, ko? Vlada, gospodina Vučića, predsednika naše Republike, Ram tvrđava koja je potpuno revitalizovana, koja je počela da se bavi turizmom. Ovi ljudi koji žive tamo su procvetali. Znači, kultura je način života. U kulturu treba ulagati. Što se tiče ovih kandidata, ja ću glasati za njih, naravno kao i sve moje kolege. Još jedan apel opoziciji. Budite kulturni, budite fini, mi ćemo vam vratiti na najlepši mogući način. Ponašaćemo se prema vama kao i do sada, sa poštovanjem. Mi smo kolege, trebamo biti kolegijalni. Zaboravite nasilje. Nasilje je pogibeljno za sve nas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Adam Šukalo.
Zahvaljujem predsednice, poštovani ministre Ružiću. Nisam ja želeo mnogo da govorim o kandidatima. U svakom slučaju da će podrška da dođe sa naše strane, ali niti sam planirao danas da govorim pošto sam juče govorio. Nemam naviku da često govorim, gledam nekako da se jednom nedeljno javim, da kažem sve ono što je važno i bitno i na temu, a i ovo što je aktuelno. Međutim, pre svega za diskusiju sam se prijavio, ponukan diskusijom kolege Uglješe Mrdića koji se nadovezao na ono što smo juče govorili, što smo najavili ovde u parlamentu. Šta je sada omiljena tema, nazovi kvazi opozicije u Republici Srbiji. Videli smo juče da su oni napravili seriju emisija o tzv. uvozu sigurnih glasova iz Republike Srpske za prijavu za glasanje za opšte izbore u Srbiji 3. aprila. Juče sam u nekih šest, sedam minuta detaljno objasnio koliko je to pogrešna tema, pre svega za njih, ali ja ne bih savetovao politički, zato što su izneli toliko netačnih informacija u vezi svega toga, da bi mene bilo sramota da se bavim uopšte politikom da iznesem takve i paušalne procene, lažne podatke, a i uopšte da se uhvatim za neku temu koja ne može na bilo koji način da utiče na tok izbora, na bilo kom nivou, bilo da je reč o predsedničkim izborima, bilo da je reč o parlamentarnim ili bilo kojim lokalnim izborima. Ja ću to još jednom, ovom prilikom, da dokažem tu teoriju, s obzirom da vidim da Dragan Đilas najavljuje večeras veliki marketinški mag, neki video materijal, kako se uvoze sigurni glasovi iz Republike Srpske. Sada vidim da je ovo priča što je kolega Mrdić govorio, da maltretirao neke porodice na Vračaru, pošto, naravno, oni rukama i nogama brane Vračar, jer je tu mnogo njihove imovine, mnogo njihovih interesa, a posebno je očigledno interesantan Vračar iz tog razloga, zato što se boje da će, kao i ko zna koji put, da izgube i Vračar i Stari Grad i Savki Venac itd. Međutim, ja bih govorio o nekoj drugoj temi, ali pre svega da matematički još jednom demistifikujem tu vrstu priče, da potvrdim još jednom tezu da se svaki put pred opšte izbore, od kada je ova opozicija, od kada je ova vlast u Republici Srbiji, govori o istoj temi. Prošli put, izguglajte, evo poštovani građani Republike Srbije, izguglajte, pa pogledajte koliko su ovi portali poput „Direktno“ pisali do sada. Evo, imate jednu od informaciju da u Ugljeviku i Loparama se registrovalo na hiljade birača koji će glasati na opštim izborima u Republici Srbiji prošli put, ili za 3.000 dinara da glasaju ovde. Još jednom da demistifikujemo tu njihovu laž i da je potpuno srušimo, da kažemo da je na prošlim opštim izborima iz BiH iz ambasade i kompletne mreže konzularne, možete otvoriti biračko mesto gde god ima 1.000 prijavljenih birača, glasalo prošli put nešto više od 4.000 birača. Ako 4.000 birača koji su se opredelili, tačno je, većinski prema listi SNS, može da utiče na tok predsedničkih izbora, parlamentarnih ili proporcionalno kada na sve lokalne zajednice rasporedite 4.000 glasova i na lokalnu zajednicu, onda stvarno ne razumem o čemu mi uopšte ovde pričamo. Međutim, lako je ovo degradirati politički i obesmisliti, ovaj njihov napad, međutim, malo sam razmišljao od juče do danas, i vidim da to nije uopšte tema. Ovde je tema nešto potpuno drugo, oni i ovaj put iako su svesni da im to ništa neće pomoći ni odmoći, jer oni nemaju šta tražiti u biračkom telu koje dolazi iz Republike Srpske, jer ono je preko 90% glasalo za listu SNS zato što podržavaju politiku Aleksandra Vučića, zato što je bezbroj porodica u ranijem periodu, redimo i do 90-ih i posle 90-ih kupili nekretnine, stanove, velike, male, kako je ko mogao u Beogradu i Novom Sadu, primarno. Njihova deca tu dolaze, školuju se, zadovoljni su obrazovnim sistemom, ostaju da rade ovde. Zadovoljni su načinom kako Republika Srbija pomaže Republici Srpskoj, u infrastrukturnom planu u svakom drugom. Zadovoljni su da svaka opština je u Republici Srpskoj podržana i hoće oni koji su ostvarili pravo na dvojno državljanstvo, imaju prebivalište ovde u Srbiji, odnosno prijavili su se za glasanje, recimo u konzulatu u Banja Luci, da daju podršku za to. Ne vidim šta je u tome sporno? I, naravno da nije ni tu ništa sporno, ali jeste nešto sporno drugo, jer morate napraviti komparaciju kako se oni prema pitanju Srba iz regiona, evo, Srba iz Republike Srpske, odnosili kada su oni bili vlast. Do 2012. godine je bila misaona imenica dobiti dvojno državljanstvo Republike Srbije ako ste Srbin iz Republike Srpske. Bila je taksa koja je bila oko 200 evra, a administrativna procedura koja je i danas izuzetno komplikovana, pošto ima praktično da bi došli do mogućnosti da glasate, četiri upravna postupka. Tačno, četiri upravna postupka da sprovedete i da sve prođe kroz DKP mrežu, da prođe kontrolu Ministarstva unutrašnjih poslova, BIA, pa onda tek kad ste dobili državljanstvo da podnesete zahtev za ličnu kartu. Imate nekretninu prijavite se. Izlazi policija, proveri da li živite tu i onda dobijete lični dokument, a tek onda kada dobijete lični dokument, onda morate još da idete u matičnu opštinu da se upišete u birački spisak, što je još jedan upravni postupak, koliko god on bio ubrzan. Ja sam sve to lično prošao i nikoga nisam zvao, i moram vam reći da je moja procedura trajala oko tri godine. Ne vidim šta je sporno u toj vrsti priče, ali sporno je nešto drugo, a to je da je to jedno nacionalno pitanje. Njima ne smeta, ja sam juče govorio o tome, što 99% Hrvata iz BiH ima domovnicu hrvatsku, ima pravo glasa, ima izbornu jedinicu dijaspora, što četiri Hrvata iz Hercegovine su u Saboru Hrvatske, zagarantovana tamo, što zastupaju te interese. To uopšte nije sporno, ali je sporno, toj političkoj garnituri koja pokušava da se vrati ovde dan vlast. Hoće da uzbuni, oni šalju poruku stranom faktoru ovde, kao u Srbiji se dešavaju neregularnosti, pa sada će, kako oni to govore ovih dana, da stotine hiljada glasača iz Republike Srpske doći o ovde promeniti biračku volju u Srbiji. Ili kako oni kažu, Bosanci će doći ovde, pa nama kreirati tu vrstu priče. Sram da ih bude. Neka pročita Dragan Đilas, evo sada neka ode na svoj Tviter nalog šta su mu napisali, imenom i prezimenom ljudi iz Republike Srpske, neke poznajem, neke ne poznajem, ali neka ga sramota što je rekao da ovde neko u Srbiji treba da uvozi Srbe u Srbiju da bi se glasalo. Neka ga je sramota i sve one koji predstavljaju politiku zato što deli srpski narod ponovo i na ovom pitanju. Ne smeta mu naravno ovo pitanje u Hrvatskoj, verovatno bi se on zalagao za tu vrstu priče da Hrvati iz BiH mogu doći u Srbiju da glasaju jer pretpostavljam da bi oni glasali za Ponoša, za Mariniku Tepić i tako dalje. To je njihova fokus grupa, oni znaju da ovde nemaju šta tražiti jer ne možete sa nacionalno izdajničkom politikom da idete pred biračko telo koje je izrazito nacionalno profilisano i kojem je veza sa maticom jedna, ne jedna, već najvažnija na listi prioriteta u bilo kakvom istraživanju, bilo kog Srbina da pitate to u Republici Srpsko, i u Srbiji, ali pre svega, sada govorim o Srbima iz Republike Srpske. Šta je sporno? Sporno je da se pošalje ta slika, sporno je da se ta vrsta priča ovde sada ponovo vrti kao neka tema, vidim da su i juče nekoliko emisija o tome organizovali, da ganjaju neke ljude po Vračaru, potpuna jedna besmislica. Juče sam govorio o tome kako su rekli prošli put da je 2.000 ljudi iz Lopara prijavljeno. To je katastrofa. Sram da vas bude zbog načina na koji saopštavate te dezinformacije i što pokušavate da delite naš narod. Nemojte, nije ni 10% još uvek Srba iz Republike Srpske ostvarilo pravo na dvojno državljanstvo. Šta je sporno? Plašite se vlastitog naroda? Ili se plašite na koji način oni politički imaju opredeljenje prema onome što čini politička scena u Republici Srbiji? To što vi nemate nikakvu agendu koja podrazumeva šta ćete sa ugroženošću Republike Srpske i svega ostalog što doživljava Republika Srpska, vama to uopšte nije tema, to ne piše ni u jednom vašem programu. S druge strane, vaši kumovi, partneri, tajkuni, dolaze tamo u Republiku Srpsku i rade raznorazne stvari, poput ovog Mlađena Đorđevića, koji ide, obilazi tamo gde god može, pobunjuje narod i priča laži o predsedniku Vučiću. Ovde lepi neke plakate po centru Beograda itd. Čemu te laži? Ko radi nešto protiv Republike Srpske? Srbija, Aleksandar Vučić, SNS je stub stabilnosti, kako institucija Republike Srbije, kako njenih samostalnih institucija, tako i onih koji su u zajedničkim institucijama BiH i nikada nikoga nismo ugrožavali. Za vreme pandemije pružali smo ruku i ljudima iz Federacije, svi su mogli da dođu ovde da se vakcinišu, pomognuto je mnogim opštinama, donirali smo respiratore, recimo, Goraždinskom kantonu, svi iz Federacije su došli ovde, da bi sada slali tako lošu sliku. Šta je sporno? Koji je odgovor na vaše pitanje? Šta svi Srbi iz Republike Srpske treba da kažu na ovu poruku Dragana Đilasa? Da nisu dobrodošli u Srbiju? Jel to poruka? Gospodo draga, ako su ostvarili pravo na dvojno državljanstvo, a objasnio sam vam detalj koliko je to komplikovano, nemate pravo da im uskraćujete biračko pravo, kako aktivno, tako i pasivno. Ko ste vi da kažete da je to sporno? Ili, tačnije, zašto ste vi bili a i danas ste protiv ostvarivanja prava da Srbi iz regiona, u ovom slučaju iz Republike Srpske, iz BiH, ostvare pravo na dvojno državljanstvo koje je i Sporazumom o specijalnim paralelnim vezama i Dejtonom garantovano kao mogućnost i kao pravo, koji drugi narod, u ovom slučaju hrvatski, konstitutivni u BiH, ostvaruju u potpunosti? U čemu je problem? Imate veliki problem u tom smislu što ne možete na to da odgovorite, a ovo za vas dođe kao posledica, zato što znate kako će ti ljudi da glasaju, znate da nemaju poverenje u vas i zato vas je i strah. To treba demistifikovati, kao što treba demistifikovati ovo što je rekao gospodin Mrdić, ja sam juče o tome govorio, da je zaista skaradno i zaista ružno da neko iz crkvenih krugova, pa makar to bio i vladika, čestiti vladika, znači, nije u redu da se vi mešate u bilo kakve političke igrarije ovde, govorim o vladiki Grigoriju, nije u redu da vi glorifikujete bilo kojeg kandidata. Nije u redu, kao što sam rekao juče, da vi kažete da vam se jako sviđa, da ste se vi sada pokrenuli, zato što ovaj Janković Vladeta ima sjajan program, a on ga predstavio tek prekjuče. Intervju je rađen pre pet dana, tako da je nemoguća činjenica kako on zna koji je njegov program kada ga je ovaj pre dva dana objavio, koji je jedva stavio u pet rečenica. Razumem ja, čovek je stariji, izašao je malo iz štosa. Ali, da izađe vladika Srpske pravoslavne crkve, ne slušajući ni patrijarha, ni naš Sinod, i da kaže - bole me sve rane Beograda, možda je spas u Vladeti Jankoviću, nije u redu. Hrišćanine, vladiko, spas je samo u Hristu. Ako smo hrišćani, ja sam hrišćanin, naš vladika je hrišćanin pravoslavac, kakav spas u Vladeti Jankoviću ili bio kome? Nemojte da delite naš narod kroz crkvu, kroz granice, kroz zavičajnu priču. Treba da imamo jedinstvenu nacionalnu politiku, da se držimo zajedno i da budemo tu uvek jedni uz druge kada je teško, ali i politike koje su ispravni, da potvrdimo onda kada se na izborima glasa, a ja sam potpuno uveren da će ova politika koju predstavlja Aleksandar Vučić i SNS dobiti ne samo većinsku podršku u Srbiji, već svuda u regionu, pa makar ona bila simbolična u smislu ovih nekoliko hiljada glasova koje očekujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, za SNS, obrazovanje jeste ključ uspeha i ključ napretka čitavog društva. To sve vreme od preuzimanja vlasti 2012. godine, pokazujemo i to na delima, ali moram da podsetim građane perioda do 2012. godine, perioda vlasti žutog tajkunskog preduzeća, perioda vlasti žutog tajkuna i pljačkaša, oličenog u liku i nedelima Dragana Đilasa. Naime, moram da istaknem, da je žuta tajkunska vlast, urušila sve sisteme i sve segmente jednog društva, među kojima je svakako urušen i sistem obrazovanja. Jedan od dokaza, odnosno argumenata da je sve urušeno jeste i podatak o stopi nezaposlenosti do 2012. godine, koja je iznosila 26%, ali ono što moram takođe da istaknem, to je da je u vremenu od 2008. do 2012. godine, u vreme vlasti žutog pljačkaša narodnih para, Dragana Đilasa, stopa nezaposlenosti porasla za punih 10%. Znači, pitanje ljudi koji su završavali škole i pitanje njihovog zapošljavanja, njihove egzistencije, žutu tajkunsku vlast apsolutno nije interesovala. Mladi ljudi su odlazili, školovali se, završavali fakultete, ali za vreme njihovog masakra, i privrede i uopšte Republike Srbije, bio je jako izražen odliv mozgova, odnosno, ljudi su dolazili do fakultetskih diploma, do obrazovanja i znanja, ovde se školovali, ali su odlazili u neke druge zemlje da tamo to svoje znanje primenjuju. Ono što je razlika između njih i nas, a što pokazuje istraživanje jednog Bečkog instituta za međunarodne studije, to je da je u periodu od 2015. godine do 2019. godine, u Srbiju vraćeno 90000 mladih ljudi i to ljudi između 24 i 29 godina, ljudi koji su u inostranstvo otišli da bi stekli najviša znanja i obrazovanja, ali i ljudi koji su želeli i vratili se u zemlju Srbiju, da ovde tim svojim znanjem pomognu, kako bi Srbija bila još uspešnija zemlja i kako bi se Srbija i dalje razvijala. Ono što takođe moram da istaknem, to je da je tek preuzimanjem odgovornosti i vlasti SNS, najpre 2013. godine, kroz pilot projekte u saradnji sa Nemačkom organizacijom GIZ, sa Austrijskim i Švajcarskim organizacijama, počelo pilotiranje dualnog obrazovanja i tada su ovi mašinski mozgovi, oličeni u liku i nedelu Dragana Đilasa, govorili za Aleksandra Vučića, da on u stvari kroz dualno obrazovanje, želi da školuje neku jeftinu radnu snagu i da nije cilj unapređenje obrazovanja. Naravno, ti mašinski mozgovi u liku i nedelima Dragana Đilasa, ne razumeju se u potrebe građana, ne razumeju se u potrebe obrazovanja, u potrebe radnih mesta, on se razume samo u punjenje sopstvenog džepa, jer da nije tako, ne bi u vreme vršenja svoje vlasti bio bogatiji za 619 miliona evra. Naravno da je dualno obrazovanje, a cilj dualnog obrazovanja upravo jeste bio povezivanje teorije i prakse dalo jako velike i dobre, pozitivne rezultate. Prema istraživanjima onih učenika koji su završili dualno obrazovanje, inače, moram da istaknem, dualno je obrazovanje zakonom u Republici Srbiji uvedeno 2017. godine, 80% tih učenika koji su prošli kroz program dualnog obrazovanja zaposlilo se upravo u kompanijama u kojima su imali tu praktičnu nastavu. Znači, učenici kroz sticanje teorijskog znanja stiču i praktična znanja i veštine kako bi sutra bili odgovorniji, kako bi sutra bili ozbiljniji, kako bi pristupili jednom timskom radu u momentu kada se zaposle. Naravno da je dualno obrazovanje u našoj zemlji uvedeno i na visokoškolske ustanove. Moram da istaknem da je predsednik Aleksandar Vučić u Srbiju doveo više od 300 kompanija. Kada su pitali neke od tih kompanija zašto je njihov izbor da investiraju upravo u Republici Srbiji, odgovor tih kompanija bio je upravo u dobro obučenoj radnoj snazi i upravo u tome što radnici ovde u Srbiji koji, sem što su dobro obučeni imaju i znanje stranog, odnosno engleskog jezika. Znači, Srbija je i te kako kroz model dualnog obrazovanja napredovala. Danas u preko 150 škola imamo 54 najrazličitijih profila za koje se naši mladi ljudi školuju. Danas je nezaposlenost jednocifrena. Moram istaći da država i te kako vodi računa o obrazovanju, i u tom smislu i u smislu infrastrukture. U zadnjih pet godina država je uložila 200 miliona evra u obnovu infrastrukturnih objekata, jer žuto, lopovsko, tajkunsko preduzeće oličeno u Draganu Đilasu, Vuku Jeremiću, Mariniki Tepić, Borku Stefanoviću nije zanimalo da li ti đaci sede u hladnim učionicama, da li te škole prokišnjavaju, da li te škole imaju izolaciju, da li te škole imaju adekvatne toalete, da li te škole imaju pijaću vodu, da li imaju prozore. Za razliku od njih ova Vlada, predsednik Aleksandar Vučić za sve se to interesuju i na svemu tome rade, što pokazuju ulaganja u 180 škola. To, praktično znači da ne postoji ni jedna lokalna samouprava u kojoj se nije radilo na adaptaciji, renoviranju ili izgradnji potpuno novih škola. Moram da istaknem školu u Sjenici u koju država ulaže 10,5 miliona evra. Škola koje je prokišnjavala, škola koja je bila, gotovo potpuno nebezbedna za decu, međutim kada se izgradi to će biti škola 21. veka. Takođe, moram da istaknem i školu u Novoj Varoši koja je takođe sagrađena po najvišim svetskim standardima. To je škola u koju je Vlada, naravno, uložila sredstva, koju pohađa 500 đaka, moderna, sa modernim kabinetima i škola sa bazenom. Dolazim iz opštine Priboj. Takođe je Vlada Republike Srbije uložila ogromna sredstva u adaptaciju i osnovnih i srednjih škola. To su danas moderne škole. Vlada je pomogla i otvaranje industrijske zone u koju su došli strani poslodavci, i strani i domaći. U okviru industrijske zone nalazi se Visoka tehnička škola. Ta škola školuje inženjere, upravo radi potrebe kompanija koje u industrijskoj zoni rade. Znači, danas se ljudi školuju da bi posle toga dobili posao, da bi ostali u ovoj zemlji, da bi stvarali svoju porodicu, da bi bili zadovoljni, da bi doprinosili daljem napretku i razvoju naše zemlje, a ne da odlaze u svet i inostranstvo. Takođe, moram da napomenem da od preuzimanja vlasti, od 2012. godine ni u jednom segmentu, u stvari, ni u oblasti zdravstva, ni u oblasti nauke, ni u oblasti obrazovanja, mi nismo bili merljivi na evropskim, odnosno na međunarodnim listama. Moram da istaknem da je Srbija postala punopravni član CERN-a. To je evropska organizacija za nuklearna istraživanja. Takođe, moram da istaknem i velika ulaganja države u naučno-tehnološke parkove. Postoje četiri u Srbiji gde se pruža velika šansa mladim ljudima da rade, da istražuju, da ostanu u ovoj zemlji i da budu motor i pokretač razvoja. Ove godine, 3. aprila biće izbori. Pozivam građane da glasaju za politiku mira, za politiku stabilnosti, za politiku budućnosti, za politiku Aleksandra Vučića, radi nas, radi naše dece, jer politika Aleksandra Vučića nema alternativu. Sve drugo je odlazak u ponor. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poslednji govornik sa liste je narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicom, dame i gospodo narodni poslanici, postavljaju se pitanja mnoga danas, a ona najvažnija su - zašto vlada tolika panika među tajkunima i među mafijom poslednjih meseci? Zato što im je došao kraj. Kraj im se vidi 3. aprila, na izborima. To je prilika da građani Srbije u velikom broju izađu na izbore i u velikom broju podrže listu Srpske napredne stranke, Aleksandra Vučića za predsednika Republike, kako bismo konačno stavili tačku na tajkune, na mafiju i na njihovo bavljenje politikom i života građana Srbije. To je prilika i da odbranimo Srbiju i sve ono što smo postigli od 2012. godine do danas, da odbranimo radna mesta, da odbranimo fabrike, da odbranimo ljude, kao što je rekao kolega dr Uglješa Mrdić, da odbranimo i našu Republiku Srpsku, kao što je rekao Adam Šukalo, da odbranimo sve ono što je srpsko, sve ono što je zdravo i sve ono što je normalno u ovoj zemlji. Ako propustimo sada tu šansu, nećemo imati ponovo narednih 10, 15, 20 godina tu priliku, a onda je pitanje da li će od ove zemlje nešto ostati ako ponovo Dragan Đilas, Ponoš, Jeremić, Tadić i ostali lopovi dođu na vlast u ovoj zemlji i nastave da je pljačkaju baš onako, a možda brže i jače nego što su to činili do 2012. godine. Dosta je više pritisaka na građane. Dosta je više maltretiranja ljudi, dolaženje na pragove svih onih koji kažu – nisam za tebe jer si krao ovaj Beograd do 2014, 2015. godine i sve što si stigao si opelješio u Beogradu, nećemo više da te vidimo ni na televizoru, ni na našim kućnim pragovima, nećemo tvoje flajere, nećemo tvoje ljude da gledamo više, nećemo vaše ekipe, nećemo vaše lažne stručnjake, vaše lažne eksperte, sve ono što nam nudite da biste nas pokrali ponovo. Hoćemo da imamo odgovornu vlast i na lokalu i na Republici i odgovornog predsednika Republike kakav je Aleksandar Vučić. Zato treba da branimo i Vračar i Stari grad i svaku opštinu u Beogradu i u Srbiji, jer nama je svaki čovek jednak. Svi građani su nam isti, bez obzira za koga glasaju u ovoj zemlji. Zato smo se trudili da fabrike dovedemo i u one opštine u koje niko nije ulagao decenijama, da dovedemo investitore tamo gde niko dinara nije hteo nikada da uloži, tamo gde se Đilasu i njegovoj bagri gadi da odu. Zato brinemo i o ljudima iz Borče, iz Marinkove bare i iz svih drugih mesta u Srbiji, svih onih gde se gade Draganu Đilasu, Vladeti Jankoviću i Jeremiću, tamo gde oni sa svojim lakovanim cipelama nikada nisu kročili, tamo gde oni ne znaju kako je tim ljudima bilo dok su ih krali 12 godina, od 2000. do 2012. godine, tamo gde žive i ljudi koji su izbegli iz Krajine, iz Bosne i Hercegovine, tamo gde žive oni ljudi koji su morali da odu zbog šiptarskih terorista sa Kosova. Oni kod tih ljudi ne idu, ne znaju kako ti ljudi žive. Njihovi životi ih ne zanimaju. Njih zanimaju samo njihovi tajkunski životu, samo njihove garaže, njihovi stanovi po Vračaru i Starom gradu. Oni, ko o čemu, svaki dan govore o Vračaru i Starom gradu. A da li znate zbog čega? Zato što je tu najskuplji kvadrat. Tu gde je najskuplje, tu ćete da vidite Đilasa. Tu gde je najskuplja prodavnica, tu će Đilas i njegovi tajkuni da odu. Ne znaju oni ni gde je pijaca, ni da odu da porazgovaraju sa seljacima, da vide kako žive. Njih škole ne interesuju. Koju su školu oni renovirali? Koju su školu sagradili đilasovci? Koji su vrtić oni napravili? Oni su samo ostali dužni. Pa, ovaj Beograd je 1.200.000.000 bio zadužen. U ovoj zemlji ste imali nezaposlenost preko 25%, a danas je 10%, uz sve probleme koje imamo tokom ove pandemije koja je pogodila čitavu planetu. Sada bi neko ponovo da dođe i da kaže – mi ćemo da srušimo i Stefana Nemanju i sve spomenike koje ste napravili. I Petru Moleru u Molerovoj ulici, koji će da bude postavljen, sve ćemo to da porušimo. Sve ćemo da isečemo. Sve fasade koje ste u Karađorđevoj ulici uredili, sve ono što ste napravili u „Beogradu na vodi“ mi bismo sve to srušili, pa ćemo iznova da dovedemo tamo i zmijarnike i olupine brodova i sve ono što je nekada bilo gde ljudi nisu smeli da kroče. Danas to što je bilo najgore decenijama, danas je to najbolja lokacija i najbolje mesto za život, rekao bih, možda u ovom delu Evrope i zato pozivam i građane Srbije još jedanput da 3. aprila izađemo masovno na izbore zato što to odgovara Srbiji. To ne odgovara Đilasu. Što više izađe građana, jer većina građana mnogo bolje živi danas nego 2012. godine, to će rezultat za tajkune i mafiju biti više poražavajući i teži i gori nego što oni mogu i da zamisle, a za Srbiju će to biti najbolji rezultat, jer očekujem 3. aprila u prvom krugu pobedu Aleksandra Vučića i pobedu liste Srpske napredne stranke. Hvala vam.
Zahvaljujem. Ovim zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova sa raspravom o amandmanima na izborne zakone. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, prelazimo na raspravu u pojedinostima o izbornim zakonima. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Siniša Mali, ministar finansija, Maja Popović, ministar pravde, Maja Mačužić Puzić, državni sekretar u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, Saša Stevanović, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Vladimir Vinš, vršilac dužnosti pomoćnika ministra pravde, Milan Čuljković, iz Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave i Vesna Jevtić iz Ministarstva finansija. Pozdravljamo ministarku Obradović sa saradnicima. Prva tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec.
Poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, znači, i ovi prihvaćeni amandmani, ja pozdravljam odluku Vlade da prihvati mislim pet amandmana gospodina Glišića, i to upravo govori u prilog onome sam inače govorio, što ću kratko ponoviti, o širokogrudosti i pravičnosti SNS, koja je toliko širokogruda da prihvati i ove amandmane. Znači, recimo, jedan od njih se tiče redosleda predsedničkih kandidata na listi ili se tiče toga koliko birača može da podrži određenu listu. Dakle, samo da kažem da sveukupno gledajući i ove amandmane koji su usvojeni i 36 zakonskih promena bez podzakonskih promena i zahteva usvojenih opozicije, dakle, to svedoči upravo ovoj širokogrudosti SNS. Inače, samo da vas podsetim, u doba višestranačja, koje ja pamtim od 1990. godine, jer se od tada bavim politikom, nijedna vlast od 1990. do 2012. godine nije opoziciji ponudila ovako privlačne izborne uslove, što bi narod rekao – kao od ptice mleko. To svedoči o širokogrudosti predsednika Aleksandra Vučića. Samo bih sa vama podelio par određenih novih saznanja, koji su od izuzetnog uticaja na set ovih zakona i uopšte na izbornu temu. Biću kratak. Podelio bih sa vama jednu činjenicu da je jedan kandidat za gradonačelnika, Đilasov kandidat, koji ga sada podržava, govori sve najbolje o njemu, ja sam bio svedok kada je taj kandidat, radi se o gospodinu čika Vlajku, Vladeti Jankoviću, kada je pljuvao Dragana Đilasa i glasao za njegovu smenu na predsedništvu DSS. Naime, kao član predsedništva DSS od 2012. do 2014. godine, dobro se sećam da je gospodin Janković kritikovao gospodina Đilasa tokom 2012, 2013. i 2014. godine, kada se vratio sa ambasadorskog mesta u Vatikanu, i više puta na sednicama predsedništva gospodin Janković je Đilasovu vlast nazivao štetočinskom i pljačkaškom, a time i Dragana Đilasa. Konkretno idemo. Vladeta Janković je učestvovao u pripremi smene gospodina Đilasa sa mesta gradonačelnika na sednici predsedništva DSS u septembru 2013. godine. Obojica smo bili prisutni na toj sednici. Tada je gospodin Janković govorio o pljačkaškoj vlasti u Beogradu i obojica smo glasali da DSS učestvuje u smeni gospodina Đilasa i gospodin Đilas je 24. septembra 2013. godine, glasovima SNS, DSS, SPS i PUPS i smenjen. Vladeta Janković, samo da vas podsetim, se inače i u medijima hvalio ovom činjenicom. U emisiji „Kažiprst“ 4. februara 2014. godine hvalio se kako je glasao za smenu Đilasa na predsedništvu DSS i rekao je, citiram ga – presudili smo da Đilasova garnitura padne u Beogradu. Znači, on je Đilasa tada nazivao garniturom. A danas je Vladeta Janković deo te garniture. Radi se o besramnoj nedoslednosti i licemerju. To je fatalni salto mortale Vladete Jankovića broj jedan. Broj dva. Danas je jedan poslanik, mislim da je neobavešten u tom pogledu, rekao da gospodin Janković nema veze sa privredom. Ima. Gospodin Janković je osoba koje je dovela „Rio Tinto“. Ja to pouzdano znam. Koje su činjenice koje idu u prilog tome? Dakle, ako bi tražili pojedinca koji je doveo „Rio Tinto“, upravo vam kažem, to je Vladeta Janković. On je bio ambasador u Velikoj Britaniji od 2001. do 2004. godine. Sedište „Rio Tinta“ je u Londonu. „Rio Tinto“, pošto je želeo i ostvario da radi u Srbiji, morao je da ide preko ambasade. To je bilo u opisu posla ambasadora da primi „Rio Tinto“ i da prosledi to Srbiji. Tako se i desilo. „Rio Tinto“ je onda osnovao svoju ćerku firmu 2000. „Rio Sava eksplorejšn“ 2001. godine, a u čemu mu je posle ambasadora Jankovića pomogla i Đinđićeva tadašnja Vlada. Međutim, nije to kraj. Gospodin Janković je bio i savetnik za spoljnu politiku premijera Koštunice od 2004. do 2008. godine, pa je i tada, pošto je kao ambasador doveo „Rio Tinto“, nastavio da gura „Rio Tinto“ do 2008. godine i u tom periodu od 2001. do 2008. godine zaključen je sa „Rio Tintom“ niz, sumnja se, koruptivnih ugovora. Danas Vladeta Janković govori neistinu o svojim vezama sa „Rio Tintom“ i on kaže, na primer, 7. januara 2022. godine na TV N1, prenela je Agencija „Beta“, list „Danas“, Đilasovske televizije, citiram Vladetu Jankovića, on kaže - bio sam savetnik u kabinetu 2004. i 2005. godine, nije samo to, nego do 2008, ali hajde, i ne znam za bilo kakav sporazum sa „Rio Tintom“, nikada to nisam video. Kaže Vladeta Janković da je to lažna vest. Naravno, ispostavilo se da vest o tome ko je doveo „Rio Tinto“ nije lažna, već neistinu govori gospodin Janković. I danas je program gospodina Jankovića, Đilasa i SSP-a koji su izneli na konferenciji za štampu pre neki dan proterivanje „Rio Tinta“ koga je doveo upravo kandidat za gradonačelnika u Srbiju, Vladeta Janković. Znači, besramna nedoslednost, besramno licemerje i fatalni salto mortale Vladete Jankovića. Poslednja činjenica, gospodin Janković je dugi niz decenija bio zastupnik protiv laži o genocidu. Danas gospodin Janković prihvata laž o genocidu. Dvadeset šestog februara 2007. godine, kao savetnik za spoljnu politiku premijera Koštunice, Vladeta Janković je povodom presude Međunarodnog suda pravde u Hagu, koji je utvrdio da Srbija nije počinila genocid u Bosni i Hercegovini, hvalio tu odluku, to je ispravno, i ispravno je tvrdio da Srbija nije počinila genocid. To je rekao 2007. godine. Tada su to preneli mediji poput „Radija Slobodna Evropa“, gde imate još širi citat toga što je rekao gospodin Janković. I da sada ne citiram, uglavnom sam rekao suštinu reči gospodina Jankovića. Danas gospodin Janković, dakle niz decenija, znači dve decenije je on zastupao ovaj stav koji sam ja izneo, od pre neki dan kada je prihvatio kandidaturu Đilasa, zastupa stav Marinike i Đilasa i gazi sve ono što je govorio i radio u proteklim decenijama, a prihvata stav Marinikin. Dakle, oboje krive Srbiju i srpski narod da su počinili genocid. Mislim tužno je što je gospodin Vladeta Janković spao na to da bude Đilasova marioneta i da okrivljuje svoj narod za genocid koji nije počinjen. To je treći primer besramne nedoslednosti i vrhunskog licemerja i treći primer fatalnog salto mortalea Vladete Jankovića. Poslednje i završavam uskoro. Da li će Đilasova koalicija i SSP stranka da se pohvale ovim stavovima Vladete Jankovića u ranijem periodu? Da li će se Vladeta Janković pohvaliti šta je nekada govorio i radio i šta je sada prihvatio kao svoje stavove i program, što je potpuno suprotno onome što je radio dve decenije? Dakle, on je pominjao Đilasovu garnituru. Pazite, Đilasova garnitura je pala 2013. godine uz pomoć Vladete Jankovića. Đilasova garnitura je pala i 2018. godine. Đilasova garnitura će sa sve Jankovićem pasti i treći put, 3. aprila 2022. godine. I samo kratko, pošto su i to nove informacije iz katastra. Kandidat NATO-a i Hrvatske za predsednika Srbije Zdravko, sram ga bilo, Ponoš mora da objasni poreklo svoje imovine na čuvenim vračarskim pašnjacima koji su omiljeni među tzv. žutima. Znate na koga mislim. Utvrđeno je ovih dana, baš u katastru da je Zdravko Ponoš vlasnik dva stana i četiri garaže u Metohijskoj ulici i ulici Černiševskog i da je bio suvlasnik tj. suinvestitor jedne od tih zgrada i sve to vredi najmanje, pazite, dva stana i četiri garaže, najmanje pola miliona evra. Dakle, odakle, sram ga bilo, Ponošu pola miliona evra? Da li mu je možda Đilas dao te pare? Mislim, pazite, kako je, sram ga bilo, Ponoš postao suinvestitor jedne zgrade? Inače, kad sam pomenuo Černiševskog, a verujem da za njega zna i gospodin, sram ga bilo, Ponoš, najpoznatije i najznačajnije delo Nikolaja Černiševskog je onaj čuveni roman „Šta da se radi“. Dakle, Ponoš je, postavivši sebi to pitanje – šta da se radi, odlučio da radi stanove i zgradu na vračarskim pašnjacima. Srpska napredna stranka i predsednik Vučić će pobediti na izborima zbog fantastičnih rezultata u prethodnih 10 godina. Najbolji program je ono što su predsednik Vučić i SNS uradili u ovih 10 godina, uzdižući Srbiju, gradeći Srbiju, vakcinišući Srbiju, lečeći Srbiju, lečeći prošlost u sadašnjosti, a radi budućnosti. Predaja nije opcija! Pobeda je opcija! Živela Srbija! Hvala vam!
Pošto je trenutno pun sistem, samo da proverim da li predlagač amandmana želi reč? (Da.) Brišem listu. Molim vas da mu dozvolimo da se prijavi. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Amandmane koje sam podneo i koji su prihvaćeni od Vlade, zahvaljujem se, da ne bi ispalo da se kitim tuđim perjem i da bi javnost znala, su amandmani koji su dogovoreni na međustranačkom dijalogu između vlasti i opozicije. To je proizvod zajedničkog rada na međustranačkom dijalogu predstavnika vladajuće koalicije, ljudi koji su pokazali državotvornost i svest o tome da kada se desi da odemo u ćorsokak izbornog procesa, koji nam se desio, da se desi, hiljadu puta sam rekao, pa ste se vi ljutili, da više liči na glavni odbor SNS. Sada ovde kažem da ste shvatili da to nije dobro i izašli ste maksimalno u susret nečemu što je dobar proces i kolege iz opozicije su, takođe, shvatile da ideja bojkota nije dobra. Ovo je početak jednog dobrog odnosa u našem političkom sistemu gde i vlast i opozicija preuzimaju odgovornost da državotvorno rade stvari. Ja sam ovde bio kao jedini opozicioni poslanik iz redova srpskog naroda koji je podneo ove amandmane i drago mi je i počastvovan sam što sam mogao da učestvujem u ovom procesu. Što se tiče same priče i koliko je bitan ovaj proces, želim da podcrtam da u trenutku da u zapadnoj Evropi, u Americi pola naroda misli da su izbori pokradeni, kada se mediji zabranjuju, kada dolazimo u situaciju da više ni u čemu ne možemo na taj zapadni deo sveta da se ugledamo po pitanju demokratije i ljudskih prava, ovde je ova Skupština i naša opozicija imala hrabrosti i snage da napravi jedan institucionalni okvir koji je dosta dobar i koji će ostati kao trag pravog glasa u trenutku kada ceo svet klizi u totalitarizam i sapliće demokratiju. Naravno, ne bih bio opozicioni poslanik da ne kažem još nešto. Dok ne reformišemo politički sistem u delu partijskog modela, kakve god mi zakone donesemo po pitanju izbora, dokle god možemo da imamo masovne i liderske stranke, one će po jednoj drugoj liniji neformalnog uticaja ometati naš izborni sistem. Ništa se ne dešava preko noći, ništa ne može na juriš da se osvaja. Ovo što je sada uređeno je jedna dobra stvar i tu se zahvaljujem kolegama iz pozicije i iz opozicije što su pokazali jedan veliki deo državotvorne odgovornosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, na predloge zakona o kojima danas raspravljamo i o kojima ćemo večeras glasati podneto je 16 amandmana. Najviše amandmana, deset, podneto je na zakone koji najviše interesuju građane Srbije, a to je Zakon o izboru predsednika Republike, Zakon o izboru narodnih poslanika i Zakon o izboru odbornika u skupštinama opština i gradova. Od 16 amandmana Vlada Srbije je prihvatila osam. Od osam prihvaćenih amandmana sedam je podnela opozicija. Kud ćete bolju potvrdu da je demokratski kapacitet ove vlasti mnogo veći nego što to tvrdi opozicija i kud ćete veću potvrdu i bolju potvrdu da su tvrdnje koje se mogu čuti u opoziciji, kako u Srbiji vlada diktatura, najobičnija glupost. Nas 3. aprila očekuju predsednički, parlamentarni i lokalni izbori i beogradski izbori. Izbori će biti održani u nekoliko opština, među njima je opština Smederevska Palanka, pa ću ja iskoristiti ovu priliku da javnost u Srbiji upoznam sa svim stvarima, sa svim promenama koje su se dogodile u Smederevskoj Palanci u poslednjih šest godina od kako je odgovornost za vođenje te opštine preuzela SNS. Pre šest-sedam godina Smederevska Palanka je i figurativno i bukvalno bila crna rupa na karti Srbije. Zašto kažem i bukvalno? Zato što u tome gradu nije bilo uličnog osvetljenja. Zamislite grad od 25.000 stanovnika, naselje od 25.000 ljudi u 21. veku koji živi u mraku. Sledeća stvar koja je vrlo bitna, koja govori o tome šta smo nasledili od DS, jeste podatak da je račun opštine Smederevska Palanka sedam godina bio u blokadi. Naravno, u blokadi su bili računi svih javnih preduzeća i ustanova na području opštine i nije bilo čudo što su bili u blokadi, morali su da budu u blokadi kada je prethodna vlast napravila ukupan dug veći od tri milijarde dinara. To je više od 24 miliona evra po tadašnjem kursu. Ja sam pisao jedan tekst pre pet-šest godina i postavio sam jedno pitanje i to me i danas stvarno zanima, zanima me odgovor, kako je moguće da neko u jednoj opštini koja ima godišnji budžet od osam miliona evra napravi dug od 24 miliona evra? Osim što nije imalo ulično svetlo, Smederevska Palanka, nije imala ni pijaću vodu. Tamo su godinama trajale restrikcije vode. U pojedinim delovima grada restrikcije su trajale i po 14 sati. Samo za struju lokalna samouprava je dugovala milijardu i 200 miliona, znači više od 10 miliona evra, a Vodovod je bio dužan 700 miliona dinara. Od kako je odgovornost za vođenje Smederevske Palanke preuzela SNS, grad ima normalnu uličnu rasvetu i grad ima normalno snabdevanje pijaćom vodom. To je moguće iz razloga što pre sedam godina Vodovod je isporučivao građanima 45 kubnih metara vode u sekundi, sada isporučuje više od 200 litara iz razloga što je Vlada Srbije isfinansirala izgradnju novih izvorišta, novih bunara i uložila je pare u renoviranje postojećih bunara. Opština, između ostalog, je dugovala 240 miliona dinara u ustanovama kulture. Ulice i putevi su bili u očajnom stanju. Put od Smederevske Palanke do Velike Plane, a to je izlaz Smederevske Palanke na auto-put Beograd – Niš, bio je bukvalno u rupama. Neko je jednom izračunao i objavio u jednom tekstu, ja ne znam da li je to tačno, ali je približno, da je na 12.000 metara toga puta izbrojao četiri hiljade rupa. Vlada je u rekonstrukciju tog puta, juče sam govorio o tome, uložila pet miliona evra. Sada je to jedna moderna, kako se ovde često čuje, evropska saobraćajnica. Potpuno je iz temelja rekonstruisana glavna gradska saobraćajnica, glavna gradska ulica od ulaza iz pravca Velike Plane do izlaza u pravcu Mladenovca do skretanja Zazanju, sve je iz temelja rekonstruisano, kompletan put. Znači, urađena je nova kanalizacija, nova vodovodna mreža, novi drvored posađen, urađeni novi trotoari. Pa, između ostalog, što se tiče putne mreže, rekonstruisano je sedam kilometara puta prema Topoli, 18 kilometara puta u Kusadku, put između Kusadka i Azanje u dužini od sedam kilometara, skoro pet kilometara puta za Cerovac i Vodice, pri kraju su radovi na rekonstrukciji puteva između Smederevske Palanke i Glibovca, i od Azanje do Selevca u dužini od 20 kilometara. Za svu ovu putnu mrežu, za rekonstrukciju ovih puteva, Vlada Srbije je izdvojila 12 miliona evra. Pazite, ovi su zadužili opštinu, ostavili opštinu u dugu od 24 miliona evra, a mi smo, naša vlast, vlast SNS, samo za putnu infrastrukturu u tu opštinu poslali 12 miliona evra. Pre samo dve godine, lokacija Guberaš, tačno na granici između Velike Plane i Smederevske Palanke je bila livada zarasla u korov. Sada u tom mestu radi jedna moderna koreanska fabrika za proizvodnju kablova, električnih kablova za automobile. U toj fabrici trenutno radi 450 radnika. Ja mislim da je upravo sada u toku javni poziv za prijem novih radnika. Ukupna vrednost projekta je veća od 20 miliona evra, a plan je da do kraja ove godine bude zaposleno 700 radnika. Još samo nekoliko podataka da bih ilustrovao šta je građanima Velike Plane i Smederevske Palanke uradila vlast DS. Pre četiri dana izdata je građevinska dozvola za izgradnju zdravstvenog centra u Smederevskoj Palanci. Saslušajte ovo. Vrednost projekta je skoro sedam milijardi dinara. Šta taj projekat podrazumeva? Potpunu rekonstrukciju bolnice „Stefan Visoki“, nabavku najsavremenije opreme, izgradnju novog krila bolnice, potpunu izgradnju novog doma zdravlja, pa i između ostalog izgradnja heliodroma pošto je bolnica nadležna za jedan deo auto-puta od Beograda do Niša, da bi se ne daj Bože u slučaju nesreće ranjenici, povređeni mogli transportovati do bolnice helikopterom. Dana 28. decembra prošle godine, 15 izbegličkih porodica je u Smederevskoj Palanci dobilo stanove. U toku su radovi na rekonstrukciji OŠ „Nikola Tesla“ u Glibovcu, a završeni su svi radovi, znači urađen projekat, dobijene sve saglasnosti za potpunu rekonstrukciju gimnazije u Smederevskoj Palanci, jedne od najboljih gimnazija u Srbiji u kojoj nivo obrazovanja nije popustio, bez obzira na sve ove Bolonje i na sve ove promene. Takođe su izvršeni svi pripremni radovi, administrativni radovi da se rekonstruiše Mašinsko-tehnička škola „Goša“. Privodi se kraju rekonstrukcija zgrade Narodnog muzeja. Za tu rekonstrukciju Vlada Republike Srbije izdvojila je deset miliona dinara. Ukupno u obnovu objekata kulture na teritoriji opštine Smederevska Palanka, samo u poslednje tri godine, Vlada Srbije je uložila 40 miliona dinara. Ima još mnogo toga, ali ne bih da oduzimam vreme. Ove činjenice koje sam naveo su odgovor na pitanje zašto će građani, stanovnici Smederevske Palanke, zašto će stanovnici Velike Plane, zašto će građani Srbije 3. aprila glasati da se nastavi ova politika, zašto će glasati da Aleksandar Vučić ostane na mestu predsednika Srbije i zašto će glasati da SNS, zajedno sa svojim koalicionim partnerima, ponovo formira Vladu Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovani predstavnici ministarstva, građanke i građani, stranka Pravde i pomirenja, kao najjača bošnjačka stranka i naš poslanički klub zajedno sa Ujedinjenom seljačkom strankom glasaće za ove amandmane. U međustranačkom dijalogu koji se vodio na dva koloseka, stranka Pravde i pomirenja je učestvovala. Smatramo da je dobro što smo razgovarali i da je napravljen jedan dobar kompromis jer i deo vladajuće većine i deo opozicije nije u potpunosti zadovoljan i kada se pravi dobar kompromis, onda svi po malo treba da budu nezadovoljni. Ono što hoću da istaknem jeste da je po nama i bojkot apsolutno legitiman vid političke borbe i svi oni koji su tvrdili da ova Skupština nema legitimitet, apsolutno nisu bili u pravu, jer jednostavno neki su učestvovali pa su ušli u parlament, neki su učestvovali pa nisu dobili dovoljnu podršku građanki i građana, a neki su naprosto odlučili da ne učestvuju. Takođe, kada vidimo, za pojedince izgleda i nisu važni sami izbori, već je isključivo važno samo da oni budu deo vladajuće većine i tako da nikakvi izborni uslovi, poboljšanje izbornih uslova ih nije zanimalo. Ono što hoću da istaknem jeste da je jako važno što se maksimalno izašlo u susret svim zahtevima tzv. “bojkot opozicije“, što su naši partneri iz EU, iz Evropskog parlamenta videli da mi ovde nemamo neku autističnu vlast. Naprosto, da imamo vladajuću većinu koja hoće da razgovara, hoće da čuje argumente, hoće da izađe u susret zahtevima, jer nam odgovara jedna utakmica, izborni proces jer posle tog procesa niko neće moći da uperi prstom u RIK i da kaže – eto, ja nisam zadovoljan. Neki dan sam govorio da ne postoji utakmica gde onaj koji izgubi će da kaže da je on kriv i da nije dovoljno kvalitetan, ali je jako važno zbog građanki i građana, zbog istorije, zbog međunarodne javnosti, da maksimalno se izašlo u susret i da po prvi put i u RIK imamo vanparlamentarne stranke naprosto da niko ne bi mogao da izrazi bilo kakvu sumnju. Što se tiče medijskih sloboda to je naprosto pitanje od milion dolara i svaki politički akter ili društveni činilac on će da kaže da nije dovoljno predstavljen i više puta sam govorio da Stranka pravde i pomirenja kao najjača bošnjačka stranka, ali i druge stranke manjinskih zajednica nisu dovoljno predstavljene u Medijskom javnom servisu i treba povesti malo računa o svemu tome, ali nije to nikakav ekskluzivitet ni naše zemlje. Bili smo u situaciji da predsednik najjače zemlje na svetu SAD dođe u situaciju da ni jedna televizija neće da pusti njegovu izjavu i da ga ukidaju sa socijalnih mreža i onda dođete u jednu paradoksalnu situaciju da ste predsednik najmoćnije zemlje, a da izjavu možete da izdiktirate samo sopstvenoj sekretarici. Tako da to je jako jedna kompleksna tema i ne govori se samo u našoj zemlji, već je to jednostavno prisutno i u zapadnim društvima, čak i u društvima koji se smatraju kolevkom savremene demokratije. Što se tiče amandmana koje je kolega Glišić podneo, a Vlada prihvatila, naša poslanička grupa će glasati. Drago mi je što se izašlo u susret i oko ovog redosleda kada su u pitanju izbori za predsednika. Naprosto, htela se stvoriti jedna atmosfera da je važnije koji ste broj na listi, a ne kakva vam je politika, kakav vam je lični kredibilitet, ne znam, koji su stavovi koji zastupate, itd. Jednostavno, svi oni izgovori koji su mogli da posluže bilo kome sada su eliminisani. Takođe, kada je u pitanju finansiranje kampanje, gde se tu izašlo u susret kada je u pitanju veći iznos, kada se preda lista, mislim da je to jako dobro, ali opet se vraćamo na onu poznatu činjenicu - ako ste dobar kandidat, ako imate dobru listu, jaku stranku, jake ideje, ako ste vi kao pojedinac kredibilni naći ćete vi novac za svoje ideje, ako nećete bogami bilo kakva izmena bilo kakvog zakona naprosto neće vam pomoći, jer nećete moći da nađete ljude koji su spremni, vaše članove, vaše simpatizere koji će uplatiti donaciju za vašu ideju, jer ne veruju da te ideje ili vi lično kao nosilac te ideje možete da pobedite. Mislim da je ovo na kraju velika stvar, da nikada ovoliko ni jedna vlast nije izašla u susret ni u jednoj zemlji, po meni ni u regionu, ni u Evropi, opoziciji. Mislim da ćemo imati fer demokratske izbore i da će pobediti onaj koji je bolji, onaj kome građani veruju i onaj kandidat i one liste iza kojih stoje rezultati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvažena potpredsednice. Naravno da je već rečeno, ovi amandmani koje je podneo kolega Glišić su zapravo rezultat međustranačkog dijaloga, odnosno razgovora koji je vođen na drugom koloseku sa političkim strankama koje nisu želele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima, tako da kolega nemojte misliti da se obraćam vama lično kada govorim o amandmanima. Dakle, ovo je još jedna potvrda koliko je važno što su ovoga puta vođeni razgovori na dva koloseka. Dakle, sa strankama koje žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima i sa strankama koje ne žele da razgovaraju sa evropskim parlamentarcima. Socijalistička partija Srbije se opredelila da će učestvovati u oba procesa, jer pre svega, kao što sam rekao u uvodnom izlaganju, smatramo da iz ovog procesa kada govorimo o izbornim uslovima ne možete isključiti nikoga, a želeli smo da saslušamo svaku sugestiju, svaki predlog koji može doprineti konkretno boljim izbornim uslovima u Srbiji ukoliko je takvih predloga uopšte i bilo. Kada je reč konkretno o ovom amandmanu – redosled kandidata na listi za izbor predsednika Republike, opozicija vanparlamentarna je insistirala da se žrebom utvrđuje koji će broj dobiti predsednički kandidat. Mi ćemo glasati za ovaj amandman, to apsolutno nije sporno, jer to je stvar dogovora. Mi znamo šta znači dogovor i znamo šta znači kada se postigne kompromisno rešenje da treba držati reč. Tako se ponašaju odgovorne i ozbiljne partije. Nismo kao onaj deo opozicije koji je započeo razgovore, došao na prvu rundu dijalog i rekao – 42 zahteva ili bojkot, jer to svakako nije način da dođete do kompromisa i konsenzusa. Želim da kažem šta mislimo kao poslanička grupa. Mislimo da se usvajanjem ovog amandmana na neki način, jasan je cilj koji se želi postići, da isti predsednički kandidat nema isti broj na parlamentarnoj listi, nema isti broj na gradskoj listi. Jasan je cilj koji želi da postigne opozicija, jer misli da će na taj način možda njihov predsednički kandidat uz neki broj dobiti neki veći broj glasova. Čekajte, zar se na ovaj način ne potcenjuju građani Srbije? Zar neko zaista misli da su građani Srbije toliko nepismeni i da neće pogledati ime i prezime predsedničkog kandidata pre nego što se opredele za koga će glasati? Ne bih ja rekao da je izborni proces bio u nekakvom ćorsokaku. O tome sam govorio i tokom rasprave i u načelu - kako taj ćorsokak videsmo tek 2019. godine i sada bojkot, ma kakav bojkot, bojkot je propao, nije uspeo scenario posle bojkota. Vidim da mi danas razgovaramo ovde i usvajamo dodatnih pet amandmana od strane opozicije, a opet imate drugi deo opozicije koji već kaže da su izbori pokradeni i unapred pripremaju protest. Čekajte, šta smo mi radili svo ovo vreme? Prihvatili sve stavove evropskih parlamentaraca, prihvatili sve ono što je vanparlamentarna opozicija od nas tražila kada je reč o drugom koloseku, a vi ovakvim stavom želite zapravo sebe da amnestirate od odgovornosti. Amnestirali ste sebe od odgovornosti time što sebe nazivate nekakvim liderom opozicije, pa tražite druge kandidate iza kojih ćete se sakriti. Izvinite, građani Srbije od lidera očekuju da pokaže odgovornost, da pokaže hrabrost, da stane imenom i prezimenom kao prvi na listi konkretno ili kandidat za predsednika ili kandidat za gradonačelnika i da se odmeri sa drugim političkim opcijama. Oni su svoju hrabrost pokazali time što su se sakrili iza predsedničkog kandidata, što su sakrili iza kandidata za gradonačelnika i pored svega toga kažu – izbori su pokradeni i unapred se već organizuju protesti. Ne znam šta je to što mi možemo danas, evo još danas vodimo raspravu u pojedinostima, šta je to što mi možemo da učinimo ovde konkretno svi kao predstavnici građana, kao legitimno izabrani predstavnici građana? Nije ovo glavni odbor nijedne stranke, jer ovaj parlament, zapravo Narodna skupština Republike Srbije je glas naroda. Neka građani odlučuju ko će sedeti u ovim poslaničkim klupama i ne bih ja potcenjivao i ponižavao na taj način građane Srbije, degradirao i devalvirao njihov glas, ali šta je to što mi još dodatno možemo da učinimo na ovih pet amandmana, prihvatićemo i tih pet amandmana, šta je to što još dodatno treba da učinimo da bi neko shvatio da se demokratija u Srbiji ostvaruje na izborima, a ne na ulici, ne kroz proteste? Ulica, protesti, ne mogu da promene politički kurs Srbije. To se desilo jednom 2000. godine, ali tada je postojala, moram priznati i ozbiljna podrška građana, bez obzira oni što su organizovali te proteste i oni koji su finansirali, izneverili su tu podršku. Da su izneverili potvrda je danas, evo 2022. godina, recite mi gde je jedna od tih 18 političkih stranaka koje su tada činile DOS? Nema ih. Ni jedna nije parlamentarna stranka. Gde su oni koji su oterali te 2000. godine sa vlasti. Pitam sebe i mi se iz poslaničke grupe pitamo, razgovarali smo, šta je to što još dodatno možemo da učinimo da se konačno shvati da demokratija u Srbiji se ostvaruje na izborima i samo na izborima. Da bi vas neko glasao na izborima, ako ste opozicija vi morate predstavljati nekakvu alternativu vladajućoj koaliciji, morate imati program, morate da imate ljude koji su garant za realizaciju tog programa, ne kriti se iza drugih ljudi, već izađi sa konkretnim programom. Ne kao, Dragan Đilas kaže dan posle. Znate šta je dan posle? Eno napisao je pre neki dan – nije bilo 6. oktobra, ali će biti 4. aprila. Ne kao Vuk Jeremić, dok se mi bavimo ozbiljnim temama ovde u parlamentu i dok razgovaramo o izbornim uslovima, on piše nekakvu rezoluciju o revanšizmu, gde pominje lustraciju i ne znam šta već. Ne znam šta već on ne shvata da je on lustriran. On je lustriran, njega su lustrirali građani. Najbolja lustracija se sprovodi na izborima. Tada građani opredeljuju da li neke političke stranke treba da budu relevantne i treba da sede u ovom domu ili ne. Dakle, glasaćemo svakako za ovaj amandman, ali sam morao da iznesem niz konstatacija koje nam zaista nisu jasne kao poslaničkom klubu. Zahvaljujem.
Pošto smo završili pretres amandmana, zaključujem pretres zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Druga tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZBORU NARODNIH POSLANIKA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Vladan Glišić, Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nađe Bećiri, Mirsad Hodžić i Ađen Bajrami. Narodni poslanik Snežana Paunović pisanim putem povukla je amandman na član 73. Predloga zakona. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Da li neko želi reč? Ponovo ću obrisati listu da bi dali mogućnost podnosiocu amandmana da se prijavi. Narodni poslanik Vladan Glišić.
Ovaj amandman, kao još dva amandmana koje sam podneo je „Transparency Serbia“, to jest Transparentnost Srbije je uputila svim poslaničkim grupama smatrajući da može da bude poboljšanje izbornog procesa. Ja sam se opredelio za ove amandmane iz raznih razloga, a ovaj koji je baš vezan za izbor narodnih poslanika je vrlo bitan jer daje mogućnost obaveštavanja građana preko javnog medijskog servisa da imaju pravo po Zakonu o uzbunjivanju koji je 2015. godine donesen u Skupštini Srbije i koji važi, da kao uzbunjivači pre i u toku izbora skrenu pažnju na svaku nepravilnost koja bi se desila. Na taj način se RIK pojavljuje kao prvi stepen u prijavljivanju uzbunjivanja i tako dobijamo, ako se usvoji ovaj amandman, kada bi se usvojio, dobijamo mogućnost da naši građani koji često imaju primedbe na izborni proces mogu da ako se proceni da imaju osnovane navode, dobiju status uzbunjivača i da se samim tim lakše ulazi u proceduru kontrolisanja izbornih nepravilnosti. Mislim da je to bitno i dobro. Bilo bi dobro da se usvoji u skladu sa duhom unapređenja našeg izbornog procesa. Međutim, ono što, nezavisno od ovoga narodna mreža ima već dugo kao svoj predlog jeste da se uvede institucija agenta provokatora, da bi se očistio naš izborni sistem i naš izborni proces od mnogih nakupaca i prekupaca glasova, ljudi koji nezavisno kojoj političkoj opciji pripadaju, su spremni da idu da kupuju glasove birača i onih birača koji su spremni da svoje građansko pravo prodaju i da samim tim dovedu nas u situaciju da se potpuno izvitoperi volja građana. Znači, ovaj amandman je deo jednog početka izborne reforme za koju se nadam da će i budući sastavi Skupštine imati sluha. Hvala.
Hvala. Po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ovako, od momenta, a i vi ste predsedavajući tada bili sa mnom, i ja sa vama, kada smo krenuli u razgovore sa evroparlamentarcima još na Fakultetu političkih nauka ni sanjao nisam da će neka vlast, a u ovom slučaju vlast kojoj sam pripadam, ovako sebi onemogućiti da bude ravnopravan učesnik u izbornom procesu i to se zaista nikada nigde nije dogodilo. Podsećanja radi, setite se samo kako su podizali neverovatnu hajku kako im ne valjaju izborni uslovi, uzgred, budi rečeno svi izborni zakoni koji važe su doneti u njihovo vreme. Oni su nama ostavili tu katastrofu, kako kažu, od izbornih uslova. Znači, sve do 2012. godine važila su određena pravila i ja vam sada tvrdim, oni nikada ovako nešto ne bi doneli, kao što mi sada donosimo. Ali setimo se i namerno sam se javio, da bih ljude podsetio, prvo su krenuli sa pričom kako su strašno neuređeni birački spiskovi. Tu su pokazali jedno elementarno nepoznavanje izbornog procesa pošto ne postoje birački spiskovi, postoji Centralni izborni birački spisak i to po zakonu koji su oni usvojili. Znači tada je još napravljen jedan jedinstveni Centralni birački spisak, ali su nas stalno maltretirali kako dabome ne valjaju birački spiskovi i onda kada im je to konačno rečeno, da nikad nije bio uređeniji birački spisak nego sada. Onda su to ostavili po strani, kao da to više ne važi, pa su onda krenuli kako je strašno ko kontroliše REM, ko kontroliše neka medijska tela i tu ste zapravo mogli da vidite, baš kada smo razgovarali o tom medijskom nadzoru, da njih uopšte to nije zanimalo. Njih je zapravo zanimalo kako da „Multikom“ grupacija, odnosno „Junajted grupa“ dođe do REM-a i do RTS-a, jer su ih samo zanimale sekunde. Njih uopšte nikakvi izborni uslovi nisu zanimali. Kada je to takođe nekako javnosti prikazano i kada se videlo da je to potpuno bezveze što pričaju, onda su krenuli kako nema nikakvih uslova, pa će da bojkotuju. Evo, sada su bojkotovali pa su se valjda opekli, pa bi sada da idu na izbore i to više Bog sveti ne zna šta oni hoće. Uzgred, budi rečeno, gospodine Orliću u više navrata smo prisustvovali, svi ovi evroparlamentarci koje su oni pozivali, a lično sam bio protiv razgovora sa tim evroparlamentarcima, jer mi je bilo potpuno nelogično da neko iz inostranstva dolazi i da se meša u naš izborni proces, ali ajde, kažu da je to demokratija, oni su ih najviše pozivali, a ti isti ljudi su uvek na kraju svakog izbornog procesa se njima u lice smejali. Zato što su shvatili sa kime imaju posla. Onda doživite da nam kažu kako je ona Tanja Fajon neverovatan pregovarač, kako je ona nešto fantastično, kako je sunce demokratije Slovenije iz koje dolazi, pa čak i ona takva kakva je, shvatila je sa kim ima posla i rekla je – čekajte ljudi, vi niste baš skroz čisti šta tražite. Tako da moram da priznam, ovo sada što donosimo, pošto se bune što se donose izborna pravila dva meseca pred izbore, pa vi ste to tražili. Vi ste maltretirali te evroparlamentarace i ti ljudi su zbog vas došli ovde. Ne znam, pošto sada kažu da su ovo kozmetičke promene, evo postavljamo pitanje javnosti – da li bi oni ikada ovako nešto doneli? Moram da kažem građanima Srbije šta smo uradili i na tome ću stalno insistirati. Vlast SNS je SNS potpuno izbacila iz izbornog procesa u smislu bilo kakvog uticaja i u smislu bilo kakvog normalnog i ravnopravnog vođenja kampanje. Mi smo našu stranku desetkovali u izbornoj kampanji, jer naši funkcioneri neće moći da nastupaju u medijima, osim ako nisu poslanici, a i to kada nastupaju kao poslanici može samo ako je plaćeni termin, za razliku od njihovih funkcionera koji nisu ništa i mogu da nastupaju gde hoće, kako hoće, koliko hoće. Tako da mi smo našu stranku iz medijske debate ili iz medijskog predstavljanja potpuno izbacili. S druge strane, to se nikada nije desilo u istoriji, da stranka koja ima apsolutnu većinu u izbornim komisijama, ima manjinu. To se prvi put događa. Znači, sami sebe smo ograničili da u svim komisijama, RIK, opštinskim izbornim komisijama, gradskoj izbornoj komisiji, mi ćemo kao stranka koja ima apsolutnu većinu, kojoj su građani dali ovoliko poverenje, biti manjina, kao i u svim biračkim odborima. Tako da ta priča o krađi ne stoji. Ili ste vi nesposobni, ili ste glupi, ili ste potkupljivi, šta god, ali, definitivno je nemoguće da neko ukrade izbore. To su budalaštine i gluposti. To je njihov alibi zašto gube na izborima. Znate, kad izgubite sa 40% razlike, što bi to neko radio? Zašto bi iko ikada pokušavao da krade izbore a pobeđuje vas sa 40% razlike? Suština je u tome da vi ljudi nemate nikakav program. Evo, sada vam je ovo najbolji pokazatelj, danas su Đilasa odjavili svi, čak ni ova Skupština slobodne Srbije neće sa njim, neće niko sa njim da ide na izbore. Nekako mi se čini da su sa ovim kandidatima koje su u javnosti slavodobitno predstavili unapred izgubili te izbore. Ali, nemoj posle da kukaju. Mi vidimo već, to građani Srbije moraju da znaju, da oni pripremaju scenario za 4. april, kao što nam je to Borko Stefanović rekao, kakav god bude rezultat, oni će da izađu na ulicu. Ja sam to i pitao uvaženu ministarku ovde, s obzirom na to kakva izborna pravila mi donosimo, možda je trebalo, recimo, da donesemo u zakonu jedan član po kome se kaže da je zabranjeno da pobedi SNS, na primer, i da mora da pobedi opozicija. Ili, recimo, u najmanju ruku da smo im dali da 20% imaju prednosti, pa da mi to negde moramo da stignemo. Možda je tako trebalo, pošto su ova izborna pravila takva da kao kad bi recimo krenuli da se trkate a neko vam puca u obe noge a vi treba da trčite. Eto, to su vam izborna pravila vezana za našu stranku. Kažem, možda je trebalo da unesemo tu klauzulu da je zabranjeno da pobedi SNS i da vlast mora da se prepusti opoziciji. Oni očigledno, kakvi su nesrećni, očekuju da ih neko aklamativno postavi da budu vlast i oni će sve na tome raditi. Očigledno je da i takve kandidate lansiraju, jer ne verujem da bi neko Ponoša lansirao da bude kandidat, osim ako ne kaže, s obzirom da su zaista ozbiljna međunarodna previranja i da postoji jedna ozbiljna indicija da može da dođe do sukoba u Ukrajini, da neko hoće da kaže, evo, mi imamo Ponoša, on će možda našu vojsku da pošalje u Ukrajinu da ratuje protiv Rusa, ili ko zna, možda im je to negde na umu i da je to negde neka agenda. Ja ne vidim nijedan razlog zašto bi neko čoveka koji ni u svim njihovim istraživanjima nije mogao nikako da pobedi, zašto bi ga stavio da bude predsednički kandidat, ali, opet, to je već neka druga stvar. Ono što moram da istaknem, a to je definitivno sada jasno i to javnost mora da zna, pošto je potvrda za potencijalni atentat koji je trebalo da se izvrši na predsednika Aleksandra Vučića, došao iz Evropola kao jedne međunarodne evropske policije organizacije i s obzirom da je došao od jedne ozbiljne zemlje članice EU, ja samo postavljam građanima Srbije pitanje na koje oni moraju da razmisle - šta bi se dogodilo u ovoj zemlji da se zaista tako nešto realizovalo, ili kada bi se to realizovalo, kao što je to najavljivano da će se dogoditi, zapravo da bi trebalo da se dogodi u februaru mesecu, drugoj polovini februara meseca? Na šta bi ličila ova zemlja, kakav bi se ovde haos napravio? Ko bi onda preuzimao vlast? Šta bi se sve tu dešavalo, o tome svakako mora da se razmišlja i tu je negde njihov plan. Plan je da kažu kako su pokradeni, kako oni nisu imali ravnopravne uslove, iako ću još jednom naglasiti da mi donosimo uslove gde smo mi neravnopravni a oni apsolutnu dominaciju u svemu imaju. Ali, kako god, mene baš ovo što je nepravedno po SNS, što donosimo ovako, mene ovo dodatno motiviše da ih potpuno razvalimo na izborima, da im pokažemo gde im je mesto i da 3. aprila konačno ona pristojna Srbija, Srbija koja se ne gadi Marinkove bare, Srbija koja se ne gadi srpskog seljaka, Srbija koja voli Nemanjiće i koja nije kao Milojko Pantić, koji je inače jedan od aduta Dragana Đilasa, danas piše tekst, najgore bljuvotine po Stefanu Nemanji, po Svetom Savi, po vladici Nikolaju Velimiroviču, po Avi Justin, itd, po celoj Srpskoj pravoslavnoj crkvi, pa pitam vladiku Grigorija šta misli o tekstu Milojka Pantića, da li se i on možda gadi Svetog Save iako je vladika SPC, nadam se da nije do te mere zastranio? U svakom slučaju, takva jedna nepristojna Srbija koja bi da ruši spomenik utemeljivaču srpske srednjovekovne države, koja očigledno na tako vulgaran način se izražava o Svetom Savi, možda bi i Hram Svetog Save da sruše, ko zna šta može da im padne napamet, ta Srbija ne sme nikada da pobedi. Jednostavno, mi ćemo se potruditi 3. aprila planom i programom i svim onim što smo do sada radili, jer dela govore i ja molim građane da gledaju dela, i 3. aprila ćemo ih ubedljivo poraziti i pobedićemo upravo da bi ova Srbija nastavila da ide napred. Hvala vam.
Hvala, gospodine Đukanoviću. Na član 72. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Predlagač ne želi reč. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, jedno je izborni zakon a drugo je volja naroda. Hoću da kažem da nijedan izborni zakon ne može da menja volju naroda. Ispred poslaničke grupe Jedinstvene Srbije, sa Draganom Markovićem Palmom i kolegom Životom Starčevićem, učestvovao sam u razgovorima sa evroparlamentarcima. Jedinstvena Srbija je učestvovala i u razgovorima o izbornim uslovima bez evroparlamentaraca. Iznosim svoje lično mišljenje. Znači, nigde u svetu dve suprotstavljene političke organizacije ili koalicije ili kako god hoćete, nikad u istoriji nije zabeleženo da su izlazili u susret drugoj strani i da im tako omoguće da osvoje vlast. Rezultat pregovora koje smo mi imali - izlazilo se opozicionim strankama u susret po više pitanja u njihovu korist. Da budemo pošteni, JS je od svog osnivanja od 2004. godine parlamentarna stranka, i ako ćemo pošteno mi smo državotvorna stranka, socijalno odgovorna stranka. Onda je i normalno, ako politički pričamo, da predsednik naše stranke, Dragan Marković Palma gostuje na RTS-u. Mislim da je to sasvim normalno. Činjenica je da našeg predsednika u dve godine nema na RTS-u. To bi mogao da bude osnov da mi kažemo da mi nismo zadovoljni. Ono što je činjenica da na svakom gostovanju koje Dragan Marković Palma ima, gledanost raste, šer raste. Šer je način kako u realnom vremenu možete da vidite koliko ljudi prati određenu emisiju. To je osnov da mi kažemo, obzirom da nemamo mogućnost da naš predsednik gostuje na RTS-u, da izrazimo neko svoje političko nezadovoljstvo. Godine 2020. na izborima, parlamentarnim izborima i lokalnim izborima, lista Socijalistička partija Srbije i Jedinstvena Srbija i naši današnji koalicioni partneri na drugoj listi SNS, imali smo obavezu po zakonu tada da potpise podrške listama naši birači moraju da overavaju kod notara. Kada smo mi predali liste, kada smo ispoštovali ono što je zakon tražio, onda se izlazi u susret opoziciji i kaže se – ne morate više da overavate potpise kod notara, to sada možete da radite i kod lokalnih opštinskih overivača. Druga stvar gde se isto vrlo bitno u to vreme opoziciji izlazi u susret, a to je da se cenzus od 5% spušta na 3%. Sada se planira da jedan glasač može da potpiše na više mesta. Znači da jedan glasač svojim potpisom može da podrži više lista. Mi iz JS podržavamo ovaj amandman koji to ne dozvoljava i koji stanje vraća na početak, na situaciju gde jedan potpis može da podrži jednu listu. Lično mislim da i nije normalno u tom predlogu, kakav su evroparlamentarci dali, da jedan glasač može da podrži vlast, može da podrži opoziciju, može da podrži levu stranu, može da podrži desnu stranu. Meni nije normalno i kad vidim da jedna ista osoba ima nekoliko članskih karti. Bio sam svedok šta se dešavalo posle izbora od 2004. godine do danas više puta, da takvi ljudi koji imaju nekoliko članskih karata, nebitno za koga su glasali, za koga su radili na izborima, uvek po pravilu trče kod pobednika, čestitaju i kažu – evo, mi smo pomogli da napravite takav rezultat. To me je podsetilo na onaj domaći film, ako se sećate, sa Boškom Buhom i onim fotografom koga je on, ne znam ni ja više kako, zarobio. Kad su u gradu Nemci, fotograf stavlja sliku Nemaca. Odu Nemci, dođu partizani, on stavi sliku partizana. Znači, ako bi se izašlo, ako se ne bi usvojio jedan ovakav amandman, mi bismo imali situaciju da isti taj potpisnik bilo čije kandidature ima pravo i da glasa više puta. Znači da može da glasa za nekoliko lista. Pozdravljam izmenu kojom se u manjim sredinama koje imaju veći broj kandidata za odbornike u ove četiri kategorije olakšava prikupljanje potpisa. Smatram da će to biti šansa za mnoge manje i slabije organizacije i za grupe građana da se uključe aktivno u društveno-politički život i da mogu da učestvuju zajedno sa nama u tim političkim trkama. Kada je u pitanju lista SPS i JS, ne sada, nego i u istoriji, a i u budućnosti, kakvi god da budu izborni uslovi, a verujte mi kad su ovi pregovori bili da nismo hteli nikom ništa da manišemo, podržavali smo koalicione partnere iz SNS koji su izlazili zahtevima opozicije u susret, mogu da kažem SPS i JS će uvek učestvovati na izborima. Tako će biti i 3. aprila kad je u pitanju naša lista za republičke izbore, kada je u pitanju naša lista za beogradske izbore, a i rezultat kandidata za predsedničke izbore koga će podržati koalicija SPS i JS. Znači, ne postoji izborni uslov ili neko izborno pravilo koje može da umanji rezultat koji Ivica Dačić i Dragan Marković Palma ostvaruju na izborima, jer, ponavljam još jedanput sa ovog mog uvodnog izlaganja, izbore ne dobijaju izborni zakoni, već izbore dobija volja naroda. Hvala vam.
Hvala. Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Mirković, po amandmanu.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, predstavnici Vlade, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, mislim da današnji amandmani koji se nalaze pred nama, kao i set zakona o kojima smo diskutovali u sredu najbolje oslikavaju volju, želju i razumevanje SNS za sve potrebe koje danas ima opozicija. Složiću se sa kolegama koje su pre mene govorili, da ovakvi izborni uslovi, ovakve izborne promene nisu viđene nikada u našoj zemlji. Mnogo je tema o kojima možemo razgovarati, mnogo je tačaka i izmena o kojima možemo diskutovati, ali složiću se i sa kolegom Đukanovićem koji je diskutovao malopre, da su svi ovi predlozi u najmanjoj koristi SNS. Zašto? Iz prostog razloga zato što sve ovo danas o čemu diskutujemo i sve ono što ćemo kasnije u danu za glasanje usvojiti jasno daje najširu moguću mogućnost opoziciji da konačno, jednom za svagda, izađe i kaže – da, eto, sada su uslovi konačno dobri i nikada do sada nismo učestvovali na ovakvoj vrsti izbora. Zašto? Godine 2012, od samog početka izbornog procesa i učešća SNS od te 2009. i 2010. godine na lokalnom nivou, pa samim tim i kasnije, DS je koristila svoju poziciju vlast za kojekakve manifetluke i zloupotrebe. Međutim, kada su građani Srbije jasno odlučili i svoje poverenje ukazali SNS, odjednom svi ti uslovi koji su do tada važili za DS, a kasnije i za ovaj deo opozicije koji predvodi Dragan Đilas, odjednom su postali uslovi koji nisu prihvatljivi. Međutim, nakon stranačkog dijaloga koji se vodio na dva fronta, došli smo u poziciju da svi njihovi zahtevi budu prihvaćeni, a da oni opet i danas predviđaju, nagađaju, izmišljaju, iznose neistine i unapred obmanjuju javnost kako će izbori biti pokradeni. To je ništa više do pokušaja alibija koji pokušavaju da stvore za još jedan izborni debakl koji ih očekuje. Vi ste, gospođo Obradović, u svom izlaganju u sredu izneli mnogo detalja i mislim da je svaki građanin bio upoznat sa izmenama koje nas očekuju, ali ja sam to malo posmatrao iz drugog ugla, iz prostog razloga tehničkih stvari onoga što je realnost. Naime, ako pričamo o 10.000 potpisa koji su neophodni da se neka lista kandiduje, mene zanima koliko je realno da Stranka slobode i pravde Dragana Đilasa, zajedno sa Vukom Jeremićem i ostalom ekipom, koja preko oglasa traži ljude koji će biti na biračkim mestima, dakle na 8.000 biračkih mesta, koliko je realno da oni skupe tih 10.000 potpisa i kandiduju se na izborima? Računica je vrlo jasna. Ako vi ne možete sada u ovom trenutku da znate ko će vam čuvati kutije i biračko pravo na biračkim mestima, već te ljude tražite putem oglasa i Tvitera, kako možete da računate na nekakav veći izborni rezultat i odakle vam uopšte hrabrosti da izjavljujete i najavljujete svoju nekakvu ubedljivu pobedu? Ono što je meni posebno interesantno, jeste i kandidovanje predstavnika u Republičku izbornu komisiju, gde se sada dozvoljava i da oni predstavnici građana koji nemaju formirane odborničke grupe, odnosno poslaničke grupe, mogu kandidovati ljude. Tu se pokazuje najšira moguća demokratija i to je još jedan pokazatelj koliko SNS želi da ovaj izborni proces prođe što transparentnije, jer smo uvereni u volju građana, jer smo uvereni u izbor građana Srbije, jer smo uvereni u rezultate koje smo postigli. Ono na šta se gospodin Milićević osvrtao, jeste i činjenica, diskusija oko toga da li je neophodno da se redni broj na listi predsedničkog kandidata određuje podnošenjem liste ili žrebom. Apsolutno je za SNS svejedno. Podsetiću vas samo da je 2017. godine predsednik Aleksandar Vučić bio pod rednim brojem 6, i to nas ni u jednoj jedinoj situaciji nije omelo, niti smo se tada bunili i žalili, jer smo uvereni u ono što radimo i u politiku, pre svega predsednika Aleksandra Vučića. Neko je ovde pomenuo da oni na taj način vređaju inteligenciju građana. Postavlja se pitanje da li to rade? Mislim da apsolutno ne možemo da diskutujemo o tome da li to rade, već je to činjenica. Podsetiću vas da je u svom izlaganju jedan od predstavnika tog dela opozicije rekao da se SNS plaši da će na gradskoj listi, odnosno listi za grad Beograd i listi za parlament imati broj 1, a da onda svojim glasačima neće uspeti da objasni ukoliko predsednik Aleksandar Vučić bude kandidat pod nekim drugim rednim brojem. Ovo vam je šamar svakom građaninu koji podržava politiku SNS, jer na ovaj način ih taj deo opozicije koji predvodi Dragan Đilas na najdirektniji i najbrutalniji način omalovažava. Tako da, nemojte uopšte da postavljamo pitanje njihovog mišljenja prema građanima Srbije koji ne misle kao oni. Takođe, pričali smo o tome da li jedan, što će biti predmet i kasnije jednog od amandmana, glasač može da podrži više lista. Meni je prosto neverovatno da su protiv toga ustale opozicione stranke i da sada to njima smeta. Postavlja se pitanje zašto i zbog čega? Da li su sada oni u ratu između sebe, da li će neko drugi podržati neku drugu listu koja nije Đilasova, pa im to odgovara ili ne odgovara? Pa, onda prebacuju i kažu – to je u interesu SNS. Samo mi objasnite kako, kada je SNS najmoćnija stranka u našoj zemlji, sa najvećim brojem članova i u najkraćem mogućem roku mi smo prvi predavali i potpise i liste. Tako da, ne vidim kako bi i na koji način ovo moglo nas da ugrozi. Ali, to na najbolji način oslikava svu njihovu nemoć i pokušaj da se na bilo koji način sve ono što danas budemo izglasali nekako degradira i da se pokaže da oni ipak nisu zadovoljni izbornim uslovima i da ovi izbori neće biti u fer uslovima. Pokušavao sam da nađem bilo gde u svetu primer ovakvih promena u izbornom procesu i zaista nisam našao. To što je neko od prethodnih kolega narodnih poslanika rekao – sada im smeta i to što se dešava dva meseca pred izbore. Ne znam čime su to ugroženi ovim promenama. Valjda bi morali po pravilu da budu srećni i da budu zadovoljni, jer sve što su tražili su dobili. Međutim, sada se postavlja drugo pitanje, a često smo o tome govorili, jeste sa čime oni to izlaze pred građane i Beograda i Srbije. Neko je od kolega takođe postavio jednu odličnu tezu, ne određuju rezultat ni izborni uslovi, već ono sa čime izlazite pred građane, a to je rezultat i, što je još bitnije, plan i program. To je ideja. Uveren sam da Srpska napredna stranka do sada je postigla ogromne rezultate na svim poljima, od infrastrukture, puteva, auto-puteva, izgradnje bolnica, škola, od boljeg finansijskog stanja i konsolidacije naših finansija od 2013. i 2014. godine, većih plata i penzija, da se ne vraćamo na sve ono o čemu smo pričali u proteklom periodu. Međutim, ono što je ostalo posebno interesantno jeste kandidatura Đilasove opcije i tri imena koja su na jednoj konferenciji pre nekoliko dana učinila nešto što je svojevrstan presedan u našoj zemlji, a verujem i u svetu. Prilikom te kandidature i Ponoš i Tepić i Janković su učinili nešto što do sada niko nije učinio. Celu svoju konferenciju su posvetili blaćenju i iznošenju nekakvih neistina i laži, a nijednim jedinim slovom nisu ponudili nekakav program, bilo kakav, građanima Beograda i Srbije. O Ponošu ne želim preterano da govorim i da gubim vreme na njega, jer mislim da su njegova dela dok je bio na čelu Ministarstva odbrane, tačnije nedela, rekla najbolje i sama činjenica, kako kažu ljudi iz vojske, koji su i tada bili u tom delu naše države, funkcionisanja, rekli su najpametniju stvar – ono što NATO nije uspeo da uradi našoj vojsci uradio je Ponoš. Mislim da to najbolje oslikava kakav je taj čovek bio na toj poziciji i koliku je štetu naneo našoj zemlji. Ubica tenkova, kako su ga zvali, čovek koji je uspeo da rasturi bataljone, koji je uspeo da degradira svakog ko je bio častan i pošten i koji mu se našao na putu. Sve zarad interesa zapadnih sila ili, kako bi on rekao, nekog višeg interesa u njegovim internim krugovima. On im je kandidat za predsednika. Postavljam pitanje građanima Srbije, ako je takvu štetu naneo našoj zemlji sa tog mesta, zapitajte se, molim vas, samo na jedan sekund, šta bi tek uradio Srbiji kada bi došao u priliku, nekim čudom, da bude predsednik Srbije. O gospođi Tepić mislim da su mnoge priče ispričane, ali kao neko ko pretenduje da bude premijer, kao neko ko pretenduje, da li ovde u parlamentu ili na najvišim mogućim državnim funkcijama da predstavlja Srbiju, mislim da su mnoge stvari rečene, ali bukvalno iz ovog plenuma je izašlo nešto što u samom startu nju diskvalifikuje iz bilo kakve trke u tom smislu. Ako imate ženu koja u ovom domu insistira na tome da se usvoji rezolucija, koju potpisuje, kojom bi se srpski narod i Srbija proglasila za genocidnu zemlju, mislim da je takva žena samu sebe diskvalifikovala i ne može da bude na tom mestu koje ona želi za sebe i na koje pretenduje. Stavljati takav žig i takav pečat na našu zemlju zarad ličnih interesa, ličnih političkih poena ili nekih drugih je nedopustivo. Ne želim da se osvrćem na koke nosilje, gde je videla nekakvu plantažu marihuane, ne želim da se osvrćem na one druge njene neistine na oslobodioce iz Kikinde, bebu od dve godine, ne želim da se osvrćem na sve one neistine koje je iznosila. Ali samo se postavlja pitanje – da li žena koja se slikala sa narko-dilerima, od kojih je tražila da iseljava i raseljava novinare koji su samo pisali o njenom štetočinskom poslovanju, da li od nje može da se očekuje da bilo šta uradi u interesu građana Srbije i da li takva osoba zaslužuje poverenja građana za bilo kakvu funkciju, a pogotovo za funkciju premijerke, o kojoj ona silno mašta? Za sam kraj ostavio sam poslednji biser u njihovim redovima, najveće iznenađenje za mene zaista, iako mi je teško shvatljivo da su i ove ljude pre toga kandidovali. Radi se o izvesnom gospodinu Jankoviću koga projektuju da bude gradonačelnik Beograda. Uz dužno poštovanje i njegovih godina i svega, prosto je neverovatno i pokušajte da nađete taj primer bilo gde u svetu da čovek koji se kandiduje za gradonačelnika, jelte, izađe i ništa ne kaže o programu i kako on vidi Beograd u narednom periodu ili šta bi on to uradio i promenio, već u prvom svom izlaganju kaže da nije kompetentan i da se ne razume u vođenje grada Beograda. Prestonica, prema nekim podacima, oko dva miliona ljudi cirkuliše, što zbog posla, što zbog turizma, što ljudi koji žive, neke procene su oko dva miliona ljudi da cirkuliše kroz naš grad. Ja sad postavljam pitanje građanima Beograda – da li možete da ukažete poverenje čoveku koji kaže: „Ja nisam za to, ja to ne znam da radim“, a onda kada je shvatio šta je izgovorio: „Ja ipak nisam stručan, ali mislim da bih mogao da napravim tim“? Pa kako biste mogli da napravite tim, ako ne znate čime želite da se bavite i u kom smeru želite da ide Beograd i da se razvija? Ne želim uopšte sada da aludiram na njegove godine. Ako on smatra sebe sposobnim u 82 godine da vodi jedan grad kao što je Beograd, to je njegovo apsolutno pravo, ali ovde razmišljamo o kompetencijama i razmišljamo u drugom smeru. Zašto to taj Dragan Đilas, kad već za sebe kaže da je toliko popularan da je toliko moćan, da ga toliko ljudi vole, a bio je već gradonačelnik, zašto sebe nije kandidovao opet za gradonačelnika? Ili je ipak i on samo svestan da ga narod ne želi i da još građani Beograda, a bogami i Srbije nisu zaboravili sve one njegove marifetluke, sve one afere koje su obeležile njegov mandat i vlast Demokratske stranke, kada su svi i u Beogradu i u Srbiji samo siromašili, a on se bogatio i njegove firme stvarale imperije poslovne, pa je tako po belom svetu razbacao preko 60 miliona evra ili oni njihovi prihodi od 619 miliona evra koje je ostvario direktno trgujući sekundama sa državnim televizijama. Ono što mene posebno zabrinjava, mislim da o tome nismo dovoljno govorili, ja sam u nekom prethodnom periodu diskutovao o tome, upozoravao, nisam siguran da li ću možda imati vremena da diskutujem i tokom sledeće nedelje, ali želim da sa tim završim svoje izlaganje. Srpskoj naprednoj stranci se danas postavlja, tj. pokušavaju da joj naprave takav manevarski prostor da mi 3. aprila ne smemo da pobedimo na izborima, i to je nešto nečuveno. Mi već danima na medijima pod direktnom kontrolom Dragana Đilasa dobijamo pretnje, dakle najotvorenije pretnje, raznoraznih marioneta i pajaca Dragana Đilasa koje imaju istu mantru i obratite pažnju na te rečenice – 3. aprila ćemo braniti našu pobedu. A koju to pobedu i kako oni to znaju, ako s druge strane pričaju da će izgubiti izbore i da su izbori pokradeni? Ono što posebno zabrinjava, sa druge strane, jeste tendencija koju je ponovio i Borko Stefanović pre neki dan, gde je u nekom izlaganju koje ne mogu čak ni da citiram koliko je bilo konfuzno, pokušaću da citiram, rekao: „Nemoj slučajno Aleksandar Vučić 3. aprila da izađe i kaže – niste pobedili u Beogradu, nemoj slučajno da kaže da Zdravko Ponoš nije ušao u drugi krug i nemoj slučajno Aleksandar Vučić da kaže da su ubedljivo pobedili na republičkim izborima. Ako dođe do toga mi ćemo izaći na ulice“. Sad ja postavljam pitanje i za nadležne institucije – kakva se to atmosfera stvara i šta mi to da očekujemo 3. aprila, gde se mi defakto kao Srpska napredna stranka dovodimo u situaciju da ne smemo ni da pobedimo. Ja sad pitam i građane Srbije, ali i te predstavnike tog dela opozicije – da li je ovakva postavka stvari viđena igde u svetu i šta možemo od tog dana da očekujemo? Dobro je da na vreme diskutujemo o ovim stvarima i da na ove stvari sugerišemo, jer 3. april će brzo doći, desiće se izbori, građani će odlučiti prema svom razmišljanju, svom viđenju za koga će se opredeliti. Ali sve veća histerija u redovima tog dela opozicije koju predvodi Dragan Đilas jasno pokazuje da su oni svesni da na tim izborima ne mogu da pobede, ali da će ovako jeftinom manipulacijom, pokušajem da izazovu nekakvo nasilje, želeti da umanje taj izborni rezultat i da Srbiju uvedu u nekakav haos. Za sam kraj, želim da pozovem građane Beograda, građane Srbije da 3. aprila izađu na izbore i da prilikom glasanja se vode samo jednom mišlju ko je taj i ko je ta stranka koja njima i njihovoj porodici može da obezbedi bolje sutra i bolju budućnost. Ko je ta stranka i ko je taj čovek, koji je do sada svojim rezultatima ispunjenim obećanjima, kao i zalaganjem omogućio da svi mi zajedno kao građani Srbije živimo bolje, živimo ponosnije? I, ko je taj čovek i koja je to stranka, koja zbog svega do sada urađenog ima legitimitet i može da traži poverenje građana da nastavimo u smeru u kojem danas idemo? Ako sve to građani budu uzeli u obzir ja sam uveren da politika predsednika Aleksandra Vučića i SNS može očekivati ubedljivu pobedu i da onda svi zajedno nakon tih izbora u novom sazivu, u novom ruhu nastavimo da radimo još jače, još bolje u interesu naše zemlje i sve one dece i generacija koje dolaze. Hvala vam i živela Srbija.
Hvala. Na član 115. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadije Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Reč ima, po amandmanu, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Moram da priznam da nisam imao nameru po ovom amandmanu, ali svakako mi je zadovoljstvo da govorim o ovom amandmanu. Vi znate da ja uvek želim da govorim o nacionalnim manjinama, jer imam određeno poštovanje prema svim nacionalnim manjinama, ne zaista tako i mislim. Kada je reč o onome što se moglo čuti tokom rasprave u načelu od predstavnika nacionalnih manjina, moram priznati da su određene netačne informacije iznete. Dakle, ovde je rečeno da se sa evropskim parlamentarcima tokom međustranačkog dijaloga, da su predstavnici nacionalnih manjina nešto dogovorili. To što je ovde rečeno ja nisam čuo da su predstavnici nacionalnih manjina dogovorili. Žao mi je što tu nije koleginica Elvira Kovač, jer ona je učestvovala u tom razgovoru i potvrdila mi da tog dogovora nije bilo. Jedini dogovor koji je postignut je da se sa 10 hiljada potpisa snizi na 5.000 potpisa. Uostalom, ovo je konačan dokument i predlog nakon druge faze međustranačkog dijaloga koji su predložili evroparlamentarci koji je vladajuća koalicija odmah prihvatila, a opozicija koja je pozvala evroparlamentarce da posreduju razgovorima nije prihvatila. Mada ja mislim, znate, da jedan deo opozicije možda i prihvatio ovakav predlog, ali je imao strah, strah od ovih Đilasovih medija da ih ne napadnu i ne percipiraju kao saradnike vlasti. Inače, ubeđen sam da nema tog straha da bi sigurno prihvatili ovakav koncept međustranačkog dijaloga. Ono o čemu je bilo reči kada govorimo o nacionalnim manjinama, a u raspravi i načelu nisam stigao da odreagujem, o tome nismo razgovarali tokom međustranačkog dijaloga, tokom druge faze međustranačkog dijaloga. To nije bio sadržaj konačnog finalnog dokumenta koji su izradili evroparlamentarci. Želim da se vratim na još nekoliko stvari. Da, u potpunosti je u pravu kolega Đukanović kada kaže, stranke vladajuće koalicije su u neravnopravnom položaju, jer hajde da otvoreno govorimo. Imamo jednog zajedničkog predsedničkog kandidata, imamo dve liste kao predstavnike vladajuće koalicije, tri sa SVM, sve ostalo su predstavnici opozicije. Dakle, na svakom biračkom mestu vi ćete imati daleko više predstavnika opozicije nego predstavnika vladajuće koalicije. Kako se ona može uopšte postaviti pitanje regularnosti predstojećih i beogradskih i predsedničkih i parlamentarnih izbora? (Marijan Rističević: Krade se tamo gde ima.) Pa, jedino na taj način, to ste u pravu. Tako je, krade se tamo gde ima, to može biti jedini koncept na koji računaju. A, znate šta, gospodine, Rističeviću, vidite ovde ima jedan interesantan amandman, kažu da RIK treba da objavi spisak potpisa onih koji su potpisali za listu. E, sad ja znam, maločas je neko rekao da SNS prva preda za listu. I, to je tačno, kao najjača politička opcija u ovom trenutku, SNS uvek preda listu. Kao druga po snazi politička opcija, tu je SPS i to sve redovno, overeno kod notara uz dovoljan broj potpisa i još jedna eventualno politička opcija. Sve ostale političke partije, pa kako će oni i koga predstaviti. Na veb stranici RIK, dakle, konačno ćemo doći do toga kako i na koji način su prikupili 10.000 potpisa, a neki na izborima i nemaju tih 10.000 potpisa. Nema ih, ne postoji rezultat od 10.000. Dakle, mislim da ne razmišljajući su predložili neke amandmane, verovatno želeći da prolongiraju ovaj dijalog koji se vodio na drugom koloseku, obzirom da smo razgovore sa evroparlamentarcima završili, ali mislim da je to pogubno za upravo ovaj deo opozicije koji je u konfuziji iz jednog prostog razloga, jer ne moraju sada samo notari, jer omogućili smo im to da ne moraju samo notari overavati potpise. Potpise mogu overavati sudovi, sudske jedinice i lokalna samouprava i mesne kancelarije. Dakle, sve je pojednostavljeno, sve može, samo treba da skupite deset hiljada ljudi da vam potpišu i ne može ovaj predlog da jedan birač može da potpiše više izbornih lista. To nije bio predlog opozicije. To nije bio predlog ni vladajuće koalicije, to je bio predlog ODIR-a. I, to moram priznati i moram biti otvoren nije u određenom trenutku odgovaralo nijednoj političkoj opciji. Malo čas me je kolega Đukanović vratio, a tu je i gospodin Orlić, vratio me je na period Fakulteta političkih nauka, mi nismo tamo, a kada je to bio, to je bio taj početak. Dakle, nismo mi na Fakultetu političkih nauka pregovarali, mi tamo nismo imali sa kim da pregovaramo. Mi smo tamo se razgovarali, razmenjivali mišljenja, jer sa jedne strane ste imali stav 42 zahteva ili bojkot i oni su otišli sa narednog sastanka, ni najednom sastanku se nisu više pojavili, a ostali su nam ovi stručnjaci, predstavnici nevladinog sektora koji su pokušavali da od nas, zapravo zahtevali od nas, da im saopštimo stav, da im odmah saopštimo stav i damo jasno mišljenje o njihovim predlozima. Čekajte, pa svaka ozbiljna politička opcija stav može saopštiti nakon razmatranja na stranačkim organima. To je valjda logično. Ali, šta su oni želeli? Oni su sve vreme pokušavali nama da vežu ruke, da sebi kao organizatorima dižu cenu, a sa druge strane, mi nemamo jasan stav jednog dela opozicije. Ispravite me gospodine, Orliću ako grešim bilo šta. Dakle, onda nakon toga iste te predstavnike nevladinih organizacija, što je nama kao SPS veoma smetalo, dakle, nije nama problem razgovor, nije nama problem da pričamo, ali ako razgovaramo, razgovaramo sa političkim strankama koji su učesnici izbornog procesa. Opet imamo predstavnike nekog nevladinog sektora koji su navodni moderatori ili uvodničari u određene teme i daju nam određene sugestije i predloge. I, onda sam jednom prilikom postavio pitanje, jednom od tih uvodničara, koga on zapravo predstavlja. Pošto sam sasvim slučajno ga video na protestu Dragana Đilasa. Sasvim slučajno, na TV sam ga video na protestu Dragana Đilasa, postavio sam pitanje, koga predstavlja. On kaže, ja sam novinar. Pa, da li novinar ili analitičar ili predstavnik nevladinog sektora. Moja percepcija je da neko ko podržava Dragana Đilasa i da Dragan Đilas i njegova ta družina nije smela da dođe na razgovore, jer nisu želeli dogovor, nego su poslali nevladin sektor koji je zapravo trebao sebi da podigne cenu, a nama, ponavljam da veže ruke i da traži od nas da dođemo do gotovih rešenja, tako što ćemo odmah jasno saopštiti stav da li nešto prihvatamo ili ne prihvatamo. Ovo me je podsetilo kada je maločas neko pomenuo da je podneo amandman transparentnosti Srbije. Mi smo uvek smatrali da razgovore treba voditi u institucijama sistema i da je marta 2019. godine prihvaćen poziv, tada predsednice Narodne skupštine Republike Srbije Maje Gojković, da se razgovara o svemu ovome mi ne bi došli u fazu da su nam potrebni evroparlamentarci, da su nam potrebna dva koloseka, ne nego bi sve političke stranke sele i međusobno razgovarale. Ne bi nam bili potrebni ovi moderatori. Sa druge strane, izlaskom iz ovog zdanja i razgovarajući tamo negde, pa makar to bio Fakultet političkih nauka o izbornim uslovima, koji na kraju opet moraju doći u Narodnu skupštinu i proći određeni zakonodavni okvir, da li će biti izglasani ili ne je nepoštovanje institucija sistema. Od prvog dana smo tražili da se poštuju institucije sistema i da se razgovori isključivo vode u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ono što smo definisali nakon prve faze, pošto smo videli šta se dešava tokom prve faze međustranačkog dijaloga, gde smo nekako kao političke stranke, morate priznati i vi ste tu bili gospodine Orliću svo vreme, morate priznati po malo degradirani od strane evropskih parlamentaraca na stranke prvog i stranke drugog reda, jer sa nama se razgovaralo u institucijama sistema, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a sa onima koje je trebalo ubediti da ne idu u bojkot se razgovaralo u hotelskim lobijima. Pa kada se organizuje debata na temu izbornih uslova u Srbiji, pazite, u Briselu se organizuje debata na temu izbornih uslova u Srbiji, kao da Evropski parlamentarci nemaju značajniju temu od teme izbornih uslova. Tada nisu pozivali političke stranke koje su učestvovale u međustranačkom dijalogu, nego je tamo odlazio Dragan Đilas, tada kao predstavnik Saveza za Srbiju zajedno sa Demokratskom strankom i preostalim delom opozicije i iznosio samo njemu poznate činjenice i ono što je za njega u datom trenutku bila istina. Dakle, niste mogli čuti drugu stranu. Upravo iz tog razloga, i upravo iz tog degradiranja, načina na koji smo degradirani od strane evro parlamentaraca u toj prvoj fazi međustranačkog dijaloga mi smo insistirali u platformi koju smo predali neposredno pred drugu fazu međustranačkog dijaloga, objektivnost i nepristrasnost „kofalisitatora“, kako oni to kažu. Imamo na jednoj strani „kofalisitatora“, to je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. On je svoju objektivnost i nepristrasnost pokazao time što su razgovori vođeni na oba koloseka, a evro parlamentarci opet nisu pokazali svoju nepristrasnost, jer ponavljam, svim političkim strankama koje ovde sede i parlamentarne su i pozicija i opozicija, i predstavnici nacionalnih manjina, imali su 45 minuta za razgovor. Sutradan, vanparlamentarna opozicija je imala tri sata za razgovor u sedištu Evropske unije, nazovite proevropska opozicija i malo duže od tri sata. Dakle, mi smo insistirali na objektivnosti i nepristrasnosti, to je bila prva stvar i zasmetalo nam je što to nije ispoštovano. Sa druge strane vrlo jasno smo naglasili da političke stranke koje odustanu od međustranačkog dijaloga, njihovi stavovi ne mogu biti sastavni deo konačnog dokumenta koji će sačiniti evro parlamentarci, pošto u ovom trenutku govorim o međustranačkom dijalogu. Žao mi je što nismo usvojili još jednu stvar, a to je bio takođe, predlog platforme koji je izradila SPS, a tiče se toga da će sve političke stranke tokom izborne kampanje raditi određene spotove i imati određene poruke, ali da svaki reklamni spot, poruka, novinarski tekst ili na drugi način saopštenu poruku od strane političkih stranaka i medija tokom izborne kampanje kojim se koristi govor mržnje i kojim se napadaju članovi porodice, uključujući i decu izabranih nosilaca javnih funkcija ili kandidata u izborima koji se nalaze na izbornim listama političkih stranaka moraju odmah biti sankcionisane. Dakle, da iz javnog diskursa izbacimo sve ono što je negativno kako bi imali normalnu komunikaciju i kako bi mogli normalno da razgovaramo. Na kraju ono na čemu smo insistirali jeste, svesni činjenice da ovaj proces kada se završi svoj epilog mora imati ovde, u plenumu Narodne skupštine Republike Srbije kroz zakonodavnu aktivnost, kroz zakonske predloge. A, poučeni iskustvom od ranije da u Izveštaju Evropske komisije ne stoji kao negativna ocena da smo izborne zakone donosili u godini kada se u Srbiji održavaju izbori. Podsetiću vas, to je bila negativna ocena Evropske komisije u izveštaju za prethodnu godinu i da smo izborne zakone donosili neposredno pred izbore. Čekajte, oni su učestvovali u čitavom procesu i znaju kada smo taj proces završili, pa kada smo mogli da ih usvojimo. Znači, nismo trebali uopšte da ih usvajamo? Izgleda da nismo trebali uopšte da ih usvajamo. Ono što je ključno, ako su mislili na jedan izborni zakon, a tiče se snižavanja cenzusa sa 5% na 3%, pa to je bila podrška, a upravo ovo je van parlamentarnoj opoziciji, jer snizavanjem cenzusa sa 5% na 3%, želeo se postići reprezentativno preslikan uzorak javnog mnjenja ovde u parlamentu, i želela se izmestiti politika sa ulice u parlament gde joj je i mesto, i onda bi morala i vlast i opozicija daleko više da rade, i imali bi mogućnost oni koji su daleko od tog famoznog cenzusa od 5%. da imaju svoje predstavnike u Narodnoj Skupštini Republike Srbije. To definitivno nije shvaćeno na pravi način. Žao mi je što ove tri sugestije nisu prihvaćene, ali biće prilike kada dođe do suštinske reforme izbornog zakonodavstva. Zahvaljujem, gospodine Orliću.
Hvala gospodine Milićeviću. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna Skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima kao i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Vladan Glišić, Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadije Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Pisanim putem, amandman je povukla narodni poslanik Snežana Paunović na član 41. Predloga zakona. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe , državne upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Amandman je takođe deo međustranačkog dijaloga, dogovoreno je da pored toga što se u izbornim komisijama ne treba da se desi da preko polovine članova imaju bilo koji predlagač, a tu se pre svega odnosilo na članove, ali ovde je dato i zamenike članova, da se ne desi da preko zamenika članova, neko dođe u poziciju da vrši potpunu kontrolu nad izbornim komisijama. Ja se tu ne slažem sa kolegom Đukanovićem, da je ovo preveliko izlaženje u susret opoziciji, ovo je jedno sasvim primereno izlaženje u susret opoziciji, i tu se vraćamo na ono o čemu sam govorio, nezavisno od ovih samih amandmana, a tiče se toga da kada imate u jednom političkom sistemu, jednu političku stranku takve snage kao SNS, koja ima 750.000 članova, i kada imate takvu društvenu moć, jedne takve mobilisane organizacije. Svi institucionalni okviri su lako pomerljivi i lako mogu da se zaobiđu kroz druge društvene uticaje. Tako da, u tom smislu ona sintagma o tome da je ovde SNS pucala u svoje noge, pa onda ide na izbornu utakmicu, meni bi to pre moglo da se izvede vezano za opozicione stranke, jer svi smo mi vrlo dobro svesni, neće vam to reći niko od predstavnika opozicionih stranaka, ali da je infrastruktura opozicionih stranaka, maltene nepostojeća južno od Bubanj Potoka. Ta infrastruktura je fluidna, to su ljudi koji nisu okupljeni oko ideja. Mnogi od njih dolazi iz jedne u drugu stranku, imaju problem sa spremnošću da odgovore određenim pritiscima koji se dešavaju u lokalnim sredinama. Znači, to je problem, jer ozbiljna država, jaka vlast potrebuje jaku opoziciju. Ta jaka opozicija može da nastane samo tako što kada dođemo u ovo što se može nazvati izborni ćorsokak iz koga se ja nadam da sada počinjemo da izlazimo kroz ove dogovore, moramo naći načina da pružimo ruku i da shvatimo da pored ovog zakonodavnog okvira formalno postoji jedan društveni ambijent u kome su opozicione stranke vrlo oštećene. Mi smo na neki paradoksalni način u istoj situaciji kao trenutak kada je Komunistička partija na Istoku bila razvlašćivana, pa kada se preko raznih okruglih stolova pravila opozicija koja će obezbediti višepartizam. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, gospodine Orliću. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Đukanović je samo spomenuo, a ja bih hteo na to da se nadovežem. Jedan tekst na portalu, direktno moram da ih pomenem ovako, zato što je neverovatno kakvi se sve tekstovi tu mogu pročitati. Ali, ovo danas što je tamo izašlo je nešto što je, prosto skandalozno, da sportski komentator Milojko Pantić, krilatica, PR krilatica, pijana PR krilatica Drana Đilasa i tajkunske kriminalne opozicije, kaže za Stefana Nemanju da je bio nepismen, za Svetog Savu da nije otvorio niti jednu školu, nije ništa doprineo srpskoj istoriji, da je Savindan izmišljotina da bi se Srbi dodvorili, ne znam ni ja kome itd. Zaista se trudim da se kontrolišem, da ne upotrebim neku reč koja će biti u suprotnosti s onim Kodeksom koji smo doneli, da budem pristojan, a biću pristojan, gospodine Orliću, da bismo pokazali razliku između nas i onih koje takve gluposti mogu da napišu. Taj monstrum, taj pijani PR Dragana Đilasa je, takođe rekao, da je laž u korenu srpske istorije, da je sve ono što čini našu istoriju, kulturu i tradiciju, sve ono što znamo, sve ono što smo učili u školama o sopstvenoj istoriji, sve je to laž, sve je to izmišljotina velika, maltene, da Srbija nikada nije ni postojala, da je to sve nešto što je bez veze, da nije in, nije, ne znam ni ja kako sve. Da li je normalno tako govoriti o sopstvenoj zemlji i sopstvenoj istoriji i kulturi? Da li takvi ljudi zaslužuju da uopšte prikupe dovoljan broj popisa da izađu na izbore? Da li iko normalan može da podrži tako nešto? Da li iko normalan može da finansira pisanje takvih tekstova? Iko dobronameran? Ako nije normalan nema ni dobru nameru. Prosto, nisam ja ni naivan, niti sam lud da očekujem da Dragan Đilas ima bilo kakve dobre namere prema Srbiji, ali nisam očekivao da neko kaže da je monstruozan spomenik Stefanu Nemanji, da je to nakaza, da treba srušiti taj spomenik što pre. Samim tim što takve stvari govori i pišu o Svetom Savi, a nije to nesrećni Milojko Pantić iz svoje glave, to su njemu sipali, kao u bokal što su mu sipali pored, pa je čovek jedan bez svesti i potpuno takve stvari pisao, a oni bi srušili onda i Hram Svetog Save. Ja bi, da mogu, njima zabranio da uđu sada u Hram Svetog Save, u bilo koji hram SPC da takvi monstrumi uđu. To su đavoli. Da on kaže da Sveti Sava nijedno delo nije ostavio iza sebe. Pa, šta si ti ostavio iza sebe osim praznih flaša, i što pratiš u stopu lik i nedelo onog lopuže Dragana Đilasa? Šta si ti napisao? Po čemu će tebe da se sećaju pokoljenja koja dolaze, osim po tome što si gubio i kad si komentarisao utakmice? Da ga podsetimo, pošto je očigledno preskočio neke razrede u osnovnoj školi. To se u osnovnoj školi uči. Razumem ih, oni su vrlo učeni ljudi sa svim dvojkama. Onog jednog, što su pokušali da ga kandiduju, pa kad su videli svedočanstvo. Kako će? Samo iz fizičkog je uspeo da dobije više od dvojke. Pa, su rekli – hajde da ga… Pa, su pronašli ovog Vladetu. On čovek mora da pita lekara da li sme da izađe na izbore. Znači, sve ludo, nesposobno, pijano. Što je najvažnije, pošteno. Evo, on čovek je ispao pošten i rekao je: „Ljudi, ja sam nestručan.“ Zaista, skupio se na onoj televiziji, onako mali i kaže – Ja sam nestručan. Ne znam kako da vodim grad. Šta mi uvališe ovi ljudi. Čime su me ucenili. Verovatno da ne izađe neki papir da se leči od alkohola. Čovek mora da prihvati to na sebe da se kandiduje za gradonačelnika. Zamislite, čovek koji samog sebe naziva nestručnim. Eto, jedan mali plus, rekao je da ne zna ništa, ali, rekao je da zna da izabere one ljude koji znaju. Pa, kako ti koji ništa ne znaš o vođenju bilo čega, za šta se kandiduješ, znaš da predložiš stručne ljude? Naravno, to će njemu predložiti Đilas koga će on da predloži. On sam čovek ne zna ni gde se nalazi, niti ko očekuje da će on bilo šta stvarno on da predloži. To je još jedna prevara koja se građanima Srbije potura. Oni kažu – mi smo pažljivo birali ko može da pobedi na izborima. Znači, oni znaju da oni ne mogu na izborima ništa da dobiju, mogu samo šut kartu, što bi narod rekao, da dobiju na tim izborima. Ljudi kad njih vide, njima se smuči. Zatim su se setili da izvuku nekog Vladetu, nemaju više koga. Kažu – oni brinu za budućnost mladih. Pa, što mladima ne daju šansu kao što je Aleksandar Vučić dao mladima na našoj poslaničkoj listi u ovom sazivu? Zašto oni mladima ne daju šansu? Zašto oni o mladima ne vode računa, nego su izvukli Vladetu Jankovića, čoveka koji treba da vaspitava unuke, da vaspitava decu. Što deci koja su završili škole, mastere, doktorate, koji imaju dovoljno iskustva, rade u kompanijama, stranim ili domaćim, ne da prilika da se oni bave politikom, da oni pokažu šta znaju, da oni iznesu neke svoje ideje, neke svoje vizije, neke moderne buduće Srbije? Ne, zato što, zapravo iza svega toga stoji ideja da se on, lopov Dragan Đilas vrati na vlast. Pa, možda, je čak i ta ideja da Vladeta Janković postane, zamislite tu situaciju, taj horor za Beograd, da on postane gradonačelnik, i pošto je čovek morao sa lekarom da se konsultuje, zaključi posle nekoliko meseci da on ne može više, da mu zdravlje, ili šta već ne dozvoljava da učestvuje u javnom životu zemlje. Jer, ja se izvinjavam, mogao bi Dragan Đilas da sedne opet, zafalila je neka milijarda ili još neki devizni račun da se otvori van Srbije. E, to je ta podmetačina koja se na ovim izborima podmeće građanima. Kakvi Ponoši nesrećni, kakvi Jankovići, kakve Marinike. Iza svega, građani Srbije, stoji najveći lopov, tajkun i kriminalac u ovoj zemlji Dragan Đilas. Onaj koji nije uspeo da nam objasni na kojoj akademiji, na kojoj školi mašinskoj ili kojoj već je naučio kako, dok si na vlasti stekne 619 miliona, a ne stiču ti isti milioni kada više nisi na vlasti. Zatim je počeo da krizira bez sticanja tolikih miliona i čovek je poželeo da se vrati. Ali, ne može da se vrati on, pa treba da nam poturi neke svoje stručnjake koje će ponovo da isprazne ono što smo teškom mukom, teškim radom, teškim reformama napunili u prethodnih deset godina. Uveren sam da građani Srbije će dobro prepoznati i odnos i prema srpskoj istoriji, i prema Stefanu Nemanji, i prema Svetom Savi, i prema našim hramovima, našim svetinjama, istoriji, tradiciji, kulturi, ekonomiji, prema životu, prema mladima. Sve ovo što sam sad nabrajao je sve suprotno od onoga što oni nama nude. Nude nam ono što je već viđeno, da ponovo… Rekli su da znaju da će da izgube 3. aprila, normalno, da će 4. aprila da oni pokažu kako i šta treba. Oni će silom da preuzmu vlast, da se izbore za pobedu koju im građani Srbije nisu dali, ali to neće da prođe zato što nema više naivnih u ovoj zemlji kao 2.000 godine, kada su ljudi verovali u to. Ne možete, reče kolega Đukanović, da imate 40, 50% više nego oni. Kakva krađa? Na kojim izborima? Imaju daleko više kontrolora nego vladajuća stranka. Ko može da ih pokrade? O lopovluku i krađi govore oni koji su najviše krali. Oni najbolje znaju kako se krade, kako se pale listići u Narodnoj skupštini, kako se krade pobeda na izborima 2000. godine. Oni najbolje znaju kako se krade novac, oni su za to eksperti. Njima za to treba dodeliti neko priznanje i, evo, ja se za to zalažem. Ja ću samo još jednu temu za kraj, vrlo kratko. Naravno, ne mislim to ozbiljno da predložim, ali bih predložio, recimo, hipotetički, da se izbori ukinu i verujem da bi se time oduševili ljudi oko tajkuna Dragana Đilasa, Vladete i ostalih. To bi bila najbolja ideja koju bismo mogli da usvojimo ovde u Skupštini, da ukinemo izborne zakone, da ukinemo sve što je vezano za izbore, sve uslove, sve potpise. Da sve to poukidamo, da ukinemo i Republičku izbornu komisiju, da imamo jednu tajkunsku komisiju, da imamo jednog vrhovnog tajkuna u zemlji koji će na osnovu direktiva stranih službi da nam kaže za koga smo mi zapravo. Oni će da nam sipaju u glavu za koga smo zapravo fiktivno glasali. Oni će da nam kažu ko je na nekim izborima kod njih u komisiji pobedio, jer oni zapravo najbolje znaju. Mi smo svi debili i mi ne znamo ništa. Mi smo krezubi, sendvičari, glupi, ružni, ovakvi i onakvi i zato je najbolje da nam oni tako lepi, nalickani kažu ko je pobedio na izborima i pošto to Đilas savršeno zna svojim mašinskim mozgom… On kad nam pokazuje ona istraživanja, pa promaši procente, vidi se da mu treba poveriti ponovo i dati priliku da kao takav genije vodi zemlju. Naravno, ovo je sve bila šala. Od toga nema ništa. Dragan Đilas neće voditi Srbiju. Vodiće je nakon 3. aprila i dalje predsednik Srbije Aleksandar Vučić i Srpska napredna stranka. Živela Srbija!
Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predlagač Vladan Glišić. Izvolite.
Ovaj amandman je vezan za ono što smo i u prethodnom zakonu govorili i čudno je da je ODIR tražio nešto što nije tražio niko od naših političkih subjekata, ni pozicionih, ni opozicionih, a to je jedna čudna situacija, da može da se glasa za više izbornih lista. Naravno, to je sad ispravljeno. Jedan birač može da glasa samo za jednu izbornu listu. Druga stvar koja je data u sledećem stavu jeste dobra, a to je pogotovo za male sredine gde nemate veliki broj birača. Ako jedna velika stranka, kao što je SNS ili SPS, preko onog broja potpisa koji su im potrebni da bi kandidovali listu želi da pokaže svoju snagu, pa dobije mnogo veći broj potpisa, onda se desi da po sadašnjim pravilima mnogi drugi su prikraćeni za mogućnost da nađu ljude koji će to potpisati i sada je predviđeno da se do broja potrebnih potpisa azbučnim redom prezimena poređaju ti potpisnici, a sve ostalo će se računati kao da nisu ljudi dali potpis i onda imaju šanse da daju potpis nekoj drugoj listi. Naravno, to je njihova slobodna volja i to se po nikakvom automatizmu ne dešava. To moramo da razjasnimo zato što su mnogi mediji poslali pogrešnu poruku da će neko moći čitave količine potpisa da poklanja maltene nekom drugom. Ono što želim da iskoristim ovom prilikom, a vezano je za ovaj amandman na neki širi način. Bilo je razgovora ovde u plenumu o ljudima koji mogu da potpisuju više lista i ta priča podseća na one ljude koji mogu da budu članovi više stranaka i na onu čuvenu moralnu kategoriju političkih preletača, koja je vrlo problematična kod nas. U suštini, ljudi mogu slobodnom voljom da menjaju političke stranke i to je normalno ako se ne slažu, ali je čudno kad to uvek rade tako što se sa nivoa opozicione stranke dolaze da budu članovi pozicione stranke. Narodna mreža misli da je krajnje vreme da tome stanemo na kraj i da je potrebno da država uspostavi jedinstveni registar članova političkih stranaka, gde bi sve stranke bile obavezne da kao pravno lice koje imaju javna ovlašćenja da vode registar svojih članova, to dostavljaju tom jedinstvenom registru koji bi elektronskom upravom tačno mogao da vidi da li je neko član više stranka istovremeno. Dakle, to bi bilo onemogućeno. S druge strane, mislim da bi trebalo, da bi se sprečilo preletanje i takva vrsta jedne nemoralne političke delatnosti, koju smo mi potpuno pustili da nam promiče, a ona izaziva veliku štetu u društvenom životu, uneti uredbu da ne možete postati član stanke u onom trenutku kada je ona vladajuća stranka. Znači, ako ste hteli da se učlanite u tu stranku, trebali ste to da radite pre nego što je postala vlast. Od tog trenutka to ne treba da se omogući. Hvala.
Po amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo mi kao diktatorska stranka prihvatamo amandmane opozicije i zahvaljujemo se svakom narodnom poslaniku koji ne podržava Vladu Republike Srbije, na konstruktivnom dijalogu i njihovoj želji da doprinesu izbornim uslovima koji se raspisuju u Srbiji. O tome kako je ko član politički stranke, kako se treba dozvoljavati ili braniti, ja sam čovek koji smatra da u svrhu demokratizacije društva, političke stranke jesu nosioci demokratije u jednom društvu, ne treba ograničavati ljude kako će, po svojoj želji ili meri da menjaju političke stranke, ali o tom potom, to je neka druga tema. Kao što je svima već poznato, zakoni o kojima sada raspravljamo u pojedinostima su rezultat nekog međustranačkog dijaloga. Jedan deo dijaloga je bio bez posrednika Evropskog parlamenta, a drugi je bio sa posrednicima. Neke od mojih kolega su iznele oštre zamerke i čak iz vladajuće strukture zašto smo to radili sa evroposlanicima, čak i bivšim. Pa, sve svoje kolege mogu da vas podsetim samo na period 2014. i 2015. godine, kada je Srbija započela svoje privredne reforme. Tada su nama posrednici između investitora koji treba da dođu u Srbiju i srpske privrede bio MMF. Nama MMF zbog ničeg drugog nije trebao. On je trebao nama da da ocenu mera fiskalne konsolidacije koje smo tada provodili da bismo stekli, naravno, ako položimo njihov ispit, dobijemo dobre ocene, poverenje investitora. Posmatrajte malo analogno i evroparlamentarce. Oni su ovde došli na poziv bivšeg režima sa jednom željom. Ta njihova želja je bila da ih bez izbora dovedu na vlast u Srbiji, kao što su to uradili u nekim drugim zemljama, čak i nama nekim susednim zemljama. Ne želim da spominjem da to neko ne bi zloupotrebio. Kada su videli da od toga nema ništa, prihvatili su da učestvuju u međustranačkom dijalogu. Želja, pak, Srpske napredne stranke je bila ta da se jedan deo javnosti koji sa nepoverenjem gleda na rezultate koje ostvaruje Srpska napredna stranka i njen predsednik Aleksandar Vučić na izborima uvere da su izborni uslovi u Srbiji potpuno demokratski i da je zaista rezultat koji ima i Srpska napredna stranka i predsednik Aleksandar Vučić želja građana Republike Srbije. To čisto da raščistimo. E, sada, ja bih samo hteo da napomenem kako to neki iz bivšeg režima gledaju na rezultate, odnosno na demokratski iskazanu volju građana Srbije na izborima kada glasaju za Srpsku naprednu stranku i Aleksandra Vučića. Uvek ćete imati dosta tih skrivenih poruka bivšeg režima da ne treba podržavati Aleksandra Vučića. Ako ne mogu da utiču na celokupan narod, onda na jedan deo naše populacije, da kažemo koji je, eto, dosta obrazovan, ima određen nivo znanja i da oni ne treba da se mešaju ni u jednom slučaju sa biračima i građanima koji podržavaju Aleksandra Vučića i Srpsku naprednu stranku. Eto, to je jedna polemika koja se vodi u našoj javnosti od kada je spomenik postavljen. Svi već znaju da govorim o spomeniku Stefanu Nemanji. Tu se prvi oglasio Vladeta Janković, o kome je govorio moj uvaženi kolega, sa nekom pričom da taj spomenik treba promeniti, da mu treba promeniti lokaciju, da može da bude u Marinkovoj bari, ne znam gde sve. Ja nisam iz Beograda, pa ne mogu sva ta beogradska naselja ni da popamtim, nemojte mi zameriti. To je valjda zato što su tamo ljudi nedostojni da budu u prestonici, u krugu dvojke, da obiđu taj spomenik, da mu se dive, jer Bože moj, intelektualna elita nije zato, prvo, da se mešaju sa njima, to je već fašistička ideologija, dokazaću vam da su u pitanju fašisti u nastavku svoje diskusije i da, eto, kao niže obrazovani i niže vredni da se premesti u ta naselja, da ne moraju da gledaju, kako oni to kažu, ruglo od spomenika. Naravno da će uvek pronaći nekog umetnika, istoričara koji će to da osporava, pa su našli jednu gospođu, o čijem ja umetničkom delu ne želim da diskutujem. Verujem da je zaista umetnik koji je svojim radom ostavio trag u srpskoj umetnosti, ali mislim ovo što je izjavila, da mu nije baš ni vreme, ni mesto. Dva su izlaza iz ove užasne situacije, kaže Irina Subotić, u kojoj se našao Beograd, jedan je da uz taj spomenik stoji vrlo jasno napisana formulacija, čitava legenda koja bi objasnila zašto je taj spomenik ruglo, zašto je loš za Beograd i zašto tu njemu ne bi trebalo da bude mesto. Ajde da kažemo da ona spomenik gleda kao umetnik i da joj pređemo preko toga. To se danas radi sa kolonijalnim spomenicima, o kojima je bilo reči da se ruše, ali su ljudi rekli - nećemo ništa da rušimo jer su oni rušili, doduše ovi pre nas i Đilasovi i te kako su rušili, ali se onda se postave natpisi pored spomenika. Tu se dovode škole da se edukuju ljudi šta je bio kolonijalizam, koliko je on uništio naroda, ljudi pretvorio u robove i obogatio se na taj način. Sve to može da se uradi, samo ne da se taj spomenik glorifikuje. Da li je to neko rekao da je Stefan Nemanja kolonizator? Da li je to neko rekao da je SNS kolonizator? Da li je to neko rekao da su građani Srbije robovi? Ja to tako tumačim. Zašto je to važno, malo kasnije. Onda dodaje da je nedozvoljeno da se to smatra velikim remek delom i da se tu okupljaju ljudi, da se tu donose jabuke i cveće, jer je to samo sramota za naš needukovan narod. To znači - ako ne glasate za Đilasa, glasate za SNS i Aleksandra Vučića, vi ste needukovani, neobrazovani, nekulturni, nedostojni, bezvredni. Skriveno, ali tako jeste, samo lepo napisano. Drugo rešenje je da bude izmešten kako je to rađeno u mnogim drugim sredinama. To se posebno radilo sa socijalističkim spomenicima u Budimpešti, kada su našli čitav jedan potpuno pust deo grada gde su smestili tzv. spomenike. Oni onda govore sami za sebe. Postoji tu čitava priča šta je realizam, šta je socrealizam, šta je staljinizam i ko je dizao te spomenike. Aleksandar Vučić ispade ravan Staljinu. Tako to kaže bivši režim, inače Evropa Nostra, predstavnik Evropa Nostra. Beograd, navodno, ima više simbola. Ja nisam iz Beograda, Beograđani neka mi ne zamere neke stvari. Kažu da je jedan od simbola grada Beograda stari tramvajski most. Usudio se jedan predsednik opštine Šapić da kaže da taj most treba srušiti. Kakve su reakcije bile bivšeg režima na to? Sada vam kažem da napravite poređenje između naših spomenika, nacionalnih spomenika, koji treba da odražavaju duh kolektivnog jedinstva jednog naroda, koji je narodu neophodan da bi narod opstao i tuđih spomenika. Stari tramvajski most je tuđ spomenik. Podignut je 1942. godine od strane nacističkih okupatora, da bi lakše preko Save prevozili teško naoružanje na istočni front. To nije naš most. Mi smo ga nasledili. Čudi me da, recimo, Dragan Đilas, kao bivši gradonačelnik Beograda, to ne zna ili se pravi da ne zna i kaže – ideja da se sruši most koji je obeležje Beograda. Kakvo, bre, obeležje Beograda? Obeležje Beograda je tzv. Brankov most. Most kralja Aleksandra, nacisti su ga srušili u aprilskom bombardovanju 1941. godine. Taj most se zvao Most kralja Aleksandra. Otvoren je u decembru 1934. godine i dobio je ime po tada već ubijenom kralju Aleksandru. Ja iz Požarevca to znam. Dragan Đilas, bivši gradonačelnik Beograda, to ne zna. Idemo dalje. Ima još njih koji bi da brane nemačke spomenike. Kaže, „Ne davimo Beograd“, onaj Lazović – Šapić sa otvorenim nipodaštavanjem govori o tim činjenicama i značaju koji most ima, koji je preživeo nacistička razaranja. A nacisti ga napravili. Ja nemam ništa protiv herojskog dela učitelja Zarića, koji je spasao taj most, taj most je bio neophodan Beograđanima, ali šta je bio taj most i zbog čega je napravljen? Ne samo za prevoz naoružanja, tim mostom su nacisti prevodili hiljade Jevreja u NDH i na Staro sajmište. Što o tome ne kaže nešto Evropa Nostra? Šta kažu Savo Manojlović i Evropa Nostra u peticiji koju su uputili Zoranu Radojičiću, gradonačelniku Beograda, Goranu Vesiću? Kaže ovako – za taj most, zašto bismo se lišili najsvetlijih momenata naše istorije? Prevođenje Jevreja u NDH najsvetliji trenutak naše istorije? Prvo, to nije naša istorija, to je nacistička istorija. Srbi su uvek tu ideologiju odbacivali, čak i pod okupacijom istih nacista. Imali smo dva oslobodilačka pokreta. A oni nas izjednačavaju sa nacistima. A Stefana Nemanju nazivaju kolonizatorom, Aleksandra Vučića Staljinom. Šta kaže još Savo Manojlović? Zašto bismo se kao narod koji je toliko stradao lišili jednog od simbola antifašizma? Jel treba da ponovim o Jevrejima, Romima, Srbima rodoljubima? To su njihove vrednosti. Spomenik Stefanu Nemanji je naša vrednost. Zašto pokušavaju toliko da naruže taj spomeni, potpuno nezasluženo? Ja smatram da je to veličanstven spomenik. Zato što je svakom narodu potrebno nešto što će da ga povezuje, nešto što će da ga ujedinjuje, da bi taj narod opstao. Neki kažu da se to zove kolektivni duh jednog naroda, koji odražava jedinstvo jednog naroda. Između ostalog, to bi trebalo da bude i spomenik Stefanu Nemanji. Imate mnogo stvari koje utiču na taj kolektivni duh jednog naroda. Tu je crkva, setite se samo kako su se ponašali prema Hramu Svetog Save kada je završen. Tu je vojska. Ponoš je uništio našu vojsku. Tu su reprezentacije, u bilo kom sportu. Gde su nam bile te reprezentacije za vreme njihove vlasti? Ako bi i dospele na neki svetski kup, neslavno su odlazile. Nije im trebao kolektivni duh jednog naroda jer su smatrali da tako ne mogu dugo da vladaju i ne mogu da pokradu sve. Imate i cenjene sportiste, Novak Đoković je, između ostalih, jedan takav. Šta mislite, zašto je čitava država stala iza njega? On povezuje čitav narod. Kako su se oni odnosili prema našim sportskim velikanima? Da vas podsetim, jednu fudbalsku zvezdu Dragana Džajića hapsili su kao najvećeg kriminalca, slikali su to, vodili ga sa lisicama, kao da je član "Zemunskog klana" ili Velje nevolje, samo da bi naružili jednog čoveka koji može da se pomogne da se narod očuva u teškim vremenima. E, zato to isto rade i sa Stefanom Nemanjom. Radi jedan deo građanske intelektualne elite koji kažu da je Kosovo nezavisna država, da je Srbija genocidna država, da su Srbi genocidan narod, da je Republika Srpska genocidna država i da treba da nestane. Eto, to je bivši režim koji okuplja Dragan Đilas oko sebe i kroz te male sitnice pokazuje svoje pravo lice. Jer, zamislite, ne može on da kaže nešto direktno, ali indirektno treba građani Srbije, po njemu i po svim ovim izjavama koje su bile, da se stide što su Srbi, da prihvataju sve, što god im se nameće, da prihvate nezavisnost Kosova, da se odreknu svega, zato što sramota postoji koju im nabijaju potpuno nezasluženo Đilas, Marinika, Vladeta Janković, ovi umetnici, svaka čast za njihova umetnička dela, Savo Manojlović, Evropa nostra. Građani će sigurno da imaju na umu to kada izađu na izbore. E, onda će im biti kriv narod i ponovo će biti krezubi, nepismeni, nestručni, zato što gube na izborima. Setite se, ovde je i moj uvaženi kolega Martinović o tome govorio, kada je onaj Đorđe Vlah pričao, pisao članke o tome kako za Vučića i SNS glasa krezuba Srbija. Jasnu polarizaciju u društvu hoće da naprave. Krug dvojke, a uglavnom su oni koji su u tom krugu 1943. i 1944. godine došli iz šume, da isteraju sve ove odavde, ne kao oslobodioci, oni pošteni to nisu radili, pravi borci za slobodu srpskog naroda to nisu radili, ali ovi jesu i njihovi potomci nam danas to rade, ništa drugo. Pokušavaju da ponize ostatak naroda, pokušavaju da zaborave, da nas nateraju da se zaboravimo i da se stidimo što smo Srbi, da prihvatimo da kao narod i država ne trebamo da postojimo, da bi oni mogli da, kroz izgovor intelektualnog uzdizanja naroda, pljačkaju po Srbiji gde god stignu, i Dragan Đilas i Savo Manojlović, Vladeta Janković i svi sa njima. Ja mislim da će ponovo neki narod da im bude kriv što neće napraviti rezultat kakav očekuju i nikad neće pogledati sebi u lice, da postave sebi pitanje - koji je njihov doprinos zašto ih građani neće.
Hvala. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predlagač, Vladan Glišić.
Ovaj amandman je pre svega koncentrisan na to da opozicioni predlagač iz redova manjinskih stranaka koji treba i može da ima ovlašćenja da kontroliše zapisnike biračkih odbora mora da osvoji preliminarno bar 1% glasova. Ovo je pre svega namera da se uozbilji ceo taj izborni proces, u smislu da ne dozvolimo, manjinskih lista će biti određeni broj, ako bi svakoj koja, kako je bilo u prethodnom rešenju, koja nije prešla ni 1% glasova dozvolili da traže tu proveru zapisnika sa biračkih odbora, to bi prolongiralo izborni proces i onemogućilo da se on dovede nekoj svojoj nameni. To je nešto što je sasvim normalno u međustranačkom dijalogu. Kako sam obavešten, izašlo se u susret manjinskim strankama da duplo manji broj potpisa treba da skupljaju nego do sada. Znači, nije namera da se ograni manjinskim strankama mogućnost da učestvuju u izbornom procesu, već da ne dođe do određene vrste zloupotrebe. Na to bi se nadovezala jedna stvar u kojoj svi mi živimo a ne primećujemo da se dešava, s neke strane je to i moj apel kolegama iz opozicije da shvate ozbiljnost situacije i da mi živimo u svetu u kome se opasno narušava institut građanskih protesta i izbornog demokratskog procesa. Možemo pogledati u evropskim zemljama kako masovno ljudi protestuju zbog raznih stvari, vrlo opravdano, a policija se vrlo brutalno sa njima obračunava i ti protesti završavaju uličnim neredima i ne pomažu izbornom i demokratskom procesu, već ih ozbiljno narušavaju. Tako se građani demotivišu da učestvuju u politici, povlače se iz svega toga, a samo ekstremni i manipulativni elementi, na ivici terorizma, u tome učestvuju. Država se tamo ponaša kao državni terorista koji brutalno krši ljudska prava i Srbija je na jedan paradoksalan način, u vreme kada smo u mnogim stvarima pod znakom pitanja, pokazala jedan zavidan odnos tolerancije prema onima koji protestuju i prema, sa ovim izmenama izbornog zakonodavstva, prema onima koji žele da učestvuju u izbornom procesu da im se izađe maksimalno u susret. Ono što je bitno, mislim da nismo primetili kako smo brzo skliznuli u situaciju da posle 30 godina višepartizma imamo ideju da je normalno blokirati auto-puteve, normalno blokirati granične prelaze i, što je najstrašnije, normalno razbiti biračku kutiju. Vrlo je opasno, jer to može da ugrozi izborni proces. Pozivam kolege iz opozicije da ne idu u tom pravcu, a vlast pozivam da proba da uredi sam način protesta, a na takav način da ozbiljni protesti postanu obavezujući za vlast da se određuje prema onome zbog čega ljudi protestvuju. Hvala vam.
Reč ima Viktor Jevtović, po amandmanu.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni građani Republike Srbije, osnovni postulat ka kome teži SNS, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, je borba protiv kriminala i korupcije na svim nivoima, gde nema i ne sme biti zaštićenih. Predložene izmene Zakona o sprečavanju korupcije deo su Sporazuma o unapređenju uslova za održavanje izbora od 29. oktobra 2021. godine koji je zaključen u Narodnoj skupštini između političkih stranaka učesnica, međustranačkog dijaloga pod pokroviteljstvom Narodne skupštine, a gde su sve stranke opozicionog bloka prihvatile predviđene mere uz preporuke da se iste iz tog sporazuma implementiraju. Ovaj zakon naišao je na pozitivne ocene i Evropskog parlamenta. Odgovornom politikom koju sprovodi SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem pokazuje se i doslednost i sve od demokratskih principa, što u vreme žute tajkunske strahovlade, predvođene Draganom Đilasom, nismo mogli ni da sanjamo. I kada već govorimo o korupciji ne mogu a da ne pogledam spisak diletanata koji su sinonim za korupciju, a ujedno se nalaze na listama tajkunskih kandidata, a svi zajedno na platnom spisku žutog tajkuna Dragana Đilasa. Ako krenemo samo od po zlu čuvenog Zdravka Ponoša koji je kao džojstik u rukama NATO pakta devastirao srpsku vojsku, sveo je na nivo lovačkog društva, ponizivši tako sve one junake koji su položili život na oltar otadžbine, dok on danas polaže kamen temeljac za zgradu na Vračaru. Da paradoks bude veći, njegov bivši ministar odbrane, Dragan Šutanovac, iznosi tvrdnje da je isti, dok je bio na čelu Generalštaba, pokušavao da špijunira za strane službe, o čemu svedoče i zapisnici u arhivi Vojske Srbije. Nude nam, takođe, i čuvenog odlikaša Miroslava Aleksića koji bi umesto na izbornoj listi trebao da se nađe u „Vujakliji“ kao sinonim za korupciju i lopovluk, jer narod vrlo dobro zna da je dok je bio na čelu opštine Trstenik zadužio građane kod banaka na ime imaginarne kupovine četiri kontejnerske gasne centrale. Gradsku kasu je ojadio do poslednje pare. Posledice tog mafijaškog poduhvata građani Trstenika osećaju i dan-danas. Da ne govorim o državnoj kasi od koje je napravio porodični fond, odnosno porodično preduzeće sa ženom i tastom, Ljubišom Kneževićem, i tako ispumpavao ogroman novac. Ali, šta drugo očekivati od čoveka čiji je šef Vuk Jeremić, upleten u korupcionašku aferu sa svetskim lopužama Patrikom Hoom i Tidijanom Gadijom koji već robijaju i od kojih dobija stotine hiljada evra iz Katara, zemlje poznate po finansiranju islamskih terorista. Takođe, tu je i novopečeni kandidat za gradonačelnika Beograda, Vladeta Janković, koji je sam priznao da nije stručan da vodi prestonicu. Bestidno daje skandalozne izjave da spomenik Stefana Nemanje treba srušiti, a Lešće zaustaviti. Šta su mu pokojnici krivi, ni sam ne znam, ali prebaciti ih u Marinkovu baru ili Borču. Tako sa sezonskom radnicom „Multikoma“, Marinikom Tepić „Morović“, degradira ne samo srpsku istoriju, nego i građane ovih divnih naselja, jer očigledno je da dalje od ekskluzivnih restorana u centru grada, tajkunski kandidati nisu ni odmakli. Srušili bi oni i Hram Svetog Save jer im verovatno zaklanja pogled sa terase. Sada polako maske padaju i vidi se pravi interes i cilj Dragana Đilasa i njegovih poslušnika koji za što gnusniju laž dobijaju veći bonus na svojim računima. Tu su i stranke „zelenih“ kojima u programu nije bilo ni pomena o očuvanju ekologije do prošle godine, već samo kako da se dodvore Rokfelerovom bankomatu i eventualno nasilno dođu na vlast. To je ta skupina lopova i prevaranata čiji je jedini plan i program da obesmisle sve ono što su Aleksandar Vučić i SNS uradili za Srbiju – stotine kilometara puteva, bolnice, povećanje plata, penzija, minimalca koji sada iznosi 35.000 dinara, odgovornost prema penzionerima i pomoć mladima u iznosu od 100 evra, 250 novih fabrika, smanjena stopa nezaposlenosti sa 26% na 9%. To su konkretni rezultati. Ko može da im parira? Sigurno ne taj tajkunski drugosrbijanski konglomerat, ubeđen da im vlast pripada po rođenju i da svi ostali treba da im se poklone, alergični na sve što je vredno srpskom narodu, kao i državi, a želeli bi da pretvore sve u bezličnu masu bez smisla, imena i bilo kakve vrednosti u kojoj podanici ćute i trpe dok Đilas, Tepić, Šolak i njihovi čauši kradu i bahate se. Najveća smetnja u tom planu im je Aleksandar Vučić, kako i sami ističu, svesni da im je on nepremostiva prepreka u toj nameri da opet tlače srpski narod. Zato, čak degutantno, podrugljivo i zlokobno na Đilasovim tajkunskim medijima obezvređuju očigledne materijalne dokaze o pretnji fizičkom likvidacijom Aleksandra Vučića od strane jednog od najvećih kriminalnih klanova, na čijem je čelu Radoje Zicer, jer im je to jedini način da zaustave Srbiju koja je zahvaljujući Aleksandru Vučiću danas prva po direktnim stranim investicijama, koju respektuje ceo svet, koja nezaustavljivo ide napred i ne povlači se pred ološem čiji je jedini cilj da sačuva svoje milione i opet odvuče Srbiju u kaljugu beznađa. O svemu najbolje govori podatak da u Srbiji za godinu i dva meseca nije bilo ni jednog mafijaškog ubistva. To je rezultat hrabre politike predsednika Vučića. To tajkuni i lopovi nikada nisu ni pokušavali da postignu, ali narod Srbije dobro vidi svu njihovu bezidejnu politiku čiji je jedini plan i program pljačka i korupcija. Zato će i 3. aprila od tog istog naroda dobiti samozasluženi prezir. Građani Srbije dobro znaju ko se nepokolebljivo bori za njihov interes, za našu decu i našu Srbiju, ko se ne povlači pred lažnom elitom, a ni pred pretnjama metkom, čija hrabrost i odlučnost čine da Srbija konačno bude najbolja. Narod Srbije zna da je to Aleksandar Vučić. Zato za narod, za sve nas važi – pred najgorima nema povlačenja i nema predaje, jer za nas predaja nije opcija. To je obećanje Aleksandra Vučića i Srbije koju je ujedinio u borbi za budućnost. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Niko ne želi reč. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na – PREDLOG ZAKONA O FINANSIRANjU POLITIČKIH AKTIVNOSTI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Glišić, Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić, Bajrami, Milićević, Paunović, Radović i Marković. Primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, kao i Mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li predlagač želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Ovim amandmanom se izašlo u susret opoziciji da dobiju 5% više sredstava iz javnih izvora za izbornu kampanju. Naravno, samim tim će u celini to za 5% biti smanjeno u onom delu koji dobijaju posle izbora. Nama, inače, izbori postaju sve skuplji i to je tendencija u celom svetu i to je ono u što se izbori pretvaraju u neku vrstu spektakla, društvenog i na taj način obesmišljavaju ono što je suština izbora. Suština izbora je da s vremena na vreme društvo menja ljude koji upravljaju ozbiljnim procesima. Ono što bi trebalo da bude racionalni način koji osmišljava sve izbore jeste da mi razmišljamo o tome kako da na najodgovornije pozicije dođu najsposobniji i najkvalitetniji ljudi. Kada tako postavite smisao izbora i kada shvatite da su izbori kičma suvereniteta jednog društva, onda vam postane jasno da sve ono što mi danas živimo, sa preskupim spotovima, kampanjama, sa ljudima koji nose sami celu kampanju jednog političkog subjekta, da sve to troši ogromna sredstva, da marketinške agencije mnogo zarađuju, budžet biva oštećen, a volja građana u stvari ne bude racionalno opredeljena, već su mnoge emotivne i iracionalne stvari nešto što utiče na izbore. Izbori u sređenom i zdravom društvu treba da budu jedan dosadan proces biranja najsposobnijih ljudi da dođu na najodgovornija mesta. Zato je potrebno vratiti to u one vode koje su nekada postojale u kolevci parlamentarizma, a to je Velika Britanija koja je imala stroga ograničenja za sredstva koja mogu da se potroše u izbornoj kampanji. Mi bi morali da počnemo da razmišljamo u tom pravcu, jer je neopravdano trošiti velika sredstva na izbore, a u stvari, trošiti na markentinške agencije, na medije, praviti spektakl od toga. Često su sukobi između kandidata mnogo brutalniji nego što bi trebali da budu, dok to treba da bude jedan dosadan nacionalni proces izbiranja onih koji su najkvalitetniji, najkvalifikovaniji da rešavaju društvene probleme. Hvala.
Na član 25. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Šaip Kamberi, Enis Imamović, Selma Kučević, Nadija Bećiri, Mirsad Hodžić i Arđend Bajrami. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Reč ima predlagač.
Ovo je amandman koji je dostavio Transparensi Srbija. On u članu 25. iza stava 2. dodaje novi stav 3. koji glasi – kada se kao izborno jemstvo ne koriste sredstva u svojini političkog subjekta na izborno jemstvo se primenjuju pravila iz ovog zakona o prilozima. Zašto je to bitno? Zato što na ovaj način se omogućava onima koji novcem žele da utiču na izborni proces da recimo ono što ne bi mogli kao prilog da daju političkom subjektu u izborima mogli bi kroz izborno jemstvo kada to ne podnosi sam politički subjekat. Znači, to izborno jemstvo bi u stvari moglo da bude neka vrsta nelegitimnog i nelegalnog uticaja na izborni proces, jer preko toga bi mogla da se finansira jedna politička organizacija, jedan subjekat i da se na taj način krši zakon. Tako da mislim da je Vlada trebala da usvoji ovaj amandman, ali i ovo se nadovezuje na ono o čemu sam malopre pričao, a to je da kada ubacite mnogo novca u izborni proces, kada izborni proces pretvorite u jedan spektakl, medijsku manipulaciju, onda je to mesto gde se pojavljuju razni neformalni izvori moći koji na to utiču. Jedan od tih je tajkunska struktura koja može na taj način da kupuje izbornu volju građana. Naravno, mi imamo vrlo jasnu situaciju koja traje već 20 godina u Srbiji i onih prethodnih 10 godina pre toga nisu bili srećno rešenje, ali ovih 20 godina mi smo u stanju prevelikog, da budem manje brutalan u nazivu tog stanja, prevelikog uticaja evroatlanskih struktura na naše političke procese. Zna se da je njima mnogo lakše da utiču na naše društvo preko pet, šest izabranih političkih lidera koji kontrolišu svoje stranke kao privatne firme, da im je vrlo lako da njihovi ambasadori preko svojih multinacionalnih korporacija novcem i svim drugim uticajima uplivišu i u naš izborni proces, i naravno, da je to lako i domaćim tajkunima. Zato se opet vraćam na to da bi morali da vrlo ozbiljno i radikalno ograničimo upliv novca u izbornu kampanju. Hvala.
Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Milićević, Snežana Paunović, Dijana Radović i Uglješa Marković. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Milićević, Snežana Paunović, Dijana Radović i Uglješa Marković. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima predstavnik predlagača, narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem uvaženi potpredsedniče Orliću. Želim najpre u ime Poslaničke grupe SPS da zahvalim predstavnicima ministarstva i ministarki na razumevanju i na shvatanju naše dobre volje i cilja koji smo želeli da postignemo predlaganjem ovog amandmana. U članu 28. stav 1. reči – do 15. aprila tekuće godine, zamenjuje se rečima – do 30. aprila tekuće godine. O čemu je ovde zapravo reč? O podnošenju izveštaja, rok 15. april tekuće godine kao rok za podnošenje godišnjeg izveštaja Agenciji bio je definisan ranijim zakonom koji je donet 2011. godine kada je rok za izradu i dostavljanje godišnjeg završnog računa bio 28. februar tekuće godine. Međutim, kako je rok za izradu završnog računa i predaju Agenciji za privredne registre sada 31. mart tekuće godine, onda bi rok za podnošenje izveštaja Agenciji za sprečavanje korupcije trebalo da bude najmanje 30. april jer je potrebno više vremena za izradu izveštaja koji su po svojoj prirodi i sadržini obimni, naročito kada su pitanju velike političke stranke. Svakako da zbog navedenih činjenica rok od 15 dana za izradu izveštaja i dobijanje mišljenja ovlašćenog revizora o izveštaju nije dovoljan, tako da amandmanom predlažemo produženje tog roka za još 15 dana, odnosno da rok bude 30. april tekuće godine umesto 15. april tekuće godine. Dakle, jasan je cilj koji se želeo postići amandmanom i zahvaljujem se još jednom na tome što ste imali razumevanja da prihvatite amandman. Želim samo da prokomentarišem još nekoliko stvari na samom kraju. Obzirom da je neko maločas pomenuo diktatorski režim, postavlja se pitanje – kada su pojedini političari u Srbiji poput Vuka Jeremića shvatili da je ova vladajuća koalicija i da je Aleksandar Vučić diktator, a da je ova vladajuća koalicija diktatorski režim? Da li one 2013. godine, krajem 2013. godine kada je glasao za budžet Republike Srbije, podsetiću vas, to je bio početak reformskog kursa Vlade Republike Srbije ili je shvatio onog trenutka kada je aterirao iz Njujorka u Beograd 2016. godine pa je molio za podršku da bude predsednički kandidat SNS, jel tako, 2017. godine? Onda kada u tome nije uspeo shvatio je da ovaj režim diktatorski. Onda pristižu donacije od ovog Brus Lija ih Hong Konga. Kada je uhapšen Brus Li ih Hong Konga traži se novi mentor koji će imati novca i kapitala da podrži tu političku opciju naravno sakriven iza leđa Dragana Đilasa. Ono što se za večeras najavljuje kao spektakularno između ostalog jeste da će ne znam na kom mediju biti prikazano kako se dovode nekakvi glasovi iz Republike Srpske, kako se građani pritiskaju itd. Sada želim da vas podsetim i vratim unazad u 2016. godinu. Zar ovo što je učinjeno 2016. godine, vidite ovo je konferencija za štampu, i vrlo brzo se okupe svi oni koji su nastali iz jedne političke stranke kada je neophodno dodatno glasova da pređe cenzus jedna politička opcija, u ovom slučaju DSS i Dveri? Zar to nije pritisak na birače? Sada ću da vam kažem šta je rezultat ovakvog pritiska na birače. Na pet ponovljenih biračkih mesta u Bačkoj Topoli ova lista je osvojila te godine 3,5% u prvom krugu. U drugom krugu ponovljenom osvojeno je 23,27% glasova. U Sremskim Karlovcima 1,31%. Nakon ponovljenih izbora 19,02% glasova. U Jagodini 1,63%. Nakon ponovljenih izbora 26,63%. U Nišu Pantelej 3,85%. Nakon ponovljenih izbora 15,9% i recimo u Vranju 2,71%. Nakon ponovljenih izbora 12, 57%. Da li je rezultirao ovaj pritisak na birače? Definitivno da jeste. Da li se ovo može definisati kao pritisak na birače? Definitivno može. Znate kako, kada govorimo, maločas je neko rekao bivši režim, govorimo zapravo o jednoj stranci, a sve ovo što je nastalo su ostaci te DS. Ta DS je pod vođstvom Đilasa došla do nekih 0,9%. Sada su se podelili na toliko političkih partija da više ne znaju ni sami koliko ih ima i svaka od njih ima po nulu. Kada saberete sve te nule opet ćete 3. aprila dobiti nulu. Možete da ih množite i da ih saberete, ali svakako ćete dobiti nulu. To su froncle i ostaci DS ili DOS-a. Ima nešto vrlo interesantno kao informacija koja se pojavila u medijima. Pošto oni sami sebe, pretpostavljam, da najbolje poznaju i sada ću vam je pročitati – kaže savet skupštine Slobodne Srbije uputio je pismo svom članstvu u kojem ih obaveštava o tome zašto neće sarađivati sa koalicijom Ujedinjena Srbija koju između ostalih čine SSP, DS, Narodna stranka i Pokret slobodnih građana. Prema njihovim navodima glavni razlog pucanja ove saradnje je nepoverenje prema lideru SSP Draganu Đilasu. Navode i da za njih postoje dve opcije, da se povuku iz izbornih procesa ili da sklope dogovor sa Zeleno-levom koalicijom „Moramo“. Savet je pozvao članstvo da se o tome izjasni u naredna 24 časa. Kažu - poslednjih 15 meseci svaki razgovor u opoziciji obeležila je najjača opoziciona stranka SSP, između ostalog zato što Marinika Tepić ima najveći rejting. Uprkos tom dogovoru svih stranaka u savezu, uključujući i stranku koju sam pomenuo i stranku Dragana Đilasa. Dragan Đilas je bez ikakvih konsultacija dva dana pre kraja istraživanja objavio da je Ponoš njihov kandidat. Na svakom narednom sastanku, doživljavali smo neprijatnosti, ne samo mi, već i druge opozicione stranke. Dakle, to je mišljenje njihovo, a oni sami sebe poznaju. Maločas je neko rekao da će građani prepoznati. Građani su svakako prepoznali i ja sam ubeđen da će na pravi način vrednovati rezultate rada vladajuće koalicije. Isto tako građani su prepoznali ovo o čemu sam maločas govorio, a ovi o kojima sam govorio oni sami sebe najbolje poznaju i dovoljno je samo da imate ovakve konstatacije i da vidite o kakvim ljudima je reč. Zahvaljujem.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O SPREČAVANjU KORUPCIJE. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Vladan Glišić, izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenja Vlade o podnetom amandmanu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Imate reč.
I ovo je jedan od amandmana koje je „Transparentnost Srbije“ tražila da uđe u skupštinsku proceduru. Tu se u članu 1. stav 2. menja i ceo stav bi glasio ovako kada bi bio usvojen - odredbe stava 4. ovog člana ne odnose na narodne poslanike i poslanike Skupštine AP Vojvodine, odbornike u Skupštini jedinica lokalne samouprave, i ovo je sad dodatak koji bi trebao da bude usvojen, ali nije - i gradske opštine koje ne vrše funkciju predsednika, potpredsednika Skupštine i predsednika skupštinskog radnog tela. O tumačenju zakona o lokalnoj samoupravi često se dešava da gradski odbornici nisu posmatrani kao odbornici Skupštine, tj. kao jedinice lokalne samouprave, a ovde je potrebno njih uvrstiti da bi se napravila ona distinkcija kada neko nastupa u ime, pošto narodni poslanik, odbornik i slični ljudi koji su po svojoj funkciji politički aktivisti i zastupaju neke ideje kada se pojavljuju u javnosti, normalno je da ne moraju da se opredeljuju da li nastupaju u ime organa, koga su deo ili u ime svoje političke organizacije. Međutim, to naravno nije u slučaju predsednika i potpredsednika Skupštine ili predsednika radnog tela koji bi morali tu distinkciju da prave. U svakom slučaju, ovo nas podseća na još jednu stvar koja se dešava, vezana je za nešto što traje još od vremena, kako kolege iz SNS kažu, žutog režima, da su gradske opštine u Beogradu potpuno razvlašćene, izbačene iz nivoa lokalne samouprave i da to treba izmeniti i SNS nije izmenila iako je imala 10 godina da to uradi. Hvala.
Hvala Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, odmah na početku bih želeo da raščistimo neke stvari. Izborna volja građana se ne kupuje, izborna volja građana je njihova i oni su ti koji odlučuju kome će dati podršku, a za podršku se odlučuju na osnovu rezultata, na osnovu programa koji se nude i svaka insinuacija da može njihova podrška da se kupi je samo dokaz koliko ti koji tvrde da se ona kupuje. U poslednjim slučajevima videli smo napade koji su bili vezani za pomoć mladima u vidu 100 evra, kao jedan vid da je to kupovina njihove volje, što je čista i samo dokaz nemoći nemanja ideje tih ljudi da se bore za glasove građana. Ono što je bitno da kažemo i moje kolege su dobro opisale kandidate sa strane opozicije kojima nije ni stalo do izbora, nije stalo ni do izbornih uslova, jer su oni bili ti koji su tražili da dođu pregovarači sa strane. Onda su odbili da učestvuju u tim pregovorima, zato što su i sami svesni da nemaju nikakvu podršku među građanima. Jedino što su oni očekivali jeste da ih neko sa strane ustoliči, da im kaže – evo izvolite, vi imate samo to pravo da vladate i upravljate Srbijom i narod nije taj koji će više odlučivati o tome. Mi danas ovde raspravljamo i o setovima promene izbornih zakona, sve u cilju da i njima pomognemo da mogu da se pojave na tim izborima, da dobiju podršku, pa čak i ova priča vezano za potpise tih 10.000 koje trebaju da skupe. Oni da imaju 10.000 potpisa ne bi kupovali stranke i strančice. Oni bi valjda svoje stranke formirali, a ne bi Dragan Đilas obavio pozajmicu prema njegovom poljoprivredniku od 50.000 evra da bi kupio stranku. Ne bi Jeremić kupio od avgustovca Aleksića stranku i da na osnovu toga se ponovo vrati u politički život Srbije, gde šire naravno svoje laži i demagogiju. Naravno tu su i njihove perjanice i uzdanice koje kandiduju sada na izborima kao neke nove nade, neka nova lica, kao da su građani pod nekom amnezijom i da se uopšte ne sećaju tih ljudi, gde oni pozivaju i kažu da niko nema pravo ljudima da uzima njiva, uzima zemljište, uzima plate i penzije i na kraju kažu da uzima budućnost. Šta su oni uradili mladima u Srbiji? Šta su radili u periodu od 2000. do 2012. godine? Da li su oni svesni koliko su oni budućnosti oduzeli mladim naraštajima, da su ti mladi ljudi koji su otišli iz zemlje nažalost napravili najveću izvoznu kategoriju iz Srbije kojom su se oni ponosili, a sada kada neko gradi Srbiju, kada je obnavlja i kada vraća nadu i veru i kada se mladi vraćaju u Srbiju, prvi optužuju kako neko mlade proteruje iz Srbije. Zaboravili su, a posebno general Ponoš kako je svoj patriotizam pokazao topljenjem tenkova, kako je svoj patriotizam pokazao time što je degradirao vojsku i onesposobio je da obavlja svoje osnovne zadatke. Naravno, da bi opravdali svoje činjenice morali su da unajme drvenog advokata Pajtića, koji sada verovatno pokušava da se pozicionira kom će tajkunu više da se proda. Onda pokušava naravno da brani sve te njihove kandidate i perjanice, gde zaista iznosi neke neverovatne gluposti i činjenice na koje sam lično morao da se osvrnem pa kad govori o Vladeti, spočitavaju Vladeti da je star, a gro birača im je kategorija 60 plus. Znači, on omalovažava ljude koji su prepoznali u SNS da se oni bore i oni su ti koji traže da se starim ljudima ukine pravo glasanja, jer se verovatno plaše njihove volje, a sam Vladeta je priznao da nije sposoban da vodi grad Beograd i da nije sposoban da obavlja zadatak koji je pred njim. Za Ponoša kažu da se napada zbog hrvatskog pasoša. on je čovek jasno pokazao svojim delima koji mu je pasoš draži. Na kraju, spominjanje Srba iz Knina kako mi imamo najveći deo birača ljude koji su raseljeni sa teritorije Knine. Pa naravno da nas podržavaju, zato što za razliku od njih koji su se stideli da obeležavaju te tužne trenutke u srpskoj istoriji, mi ih se sećamo, mi smo tu da pomognemo tim Srbima. Gradimo stanove, rešavamo njihova pitanja, gradimo fabrike i zbog svih tih razloga, oni će dati podršku i predsedniku Aleksandru Vučiću i SNS, pre svega Aleksandru Vučiću, čoveka koji neumorno radi. Danas je na otvaranju Zimskih olimpijskih igara, otišao je da bodri naše sportiste, gde pokazujemo da imamo dobre rezultate i paralelno radi u interesu Srbije, jer sa svetskim liderima komunicira, dogovara i već razgovara o novim susretima, razgovara o novim zajedničkim projektima koji će obezbediti budućnost za ovu decu. Sa druge strane, gledamo Đilasa koji je otrčao brže bolje u London i podsmeva se srpskom narodu, gde kaže – eto, Sautempton je u Engleskoj, ja sam u Londonu, vi spojite dva i dva pa ćete znati o čemu se radi. Znamo o čemu se radi, otišao si da napuniš koferče koje si ispraznio, možda da proveriš svoj tajni račun, kakvo je stanje na njemu, da li je možda koji evro narastao na računu i da uzmeš instrukcije šta da radiš po Srbiji, jer jedinu strategiju koju imate, ne da izađete na izbore i da ponudite nešto građanima, već se spremate za 4. april i to Ponoš ne krije, koji je rekao da ne treba da branimo izbornu volju građana na ulicama. Pa nećete je braniti, jer će građani svoju volju reći na izborima. Hvala.
Hvala. Na samom kraju, reč ima ministarka, Marija Obradović.
Hvala, predsedavajući. Dakle, ovih nekoliko zakona koji se tiču izbora, o njima smo govorili danas u pojedinostima, ali svakako i zakon o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika kojima smo značajno uvećali zarade, jer to jeste nešto što ono zaslužuju, takođe zavređuje pažnju, ali je nekako bio u drugom planu, jer smo ovaj set izbornih zakona razmatrali kao prioritet imajući u vidu predstojeće zakone. Dakle, Zakon o izboru predsednika Republike, o izboru narodnih poslanika, Zakon o lokalnim izborima, Zakon o finansiranju političkih aktivnosti i zakon o izmeni Zakona o sprečavanju korupcije i dopuni Zakona o vanparničnom postupku. Ovih šest zakona će značajno pomoći da izborni proces koji je pred nama pokaže Srbiju u još demokratičnijem svetlu, sa još većim stepenom transparentnosti i pre svega želim da se zahvalim ljudima koji su pisali, pripremali ove zakonske predloge, prof. dr Dejanu Đurđeviću koji je vodio Radnu grupu za pripremu ovih izbornih zakona, koji je zaista jedan od trenutno najeminentnijih eksperata u Srbiji kada je ova vrsta izborne materije u pitanju. Naravno, saradnicima iz Ministarstva koji sede ovde sve vreme i u sredu i danas sa mnom i koji su prethodnih nekoliko meseci zaista gotovo 24 sata pripremali ove zakonske predloge, i svim ljudima koji su svakako doprineli i svima vama poslanicima, vašom diskusijom, izuzetno oštrom kritikom koja uvek nije bila u pozitivnom smeru, nego ste jednostavno želeli da izrazite svoje nezadovoljstvo i opozicionim i poslanicima vladajuće većine. Sa druge strane, hvala svim akterima u našem političkom životu koje je interesovala ova izborna materija, koje su u periodu javne rasprave dali značajne komentare i primedbe koje su implementirani u ove predloge zakona. Srbija će zaista biti ponosna na ovaj period kada smo u ovoj teškoj situaciji i kada neki žele da izazovu tenzije u državi i neku nestabilnu političku situaciju, mi smo pokazali maksimalnu ozbiljnost, mi kao vladajuća većina. Predsednik Vučić zajedno sa timom u Vladi Republike Srbije je želeo da pokaže da Srbija želi da izađe sa kompromisom, da ćemo mi sve probleme i sve nejasnoće, sve eventualne konflikte na političkoj sceni, u političkom životu Srbije rešavati kroz institucije. Ulica nikada nije, ne sme i ne treba da bude mesto gde se prave politički dogovori. Kroz institucije, za stolom, diplomatski, sa pruženom rukom, sa mnogo kompromisa, to je politika koju nudi pre svega SNS i naravno mi kao većinski nosilac Vlade Republike Srbije sa našim predsednikom Vučićem. Uz sve, zaista, zahvalnosti što ste svi dali maksimalno dobar i maksimalan doprinos ovoj raspravi, ja pozivam građane Srbije da budu maksimalno oprezni, posebno one koji će biti učesnici u izbornom procesu u okviru izbornih organa, biračkih odbora, da budu oprezni i da zaista prate šta je to što će se dešavati u izbornom danu. Izborni proces je proces svih nas i to nije nešto što se tiče političkih stranaka ili malog broja ljudi. Svako ko izađe tog dana na izbore treba da bude jedna vrsta kontrolora. Ja sam pričala o tome koliko će sada opozicija, spomenula sam minimalnu cifru od 16.000 opozicionih kontrolora. To je jedna početna cifra. Naravno da tih ljudi ima mnogo više, ima mnogo više prostora. Ja bih kao neko ko je i u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i tokom referenduma pratio šta je to od primedbi koje daje opozicija, upozorila upravo ljude iz SNS, kontrolore SNS na ovim izborima. Mi smo ti koji moraju da paze u biračkim odborima, tokom biračkog dana da se nešto ne potkrade i slučajno sa one opozicione druge strane ne predstavi kao naš promašaj, kao naša nepravilnost. Zbog toga mislim da jedini koji treba da brinu pred predstojeće izbore su zapravo kontrolori i aktivisti SNS. Razmišljajte o tome da sa druge strane neko želi da se dokopa vlasti po svaku cenu, žele da se dokopaju sredstava kojima će moći da raspolažu, koji su za sada za njih nedostižni. Hvala vam još jednom na vašem zalaganju. Mislim da ćete biti ponosni, kao i svi mi koji smo radili i pripremali ove predloge zakona. Ovo je nešto čega će se Srbija sećati, a po završenim izborima 3. aprila mislim da ćemo svi na kraju kao ozbiljno društvo biti zadovoljni koliko smo zreli, demokratični, transparentni i kako je legitimnost nešto što stoji ispred imena Srbije kada je uređenje našeg društva u pitanju. Hvala vam još jednom.
Zahvaljujem ministarki Obradović, a hvala i predstavnicima Vlade u ovoj raspravi. Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Dame i gospodo, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem petak, 4. februar 2022. godine, sa početkom u 18.00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo, pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim se da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je sali prisutno 175 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, i prema tome postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Predlog zakona o izboru predsednika Republike. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru predsednika Republike, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno - 180, za - 180. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je članom 37. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno - 183, za - 183. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru predsednika Republike, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno - 183, za - 183. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izboru predsednika Republike. Predlog zakona o izboru narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru narodnih poslanika, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno - 183, za - 183. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predloga zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje u amandmanima. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Stavljam na glasanja ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno - 183, za - dva, protiv - jedan, uzdržan - jedan, nije glasalo 179. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 115. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Stavljam na glasanja ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno - 183, protiv - pet, nije glasalo 178. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 181. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izboru narodnih poslanika, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 182, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izboru narodnih poslanika. Prelazimo na 3. tačku – Predlog zakona o lokalnim izborima. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnim izborima, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na amandmane. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Kamberi Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, protiv – šest, nije glasalo – 177. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, protiv – devet, nije glasalo – 174. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 100. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o lokalnim izborima, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o lokalnim izborima. Prelazimo na 4. tačku – Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na amandmane. Na član 25. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Kamberi, Imamović, Kučević, Bećiri, Hodžić i Bajrami. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, protiv – sedam, nije glasalo – 176. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – dva, nije glasao – 181. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milićević, Paunović, Radović i Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 10, nije glasalo – 173. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 51. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 180, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Prelazimo na 5. tačku – Predlog zakona o izmeni Zakona o sprečavanju korupcije. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o sprečavanju korupcije, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Glišić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – jedan, nije glasalo – 182. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o sprečavanju korupcije, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 182, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o sprečavanju korupcije. Prelazimo na 6. tačku – Predlog zakona o dopuni Zakona o vanparničnom postupku. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo odlučivanju o Predlogu zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o vanparničnom postupku, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 180, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 177, nije glasalo – šestoro. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o vanparničnom postupku, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 182, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopuni Zakona o vanparničnom postupku. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila i pretres predloga zakona iz tačaka od 7. do 10. dnevnog reda u načelu, a s obzirom na to da na predloge zakona nisu podneti amandmani Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika odlučivati samo u predlozima zakona u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o socijalnom preduzetništvu, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o socijalnom preduzetništvu. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 182, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o predmetima opšte upotrebe, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o predmetima opšte upotrebe. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 182, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji. 11. tačka dnevnog reda – Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist Banca Intesa a.d. Beograd, Raiffeisen banka a.d. Beograd, Komercijalna banka a.d. Beograd, Sberbank Srbija a.d. Beograd, OTP banka Srbija akcionarsko društvo Novi Sad i Nova Ljubljanska banka d.d. Ljubljana po zaduženju Javnog preduzeća „Srbijagas“. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas, da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4) Ustava Republike Srbije Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog ovog zakona, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas, da je članom 17. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku RS“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 180, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo –dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila, usvojila Predlog zakona. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Međunarodne investicione banke. 12. tačka – Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o osnivanju Međunarodne investicione banke. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i uređivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o osnivanju Međunarodne investicione banke, u načelu. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Članom 3. Predloga zakona predviđeno je da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije – Međunarodni ugovori“. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 181, nije glasalo –dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Sada stavljam na glasanje Predlog zakona, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 183. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Sada prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma ( tačke od 13. do 22. dnevnog reda), pa podsećam da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 4. i 6. Ustava Republike Srbije Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje i zaključivanje, kao i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditu koji se odnosi na neobezbeđeni zajam u iznosu do 400.000.000 evra uz osiguranje od strane Multilateralne agencije za garantovanje investicija u cilju finansiranja određenih građevinskih usluga od strane Bechtel Enka UK Limited, koji posluje u Srbiji preko Bechtel Enka UK Limited Ogranak Beograd za potrebe privrednog društva „Koridori Srbije“ d.o.o. Beograd u vezi sa izgradnjom infrastrukturnog koridora autoputa E-761 deonice Pojate - Preljina (Moravski koridor) između Republike Srbije koju zastupa Vlada Republike Srbije, postupajući preko Ministarstva finansija kao Zajmoprimca i J.R. MORGAN AG kao Agentom i JPMORGAN CHASE BANK, N.A., LONDON BRANCH kao Prvobitnim mandatnim vodećim aranžerom i Credit Agricole Corporate and Investment Bank, Raiffeisen Bank International AG i Santander Bank N.A. kao Mandatnim vodećim aranžerima i CaixaBank, S.A. i UBS Switzerland AG kao Vodećim aranžerima i Banco Santander, S.A., CaixaBank, S.A., Credit Agricole Corporate and Investment Bank, JPMorgan Chase Bank, N.A., London Branch, Raiffeisen Bank International AG i UBS Switzerland AG kao Prvobitnim zajmodavcima, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 182, za – 179, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditnom aranžmanu u iznosu do 203.775.000 evra osiguranog kod China Export & Credit Insurance Corporation za finansiranje prve faze Projekta sakupljanja i prečišćavanja otpadnih voda centralnog kanalizacionog sistema grada Beograda između Republike Srbije, koju zastupa Vlada Republike Srbije, postupajući preko Ministarstva finansija, kao Zajmoprimca, BNP PARIBAS SA i UNICREDIT BANK AG, kao Aranžera, UNICREDIT BANK AG, BNP PARIBAS FORTIS SA/NV i BNP PARIBAS SA, kao Prvobitnih zajmodavaca, UNICREDIT BANK AG, kao Agenta i BNP PARIBAS SA, kao ESA Agenta, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 178, nije glasalo –četvoro. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu (Program za otpornost na klimatske promene i navodnjavanje u Srbiji - faza II), između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 183, za – 178, nije glasalo – četvoro. Konstatujem da je Narodna skupština većinom svih glasova narodni poslanika usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu Program čvrstog otpada u Srbiji, između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 182, za – 180, nije glasalo –dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditnom aranžmanu br. CRS 1022 01 A između Francuske agencije za razvoj, kao Zajmodavca i Republike Srbije, kao Zajmoprimca, za realizaciju Programa čvrstog otpada u Srbiji, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 182, za – 179, nije glasalo –troje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu (Projekat izgradnje širokopojasne komunikacione infrastrukture u ruralnim predelima 2) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 182, za – 179, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona . Stavljam na glasanje, Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o kreditnom aranžmanu u iznosu od 203.400.928 evra između Republike Srbije, koju zastupa Vlada Republike Srbije, postupajući preko Ministarstva finansija, kao Zajmoprimca, aranžiran od strane BANK OF CHINA SRBIJA A.D. BEOGRAD kao Ovlašćenog glavnog aranžera sa BANK OF CHINA LIMITED HUNGARIAN BRANCH u svojstvu Agenta i BANK OF CHINA LIMITED HUNGARIAN BRANCH kao Prvobitnim zajmodavcem, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno – 182, za – 178, nije glasalo – četvoro. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Projekat izgradnje brze saobraćajnice Novi Sad – Ruma („Fruškogorski koridor“) između Vlade Republike Srbije koju predstavlja Ministarstvo finansija kao Zajmoprimca i kineske Export-Import banke kao Zajmodavca, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno 182, za – 180, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog sporazuma o zajmu LD 2106 (2021) između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije za projektni zajam - Centar za obuku za dualno obrazovanje, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno 182, za – 180, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Odluke Broj 1/2021 Saveta za stabilizaciju i pridruživanje EU i Srbije o izmeni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Evropskih zajednica i njihovih država članica, sa jedne strane, i Republike Srbije, sa druge strane, zamenom njegovog Protokola 3 o definiciji pojma „proizvodi sa poreklom“ i metodama administrativne saradnje, u celini. Zaključujem glasanje: ukupno 182, za – 181, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka tačke 23. i 24. dnevnog reda, pre prelaska na odlučivanje podsećam da prema članu 205. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslova vrši izborne nadležnosti. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Zaključujem glasanje: ukupno 182, za – 181, nije glasao – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Dozvolite da u vaše i svoje ime čestitam članovima Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje na izboru i da im poželim uspeh u radu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje kvaliteta u visokom obrazovanju. Zaključujem glasanje: ukupno 182, za – 180, nije glasalo – dvoje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila i Predlog odluke o imenovanju članova Upravnog odbora Nacionalnog tela za akreditaciju i obezbeđenje u visokom obrazovanju. Dozvolite da u vaše i svoje ime čestitam članovima upravnog odbora na izboru i da im poželim uspeh u budućem radu. Dame i gospodo, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika zaključujem sednicu Šesnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu.