Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Dakle, svrha Konvencije o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva iz 1961. godine je smanjenje broja osoba bez državljanstva reguliranjem situacija u kojima će osobi biti dodijeljeno državljanstvo države stranke konvencije ukoliko bi u protivnom ta osoba ostala bez državljanstva. Konvencija je sastavljena u New Yorku 30. kolovoza 1961. godine. Do kraja 2010. godine potpisalo ju je pet, a ratificiralo 37 država. Konvenciji su pristupile najrazvijenije države članice Europske unije, ukupno njih 18. Konvencija teži suzbijanju apatridnosti od najranije životne dobi i zahtijeva od država potpisnica usvajanje potpisanih standarda za stjecanje ili prestanak državljanstva, predviđa uspostavu međunarodnih tijela kojima bi se osobe mogle obratiti i zatražiti pomoć pri postupanju pred nadležnim državnim tijelima. Ukoliko bi došlo do nesuglasica oko tumačenja ili primjene konvencije između država potpisnica svaka od strana mogla bi se obratiti međunarodnom sudu radi rješavanja nastalog spora. Konvencija temelji stjecanje državljanstva na stvarnoj vezi pojedinca s državom. Smisao i duh konvencije već je sadržan u Zakonu o hrvatskom državljanstvu 1991. godine. Zakonske odredbe o stjecanju hrvatskog državljanstva zaštićuju od apatridnosti malodobnu djecu u člancima 4., 5. i 7., a i punoljetne osobe u članku 19. Zbog toga je broj apatrida u Republici Hrvatskoj iznimno malen. Tako je primjerice u 2008. i 2009. godini u Ministarstvu unutarnjih poslova ukupno zaprimljeno 13209 zahtjeva osoba za stjecanje hrvatskog državljanstva prirođenjem. Od toga je bilo samo 63 zahtjeva što je ukupno 0,4% osoba bez državljanstva ili neutvrđenog državljanstva, imaju ga ali ga nisu još registrirali u matičnoj zemlji. Donošenje Zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva predlaže se kako bi njezine odredbe u smislu 140. Ustava Republike Hrvatske postale dio unutarnjeg pravnog poretka, a provedba ovog zakona ne zahtijeva dodatna sredstva u proračunu.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Kao očitovanje državnog suvereniteta i identiteta pitanje državljanstva je krajnje osjetljive prirode. Stoga i ne čudi da nesuglasice vezane uz pitanje državljanstva mogu dovesti i često dovode do napetosti i sukoba kako unutar državnih tako i međunarodnih. Razlozi koji mogu dovesti do neposjedovanja državljanstva različiti su, poput sukoba zakona, ustupanja teritorija, bračnog prava, upravne prakse, diskriminacije, nepostojanje upisa u Maticu rođenih, denacionalizacija te odricanje od državljanstva. Mnoge su osobe bez državljanstva i žrtve prisilnog raseljavanja. Osobe koje su protjerane iz svojih domova osobito su ranjive zbog gubitka državljanstva, posebice kad je raseljavanje praćeno prekrajanjem granica ili kad prekrajanje granica uslijedi nakon raseljavanja. Neovisno o skupu međunarodno-pravnih propisa koji se odnose na stjecanje, gubitak ili uskraćivanje prava na državljanstvo, prema posljednjim procjenama bez državljanstva danas diljem svijeta živi oko 11 milijuna osoba bez državljanstva. Samo pitanje državljanstva načelno je stvar pravnog okvira svake pojedine države, međutim primjenjivost unutarnjih odluka pojedine države može biti ograničena sličnim postupanjem drugih država ili međunarodnim pravom. Postojeći pravni okvir u Republici Hrvatskoj za sprečavanje nastanka slučaja bezdržavljanstva nalazi se u odredbama Ustava Republike Hrvatske, Zakona o hrvatskom državljanstvu te relevantnim međunarodnim ugovorima kojih je Republika Hrvatska stranka. Tako je člankom 9. Ustava Republike Hrvatske propisano da se hrvatsko državljanstvo, njegovo stjecanje i prestanak uređuju zakon, konkretno Zakonom o hrvatskom državljanstvu koji u svojim temeljnim rješenjima prihvaća europska i međunarodna dostignuća u svezi stjecanja i prestanka državljanstva. Zakon tako propisuje načine stjecanja hrvatskog državljanstva: podrijetlom, rođenjem na državnom području Republike Hrvatske i rođenjem i na temelju međunarodnih ugovora. Konvencija o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva sastavljena je 1961. godine u New Yorku, a na snagu je stupila 1975. godine i to u odnosu na države koje su iskazale pristanak biti njome vezane. Svrha konvencije je smanjenje broja osoba bez državljanstva reguliranjem situacija u kojima će osobi biti dodijeljeno državljanstvo države stranke konvencije, ukoliko bi u protivnom ta osoba bila bez državljanstva. Uvažavajući pravnu prirodu državljanstva kao izraza suvereniteta svake države Konvencija u svojoj suštini temelji stjecanje državljanstva na stvarnoj vezi pojedinca s državom. Istovremeno, potvrđivanjem od država onemogućuje samovoljno uskraćivanje državljanstva i osigurava dodjeljivanje državljanstva i u okolnostima uslijed kojih bih osoba mogla postati osobom bez državljanstva. U cilju sprječavanja nastanka bez državljanstva Konvencija prvenstveno uređuje stjecanje državljanstva osoba rođenih na području države ugovornice koje bi inače bile bez državljanstva kao i osoba koje nisu rođene na njezinom području i čiji je jedan od roditelja u vrijeme njihovog rođenja imao državljanstvo te države. Predviđeno je i da država ugovornica dodjeljivanje svog državljanstva može ograničiti starosnom dobi podnositelja zahtjeva dužinom trajanja uobičajenog boravišta na svom državnom području, osuđivanosti za kaznena djela te ranijim bezdržavljanstvom. Konvencija sadrži i način sprječavanja bez državljanstva u slučaju sukcesija država. Potvrđivanjem konvencije Republika Hrvatska pridružit će se krugu država koje svojim zakonodavstvom u što većoj mjeri nastoje ostvariti svrhu navedene konvencije, te osigurati sprječavanje nastanka slučaja bez državljanstva zbog gubitka državljanstva. Slijedom navedenog klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Zakon o potvrđivanju Konvencije o smanjenju slučajeva bez državljanstva. Hvala.
Hvala. U ime kluba zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo, pred nama je jedan zakon zapravo o kome ne bi trebalo previše govoriti. Ali evo ja ću ipak nekoliko rečenica svega u ime kluba iz jednostavnog razloga da iskoristim priliku i da zapravo možda upozorim na neke činjenice. Zašto je za Hrvatsku bitno, dakle ova priča o ljudima koji nemaju državljanstvo, o apatridima. Iz jednostavnog razloga jer taj problem a posebno eskalira u onim sredinama kao što je kolega Čuljak rekao gdje dolazi do prekrajanja granica, odnosno gdje se jedna država cijepa u više država pa onda ako uz to imate još rat, ako uz to imate ta ratna stradanja koja su enormna, a svako ratno stradanje, a posebno ovo naše pratile su i velike ili značajne migracije, odnosno iseljavanje, protjeravanje itd. Mene je iznenadilo da u Hrvatskoj moram priznati ima samo u zadnje dvije godine je bilo svega 63 slučajeva osoba koje nemaju, koje su bez države. Očekivao sam da je to više jer se meni obratilo pet osoba da im pomognem konkretno sa savjetima i šta napravit s tim problemom. Čini mi se zapravo da je možda prilika da danas popričamo o jednom drugom problemu, a to je da ipak Hrvatska ima relativno dobar zakon o državljanstvu. Ali ja osobno držim da ga je vrijeme pregazilo. Mislim da je Zakon o hrvatskom državljanstvu iz '91. godine jedan od najstarijih ako ne i najstariji zakon u Hrvatskoj. Dakle, ima punih 20 godina. Ove godine je prošlo i 40 godina od potpisivanja ove konvencije. Evo možda bi jedina primjedba bila zašto u proteklih 20 godina ranije nismo išli u ratifikaciju ove Konvencije. Iako su u hrvatskom zakonu, dakle u hrvatskom zakonodavstvu koje tretira ovu problematiku dakle o Zakonu o državljanstvu ugrađena koliko toliko osnovna ili opća načela vezana za državljanstvo mislim da specificum hrvatske situacije, da zapravo vrijeme koje je prošlo iza nas je učinilo svoje i mislim da on u nekim svojim dijelovima, dakle zakon u nekim svojim dijelovima nije moderan. Ja znam da sam i prije nekoliko mjeseci iskoristio priliku i upozoravao na to da bi trebalo ići u izmjenu Zakona o državljanstvu. Tad je državni tajnik rekao da je zakon u izradi. Ja se nadam da ćemo ga skoro dobiti na klupe, jer držim da je on jako bitan za Hrvatsku. Recimo ja bih volio otvoriti priču, dakle šta je i sa onim građanima koji ne ulaze na neki način ni u priču ove Konvencije, a ni u priču hrvatskog državljanstva, odnosno Zakona o hrvatskom državljanstvu. Recimo tko je danas specificum u Hrvatskoj? Specificum su recimo Romi. Problem Roma je zapravo jako zanimljiv. Dakle, oni su rođeni na području Hrvatske ili su negdje drugdje rođeni ili su došli ne znam iz Makedonije, nije bitno odakle, Albanije. Ali o čemu se zapravo radi? Kako oni ne posjeduju dokumenta i dokaze, dakle jednostavno se postavlja pitanje na kakav način i to mislim da fali recimo konkretno u Zakonu o državljanstvu, na kakav način rješavati te probleme. Jednostavno imao sam nekoliko slučajeva, je li recimo gdje imate obitelji. Kćerka ima državljanstvo, suprug ima državljanstvo, a gospođa ne može dobiti državljanstvo, nego mora putem dakle ishođenja dozvole, privremene dozvole boravka da bi došla do onog uvjeta da zatraži trajni boravak da bi napravila korak ka državljanstvu. Dakle, ima tih, ima niz tih pitanja. Drugo pitanje. Hrvatski zakon podrazumijeva i predmijeva u nekim situacijama otpust iz drugih državljanstava. Imate situaciju recimo da ljudi koji su u Hrvatsku godinama a došli su oni ili njihovi roditelji recimo iz Makedonije, Albanije jednostavno ne mogu doći do tih otpusnica ili su uredi uništeni ili to sve skupa ne funkcionira. Namjerno ističem ove nekakve granične situacije o kojima bi trebalo voditi računa. Ono što mislim, dakle da je dobro da ovu Konvenciju definitivno ćemo ratificirati i klub SDP-a će glasat za ovaj Zakon. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je Klub zastupnika HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Danas se procjenjuje da u svijetu ima približno 11 milijuna ljudi bez državljanstva. I možda je značajno reći da je najveća skupina tih ljudi na Bliskom istoku. To su pripadnici palestinskog naroda. Ima ih jako puno i u državama jugoistočne Europe, Sudanu, Afganistanu, Obali Bjelokosti, ima ih u Južnoj Americi, ali i u Europi. Kao što smo čuli konvencija je dana na potpisivanje '61. godine kada je i usvojena. Nažalost, svega je 37 država članica UN-a ratificiralo ovu konvenciju, u 40, odnosno 50 godina, što je malo, jako malo i drago mi je da evo Hrvatska se odlučuje krenuti sa tih 37 država u bitku za smanjenje broja apatrida. Nadziranje same konvencije Opća skupština UN-a povjerila je UNHCR-u i svaka država potpisnica može zatražiti uvijek pomoć od ove organizacije. Tijekom utvrđivanja statusa apatrida neophodna je suradnja sa drugim državama, posebno sa susjednim državama i to je važno da Hrvatska poduzima sve korake u tom pravcu, posebno analizirajući njihove zakone, njihove propise, njihovu praksu kako bi jasno našli optimalna rješenja za sve građane s ovih prostora. Nadalje, kolegice i kolege nemojmo zaboraviti da načelo obvezatnog postupanja zahtijeva da se podnositelju zahtjeva dodijele određena jamstva uključujući pravo na individualno razmatranje zahtjeva, pravo na objektivno postupanje u vezi sa zahtjevom, vremensko ograničenje trajanja postupka, pravo pristupa informacijama vezanim uz postupak na jeziku razumljivom podnositelju zahtjeva, pravo na pravni savjet i prevoditelja, pravo na povjerljivost i zaštitu podataka, obvezatno uručenje odluke potkrijepljene razlozima na kojima je utemeljena te pravo na mogućnost osporavanja odluke. Vratimo se sada na Europu, raspadom bivšeg Sovjetskog saveza, Jugoslavije i Čehoslovačke brojni su problemi nastali sa apatridima, migracije, iseljavanja, izbjeglice i sve ono što je i kolega Lučin već spomenuo sigurno opterećuje jasno zemlje sa prostora tih triju bivših država. Njihovi mnogi građani koji su se zatekli na prostoru novonastalih država nisu upisani u njihove matične knjige rođenih. Bez toga u startu ne posjeduju osobne dokumente, a bez tih dokumenata nemoguće je ostvariti pravo na rad, na obrazovanje, na zdravstvenu i socijalnu zaštitu. Ja bih možda ovdje krenuo sa jednom pohvalom. Mislim da je dobro reći da je rad mobilnih timova u provedbi Nacionalnog programa za Rome pokazao se uspješnim. On je riješio brojne slučajeve uz angažman pripadnika romske nacionalne manjine u pribavljanju putnih isprava matične države i na taj način riješeni su uistinu mnogi problemi. Konvencija poziva države potpisnice na izdavanje putnih isprava osobama bez državljanstva. O tome nismo čuli ništa od državnog tajnika, ali vjerujem da tu nema poteškoća, barem ja nisam za njih čuo. Ako ima svakako bi trebali jasno taj segment konvencije strogo poštivati jer ako jasno osoba bez državljanstva ima putne isprave on može putovati, on se može školovati, on se može zaposliti i prema tome ostvariti mnoga prava već temeljem jasno takvog jednog dokumenta. Svaka država potpisnica konvencije obvezuje se priznati valjanost putnih isprava druge države potpisnice. Posebno su osjetljivi problemi vezani uz djecu i žene koji nemaju državljanstva i zato je dobro da smo, ponavljam, krenuli ovim putem. I klub HNS-HSU-a poduprijet će ratifikaciju ovog značajnog dokumenta jer smatramo da treba što brže i što učinkovitije rješavati svaki pojedinačni slučaj apatrida. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Mirela Holy, izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče. Ja mislim da je najgore prokletstvo, a to tako kaže i narodno vjerovanje, kada jednom nešto imaš pa onda odjednom to izgubiš, odnosno imati pa nemati. Imati zdravlje pa ga izgubiti, imati dom pa ga izgubiti, imati državljanstvo pa ga izgubiti jedna su od takvih prokletstva. To se prokletstvo dogodilo gospođama Mirjani i Biljani Grižova koje su inače rođene zagrepčanke, kćerima gospođe Ljubice Grižova koje su 1997. godine nakon što su imale hrvatsko državljanstvo odjednom izgubile državljanstvo i tako preko noći bez svoje krivnje postale apatridima. Gospođa Biljana imala je tu sreću pa se udala za Amerikanca pa je u međuvremenu stekla američko državljanstvo po suprugu, ali gospođa Mirjana već je više od 14 godina apatrid. Kako je do toga došlo? Upravo mi se gospođa Ljubica Grižova obratila, ona je inače majka Mirjane i Biljane Grižove, ona već godinama živi u Zagrebu na Pantovčaku i ona je očajna zbog toga što su njene kćeri bez ikakvog suvislog objašnjenja izbrisane iz hrvatskog državljanstva 1997. godine. Ja sam u pitanju podsjetila da je Zakonom o hrvatskom državljanstvu u članku 3. određeno da se hrvatsko državljanstvo stječe rođenjem na teritoriju RH što znači da su i Biljana Gatalica i Mirjana Grižova stekle pravo na hrvatsko državljanstvo rođenjem na teritoriju RH. Tumačenje Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija da Biljana i Mirjana nemaju pravo na državljanstvo po rođenju iako su rođene u RH jer su im roditelji u trenutku njihovog rođenja bili državljani Socijalističke Republike Makedonije je apsolutno neprihvatljivo jer su u bivšoj Socijalističkoj Federativnoj Republici Jugoslaviji svi bili državljani ili državljanke SFRJ. Ovako tumačenje prava na državljanstvo ne predstavlja ništa drugo no brojanje krvnih zrnaca građana i građanka Hrvatske i apsolutno je neprihvatljivo u jednoj modernoj europskoj državi. Naglašavam da je Mirjana Grižova danas apatrid jer ne posjeduje ni državljanstvo, a ni putovnicu nijedne države čime su ozbiljno ugrožena njena temeljna ljudska prava. Da apsurd bude veći Biljana i Mirjana imaju rodne listove iz kojih se vidi da su rođene u Zagrebu u Socijalističkoj Republici Hrvatskoj, posjeduju domovnice iz 1992. godine, a sve do 1997. godine posjedovale su i hrvatske putovnice. No, 1998. godine Ministarstvo unutarnjih poslova poništilo je njihove putovnice jer ih je Gradski ured za opću upravu Grada Zagreba obavijestio da se radi o državljankama Republike Makedonije što je apsolutno netočno. Usprkos tome što je Ministarstvo unutarnjih poslova Republike Makedonije izdalo potvrdu da Mirjana Grižova nije upisana u knjigu državljana Republike Makedonije te da joj nije izdana potvrda o Makedonskom državljanstvu usprkos tome što su i Biljana i Mirjana rođene u Hrvatskoj, te usprkos tome što je njihova majka hrvatska državljanka njima se opetovano odbija priznati pravo na Hrvatsko državljanstvo. Nakon što sam postavila pitanje o tome zbog čega se gospođi Mirjani Grižova ne priznaje hrvatsko državljanstvo dobila sam odgovor od Vlade Republike Hrvatske koji je potpisala premijerka Jadranka Kosor a u kojem između ostalog stoji da je Ministarstvo unutarnjih poslova do sada više puta bezuspješno upoznavalo majku imenovanih gospođu Ljubicu Grižova s iznesenim činjenicama odnosno da Mirjana Grižova ima člankom 9. pravo na stjecanje hrvatskog državljanstva koje kaže da je propisano da osobe rođene u Republici Hrvatskoj pri rođenju mogu steći hrvatsko državljanstvo ukoliko uz ostale uvjete do dana podnošenja zahtjeva imaju u Republici Hrvatskoj prijavljen boravak u trajanju najmanje 5 godina neprekinuto. S obzirom na to da gospođa Mirjana Grižova već godinama živi u Italiji ona nema pravo na stjecanje hrvatskog državljanstva temeljem tog članka što Ministarstvo unutarnjih poslova jako dobro zna, a ovo zvuči doista strašno kada imamo na umu a o čemu smo mogli čitati iz mnogih medija da su hrvatsko državljanstvo nadležna tijela izdavala okorjelim kriminalcima, ruskim mafijašima i slično koji nikada nisu živjeli u Republici Hrvatskoj ali Ministarstvo unutarnjih poslova odbija dati državljanstvo gospođi koja je rođena u Republici Hrvatskoj i koja je živjela godinama u Republici Hrvatskoj, čija majka ima državljanstvo, koja je ... koja živi već godinama u Italiji i na taj način nema temeljna ljudska prava. Ja se nadam da će se usvajanjem ove konvencije, odnosno potvrđivanjem, koja između ostalog u članku 1. kaže da države ugovornice dodjeljuje svoje državljanstvo osobi rođenoj na njezinom državnom području koja bi inače bila bez državljanstva, omogućiti stjecanje hrvatskog državljanstva gospođi Mirjani Grižovi koja je već više godina osoba bez ikakvog državljanstva i na taj način će riješiti njeno temeljno ljudsko pravo. Nadam se da ćete mi biti u mogućnosti odgovoriti na ovo pitanje odnosno da ćete mi objasniti da li gospođa Grižova će napokon potpisivanjem ove Konvencije moći steći hrvatsko državljanstvo i bez pozivanja na članak 9. kojeg neće imati pravo stjecanja hrvatskog državljanstva.
Hvala. Imamo jednu repliku gospodin Šime LUčin.
Hvala lijepo. Zapravo, taj problem kolegica Holy je rekla da se radi o temeljnim ljudskim pravima i malo zabrinjava taj restriktivan pristup kada se rješavaju pitanja iz sfere ljudskih prava. Ja znam da svaka država mora voditi računa koga prima kada ga prima za svog podanika dakle kada on ne postaje automatizmom ali ja moram reći iz komunikacije sa različitim državnim institucijama, da često frustrira dugotrajnost postupka, neodgovaranje na određene zahtjeve prebacivanje iz jednog ureda na drugi ured, pa onda na sud itd. Zapravo, možda bi i ovo o čemu je govorila kolegica HOly, a inače o ovom restriktivnom pristupu jer pazite, razvijenije zemlje imaju restriktivniji pristup za davanje državljanstva ljudima koji su bez državljanstva. To je prisutno danas u Hrvatskoj. Možda bi prilikom donošenja novog Zakona o državljanstvu trebalo propisati proceduru, pa čak i nekakav rok, jer zapravo se danas više mjeseci čeka na nekakav rok pa makar bio i negativan. Hvala lijepo.
Odgovor gospođa Holy izvolite.
Kolega Lučin vi ste apsolutno u pravu iako sam ja govorila o slučaju Mirjane Grižove i njene sestre, koja je na svu sreću stekla američko državljanstvo. Meni se obraćao i drugi veliki broj ljudi pa nisam sigurna da je onaj broj koji je iznio kolega Čuljak u potpunosti točan zato što koliko je meni poznato jako veliki broj ljudi albanskog porijekla u Hrvatskoj ima slične probleme i događaju vam se apsurdne situacije da cijele obitelji imaju državljanstvo i jedan od članova obitelji nema pravo na državljanstvo zato što je u nekom drugom uredu a ne u jednom uredu recimo u zagrebačkoj upravi, je podnio zahtjev su ovi ostali a drugi su podnijeli u Ličko-senjskoj županiji i oni koji su podnijeli u Ličko-senjskoj županiji a imaju iste uvjete za stjecanje državljanstva kao i ovi drugi koji su podnijeli u Zagrebačkoj u policiji Zagrebačkoj nisu stekli pravo, da je moguće takav nesklad i neumjerena praksa u institucijama ovisno o tome gdje se podnosi i kakav zahtjev to je apsolutno nedopustivo.
Hvala. Državni tajnik gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa, evo budući je gospođa Holy tražila odgovor, odmah ću odgovoriti, pri tome odmah kažem taj slučaj konkretno mi nije poznat ali mi je jasno o čemu pričate i iznijeli ste nekoliko tvrdnji koje apsolutno ne stoje. Vi ste ovako rekli da se radi o državljanima SFRJ a svi su imali državljanstvo SFRJ i što je apsurdno i vjerojatno se tu radilo o brojanju krvnih zrnaca što nije točno i nije istina. Naime do 1991. godine svi smo mi imali odnosno ljudi koji su to vrijeme bili živi imali dva državljanstva, imali smo državljanstvo SFRJ i republičko državljanstvo. Puno ljudi je do 1991. godine živjelo u Hrvatskoj ali nije imalo hrvatsko državljanstvo, među njima i ja. Rođen sam u Hrvatskoj, završio vrtić, završio osnovnu školu, fakultet, oženio se, dobio dijete nikada nisam Hrvatsku napuštao ali nisam bio državljanin Hrvatske zbog toga što mi je otac bio 47. godine u BIH. Ja sam bio po tada važećim zakonima državljanin BIH. Ja sam morao stjecati državljanstvo, tako da se tu radi isto o takvom slučaju pretpostavljam. Nije poznat konkretan slučaj tih dviju osoba ali pretpostavljam da je njima otac bio 1947. godine u Makedoniji i upisani su u knjigu državljana Makedonije i državljanke su bile Makedonije. Vjerojatno su greškom 92. godine bile upisane u knjigu državljana i kada se greška ustanovila onda im je to rješenje poništeno. Prema tome, nitko nikome nije brojao krvna zrnca i to morate znati da su postojala dva državljanstva i do 1971. godine čini mi se sve su novorođene bebe upisivane u knjigu državljana tamo gdje im je bio otac 47. godine a ne tamo gdje su rođene. To je činjenica i MUP sigurno ne izdaje državljanstva brojeći krvna zrnca niti provodeći bilo kakvu segregaciju nego provjeravajući nego osoba koja se hoće u upitati u knjigu državljana ispunjavanja uvjete. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo vidimo da je pred nama jedna zanimljiva rasprava oko zakona koji se na prvi pogled čini rutinski odnosno administrativan. Međutim, svatko ima pravo na državljanstvo, nitko ne smije biti samovoljno biti lišen svog državljanstva niti mu se smije uskratiti pravo promijeniti svoje državljanstvo. Ovim citiranim odredbama iz članka 15. Opće deklaracije o ljudskim pravima iz '48. godine svakom pojedincu bez obzira gdje se nalazi daje se pravo na vezu sa državom. Državljanstvo ne samo da ljudima pruža osjećaj identiteta već pojedincima daje pravo na zaštitu države i na mnoga građanska i politička prava. Zbog toga je državljanstvo opisano kao pravo da se uživaju prava. Unatoč postojanju korpusa međunarodnih pravnih akata koja se odnose na stjecanje, gubitak ili uskraćivanja prava na državljanstvo i danas mnogi ljudi širom svijeta nemaju državljanstvo. Oni su apatridi ili osobe bez državljanstva. Do bez državljanstva može doći iz niza razloga kao što su sukob zakona, ustupanje teritorija, zakoni koji uređuju brak, administrativne prakse, diskriminacija, ne upisivanje u matičnu knjigu rođenih, denacionalizacija kad držAva pojedincu ukida državljanstvo ili odricanje od državljanstva kada pojedinac odbije zaštitu države. Mnoge osobe bez državljanstva nose žrtve prisilnog raseljavanja. Ljudi koji su bili primorani napustiti svoje domove su posebno podložni apatridiji naročito kada je njihovo raseljavanje praćeno prekrajanjem granica ili kada do toga dođe nakon raseljavanja. Nasuprot tome osobe bez državljanstva kao i osobe koje su ostale bez državljanstva često su primorane napustiti svoje mjesto boravka. Upravo je ta veza sa izloženim situacijama s obzirom navela Opću skupštinu UN-a da visoki komesarijat UN-a za izbjeglice UNHCR odredi posebnu agenciju odgovornu za nadzor za sprečavanje smanjenjem apatridija. Prema posljednjim procjenama danas u svijetu ima oko 11 milijuna osoba bez državljanstva. Ali ova brojka je naravno samo gruba procjena. Organizacijama je veoma teško prikupiti sveobuhvatne podatke o broju osoba bez državljanstva jer je koncept apatridija predmet sporenja među državama zbog toga što su Vlade često nesklone objavljivanju podataka o apatridima kao i zbog toga što pitanje bez državljanstva nije visoko na ljestvici prioriteta međunarodne zajednice. Proteklih godina međutim unutar međunarodne zajednice došlo je do jačanja svijesti o tome da poštivanje ljudskih prava pomaže da se spriječe masovni egzodusi i prisilna raseljavanja. Također raste svijest na temelju načela sadržanih u međunarodnim ugovorima o tome da svaka država ima obavezu rješavati probleme bez državljanstva. Konvencija o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva sastavljena je New Yorku 30. kolovoza 1961. godine. Do 31. srpnja 1962. godine konvenciju je potpisao 5 država, a do studenog 2010. godine 37 država je postalo stranka konvencije. Svrha konvencije je smanjenje broja osoba bez državljanstva, reguliranje situacije u kojima će osobi biti dodijeljeno državljanstvo države stranke konvencije ukoliko bi u protivnom ta osoba ostala bez državljanstva. Potvrđivanjem konvencije RH pridružit će se krugu država koje svoje zakonodavstvo u što većoj mjeri nastoji ostvariti svrhu navedene konvencije, te osigurati sprečavanje nastanka slučaja bezdržavljanstva zbog gubitka državljanstva. Postojeći pravni okvir za sprečavanja nastanka slučajeva bezdržavljanstva zbog gubitka državljanstva. Postojeći pravni okvir za sprečavanje nastanka slučajeva bezdržavljanstva nalazi se u odredbama Ustava REpublike Hrvatske u Zakonu o hrvatskom državljanstvu te brojnim međunarodnim ugovorima kojih je RH stranka. Zadovoljstvo mi je konstatirati da su već sada u Zakonu o hrvatskom državljanstvu ugrađena osnovna načela i standardi poznata u europskom zakonodavstvu kao što su načelo pravnog kontinuiteta državljanstva, načelo sprečavanja slučajeva bez državljanstva, načelo isključivosti hrvatskog državljanstva te načelo ravnopravnosti bračne, izvanbračne i usvojene djece. Naš zakon u svojim temeljnim rješenjima prihvaća europska međunarodna dostignuća u svezi stjecanja prestanka državljanstva, čuli smo evo da i nakon 20 godina od primjene zakona ima 60-ak neriješenih slučajeva. Svaki slučaj je ponaosob težak ali nakon 20 godina primjene 60-ak vjerujem da će se uskoro riješiti. Stupanjem na snagu ovog Zakona o potvrđivanju konvencije i stupanjem na snagu same konvencije dodatno će se zaštititi temeljna ljudska prava osoba bez državljanstva te će ću zbog toga podržati donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Pa nažalost netočan je navod da svatko ima pravo na državljanstvo. Možda u nekakvim idealnim uvjetima i u nekakvim deklaracijama i proglasima, ali nema iz jednostavnog razloga. Dat ću vam jedan primjer, recimo čovjek porijeklom iz Makedonije koji u Hrvatskoj ne može dobiti državljanstvo pokušava ga dobiti jako dugo, ne može ga dobiti, neće ga ni nakon usvajanja ovog zakona moći dobiti. Zašto? Zato jer Makedonija nije potpisnica niti je ratificirala ovu konvenciju. Dakle, jedna je situacija na ovoj proklamiranoj da tako kažem razini, a drugo je ono što je stvarni problem. I u tom smislu vraćam se opet na Zakon o hrvatskom državljanstvu koji će morati verificirati i podrazumijevati neke specifikume koje Hrvatska ima i koje treba rješavati.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo danas smo čuli dosta problema koje se javljaju kod osoba bez državljanstva i eto kao i kolegica Holy imao sam nekoliko upita i bilo je ljudi koji su pokušali doći do državljanstva, hrvatskog državljanstva. Ali mislim da je tu problem koji je nastao pa i njihovom krivnjom definitivno, jer '91. godina kada je bila registracija i dalje imali smo baš isti slučaj o kojem je govorila kolegica Holy da je otac jednog sina prijavio ovdje, a drugog u Makedoniju. Razlog je taj jer je u Makedoniji imao imanje netko i ovdje je htio da jedan sin drži biznis u Ličko-senjskoj županiji upravo to. I jasno kasnije taj drugi sin koji je bio u Makedoniji također je htio dobiti državljanstvo Hrvatske. I tu je nastao problem. Problem je nastao i sa boravkom jer čini mi se da se po našem zakonu tražilo 5 godina ovdje i ja vjerujem da će se jednog dana to čak i riješiti jer koliko vidim u članku 4. u ovoj konvenciji veli da je dotična osoba imala uobičajeno boravište na području države ugovornice tijekom razdoblja koje neposredno prethodi podnošenju zahtjeva i koje može odrediti ta država nije duže od tri godine. Dakle, mislim da je malo u ovoj konvenciji malo fleksibilnija i pretpostavljam da će se jednog dana vjerojatno neke stvari mijenjati i u našem zakonu. Problem je brojnih obitelji zapravo da nemaju svi hrvatsko državljanstvo. To nije samo problem u Hrvatskoj, to je problem i u drugim zemljama, negdje možda malo lakše ženidbom, udajom se ta državljanstva stječu, ali imamo zakon koji treba poštivati i u tom zakonu ne možemo, ne bi bilo dobro da za jedne vrijedi, za druge ne vrijedi jer onda će povjerenje u zakon sigurno izostati. Sama konvencija vidimo da je davno nastala, ali dosad evo samo 18 europskih zemalja je ovo prihvatilo pa mislim da ovdje ne kasnimo, tim prije jer iza sebe smo imali jedno stvarno teško razdoblje, a to je ratno razdoblje u kojem je dolazilo do iseljavanja, preseljenja, prijave, neprijave, odlaska, povratka, dakle bilo je puno tih momenata i mislim da je većina tih slučajeva dobro riješena. Problema će biti i dalje s obzirom na situaciju u Siriji i Libiji i slično, gdje ogroman broj ljudi odlazi preko mora, baca, gubi dokument, ne dolazi, idu prema Europi i sigurno da val koji zahvaća južnu Europu da će neki krakovi tog vala doći sigurno i do nas. Ima niz stvari koje su prihvaćanje konvencije dobre, jasne, prije svega tu je zaštita djece rođene na ovom području, zaštita ljudi koji vrlo teško dolaze do državljanstva, koji ne mogu steći državljanstvo. Znam da je problem tih ljudi i zapošljavanje jer kod zapošljavanja se traže određeni dokumenti, školovanja i slično. Ali mislim da uvijek postoji, koliko ja bar znam, uvijek postoji dobra volja da se problemi koji se mogu riješiti, dakle koji su rješivi u okviru zakona da se rješavaju brzo. Svi slučajevi koji se ne uklapaju u zakon imaju svoju priču. Da li su ljudi otišli pa više ne žive ovdje, da li žele državljanstvo, često je riječ i o dvojnom državljanstvu, već nekakvo državljanstvo imaju koje možda i ne iskazuju, ne pokazuju, a Hrvatska je privlačna zemlja i mislim da ćemo tih problema imati još dosta. U svakom slučaju pozitivno je prihvatiti ovu konvenciju jer u njoj evo mnogi će biti sigurni za svoja prava, steći svoja prava i normalno da ćemo tu konvenciju podržati. Hvala.
Hvala. Imamo repliku, gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Zapravo javljam se iz jednostavnog razloga jer svaka diskusija otvara jedan novi problem, jedno novo pitanje, zapravo otvara probleme i pitanja iz Zakona o hrvatskom državljanstvu. Zapravo je o tome riječ. Dakle, obzirom što je kolega govorio da je jedan otac prijavio jednoga tamo, drugoga tamo, u dvije različite države. Ali Zakon o hrvatskom državljanstvu mora jasno propisat i definirat što po meni danas nema, dobivanje državljanstva radi spajanja obitelji. Dakle, mi u nizu zakonskih rješenja poznajemo taj pojam spajanja obitelji pa dobivanje određenih prava, ali recimo kad je riječ o državljanstvu to je već malo nategnuto. I ja bih molio da razlikujemo migracijsku politiku, politiku prema strancima, izbjeglica jer većina tih ljudi zapravo ima državljanstvo. Ovdje govorimo isključivo o ljudima koji nemaju nijedno državljanstvo, dakle ni državljanstvo u zemlji iz koje bježe ili su prognani.
Odgovor, gospodin Markovinović.
Ma evo htio sam, jasno da podržavam u svakom slučaju spajanje obitelji gdje je to moguće i kad je moguće i jasno prema propisima, ali riječ je o odraslim ljudima koji svaki imaju svoju obitelj. Prema tome, ovdje nije riječ o spajanju obitelji. U tom slučaju, a čujte ono želja u tom trenutku bila je dobra, međutim kasnije se pokazalo da ipak ova kombinacija s državljanstvom bi bila još bolja što je danas vrlo teško izvesti. Hvala.
Replika, gospođa Mirela Holy. Izvolite.
Poštovani kolega Markovinović, rekli ste ja se nadam da će ova konvencija odnosno njeno potvrđivanje biti pozitivan iskorak, ali je pitanje hoće li doista biti pozitivan iskorak. Naime, maloprije mi je državni tajnik rekao da na temelju onoga što sam maloprije rekla o slučaju gospođe Mirjane Grižove, ona neće ni temeljem ovog zakona odnosno ove konvencije steći pravo na hrvatsko državljanstvo što mene moram priznat prilično čudi zbog toga što članak 1. Konvencije kaže da država ugovornica, a to je u ovom slučaju Hrvatska, dodjeljuje svoje državljanstvo osobi rođenoj na njezinom državnom području, što je gospođa Grižova, koja bi inače bila bez državljanstva, a ona je bez državljanstva. Pa mi sada nije jasno na koji način će se u sukobu između našeg zakona o državljanstvu i ove konvencije rješavati ovakvi slučajevi apatrida.
Hvala. Gospodin zastupnik Daniel Srb, izvolite.
Hvala lijepo, poštovani gospodine predsjedniče. Gospodine državni tajniče. Za razliku od drugih kolega i kolegica zastupnika ja smatram da ovakav zakon prije svega ne treba donosit po hitnom postupku jer se radi o zakonu koji može u Hrvatskoj imati izuzetno velike posljedice i to posebno zbog toga što se kao država nalazimo upravo u trenucima kada se dovršavaju pregovori o ulasku u Europsku uniju pa se kroz to i pojačava interes mogućih izbjeglica za ulazak u Republiku Hrvatsku i kroz to ulazak u Europsku uniju. Dakle, ovako važni zakoni doista ne trebaju se donositi po hitnom postupku. Nema nikakvog razloga da se takav zakon ne donese u redovnoj proceduri jer donošenje zakona po hitnom postupku obično za sobom vuče brojne probleme koji se nisu sagledali kroz jednu detaljnu analizu jednog takvog zakona. Inače smatram da se u Hrvatskoj odviše često prelako dolazi do hrvatskog državljanstva i da treba upravo cijeli taj proces dodjele državljanstva posložiti i ustrožiti. Želio bih se kroz to vratiti na sam Zakon o državljanstvu. Naime, mi bi kao država i kroz taj zakon morali pokazati s jedne strane da cijenimo i poštujemo ljude koji su se u teškim trenucima za Hrvatsku za nju borili, a mi imamo danas slučajeve da mnoge osobe, ponajviše bošnjačke nacionalnosti danas nemaju hrvatsko državljanstvo, a bili su dragovoljci u Domovinskom ratu. Hrvatska dakle kroz to treba pokazati da joj je stalo prije svega do ljudi koji su bili spremni branit Hrvatsku kada je to bilo teško. S druge strane, mi imamo i veliki broj osoba koje objektivno ne žive u Republici Hrvatskoj, imaju hrvatsko državljanstvo, zaposleni su mnogi od njih u susjednoj Srbiji, a istovremeno prijavljeni su kao nezaposleni na Hrvatskom zavodu za zapošljavanje i primaju sve moguće pomoći i naknade koje im temeljem toga pripadaju. To su ogromna sredstva i to treba isto tako pročešljat. Dakle, ne možemo biti odviše liberalni i ne prihvaćam modalitet da se o ovakvim zakonima donose odluke na prečac. Čak bih želio podsjetiti na primjer slučaj Estonije zemlje u kojoj 40% stanovnika čine pripadnici ruskog naroda koja je bitno manja od Hrvatske, a koja je uvjetovala stjecanje estonskog državljanstva posebnim ispitima iz poznavanja estonske povijesti i kulture i estonskog jezika. 40% državljana ruske nacionalnosti u Estoniji nije imalo pravo niti na estonsko državljanstvo, a radi se o zemlji članici Europske unije. Dakle, nemojmo mi biti odviše liberalni u ovom procesu. Iza toga se kriju i velike opasnosti. I posebno me smeta što je navedeno u obrazloženju ovog zakona provedba ovog Zakona ne zahtijeva nikakva dodatna sredstva iz državnog proračuna. To apsolutno nije točno. Onog trenutka kad se počne dijeliti hrvatsko državljanstvo osobe koje su temeljem njega stekle pravo imaju pravo na sve moguće oblike potpore za nezaposlene i druge oblike socijalne pomoći. To treba realno ljudima reći. Dakle, trošak primjene ovog Zakona je iznimno velik i to mora biti jedan od razloga zbog čega taj zakon treba ići u dva čitanja. Detaljno mora biti proanaliziran. Upravo činjenica da se nalazimo na području na kojem će postojati interes i iz arapskog svijeta koji je u ovom trenutku nemiran i brojnih drugih zemalja, pa i zemalja u okružju zbog toga što je u Hrvatskoj ipak viši životni standard nego u zemljama jugoistočno od Hrvatske. I moramo imati upravo suprotan vrlo restriktivan zakon koji treba stvoriti takve uvjete da je hrvatsko državljanstvo izuzetno teško steći, da je to jedna vrijednost. Ali ta vrijednost treba biti omogućena onima koji su kao dragovoljci dolazili u Hrvatsku i Hrvatsku branili. Tako ćemo mi pokazati kako cijenimo one ljude koji su u tome učestvovali. Hvala lijepo.
Imamo ispravak gospodin Šime Lučin. Izvolite.
Netočan je da je ovaj Zakon liberalan i zapravo netočno je sljedeće. Po meni je on jako restriktivan i ja bih podsjetio u ovom Zakonu se ne govori ni o Arapima, ni o izbjeglicama, ni o prognanicima. Ovaj Zakon ne govori o tome da netko traži i treba dobit državljanstvo hrvatsko. Ovaj Zakon govori samo evo u hrvatskom slučaju u zadnje dvije godine ako je točan podatak nema razloga da sumnjam o 63 zahtjeva, 63 osobe i ništa drugo. Ja ne znam da li znate šta znači ne imati državljanstvo? To znači ne imati pravo na posao, to znači ne imati pravo na kruh, to znači ne imati pravo na socijalnu skrb, to znači ne imati pravo na medicinsku zaštitu itd. itd. To znači biti ni na nebu ni na zemlji. Prema tome, tvrdit da je ovaj zakon liberalan ne. On sam po sebi nije ni restriktivan. Ali po meni je Konvencija zapravo ta koja bi mogla bit liberalnija iako i šezdeset, na kraju krajeva ona je pisana '61. godine.
Replika gospođa Mirala Holy. Izvolite.
Poštovani kolega Srb, ja doista smatram da tu kada govorimo o ovoj izuzetno važnoj konvenciji nema prostora za bilo kakve ksenofobične strukture. Vi ste spomenuli slučajeve osoba koje imaju hrvatsko državljanstvo, a žive u Srbiji i primaju različite socijalne naknade temeljem hrvatskog državljanstva. Vi ste u pravu. Takvih osoba definitivno ima i to su slučajevi i zloupotrebe. Ali želim naglasiti da je još veći broj onih osoba koje žive u Bosni i Hercegovini i imaju hrvatsko državljanstvo i koriste različite socijalne naknade i prava. I začuđuje me da vas i ti slučajevi u stvari ne smetaju, a s obzirom na to da je broj takvih slučajeva znatno veći nego onih koji žive u Srbiji, pa evo ga imate priliku prokomentirati to.
Hvala. Odgovor gospodin Danijel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo. Cijenjena kolegice Holy, ja doista ne zna odakle vama ti podaci da je više ovih ili onih što znači da ste brojali krvna zrnca, a ja to činio nisam. To je prvo. A drugo, isto tako mi moramo biti svjesni toga donošenjem ovakvih zakona mi uzimamo novce iz džepa našim poreznim obveznicima. To će koštati. Lako je bit darežljiv, lako je davati prava. To je lijepo. Ali ima milijuna i milijuna ljudi koji žive u teškim uvjetima samo moramo isto tako imati osjećaj odgovornosti i prema našim poreznim obveznicima. Jer o njihovim novcima se radi. I ukoliko budemo odgovorno se odnosili i prema njima bit će uspješnije i hrvatsko gospodarstvo pa će bit bolje svima. Hvala.
Hvala. I pet minuta zaključne rasprave u ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Prijedlog zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju slučajeva bez državljanstva s konačnim prijedlogom zakona u hitnoj proceduri. Zakon nosi oznaku numeraciju 797. ali nema oznaku E. Dakle, nije uvjetovan nikakvim ili direktivama Europe ni Europske unije. Mi to, kako je rekao kolega Srb donosimo ovako jednom liberalnom nekakvim liberalnim razmišljanjem. Konvencijom koja kako kaže gospodin Lučin evo u zadnje dvije godine obuhvaća ili odnosi se na 63 osobe. Međutim, gospodine Lučin trebamo mi biti svjesni što će se dogoditi u budućnosti pogotovo u svezi našega okruženja. Dakle, okruženja u kojem je Republika Hrvatska. Govorim o zemljama kako je Englezi i još neki jugonostalgičari nazivaju jugo regija umjesto Jugoslavija. Zatim o okruženju Bliskog istoka, sjevera Afrike itd. Zatim o situaciji u kojoj se Hrvatska nalazi, ekonomsko-gospodarskoj i o situaciji u kojoj je Hrvatska pred vratima Europske unije i u kojoj se može očekivati daleko povećani broj ovakvih slučajeva nego što je to broj koji ste vi izgovorili a to je 63. I o tome, dakle u tom svjetlu treba gledati na ovu Konvenciju, a poglavito na slučajeve kojih ima, za koje zna državni tajnik, a to je traženje hrvatskog državljanstva od strane ljudi iz naše dijaspore kojih ima skoro 30000 i koji zapinju na činovničko-administrativnom aparatu i samovolji ili proizvoljnom razmišljanju i odlučivanju u Ministarstvu unutarnjih poslova. Poznajem i osobno slučajeve, s obzirom da sam u Odboru za Hrvate izvan Hrvatske, gdje se ljudi dopisom, mailovima obraćaju i zamoljavaju da im se riješi pitanje hrvatskog državljanstva čiji je i jedan roditelj rođen u Hrvatskoj Hrvat, a drugi ili supruga Peruanka, Bolivijka itd., gdje za suprugu i za djecu ne može ishoditi hrvatsko državljanstvo. O tome mi trebamo puno više obratiti pozornosti negoli o ova 63 slučaja. Prema vama to ispada da je to zbog toga cijeli ovaj zakonski prijedlog, a nije tako. Dakle, brojke variraju u svezi potraživanja hrvatskog državljanstva. Uglavnom govori se negdje oko 30 tisuća ljudi potomaka Hrvata koji su odselili iz Hrvatske. Ja neću govoriti o imenima, nije ovdje lijepo govoriti o, da nabrajam imena ljudi koji ne mogu ostvariti za svoju suprugu ili za svoju djecu, a po članku 11. hrvatsko državljanstvo. To bi trebala biti naša, prije svega naša briga. A donositi liberalni ovakav kako reče Srb zakon kojim se može otvoriti jedan daleko veći broj slučajeva potraživanja hrvatskog državljanstva od onih bezdržavljana, dakle onih koji nemaju nikakvo državljanstvo, pa jel' treba Hrvatska brinuti valjda za sve koji ovuda naiđu, a gledali ste i na televiziji termovizijske snimke koliko ih prelazi preko Hrvatske i koliko će ih proći kada Hrvatska uđe u EU ili kada bude u pripremi za EU. Sve to košta naše porezne obveznike. A onih 30 tisuća ljudi koji potražuju hrvatsko državljanstvo o njima i dalje, oni i dalje čuče i njihovi papiri stoje u uredima MUP-a na milost i nemilost proizvoljnog razmišljanja i odlučivanja da kažem evo ovakav, zavisi na koga naletite tamo. Zbog toga ovaj zakonski prijedlog ne bi trebao ići u hitnu proceduru. Nismo protiv Konvencije o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva, ali u svakom slučaju treba ići u još barem jedno čitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo ispravke netočnih navoda. Prva, gospođa Mirela Holy.
Poštovani kolega Grubišić, hitna procedura za međunarodne konvencije kojima se potvrđuje tekst konvencije apsolutno nema smisla zbog toga što mi u Parlamentu ne možemo mijenjati tekst konvencije. On je zadan kao takav i mi možemo konvenciju u Saboru ili prihvatiti ili ne prihvatiti. I u tom smislu apsolutno nema nikakvog razloga za čitanje u redovnoj proceduri ovakvih prijedloga zakona zato što se na njih ne može u principu ni na koji način tijekom rasprave utjecati, odnosno možemo odlučiti da nećemo jednostavno ratificirati ovakvu konvenciju. I zbog toga se međunarodne konvencije u pravilu donose u hitnoj proceduri.
Hvala. Ispravak, gospodin Šime Lučin.
Netočan je navod da će za par godina ili da bi za par godina situacija mogla biti gora u kontekstu o kojem je govorio kolega Grubišić obzirom na migracije. Ja se nadam da ćemo mi dotada biti u EU i da će na istočnim granicama biti Schengen. A znamo standarde Schengena i znamo zapravo da ni u snu ne može biti više ulaza u Hrvatsku nego što je to danas. I još jednu stvar, netko tko razumije što je to liberalizam i što je to pokret za ljudska prava i ljudske slobode tvrditi da je nešto što je usvojeno, što je doneseno '61. godine da je liberalno mislim da bi se trebalo prije govoriti u kontekstu da je to konzervativno. Jer '61. tek su u povoju bili zapravo zahtjevi za većim standardom ljudskih prava i ljudskih sloboda.
Hvala. Zaključno, u ime predlagača gospodin Ivica Buconjić državni tajnik. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo nisam očekivao ovako burnu raspravu povodom ovog zakona kojim se potvrđuje konvencija, ali čini mi se da dosta ovakve žučljive rasprave proizlaze zbog toga što se konvencija nije dobro pročitala i što se ne poznaje Zakon o hrvatskom državljanstvu. Za stjecanje hrvatskog državljanstva ključan je Zakon o hrvatskom državljanstvu. Ova konvencija govori samo o slučajevima osoba bez državljanstva. I ponovit ću, prošle godine je takvih osoba koje su tražile stjecanje hrvatskog državljanstva u Hrvatskoj bilo 63, što je 0,4% od ukupno podnesenih zahtjeva kojih je bilo 13 209. Po Zakonu o hrvatskom državljanstvu državljanstvo se stječe na nekoliko načina i pri rođenjem na teritoriju RH, od roditelja hrvatskih državljana, naturalizacijom gdje se moraju ispuniti određeni uvjeti. I ono što je evo vrlo važno isto istaći i za gospodina Grubišića i ne znam tko je još s tog aspekta, gospodina Srba, i temeljem pripadnosti hrvatskom narodu … [[Govornik se ne razumije.]] hrvatskog naroda po važećem Zakonu o hrvatskom državljanstvu imaju mogućnost privilegiranog stjecanja hrvatskog državljanstva. Taj uvjet postoji, taj uvjet će ostati i u novom zakonu i time Hrvatska država štiti interese hrvatskog naroda diljem svijeta. Osim toga isto tako znate da je Vlada donijela i Strategiju za Hrvate izvan Hrvatske gdje će biti na jedan kvalitetan način regulirano pitanje skrbi o Hrvatima izvan Hrvatske i putem stjecanja hrvatskog državljanstva. Isto tako morate znati da se osim borbe protiv apatridnosti bezdržavljanstva u svijetu vodi borba protiv više državljanstva, protiv bipatridnosti, multipatridnosti. Ima puno zemalja koje jednostavno priječe dvostruko ili višestruko državljanstvo. Pa se tako dogodilo da je i dosta Hrvata koji su stekli hrvatsko državljanstvo tijekom '90-ih i 2000-ih se ispisalo iz hrvatskog državljanstva zbog toga što su imali između ostaloga i njemačko državljanstvo, a Njemačka je jedna od država koja se bori protiv dvostrukog i višestrukog državljanstva. Tako da situacija nije tako jednoznačna kao što se gleda. I na kraju bih rekao da ova konvencija sigurno ni na koji način neće ugroziti nacionalne interese RH zbog toga što ona ne omogućava i ne osigurava tako pojednostavljen način stjecanja hrvatskog državljanstva kao što se to u nekim diskusijama pokušalo reći. Pa se kaže u članku 1. ove konvencije znači da se državljanstvo daje osobama bez državljanstva i pod takvim uvjetima koji mogu biti propisani unutarnjim pravom. Pa se isto tako propisuje da je dotična osoba imala uobičajeno boravište na državnom području države. Znači, ta osoba ne može doći, s neba pasti i odjedanput zatražiti hrvatsko državljanstvo nego mora ispuniti i određene uvjete što se tiče dužine boravka u RH. Na jednom mjestu se kaže da je to tri godine, na drugom se kaže da je to pet godina, a kaže se isto tako krajnje jasno ovom konvencijom da država svojim unutarnjim zakonima može propisati i druge uvjete koje osoba bez državljanstva mora ispuniti da bi temeljem ove Konvencije stekla hrvatsko državljanstvo, prije svega iz humanitarnih razloga u borbi protiv apatridnost koje sigurno nije dobra situacija. I budite uvjereni da ova Konvencija neće narušiti stjecanje hrvatskog državljanstva u smislu da će se državljanstvo dijeliti kapom i šakom. Taj proces će biti isključivo temeljen na zakonu o hrvatskom državljanstvu, ovo će biti vrlo rijetke iznimke gdje će se državljanstvo moći davati samo u slučajevima kada su osobe bez državljanstva u teškoj humanitarnoj situaciji i borave na području Republike Hrvatske, tako da se neće dogoditi ništa tako tragično kao što se dalo zaključiti iz ovih nekoliko rasprava koje su bile. Inače, Vlada će ja vjerujem uskoro usvojiti izmjene i dopune Zakona o hrvatskom državljanstvu koje će uputiti u zakonsku proceduru i upravo će se pokušati na jedan kvalitetniji način riješiti ove nedoumice, a naročito pri tome na temelju ove nove strategije za Hrvate izvan Hrvatske regulirati i stjecanje hrvatskog državljanstva i brigu o Hrvatskim državljanima izvan Republike Hrvatske. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo ispravak gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine državni tajniče vi dobro znate i svi mi ovdje kako su i tko je sve dobivao državljanstvo od 90 i još neke godine da su to bili mahom kriminalci, mafijaši iz Rusije, Srbije, Bugarske itd. Dakle poučen tim gorkim iskustvom sam govorio o onome što sam govorio. Nadalje, u Hrvatskoj i oni koji imaju državljanstvu ima puno apatrida na žalost.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kada se steknu uvjeti, vjerojatno sutra. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva, hitni postupak, P.Z. broj 797. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Konvencije o smanjenju slučajeva bezdržavljanstva. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu potvrđivanja konvencije. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona o potvrđivanju konvencije prihvaćen je većinom glasova, 112 glasova za, ništa suzdržanih i 2 protiv.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Dakle, vrlo kratko o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za razvojnu politiku gospodarskog oporavka Republike Hrvatske. Dakle, ovim zakonom se potvrđuje ugovor o zajmu za razvojnu politiku sklopljen između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj što je jedna od financijskih institucija iz grupacije Svjetske banke. Ugovor o zajmu propisuje iznos zajma, povlačenje sredstava zajma, financijske uvjete pod kojima je zajam odobren, te način podmirivanja financijskih obveza te stupanje na snagu i prestanak važenja ugovora. Ovim zajmom osnovna namjera je jačanje fiskalne održivosti kroz konsolidaciju javne potrošnje i stvaranje poticajnog okruženja za rast privatnog sektora. Dozvolite mi nekoliko riječi o samim uvjetima zajma. Dakle, ukupni je iznos zajma 150 milijuna eura, što u trenutku potpisivanja samog ugovora u protuvrijednosti je iznosilo 213 milijuna dolara, rok otplate glavnice zajma je 15 godina i glavnica dospijeva u cijelosti po dospijeću. Financijski uvjeti su vezani za referentnu kamatnu stopu koja je šestomjesečni eur ... u trenutku sklapanja ugovora o zajmu to je bio 10. svibnja 2011. godine, iznosilo je 1,713 uvećano za fiksnu maržu koja po uvjetima Svjetske banke iznosi 0,80 što znači u trenutku sklapanja ugovora ukupna kamatna stopa je bila oko 2,513%. Što se tiče naknada, sve naknade unutar zajma su praktički oslobođene izuzev ove ulazne koja se plaća jednokratno u iznosu od 0,25% iznosa glavne kamate. Kamate dospijevaju polugodišnje u dva obroka. Na kraju dozvolite mi samo dvije riječi o našoj suradnji sa Svjetskom bankom. Ovo je samo jedna u nizu programa financijske podrške Republici Hrvatskoj od strane Međunarodne banke za obnovu i razvitak koja je kada uspoređujemo sa svim ostalim međunarodnim financijskim institucijama, na prvom mjestu podatak od 1993. kada smo postali članica ove grupacije, u Hrvatsku je Svjetska banka uložila 2,2 milijarde eura u 48 zajmova. Također isto je vrlo važno spomenuti da smo korisnici preko 50 razno raznih darovnica i bespovratnih pomoći koje su bile namijenjene pokretanju i pripremi brojnih projekata koje su realizirani u ukupnom iznosu od gotovo 100 milijuna dolara. Također ovaj zajam o kojem danas raspravljamo odnosno Ugovor o zajmu je dio cjelokupne strategije suradnje sa Svjetskom bankom koja je potpisana još tamo 2008. godine i koja je definirana za četverogodišnje razdoblje do 2012. godine. Tom strategijom govorimo o terminu i vremenu koje se dogodilo prije samog izbijanja financijske gospodarske krize definirana su određena područja poput zaštite okoliša, infrastrukture, poput socijalnih naknada i socijalne sigurnosti nekih drugih koji su zapravo bili predviđeni da svjetska banka suportira ali isto tako je bila u samoj toj strategiji ostavljena mogućnost da se mogu realizirati i ovakvi zajmovi za gospodarsku suradnju odnosno za razvojnu pomoć. Naravno da ćemo mi nastaviti dalje suradnju sa Svjetskom bankom obzirom da i dalje računamo na njihovu suradnju i u konačnici na podršku. Hvala vam lijepa.
Hvala. Dame i gospodo ispričavam se trebao sam prije prelaska na ovu točku dnevnog reda jednu obavijest dati. Naime, 30. ovog mjeseca je dan Hrvatskog sabora koji se prema zakonu obilježava ili svečanom sjednicom ili na drugi način, a taj drugi način određuje predsjedništvo Sabora. Predsjedništvo Sabora se dogovorilo da ove godine, budući da smo lani imali 20-godišnjicu jednu obilnu da tako kažem proslavu, da organiziramo tako da nakon sutrašnjeg zaključenja sjednice, to će biti negdje poslije 12 sati imamo okupljanje zastupnika dole u prostoru našem, gdje bih se obratio sa nekoliko prigodnih riječi i na taj način obilježili taj naš dan Hrvatskog sabora, na taj način postupamo racionalno. Ipak ćemo ga na neki način, ne tako svečano kao lani, ali svakako obilježiti. Zato molim čelnike klubova da budemo ne samo kod glasovanja i općeg rada SAbora nego i nakon toga. Neće to dugo trajati da se ne raziđemo odmah nego da budemo u što većem broju kako bi obilježili Dan Hrvatskog sabora. Hvala vam lijepa. A sada pitam žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ o ovoj točki kojoj je državni tajnik dao uvodno izlaganje? Ne. Otvaram raspravu. Javio se u ime kluba HNS-a, HSU-a gospodin zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. U doba iznimno visoke zaduženosti RH svaki razgovor o dodatnom zaduženju svakako izaziva posebnu pozornost odnosno zahtjeva od nas da u razgovorima o dodatnim zaduženjima dosita budemo oprezni, a i s druge strane odgovorni prema potrebama države da je što je moguće intenzivnije provodi program gospodarskog oporavka s jedne strane, a s druge strane kvalitetnim izvorima sredstava financira one programe i one aktivnosti koje će biti izravno u funkciji kako provedbe toga programa, tako i posrednog jačanja gospodarske konkurentnosti hrvatskoga poduzetništva. Međunarodna banka za obnovu i razvoj kao dio grupe odnosno grupacije Svjetske banke jedan je od najkvalitetnijih partnera kada se govori o financiranju programa Vlade RH s jedne strane u provođenju reformi, a s druge strane u realizaciji posebnih projekata kojima se jača gospodarska konkurentnost. Čuli smo već od državnog tajnika do sada smo u tim vidovima suradnje sa Međunarodnom bankom koristili 48 zajmova u vrijednosti od oko 2,2 milijarde eura i 51 darovnicu u vrijednosti od oko 72 milijuna američkih dolara. Vlada Republike Hrvatske dogovorila je s Odborom izvršnih direktora Svjetske banke da se od 2009. provodi četverogodišnji program zajmova koji može biti vrijedan sve do milijardu 400 milijuna američkih dolara. I kao što vidimo pred nama je 2. po redu ugovor o zajmu iz te strategije. Prvi je bio težak oko 200 milijuna, a ovaj je sada kako nam se predlaže težak 150 milijuna eura. Valja reći da su uvjeti pod kojima se plaća ovaj kapital izuzetno povoljni, jer kao što reče državni tajnik to će u konačnici iznositi oko 2,513%. To je vrlo dobra cijena kapitala i teško da se može govoriti o boljoj koja bi se mogla ovog časa naći. Ono što iziskuje možda dodatnu raspravu bilo bi decidiranije određenje Vlada Republike Hrvatske o samoj namjeni. Naime, ovako postavljena namjena odnosno ciljevi kako smo dobili i u obrazloženje a to je jačanje fiskalne održivosti kroz konsolidaciju javne potrošnje, te stvaranje poticajnog okruženja za rast privatnog sektora još uvijek nisu dovoljno specifični da bismo znali u koje će to projekte konkretno u sklopu programa gospodarskog oporavka ova sredstva biti iskorištena. Čini mi se da bi bilo dobro i u tom smislu slobodni smo se nadati da će većina ovih sredstava biti utrošena za postizavanje ovog drugog cilja, a to je stvaranje poticajnog okruženja za rast privatnog sektora kao što reče predlagatelj u ovom dokumentu koji je pred nama odnosno prijedlogu to bi valjalo upraviti na povećanje fleksibilnosti tržišta rada i poticanje na aktivno sudjelovanje na tržištu rada. Mi znademo da je nezaposlenost ključni gospodarski problem RH, zatim na smanjenje administrativnih i regulatornih prepreka za poslovanje, te ubrzanje rješavanja trgovačkih sporova. I to su dva iznimno važna pitanja koja opterećuju ovoga časa funkcioniranje gospodarskog sustava, nova ulaganja i razvoj, te smanjenje udjela vlasništva u državnim poduzećima kroz privatizaciju ili likvidaciju državnih poduzeća. E to je već jedno područje oko kojega bi valjalo biti nešto specifičniji jer smo svakako zavrijedili znati što Vlada konkretno planira na tom području. Evo danas smo u sredstvima javnog priopćavanja vidjeli analize o tome kako je gospodareno državnom imovinom u Hrvatskom fondu za privatizaciju, kako je zapravo država kroz posljednjih desetak ili više godina gospodarila portfeljem u državnom vlasništvu odnosno koje smo mi uopće koristi imali od vođenja tih poslovnih sustava u vlasništvu države. Očito je da cijeli taj posao u velikoj krizi i to pokazuju ne samo poslovni rezultati poduzeća koja su u pretežitom ili djelomičnom vlasništvu RH, dakle ne samo rezultati komparirani s općim prilikama u gospodarstvu prije svega mislim na recesiju i gospodarsku krizu, već i činjenice koje govore kako su ta poduzeća poslovala i u kurentnim godinama od 2003. do 2007. kada se nije moglo govoriti o globalnoj pa onda ni o našoj nacionalnoj gospodarskoj krizi. Dakle, očito je da je model upravljanja portfeljem u vlasništvu države dospio u krizu i da je više nego urgentno vrijeme da se odgovori jasnim planovima kako će se ubuduće gospodariti tim ogromnim vrijednostima, odnosno velikim vlasništvom. Ako dio ovih sredstava koje smo dogovorili s Međunarodnom bankom za obnovu i razvoj budu upravljena upravo u uspostavu toga sustava mi ćemo biti zadovoljni, jer bi tako iskorištena sredstva u konačnici mogla stvoriti efikasniji sustav upravljanja državnom imovinom s jedne strane, a s druge strane i definiranjem državne politike u gospodarenju onim što ovoga časa drži u svome portfelju. Među tim gospodarskim subjektima svakako su i oni koji se mogu naći na listi za privatizaciju odnosno za prodaju, odnosno za likvidaciju tamo gdje su se stekli uvjeti za to. Tu nema potrebe čekati, to je pitanje i zdravoga razuma i logike upravljanja kapitalom i otvaranja novih šansi privatnim poduzetnicima. U tome smislu klub HNS-a, HSU-a podržat će ovaj prijedlog. Hvala lijepa.
Hvala zastupniku. U ime Kluba zastupnika HDZ-a uvaženi kolega zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, gospođo ravnateljice, kolege i kolegice zastupnici. Dakle ovo je zakon o Ugovoru o zajmu za razvojnu politiku gospodarskog oporavka. Sam naziv ovog zakona nam daje odgovore na neka pitanja o kojima se mi često volimo prepucavati. Dakle, u trenutku kad je donesen Program gospodarskog oporavka tom Programu gospodarskog oporavka je Svjetska banka dala zeleno svjetlo, dakle izrazili su svoju suglasnost da je to na tragu onoga kako i oni razmišljaju i promišljaju. Međutim i kolega Beus iz kluba HNS-a i državni tajnik su rekli koliko je zajmova Svjetska banka dala u proteklih 15-tak godina u Republici Hrvatskoj. Međutim ono što treba istaknuti, što možda nije dovoljno rečeno, to su sve zajmovi za strukturne reforme. I sad se automatski postavlja jedno pitanje, ali se i automatski daje odgovor na to pitanje. Da Hrvatska u proteklom periodu nije provodila strukturne reforme zar mislite da bi Svjetska banka po jednom novom modelu financiranja koji je uspostavljen kad je počela gospodarska i financijska kriza u svijetu dala prošle godine Republici Hrvatskoj kredit od 200 milijuna i ove godine od 150. Ne bi dala sigurno. Međutim, uz ove tehničke podatke da je ovo izuzetno povoljan kredit što se tiče kamate, mislim da kad govorimo o ovoj točci dnevnog reda, treba malo više progovoriti, možda malo detaljnije ući koje su to strukturne reforme koje bi se trebale financirati iz ovog zajma i što bi oni u principu. Kad ih povežete jednu uz drugu onda ćete vidjeti da ove strukturne reforme koje bi se trebale financirati iz ovog zajma su itekako povezane, a sve idu ka kranjem cilju da se smanji državna potrošnja, da se racionalnije koriste sredstva iz državnog proračuna. I ono što je najbitnije i na što smo svi najosjetljiviji, što nažalost nekada itekako se voli koristit u političke svrhe to su sredstva za socijalni program da se koriste na način da ih stvarno dobiju oni koji trebaju dobiti i da eliminiramo one koji nemaju i da na takav način se ne dovodimo u pozicije da smanjujemo socijalna prava nego da eliminiranjem onih koji nemaju pravo na tu socijalnu pomoć temeljem određenih zakona dođemo u poziciju da više sredstava podijelimo za socijalna davanja. Pa bih ja u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice nešto više rekao o sredstvima koja će se koristiti po određenim namjenama, dakle daljnje promicanje fiskalne održivosti i transparentnosti. Šta je fiskalna održivost, ništa drugo nego prosto narodski rečeno smanjenje deficita, smanjenje potrošnje, dakle dovest proračun u onu razinu u kojoj ga možete financirati pa čak i u pojedinim fazama kad imate deficit državnog proračuna, da taj deficit državnog proračuna svim investitorima i kreditorima koji žele financirat Republiku Hrvatsku daju do znanja da je taj proračun nešto što je održivo i nešto što Republika Hrvatska može financirati. Transparentnost državnog proračuna. Transparentnosti u trošenju javnih sredstava nikad dosta. Praktički kad bi svaki dan objavljivale koji su danas računi plaćeni sa koje pozicije uvijek bi se našao netko tko bi rekao to nije dovoljno transparentno. I kad govorimo o transparentnosti javnih financija to je jedan konstantan posao, dakle tom poslu nikad neće doći kraj. Kako se budu razvijali modeli financiranja, kako se budu razvijali i modeli trošenja novca tako će se razvijati i svijest hrvatskih građana da žele imati čim veću spoznaju o trošenju tih sredstava. I logična stvar, bez obzira što se učinilo u proteklim godinama u transparentnosti trošenja novaca poreznih obveznika da je i dalje potrebno radit na tome i logična stvar da je u dogovoru sa Svjetskom bankom Vlada Republike Hrvatske itekako dakle htjela i dalje raditi na toj fiskalnoj održivosti i transparentnosti. Jačanje učinkovitosti javne uprave. To je tema i ovo kad kažemo ovako to je na poprilično načelnoj razini i svaki dan u jednoj raspravi se može čuti da smo nezadovoljni načinom na koji javna uprava funkcionira. Međutim, kad govorimo o javnoj upravi onda nju isto tako treba podijelit po segmentima. Neki segmenti su bolji, neki segmenti su lošiji, ali isto kao što je transparentnost proračuna tako i funkcioniranje javne uprave je nešto što će biti pod stalnom lupom hrvatskih građana i čim će netko čekat nekakav papir više od 5 ili 10 minuta ili sat vremena ili dan ili dva, nije bitno koliko, bit će nezadovoljan sa funkcioniranjem javne uprave. I logična stvar da reforma javne uprave, njena učinkovitost uvijek se treba radit na njoj i na kraju krajeva na takav način će se doći u poziciju da se smanje troškovi javne uprave, a s druge strane hrvatski građani će biti zadovoljniji sa funkcioniranjem javne uprave. Jačanje fiskalne discipline u zdravstvenom sustavu. Bit će prostora i vremena kad budemo govorili o izvršenju proračuna za 2010. godinu da vidimo koliko nas to zdravstvo košta. I s jedne strane imamo kad govorimo o konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, kad govorimo o opterećenosti plaća onda ćemo svi govoriti kako je doprinos za zdravstveno osiguranje visok. S druge strane, kad vidimo da je to nedostatno za financiranje svih potreba i prava koje su definirane Zakonom o zdravstvenom osiguranju ili nekim drugim zakonima i s druge strane kad vidimo da je to 21 ili 22% državnog proračuna onda se svi zabrinemo. I logična stvar, dakako treba vodit brigu o održivosti fiskalnog sustava na razini opće države, tako itekako treba vidjeti kako poboljšat i funkcionalno i financijski taj zdravstveni sustav, s jedne strane da bude efikasniji, s druge strane da manje košta. To je perpetum mobile i teško je o tome govoriti, ali bitno je da i ono što je kolega Milinović sa reformama zdravstva napravio da se određene stvari svode u određene okvire da se mogu lakše kontrolirati. Jačanje i učinkovitost, djelotvornost socijalnih naknada, usmjeravanje potrošnje na pomno odabrane programe i racionalizaciju mreže socijalne zaštite. I mislim da je ovo jedno pitanje koje zaslužuje posebnu pažnju iz jednostavnog razloga što na žalost do donošenja ovog Zakona o socijalnoj skrbi, ovog novog zakona koji smo usvojili prije tjedan dana svaki grad, svaka općina, svaka županija ima nekakav svoj program socijalne pomoći da li iz nekih političkih razloga ili ne. Pa vidite da u nekim gradovima u vremena gospodarske krize i smanjenja prihoda proračuna su došli u poziciju da neke populističke programe ne mogu više financirati jer će ih dovesti do bankrota. Ali isto tako da li na razini države moramo voditi ravnopravnu socijalnu politiku. Ako o ičem moramo razmišljati onda moramo razmišljati o tome. Zašto? Iz jednostavnog razloga što mnogi naši sugrađani su se našli na rubu egzistencije i ne svojom krivicom, iz ovog ili iz onog razloga i nije dobro da onaj tko živi u bogatijem gradu ima daleko veća socijalna primanja od onoga tko živi na područjima posebne državne skrbi i u siromašnijim gradovima. Iz jednostavnog razloga moramo odrediti na razini države taj zajednički socijalni minimum i temeljem toga odrediti i socijalna davanja. Jer to i je bio razlog zašto se išlo na uvođenje osobnog identifikacijskog broja. Iz jednostavnog razloga da na jednoj strani imamo kompletnu imovinu svih hrvatskih građana, a s druge strane da onda temeljem te kompletne imovine, njihovog imovinskog stanja možemo odrediti koji imaju stvarno pravo ili nemaju pravo na određene pomoći s tim da moram reći da i taj osobni identifikacijski broj je bio jedan od projekata strukturnih reformi koje je financiralo se iz kredita Svjetske banke. Jačanje pravednosti i financijske stabilnosti mirovinskog sustava. Sigurno jedno od najbolnijih hrvatskih pitanja iz jednostavnog razloga što razlika između onoga što se isplati za mirovine po svim osnovama i onoga što se ubere iz mirovinskog doprinosa je negdje oko -16 milijardi kojih se mora pokriti iz poreznih prihoda državnog proračuna. I kad uzmete da je prošle godine prihod državnog, zapravo deficit državnog proračuna bio 14 milijardi, a deficit mirovinskog sustava 16 milijardi, onda praktički možemo reći da mirovinski sustav je taj koji je doveo javne financije u minus. S druge strane kad pogledate prosjek mirovina onda ćete vidjeti na žalost da taj prosjek je nešto što sigurno ne zadovoljava građane Republike Hrvatske iz razloga što u proteklih 30-tak godina smo i živjeli u dvije različite države, živjeli u različitim i plaćali doprinose u različitom ekonomskom okruženju. I druga stvar ono što svi volimo nabacivati kad nam treba iz političkih razloga, a to je pitanje drugog stupa mirovinskog. Dakle, u onom trenutku prije 11 godina kad je završena mirovinska reforma i kad se reklo da će biti drugi stup mirovinskoga onda je isto bio plan da stopa izdvajanja za drugi stup mirovinskog se povećava tijekom godina. Iz razno raznih razloga se to na žalost nije dogodilo, jer jedan postotni poen smanjenje doprinosa ovog koji se uplaćuje u državni proračun je milijarda kuna manje u državni proračun. Uz ovakav deficit mirovinskog sustava možete mislit što bi bilo. To je samo jedno pitanje kad se prepucavamo oko toga da li drugi stup, ne drugi stup. Treba vidjeti što će biti s tim umirovljenicima za nekoliko godina kad odu u mirovinu. I to je razlog zašto Hrvatska itekako treba razmišljati o mirovinskoj reformi, mirovinskoj reformi koja će buduće umirovljenike zaštiti. Jer mi na žalost u ovom trenutku u mirovinskom sustavu imamo tri, četiri vrste umirovljenika ovisno tko je u kojoj fazi svog života, svoje životne dobi otišao u mirovinu, koji dodaci su ga zakvačili ili ga nisu zakvačili. I onda temeljem razlike samo zbog toga što je netko otišao pet ili šest mjeseci prije u mirovinu došao je do razlike u mirovini od nekoliko stotina kuna pa se to nadoknađivalo određenim dodacima i zaostacima. I ovo je jedna tema oko koje se politički ne možemo prepucavati iz jednostavnog razloga što i današnja oporba kada je bila na vlasti je radila nekakvu intervenciju u mirovinski sustav koje su dovele do razlike, a isto tako i mi kasnije kad smo bili na vlasti smo radili određene intervencije koje su dovele do određenih razloga. Stvaranje poticajnog okruženja za rast privatnog sektora. Dakle, povećana fleksibilnost tržišta rada i poticanje aktivnosti sudjelovanja na tržištu rada. E sad je to ono pitanje gdje se vrlo često u političkim krugovima voli raspravljati sa figom u džepu. Dakle, s jedne strane prema van ćemo štititi radnike, a s druge strane kad smo svjesni činjenice ovakvog liberalnog zakonodavstva a to nam stvara određene probleme, onda kad razgovara se sa Hrvatskom udrugom poslodavaca onda se pričaju druge priče. I za to je najbolji primjer prošlogodišnja izmjena Zakona o radu koja je bila benigna ali se iskoristila u određene političke svrhe. Ta izmjena Zakona o radu je bila upravo ka fleksibilizaciji tržišta rada. Smanjenje administrativnih i ... [[Govornik se ne razumije.]] prepreka za poslovanje. Dakle, to je nešto što također treba raditi kontinuirano. I na kraju smanjenje udjela vlasništva u državnim poduzećima kroz privatizaciju i likvidaciju državnih poduzećima. Kad govorimo o portfelju Hrvatskog fonda za privatizaciju onda moramo biti svjesni da većina tih poduzeća je na žalost u takvoj situaciji da ih nitko neće kupiti. Vi imate mnoge turističke komplekse za koje se u posljednjih desetak godina raspisalo desetak ili petnaestak javnih natječaja na koje se praktički nitko nije javio iako se nalaze na vrlo atraktivnim pozicijama, u vrlo atraktivnim gradovima, u gradovima koji imaju stoljetnu turističku tradiciju. Dakle, imaju sve performanse da budu turistički interesantne. Međutim, opterećeni sa nizom obveza iz ratnih godina i poslije one su naprosto tržišno neinteresantna. Međutim, mi smo imali i situaciju da smo pokušali prodati i neke tvrtke koje su u dobroj situaciji. Međutim, na kraju se pokazalo da se ne isplati te tvrtke dati bud zašto iz jednostavnog razloga sa određenom državnom intervencijom te tvrtke danas itekako posluju uspješno. Jedan od primjera je Hrvatska poštanska banka koja danas sa novom upravom, sa intervencijom države, sa hibridnim depozitom je došla do kapitala i danas posluje odlično. I ono što je vrlo bitno promjenom i u Vladi itd. su se eliminirali određeni politički pritisci jer u poslu, a naročito u financijama i politički pritisci to je nešto što naprosto ne može ići jedno s drugim jer onda gubite kriterije. Čim u financijama izgubite kriterije rezultati su opće poznata stvar, a to je negativno. Vrlo rijetko se dogodi nešto pozitivno. Dakle, ja sam u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice pokušao pojasniti zašto ovaj kredit kad govorimo o tome da je Hrvatska visoko zadužena zemlja pitanje je kad usporedite sa članicama EU, kad uzmete dug opće države u odnosu na BDP onda ćete vidjeti da je Hrvatska tu među najniže zaduženima. Ili ako uzmete zaduženje ili vanjski dug opće države, uzmite samo nama susjednu državu koja je članica EU koja ima duplo veći inozemni dug od RH, kad uzmete po broju stanovnika, no kad uzmemo imovinu RH koju treba gospodarski aktivirati i kad pogledate te gospodarske potencijale onda ćete vidjeti da zaduženost RH nije niti tako alarmantna, niti tako opasna kao što neki pričaju. Ali, moramo biti spremni da određene tvrtke i određene prostore moramo privesti namjeni kojoj pripadaju, a to je da ljudi u njima rade i ostvaruju dohodak i povećavaju BDP. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Uvaženi kolega Dinko Burić, izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Pa ispravio bih netočan navod uvaženog kolege Šukera kada je rekao da je ovo dokaz da je u Hrvatskoj program koji je Vlada Republike Hrvatske donijela na planu gospodarskog oporavka povod za to da nam Međunarodna banka za obnovu i razvoj daje ovaj zajam, odnosno rekli ste da se radi o dobrom programu održivog gospodarskog razvoja RH. Nažalost, to je netočno jer nije toliko upitno da li ćemo, da li će Hrvatska dobiti i ovaj zajam nego je upitno efekti i na što će se potrošiti novac koji će doći ovdje jer je gotovo nevjerojatna činjenica da smo dosad dobili kako je i rečeno uvodno 48 zajmova od ove banke u vrijednosti 2,2 milijarde eura, a podižemo zajmove u svrhu gospodarskog oporavka, a gospodarstvo nam sve više propada. I imamo i posljednje podatke da je, dakle trenutno najviša stopa nelikvidnosti u RH i to upravo pod vlašću premijerke Jadranke Kosor. Objavljen je podatak evo da kad je ona stupila u Banske dvore da je ta nelikvidnost evo iznosila, dakle da ju je podigla za gotovo u odnosu na podatke od 2009. godine evo sa 1,2 milijarde eura.
Hvala, hvala kolega Burić.
Prema tome, netočan je taj podatak i bojimo se da će to biti iskorišteno u opet krive svrhe.
Kolega Šuker nije govorio niti spominjao premijerku. Imamo povredu Poslovnika, kolega Šuker.
Hvala lijepo. Pa nažalost opet se ova poslovnička mogućnost krivo primjenjuje. Ja, kolega Burić, ovo o čemu ste vi govorili uopće nisam rekao. Dapače, vrlo rado bih argumentirano raspravio s vama o nekim stvarima jer gledajte u financijama kruške i jabuke ne možete miješati. Ako hoćete dvije stvari usporediti onda ih metodološki morate svesti na istu razinu. I to je jedini način. Sve drugo je čisto politikanstvo i zavaravanje. A da nismo napravili određene strukturne reforme budite sigurni da nam ovi u Washingtonu ne bi dali ove novce.
Hvala. Nemamo više prijavljenih klubova. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi kolega zastupnik Goran Marić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kad bismo slučajno analizirali i dobili statistički podatak koje dvije najčešće riječi se upotrebljavaju posljednjih godina u Hrvatskoj onda zasigurno bi na prvo mjesto zasjele neplaćanje i zaduživanje. To je postalo uobičajena komunikacija i među građanima i među poslovnim partnerima. Zaduživanje samo po sebi izaziva zazor, izaziva ponekad zabrinutost za budućnost. Zaduživanje vrlo često povećava neizvjesnost koja nam dolazi. Zaduživanje i prekriva realno stanje i sliku koju trenutno imamo. Ali, zaduživanje je vrlo često i jedini mogući izlaz za rješavanje problema i zaduživanje je jedini često izlaz za napredak i za gospodarski rast. I ono što je važno kod zaduživanja naglasiti je nekoliko stvari. Najvažnije je koji su razlozi doveli do potrebe zaduživanja, koje potrebe se time podmiruju, koja je namjera i svrha zaduživanja, kakvi se efekti od toga očekuju, koji je rok na koji se zadužuje poslovni subjekt, koji su uvjeti zaduživanja i jel' se time podmiruju kratkoročne potrebe ili dugoročne potrebe. Jer potrebno je kratkoročne potrebe rješavati kratkoročnim izvorima financiranja, a dugoročne potrebe dugoročnim izvorima financiranja. Budući da se ovdje radi o svrsi i namjeni da je namjena ovog kredita za razvojnu politiku gospodarskog oporavka očito je da se radi o dugoročnoj potrebi, zato je važno naglasiti da je ovo izvrsno rješenje jer se radi o dugoročnom izvoru financiranja na 15 godina, a kamatna stopa je iznimno povoljna i iznosi ukupno negdje 2,5%. Ovim se pokazalo i ono što je dosada se moglo utvrditi da Europska banka za obnovu i razvitak najbolji financijski partner RH i najkorektniji financijski partner RH. Europska banka za obnovu i razvitak ovim potvrđuje da ona respektira i poštuje RH za razliku od mnogih financijskih institucija koje se tako ne odnose prema RH. Ovim se potvrđuje da Europska banka za obnovu i razvitak sa 2,2 milijarde dosada kredita uz najpovoljnije moguće uvjete i uz Hrvatsku banku za obnovu i razvitak najviše učinili za održanje gospodarske aktivnosti u RH. To su te dvije institucije koje RH treba iznimno cijeniti i takav odnos. Kad bi samo takav odnos bio poslovnih banaka u RH prema RH, kad bi primjenjivali iste modele onda bi RH bila u mogućnosti najmanje milijardu kuna godišnje plaćati manje kamata za financiranje svojih potreba, a koje je podmirivala zaduživanjem kod poslovnih banaka u Hrvatskoj. Najjeftiniji izvor sredstava poslovnih banaka u RH je nastao otpuštanjem, smanjenjem stope obvezne pričuve Središnje banke ili ukidanjem određenih stopa, graničnih stopa. Na ta sredstva poslovne banke su imale kamatnu stopu 0,25% I da je kojim slučajem imaju odnos prema državi u kojoj posluju kao što ima Europska banka za obnovu i razvitak onda bi ista ta sredstva uz jako dobru zaradu mogli plasirati u Republici Hrvatskoj uz 2,5% do 3% a u takvim slučajevima milijardu kuna godišnje Republika Hrvatska manje bi izdvajala samo na kamate. Ali poslovne banke u Republici Hrvatskoj financiranje potreba Republike Hrvatske koriste isključivo za kreiranje ekstra dobiti. Njihov model financiranja potreba Hrvatske države je pokazuje jedan određeni model sa određenom dozom prezira prema državi u kojoj posluju u i u kojoj ostvaruju ogromne ekstra profite. Ovo je primjer Europske banke za obnovu i razvitak, rokove na koje daju kredite i kamatnu stopu kako se odnosi prema svom partneru i kako se cijeni i poštuje jedna država s kojom posluju. Hvala lijepo i stoga podržavam ovaj Zakon.
Hvala lijepo. Dalje nema prijava. I vrijeme za prijavljivanje je isteklo. Predstavnik predlagatelja nema potrebu za završno obraćanje. Stoga ja zaključujem ovu točku dnevnog reda, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za razvojnu politiku gospodarskog oporavka između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, hitni postupak, P.Z. broj 819. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu za razvojnu politiku gospodarskog oporavka između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Molim uključimo se i glasujmo o konačnom prijedlogu zakona. Rezultat? Ovaj konačni prijedloga zakona je prihvaćen jednoglasno sa 110 glasova.
I prelazimo prema dnevnom redu na 3. točku dnevnog reda a to je - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na "IPA program prekogranične suradnje Mađarska-Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje. P.Z. br. 815. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Akt ste primili poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo da se rasprava provede u hitnom postupku prema članku 159. Poslovnika to znači da objedinjujemo prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu predati do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun. Izvješća sa sjednica Odbora primili ste na sjednici. U ime predlagatelja ovdje je prisutan gospodin Karlo ĐUrešić državni tajnik u Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva. Želi uvodno uzeti riječ? Da. Izvolite gospodine državni tajniče.
Poštovani gospodine predsjedavajući Hrvatskoga sabora, uvažene saborske zastupnice i uvaženi saborski zastupnici. Ovi prijedlozi o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije odnose se na realizaciju IPA prekograničnih programa sa susjednim državama, članicama Europske unije, Slovenijom, Mađarskom i Italijom u okviru programa Adriatic. Sporazumi o financiranju sa državama članicama potpisuju se za višegodišnje razdoblje. Vlada Republike Hrvatske donijela je na sjednici održanoj 25. ožujka 2011. godine odluku o pokretanju postupka za sklapanje tih sporazuma za programe suradnje sa Slovenijom, Mađarskom i u okviru Jadranske prekogranične suradnje Adriatic. Sporazumi o financiranju stupili su na snagu 25. ožujka 2011. godine. Kako bi se ovi sporazumi mogli primijeniti u Republici Hrvatskoj potrebno je donijeti zakone o njihovom potvrđivanju. Spomenuti sporazumi o financiranju nastavak su financijskih sporazuma za 2007. i 2009. godinu te će nakon njegova sklapanja biti osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava koji će se koristiti u okviru projekata pomoći i programa prekogranične suradnje. Između Republike Mađarske i Republike Hrvatske, Republike Slovenije i Republike Hrvatske, te između država koje sudjeluju u programu Jadranska prekogranična suradnja i Republike Hrvatske. Prekogranična suradnja za program IPA za 2010. i 2011. godinu. Do sada je Republika Hrvatska sklopila sporazume o financiranju za period 2007. 2009. u iznosu od 125 milijuna 473 i 56 eura. Ukupno, ovim sporazumom odnosno donošenjem ovih Zakona u navedene programe za 2010 i 2011. godinu biti će alocirano 105 milijuna 506 i 462 eura. Prema predloženim sporazumima 16 milijuna i 234 tisuće i 917 eura za prekogranični program suradnje Mađarska-Hrvatska. 13 milijuna 222 tisuće i 350 eura za prekogranični program Slovenija-Hrvatska i 76 milijuna 49 tisuća i 195 eura za program Jadranska prekogranična suradnja. Posebno bih želio istaknuti da je dosadašnja iskoristivost ovih programa bila u visini većoj od 90% rezerviranih sredstava čime se ovi programi izdvajaju kao primjer dobre praksi. Također u sva tri programa može se utvrditi da je Hrvatska kao država kandidatkinja potpuno ravnopravna s državama članicama, jer u okviru programa i projekata prekogranične suradnje uspješno koristi jednaka pravila i procedure namijenjene za članice Europske unije što samo sebi govori u prilog o izuzetnoj razini osposobljenosti Republike Hrvatske za korištenje novčanih sredstava Europske unije. Stoga Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje ovih Zakona po hitnom postupku kako bi se njihovom realizacijom omogućilo korisnicima s programskog područja uredno odvijanje njihovih projekata u planiranim rokovima i dogovorenom dinamikom a sve s ciljem daljnjeg jačanja dobrosusjedskih odnosa. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Žele li izvjestitelji Odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima, u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice uvaženi kolega Franjo Lucić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kada govorimo o ovom zakonu onda je svakako bitno reći da je glavni cilj prekogranične suradnje program koji potiče stvaranje prekograničnih mreža i partnerstva te razvoj zajedničkog prekograničnog djelovanja radi revitalizacije gospodarstva, zaštite prirode i okoliša te jačanje socijalne kohezije. Dodatni je cilj programa izgradnja kapaciteta jedinca lokalne i područne (regionalne) samouprave sa programima EU, te priprema za upravljanje budućim programima prekogranične suradnje unutar strukturnih fondova EU. Prekogranični programi namijenjeni su jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave i javnim ustanovama, fondovima i institucijama, agencijama koje osniva država ili lokalna i područna (regionalna) samouprava u području istraživanja, razvoja, odgoja i obrazovanja, zdravstvene skrbi, zaštite prirode i kulturne baštine i turizma. Privatnim institutima koja osnivaju trgovačka društva radi zadovoljenja potrebe od općeg interesa sve dok rade na neprofitnoj osnovi, nevladinim organizacijama, gospodarskim komorama, poljoprivrednim, obrtničkim i industrijskim klasterima registriranim kao neprofitne pravne osobe poljoprivrednim udrugama i zadrugama. Također je ovdje već o svemu ovdje govorio i državni tajnik i bitno je reći da provedba programa kroz komponentu prekogranične suradnje programa IPA odvijat će se prema tzv. podijeljenom upravljanju što je sustav provedbe programa EU u kojem odgovornost za upravljanje zadržava središnjica Europske komisije u Bruxellesu. Praćenje i vrednovanje programa i projekata provode se u svrhu sustavnog nadzora nad provedbom i procjene učinka odgovornosti aktivnosti i mjera te služe kao korektivni mehanizam u slučaju neispunjavanja predviđenih rezultata ili nepoštivanje dogovorenih rokova. Praćenje projekata financiranih sredstvima EU trenutno se u Hrvatskoj obavlja putem zajedničkog nadzornog odbora. Svakako kada ovdje govorimo o ovome zakonu onda je on prije svega na razvoj gospodarstva. Hrvatska i Mađarska su u zadnjem desetljeću pokazala relativno intenzivan gospodarski rast. Hrvatsko se gospodarstvo oporavilo od privrednog nazadovanja uzrokovana ratom. No, istovremeno znamo da nas je zadesila i svjetska i ekonomska kriza i bez obzira što smo se tako rekuć izvukli iz onih ratnih teškoća svakako u zadnje vrijeme je udar na gospodarstvo učinila uprava upravo gospodarska svjetska kriza. Također ovdje se pokazuje i napredovanje u rastu BDP-a po županijama. I uspoređujući isto tako rast BDP-a u Mađarskoj onda svakako možemo reći da je tu obzirom da su do jučer te iste zemlje bile i nisu bile u EU pokazuje podatak da je rast BDP-a govoreći o njihovim županijama približno bio isti kao što je to u RH. Također kada govorimo o poljoprivredi, onda u hrvatskim županijama ima dosta velika važnost za razliku od mađarskih u kojima se važnost poljoprivrednog sektora značajno smanjila nakon gospodarske tranzicije. Također kada govorimo o industriji, proizvodni sektor pruža prilično značajan udio dodane vrijednosti u pograničnom području. Svakako je bitno napomenuti da su svi ovi financijski sporazumi su nastavak financijskih sporazuma sklopljenih 2007. i devete godine te će se nakon njihova sklapanja biti osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava kako u RH tako i u Mađarskoj. Ukupna vrijednost svih ovih sporazuma što je jako bitno za Hrvatsku za Mađarsku, za Sloveniju iznosi preko 105 milijuna eura, s time da će Mađarska i Hrvatska moći koristiti 16 milijuna eura, Slovenija i Hrvatska 13 milijuna eura. I jadranska prekogranična suradnja 76 milijuna eura. Naravno Sporazumi o financiranju sa državama članicama EU potpisuju se za višegodišnje razdoblje. Do sada je RH sklopila sporazume o financiranje za period 2007.-2009. kako sam rekao u iznosu od 125 milijuna kuna. Također je bitno ovdje reći obzirom da dolazim iz Požeško-slavonske županije, a moj grad je grad Pleternica da smo upravo iskoristili mogućnosti pretpristupnih fondova iz programa IPA-e i da smo u našem gradu dakle jedan mali grad, grad Pleternica iskoristio ovu pogodnost preko 1 milijun 200 tisuća eura, dakle sredstava iz EU. To su upravo programi i projekti koji su korišteni ne samo u Pleternici nego i na području grada Pakraca i to su upravo projekti koji nam daju garanciju da ćemo upravo na našem području uz ova nepovratna sredstva učiniti sve kako bi i na koji način osigurali budućnost onih naših najmlađih za koje u biti živimo, a to je u svakom slučaju budućnost da kroz ovakve programe izgrađujemo objekte koji će zaposliti ljude i koji nam daju sigurnost kroz ovakva sredstva. To su projekti, nabrojat ću 4, 5 projekata, Tehnologijsko-inovacijski centar sa inkubatorom koji je pogotovo u ovom trenutku bitan za razvoj ovakvog jednog malog grada u industrijskoj zoni gdje ćemo u tom inkubatoru pokušati privući što više onih koji žele pokrenuti svoje gospodarstvo, oni koji započinju sa svojom gospodarskom aktivnošću i upravo u tome inkubatoru oni vide svoju budućnost, a mi kao čelnici lokalne samouprave i građani mjesta Pleternice u svakom slučaju smo sigurni da će ovakvi programi uroditi plodom. Za ovaj projekt je osigurano 830000 eura nepovratnih sredstava. Također još jedan bitan projekt u Pleternici je "Cvjetna budućnost" gdje je nositelj Grad Pleternica, gdje je također osigurano 108000 eura nepovratnih sredstava. Također jedan projekat koji se zove "Pleterničko partnerstvo za obrazovanje i zapošljavanje". Obzirom da Grad Pleternica ima sa svojim naseljima cca 13000 stanovnika mi svakako želimo u svojoj sredini bez obzira što u neposrednoj blizini u Požegi imamo srednju školu, želimo to i u Pleternici. Zato upravo ovaj projekat koristimo kako bi i na koji način svojim građanima osigurali i srednju školu u Pleternici jer danas svakodnevno preko 600 učenika putuje u Požegu. Prema tome, ovaj projekat od 84000 eura nam daje također garanciju da ćemo uspjeti u svom programu i da ćemo u narednom vremenskom periodu imat srednje obrazovanje kako bi i na koji način smanjili troškove roditeljima koji svoju djecu šalju u naš grad Požegu jer danas putovat željeznicom ili autobusnom linijom svakako iziskuje značajne troškove za svakog roditelja. Također jedan projekat u Pleternici "Marljive pčelice", gdje smo također u Europskoj uniji osigurali 94000 eura nepovratnih sredstava. I kao što vidite kolegice i kolege, u suradnji s Ministarstvom regionalnog razvoja i Europskom unijom i mali gradovi mogu ostvarit svoje želje ako imaju ljude koji znaju napisat projekte. Ovdje smo u Parlamentu bili svjedoci gdje su mnogi ljudi govorili kako im Vlada Republike Hrvatske zato što nisu danas na vlasti dozvolila da ostvare svoje projekte kroz Europsku uniju, a ovo je upravo jedan pokazatelj da mali gradovi poput Pakraca, Pleternice u Požeško-slavonskoj županiji mogu ostvarit svoje ciljeve. Možda će neki gradovi reći da su ovo mala sredstva, ali milijun i 200 tisuća eura za Grad Pleternicu koji ima svoj izvorni proračun 6 milijuna kuna su ogromna sredstva. No istovremeno, Grad Pleternica svake godine investira preko 60 milijuna kuna, a da istovremeno ne podiže kredite, da se istovremeno ne zadužuje, ali ima zato projekte, kuca na vrata fondova, ministarstava. I resorni ministri i oni ljudi koji prepoznaju projekte udovoljavaju našim zahtjevima jer su svjesni da odobravanjem sredstava za ovakve projekte daju sigurnost i osiguravaju budućnost onima koji su nezaposleni, a mi to u lokalnoj samoupravi već duže vremena činimo jer da se oslanjamo samo na svoj proračun siguran sam da ne bi uspjeli u ovim namjerama o kojima sam govorio. Stoga u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala lijepo.
Hvala kolega zastupniče. Na redu je klub Hrvatske seljačke stranke i uvažena kolegica Marijana Petir.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na IPA program prekogranične suradnje Mađarska-Hrvatska u okviru instrumenata pretpristupne pomoći. Mi u klubu HSS-a smatramo da su ovi programi IPA prekogranične suradnje izuzetno važni, posebno zato što se odnose na suradnju sa našim susjednim zemljama, s jedne strane s onim zemljama koje su već danas članice Europske unije pa od njih možemo i prikupiti određena iskustva i nešto naučiti, a s druge strane sa onim našim susjedima koji se tek spremaju uključiti u pregovore za članstvo u Europskoj uniji pa vjerujem da upravo oni mogu također naučiti nešto od Hrvatske. Visoka iskoristivost tih sredstava, odnosno tih programa upravo sa zemljama nečlanicama Europske unije pokazuje da Hrvatska taj posao radi izuzetno dobro. Postotak iskoristivosti sredstava koja dijelimo zajedno sa kolegama iz Mađarske i Slovenije govore da smo tu u trendu i da taj postotak odgovara praksi onih zemalja koje su također koristile ovakve i slične fondove. Mi u HSS-u smatramo da ova prekogranična suradnja jest važna iz tog razloga zbog toga što ona čini dio kohezijske politike Europske unije u kojoj će naravno Hrvatska sudjelovati nakon što postane članica. Stoga će u budućnosti razvoj hrvatskih regija kroz suradnju sa svojim susjedima doprinositi konkurentnosti samih regija, ali i Republike Hrvatske u Europskoj uniji. Poznato je da se Hrvatska seljačka stranka zalaže za ravnomjeran razvoj i u tom smislu sigurno da moramo svakodnevno činiti na svim razinama sve veće i veće napore kako bi doista svakoj našoj sredini osigurali adekvatnu i komunalnu i društvenu i socijalnu infrastrukturu u čemu mislim da svakako treba istaknuti napore i Ministarstva regionalnog razvoja, ali i Hrvatskih voda i Fonda za zaštitu okoliša koji svatko sas voje strane u svom segmentu pomaže i općinama i gradovima i županijama da dostignu tu jednu adekvatnu razinu regionalnog razvoja. Kad govorimo o IPA programu prekogranične suradnje Mađarska-Hrvatska on obuhvaća Međimursku, Koprivničko-križevačku, Virovitičko-podravsku i Osječko-baranjsku županiju no ta sredstva mogu koristiti također i Varaždinska, Bjelovarsko-bilogorska, Požeško-slavonska i Vukovarsko-srijemska županija, no najviše do 20% od ukupnog financiranja zajednice. Program je namijenjen prije svega županijskim upravama, županijskim ustanovama, lokalnim samoupravama, njihovim institucijama, razvojnim agencijama, nevladinim udrugama, ustanovama za zaštitu voda, ustanovama za zaštitu okoliša, upravama nacionalnih parkova i zaštićenih prirodnih područja, turističkim zajednicama, sveučilištima, veleučilištima i njihovim neprofitnim organizacijama, obrazovnim organizacijama i učilištima i Zavodima za zapošljavanje, te komorama. Najznačajnija područja ulaganja u ovom prekograničnom projektu suradnja između Mađarske i Hrvatske odnose se na održivi okoliš i turizam i to prije svega na održivi turizam na području rijeke Mure, Drave i Dunava i održiv i atraktivan okoliš. Također drugi prioritet je razvoj gospodarske suradnje i zajedničkih ljudskih kapaciteta koji se odnosi upravo na ta dva navedena segmenta. Sporazum o financiranju s državama članicama Europske unije potpisuje se na višegodišnje razdoblje i do sada je Republika Hrvatska sklopila sporazum o financiranju za period od 2007. do 2009. godine u iznosu većem od 19 milijuna eura, a ukupna vrijednost ovog Sporazuma za program prekogranične suradnje Mađarska-Hrvatska za 2010. i 2011. godinu iznosi nešto više od 16 milijuna eura dok je ukupna vrijednost programa od 2007. do 2011. 35 milijuna eura. Moram reći da u prvom javnom pozivu po kojem su odabrani projekti stiglo je 67 prijava. Zajednički odbor za praćenje odabrao je i dodijelio sredstva za 42 projekta u okviru poziva, a iznos je nešto veći od 12 milijuna eura, odnosno 89,7 milijuna kuna. Drugi javni poziv bio je otvoren u jesen, odnosno ljeto jesen prošle godine. Imamo informacije da je pristiglo 75 projektnih prijedloga u kojima je vodeći partner iz Mađarske, a 19 projektnih prijedloga u kojima je vodeći partner iz Hrvatske. Dakle, ukupno 94 projektna prijedloga. Ovih dana vidjeli smo i u medijima određene objave koje govore u prilog visoke iskoristivosti tih sredstava. Naime, ja bih željela ovdje samo izdvojiti, podsjetiti na neke projekte koji su financirani sredstvima iz IPA programa suradnje Mađarska i Hrvatska, a koji su izuzetno značajni i u stvari pokrivaju sva ova različita područja koja sam nabrojala kao što je primjer agroing. To je projekt između grada Križevaca u Hrvatskoj i Peća u Mađarskoj. Riječ je o suradnji na području poljoprivrede ta dva grada i iznos je doista značajan. Vrijednost projekta je 204000 eura. Također postoje i oni projekti koji se odnose na održavanje tradicije i običaja starih zanata gdje je suradnja ostvarena između Međimurske županije i Zala županije u Mađarskoj. Surađuju srednje škole u Čakovcu i Nagv Kanizsi i oni su također ostvarili sredstva veća od 126000 eura. Projekt Drava geo. Cilj projekta je istraživanje ocjena geotermalnih izvora energije koja bi u skladu s politikom zaštite okoliša Europske unije bila korištena. Ciljno područje projekta je granično područje Mađarske i Hrvatske. Ili projekt koji je ostvaren između Sveučilišta u Osijeku i onog u Pećuhu, a glavni cilj je stvaranje dugoročne strategije za edukaciju u svim poljima pravnih znanosti i uspostavljanje zajedničkog edukacijskog programa. Također je značajan projekt u kojem sudjeluju Hrvatske vode, a odnosi se na zaštitne mjere borbe protiv poplava na području, dakle i sa hrvatske i sa mađarske strane. No, ima tu i projekata koji vrednuju očuvanje hrvatske nacionalne manjine uz rijeku Muru i očuvanje materinjeg jezika gdje su uključene i hrvatske i mađarske škole. Dakle, iz svega ovog vidljivo je da postoji jedna raznovrsnost projekata i da ima dobrih projekata, a iz informacija kao što sam rekla koje stoje evo posljednjih dana objavljene u medijima može se reći da i u ovom drugom krugu natječaja, premda još uvijek neslužbeno povučeno je sredstava evo samo kad je riječ o Osječko-baranjskoj županiji za 25 projekata koje su osmislile njihove institucije u iznosu od 3,8 milijuna eura. Ja ovdje moram i pohvaliti Razvojnu agenciju Osječko-baranjske županije koja je pravi primjer, jer su tamo zapošljavani stručni ljudi. Dakle, ne po političkim kriterijima kao što je to slučaj u nekim drugim županijama. I vidi se kad se zaposle stručni ljudi da to daje rezultate, jer upravo gledano po županijama, po povlačenju novca iz EU fondova najuspješnija je Osječko-baranjska županija sa 46,5 milijuna eura. Zatim Zagrebačka županija i potom Zadarska županija. Na toj ljestvici na začelju na žalost nalaze se neke druge županije. Među njima i Sisačko-moslavačka županija gdje je upravo primjer da u Razvojnoj agenciji ne rade stručni ljudi, nego rade koalicijski partneri aktualne županice koji su ujedno i vijećnici. Neki od njih i umirovljenici koji nikad u životu nisu napisali niti jedan projekt. Dakle, ne može država sama učiniti napore da se povuku ova sredstva, a riječ je o izdašnim sredstvima koja su na raspolaganju. Potrebno je učiniti napore na svim razinama. I mi u klubu HSS-a se zalažemo, dakle da svi ozbiljno shvate ovaj posao. Riječ je o novcu koji može bitno poboljšati standard naših općina i gradova, naših stanovnika, naših ruralnih sredina i zbog toga tome treba pristupiti sa dužnom pažnjom. Ja očekujem da će upravo u okviru ove suradnje sa Mađarskom biti još projekata koje smo inicirali mi sa državne razine, a za koje smatram da su vrijedni. Dugo je trajao postupak proglašenja Mure, Drave regionalnim parkom. No, evo zajedno sa našim kolegama iz Mađarske mi ćemo upravo to vrijedno područje, dakle i Muru i Dravu i Dunav predložiti za rezervat biosfere pri UNESCO-u što znači da će sa takvim jednim projektom pet županija koje se nalaze na potezu Mure, Drave i Dunava moći ostvariti značajna financijska sredstva za kapacitiranje svojih lokalnih sredina, za pomoć lokalnom stanovništvu koje želi ostati na ruralnom prostoru, ali naravno i za osiguravanje društvene, socijalne i komunalne infrastrukture koja je u stvari preduvjet da bi ljudi ostali živjeti na selu. I drugi projekt za koji smatram da je izuzetno važan, a ponosna sam na njega jer je HSS na njemu radio proteklih 10 godina, je projekt koji smo kandidirali i koji je već dobio podršku i Mađarske i Slovenije i Austrije, a to je proglašenje Alpe-Adria regije slobodne od GMO-a. Naime, evo sve županije u Hrvatskoj su se do danas proglasile GMO free. U Hrvatskoj nema mjesta gdje bi se mogli ispustiti genetski modificirani organizmi. Mi smatramo u HSS-u da je to dobra platforma za očuvanje naše biološke raznolikosti, razvoj poljoprivredne proizvodnje, ali i razvoj turizma jer ću podsjetiti da upravo turizam čini 18% našeg BDP-a i da 25% svih zaposlenih je zaposleno u turizmu. Dakle, to su one grane, one niše koje mi moramo čuvati i na kojima trebamo razvijati održivost i gospodarski razvoj. Ali, ne možemo to činiti sami, moramo to činiti sa našim susjedima. I drago mi je da evo upravo ovaj projekt GMO free Alpe-Adria zone je projekt koji je dobio podršku naših susjeda i vjerujem da ćemo zajednički upravo i za taj projekt moći ostvariti i značajna financijska sredstva. Svima onima koji dobro rade, koji dobro povlače financijska sredstva čestitam na tome, mislim da rade pravu stvar. A onima koji su nešto slabiji neka se ugledaju evo i u Osječko-baranjsku i Zagrebačku i Zadarsku županiju koje su ostvarile iznimne rezultate. Hvala lijepo.
Hvala. Na redu je klub HNS-HSU-a i uvaženi kolega zastupnik Miljenko Dorić.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kad uzmemo u obzir sve oblike pretpristupne pomoći koje nam EU pruža onda moramo konstatirati da smo u segmentu jačanje ljudskih resursa i u segmentu prekogranične suradnje najkvalitetnije iskoristili raspoloživa sredstva. Bilo bi dobro da smo tako učinili i u drugim područjima. Zašto je EU toliko stalo do prekogranične suradnje u području srednje i jugoistočne Europe? Naime, mi koji smo malo stariji, sijedih glava, sjećamo se kako su izgledala pogranična područja do '89. godine. To su bila područja sa vrlo malo stanovništva, područja bez gospodarskih aktivnosti, područja bez infrastrukture, područja, praktično vojna područja na kojima je trebalo navodno dočekati vanjske neprijatelje i tu se obračunati s njima. Nažalost, nije bilo toliko vanjskih neprijatelja koliko je bilo onih unutarnjih i sada treba jasno krpati tu rupu. Tu treba vratiti život, treba podignuti gospodarske subjekte, treba vratiti stanovništvo, izgraditi infrastrukturu i EU smatra da to treba što prije učiniti, taj ogroman kapacitet iskoristiti na najbolji mogući način. Što se ova 3 projekta tiče ja se neću javljati pod drugom i trećom točkom, ja ću odmah sada reći da će klub HNS-HSU-a podržati sva tri programa. Osigurana su sredstva u iznosu 15% za sufinanciranje prioriteta tehničke pomoći. To je negdje, neka me državni tajnik ispravi, nešto manje od 900 tisuća kuna ako se ne varam, a sredstva, nepovratna sredstva koja dobivamo su uistinu velika i drago mi je bilo čuti da su samo u jednom malom slavonskom gradu iskoristili oko 8 milijuna kuna, što je samo dokaz da treba efikasno koristiti ta sredstva i pomoći onim gradovima i općinama gdje je ta pomoć potrebna. Međutim, da ne ostane sve samo na hvalospjevu ja ću sada posebno se obratiti državnom tajniku i podsjetiti ga na nešto što RH nažalost dosada nije učinila. Naime, lako je surađivati kad ti netko osigura sredstva. Što smo učinili i što smo mogli još učiniti vlastitim snagama? Podsjetit ću vas. Hrvatska je postala punopravnom članicom Vijeća Europe prije punih 15 godina. Hrvatska je tada potpisala i Madridsku konvenciju i ratificirala ju u ovom Saboru obećavajući da ćemo uspostaviti prekograničnu suradnju i omogućit ju na razini jedinica lokalne samouprave i na razini jedinica regionalne samouprave. Madridska konvencija dobila je u godinama nakon što je prihvaćena još i 3 dodatka. Prvi, drugi i treći protokol. Treći protokol je usvojen u Vijeću Europe čini mi se tek prije dvije godine, ali ovi drugi protokoli su ranijeg datuma. Hrvatska nažalost nije potpisala i nije ratificirala ove dodatne protokole. A o čemu oni govore? Kolegice i kolege oni govore o tome da prvi i drugi protokol daju se modeli međudržavnih ugovora koji se sugeriraju da zemlje članice Vijeća Europe potpišu sa svojim susjedima. Ti bilateralni ili multilateralni ugovori govore o tome da država potiče suradnju jedinica lokalne i regionalne samouprave dakako u okviru svojih nadležnosti. Ponovit ću još jednom, u okviru svojih nadležnosti. Što znači, suradnja grada s jedne strane granice sa gradom s druge strane granice u najrazličitijim područjima u okviru svojih nadležnosti. Nije neobično da Nizozemka ujutro kad ide na posao u Belgiju odvede svoje dijete u dječji vrtić. Nije neobično da Nizozemac ode na pregled u Aachen u Njemačku ako mu to treba. Nije neobično da starija osoba ode u Dom za starije osobe u susjednu državu jer je tako dogovoreno i bilateralni su sporazumi potpisani između tih država omogućujući jedinicama lokalne i regionalne samouprave, ponavljam u okviru svojih nadležnosti, da surađuju na dobrobit svojih građana. Dajte kolegice i kolege meni primjer gdje smo mi sa našim susjedima omogućili takav oblik suradnje naših gradova i jedinica, naših gradova i općina. Nadalje, treći protokol govori o pravnom statusu zajedničkih tvrtki. Zašto ne bi grad i općina s jedne i druge strane granice formirali zajedničko komunalno poduzeće? Treći protokol govori o tome kakav treba biti pravni status te tvrtke, tko će vršiti reviziju te tvrtke, po kojim će se pravilima jasno igrati. Sve je to već davno regulirano u okviru pravnih dokumenata Vijeća Europe koje Hrvatska godinama zaobilazi potpisati i ratificirati u ovom Saboru. To je prava prekogranična suradnja na bazi svojih nadležnosti, svojih ideja i svojih sposobnosti.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a i uvaženi kolega Dinko Burić. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HDSSB-a će podržati ovaj Prijedlog iz vrlo jednostavnog razloga. MI smo na području Osječko-baranjske županije kako je to već istaknuto u proteklom razdoblju uspostavili vrlo dobru suradnju sa nadležnim institucijama i moramo istaknuti da smo vrlo zadovoljni s postignutim rezultatima jedino nismo sretni zbog toga kakva je situacija u ostalim dijelovima kada su u pitanju korištenje ovih sredstava ali vjerujemo da će se to popraviti. Već je rečeno a iskoristiti ću prigodu u ovoj raspravi i podsjetiti na ono što je napravljeno na primjeru Osječko-baranjske županije. Na području Osječko-baranjske županije do sada je od Europske komisije i drugih međunarodnih izvora odobreno više gotovo 120 projekata ukupne vrijednosti od 230 milijuna kuna. Samo u posljednje tri godine na području grada Osijeka i Osječko-baranjske županije od strane Europske komisije odobreno je 43 projekta koji su sufinancirani s iznosom od više od 50 milijuna kuna. Na prvom natječaju programa IPA prekogranična suradnja Mađarska-Hrvatska ukupno je bilo odobreno 42 projekta financirana s više od 12 milijuna eura, a od toga je na području Osječko-baranjske županije na adresu 25 projektnih partnera određen iznos u vrijednosti od 2 milijuna 656 tisuća i 794 eura. Ovaj natječaj posebno bih istaknuo je prvi koji je proveden po principu strukturnih i kohezijskog fonda što znači da su korisnici dužni financirati prvu godinu provedbe projekte prije nego im utrošena sredstva budu refundirana, znači radi se o pretfinanciranju. Ovaj uvjet sprečuje mnoge zainteresirane u prijavi projektnih prijedloga na navedeni natječaj jer nisu imali dovoljni financijski kapacitet da pretfinanciraju projekt u slučaju odobrenja. Prije nego što ukažem na određene probleme koji su u dosadašnjoj praksi se pokazali a koji vjerujem da nisu samo karakteristika Osječko-baranjske i Slavonsko-baranjske županije nego svih županija u Republici Hrvatskoj. Još bih rekao nešto o onome što je postignuto putem regionalne razvojne agencije a o čemu je već bilo govora o regionalnoj razvojnog agenciji Slavonije i Baranje iz Osijeka. Na drugom natječaju govorio sam o prvom, na drugom natječaju prekogranične suradnje Mađarska-Hrvatska subjekti s područja naše županije ostvarili su najbolji rezultat u Hrvatskoj točnije 29 partnera u 25 odobrenih projekata dobilo je ukupan iznos nepovratnih sredstava od 3 milijuna i 838 tisuća 927 eura, pa iskoristiti ću prigodu čestitati svim djelatnicima regionalne razvojne agencije Slavonije i Baranje smještene u Osijeku i kako je uvažena kolegica rekla, pokazuje se da kada se biraju kadrovi, ne po političkoj podobnosti nego po stručnosti, da onda rezultati uistinu ne mogu izostati i mislim da je prigodno i vrijeme i mjesto da se čestita i direktoru Regionalne razvojne agenciju, magistru odnosno sada već doktoru Stjepanu Ribiću ali i svim djelatnicima njih je svega 14, ali rade marljivo i vrijedno. No, evo dozvolite mi reći nekoliko problema na koje mislim da je potrebno ukazati ovom prigodom koji nisu karakteristika samo i specifičnost naše županije, nego svih. To su opasnosti nedovoljno pripremljenog ulaska Hrvatske u Europsku uniju, a temelje se na sljedećim činjenicama. Svi projekti koji su na kraju evaluacijske procedure odobreni za sufinanciranje kroz Europsku uniju i njene fondove, potrebno je sufinancirati od strane nositelja i partnera u određenom omjeru. Taj omjer se kreće od 50 do 10% ovisno o samom natječaju. Većina zemalja Europske unije rješava pitanje sufinanciranja i pretfinanciranja uspostavom fondova na nacionalnoj razini iz kojih se sredstva dodjeljuju pojedinim projektima sukladno utvrđenim pravilima i prioritetima. Ono što ukazujemo kao problem a što je rješivo, to je činjenica da Hrvatska za sada još uvijek nije riješila taj projekt i nema taj izvor sredstava za izradu projektne dokumentacije te za sufinanciranje i pretfinanciranje projekata. Naime, nepostojanje fonda na nacionalnoj razini za izradu i pripremu projekata koji će se aplicirati na fondove Europske unije biti će, već sada jest a biti će i nadalje problem ukoliko ga ne riješimo. Jedan od osnovnih preduvjeta prijave infrastrukturnih projekata na fondove Europske unije je podvlačim, posjedovanje sve potrebne dokumentacije. Dakle, i građevinske i lokacijske dozvole, uredno vlasništvo, studij utjecaja na okoliš ovisno o projektu studije isplativosti, izdrživosti itd. Problem je u tome što većina jedinica lokalne samouprave nema financijskih kapaciteta da samostalno ishode potrebnu dokumentaciju za ove infrastrukturne projekte. Većina jedinica lokalne, područne, regionalne samouprave nema niti adekvatnih ljudskih kapaciteta za pripremu i provedbu EU projekata odnosno djelatnika koji vladaju tom EU metodologijom izrade samih projektnih prijedloga. To znači da su kapaciteti apsorpcije sredstava trenutno stavljenih na raspolaganje Hrvatskoj kao zemlji kandidatkinji a budućoj članici Europske unije na nezadovoljavajućoj razini. Postavlja se temeljno pitanje tko će pripremati i provoditi projekte jer Europska unija, odnosno Europska komisija sigurno neće sufinancirati nekvalitetno pripremljene projekte. Ulaskom hrvatske u Europsku uniju očekuje se da će godišnja članarina koju ćemo isplaćivati iznositi više od 600 milijuna eura. Dosadašnje iskustvo pokazuje da na terenu postoje kapaciteti za maksimalnu apsorpciju do 300 milijuna eura godišnje što znači da će Republika Hrvatska i njeni građani ako ostane ovakva situacija kakva je sada, mogli bismo se naći u situaciji biti na gubitku od gotovo 300 milijuna eura iako će nam istovremeno biti na raspolaganju biti više od milijardu eura za koje neće postojati kapaciteti za povlačenje. Ako i u prvoj godini uspijemo aplicirati nešto više projekata i povući barem iznos u visini uplaćenih sredstava kako se svaki od tih odobrenih projekata mora provesti uz strogu kontrolu predstavnika Europske unije drugu godinu ti rijetki ljudi koji su pisali projekte neće moći pisati nove projekte nego će biti zaokupljeni provedbom odobrenih projekata te će tako u drugoj i trećoj godini članstva također biti povućeno puno manje sredstava nego što će biti uplaćeno u proračunu Europske unije. Radi lošeg vođenja politike koja je zaboravila strateški promišljati rekao bih dalje Hrvatska će u Europu ući ne spremna i bojimo se ekonomski gledano bit ćemo u gubitku jer se nismo znali u potpunosti pripremiti kako bismo spremni ušli u članstvo EU. Znači problem je u nedovoljnom informiranju i educiranju iako su zato u svakom programu bila predviđena sredstva. Nikada do sada nije bilo prave informativne kampanje kroz koju bi se na odgovarajući način većina stanovništva informirala o najosnovnijim pravima i obvezama koje RH preuzima ulaskom u EU. Za primjer uzmimo program IPHARD koji je pokazao porazne rezultate baš iz razloga nedovoljne informiranosti potencijalnih korisnika i nepostojanje nedostatnih ljudskih kapaciteta za tehničku pomoć u pripremi projekta. Poljoprivreda će biti osjetljivo područje jednom kada Hrvatska bude članicom EU. Propisi koje donosi EU u području poljoprivrede ne moraju biti sami po sebi problem već najveći problem predstavlja nedostatak jasnih informacija o tome što nas čeka, što je naš pregovarački tim dogovorio i sl. Ti podaci se bespotrebno skrivaju umjesto da budu predmet javne rasprave. Na kraju, HDSSB je za ulazak u Europu ali uz uvjet da smo spremni sa definiranim razvojnim smjernicama, strateškim dokumentima na svim razinama, fondovima za izradu projekata i fondovima za presufinciranje i sufinanciranje projekata, ulaganjem u sve potrebne ljudske kapacitete kako bismo priliku ulaska u EU mogli iskoristiti kvalitetno i u potpunosti. I u konačnosti sa pripremljenim projektima, a ne samo projektnim idejama koje su daleko od realizacije. Prava priprema za EU podrazumijeva jednu višu razinu strateškog promišljanja, postavljanje prioriteta na svim razinama, razvoj timova i puno timskog rada i konzultacija. I zaključno, još jedanput klub HDSSB-a podupire ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala lijepo. Nemamo više prijava klubova, prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi se prijavio uvaženi kolega Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo moje kolege su puno toga kazali oko ove točke dnevnog reda. Ja ću samo podsjetiti da je Vlada Republike Hrvatske i komisija EU 27. kolovoza 2007. godine sklopile su sporazum o programu za suradnju u svezi financijske pomoći EU 13. ožujka 2008. godine Europska komisija je usvojila IPA program prekogranične suradnje za područje Mađarske i RH. Taj dio sa ciljem programa od 2007. do 2013. godine povećanje ekološke stabilnosti i aktivnosti doline rijeke Drave, ostalih ruralnih prostora, stvaranje sustava održivog zajedničkog regionalnog turističkog razvoja na području rijeke Mura, Drava, Dunav i ostali prirodnih i ruralnih prostora, gospodarska sinergija i suradnja dviju strana, suradnja srednjih i malih poduzeća, razmjena iskustava, stvaranje zajedničkih proizvoda i učenje. Razvoj i upravljanje kulturnim zajedničkim baštinama u svrhu razvoja i očuvanja turizma, održivi projekt očuvanja okoliša i turizma i razvoj krajolika, stvaranje održivog i vrijednog okoliša, razvoj ekoturizma, tradicionalno korištenje zemlje, razvoj infrastrukture za aktivni turizam i ekoturizam u riječnom pograničnom području, iskorištavanje obnovljivih izvora energije, promicanje prekogranične mobilnosti radne snage, zajedničko istraživanje, razvoj i inovacija. Program se odnosi na područja koja su u pograničnom dijelu koji ispunjavaju uvjete su Međimurska županija, Koprivničko-križevačka, Virovitičko-podravska, Osječko-baranjska županija. Iako se za ovaj program izrazili zanimanja Varaždinska, Bjelovarsko-bilogorska, Požeško-slavonska, Vukovarsko-srijemska županija. Naime, u tom programu s ove 4 županije i jedinica lokalnih samouprava, udruge na tim prostorima imaju pravo za aplikaciju svega toga. I kroz ovaj program ono što je bitno za ovaj dio svih ovih dolje slavonskih županija jeste da je očuvanje kulturne baštine razvoj turizma koji se nažalost nije mogao u Slavoniji razvijati do 2002. pa i poslije toga jer je bilo minirano. Ovim programom će se zasigurno pomoći da u Slavoniji koliko toliko turizam pomogne u razvoju tog područja jel možemo kazati da je RH po statistici negdje 23 zemlja po kapacitetu turizma, to znači da smo ove godine imali 10,5 milijuna noćenja i da očekujemo negdje preko 57 milijuna noćenja u ovoj godini i da je to cca 6,5 milijardi eura na jednoj godini ili 15% BDP-a. I svakako da će županije koje budu aplicirale odnosno udruge koje budu aplicirale da će pomoći u razvoju i ovog dijela iako to nisu neka velika sredstva od 16 milijuna eura odnosno cca 119 milijuna kuna. Iako se danas govorili o još jednom programu IPA ali ovo se baš odnosi na ovaj program prekogranične suradnje, a ne samo program IPA koji radi škole i koji radi i poslovne i donacijske potporne centre, tehnološke parkove i razvoj gospodarstva ne samo u pograničnim nego u ostalim županijama, općinama i gradovima. Zbog svega toga podržat ću ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Uvaženi kolega Frano Matušić je sljedeći na redu. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolege prije mene su već puno toga rekle o ovom zakonu. Ono što je bitno istaknuti da on doista nudi puno mogućnosti prije svega jedinicama lokalne samouprave, u ovom slučaju onima koje graniče sa Republikom Mađarskom i zbilja otvara pravu mogućnost razvoja tih jedinica lokalne samouprave u svim područjima koja su ovdje već spomenuta. Ja bih posebno istaknuo jedan aspekt unutar prekogranične suradnje dakle unutar ove komponente pretpristupne pomoći EU, a to je prije svega aspekt razvoja i upravljanja kulturnom baštinom s ciljem promicanja kulturnih vrijednosti i tradicija te razvoja turizma temeljem toga. Mislim da u Hrvatskoj još uvijek nije sazrela svijest o tome koliko bogatstvo, koliko tradiciju, koliku kulturnu baštinu HRvatska ima i koliko je ona neprocjenjiva i kao temelj gospodarskog razvoja. Upravo kroz ovaj IPA program gdje se u konačnici nudi 16 milijuna eura ili točnije rečeno nešto oko 120 milijuna kuna, negdje na toj razini, može se valorizirati ova kulturna baština i staviti je u funkciju gospodarskog razvoja kraja na koji se odnosi a najviše se odnosi na kontinentalnu Hrvatsku, na sjeveroistočnu Hrvatsku i sjeveroistočne županije. Posebno sam uvjerenja da je to potencijal koji nije do sada dovoljno iskorišten, ali sam jednako toliko u ovom trenutku i optimist obzirom na činjenicu da su razvojne agencije ozbiljno shvatile svoj posao u pripremi projekata i projektne dokumentacije i da će sasvim sigurno iskoristiti ovu priliku i kao što je već rekao gospodin državni tajnik, da će iskoristivost ovih sredstava biti na razini koju smo i do sada imali, a to je preko 95%. Iskoristivost preko 95% je izuzetna iskoristivost u ovom dijelu prekogranične suradnje koju smo imali do sada i ja sam uvjeren da će tako biti i s ovim programima i kad govorimo o sljedećim točkama koje slijede, a to je prekogranična suradnja i sa Slovenijom i posebice ova Jadranska prekogranična suradnja koja obuhvaća i više država, zapravo sve države koje su na Jadranskom moru, a neke od njih čak i nisu tu ali su u graničnom području. Mislim da je dakle ovaj aspekt sa razvoja upravljanja kulturnom baštinom izuzetno značajan, prije svega radi nas samih jer mi sami moramo valorizirati tu baštinu, mi sami moramo biti svjesni koje vrijednosti baštinimo i što su zapravo naši temelji, što je naš identitet. I upravo kroz tu valorizaciju snaženju svoga identiteta zapravo osiguravamo prostor i gospodarstvenicima, malim, srednjim poduzetnicima da se što je moguće više zbliže sa partnerima sa druge strane granice koja će sutra kad postanemo član Europske unije biti zapravo unutrašnja granica unutar Schengenskog režima i sasvim sigurno da će olakšati komunikaciju između ljudi i naravno između gospodarstava, između svih onih koji budu surađivali na svim područjima koja su predviđena ovim pretpristupnim programom pomoći. Ja nisam pesimist za razliku od nekih kolega koje su ovdje danas prije mene govorili u smislu da će Hrvatska vrlo malo sredstava iskoristiti. Pa ja mislim da je to na neki način podcjenjivanje svih onih koji su dokazali u ovom razdoblju da mogu iskoristiti sva sredstva. Bilo je problema sa IPARD-om, to se slažem, sa IPARD-om je bilo problema, ali više zbog činjenice što je bilo puno lakše dobiti sredstva iz hrvatskog proračuna za određene programe nego zbog činjenice da je to bilo teško ispuniti uvjete ili da nije bilo dovoljno znanja i dovoljno obrazovanih ljudi koji bi mogli zapravo sve te procedure koje jesu kompleksne u smislu ispunjavanja svih uvjeta, da bi ih mogli ispuniti. Puno ljudi je već obrazovano u Republici Hrvatskoj. Mislim da je riječ više od 2000 ljudi koji su pohađali posebne programe, tečajeve kako i na koji način se obrazovati da bi se moglo pratiti ove procedure i da bi se moglo kvalitetno odgovoriti zahtjevima koje one koji se javljaju, koje apliciraju postavlja prije svega Europska komisija. Ali taj sustav je jednak za sve, kao što je za Hrvatsku tako je jednak i za, u ovom slučaju ako govorimo o Jadranskoj regiji onda jednak je i za Bosnu i Hercegovinu, jednak je za Sloveniju, jednak za Italiju, jednak za Grčku, jednak za Albaniju, dakle ništa novoga. I činjenica je da naši ljudi znaju točno na koji način aplicirati i kako povući ta sredstva. Poseban problem jest i to jest istaknuto, financiranje gdje nažalost tek po realizaciji projekta se dobivaju sredstva od Europske komisije, ali to je nešto o čemu i Europska komisija razmišlja i zna da jest problem, pogotovo u sredinama koje nisu možda financijski tako razvijene kao što su europske države. I u tom smislu i Europska komisija razmišlja i o drugačijem načinu financiranja i možda već unaprijed davanju sredstava tako da razgovori o tome teku i u samoj Europskoj komisiji. Nadalje, sve razvojne agencije u našoj državi su očigledno spremne. Neke sa manje, neke sa više uspjeha, ali su svi spremni i svi su svjesni svoje odgovornosti i činjenice da su oni ti koji moraju približiti u jedinicama lokalne samouprave korisnicima ovih pretpristupnih programa točne činjenice na koji način je moguće dobit sredstva, za koje programe, u kojim oblastima, sa kojim partnerima. I u tom smislu ja vjerujem da su oni svjesni svoje pozicije, ali kažem neki posjeduju više znanja, neki su na transparentniji način odabrani u te agencije, a neki nisu kao što je to rekla kolegica Petir i u tome možda treba tražiti uzroke neučinkovitosti, odnosno neefikasnosti možda pojedinih razvojnih agencija. Ja osobno moram pohvaliti činjenicu da u ovom trenutku Agencija Dunea iz Dubrovačko-neretvanske županije je vrlo aktivna i da apsolutno ispunjava sve one uvjete koji su potrebni da bi bila i efikasna i dovoljno govori o tome u prilog, dovoljno govore programi koji će bit realizirani upravo kroz ovu komponentu IPA-e programa, dakle prekogranične suradnje, a to je inače komponenta broj 2 unutar IPA-e i u tom smislu možemo biti zadovoljni s onim što se realizira na tom području najjužnije Hrvatske, odnosno Dubrovačko-neretvanske županije. Nebrojene su mogućnosti i za razvoj infrastrukture upravo kroz ove programe i za olakšavanje komunikacije roba i usluga. Ja ću spomenuti samo jedan od projekata, to su autoceste. Autoceste koje mogu biti uključene i jesu uključene zapravo u ove programe i koje su integralni dio cjelokupni regija, dakle svih ovih regija o kojima govorimo. U slučaju ovog prvog zakona govorimo o suradnji Hrvatske i Mađarske. Samo da podsjetim hrvatsku javnost, tu je Hrvatska već dobar dio projekta, pravca koji ide od Budimpešte prema Osijeku pa dalje nastavlja se prema Sarajevu i Pločama, Hrvatska je već odradila dobar dio tog pravca autoceste i samim svojim sredstvima, a jedan dio sasvim sigurno će iskoristiti zahvaljujući i europskim institucijama. A drugi pravac je jadransko-jonski pravac koji zapravo integrira ovu Jadransku regiju na pravi način, a to je autocesta koja bi trebala ići od Italije preko Slovenije kroz Hrvatsku i Bosnu i Hercegovinu. Ja se nadam da će se uskoro i dobiti konačno od strane Bosne i Hercegovine odgovor kuda bi trebao ići koridor autoceste u zaleđu Neuma jer to je izuzetno važno. I naravno nastavlja se dalje preko Dubrovačke županije, preko Crne Gore prema Albaniji i Grčkoj i u konačnici to je put za Bliski istok. Sasvim sigurno da ta integracija je od presudnog značaja ne samo za gospodarstvo nego ukupno za razvoj svih drugih oblika suradnje u Jadranskoj regiji. Stoga mi se čini izuzetno bitnim dakle još jedanput naglasiti koliko je važno prepoznati i zastupati i ovaj interes Republike Hrvatske u okviru Jadranske regije kako bismo što je moguće prije integrirali se potpuno u europski sustav. Još jednom napominjem da ulaskom Hrvatske u Europsku uniju ove granice naravno imat će sasvim drugu funkciju. Postajemo i dio unutarnjeg Shengenskog režima, olakšano će biti i svim gospodarstvenicima funkcionirati. Malo prije je kolega Dorić rekao nešto s čime se ja ne bih složio. Puno je teže bilo funkcionirati i jest puno teže funkcionirati kad ste izvan granica Shengenskog režima. Jer ne možete svakodnevno prelaziti granicu na jednostavan način. Najbolji primjeri su vam prelasci granice sa Republikom Slovenijom gdje su procedure onakve kakve trebaju bit temeljem Shengena, ali su znatno otežavajući za ljude komuniciraju prekogranično svaki dan i u tom smislu evo i sama činjenica da će Hrvatska uskoro postati članica Europske unije dodatno će osnažiti i naše kapacitete na svim razinama.
Hvala. Najprije jedna obavijest. Odbor za informiranje, informatizaciju i medije održat će sjednicu danas u 13,30 sati u dvorani Ivana Kukuljevića. A sada idemo na replike. Imamo četiri replike. Najprije je uvažena kolegica Nedjeljka Klarić. Izvolite kolegice.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodine Matušić ja vam moram reći da sam zaista jako zadovoljna što ste vi vašu pojedinačnu raspravu započeli i sa kulturnim vezama koje Hrvatska ostvaruje u ovom slučaju i sa Mađarskom. Upravo kao pravi rodoljub svaki put spominjete svoj Dubrovnik jer me to osobno čini sretnom, jer evo i grad Šibenik također kao jedan od najstarijih izvorno hrvatskih gradova na Jadranu ima puno razloga upravo naći poveznice o kojima vi govorite, a one osim povijesne, kulturne baštine koja je upisana u Svjetski registar kulturne baštine ima sigurno još puno poveznica i na infrastrukturi kada spominjete i autocestu jednako kao i razvitak turizma, usluga u turizmu, poljoprivrednoj proizvodnji itd. Evo, u svakom slučaju velika su sredstva koja nam stoje na raspolaganju i u strukturnim fondovima jednako kao i kohezijskom fondu. Ali isto tako dijelim vaše mišljenje kada kažete da nismo mi podkapacitirani kadrovski mislim u regionalnim agencijama pri jedinicama regionalne samouprave. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Matušić.
Zahvaljujem. Pa slažem se s vama kolegice. Šibenik je svakako grad koji je jedan od bisera kad govorimo o kulturnim vrijednostima. Dubrovnik je naravno svjetski prepoznat, ali postoje brojna druga mjesta u Hrvatskoj koja mogu dobit još bolju valorizaciju. Samo jedan primjer da spomenem, a o kojem se malo zna. U Europi je tzv. kulturna industrija snažnija od nekih industrija za koje se misli da su izuzetno jake. Recimo tekstilna industrija znatno je ispod kulturne industrije kad govorimo o jednom kulturnom proizvodu. Razlog zašto ljudi dolaze u Prag koji je jedan od najsnažnijih turističkih središta je kultura. Razlog zašto dolaze u Dubrovnik je kultura, ono što je baština, naša tradicija, arhitektura koja je svakako izuzetno važan dio kulturne baštine. Tako jednostavno evo imamo jednu od najljepših katedrala na svijetu u Šibeniku katedralu sv. Jakova. Svakako to je svjetski biser koji zaslužuje svjetsku valorizaciju. Samo na nama je da to znamo prezentirati u svijetu, da znamo prezentirati našim sada europskim partnerima s kojima možemo zajedno ulaziti u projekte upravo temeljem te baze koja se zove kultura i u tom smislu održivi razvoj uz tu tzv. kulturnu industriju koja je baza cjelokupnog razvoja a to je ono što moramo shvatiti. Kultura je temelj i treba biti temelj našeg razvoja. Možemo svakako puno više napraviti svi zajedno.
Hvala. Kolega Burić, replika.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Matušiću, namjerno sam išao sa replikom jer se radi o vrlo važnoj temi tako da možemo imati prigodu reći i vi svoje mišljenje. Ono što je problem jest činjenica da ne radi se o pesimizmu kad govorimo o tome što će se dogoditi kad postanemo punopravna članica, nego se radi o objektivnoj opasnosti. Jer neću polemizirati oko toga oko podatka da je 95% iskoristivost sada. Nije to je poznato. Ali to nije tema ove točke dnevnog reda. Problem je u tome što je ogromna razlika između predpristupnih fondova i fondova koje ćemo imati na raspolaganju kad postanemo punopravna članica. Jer u ovom trenutku mi govorimo o situaciji da regionalna i lokalna samouprava imaju mogućnost aplicirati na natječaje i za projekte maksimalne vrijednosti do milijun eura. Međutim, ulaskom u Europsku uniju Republika Hrvatska će dobit prigodu i otvorit će joj se mogućnost daleko većih fondova kroz koje će moći financirati projekte i do 10 milijuna eura, a osigurati sufinanciranje od 20% na milijun ili na 10 milijuna eura uopće nije isto. Dakle, mi upozoravamo na to da je potrebno već sada razmišljati o tome da se na nacionalnoj razini osnuje fond koji će omogućiti jedinicama lokalne i regionalne samouprave sufinanciranje onog našeg obvezatnog dijela jer neće svi ti projekti biti financirani sa 100%. Bit će jedan dio koji ćemo morati financirati sami. Dakle, upozoravamo o tome se mora razmišljati. To je u interesu cijele Republike Hrvatske ne samo naše županije, ne Slavonije i Baranje nego cijele Republike Hrvatske. I na kraju bih samo još rekao kad je Shengen u pitanju znate. Dakle, nije Shengenska granica ta koja će, otvaranje Shengenske granice nama omogućiti još bolje korištenje fondova nego do sada. Ne, problem u ovom da li ćemo mi imati novaca isfinancirati naš dio koji ćemo morati sami financirati. Evo to je ono što sam htio namjerno reći, a vi imate priliku odgovoriti. Jer mislim nije tu bilo ničeg netočnog osim možda onih 90% zato sam išao sa replikom.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Frano Matušić.
Vezano za iskoristivost. Pa bilo je puno programa predpristupne pomoći Europske unije gdje je iskoristivost bila veća od 90% i veća od 95%. Jedan od instrumenata je bio IPARD gdje je bilo nekih 50 i nešto posto iskoristivost ali rekao sam iz kojeg razloga. Dakle, mi smo spremni, mi znamo kako. I jednako će bit ljudima aplicirati jednako kad budemo unutar Europske unije jer je jednak način aplikacije, jednaki su zahtjevi. Slažem se s vama da će biti puno veća sredstva na raspolaganju, a to je jedan od razloga svakako i od argumenata zašto ne trebamo odlagati, zašto trebamo napraviti sve da što je moguće prije izvršimo i naše obveze kad govorimo o pristupanju članstvu. Ali s druge strane da dođemo u poziciju da koristimo ta sredstva koja su znatno, znatno veća. Znate sami da je pristupna ova omotnica financijska bila za prve dvije godine članstva 3,5 milijarde eura. Dakle, 25 milijardi kuna. To je jednostavno ogromna, ogromna sredstva koja bi bila na raspolaganju cijelom hrvatskom društvu kompletno za sve, za društvenu infrastrukturu, za promet, za sve ovo o čemu danas govorimo što je i na raspolaganju kroz IPA projekt. Što se tiče opasnosti, one uvijek postoje. One uvijek postoje i slažem se, ovo sam već odgovorio zapravo kroz moje izlaganje da način financiranja je taj koji otežava realizaciju određenih projekata zato što određena institucija, da li je u pitanju malo ili srednje poduzetništvo, da li su u pitanju općine, jesu li u pitanju općine, gradovi, županije, moraju se svesti i rano osigurati sredstva s kojim treba isfinancirati projekt i tek onda zapravo povući ta sredstva od Europske komisije, odnosno iz programa pretpristupne pomoći. I u tom smislu sam rekao da se već i u Europskoj komisiji razgovara o drugačijem načinu financiranja jer su svjesni koliko je to teško i zahtjevno, pogotovo za one zemlje koje su financijski slabije. I što se tiče kažem iskoristivosti ja, mislim ne treba se zbilja bojati, vidim da evo i vaša ova županijska reorganizacija, ova kako se zove, da agencija ona itekako zna dobro aplicirati, itekako zna povući sredstva. Uvjeren sam kažem da će i ove druge jednako tako znati odraditi svoj dio posla.
Hvala. Za repliku se javila i kolegica Marijana Petir. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Matušić kad ste govorili o iskoristivosti fondova naravno treba naglasiti da IPA bilježi stvarno dobre rezultate, ali i sami ste spomenuli da kod IPARD-a nismo dobili očekivane rezultate. Ja mislim da to ne treba čuditi jer već SAPARD je bio izuzetno kompliciran, a IPARD je nažalost toliko kompliciran da očigledno jedino one bogate i velike tvrtke imaju dovoljno novca platiti skupe konzultante koji pripremaju aplikacije. I to je razlog zašto ja u niz rasprava ovdje u Hrvatskom saboru upozoravam da bi bilo nužno upravo razvojne agencije županija i odjele za pretpristupne fondove snažnije kapacitirati, uložiti u edukaciju tih ljudi, odabrati izvrsne ljude koji doista znaju napraviti projekte i koji govore jezike. To je jedini način da se onda pomogne poljoprivrednim proizvođačima. Ja mislim da nitko ne može očekivati da od obiteljskog poljoprivrednog gospodarstva se očekuje da samo napiše aplikaciju za tako komplicirane pretpristupne fondove. Na tom tragu evo i ovu raspravu koristim za još jedan apel da se bar u ovom segmentu kad govorimo o povlačenju sredstava iz pretpristupnih fondova, a kasnije naravno i iz kohezijskih i strukturnih fondova zanemari to politikanstvo koje je ponekad prisutno na svim razinama, neću sad niti jednu posebno apostrofirati, i da se u tim segmentima da prostor stručnim, pametnim, obrazovanim mladim ljudima i naravno ljudima sa iskustvom koji će znati napisati kvalitetne projekte. I ja se zalažem da za obiteljska poljoprivredna gospodarstva to učine besplatno. Poljoprivredna obiteljska gospodarstva nemaju po 5, 6, 10 tisuća eura da bi platili skupe konzultante koji će im ispunjavati aplikacije, a koje će onda naravno biti i prihvaćene. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Slažem se s vama kolegice da je potrebno educirati što je moguće više ljudi koji bi bili na dispoziciji svima onima koji žele sudjelovati u ovim programima. Ali, činjenica je da je i Europska komisija kroz te iste programe pokriva financiranje upravo tih tvrtki konzultantskih koje pomažu u realizaciji programa. Znači, možda je, samo je najbitnije zapravo na početku pomoći tim istim tvrtkama, malim tvrtkama i malim poduzetnicima da pronađu sredstva kojim bi oni do povlačenja sredstava zapravo isfinancirali taj dio posla. Ali, kroz ove programe je predviđeno financiranje i konzultantskih tvrtki, priprema same projektne dokumentacije i svega onoga što je potrebno da bi se projekt realizirao. Ja mislim da bi trebalo poslati jasnu poruku poljoprivrednicima, pogotovo onima koji imaju mala gospodarstva poljoprivredna obiteljska gospodarstva da zapravo iskustva koja imaju poljoprivrednici u zemljama koje su prije nas ušle u EU, a tu ću još jedanput napomenut Poljsku kao jedan izvanredan primjer. Poljska je upravo bila vrlo skeptična u ovom dijelu, dakle među tim ljudima, među poljoprivrednicima je bila vrlo skeptična što se tiče ulaska Poljske u EU. Međutim, danas su poljski poljoprivrednici, seljaci poljski su itekako zadovoljni. Rekao bih da je najzadovoljniji dio poljske populacije ukupno sa činjenicom da je Poljska ušla u EU i da oni povlače ogromna sredstva iz europskih fondova jer proračun europskog Parlamenta, odnosno EU preko 40% sredstava ide direktno za poljoprivredu. Prema tome, jasnu poruku trebamo poslati. Naravno treba educirati, treba im pomoći, treba im staviti na raspolaganje sve ove agencije. Moraju im doći zapravo tamo gdje oni žele i obrazovati ih, odnosno dati im sve instrumente kako povući ta sredstva, kako se javiti na te fondove. Ja mislim da su sredstva ogromna.
Hvala. I zadnja prijava replike, uvaženi kolega Šimo Đurđević. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Matušić vi ste u svom uvodnom izlaganju izrekli jednu činjenicu da je lakše doći do sredstava iz državnog proračuna nego iz fondova EU. Da! Za one općine i gradove koji nisu spremi dočekali, koji nemaju kadrova da apliciraju na programe da naprave jedan dobar program koji bi na kraju rezultirao sredstvima iz fondova EU. Ja ću reći svoj primjer u mojoj Brodsko-posavskoj županiji, već sam jednom o tome govorio, nemojte me krivo shvatiti, ali stvarno to kako smo mi napravili je rezultiralo sredstvima, velikim sredstvima iz pretpristupnih fondova EU. Znači, regionalni operativni plan smo na Brodsko-posavsku županiju usvojili. Na čelu tog regionalnog operativnog programa plana bio je kolega Bilonjić i odmah smo paralelno s tim osnovali Upravni odjel za razvoj i europske integracije gdje smo doživjeli velike kritike medija zašto nagomilavanje administracije. Također, Županijska razvojna agencija CTR i te dvije, taj Upravni odjel i Županijska razvojna agencija su se udružili. Ali, kako udružili? Kadrovski, kadrovski ekipirali i bili su za ove općine, 26 općina i 2 grada koji nisu imali kadrovsku snagu radili besplatno projekte za njih. I aplicirali prema fondovima EU uz budno oko konzultantske tvrtke "EKORIS" jednog Nizozemca i jednog Grka koji su radili te iste poslove u zemljama koje su pristupale EU i polučili smo izvanredne rezultate. Povuklo se oko 150 milijuna kuna i zadnji program IPA vodoopskrba, vodoodvodnja i vodozaštita grada Slavonskog broda i prsten oko Slavonskog broda 30 milijuna eura od toga 22 milijuna bespovratnih sredstava. A oni manji projekti ako je za projekt određeno 400 tisuća eura a na primjer natječaj je rekao da je on oko 350 ostalih 50 tisuća kuna uspjeli smo angažirati u razminiravanje Brodsko-posavske županije. To su naša iskustva. Znamo da male općinice gdje je profesionalac načelnik eventualno još jedno, dvoje, nemaju kadrovsku ekipu a zašto onda Bože dragi služi županija. Županija služi zato da im stručno i u svakom drugom pogledu pomogne i mi smo to uistinu učinili. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Matušić.
Slažem se sa vama kolega u potpunosti, najbitnije da se oni ljudi koji znaju da se stave u funkciju pomoći onim svima kojima je pomoć potrebna u pripremi aplikacija za sredstva iz programa pretpristupne pomoći. Vaš primjer je očigledno dobar, ali moram podsjetiti na činjenicu da Europska komisija kroz ove iste instrumente financira zapravo jačanje administrativnih kapaciteta. Dakle, i Europska unija je svjesna da treba jačati administrativne kapacitete Republike Hrvatske kako bi se oni ljudi koji će raditi na tim poslovima i obrazovali i kako bi naravno mogli se financirati i kako bi se njihov rad mogao financirati i u okviru toga mislim da se na županijskim razinama mogu pronaći sredstva sa kojima bi se pomoglo i obrazovati kadrove i sutra financirati upravo kroz te programe financijske pomoći a administrativne kapacitete, dakle za sve te ljude koji će raditi na projektima.
Hvala. Samo da konstatiram da je isteklo vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Na redu za raspravu uvažena kolegica Đurđa Adlešić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Dobro je da svatko od zastupnika koji se javlja za raspravu govori o jednom drugom segmentu pa će tako slika biti cjelovitija i jasnija. Naravno potpuno je očekivano s obzirom da se nalazimo u domu gdje je politika nužna u opisu poslova da govorimo o svojim lokalnim razvojnim agencijama da iznosimo i kritike na one druge koji nam politički ne odgovaraju, dobro, i to nije loše poneka informacija može biti iz toga ako ništa drugo, konkurencija u pravilu rađa kvalitetu. Ja sam htjela skrenuti pažnju na jedan drugi segment na koji su kolege u raspravi nešto sitno dotaknuli ja ga želim posebno podcrtati a jako je bitan za razvoj gospodarstva i naravno poljoprivrede, naročito u vremenu kada poljoprivredu da bi bila konkurentna treba spremiti za ulazak u Europsku uniju a to je problem ne razminiranog poljoprivrednog zemljišta kojeg je još oko 26% u kompletnom postotku odnosno na 800 kvadratnih kilometara. To je posao kojeg Hrvatska ne može obaviti sama, naime, radi se još oko 12 županija ili ako želim reći brojke koliko bismo novca još morali izdvojiti to je još oko 4 milijarde kuna, i ne smije vrijediti pravilo u ovakvim poslovima na koje su kolege već skretali pažnju. Čini mi se prvi kolega Matušić koji je rekao da je najlakše naravno mnogima zagrabiti iz državnog proračuna, to je nešto što treba izbjeći trebamo pokušati sami pronaći sredstva, sami pronaći načine kako dobiti sredstva i za taj važan posao. Mogu reći da je to jednim dijelom uspjelo ali mislim da se u periodu koji je pred nama, kada se počnu koristiti druga sredstva, ovo područje mora posebno podcrtati i posebno dobro argumentirati. DA ne bi otišla kriva slika kada govorimo oko 800 kvadratnih kilometara ili oko 12 županija valja reći da je Hrvatska sigurna kada se radi o gospodarskim područjima ili o turističkim područjima, ili o prometnicama ovaj dio su poljoprivredna zemljišta, šume ili krš ali da bismo bili potpuno čisti taj posao treba završiti. Jasno je da bi trebalo izbjeći koristiti četiri milijarde iz državnog proračuna jer sigurno da je tada Otavska konvencija sa rokom od 2019. vrlo upitna ili bar teško izvediva. Do sada se na području razminiranja imalo dobrih iskustava u ovim projektima sa zemljama nečlanicama poput Crne gore, Bosne i Hercegovine, pa i Srbije ali od zemalja članica Europske unije, prije svega sa Mađarskom na kojoj su posebno inzistirali i naša premijerka i njihov premijer kako bi ta granica bila potpuno očišćena. Ja predlažem državni tajniče da za period od 2011. do 2013. godine se utvrdi prioritet razminiranja i da se pokuša povući više sredstava kako bismo jednu ozbiljnu međunarodnu konvenciju kao što je Otavska uspjeli realizirati. Nisu svi jednako uspješni, lokalno mislim, moram baš istaći posebno Osječko-baranjsku županiju koja se tu posebno istaknula u traženju sredstava, u traženju prioriteta, i u čišćenju međutim, na žalost ona je još u tri najzagađenije. Rješenje ovo koje sugeriram, da uvrstite pod prioritete za od 11. do 13. godine razminiranje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo sada prijavljeno repliku, uvažena kolegica Nevenka Marinović. Izvolite kolegice.
Evo hvala kolegice Adlešić što ste spomenuli problematiku razminiranja, danas je spomenuta ovdje Zadarska županija kao jedan dobar primjer korištenja sredstava iz fondova Europske unije. Pa ću podsjetiti da je iz programa CARDS Zadarska županija iskoristila 2 milijuna eura za razminiranje plodnih poljoprivrednih površina Zadarske županije. Također moglo se koristiti i sredstva iz programa socijalnog i gospodarskog oporavka Republike Hrvatske, znači iz programa svjetske banke za koji su isto tako namijenjena ta sredstva, a pretpostavljam da nismo zaboravili da je Svjetska banka odmah u poratnom razdoblju u Republici Hrvatskoj izdvajala značajna sredstva za razminiranje. I slažem se s vama da bi svakako trebalo biti u budućim programima puno ozbiljnije zastupljeno ovo područje jer jučer smo govorili o tome, 25% nešto manje od 200 km kvadratnih je još uvijek plodnih poljoprivrednih površina pod minama i razvoja u poljoprivredi značajnijeg nema bez oslobađanja ovog područja. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku kolegica Adlešić.
Hvala lijepa kolegice na ovoj potpori, ja se nadam da ćemo svi zajedno biti jednako uvjerljivi u ovom periodu koji je pred nama ponavljam od 2011. do 2013. godine prije svega što sve županije nisu bile jednako uspješne, nisu bile jednako ekipirane, naravno da tu uvijek ovisi o pojedincima koji su taj posao radili. Moram reći da znam da ste vi na tom poslu i radili i uradili puno, a reći ću da su tri još uvijek najzagađenije uz silan trud i Osječko-baranjska, Ličko-senjska i Sisačko-moslavačka i da bismo tu doista tu sliku smanjili, da bismo ovih 25% čini mi se da je 26% poljoprivrednog zemljišta stavili u funkciju da bude konkurentnije, molim vas da uvažite da različite političke stranke predlažu iste stvari.
Hvala. Ispravak navoda, kolega Burić.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče. Naime, moram ispraviti netočan navod uvažene kolegice Adlešič o tome da je urgiranje premijerke Kosor došlo do toga da je evo sada Hrvatska uvrštena u ovaj projekt zajedno sa Mađarskom razminiravanje. Upravo ste tako rekli, zahvaljujući urgiranju, dobro. Može se preslušati fonogram, dakle zajedno sa mađarskim premijerom i premijerkom Kosor. Netočan je navod jer je trebalo biti ipak objektivni. Sramota je za našu diplomaciju i za naše predstavnike u EU da kada se trebalo kandidirati za sredstva za razminiranje što je objektivan problem to je u Bruxellesu jednostavno bilo zaboravljeno.
Kolega Bruć ispravite navod. ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
To je rezultiralo tome da smo stavljeni u ovaj drugi natječaj zajedno sa Mađarskom.
Nemojte zlorabiti POslovnik [[Upadica: SAmo sam ispravio netočan navod.]] Tako ste ga ispravili da kolegica Adlešič sada kaže da je povrijeđen Poslovnik. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega ... niste me rasplakali, ali vjerujem da to i nije bila namjera. Dakle, članak je 209. potpredsjedniče nemam namjeru posebno upozoravati na kršenje tog članka, jer to da se ne razumijemo ili da se koji put pravimo da se ne razumijemo jer je politika izgleda takav posao, želim skrenuti pažnju samo na istinu koja je drugačija kada biste pogledali fonograme. Priznam zasluge agencija, o njima sam govorila i ja i ekipa ljudi koja na tome rade iz Osijeka, ali ja sam rekla da su dva premijera posebno podcrtala taj program. Ne znam zašto vas ta činjenica toliko smeta. Ne samo oni, ne samo vi, nego jedni i drugi i bilo bi dobro kada bi i jedni i drugi inače radili tako. Hvala.
Hvala. Replika, kolega Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice potpuno se slažem s vama da je bio svakako važan trenutak kada su premijerka Kosor i premijer Orban podcrtali značaj ovih programa, ali u prilog tome govori činjenica da je Vlada Republike Hrvatske ta koja potpisuje ove zajedničke programe odnosno ugovore koje predlaže Hrvatskom saboru na usvajanje kao zakone. Dakle, oni su ti koji nam osiguravaju da bi se kasnije razne agencije po raznim županijama i razne institucije od općina, gradova, od malih i srednjih poduzetnika javili na sve te programe. Dakle, naravno da ta stvar počinje odakle ste vi rekli i svakako treba pohvaliti tu inicijativu da se poseban fokus da tom problemu koji je izuzetno velik, za Hrvatsku izuzetno značajan prije svega zbog sigurnosti ljudi, zbog sigurnosti svih hrvatskih građana, svih onih koji dolaze u Hrvatsku, dakle prije svega zbog njihove sigurnosti a onda naravno i zbog gospodarske iskoristivosti tih područja koja su naravno itekako gospodarski poljoprivredni potencijali. I u tom smislu doista zasluženo je da to što ste vi rekli da to treba posebno fokusirati i da treba posebnu pozornost obratiti i da posebno treba značajna financijska sredstva locirati upravo za taj program koji će sutra sasvim sigurno znači intenzivnije razvoje u gospodarstvo, a prije svega u poljoprivrede na područjima o kojima ste govorili.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku kolegica Adlešič.
Hvala lijepo. Naravno Poslovnik je takav da ću odgovoriti na repliku, potpuno očekivano ali ugodno je moram priznati kada vam na repliku idu kolege i kolegice koje se zapravo slažu, a složile su se obje političke opcije da se radi o projektu koji je nužan. Dakle, ono na čemu treba raditi treba doista raditi da od 2011. do 2013. svima bude jasno da Hrvatska bez obzira što je sigurna zemlja i turistički i gospodarski, treba prestati biti i razminirana zemlja i možda da se ne sukobljavamo nego da se natječemo u brzini i efikasnosti i ekipiranosti jer to je izgleda problem kod lokalnih razvojnih agencija i ogromna razlika se u rezultatima rada lokalnih razvojnih agencija vidi po tome jesu li imenovani politički ili su imenovani prema stručnosti. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu za raspravu je uvažena kolegica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo već smo i čuli, a mogu se nadovezati sada na kolegicu Adlešič točno je slažem se s vama da ima razlike u tome od županije do županije kakvi su ljudski resursi odnosno kapaciteti odnosno kako su agencije ustrojene, pa ću tako reći da je Međimurska županija druga po povlačenju sredstava. I još 2007. godine agencija kada je zaživjela dakle Međimurska razvojna agencija znalo se na koji način treba aplicirati na koji način se može raditi. To su sve mladi i stručni ljudi i mislim da odlično obavljaju svoj posao. Od 102 milijuna kuna ili 3,9 milijuna eura u okviru drugog poziva, moram reći da je iz Međimurske županije odobreno ukupno 16 projekata čiji su nositelji ili partneri iz Međimurja što čini trećinu odabranih projekata ukupne vrijednosti oko 3,9 milijuna eura što mislim da je odličan posao, da je napravljen golem zahvat i da ima rezultata. Pojedinačno ću samo istaknuti iako se o tome već dosta govorili primjerice, sredstva su povučena za sustave pročišćavanja otpadnih voda, za kanalizacijske sustave, zatim za unapređenje informacijsko-inovacijskih inkubatora, za industrijski park, za gospodarstva. Jednako tako sredstva su povučena i za razvoj lokalnog gospodarstva, a program se odnosio posebno na mlade u razvoju lokalnog gospodarstva. Isto tako aplicirali se i za programe koji se odnose na očuvanje etno baštine pa je primjerice tako zajedno sa mađarskim partnerima aplicirano za program kojim se promiču i da se ne zaborave primjerice autentični plesovi i pjesme za ljude koji žive uz Muru, koji žive uz rijeku, koji žive zajedno, dakle na granici. Zatim za održavanje i obnovu baštine, programi Zavoda za zapošljavanje, primjerice zajedno za uspjeh itd. Dakle, Međimurska županija jedan je od primjera kako se to može raditi, kako se mogu raditi projekti ako se zna na koji način i mislim da tu ne bismo prije svega trebali govorit da je nešto komplicirano već bismo trebali govoriti o tome da ljudi za to moraju biti stručni, educirani i onda će to rezultirati i ovakvim povlačenjem sredstava. Kada govorimo ukupno u odnosu na prvi natječaj razvidno je i povećanje broja prijavljenih. Prvi poziv imao je 67, drugi eto 94 odnosno odobrenih projekata 59. Sljedeći poziv bit će u jesen 2011. godine i zbog toga mislim da je to prilika da do tog vremena zajedno sa svojim partnerima eto aplicira se za programe. Pa ću navesti tako još jedan program iz Međimurske županije čiji su nositelji projekta Međimurske vode, REDEA i ČAKRA, dakle REDEA županijska agencija, ČAKRA gradska agencija. Riječ je o tzv. projektu "Sprint" koji je namijenjen poticanju gospodarskog rasta i konkurentnosti i to povezivanjem tvrtki i znanstveno-istraživačkih institucija u pograničnom području. Dakle, radit će se o očuvanju baštine Zrinski, o očuvanju folklornog blaga, a jednako tako naravno povezat će se 40 poduzetnika i znanstvenih institucija, a eto mislim da će to biti dobra ulaznica i za njihovu daljnju gospodarsku suradnju. Kada Hrvatska postane punopravna članica Europske unije imat ćemo ovdje partnere s kojima već i surađujemo od ranije. Podupiranje razvoja temeljenog na znanju, kulturi, intenzivne društveno-gospodarske veze, upravljanje zajedničkim prirodnim i kulturnim naslijeđem, sve to pruža brojne mogućnosti za ostvarivanje široke palete projekata. A evo naravno nadovezat ću se na ovo što je kolegica Adlešič prije govorila, a i kolege iz drugih županija, iako Međimurska županija na sreću nema taj problem, a riječ je o nerazminiranim područjima. Svakako vjerujem da će se pronaći načina da se povuku sredstva i za taj problem koji je još uvijek gorući u Republici Hrvatskoj. U svakom slučaju uspješnost ovisi o onima koji vode agencije ili o onima koji vode županije i da nije presudno koje su političke opcije već koliko su oni sposobni. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku prijavljenu. Uvažena kolegica Dubravka Šuica.
Evo kolegice, spominjali ste obučenost osoblja u vašoj županiji. Mislim da je ovo zgodna prilika u ovoj replici spomenuti "Dane regionalnog razvoja" koji je u početku ovog tjedna organiziralo Ministarstvo regionalnog razvoja. Tamo je održan cijeli niz radionica, okruglih stolova, dvije radionice: jedna o prekograničnoj suradnji, druga radionica o transnacionalnoj suradnji. I ja bih iznijela jedan prijedlog i iskoristila nazočnost državnog tajnika. Vidjela sam da je velika zainteresiranost, bilo je preko 500 nazočnih ljudi iz županija, gradova, općina i to ne samo gradonačelnika, načelnika nego pročelnika, direktora, ravnatelja agencija i osoblja očito željni i gladni toga znanja. Možda ne bi bilo loše razmotriti da organizirate po županijama radionice kako bi, iako smo rekli da su ljudi već dovoljno dobro obrazovani, da imamo dobre administrativne kapacitete, ali mi se čini da još uvijek ima prostora da ministarstvo se regionalno ponaša, a ne centristički. Znači ne da oni dolaze k vama na jedno mjesto nego da vi odlazite u županijama, da tamo održavate radionice kako bi se ljudi obučili i kako bi maksimalno mogli koristit znanja, jer sigurno jedni drugima imaju što za reći. Ne radi se samo o tome, radi se i o suradnji prekograničnoj gdje je Madridska konvencija, o kojoj je maloprije govorio gospodin Dorić, osnov za suradnju između jedinica lokalne uprave i samouprave koje su u Europskoj uniji onih koje nisu u Europskoj uniji. Mislim da obzirom na naše susjede ima dovoljno prostora za takvu suradnju. Ali jest činjenica da nismo potpisali Protokol 3 i mislim da je ovo prigoda da Hrvatski sabor i hrvatska Vlada pokrenu tu inicijativu i da se ratificira Protokol 3. Obzirom da sam tamo sudjelovala u ime Vijeća Europe i Vijeće Europe upozorava i šalje preporuku preko Kongresa lokalnih regionalnih vlasti da se taj Protokol 3 ratificira i u Hrvatskoj. Ovo je prijedlog koji koristim javno vam izreći. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, kolegica Glavak.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Kolegice Šuica, poduprijet ću vaš prijedlog i možda ga samo dopuniti. Evo čuli smo, ima uspješnijih i manje uspješnih županija. Ostavit ćemo u zagradi samo onu konstataciju ili jedno pitanje koje se ovdje tijekom rasprave postavljalo, a to je da li neki ipak su sigurni da će dobiti novac iz državnog proračuna pa eto se možda i iz tog razloga ne odlučuju pod navodnicima za apliciranje u projektima. No u svakom slučaju imamo uspješnih županija, imamo tamo stručnjake koji mogu podijeliti svoja iskustva sa onima koji su možda tek u začecima, Međimurska, Zadarska, Osječko-baranjska, nije važno. I mislim da je ovo dobar prijedlog, da bismo se trebali složiti da na jednom mjestu okupimo sve agencije koje već postoje u Hrvatskoj da razmijene iskustva i naravno educiraju one koji su u tome ajde reći ćemo manje uspješni. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Mislim da je rasprava bila vrlo i korektna i konkretna i potvrdila i poslala jasnu poruku jer mi koji smo primali prije dosta godina prve koji su dolazili u Hrvatsku u Sabor razduženjima namjene sredstava pretpristupnih fondova onda je temeljno bilo rečeno to su treninzi za vas za nešto što poslije slijedi. Vidimo da za puno područja, ali i na dosta područja su ti treninzi dobro odrađeni, a to znači da ćemo se i za ono što slijedi odnosno da smo se pripremili. Treću točku zaključujem. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlada Republike Hrvatske i Europske komisije koja se odnosi na "IPA program prekogranične suradnje Mađarska – Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, P.Z. broj 815. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlada Republike Hrvatske i Europske komisije koja se odnosi na "IPA program prekogranične suradnje Mađarska – Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova 110 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv.
Budući su i 4. i 5. točka dnevnog reda također vezani na istu problematiku predlažem da ove dvije točke spojimo - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na "IPA Program jadranske prekogranične suradnje" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 816 - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na "IPA Program prekogranične suradnje Slovenija-Hrvatska" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 817 Za jednu i drugu točku je utvrđena i hitnost. Primili smo materijale. Predlagač je Vlada. Isti odbori znači zakonodavstvo i Odbor za financije, državni proračun održali su sjednice. Isti je predstavnik predlagatelja. Se slažete da ove dvije točke spojimo? Slažete se. Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče želite li uvodno ove dvije točke? Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući Hrvatskog sabora, uvažene saborske zastupnice i uvaženi saborski zastupnici. Ove dvije objedinjene točke uveliko se ne razlikuju od prve točke koju sam obrazlagao i tako razlikuju se u brojevima tako da ću ja ukratko vas samo izvijestiti o čemu se radi. Znači, ovi zakonski prijedlozi o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije odnose se na realizaciju IPA prekograničnih programa sa susjednim državama članicama Europske unije, Republikom Slovenijom i Italijom u okviru programa Adriatic. Sporazumi o financiranju s državama članicama potpisuju se za višegodišnje razdoblje. Vlada Republike Hrvatske donijela je na sjednici održanoj 25. ožujka 2011. godine odluku o pokretanju postupka za sklapanje ovih sporazuma. Kako bi se ovi sporazumi mogli pravno primijeniti i u Republici Hrvatskoj potrebno je donijeti zakone o njihovu potvrđivanju. Spomenuti sporazumi o financiranju nastavak su financijskih sporazuma sklopljenih za 2007. i 2009. godinu, te će nakon njegova sklapanja biti osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava koja će se koristiti u okviru projekata pomoći programa prekogranične suradnje između Republike Hrvatske i Republike Slovenije, te između Republike Hrvatske i između država koje sudjeluju u Programu jadranske prekogranične suradnje. To je osam država: Italija, Slovenija, Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Albanija, Srbija i Grčka u okviru komponente prekogranična suradnja programa IPA za 2010./2011. godinu. Do sada je Republika Hrvatska sklopila sporazume o financiranju za period 2007. i 2009. godine u iznosu od cirka 105 milijuna eura po programima između Republike Slovenije i Hrvatske 15 milijuna 724 i 620 tisuća eura. I za IPA prekogranični program jadranske suradnje 90 milijuna 441 tisuća 137 eura. Ovim sporazumima, odnosno donošenjem ovih zakona u navedene programe bit će alocirano 89 milijuna 506000 eura za period 2010. i 2011. godine, odnosno prema predloženim sporazumima za program prekograničnih sa Italijom 13 milijuna 222 tisuće i 350 eura i za program prekogranične jadranske suradnje 76 milijuna 49 tisuća i 195 eura. Posebno bih još jednom želio istaknuti da je dosadašnja iskoristljivost i ova dva programa bila u visini većoj od 90% rezerviranih alociranih sredstava. Konkretno sa Slovenijom negdje 90 i koma dva, a za jadransku prekograničnu suradnju 95 koma četiri. Tako da se i ova dva programa izdvajaju kao primjeri dobre prakse u povlačenju europskih novaca iz predpristupnih fondova. Normalno ovo je samo škola i jedna vježbaonica za ono što nas očekuje u budućnosti, odnosno za kohezijske i strukturne fondove gdje su sredstva za desetine puta veća nego ova današnja. Hrvatska kao država kandidatkinja je tako potpuno ravnopravna s državama članicama, jer u okviru ovih programa i projekata prekogranične suradnje uspješno koristi jednaka pravila i procedure koje su namijenjene i za države članice Europske unije što još jednom govori u prilog tome na kojoj smo razini osposobljenosti za korištenje novčanih sredstava Europske unije. Stoga Vlada Republike Hrvatske predlaže donošenje ovih zakona po hitnom postupku kako bi se njihovom realizacijom omogućilo korisnicima s programskog područja uredno odvijanje njihovih projekata u planiranim rokovima. I naravno dogovorenom dinamikom, a sve s ciljem daljnjeg jačanja dobrosusjedskih odnosa. Hvala.
Hvala gospodine tajniče. Žele li predstavnici odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na klubove. Prvi je na redu klub HDZ-a i sukladno svojoj pripremi oni su se i dogovorili da podijele vrijeme, pa će u ime kluba govoriti najprije uvažena kolegica Nevenka Marinović, a nakon toga i uvaženi kolega Milivoj Škvorc. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče, evo poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo ja ću na samom početku izraziti ovako jedno zadovoljstvo i ponos Zadarska županija se dosta često spominjala danas kao jedna od onih koja je dosta dobro povukla sredstva Europske unije. Želim na samom početku čestitati, znači i Zadarskoj županiji, svim djelatnicima Zadarske županije, ali i svim njihovim partnerima u tim programima koji su zajedno s njima doprinijeli evo da budemo na samom vrhu što se tiče povlačenja sredstava Europske unije. Želim zahvaliti i Marijani, evo koja nam je čestitala na tome. Ali ja isto tako želim čestitati i Osječko-baranjskoj županiji jer smo od početka s njima dijelili i dobre i loše, i dobra i loša iskustva vezana u startu uz probleme sa europskim fondovima. Evo i tu ću stati i početi sa svojom raspravom. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će Prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na IPA program jadranske prekogranične suradnje u okviru instrumenta predpristupne pomoći sa konačnim prijedlogom. Evo već smo čuli da je okvirni sporazum, znači između Republike Hrvatske i Europske komisije potpisan u kolovozu 2007. godine o pravilima za suradnju u svezi financijske pomoći Europske unije i Republike Hrvatske u provedbi pomoći u okviru instrumenta predpristupne pomoći. Također da je Hrvatski sabor potvrdio ga u listopadu iste godine, a u ožujku ove godine 25. ožujka ove godine Komisija je usvojila Program jadranske 2008. znači Program jadranske prekogranične suradnje. Stoga je potrebno u cilju provedbe tog programa da Republika Hrvatska i Europska komisija sklope sporazum o financiranju kako bi se odredili uvjeti potrebni za isporuku pomoći EU, pravila i postupci u vezi s isplatom vezanom uz ovu pomoć, ali i uvjeti pod kojima će se tom pomoći upravljati. Podsjetit ću da je cilj programa za koji je postupak programiranja proveden znači od travnja 2006. do srpnja 2007. poduprijeti suradnju između Hrvatske, Grčke, Italije, Slovenije, Albanije, BiH, Crne Gore i Srbije kako bi se revitaliziralo gospodarstvo, zaštitila priroda i okoliš te povećala socijalna kohezija programskog područja. A kao dodatni cilj je bilo izgraditi kapacitete lokalnih, regionalnih i nacionalnih institucija za upravljanje EU programima te ih pripremiti za upravljanje budućim prekograničnim programima u okviru Cilja 3. – Kohezijske politike EU. Vlada Republike Hrvatske znači donijela je odluku o pokretanju postupka za sklapanje Sporazuma o financiranju koji sadrži Dodatak A – IPA program Jadranske prekogranične suradnje za pomoć zajednice u okviru IPA-e za komponentnu prekogranična suradnja koji je usvojen odlukom komisije, i Dodatak B koji uključuje okvirni sporazum. Sporazumi su stupili na snagu dakle 25.03.2011. i oni su nastavak financijskih sporazuma sklopljenih za 2007. i 2009. godinu. Provedba programa ovog programa odvija se prema podijeljenom upravljanju u kojem odgovornost za upravljanje zadržava središnjica Europske komisije u Bruxellesu, a praćenje i vrednovanje programa i projekata provodi se u svrhu sustavnog nadzora nad provedbom procjene učinaka dogovorenih aktivnosti i mjera te služe kao korektiv. Praćenje projekata u RH obavlja zajednički Nadzorni odbor. Ja ću vas podsjetiti, kolegice i kolege, da čitavo programsko područje Jadranske prekogranične suradnje obuhvaća površinu od 115 tisuća 714 kilometara kvadratnih i broji nešto više od 15 milijuna stanovnika. Talijanska područja na razini NUTS 3 regija su vrlo značajna i predstavljaju 47% površine i gotovo 69% stanovništva. Hrvatska negdje 21% i dakle 1,5 milijuna stanovnika. Tu spadaju sve jadranske županije, ali imamo i jednog pridruženog člana Karlovačku županiju koja također može povlačiti sredstva iz ovog fonda. U skladu sa višegodišnjim indikativnim planskim dokumentima sudionica kandidatkinja i potencijalnih kandidatkinja i drugim regionalnim strateškim dokumentima i rezultatima prethodno, znači od osnovne analize, SWOT analize, ali i … evaluacije definirana je strategija i utvrđivanje ciljeva ovog programa. Ovaj program se znači temelji na suradnji između 4 kandidatkinje, potencijalne kandidatkinje i 3 države članice dopuštajući državama sudionicima poduzimanje zajedničkih aktivnosti u cilju razvoja, ali ima za cilj i unaprijediti odnose u jadranskom bazenu i stabilizirati ih promičući održiv i uravnotežen razvoj. Na osnovu dogovorenih načela, a dogovorena su upravo na ovoj razini programa, znači to su zajedničke koristi, partnerstvo, održiv razvoj, jednake mogućnosti integracija, teritorijalno područje i jačanje konkurentnosti definiran je i cilj programa koji glasi: da je to jačanje mogućnosti održivog razvoja Jadranske regije usklađen Strategijom djelovanja među partnerima s prihvatljivih područja. A prioriteti su definirani ovako: prvi prioritet je jačanje istraživanja inovacija kako bi se pospješio razvoj Jadranskog područja putem gospodarske, društvene i institucionalne suradnje i njemu pripada, ovom prioritetu pripada 30% sredstava. Drugi prioritet je promicanje razvoja i zaštita prirodnih kulturnih bogatstava putem zajedničkog upravljanja tehnološkim i prirodnim rizicima. To držimo da je za nas izuzetno važno jer znamo da je Jadransko more primjer izuzetno čistog i očuvanog mora, želimo zadržati to i iako smo predlagali da veći dio sredstava ide upravo u tom pravcu dogovor je bio da 30-ak% sredstava ide i na ovaj prioritet. Treći prioritet je jačanje integracija postojećih infrastrukturnih mreža, promicanje i razvoj prometnih, informacijskih i komunikacijskih usluga koje su također po ključu dobile 30-ak% sredstava i ostali dio pripada tehničkoj pomoći. Svaki od navedenih prioriteta znači razrađen je u tom programu do mjera i aktivnosti kako bi se postigao cilj onaj definiran na početku. A za ostvarenje tog cilja bilo je potrebno i definirati upravljanje programom pa su tako konstituirana upravljačka tijela, znači za upravljanje i provedbu, certifikacijsko tijelo za ovjeru nastalih troškova i revizorsko tijelo. A same strukture programa čine zajednički Odbor za praćenje, recimo Zadarska županija ima svog jednog člana u tom zajedničkom Odboru za praćenje, nadalje Upravljački odbor i zajedničko Tehničko tajništvo. Ovim potvrđivanjem Sporazuma o financiranju znači stvara se dakle pravna osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava za projekte pomoći programa za 2010. i 2011. godinu, utvrđuje se način osiguranja financijskih sredstava radi izvršenja sporazuma, određuje se i središnje tijelo Državne uprave nadležno za provedbu i datum kad stupa sporazum na snagu. Želim ovdje još ukazati da je završen prvi natječaj iz ovog programa. Da je bilo dosta aplikanata ili prijavljenih projekata iz RH. U tijeku je potpisivanje ugovora za 33 projekta sa 39 hrvatskih projektnih partnera u ukupnom iznosu nešto manje od 15 milijuna eura. Potpisivanjem ovog sporazuma omogućit će se priprema i objava drugog poziva za dostavu projektnih prijedloga u programima Jadranske prekogranične suradnje. Očekuje se objava u srpnju koja bi trebala trajati po ovim pravilima negdje do listopada pa ću evo, kolegice i kolege, i ovu priliku iskoristiti da pozovem sve one koji imaju što reći vezano uz kandidaturu u ovom programu da to, da se pripreme, da to kažu upravo u tom periodu. Jer, evo prekogranični programi namijenjeni su jedinicama lokalne i područne samouprave, svim njihovim javnim ustanovama, agencijama, institucijama, mnogima znači iz područja istraživanja pa evo i sveučilišnoj zajednici poziv jer i oni mogu sudjelovati u tome, udrugama zaštite prirode i kulturne baštine turizma, sve u skladu sa navedenim onim programom o kojem sam pričala i svim neprofitnim organizacijama, klasterima, poljoprivrednim udrugama, zadrugama itd. I stoga znači poziv svima njima da budu spremni nakon donošenja ovog sporazuma za natječaje iz ovog programa. Iako neki drže da nije tako ja držim da mi u RH imamo velik broj županija koje imaju ogroman potencijal vezan uz pripremu RH za europske fondove. Sad već imaju i svoje razvojne strategije, imaju i svoje razvojne agencije, neke i više od jedne. Većina ima i iskustva u korištenju svih generacija europskih fondova i ovo je prilika da tu svoje sposobnosti i pokažu i svoje sposobnosti i svoje kapacitete i pokažu i testiraju. A o njihovoj spremnosti i aktivnosti kolegice i kolege ovisiti će rezultati ovog programa. Država je što se tiče ovog programa svoj dio napravila, pripremila sporazume, osigurala sredstva a sada je na drugima da se uključe aktivno i da iskoriste ovu priliku koju je država pripremila za ovaj program. Evo, stoga u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice podržavam donošenje ovog Sporazuma.
Hvala. Evo, čuli smo Međimuska, Slavonska, Jadranska iskustva, da malo čujemo i Zagorska. Kolega Škvorc.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Evo i nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije, IPA programa prekogranične suradnje Slovenije i Hrvatske u okviru instrumenata pretpristupnih pomoći. Cilj IPA prekograničnog programa Slovenije i Hrvatske jest poticati uravnoteženi održivi razvoj pograničnog područja Republike Slovenije i Hrvatske kroz uspješno upravljanje prirodnim, te kulturnom baštinom te intenzivno društveno-gospodarskom interakcijom u periodu od 2007. do 2013. Riječ je o pravnim i financijskim instrumentima Europske unije koje namijenjen poboljšanju prekogranične suradnje na vanjskim granicama Europske unije između država kandidatkinja i država članica. Republika Hrvatska i Republika Slovenija prihvatili su zajednički IPA operativni program Slovenija, Hrvatska 2007. – 23013. čime su ostvareni temeljni uvjeti za razvoj prekograničnih projekata, na programu su zajednički radile obje zemlje. Da postoji veliki interes za taj program dokaz je to da je tom programu kandidiralo 182 projekta. Ne treba zanemariti činjenicu da je pri godišnjem pregledu provedbe programa za 2010. godinu Europska komisija ocijenila IPA program prekogranične suradnje između Slovenije i hrvatske najuspješnijim IPA programom prekogranične suradnje na vanjskim granicama Europske unije. Evo u ozračju pune tolerancije koja vlada danas prijepodne moram i ja pohvaliti sve one koji su radili na programima na prostoru Krapinsko-zagorske županije koji su polučili činjenicom da je ukupna vrijednost projekata 2,6 milijuna za područje Krapinsko-zagorske županije. Bio bih još zadovoljniji kada bi se više jedinica s prostora Krapinsko-zagorske županije pojavilo kao aplikanti i korisnici ovog projekta ali to nije bio za sada slučaj pa ja apeliram na sve one koji moraju napraviti određenu pripremu da pomognu da bi se jedan problem koji je evidentan a to je fiskalni kapaciteti naših lokalnih jedinica koji moram reći da su izvornim prihodima od 580 kuna po stanovniku pa do 1800 nije nerazumno reći da lokalna jedinica koja ima velike potrebe a prihode tako maže teško može aplicirati sama i ja vjerujem da će razvojna agencija koja je jednim dijelom najviše osnovana zbog toga da bi pomagala lokalnim jedinicama i gospodarstvu i svima ostalima koji mogu aplicirati u taj program, napraviti sve kako bi se objedinili i znanje i mogućnosti u konačnom cilju što većeg iskorištavanja i pretpristupnih a posebno pristupnih fondova. Na kraju HDZ će poduprijeti i donošenje ovog Prijedloga zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je Klub Hrvatske seljačke stranke i uvažena kolegica Marijana Petir. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će oba ova prijedloga Zakona o financiranju između Vlade Republike Hrvatske i Europske komisije koji se odnosi na IPA program i Jadranske prekogranične suradnje i suradnje sa Slovenijom. Želim naglasiti s obzirom da je u prethodnim raspravama bilo podosta riječi, možda samo neke načelne podatke i podsjetiti da je u proteklih 15 godina Europska unija dodijelila 1,3 milijarde eura za financiranje projekata u Hrvatskoj. Do sada su institucije, udruge, ustanove, drugi subjekti od toga uspjeli ugovoriti, povući oko 650 milijuna eura, najveći dio tog novca koji je ugovoren upravo dolazi kroz program IPA za koji je osigurano 750 milijuna eura, i to je program koji je sada u tijeku u Republici Hrvatskoj i možemo ga koristiti sve do ulaska u Europsku uniju. Do sada su kroz taj program ugovoreni projekti nešto više od 142 milijuna eura. Taj program funkcionira kroz pet komponenti, pomoć u tranziciji i jačanje institucija, regionalna i prekogranična suradnja, regionalni razvoj, razvoj ljudskih resursa i ruralni razvoj. Kada govorimo o suradnji sa Slovenijom kroz razdoblje od 2007. do 2011. godine ukupna IPA alokacija iznosi 28,4 milijuna eura za obje države, uključujući i tehničku pomoć za program. U okviru prvog natječaja na raspolaganju je bilo nešto više od 14 milijuna eura, pristiglo je 112 projektnih prijedloga u konačnosti kada je obavljeno čišćenje proračuna dogovoren je ukupno 21 projekt. U okviru drugog natječaja bilo je na raspolaganju skoro 12 milijuna eura, pristiglo je 183 projekta odnosno projektna prijedloga, odobrena su 22 projekta koji će se ugovarati tijekom svibnja 2011. godine. U okviru IPA programa Jadranske prekogranične suradnje ukupna alokacija za provedbu programa za razdoblje od 2007. do 2011. godine iznosi nešto više od 166 milijuna eura za sve države učesnice tog programa. Ukupni doprinos programa dostupan u ovom pozivu za dostavu prijedloga bio je nešto veći od 63 milijuna eura, na natječaj pristiglo ukupno 282 projektna prijedloga. Od tih 282 projektnih prijedloga partneri iz Republike Hrvatske sudjelovali su njih 166,a administrativnu provjeru prošlo je ukupno 134 projekta. Drugi poziv očekuje se tijekom ljetnih mjeseci ove godine kao i definiranje točne alokacije i vremena trajanja natječaja. Obzirom da su ovi programi izuzetno važni nužno je poticati sve one koji su utvrđeni kao mogući nositelji projekata da se što više osposobe i prijave na natječaje. A obzirom da danas govorimo i o programu koji posebno obuhvaća Jadran, ja bih htjela ovdje posebno izraziti zadovoljstvo i posljednjim mjerenjima koja su napravljena kojima je ponovno utvrđeno da je evo i ove godine Jadran najčišće more na Mediteranu. Mislim da nas to sve skupa treba veseliti i da svi skupa još snažnije trebamo ulagati napore da i one posljednje možda aktivnosti koje su vezane uz zbrinjavanje otpadnih voda kada govorimo o Jadranu uspješno riješimo. Jer naime, prioritet RH i u ovim integracijskim procesima kada govorimo o zaštiti okoliša je zbrinjavanje otpada i otpadnih voda. Za to će biti nužno osigurati nešto više od 10 milijardi dolara i jasno je da to Hrvatska neće uspjeti sama. Dakle i ovi projekti koji se sada provode u okviru IPA-e a koji su vezani uz zaštitu okoliša i oni koji nas čekaju u kohezijskim i strukturnim fondovima bit će izuzetno značajni i za njih se moramo dobro pripremiti kako bi povukli ta velika sredstva. Tu želim pohvaliti HRvatske vode i Ministarstvo regionalnog razvoja koji su pomogli odnosno u potpunosti financirali projektnu dokumentaciju za naše općine i gradove, a to radi i za ovaj drugi segment za zbrinjavanje otpada Ministarstvo zaštite okoliša i Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost. No tu je također nužno napraviti određene preduvjete, a to znači da županije moraju utvrditi lokacije u svojim prostornim planovima za zbrinjavanje otpada odnosno za uspostavu regionalnih centara za gospodarenje otpadom što su neke učinile i već uspjele sudjelovati u povlačenju sredstava, nažalost neke to do dan danas nisu učinile, imat će velikih problema. Također želim podsjetiti na činjenicu da prema UNESCO-vim podacima HRvatska je po obnovljivim količinama pitke vode po stanovniku među 30 zemalja najbogatijih zemalja u svijetu kada govorimo o vodi. Prema zbroju količine koja padne na tlo i količine vode koja dolazi iz drugih zemalja. Procjenjuje se da je HRvatska u odnosu na površinu 1. zemlja u Europi po zalihama vode i 3. u svijetu. Da bi to tako i ostalo nužna je odgovornost na svim razinama, nužna su značajna i veća ulaganja i ja vjerujem da i ovi projekti u okviru IPA-e doprinose poboljšanja stanja na terenu. Klub zastupnika HSS-a svakako će podržati donošenje oba ova zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak navoda, uvaženi gospodin Zdenko Franić. Izvolite.
S obzirom da nemam proceduralne mogućnosti za repliku evo ispravljam krivi navod da je Jadran najčišće more na Mediteranu. Jest hrvatska obala Jadrana, ali talijanska obala baš i nije toliko bajna. Međutim, kako se radi o jedinstvenom eko sustavu, tj. ovaj program jedan od mogućnosti bolje suradnje među zemljama u regiji kako bi se ovaj delikatni balans očuvao, a isto tako da bi se spriječio i negativni učinak oslobađanja raznih zagađivala, posebice kroz intenzivnu i neracionalnu urbanizaciju na jadranskoj obali bilo istočnoj bilo zapadnoj. Hvala.
Hvala. Po karakteru ispravka vi ste sami rekli o.k. Imamo još dvije pojedinačne prijave pa predlažem da to odradimo da ova dva zakona završimo prije pauze. Najprije kolega Ivan Škaričić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče. Dana 25. ožujka 2008. godine komisija Europske zajednice usvojila je IPA program jadranske prekogranične suradnje te u cilju provedbe tog programa neophodno da Vlada Republike Hrvatske i Europska komisija sklope Sporazum o financiranju kojim se definira sve u svezi upravljanja ovom pomoći. Ovim sporazumom obuhvaćene su sljedeće zemlje: Grčka, Italija, Slovenija, Albanija, BiH, Hrvatska, Crna Gora i Srbija. A ciljevi ovog programa su sljedeći: revitalizacija gospodarstva, zaštita prirode i okoliša, te socijalna kohezija programskog područja. Također je cilj izgradnja lokalnih i regionalnih i nacionalnih institucija za upravljanje EU programom. Prihvatljivo područje RH obuhvaćeno ovim programom čini 7 regija, 7 naših županija, a to su: Dubrovačko-neretvanska, Splitsko-dalmatinska, Šibensko-kninska, Zadarska, Ličko-senjska, Primorsko-goranska i Istarska županija. Ovaj program se bavi sljedećim aspektima: teritorij, zaštita okoliša, populacija, migracijski tokovi, gospodarstvo, tržište rada, trgovina, turizam, infrastruktura i pristupačnost, istraživanje i inovacije, upravljanje i izgradnja kapaciteta. Programsko područje obuhvaća površinu od 115 tisuća 714 kvadratnih km i broji nešto iznad 15 milijuna stanovnika. Načela na kojima se temelji program su sljedeća: načelo zajedničke koristi kako bi se pronašlo rješenje zajedničkih problema, zatim načelo partnerstva kako bi učinkovitost programa bila zajamčena, zatim načelo održivog razvoja. Naime, partner u programu trebaju usmjeriti javna i privatna ulaganja u nove tehnologije koje su ekološki prihvatljive i osiguravaju zapošljavanje, a sam održivi razvoj je ključni cilj ovog ugovora. Dalje, načelo jednake mogućnosti, bez diskriminacije, poštivanje osobnih prava, a osobita pažnja posvećuje se pravima radnika i useljenika. Zatim teritorijalno područje. Namjera je programa omogućiti potpuno iskorištavanje sirovina i ljudskih potencijala područja. Zatim jačanje konkurentnosti jadranskog bazena u odnosu na druga geoekonomska područja i integracija teritorijalnog i prekograničnog pristupa u cilju suočavanja sa zajedničkim izazovima, a za ostvarivanje zajedničke koristi. U skladu sa provedbama uredbom IPA Financijski plan za razdoblje od 2007. do 2011. godine iznosi 160 milijuna 490 tisuća 332 eura. Postoji odredba za uspostavljanje tijela i zajedničkih struktura odgovornih za upravljanje programom, a to su upravljačko tijelo odgovorno za upravljanje i provedbu programa, zatim certifikacijsko tijelo odgovorno za ovjeru nastalih troškova i revizorsko tijelo odgovorno za nadzorne sustave. Ustanovljene strukture programa su zajednički odbor za praćenje, upravljački odbor i zajedničko tehničko tajništvo. Za odabir projekata odgovorno je zajedničko nadzorno vijeće, a korisnicima se pruža pomoć i podrška u razvoju projekata. Upravljanje financijskim sredstvima provodi se u skladu s administrativnim i računovodstvenim pravilima zajednice. Potvrđivanjem ovog sporazuma stvara se pravna osnova za bespovratno korištenje financijskih sredstava za projekte pomoći programa za 2010. i 2011. godinu, a ta sredstva iznose 76 milijuna 49 tisuća 195 eura. Mnoge naše županije su iskoristile već ove mogućnosti i ja ću sad ovdje navesti primjer moje Splitsko-dalmatinske županije koja je koristila ovu mogućnost IPA prekogranične suradnje tako da je ukupno povučeno milijun 390 tisuća eura, a od toga ide, uključena su tri grada i četiri općine u našoj županiji između kojih je i moj grad Omiš sa 163200 eura, a odnosi se na uređenje planinarskih tematskih staza. Sama županija je povukla 262475 eura, a županijska razvojna agencija 329500 eura. Što se tiče edukacije ovdje bitno ističem uz planinsku razvojnu agenciju koja je pomagala gradovima i općinama koji su se prijavili za ove programe. Dakle, nama su ovo veoma značajna sredstva iz ovog programa. Ukupno je 2 milijuna 13 tisuća 835 eura, od čega na Talijane otpada 623160, a kao što sam već rekao na hrvatske gradove i županiju Splitsko-dalmatinsku milijun 390 tisuća 675 eura. Istakao bih značaj ovog projekta i budućih projekata koji će se financirati iz pristupnih fondova Europske unije gdje će to biti veoma kvalitetna i kao što vidimo ne teško dostupna sredstva ako se ljudi ekipiraju u svim županijama i gradovima i iskoriste ove mogućnosti. Stoga ću svakako podržati ovaj zakon koji je predložen. Hvala.
Hvala lijepo. I uvaženi kolega Željko Turk. Izvolite, kolega.
Hvala, gospodine predsjedavajući. Pokušat ću to zaista sublimirati ovih 10, 15, 20 minuta koliko imam na raspolaganju jer sigurno nama svima se ne ruča. Vrlo kratko, Hrvatska-Slovenija, predložena suradnja. Kao gradonačelnik Grada Zaprešića imao sam priliku sudjelovati u tim projektima i od ovdje spomenuta 22 projekta 2 se odnose na područje i Grad Zaprešić kao sastavnica dijela suradnje da li gradova, institucija s obje strane granica. Možda bih ovdje želio samo podvući, reći dvije-tri rečenice vezano na to da sa jedne i druge strane granice gradovi, općine, županije surađuju i zapravo je ovo jedan prirodan slijed nastavka suradnje i zapravo korištenje kvalitetnih iskustava i znanja i prije svega dobrim dijelom i vodećih partnera iz Republike Slovenije pa to ja mogu potvrditi kako za Općinu Brežice Krško tako i za neke druge. Svakako veseli me da je u ovom programu, dakle suradnji Hrvatske i Slovenije, zapravo najkvalitetnija i najveća iskorištena sredstva do sada odrađena po ovim projektima što zapravo znači da je ovdje kako kvalitativno, a sa znanjem onda i po količini ti projekti imaju kako kvalitetu onda i bitnu i realnu osnovu da su kao takvi odrađeni. Svakako, ovdje vrijedi reći i to da valja znati za danas, a tako i za sutra, kad je riječ o sufinanciranju jedinica lokalne samouprave općine i gradova da poneki put i 10, 15% sredstava znači jako puno što znači da je nužno uključivanje kako države, županije ili neki drugih institucija ministarstva i završava se rečenicom da se moramo kvalitetno pripremati za europske strukturne fondove koji dolaze, ali koji su bitno drugačiji po pitanju osiguranja sredstava što znači da prvo moramo sve sami platiti da bi nam se onda sredstva iz strukturnih fondova vratila, a to nameće i bitno drugačiji, novi način planiranja i razmišljanja. Potvrđujem, odnosno konstatiram da ću za prijedlog zakona glasovati. Hvala.
Hvala lijepo kolega Turk. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Želi li zaključno državni tajnik? Misli da nema potrebe. Hvala i njemu. Zaključujem onda 3., 4. i 5. točku dnevnog reda. Glasovat ćemo kada se za to stvore uvjeti. Vjerujemo da će to biti sutra. I idemo na pauzu do 15 sati, a u 15 sati nastavljamo s točkom 7., to je Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlada Republike Hrvatske i Europske komisije koja se odnosi na "IPA program jadranske prekogranične suradnje" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći, hitni postupak, P.Z. broj 816. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o financiranju između Vlada Republike Hrvatske i Europske komisije koja se odnosi na "IPA program jadranske prekogranične suradnje" u okviru instrumenta pretpristupne pomoći. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je jednoglasno sa 113 glasova.
Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Na redu je točka - Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o zdravstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 810. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovaj zakonski prijedlog raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Ivana Mrkonjić državna tajnica u Ministarstvu znanosti, obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Vlada predlaže dopunu Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju na način da se u članak 102. doda, iza stavka 9. doda i stavak 10. koji glasi: "Iznimno od odredbe stavka 7. ovog članka nastavniku iz područja biomedicine i zdravstva, polje kliničke medicinske znanosti koji nije izabran u zvanje redovitog profesora u trajnom zvanju Visoko učilište može produljiti radni odnos do isteka akademske godine u kojoj navršava 70 godina života posebno cijeneći pri tome njegov znanstveni doprinos te uspješnost u obrazovnom procesu i odgoju mladih znanstvenika i nastavnika. Temelju ove dopune je vezana okolnost nedostatka liječničkog kadra u Republici Hrvatskoj, pa smo ocijenili potrebnim omogućiti produženje rada nastavnicima i vrsnim stručnjacima koji nisu izabrani u stanje redovitog profesora u trajnom zvanju i to iz područja biomedicine i zdravstva, polje kliničke medicinske znanosti. Predloženom dopunom se provodi jedna od preporuka Europske zajednice vezane uz nedostatak liječnika, a isto tako se osigurava i kontinuitet predstavljanja Republike Hrvatske u uglednim međunarodnim zdravstvenim institucijama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi Petar Selem, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice, gospođo državna tajnice. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Hrvatskog sabora razmotrio je na 43. sjednici 25. svibnja ove godine Prijedlog zakona o dopuni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju s konačnim prijedlogom zakona, P.Z. br. 810. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno obrazloženje podnio je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da će donošenje navedenog zakona pridonijeti otklanjanju problema sveprisutnijeg u hrvatskom zdravstvu, a koji se odnosi na nedostatak liječničkog kadra u Republici Hrvatskoj. S tim u svezi naglašeno je da će donošenje navedenog zakona omogućiti produljenje radnog odnosa nastavnicima i stručnjacima na medicinskim fakultetima koji nisu izabrani u zvanje redovitog profesora u trajnom zvanju kako bi nastavili sudjelovati u održavanju kvalitete nastavno-obrazovnog procesa u Republici Hrvatskoj. U raspravi su članovi podržali donošenje zakona, no mišljenja su da su navedeni problemi i to ne samo u medicinskoj struci, da se navedeni problemi trebaju riješiti i rješavati dugoročno i to kroz kvalitetnu suradnju s mjerodavnim institucijama. Prvenstveno suradnjom između sveučilišta i visokoškolskih ustanova i ministarstva na odgovarajućoj razini. S tim u svezi prijedlog je članova odbora da se spomenuti problemi mogu riješiti kroz modele poput povećanja upisnih kvota na visokoškolskim fakultetskim ustanovama putem stipendija i tome slično. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 6 za i 1 suzdržan odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o dopuni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Odbor je također predložio jedan amandman koji zapravo je nastojao možda na stanoviti način precizirati prostor u kojem se to produljenje može događati i taj amandman bi dakle glasio da se iza riječi: "koji nije izabrao zvanje redovitog profesora u trajno zvanje" dodaju riječi: "ali je izabrao zvanje redovitog profesora ili izvanrednog profesora". Oko tog amandmana kažem bilo je tako dosta da li ga je potrebno unositi ili ne, međutim mi smo ga ovdje predložili kao jednu mogućnost kojom bi se dopunio ovaj Zakon o znanstvenoj djelatnosti, dopuna Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Hvala.
Zahvaljujem. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba HNS-a, HSU-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja bih vas želio zamoliti da pažljivo pročitamo ova dva članka i da ne podcijenimo posljedice do kojih bi moglo doći primjenom dopune Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokog obrazovanja. Čak ni na Odboru za obrazovanje moram vam reći neki kolege nisu uopće shvatili bit ovih promjena. I ne znam da li mali broj ljudi danas u sabornici znači bojkot ovog prijedloga ili nerazumijevanja njegovih posljedica. Kolegice i kolege, ja ću vam pročitati obrazloženje zbog čega ulazimo u izmjene, odnosno dopune ovoga Zakona. Vezano za okolnost nedostatka liječničkog kadra u Republici Hrvatskoj, da li je potrebno da to ponovim, vezano uz okolnost nedostatka liječničkog kadra u Republici Hrvatskoj ocjenjuje se potrebnim omogućiti produženje rada i nastavnicima, vrsnim stručnjacima koji nisu izabrani u zvanje redovitog profesora u trajnom zvanju i to iz područja biomedicine i zdravstva polje kliničkih medicinskih znanosti. Dakle, usput nedostaje nam liječnika ali usput ćemo dozvoliti da ostaju na sveučilištu raditi i nastavnici koji nisu izabrani u zvanje redovitog profesora u trajnom zvanju. E sada ako ste pogledali pažljivo da je to područje biomedicine i zdravstva i polje kliničkih medicinskih znanosti mi ovdje imamo dvije vrste izuzetaka. Prvo unutar liječničke struke. Dakle, koji će nastavnici moći nastaviti raditi, a koji neće? Dal' će moći, evo ovdje nema kolegice u ovom trenutku koja radi na anatomiji ili kolege sa histologije, dakle pred klinika, ne, oni neće moći. Samo nastavnici kliničkih znanosti. E sada, to je jedno. Drugo, činimo ogromnu razliku između kolega medicinske struke kliničkih znanosti i svih ostalih znanosti. Nedostaje nam fizičara, nedostaje nam strojara i mnogih drugih zanimanja. Ono što nama u klubu HNS-HSU-a nedostaje je jedna kvalitetna, detaljna analiza stanja. Koliko nam nedostaje liječnika, kojih specijalista nam nedostaje i što činimo da to stanje promijenimo? Što država treba činiti kad nedostaje određenog kadra? Povećava kvote upisne, stimulira upis na taj fakultet kroz stipendije, kroz određene olakšice studentima da dobiju lakše dom, dakle smještaj, prehrana itd. To su uobičajene mjere koje svaka država poduzima da usmjeri upisnu politiku i interes mladih prema onim deficitarnim djelatnostima koje su potrebni. Ja o tome ništa ne znam, u ovom obrazloženju ništa vidjeli nismo. Da li je to jedini profil koji nam nedostaje? Dal' ćemo sutra imati na stolu ovakvu dopunu zakona koji će se ticati ostalih struka? Ja ne znam, mislim da ovo jeste opasan prijedlog u odnosu na moguće posljedice i lavinu koju bi mogli izazvati. Dakle, to je jedno. Ako nam nedostaje liječnika zašto onda brkamo lončiće? Zašto ne dozvolimo da uistinu rade u zdravstvu kolege nekoliko godina duže? Zašto to povezujemo sa fakultetom i omogućavanjem onima koji, po meni, su trebali se pobrinuti o znanstvenom pomlatku, o tome da kad navrše 65 godina imaju dostojnu zamjenu, da su ostavili nekog docenta, nekog profesora koji će sjesti na njihovo mjesto kao predstojnik te katedre. Naime, već se događa u medicinskoj struci dugi niz godina da nagrađujemo praktično one koji su napravili najmanje. Već '80-ih godina pa i kasnije se nastavlja ta tradicija nagrađujemo koga? Već onda su mogli raditi iza 65 godine tko? Oni nastavnici koji nisu osigurali svoju zamjenu. Dakle, oni su bili nagrađeni za to. A pazite obrazloženje koje dajemo, dakle moći će dakle raditi do navršene 70 godine života posebno cijeneći pri tome njegov znanstveni doprinos, a nije uspio doći do redovite profesure u trajnom zvanju, a cijenimo znanstveni doprinos, te uspješnost u obrazovnom procesu u odgoju mladih znanstvenih nasljednika. A nije ostavio nikoga iza sebe. Prema tome, nagrađujemo manje uspješan rad i to nije dobro. Nisam protiv toga da omogućujemo liječniku da u onom zdravstvenom stručnom segmentu radi i dalje, ako nam nedostaje, ako je to vatrogasna mjera. Ali, nemojmo brkati to onda automatski dozvoljavamo da se i na sveučilištu nastavi takvog nazovi "uspješnog" stručnjaka. Ako je on uspješan on će povući iz tog dijela sa 65 godina, zadovoljan što je na katedri ostavio mlade, sposobne ljude da ga naslijede. Zato vas molim kolegice i kolege pažljivo pročitajte ovaj prijedlog. Dogovorimo se što činiti. Gledajte, ovdje imamo dakle dvije skupine mjera. Jedno su mjere koje moramo učiniti da sutra bude dovoljno liječnika u Hrvatskoj. Moramo povećati upisne kvote, dati stipendije ljudima koji žele studirati deficitarna zanimanja, moramo omogućiti im lakši smještaj, prednost kod domova itd. Dakle, niz mjera možemo poduzeti i trebamo poduzeti. Ovdje ih ne predlažemo. A s druge strane kad se radi o nastavnicima mislim da bi morali tu jasno napraviti, odnosno nekakvu koordinaciju između ministra, rektora i dekana da se moraju pobrinuti nekoliko godina prije nego što nastavnik navrši 65 godinu da ga se upozori, kolega imate 60 godina, za 5 godina idete u mirovinu. Niste ostavili zasada nikoga iza sebe. Koji vam je plan? Dekan bi morao pozvati te predstojnike katedre, upozoriti ih i brinuti se za jasno reprodukciju kadra. Mislim da je to važno. To isto treba raditi rektor, a na čelu, na vrhu piramide je ministar kojemu to mora biti dio obveza da razmišlja da se to ne bi dogodilo. Dakle, molim vas pokušajmo ovdje struku odvojiti od znanstveno nastavnog rada i pokušajmo odvojiti odgovorne u jednom od odgovornih u drugom sustavu. Evo, hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću dati jedan drugi naglasak na izmjene ovog zakona jer ovaj zakon se doista ne odnosi na pojačanje znanstvenoga rada u području biomedicine i zdravstva nego je to samo, ja bih rekao kolateralna žrtva jednog teškog stanja u medicini, a koje se očituje u broju liječnika na broj stanovnika. Dakle, ovaj zakon ima zadatak, iako ide kroz Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, zapravo radi za zdravstveni sustav. O čemu se radi? Broj liječnika na broj stanovnika u Hrvatskoj je drastično opao za vrijeme '90-te do '95-e, za vrijeme Domovinskog rata. Te posljedice imamo i danas. Mi smo povećali kvote studentske, upisali smo veći broj studenata, ali nemamo dovoljno nastavnika. Dakle, nisu to nastavnici koji nisu osigurali kontinuitet nastave nego ih mi nemamo dovoljno za povećani broj studenata. Ja sam u ovoj kategoriji, ja iza sebe ostavljam 3 sveučilišna profesora, 1 docenta i 2 doktora znanosti. Sasvim dovoljno za sadašnji broj studenata. Ali iduće godine mi dolazi ona studentska generacija koja je povećana po upisnoj kvoti i ovaj broj tome ne zadovoljava. Takvih situacija imamo na svim medicinskim fakultetima i zato vas molimo dajte nam da produžimo tim ljudima koji to žele par godina rada da bi mogli educirati taj povećani broj studenata koji nam upravo dolazi od ove godine. A koliko je dramatična situacija prikazat ću vam u broju liječnika na 100 tisuća stanovnika u Europi, i naravno u Hrvatskoj u dinamici zbivanja. U Europskoj uniji je na 100 tisuća stanovnika prosječno 331 liječnik. Pola država ima više, do 600, pola država ih ima manje. Hrvatska je tu vrlo nisko rangirana sa 260 liječnika, iza nas je samo 7 država, iza nas je Albanija sa 116 na 100 tisuća stanovnika, Turska, Hercegovina i još 4 zemlje. Dakle definitivno smo pri Europskom dnu što izrazito utječe na pad kvalitete zdravstvene zaštite. Povećavanjem kvote na medicinskim fakultetima, kvote upisanih studenata mi ćemo to u nekoliko sljedećih godina popraviti ali zato su nam potrebni dodatni nastavnici. Zašto je tako dramatična situacija, pa reći ću vam da je 90. godine Hrvatska imala 212 liječnika na 100 tisuća stanovnika, ponavljam danas ima 260 sve su zemlje nakon 90-te vrlo brzom dinamikom povećavale broj liječnika na 100 tisuća stanovnika a u Hrvatskoj je bio trend opadanja. Tako da smo sa 212 tisuća 90. došli na 194 tisuće 91. na 204 tisuće 95. Kada smo trebali imati preko 260 mi smo imali svega 205. Taj zaostatak iz doba rata danas vuče svoj rep i tek povećanjem upisne kvote moći ćemo ga zadovoljiti. Što će se dogoditi ulaskom u europsku uniju sa mogućnošću odlaska naših liječnika o tome neću govoriti ovom prilikom no i za to postoji plan daljnjeg povećanja upisnih kvota i s vremenom daljnjeg povećanja nastavničkog kadra no u ovoj sezoni takvog nastavničkog kadra još nemamo. Da li je ovaj zakon u potpunosti rješava problem privremenog povećanja nastavnog kadra. Ne. Zašto ne? Jer bi uz ovaj Zakon trebalo izmijeniti još neke zakone. Naime, mi koji sudjelujemo u nastavi na Medicinskom fakultetu imamo tzv. integralnu nastavu koja je stručna, zdravstvena i nastavna. Drugim riječima nastavnik na Medicinskom fakultetu nastavu obavlja u bolnici zašto? Jer je nastava moguća uz pacijenta a pacijent je u bolnici i to su ugovorne nastavne baze. Po ovom Prijedlogu zakona nastavnik može zadržati svoje mjesto u visokoobrazovnoj ustanovi na Medicinskom fakultetu ali ne može produžiti svoje radni staž u bolnici. Dakle, dobit ćemo nastavnike koji nemaju pacijenta i to je velika opasnost, da se nastava ne pretvori u teorijsku nastavu što je u medicini apsolutno nezamislivo jer je 80% naše nastave primijenjeno znanje na pacijentu, dakle vježbe ili seminari, tek 15 do 20% su predavanja iz katedre. Dakle, uz zamolbu da prihvatite ovu izmjenu iz razloga koje sam rekao potičem da se i druge Zakoni iz ovlasti zdravstvene zaštite prilagode ovom Zakonu da bi tih 10-tak ili 15 nastavnika koji trebaju obrazovati nekoliko stotina studenata više mogli raditi sa svojim pacijentom jer bez pacijenta nema nastave medicine. Dakle, ovime smo riješili samo jedan dio, tzv. kumulativnog radnog odnosa, radnog odnosa nastavnika s fakultetom, ali nismo riješili njihov radni odnos sa zdravstvenom ustanovom i dobit ćemo nastavnike bez pacijenata. To nije dobro, jer kvalitetu medicinskog studija na Hrvatskim medicinskim fakultetima nosi upravo ta praktična primijenjena nastava i zato naš diplomirani liječnik može raditi u bilo kojoj zdravstvenoj ustanovi, organizaciji Amerike i Europe jer po kvaliteti nastavi dosežemo njihove standarde i zato naši diplomirani liječnici ne samo da mogu raditi nego su traženi u svim razvijenim zemljama, svih kontinenata. Ovako ako ostavimo samo parcijalno teorijsku nastavu bojim se da ćemo gubiti na kvaliteti i da ćemo tu tradiciju Hrvatske medicinske škole na neki način pokvariti. Dakle, u ime Kluba, uz sve uvažavanje svih opaski koje su bile izrečene molim da fokus metnete u broj liječnika na broj stanovnika i to je potreba za ovakvim zakonom. Da ima u tome nekih nepravednosti prema drugim strukama ima, ali broj liječnika znači broj izliječenih osoba, znači produženje očekivanog trajanja života, znači preživljavanje zbog dostupnosti zdravstvene zaštite i to je u žiži ovog Zakona i zato u ime Kluba HDZ-a ne samo da podržavamo nego apeliramo na vas da podržite izmjene ovog Zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik MIljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Hebrang rekli ste potrebni su ovi stručnjaci da bi obrazovali na fakultetima veći broj liječnika, na svim fakultetima ih trebamo. To je netočno. Da je tako onda bismo razlikovali liječnike kliničare, od kliničkih znanosti od predkliničkih znanosti. Ovime kolege na fiziologiji, patofiziologiji, na histologiji, na anatomiji neće imati isti status kao kolege na kliničkim predmetima.
Zahvaljujem. Idemo dalje s raspravom, u ime Kluba SDP-a uvažena zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođo državna tajnice. Klub SDP-a će podržati ovaj zakon osobito zadovoljni, mnogi govornici prije mene su govorili koji su na neki način prijepori i u samom ovom tekstu zakona vezano za ove struke ali i šire vezano uz opće stanje stvari ali bojim se da smo dovedeni u situaciju da pogotovo zbog ovog pragmatizma trebamo podržati Zakon jer zapravo imamo jedan vrlo konkretan problem kojeg trebamo riješiti. NO međutim, mi u SDP-u se slažemo sa svima onima koji misle koji su do sada govorili, da nama rasprava o ovom zakonu otvara, da tako kažem mnoge druge probleme o kojima bojim se smo već trebali raspravljati odnosno je krajnje vrijeme da počnemo raspravljati. Zakon otvara najmanje dva pitanja. Pitanje broj jedan je nedostatak pojedinih profila odnosno struka. Sada smo vidjeli ovdje manjak liječnika, no mi u Hrvatskoj imamo manjak mnogih drugih struka. Ja ću vas kolegice i kolege podsjetiti da u školstvu osnovnom i srednjem imamo manjka učitelja i nastavnika stranih jezika, matematike, fizike. Koji je bio odgovor većine na tu činjenicu? Prije dvije godine kada smo mijenjali Zakon o odgoju i obrazovanju u osnovnoj i srednjoj školi legalizirali ste nestručno zastupljenu nastavu. Nama sada konobari predaju fiziku i to je većina u ovom Domu legalizirala. Dakle, to nije dobar odgovor. I čini mi se da gospođo državna tajnice, vi svi skupa u ministarstvu trebate razmisliti koji je odgovor da li kroz upisne kvote da li kroz ove ili one poticajne mjere da na neki način iskreiramo profile ljudi koji su nam bitni posebno u ovom dijelu javnih službi za koje je na neki način odgovorna država, zdravstvo, obrazovanje, socijala i sl. Mi ćemo skoro ući u EU, otvorit ćemo naše tržište i ako mi nećemo proizvesti naše kadrove radit će nam stranci. Zato kažem o tome smo trebali govoriti jučer, a zapravo trebamo govoriti o tome i naći rješenje što prije. Drugi problem koji otvara ovu raspravu i ovaj zakon je pitanje manjka nastavnika na visokim učilištima. Ovdje je sada konkretno u samo jednom dijelu struke, tu se slažem s kolegom Dorićem da je to krajnje nepravedno prema ovim drugima koji obrazuju, medicinari odnosno liječnike, manjka nastavnika koji se dogodio zbog nekoliko razloga. Jedan je razlog što doista, o tome je već bilo riječi mnogi nastavnici na fakultetu naprosto ne brinu o tome za iza sebe ostave nasljednike, da ostave ljude koji će moći preuzeti katedre i držati nastavnike. To doista jest problem, to mi ne možemo sveučilištima naravno ni na koji način narediti, ali mislim da kao država i kao Parlament koji financira sva ta javna sveučilišta ima određenih, usudit ću se reći možda malo i grubo, i metode i način da im se pa možda čak i ne suptilno pošalje poruka koji je zapravo njihov posao a onda i odgovornost. I drugo, mi smo uvođenjem bolonjskog procesa u hrvatsko visoko školstvo, nismo, ali smo trebali, promijeniti način na koji se nastava odvija. Imamo naprosto manje studentske grupe, potreba je za većim brojem nastavnika, čak i u istom broju studenata, a vidjeli smo da trebamo povećati i broj studenata. Naprosto rješavanje problema manjka nastavničkog kadra na sveučilištu, na visokim školama je također nešto što zaslužuje analitiku. Meni je jasno da se jedna struka ili jedan dio struke izborio za sebe, no međutim mi bismo u SDP-u isto tako voljeli vidjeti analitiku što je s drugim strukama, pogotovo nekim tehničkim strukama gdje je doista i mali interes ljudi, a jako su nam potrebe za razvoj gospodarstva. Ovdje se radi o jednostavnoj stvari, do sada su po postojećim odredbama zakona nastavnici koji su bili izabrani u trajno zvanje redovnog profesora smjeli predavati ako su stari od 65. godine, sada zapravo radimo iznimku u ovim nekim strukama da mogu predavati i ako nisu u trajnom zvanju redovnog profesora. Tu se slažemo s amandmanom odbora da ipak ne dozvolimo da tako kažem docentima i nekima koji nisu uspjeli toliki dugi niz godina ono svoje redovno napredovanje dovršiti. Ali ponavljamo, prihvatit ćemo ovaj zakon pa pomalo gotovo nevoljko jer naprosto bojimo se da nemamo osobito izbora. No međutim ova dva problema koje ovaj zakon otvara i rasprava o ovom zakonu otvara je nešto ako se s time ne počnemo baviti ono danas, odmah mislim da ćemo imati puno većih problema. Evo ja se iskreno bojim da ne bi za 5 godina dobili zakon ajmo ovi koji rade do 70-te sada mogu raditi do 75. ili taj broj struk o kojem te iznimke da tako kažem dozvoljavamo naprosto povećavamo i povećavamo, povećavamo već ovisno kolika je snaga pojedine struke. Na kraju želim u ime kluba SDP-a reći samo jednu stvar. prije nekoliko godina se kroz sustav novaka krenulo u obnavljanje ili pokušaj obnavljanja jednog dijela nastavnog kadra kroz ponešto možda pogrešan način. Novaci su naprosto ljudi koji su zaposleni na pojedinim znanstveno istraživačkim projektima no međutim zbog ove potrebe za nastavnika kojem bilo uglavnom ti novaci su što ne bi smjeli i držali nastavu studentima, mnogi od njih su bili jedini koji su ti studenti vidjeli svoje profesori koji su nominalno bili nositelji kolegija nisu nikada ni vidjeli. Država je u posljednjih desetak godina uložila dosta javnog novca da školuje te mlade ljude, te novake. Oni su završili magisterije, doktorate i ja samo želim reći da je veći dio njih prošlo ljeto ostalo bez posla. Njima ugovori nisu produžavani, projekti su im završili, to je u tom dijelu donekle uredu. No međutim, obzirom da ih je država iškolovala omogućila im da doktoriraju da steknu nekakva ako ništa drugo formalno uvjete, onda i neka minimalna iskustva na sveučilištu, da je trebalo možda vidjeti ili pronaći efikasan sustav kako njih onda ostaviti na institucijama visokog učilišta i na neki način od tada od njih, iako to nije posve ispravan način, obnavljati nastavni kadar. Ovako smo mnoge mlade ljude školovali, platili upola njihova školarine, a onda ih sada imamo na burzi rada ili u nekakvim profitnim djelatnostima, što nam se ne čini kao efikasno trošenje javnog novca, mog, vašeg, od svih naših sugrađana. Stoga nećemo davati kao formalni zaključak ali bismo voljeli ako bismo se ovdje svi skupa dogovorili ako bi vi iz ministarstva ali doista ozbiljno shvatili da se napravi analitika koje su to struke koje nedostaju, jer nije to samo pitanje liječnika, ja znam ovaj dio iz obrazovanja koji nedostaje, koji su to nastavnici i u kojim strukama koji nam nedostaje visokoškolskih nastavnika i koja je zapravo generalna politika obnavljanja znanstvenog nastavnog kadra u Hrvatskoj. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovana državna tajnice. Ja se pridružujem do sada izrečenim mišljenjima da je ovaj zakon krajnje nepravedan prema mnogim strukama pa i mnogim usmjerenjima unutar same medicinske struke. Radi se o jednom palijativnom rješenju iako ću ga ja osobno vrlo nevoljko podržati. To nije dobar način za rješavanje problema, posebice stoga što možemo u neću biti ne želim biti zloguki prorok, ali kada Hrvatska stupi u punopravno članstvo EU dosadašnja iskustava zemalja koja su postale članice govori o priličnom egzodusu nekih struka u razvijenije zapadne zemlje. Kako ćemo se mi u Hrvatskoj uhvatiti u koštac sa tim problemima, ako sada ne trasiramo sustavna rješenja koja već danas moraju dati odgovore na mnoga pitanja koja nas očekuju. Ovdje također i dakle ovdje se preferiraju samo nastavnici iz područja biomedicine i zdravstva, polje kliničke medicinske znanosti, a današnje medicinare obrazuje vrlo veliki broj drugih struka, nastavnika, profesora, zatim ljudi koji rade na znanstvenim institutima koji nažalost nisu integrirani u sveučilišnu nastavu. Prije koji mjesec u Republici Hrvatskoj je bila jedna međunarodna komisija koja je evaluira rad znanstvenih instituta koji se bave medicinom i biomedicinom. Radi se o izuzetno prestižnom timu koji dolaze sa međunarodnih institucija kao što su John Hopkins University, Weizzmannov institut, Mayo clinic itd. I oni su napravili prilično detaljan uvid u stanje medicinskih i biomedicinskih znanosti u Republici Hrvatskoj iako nisu imali najljubazniji prijem baš u svim hrvatskim institutima što je u biti i naša interna sramota. Ipak, došli su do određenih saznanja i spoznaja i u biti su bili zapanjeni neučinkovitošću integriranja znanstvenog rada na institutima sa nastavnom djelatnošću na hrvatskim sveučilištima. Također, njihova velika dubioza, iznenađenost i konačno preporuka je bila da se pojača suradnja između Ministarstva znanosti i Ministarstva zdravstva kako bi se što je moguće više integrirala poslijediplomska nastava, odnosno doktorat iz područja medicine sa specijalističkim školovanjem. I njihova preporuka je bila da ta dva procesa idu što je više moguće koherentno pa se razdvajaju u trenutku kada je to zaista potrebno, a ne da mladi ljudi idu paralelno u dva smjera i da to traje godinama i godinama i na koncu im posljedično pati i struka i obiteljski život, a na koncu konca i znanstveni doprinos. U tom smislu, štovana gospođo državna tajnice, predlažem da kada se i fizički dobiju preporuke ove međunarodne grupe recenzenata koju ste a propos vi platili iz proračuna kroz budžet Ministarstva znanosti, da ih i zaista i uvažite u dogovoru sa Ministarstvom zdravstva i pronađete zadovoljavajuća rješenja koja će unaprijediti sustav i školovanje u području medicine. Isto tako, valjalo bi poraditi i na položaju ostalih struka koji rade u zdravstvu, koje sve više postaje multidisciplinaran, odnosno ne postaje nego jest multidisciplinarno područje pa se ne može odrediti točna granica između kemije, fizike, biologije i same medicine, ali nažalost ovi drugi profili koji nisu školovani na medicinskom fakultetu nemaju niti status zdravstvenog radnika, nemaju posljedično iste beneficije što se odražava i na plaću. Ali liječenje, djelovanje medicinske struke je primjerice nezamislivo bez dobrog laboratorijskog rada, bez medicinske kemije i biokemije gdje rade primjerice biokemičari, ali kao što rekoh nažalost njihov status nije izjednačen sa medicinskom strukom kao takvom i u tome treba mnogo toga poraditi. Drugi primjer je i medicinska fizika, pogotovo znanost o zračenju koja je u medicini izuzetno potrebna jer sumnjam da bi netko pristao da mu doze računa netko drugi koji nije specijalist iz tog područja i fizičar, ali evo imamo akutni problem sa fizičarima. Sve manje i manje ljudi se upisuju na taj težak, zahtjevan, a neatraktivan fakultet koji u konačnici nažalost niti ne jamči zaposlenje. Prema tome, raspravljajući o ovom zakonu, usvajajući palijativno rješenje otvaramo mnoga pitanja koja u bliskoj budućnosti zahtijevaju odgovore i rješenja, inače ćemo se naći u vrlo velikim problemima, puno većim nego što jesmo sada. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, bio je hitni postupak, P.Z. br. 810, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje. Gospođa Ivana Mrkonjić, državna tajnica. Izvolite, amandman 1. na članak 1.
Hvala, gospodine predsjedniče. Dame i gospodo zastupnici. Nažalost, Vlada Republike Hrvatske ne može prihvatiti amandman odbora. Naime, uslijed nedostatka liječnika u Hrvatskoj Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa je povećalo upisne kvote za studij medicine. Ovdje treba uzeti u obzir da profesija doktor medicine spada među regulirane profesije na razini Europske unije što znači da ima vrlo strogo propisan i program… … [[Upadica se ne razumije.]]
Malo jasnije i jače.
Dakle, profesija doktor medicine spada među regulirane profesije na razini Europske unije što znači da ima vrlo strogo propisan i program i satnicu i da bi se taj program mogao uspješno održavat potrebno je osigurati dovoljan broj nastavnika. Upravo je to bio i cilj našeg amandmana i smatramo da je razvidno iz istog da se produženje radnog odnosa do 70 godina može dogoditi samo u iznimnim slučajevima i isključivo zbog potreba nastave. Stoga Vlada smatra da ne trebaju nikakva daljnja ograničenja. Hvala lijepo.
Hvala. Predsjednik odbora gospodin Selem.
Ovaj amandman koji smo mi predložili bio je dogovoren sa predstavnicima ministarstva na sjednici Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu. Međutim ja moram uvažiti argumente gospođe državne tajnice, posebice moram uvažiti njezin naglasak da se radi o iznimnim slučajevima zbog potrebe nastave. Prema tome, mislim da ovaj naš amandman nije ništa bitno mijenjao, osim što je postavljao određeni limit. Ali u redu, ako je potreba nastave takva da se mora ponekad ići preko tog limita onda ja sa žaljenjem amandman povlačim.
Ovaj amandman je povučen. Molim? Ne može nitko govorit o amandmanu, tko još može. Amandman je povučen [[Upadica Selem: Povučen, da.]] Molim vas, dajem… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … /Govornici govore u isti glas, buka u dvorani./… To je amandman odbora, da. Ali predsjednik odbora je odustao od amandmana, što ćemo sad, nećemo sad sjednicu odbora. … /Govornici govore u isti glas, buka u dvorani./… Ma ovo je neuobičajeno, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ja bih samo htjela reći kao članica Odbora za obrazovanje, to je amandman koji smo konsenzusom kao što je predsjednik odbora rekao utvrdili na odboru kao Odbor za obrazovanje, uz suglasnost ministarstva. Ja ne mislim da predsjednik odbora uz svo uvažavanje predsjednika našeg odbora može povući amandman u ime odbora ukoliko to kao odbor nismo dogovorili, na neki način ga kao odbor za to ovlastili. Tu će naravno većina donijeti odluku kakvu god želi, ali mislim da bi bilo ispravno i nužno glasati o samom amandmanu. Evo zahvaljujem. Ako ništa drugo, mi iz oporbe koji smo podržali taj amandman ne slažemo se s povlačenjem.
Znate šta, možemo glasovati, ali do sada je bilo uobičajeno da predsjednik odbora može prihvatiti ili ne prihvatiti ili povući. Međutim, ako se na tom inzistira onda bi netko jednoga dana mogao reći idem, dajte sastavimo odbor da povučemo ili ne povučemo amandman. To bi kompliciralo našu proceduru. Zato nemojmo stvarat presedane premda ću ja stavit ovaj amandman. Vi ga ne morate povući, a stavit ću ga na glasovanje. Tko je za ovaj amandman kojeg inače Vlada ne prihvaća nek digne ruku. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o dopuni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj konačni prijedlog zakona prihvaćen je većinom glasova, 101 glas za, 7 suzdržanih i 4 protiv.
Prelazimo dalje na - Konačni prijedlog zakona o Registru vijeća, koordinacija vijeća i predstavnika nacionalnih manjina, drugo čitanje, P.Z. br. 627 Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Odbor za lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Davor Ljubanović, državni tajnik u Ministarstvu uprave. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene gospođe zastupnice, gospodo zastupnici Hrvatskoga sabora. Zaštita nacionalnih manjina, te prava i sloboda pripadnika nacionalnih manjina uređene su Ustavnim zakonom o pravima nacionalnih manjina, posebnim zakonima i sklopljenim bilateralnim međunarodnim ugovorima koji se odnose na manjinska prava. Temeljem Ustavnog zakona s ciljem unapređivanja i očuvanja i zaštite položaja manjina u društvu pripadnici nacionalnih manjina biraju svoje predstavnike radi sudjelovanja u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima putem Vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Postupak i način registracije organizacijskih oblika nacionalnih manjina u jedinicama lokalne i područne regionalne samouprave nije bio propisan zakonom već je podzakonskim propisom utvrđen sadržaj registra, vođenje i obrasci zahtjeva za upis u registar Vijeća nacionalnih manjina. Međutim, radi jedinstvenosti i cjelovitosti evidentiranja svih predviđenih organizacijskih oblika djelovanja nacionalnih manjina potrebno je zakonom propisati uvjete i načine njihove registracije. Konačni prijedlog zakona odnosi se na sljedeće, na način upisa u registar Vijeća nacionalnih manjina, predstavnika nacionalnih manjina i koordinacija Vijeća nacionalnih manjina, na promjenu podataka o upisu, uvjete za brisanje iz registra, te način rada i način financiranja koordinacija Vijeća nacionalnih manjina osnovanih za područje Republike Hrvatske. Glavne promjene u odnosu na prijedlog zakona raspravljen u prvom čitanju su da je sukladno prijedlozima Odbora za zakonodavstvo nomotehnički dorađen tekst ovoga prijedloga zakona, te je propisan način rada i financiranje koordinacija Vijeća nacionalnih manjina osnovanih za područje Republike Hrvatske. Vlada Republike Hrvatske stoga predlaže Hrvatskom saboru usvajanje ovoga Zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi i to klub SDP-a uvaženi zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Pokušat ću biti kratak i jasan. Pored toga što se ne slažem sa ovakvim pristupom i konceptom rješavanja ovog problema koji bi trebao riješiti ovaj zakon mislim da prvih dvadesetak članaka ovog Zakona da se ponovim iz prvog izlaganja u ime kluba SDP-a zapravo manje više stoje. Također bih zahvalio što su dvije primjedbe čini mi se od nekoliko, koliko sam vidio kluba SDP-a prihvaćena. Međutim, ja bih želio nekoliko rečenica oko toga zašto koncepcijski mislim da ovakav način pristupu registru Vijeća i općenito vijećima i predstavnicima nacionalnih manjina nije dobar. Vidite, mi donosimo Zakon o registru, a zapravo po meni bismo trebali donijeti Zakon o vijećima i predstavnicima nacionalnih manjina. Jer na kraju krajeva radite registar nečega, utvrđujete rad koordinacija da istovremeno na jednom mjestu nemate reguliran rad tih vijeća i predstavnika. I onda imate situaciju da dobijete ovako jedan zakon koji je u najblažoj varijanti najfinije rečeno u jednom dobrom dijelu u koliziji sa Ustavnim zakonom. Hoćete li o broju i varijanti koordinacija koje poznaje Ustavni zakon i o broju i varijanti i razradi tih istih tipova koordinacije u ovom zakonu. Ne može i jedno i drugo. Hoćete li o poziciji predstavnika kako je riješen Ustavni zakon i kako je riješen ovaj zakon. Čini mi se da svi napori predlagatelja ovog Zakona su pali u vodu a ti napori su bili usmjereni da se eventualno poprave neke loše stvari i nelogičnosti iz Ustavnog zakona. Jer mislim da je u ovoj situaciji jasnije što je više, a što je niže. Stoga zapravo razgovarat ne znam o ovom zakonu možda evo, možda je dobro vrijeme zato jer vjerojatno svi znate da su u tijeku izbori za vijeća i predstavnike nacionalnih manjina, odnosno još je nekoliko dana predlaganje kandidata, a onda ćemo imati izbore 10.7. Zapravo taj 10.7. meni govori o tome kako se pristupa ovoj problematici. Mislim 10.7. neće po meni izaći ni 4% predstavnika nacionalnih manjina na izborima. Drugo, nekako su rokovi sabijeni. Mislim dakle već nekoliko dana oni teku. Evo do devetoga. Ja ne znam kako će se to sve skupa izvršiti. E sad vidite, gdje je kulminacija situacije. Recimo kad uzmete odluku Vlade o raspisivanju izbora, onda ćete doći u situaciju da evo recimo uzmete Osječko-baranjsku županiju pa vidite da ćemo u Osječko-baranjskoj županiji imati izbore i za recimo i za vijeća iste nacionalne manjine, ali i za predstavnika iste nacionalne manjine. Recimo u Bilju i recimo još u Vladislavcima. Ja ne znam je li to greška? Ali imate još bolji primjer. Imate općinu, pardon Županiju virovitičko-podravsku. Tamo čak u četiri općine istovremeno imate izbore i za vijeća i za predstavnike. E sad vidite, ako vam se netko žali ovaj vam zakon pada, odnosno ova odluka. Ako odluka pada probili ste sve rokove. Ovo je samo uzgred rečeno da kako se površno, neambiciozno, ne znam kako pristupa ovoj problematici. Prema tome, to je razlog zašto klub SDP-a neće podržati ovaj zakon. Ne znam, ja bih volio da mi predlagatelj objasni članak 25. Evo to je, financiranje je uvijek jedna zanimljiva priča. Dakle, Ustavnim zakonom je propisano da se vijeća, odnosno da, vijeća i koordinacije i svi ti oblici organiziranja financiraju na razini gdje su formirani. E sad imate u članku 25. uvodi se nešto što se naziva prenošenje ovlasti. E sad mene prvo interesira kakve se to ovlasti koje su nematerijalne mogu prenijeti, jer bi u tom slučaju značilo da onaj koji je prvi usvojio ovlast da on sam sebe gasi. E a zašto je to tako? Samo da bi se moglo zapravo prenijeti i sredstva. Ja to tako tumačim. Zapravo nije mi jasno zašto se ne ide konzekventno kako kaže i kako govori Ustavni zakon. Barem ja to tako vidim. Prema tome, ja predlažem mislim već je krajnje vrijeme da se počne razmišljati, razmišljati o tome da se sjedne i sustavno složi priča. Mi moramo dakle dobiti jasniji, bolji zakon, Ustavni zakon o nacionalnim manjinama. Mi definitivno moramo dobiti Zakon o vijećima i predstavnicima nacionalnih manjima gdje će zapravo registar biti samo jedan mali dio zakona, a gdje će biti definirano niz drugih pitanja. Vi kažete da se izbori rješavaju dakle logikom lokalnih izbora. Ali, ja ne znam, evo imam jedno pitanje koje ja nikako nisam mogao odgonetnuti. Što znači recimo kad 30 ili 40% članova vijeća da ostavku? Što to znači? Mislim kakva je logika, koja je logika u odnosu na jedinicu lokalne samouprave? Dakle, otvoreno je niz pitanja, završavam, a da ne govorim o ovoj odluci. Molim vas pogledajte ili prenesite tamo Vladi ovu odluku jer je ona neustavna, nezakonita jedino ako nije greška, to ne znam, ova izborna. Dakle, prijedlog razmislite o tome da se ide u cjelovitu, kvalitetniju izradu normativnog dijela cjelokupne materije koja tretira manjinska pitanja u Hrvatskoj. Prije svega, mislim da nam je neophodan Zakon o vijećima unutar kojega će biti i definiran i Registar vijeća i zapravo funkcija i djelovanje koordinacije. Dakle, nažalost klub SDP-a neće podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pa na samom početku ću kazati da Klub zastupnika HDZ-a podupire ovaj prijedlog zakona. Naime, sam prijedlog zakona se temelji na članku 15. Ustava RH i članku 23. Ustavnog zakona kao što je to bilo i kazano u uvodnom obrazloženju i mislim da na ovom mjestu treba ukratko dakle ponoviti ili naglasiti o čemu se zapravo i u tim člancima kao temelju, kao podlozi za donošenje ovoga zakona zapravo radi, što oni reguliraju. Dakle, u prvom redu članak 15. Ustava kojim se jamči pripadnicima svih nacionalnih manjina i ravnopravnost i sloboda izražavanja nacionalne pripadnosti i sloboda služenja svojim jezikom i pismom i kulturna autonomija. Ne treba podsjećati da je Ustavni zakon donesen, odnosno stupio je na snagu, da smo ga nedavno donijeli, stupio je na snagu 7.07.2010. godine i koji upravo u ovom smislu utvrđuje da s ciljem unapređivanja, očuvanja i zaštite položaja manjina u društvu pripadnici nacionalnih manjina biraju svoje predstavnike radi sudjelovanja u javnom životu i upravljanju lokalnim poslovima i to putem vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Pred nama je dakle zakon koji se temelji, odnosno temelj su upravo ovi propisi, dakle Ustav i Ustavni zakon, a ovaj zakon u prvom redu regulira one stvari koje su dosada bile uređene podzakonskim aktima u smislu jedne obveze da se i te uistinu bitne i važne stvari urede samim zakonom. I koje stvari ovaj zakon uređuje? Možemo ih sistematizirati u 4 osnovne. Dakle, prvo način upisa u sam registar, zatim promjenu podataka kada se radi o samom upisu, to je pod 2. Pod 3. uvjete za brisanje iz registra i pod 4. način rada i funkcioniranja koordinacija Vijeća nacionalnih manjina osnovanih za područje RH. Dakle, i način rada i funkcioniranja. Dakle, u smislu potpore ovom zakonskom prijedlogu vezano za Ustav, vezano za Ustavni zakon i vezano za ovaj zakon koji je pred nama se ova, dakle zatvara se jedna cjelina, rješavaju se sva pitanja ili veliki dio pitanja koji je dosada bio ili nije bio riješen ili je bio u dvojbi ili je bio riješen podzakonskim aktima, a ovaj put se dakle zakonskim rješenjima nastoji precizirati sve ove stvari o kojima sam već i govorio. Shodno svemu izloženom Klub zastupnika HDZ-a podupire ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na redu je klub HNS-HSU-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici predlagatelja. Pred nama je prijedlog iznimno važnoga zakona. On naime pokušava riješiti jedno pitanje koje dosad nije bilo regulirano, a to je pitanje pravne osobnosti, pitanje funkcioniranja predstavnika, Vijeća i koordinacija nacionalnih manjina. Logika stvari je da taj zakon u potpunosti poštiva s jedne strane Ustavom zagarantirane razine prava i sloboda, s druge strane ona pitanja i rješenja definirana Ustavnim zakonom, a s treće strane da također priznaje i realitet i da predlagatelj je potpuno svjestan svoje političke odgovornosti kada postavlja model koji mora biti održiv i pravedan ako je stvarna nakana i predlagatelja i ovoga zakona da se omogući potpuno poštivanje prava nacionalnim manjinama. Ali, ne samo to nego da se njima omogući da ta prava i konzumiraju. Iz izvješća Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina posve je jasno da se na sjednici odbora ovim povodom vodila vrlo žustra, vrlo burna, a kako stvari stoje i vrlo plodna rasprava. Ona je uslijedila između ostaloga i nizom amandmana. Ono što nije dobro riješeno u ovome prijedlogu zakona je odnos prema tzv. "malobrojnim manjinama". One već samim svojim hendikepom što su iz ovoga ili onoga razloga ostale ili postale malobrojne sad se dovode u još težu situaciju jer će ubuduće biti još malobrojnije. Njihovo funkcioniranje, ali i legitimacija u predstavljanju vlastite manjine dovodi se u pitanje. Dovodi se u pitanje već i samim načelom kako se stvara koordinacija nacionalne manjine. Uzet ću primjer vlastite, iako govoreći u ime kluba HNS-HSU-a ne zastupam ovdje svoju nacionalnu manjinu, ali valja uzimati konkretne primjere. Njemačka nacionalna manjina ima 1 Županijsko vijeće. To je vijeće u Osječko-baranjskoj županiji. Ona također ima svoje vijeće i u gradu Osijeku, ima predstavnike u gradu Belom Manastiru, ima u Općini Kneževi Vinogradi, ima također i u Splitsko-dalmatinskoj županiji i imat će u Istarskoj, Primorsko-goranskoj i Zadarsko-ličkoj, odnosno Zadarskoj županiji. Mi znademo da postojeći model koji nam se nudi kaže da koordinacije nema, ako se ne mogu udružiti dva vijeća na razini županija. A da predstavnici mogu ući u koordinaciju nakon što se ona osnuje. Dakle, Nijemci i austrijanci u Republici Hrvatskoj neće moći imati svoju koordinaciju. Autohtona su manjina, koja broji više od 3000 deklariranih pripadnika, manjina koja je ostavila jedan od najdubljih i usudio bih se reći od najznačajnijih tragova u oblikovanju naše sadašnjosti. Još je gore sa židovskom nacionalnom manjinom u Republici Hrvatskoj koja ima samo jednog jedinog predstavnika to je predstavnik u gradu Zagrebu, pa se postavlja pitanje tko će sutra i na koji način dokazivati legitimno predstavništvo manjine u Republici Hrvatskoj, hoćemo li se i dalje zadovoljavati sa situacijom da dvije rivalitetski orijentirane vjerske općine u Zagrebu zapravo zauzmu taj prostor i kroz svoj konflikt definiraju prostor predstavljanja židovske nacionalne manjine, da li je to fer? Ja sam spomenuo samo dvije. Zato se zapravo prijeći manjinama koje imaju i vijeća i predstavnike da formiraju koordinaciju, i zašto se ovim prijedlogom ignorira institucija predstavnika nacionalne manjine do te mjere da se derogira pravo utvrđeno Ustavnim zakonom. Jer članak 33. Ustavnoga zakona eksplicite kaže koja su prava koja imaju vijeća, a članak 34. kaže da ista ta prava imaju predstavnici. Ovdje sada vidimo u ovome prijedlogu da nemaju jer predstavnici nemaju svojstvo pravne osobe, nemaju pravnu osobnost. Zašto stvaramo taj kaos? predstavnici nacionalnih manjina također raspolažu novčanim sredstvima iz proračuna jedinica lokalne, regionalne odnosno područne samouprave. To što se do sada radilo je bilo izvan svake pameti da su se morali otvarati privatni bankovni računi da bi se moglo raspolagati tim sredstvima. Zašto to radimo? Zar nije jednostavno ustanoviti institut predstavnika nacionalne manjine kao pravnu osobu. A ovlašteni zastupnik potpisnik i raspolagatelj je osoba koja je tog časa na dužnosti predstavnika. Dakle, predstavnik može bit institucija sa vlastitim OIB-om, vlastitim matičnim brojem, a osoba koja je potpisnik toga računa, osoba koja odgovara u ime predstavnika je osoba koja je tog časa izabrana u mandatu kako je to već regulirano zakonom i kako se to spominje ovdje. Jer je definirano između ostaloga i pitanje upisa u registar. To je vrlo jednostavno izvesti. U tome smislu je Klub HNS HSU-a pustio u proceduru amandman. Ja se ispričavam prije svega potpredsjedniku Sabora, a onda i svima vama. Imamo dakle nešto što valja riješiti kako ne bismo dovodili u nepovoljan položaj pripadnike nacionalnih manjina koji nisu teritorijalno, demografski koncentrirano samo isključivo jednom području. Jer po toj logici kako sada stvari stoje kako sada propisi reguliraju pitanje, nacionalna manjina je koja je koncentrirana, teoretski gledano u dvije županije, a ima 1000 predstavnika ili 1002 predstavnika može bez problema imati dva županijska vijeća i nacionalnu koordinaciju a nacionalna manjina koja ima 4 tisuće pripadnika koji žive na teritoriju čitave Republike Hrvatske, nisu teritorijalno koncentrirani na više od 500 ljudi u jednom naselju nema mogućnosti nacionalne koordinacije, nema mogućnost više županijskih vijeća. Da li je to pravedno? Što smo time postigli da malobrojne manjine u budućnosti budu još malobrojnije, jer im se izbijaju mehanizmi koji se daju onim manjinama koje su teritorijalno kompaktne. Ti mehanizmi su zapravo mehanizmi ostvarivanja prava, ako hoćete kulturne i prosvjetne autonomije, kulturnog i prosvjetnog identiteta, ostvarenja nacionalnih manjina i to je ujedno i medij kroz koji se potvrđuju, privlače i održavaju pripadnici nacionalnih manjina u vlastitom identitetu. Ako toga nema, onda smo dogovorili da u svim tim općinama, gradovima i županijama gdje je relativno niska koncentracija oni prestanu funkcionirati i njihov nacionalni identitet bude ugrožen. I što smo doveli ovim rješenjem, recimo konkretno člankom 3. Također doveli smo u nezavidan položaj neke nacionalno manjinske organizacije koje jesu stožerne, koje jesu iznimno dobro razvijene, iznimno aktivne, vrlo vrijedne, na cijeni i kod pripadnika manjina ovdje i kod institucija u tzv. nacionalnim matičnim državama, a osobito pred institucijama Hrvatske države te manjine, te udruge nemaju pravo na upis u registar ali Talijanska unija ima, zato jer se spominje u Međunarodnom ugovoru. Koji je to kriterij? Taj kriterij ne drži vodu, ako govorimo o registru predstavnika, vijeća i koordinacija, jer Talijanska unija udruga je kao i sve udruge nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. A ostala vijeća, predstavnici, koordinacije biraju se u hijerarhiji, strukturi, po modelu koji je definiran Ustavnim zakonom. Još ću jednom reći nema se čega bojati većinski Hrvatski etnički narod, svoj je na svome i nitko mu više nikada neće moći oduzeti ono što je stekao. A to je nacionalna država, to je prostor svoga etničkog, nacionalnog, kulturnog samobijstva. To se više neće dogoditi i zato sve one koji nisu dio etničkog hrvatskog naroda ali su dio Hrvatskog političkog naroda, kao njegovi državljani, kao članovi i pripadnici društva i kao etnički pripadnici nacionalnih manjina, valja im pružiti sve oblike, forme, sve sadržaje i sve medije ostvarenja kako bi mogli svojoj domovini dati što je moguće veći doprinos. Kako bi mogli svojoj domovini dati što je moguće veći doprinos, kako bi se mogli što više iskazati u svojoj pripadnosti, ljubavi ali i ostvarenju za interese čitave zajednice, jer po prirodi stvari svaki pripadnik nacionalne manjine trudi se mnogo više od pripadnika većine neovisno o kojoj vrsti se većine ili manjine radilo, da se izjednači u pravima, u statusu, u startnim pozicijama s pripadnikom većine. I kada se uloži više naravno da se više i dobije rezultata, postignuća. Ako to ne znamo prepoznati, tu mogućnost, tu vrstu kapitala koju imamo, tu vrstu kapitala koji se može otvoriti ostvariti prije svega za dobrobit čuvate zajednice, onda znači da smo još uvijek u jednom grču iz kojega se ne znamo izvući i opustiti onako kako bi trebalo za izgradnju zajednice u kojoj će se svaki građanin RH osjećati dovoljno slobodno da se može ostvariti i svim svojim posebnostima. Zakon koji je pred nama koji definira pitanje registra, predstavnika, vijeća i koordinacija jest jedan model i šansa da se tome pomogne. Ali ovako kako je predložen može biti i šansa i model kako da se to i spriječi ili barem ograniči, a to nije dobro, za to nema nikakve potrebe. Nema nikakve potrebe za tu vrstu straha. Predstavnici nacionalnih manjina u sredinama dakle gdje je koncentracija pripadnika nacionalnih manjina takva da ne mogu organizirati svoje vijeća također su na čelu nacionalno manjinskih zajednica koje broje i po nekoliko desetina ili stotina ljudi. I to treba respektirati. Oni odrađuju veliki i važan posao u afirmaciji svoje nacionalne manjine i u naravno izgradnji harmoničnih odnosa s pripadnicima tzv. etničke većine. Dajmo im da iskoriste prava koja su im zagarantirana člankom 34. Ustavnog zakona, nemojmo im ta prava derogirati. U tome smislu molim da prihvatite amandman HNS-a i HSU-a. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDSS-a uvaženi zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici ministarstva. Konačni prijedlog zakona o registru vijeća, koordinaciji vijeća i predstavnika nacionalnih manjina je sada u drugom čitanju. U prvom čitanju smo mi vrlo jasno rekli da je to za nas predstavnike nacionalnih manjina vrlo bitan tekst i smatramo da bi se tim tekstom uredila i formalizirala prije svega zakonska pozicija predstavničkih institucija nacionalnih manjina u RH. Poslije provedene rasprave dakle nekakav zaključak je bio da u drugom čitanju tekst treba da doradimo i to u pravcu da se kroz odredbe na neki način definira status tih manjinskih koordinacija i pod broj 2 da se uredi način, okviri za način financiranja tih manjinskih institucija. To su bila glavna dva prigovora odnosno dva glavna premisa za ovo drugo čitanje. U drugom čitanju ćemo mi pokušati tekst konačno urediti odnosno poboljšati ga tako da on bude na neki način primjenjiv, u praksi protočan za nekakve formalnosti itd. Ja ću ovdje reći zakon se donosi u pravom trenutku, jer za mjesec i pol dana imamo izbore za vijeća nacionalnih manjina. Vlada Republike Hrvatske ih je raspisala. Iza toga nakon završenih izbora slijedi ono što većini neće biti jasno, a to je konstituiranje upravo ovih koordinacija i vijeća kao krovnih organizacija kao rezultat tih izbora za vijeće nacionalnih manjina u lokalnim sredinama. Za ono što mislim da je bitno ovdje reći za ove prijedloge u smislu poboljšanja prvog čitanja, imamo konsenzus Kluba zastupnika nacionalnih manjina. Dakle, mi smo o ovom vrlo ozbiljno razgovarali i pripremili smo nekoliko po nama vrlo značajnih primjedbi odnosno novih tehničkih prijedloga i tehničkih rješenja kako bi se ovaj tekst konačno poboljšao na način da to predstavnicima nacionalnih manjina najviše odgovara. Kakva je veličina problematike? Ja ću samo napomenuti da ovog trenutka prije izbora za vijeće nacionalnih manjina mi u srpskoj zajednici imamo vijeća u 66 gradova, 83 općinska vijeća, 19 županijskih vijeća plus Grad Zagreb, dakle sve ukupno negdje oko 211 vijeća i plus toga još 42 predstavnika nacionalnih manjina. Prema tome, radi se o jednom vrlo velikom, širokom organizmu i ovaj izborni proces koji je sada dakle izbori za vijeće nacionalnih manjina su jedan vrlo ozbiljan posao. Da li smo se mi kvalitetno pripremili? Mi manjine jesmo, međutim da li je država obezbjedila dovoljno sredstava, da li je uopće obezbjedila sredstva za provođenje ovih izbora je tema o kojoj se dade razgovarati. Jasno da bi se dalo razgovarati i o medijima na koji način prate, na koji način će popratiti izbore za vijeće nacionalnih manjina, ostaje tek da se vidi. I ovog trenutka to nije tema, ali napominjemo da je to nešto o čemu treba voditi računa ako želimo da se ovi izbori za ovako široke institucije provedu na kvalitetan način. Ja ću sada u ime kluba SDSS-a istaći nekoliko konkretnih prijedloga koje smatramo da treba da se unesu kao poboljšanja u ovaj tekst. Mi ćemo ih u svakom slučaju smo ih predali u obliku amandmana, pa ću ih ja samo prokomentirati. Dakle, u članku 3. dodajmo u stavku 7. koji glasi: "drugi oblici nacionalnih manjina koji se osnivaju sukladno međunarodnim ugovorima" treba dopuniti i sa tekstom i članku 33. stavak 7. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, Narodne novine, broj 155/2 itd. Zašto to kažem? Zato što je u članku 33. uređeno da međunarodnim ugovorima funkciju koordinacije nacionalnih manjina može vršiti i krovna udruga te manjine. Dakle, da bi poboljšali pravno ishodište ovog članka 3. mi predlažemo da se stavak 7. dopuni sa ovim rješenjem. U članku 4. iza stavka 1. bi mi dodali novi stavak koji bi glasio da je Vijeće nacionalnih manjina, jedinica samouprave koja su upisana u postojeći Registar vijeća nacionalnih manjina mogu se upisati u registar temeljem zahtjeva za preregistracijom u dostavu isprava kojima dosadašnji registar vijeće nacionalnih manjina ne raspolaže. To je jedno čisto tehničko operativno pitanje, jednostavno da se kod nove preregistracije mogu koristiti postojeći dokumenti koji već postoje u Ministarstvu uprave. Mislim da ovo ne bi trebalo biti sporna stvar jer ovo ide ka nekakvoj ekonomičnosti i racionalizaciji cijelog postupka. U članku 5. stavak 2. mijenja se i glasi, dakle po našem prijedlogu stavak 2. članka 5. mijenja se i glasi: subjekti iz članka 3. ovog zakona stječu pravnu osobnost danom upisa u registar. Dakle, s ovim našim prijedlogom mi obuhvaćamo sve subjekte kojima je dozvoljen upis u registar, a definirani su i pobrojani u članku 3. da oni samom činjenicom upisa u registar stječu i pravnu osobnost. Ovdje u svakom slučaju mislimo da i prethodni kolega koji je govorio da predstavnici nacionalnih manjina u jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave danom upisa imaju pravo da stječu pravnu osobnost jer oni više nisu fizičke osobe nego su oni izabrani predstavnici i imaju pravo da imaju pravnu osobnost. Zato inzistiramo na ovakvom jednom sveobuhvatnom rješenju kada kažemo da svi subjekti iz članka 3. danom upisa stječu pravnu osobnost. U članku 11. iza stavka 2. dodali bi novi stavak koji glasi: zahtjev za preregistraciju vijeća nacionalnih manjina iz postojećeg registra mora se podnijeti u roku od 6 mjeseci od stupanja ovog zakona na snagu. Ovo je isto tako jedan operativni zahvat, dakle za operacionalizaciju ovog članka 11. i mislimo da on ne bi trebao biti sporan jer je to jedno tehničko, kvalitetnije, bolje rješenje. U članku 24. stavak 1. mijenja se i glasi: sredstva za rad koordinacija vijeća nacionalnih manjina osnovanih za područje Republike Hrvatske osiguravaju se u državnom proračunu, a način financiranja uredit će se uredbom Vlade Republike Hrvatske. Dakle, ovdje predlažemo dvije stvari. Prvo da se financiranje tih krovnih organizacija odnosno udruga da se riješi iz državnoga proračuna što mislimo da je potpuno logično, mislimo da je dobro i za same krovne organizacije, za njihovu sigurnost u radu. A osim toga dajemo mogućnosti Vladi da svojom posebnom uredbom sukladno trenucima, situacijama proračunskim odredi pravila i način financiranja, dakle visinu financiranja po određenim organizacijama odnosno koordinacijama, dinamiku financiranja itd. I konačno zadnji prijedlog, u članku 24. iza stavka 2. dodao bi se novi stavak koji bi glasio: u sredstva za rad ulaze i sredstva za obavljanje administrativnih poslova ako te poslove u okviru svojih službi ne obavlja jedinica područne odnosno regionalne samouprave u kojoj je sjedište koordinacije i troškovi poslovanja, najamnina, održavanje radnog prostora, naknada, uredski troškovi, službena putovanja i ostali materijalni troškovi. Dakle, tu mi ovim amandmanom odnosno našim prijedlogom preciziramo sredstva koja su neophodna za rad tih koordinacija. Jasno je da bez definiranih sredstava mi ne možemo dobiti kvalitetan rad krovnih organizacija. I ukoliko ovo ne bi bilo prihvatljivo onda mi ne bi postigli onaj efekt u radu koordinacija koji se traži, jer održavanje čak i tog hladnog pogona jedna je od bitnih pretpostavki za funkcioniranje odnosno za ostvarivanje punog efekta ovoga svega što želimo postići, a osim toga izbjegao bi se onaj osjetljiv osjećaj kod manjina da se njihov problem odnosno njihov položaj često formalizira. Dakle, to bi bilo ono što mi mislimo da je poboljšanje prvog čitanja, odnosno teksta iz prvog čitanja. Mislimo da ukoliko bi se ovi naši prijedlozi, a oni će biti iskazani u formi amandmana, ako bi se oni prihvatili sadržajno bi se poboljšala kvaliteta ovih zakonskih odredbi ali time bi se i poboljšala šansa nacionalnim manjinama za bitno i kvalitetnije ostvarivanje svojih predstavničkih funkcija i njihovih institucija pa da tako kažemo i u budućnosti i u onim tokovima odnosno događajima koji dolaze, a to je pridruživanje Europskoj uniji itd., itd. Prema tome, ja vas molim da kao predlagatelj uvažite ove naše prijedloge jer su oni prije svega, još jedanput ponavljam, konsenzus svih članova kluba zastupnika Nacionalnih manjina. Hvala.
Hvala lijepo, uvaženi zastupniče. Na redu je klub Nacionalnih manjina i uvažena zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite, kolegice.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi tajniče, uvažene kolegice i kolege. Klub Nacionalnih manjina podržava donošenje Zakona o registru vijeća, koordinacija vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Prošla su dva mandata rada predstavnika i Vijeća nacionalnih manjina, osam godina rada i traženja svojih pozicija u odnosu na lokalnu upravu i samoupravu s jedne strane i udruga nacionalnih manjina s druge strane. Šteta što ovaj zakon nije donijet prije na brzinu raspisanih izbora za vijeće, predstavnike, koji je raspisan za 10. srpnja kada u jeku godišnjih odmora kada zasigurno smo obezvrijedili i same izbore i sam izlazak na izbore. Šteta što sva upozorenja o poboljšanju ne samo rada vijeća već i izbora za vijeća nisu se pokušala usuglasiti. Pokušali smo predlagati, upozoravali smo da bi bilo dobro poraditi na provođenju izbora zajedno ili s parlamentarnim ili s lokalnim izborima čime bismo dobili na kvaliteti izbora, veći izlazak, više biračkih mjesta, mogućnost jače promidžbe za koju za sada nema osiguranih sredstava. Usklađenje mandata do vrlo važnih argumenata, a to je ušteda sredstava tj. trošak jednih ovakvih izbora. I danas smo svjedoci da DIP priopćenjem za javnost poziva medije i građane da se uključe u izbore i u provjeru popisa birača tražeći njegovu dopunu ili ispravak. Da li nazvati to licemjerjem ili kršenjem prava nacionalnih manjina jer praksa nažalost tu mogućnost demantira. Iako je pravo svakog građanina slobodno se izjasniti o pripadnosti nekoj nacionalnoj manjini naši uredi to onemogućuju. Traže dokaze, traže ne daj bože ako ste se negdje, pa i u zapisniku o namjeri sklapanja braka izjasnili kao Hrvat više ne možete biti manjina iako po rodu, jeziku i osjećajima pripadate toj manjini. No da se vratim na zakon. U prvom čitanju smo upozorili da nije dovoljno donijeti samo Zakon o registru vijeća i predstavnika već da je nužno propisati i način rada i financiranja onih organizacijskih oblika manjina za koje do sada nije učinjeno kao na primjer za koordinacije i bilateralno priznate oblike organizirana manjina. Kako je malo toga učinjeno Klub nacionalnih manjina i Odbor za ljudska prava i nacionalne manjine podnio je nekoliko amandmana. O priznavanju pravne osobnosti svima koji su navedeni u članku 3. već su ovdje govorili moji prethodnici i mi naglašavamo da ovim zakonom bi pravna osobnost bila priznata samo za vijeća i Koordinacije vijeća nacionalnih manjina dok bi ostalim manjinskim subjektima ne bi bio priznat taj status. Kolege su naglasili koliko je važno da i predstavnik dobije pravnu osobnost, jer on nije nakon izbora ne predstavlja fizičku osobu već predstavlja instituciju. Mora otvoriti žiro račun, mora podnositi završne račune što mu praktički ulazi u kršenje zakona s jedne strane. S druge strane na terenu imamo situacija gdje banke ne daj bože da su takve osobe dužne vrši ovrhu i nad sredstvima koja pripadaju za rad upravo takvih predstavnika. I prema tome itekako bi bilo važno priznati pravnu osobnost predstavnicima, dati im mogućnost da legalno posluju. Drugo na što smo upozorili, a na što smo dali amandman je konstituiranje novoizabranih vijeća odnosno koordinacija i njihov i prestanak rada starih vijeća i predstavnika. Iako se predlagatelj koristio Zakonom o izboru i mandatima za predstavnička tijela jedinica lokalne samouprave gdje mandat prestaje sa danom raspisivanja izbora mi smo predložili da ovdje mandat traje do konstituiranja novoizabranih vijeća i koordinacija vijeća s razloga što u jedinice lokalne samouprave i uprave prestaje rad predstavničkim tijelima, ali rad nastavljaju izvršna tijela, rad nastavlja gradonačelnik, načelnik i postoji jedan kontinuitet dok ovdje bi nastala jedna praznina što se upravo i pokazalo sada. Po tome mandat vijećima bi prestao, na brzinu su raspisani izbori. Dobilo se svega desetak dana za predlaganje liste i za niz radnji koji ukoliko ne bude mandat još starim vijećima u tijeku nije moguće odraditi. I mislim da amandman će biti prihvaćen, jer daje jedno kvalitetnije rješenje. Nadalje, zadržali smo se i na ovlastima predstavnika nacionalnih manjina izabranih u jedinicama područne regionalne samouprave gdje mu zakonodavac ovdje daje, odnosno predlagatelj zakona daje dvije u stvari važnosti. Kada je u pitanju formiranje koordinacija onda predstavnik nije jednakopravan. Kada je u pitanju sudjelovanje u radu tada mu daje jednaku važnost kao vijećima i mi smo predložili da prava i ovlasti predstavnika nacionalnih manjina izabranih u jedinicama područne samouprave, u radu koordinacije osnovane za područje Republike Hrvatske utvrđuju se statutom te koordinacije što je zasigurno bolje jer u protivnom mi moramo onda mijenjati i članak 4. Mi smo otpočetka naglašavali da je ovim zakonom nužno riješiti i pitanje financiranja koordinacija na državnoj razini, jer Koordinacije vijeća nacionalnih manjina osnovane za područje Republike Hrvatske predstavljaju tijela koja djeluju na razini države i sredstva za njihov rad trebaju biti osigurana u državnom proračunu shodno i Ustavnom zakonu odnosno analogiji ako se tamo sredstva za vijeća osiguravaju na razini općine za općinska vijeća, na razini grada za gradska vijeća, odnosno na razini županije za županijska vijeća onda je analogno tome da za sam rad koordinacija na državnoj razini treba sredstva osigurati u državnom proračunu. No, kada se radi ostvarivanje određenih zajedničkih programa tada predlažemo da se sredstva mogu osigurati i u proračunima jedinice područne regionalne samouprave čija su vijeća nacionalnih manjina osnovala koordinaciju, odnosno pristupila Sporazumu o osnivanju koordinacije. Mislim da upravo ovim amandmanima može se poboljšati sam zakon i zasigurno će u praksi lakše biti djelovati i raditi. Prema tome, Klub nacionalnih manjina uz prihvaćanje, odnosno ukoliko predlagatelj prihvati ove amandmane podržat će ovaj Zakon, iako mislimo da smo možda trebali malo šire i sam rad i Vijeća i koordinacija ovdje regulirati. No, očito budućnost će to tražiti, a za sada hvala lijepa.
Hvala lijepo kolegice. Na redu je uvaženi kolega Boro Grubišić u ime kluba HDSSB-a.
Hvala lijepo uvaženi gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici i gospodo iz Vlade, iz Ministarstva uprave. Konačni prijedlog Zakona o registru vijeća, koordinacija vijeća i predstavnika nacionalnih manjina u vrijeme, dakle pred izbore 10. srpnja ove godine može biti zanimljiva materija. Čitajući članke ovoga zakonskog prijedloga uočio sam nekoliko stvari. Naime, u članku 5. stavak 2. piše da vijeća i koordinacije stječu pravnu osobnost danom upisa u registar. Pravna osobnost. Malo me podsjeća ovakva formulacija na ne daj bože onu koja je bila prilikom izglasavanja lipanjskog Ustava kada se pravna osobnost davala zajednici općina istočne Slavonije, pa ne znam u ovom nema obrazloženja koliko i dokle seže ta pravna osobnost. Nadam se da je to samo po pitanju udruga, dakle na nivou udruga, građanskih udruga. Tako bi otprilike bila i koliko sam ja shvatio osnivanje vijeća i koordinacije otprilike negdje i registracija kako se osniva i registrira udruga, građanska udruga. Svaka građanska udruga pa i stranke kod registracije stranke donosi svoj Statut koji je temeljni opći akt, zatim donose druge opće akte vijeća ili koordinacije koje moraju biti u skladu sa Statutom. Ali, kada se govori o samom Statutu ne bi bilo zgorega pri tome definirati Statut svakoga od vijeća i koordinacije vijeća da je sukladan ili u skladu s Ustavom RH i zakonskim propisima RH. Ovdje u članku 6. piše da je Statut temeljni opći akt. A drugi opći akti vijeća i koordinacije moraju biti u skladu sa Statutom, ali Statut mora biti usklađen i poštivati Ustav RH i sve. Netko će reći da se to podrazumijeva, da je to normalno, ali ako se to definira i precizira onda prilikom registracije vijeća ili koordinacije Ministarstvo uprave ima ovakvu formulaciju pred sobom i gleda, kao što gleda i kod osnivanja stranke i kod osnivanja bilo koje druge udruge, je li Statut i drugi akti koje donosi program vijeća ili koordinacije, u ovom slučaju Vijeća nacionalne manjine ili koordinacije je li u skladu sa Ustavom i svim zakonskim propisima RH. Što i je zadatak Ministarstva uprave kod registracije i upisa u registar. Mislim da se razumijemo o čemu se radi. Dakle, to je primjedba na članak 6. u kojem bi bilo dobro da kada se govori o Statutu vijeća i koordinacije da ima, postoji i formulacija da je Statut u skladu, da poštuje itd., kako god hoćete formulirati, Ustav RH, možemo reći i Ustavni zakon o pravima nacionalnih manjina i sve zakonske propise RH. Kada se osniva bilo kažem koja, napominjem ponovno, bilo koja građanska udruga onda to, i kada se ona registrira u Ministarstvu uprave upravo se to gleda, da li postoje nekakve statutarne zapreke, formulacije koje nisu u skladu sa Ustavom RH ili sa zakonima, pozitivnim zakonskim propisima RH. Tako da se izbjegne bilo kakva sumnja, dvojba što to piše u Statutu nacionalne manjine itd. To bi pripalo pravo prilikom registracije Ministarstvu uprave. Inače gospođa Čuhnil je govorila ovdje da je bilo slučajeva, pogotovo kod prijašnjih izbora, kada nije postojala tzv. "pozitivna diskriminacija", da su se ljudi zbog, ne zato što ih je itko tjerao niti silio niti prisiljavao nego jednostavno zbog sudjelovanja u političkom životu na stranačkom, općem stranačkom nivou često znali i s obzirom na situaciju u okruženju pa i bračno stanje itd., znali izjašnjavati je li da bi sudjelovali u stranačkom političkom životu, a ne zato što bi netko se odrekao nečega i nekakvog svog nacionalnog identiteta ili pripadnosti nacionalnoj manjini. Sada to, evo imamo situaciju da je Ustavom zajamčeno dakle pozitivna diskriminacija ili dvostruko pravo glasa tako da to više i nije aktualno. Zato klub HDSSB-a osim evo ove da kažem dvije primjedbe na članak 5. i članak 6., dakle članak 5. nije definirana pravna osobnost dokle ona seže, što to znači pravna osobnost i u članku 6., dakle primjedba da Statut mora biti usklađen sa Ustavom RH i pozitivnim zakonskim propisima RH. Nema drugih primjedbi i prihvatljiv je za klub HDSSB-a. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave. Zaključno uvaženi državni tajnik gospodin Ljubanović. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi gospodine potpredsjedniče. Evo završno ja bih se želio samo zahvaliti svim uvaženim zastupnicama i uvaženim zastupnicima na ovim sugestijama, primjedbama i prijedlozima na koji način unaprijediti ovaj tekst konačnog prijedloga zakona. Mi ćemo ih ozbiljno razmotriti i naknadno se onda na njih očitovati. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem točku. Glasovat ćemo kada za to budu uvjeti.
Prelazimo na glasovanje o raspravljenim i zaključenim točkama dnevnog reda. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o registru Vijeća koordinacija Vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. To je bilo drugo čitanje, P.Z. broj 627. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Pregled amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja ministra uprave gospodina Davorina Mlakara da se očituje o podnesenim amandmanima. Prvo idemo na amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, u pogledu članka 3.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Vlada ne prihvaća amandman.
Ovaj prijedlog amandmana nije prihvaćen. Molim da se u ime Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina izjasni gospodin Furio Radin. Izvolite.
Obrazloženje bih vas molio samo.
Obrazloženje samo?
Da. Ako dozvoljavate tri amandmana imaju isti smisao. Vlada ne prihvaća amandmane na članak 3. iz razloga što su navedeni ovi subjekti, dakle koordinacija Vijeća nacionalnih manjina, one se ne osnivaju kao koordinacije, nego obavljaju funkciju koordinacija sukladno već utvrđenim odredbama članka 33. stavak 7. ustavnog Zakona o pravima nacionalnih manjina i ne upisuju se u registar, ali s obzirom da obavljaju funkciju koordinacije, mislimo da smo time pokrili način njihovog djelovanja, i iz tog razloga nismo prihvatili amandmane, i to prva tri amandmana, dakle Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, Kluba zastupnika nacionalnih manjina i Kluba zastupnika SDSS-a.
Gospodin Furio Radin. Izvolite.
Pitanje je jednostavno, ako obavljaju funkcije koordinacije one jesu koordinacije ili nisu koordinacije?
One jesu koordinacija.
Hvala. Onda povlačim.
Ovaj amandman povučen. Kluba zastupnika nacionalnih manjina i Kluba zastupnika SDSS-a odnose se također na isti članak. Klub zastupnika nacionalnih manjina povlači. Klub zastupnika SDSS-a povlači. Znači ovaj amandman povučen. Prelazimo na 4. amandman Kluba zastupnika SDSS-a u članku 4. na stavak 1.
Vlada prihvaća amandman.
Ovaj amandman postaje sastavni dio prijedloga zakona jer je prihvaćen. 5. amandman Kluba zastupnika HNS-a i HSU-a na članak 5.
Ponovo ista stvar, imamo nekoliko amandmana koji imaju isti smisao. Vlada ne prihvaća nijedan od tih amandmana, ja ću ići redom. Dakle Klub zastupnika HNS-a i HSU-a, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina, 7. amandman Kluba zastupnika nacionalnih manjina, i 8. Kluba zastupnika SDSS-a. Suština je u tome da su ti amandmani išli za time da se fizičkoj osobi, dakle predstavniku nacionalne manjine podijeli upisom u registar pravna osobnost. To pravno nije moguće i mi smo one probleme koje predstavnici nacionalnih manjina imaju u poslovanju, s obzirom na financiranje, u dogovoru sa predstavnicima kluba nacionalnih manjina preuzeli obvezu da će se to riješiti posebnim osobnim identifikacijskim brojem, na koji bi način se sredstva koja se takvim predstavnicima dodjeljuju, odnosno uplaćuju na račune odvojila od sredstava koje oni imaju kao fizičke osobe, i time mislimo da smo zadovoljili problem koji postoji u praksi, i zbog toga nema razloga da prihvatimo ovaj amandman, on je pravno tehnički neodrživ.
Gospodin Furio Radin, izvolite.
Pa to je jedan problem koji osjećaju mnoge nacionalne manjine, najviše židovska nacionalna manjina, osjećaju u Zagrebu i Talijani, osjećaju Nijemci u Osijeku i u Zagrebu, u Zagrebu bolje rečeno. Ja ovaj, vidite radi se o tome ako nemaš pravnu osobnost onda na neki način tvoj je položaj dvojben. Tu istu situaciju imamo mi nezavisni zastupnici nacionalnih manjina. Za razliku od stranaka mi nemamo pravnu osobnost, imamo nešto između. To nešto između bi trebalo regulirati i ja bih molio doista da vaše ministarstvo to zajedno s nama, da vidimo način kako da to reguliramo. Ja bih ipak dao onda ove amandmane na glasovanje jer znam koliko oni znače za te predstavnike nacionalnih manjina.
Gospodin Beus Richembergh također u ime HNS-HUS-a.
Dakle ovdje se ne radi o fizičkoj osobi nego o instituciji predstavnika. Postojeće rješenje je koruptivno zbog toga što pretpostavlja raspolaganje javnim novcem preko privatnih žiro računa. To je apsolutno nedopustivo pa čak i postojeći sustav, doduše u jednom drugom segmentu, a to je trgovac pojedinac poznaje rješenje koje omogućava da se razdvoji fizička od pravne osobe. U ovom konkretnom slučaju uopće se ne radi čak niti o tome, nego o tome da je zakonom utvrđena institucija. Dakle, kad imenom i prezimenom netko prestane obnašati dužnost predstavnika nije institucija predstavnika ukinuta nego ga na toj institucijskoj poziciji zamjenjuje netko tko je izborima legitimiran da nastavi mandatne ovlasti. Prema tome, ovakvo tumačenje ministarstva je apsolutno neprihvatljivo i tražimo glasovanje o ovom.
U ime Kluba zastupnika SDSS-a? Ništa? Hvala. Idemo na glasovanje. Radi se o, idemo na 5 amandman HNS-HSU-a kojeg Vlada ne prihvaća. Molim dizanjem ruku tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Idemo na amandman Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina također se odnose na isto područje. Tko je za ovaj amandman molim da digne ruku? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Sedmi amandman Kluba zastupnika nacionalnih manjina odnosi se također na članak 5. koji Vlada ne prihvaća. Tko je za? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. I osmi, Kluba zastupnika SDSS-a koji se također odnosi na članak 5. stavak 2. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Prelazimo na deveti amandman Kluba zastupnika HNS-HSU-a na članak 6.
Vlada ne prihvaća amandman, a obrazloženje smo dali već i uz one amandmane na članak 5. zakona.
Gospodin Richembergh, izvolite.
Zbog autističnog stava Vlade tražimo glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Deseti amandman Kluba zastupnika HNS-HSU-a na članak 7.
Istim obrazloženjem Vlada ne prihvaća ni ovaj amandman.
Gospodin Beus Richembergh, izvolite.
Iz istoga razloga, dakle autizma Vlade, tražimo glasovanje o ovome.
Hvala lijepa. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća na članak 7.? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Jedanaesti, Kluba zastupnika SDSS-a na članak 11. stavak 2.
Vlada prihvaća amandman uz izmijenjeni sadržaj, ja se nadam da će predlagatelji to prihvatiti. Vlada predlaže da taj novi stavak 3. glasi: "Zahtjev za predregistraciju Vijeća nacionalnih manjina iz postojećeg registra mora se podnijeti u roku od 30 dana od stupanja na snagu ovog zakona."
Prihvaćeno. Dakle, ovaj amandman je prihvaćen u izričaju kako je iznio gospodin ministar. Dvanaesto, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 15.
Radi se o dva amandmana, jedan Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i Kluba zastupnika nacionalnih manjina.
Tako je.
Radi se o istom smislu. Vlada prihvaća amandman uz prijedlog da taj članak 15. glasi: "Danom dostave obavijesti o izboru članova vijeća i predstavnika nacionalnih manjina iz registra se po službenoj dužnosti brišu osobna imena članova vijeća, koordinacija vijeća i predstavnika nacionalnih manjina zbog prestanka mandata." Tu je bilo pitanje samo trenutka upisa u registar i mislimo da smo na ovaj način udovoljili zahtjevu iz amandmana.
Gospodin Furio Radin.
Prihvaćamo.
Ovaj je amandman prihvaćen. Da li ga prihvaća Klub zastupnika nacionalnih manjina također? [[Upadica: Prihvaćamo.]] Znači u izričaju kako je ovdje rekao gospodin ministar Mlakar. Četrnaesto, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina na članak 21. stavak 4.
I taj i idući Kluba zastupnika nacionalnih manjina u članku 21. stavak 4. Vlada prihvaća amandmane.
Znači ovo postaje sastavni dio prijedloga. Znači odnosi se na Klub zastupnika nacionalnih manjina. Šesnaesto, Odbora za zakonodavstvo u članku 23.
Vlada prihvaća amandman uz prijedlog da on glasi: "Koordinacije osnovane za područje RH ostvaruju sredstva od svoje imovine, donacija, poklona, nasljedstva, proračuna jedinice lokalne i područne, odnosno regionalne samouprave i državnog proračuna ili po drugom osnovu u skladu sa zakonom." To je bio i smisao amandmana.
Hvala. Odbor? [[Upadica: Prihvaćamo.]] Prihvaćen je u izričaju koji je pročitao gospodin ministar pa postaje sastavni dio prijedloga. Sedamnaesti, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u članku 23. stavak 3.
Vlada prihvaća s obzirom na ovo što smo prethodno rekli uz ovaj amandman Odbora za zakonodavstvo i amandman Kluba zastupnika nacionalnih manjina pod brojem 18.
Znači pod 17. i 18. prihvaćeno, postaje sastavni dio prijedloga zakona. Devetnaesto, Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina u članku 24. stavak 1.
Gospodine predsjedniče smisao je isti u amandmanima 19., 20., 21., 22. i 23. pa Vlada predlaže da prihvati djelomično te amandmane uz prijedlog da taj stavak 3. članka 24. zakona glasi: "Za ostvarivanje određenih programa koordinacija osnovanih za područje RH osigurat će se sredstva i u Državnom proračunu RH, a način financiranja propisat će uredbom Vlada Republike Hrvatske [[Upadica: Prihvaćamo.]]
Prihvaća se. Da li prihvaćaju i ostali koji se odnosi isti tekst na ovaj amandman? [[Upadica: Prihvaćamo.]] Prihvaća u ovom izričaju kako je, odnosno kako je objasnio gospodin ministar Mlakar. Dakle, 19., 20., 21., 22. i 23. To je članak 24. stavak 2. I imamo Kluba zastupnika SDSS-a, 24 amandman jel isto?
Amandman 24. ne prihvaćamo, a obrazloženje uz ove ranije jest isto jer se govori o sredstvima. S obzirom da smo prihvatili ove ranije amandmane u predloženom tekstu, onda ne možemo prihvatiti i amandman pod brojem 24.
Da li povlačite taj amandman?
Povlačimo.
Hvala. Ovaj amandman je povučen. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o registru Vijeća koordinacija vijeća i predstavnika nacionalnih manjina. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat?
Gospodine predsjedniče, budući ovaj zakon, zakon u kojem se krije suštinska promjena arhitekture RH smatram i tražim da se o ovom zakonu glasuje pojedinačno.
Već je obavljeno glasovanje. Ja sam dao glasovanje. Može se svako izjasniti. Tako se i tako izjašnjavamo. Vi ste malo zakasnili sa prijedlogom. Ovaj zakon izglasan sa 79 glasova za, 4 suzdržana i 14 protiv zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Vi ste mogli postaviti to prije nego sam ja stavio ovaj prijedlog na glasovanje. Mi smo izglasali to. Molim vas lijepo.
A za neke točke nemamo uvjete jer nema predlagatelja ili nisu dana izvješća pa prelazimo na točku 14., to je - Prijedlog Odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Vlada je podnijela prijedlog ove odluke na temelju članka 136. Ustava Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Raspravu su proveli odbori i to Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za ratne veterane i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća sa sjednica odbora ste primili. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Ministar, gospodin Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dakle, Vlada Republike Hrvatske je predložila donošenje Odluke o pristupanju promjena Ustava RH s prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava RH. Riječ je o, treba to odmah u početku istaknuti, inicijativi koja je potekla od hrvatskih branitelja i predstavnika udruga hrvatskih branitelja da se Zakon o pravima hrvatskih branitelja digne na razinu organskog, odnosno Ustavnog zakona za čije donošenje i eventualne izmjene je potrebna dvotrećinska većina svih zastupnika u Saboru. Ova inicijativa polazi prije svega od činjenica istaknutih u izvršnim osnovama Ustava RH kao i iz Deklaracije o Domovinskom ratu i činjenice da su Hrvatski branitelji najzaslužniji za obranu i stvaranje nezavisne suverene demokratske a sutra i Europske Hrvatske da bez njihove uloge ne bi bilo ni Hrvatske slobode ne bi bilo ni Hrvatske državnosti, neovisnosti i kao što sam rekao suverenosti. Podizanjem zakona o Hrvatskim braniteljima i članova njihovih obitelji na razinu organskog, odnosno Ustavnog zakona dodatno se jamči veći stupanj zaštite prava koja proizlaze iz Zakona o Hrvatskim braniteljima a koja koriste najčešće stradalnici Domovinskog rata. Valja istaknuti i činjenicu da bi ova izmjena Ustava bila u godini kada obilježavamo 20 godina neovisnosti i suverenosti a evo prekosutra ćemo obilježiti značajnu obljetnicu 20. godina od osnutka Oružanih snaga Republike Hrvatske, za sve to kao što sam u uvodu rekao najzaslužniji Hrvatski branitelji. Da ne dužim previše, držim da će Hrvatski sabor podržati ovaj Prijedlog Vlade Republike Hrvatske i da će zakon o pravima Hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji uskoro na zadovoljstvo prije svega hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, ali mislim i svih građana Hrvatske postati Ustavni zakon. Hvala lijepa.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Žele li izvjestitelji sa sjednica Odbora uzeti riječ? Gospodin potpredsjednik Vladimir Šeks, predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine dopredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici, gospodine ministre. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskoga sabora na 72. sjednici održanoj 25. svibnja 2011. godine raspravio je Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske sa prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopunama Ustava Republike Hrvatske kojeg je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog raspravio kao matični Odbor na temelju svoje nadležnosti iz članka 57. Poslovnika Hrvatskog sabora kojim je propisano da Odbor razmatra mišljenja i prijedloge ustavne naravi upućene Hrvatskom saboru, te u postupku promjene Ustava Republike Hrvatske priprema prijedloge odgovarajućih akata. Uvodno predsjednik Odbora predložio je da se Prijedlog odluke raspravi zajedno sa izvješćem Ustavnog suda Republike Hrvatske, ustavnopravno neprihvatljivim učincima pročišćenim tekstova Ustava Republike Hrvatske, ustavnih zakona, zakona, drugih propisa i općih akata koje je Ustavni sud Republike Hrvatske utvrdio na sjednici 23. ožujka 2011. godine te o tome izvijestio Hrvatski sabor. Prijedlog predsjednika Odbora članovi Odbora su prihvatili jednoglasno. Obrazlažući svoj prijedlog predsjednik Odbora iznio je kronologiju događaja vezanih uz izvješće Ustavnog suda, te istaknuo da je 6. srpnja 2010. godine Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav na temelju Zaključka Hrvatskoga sabora jednoglasno utvrdio i u Narodnim novinama broj 85. iz 2010. godine objavio pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske. Nakon toga 23. ožujka 2011. godine Ustavni sud utvrdio je Izvješće o ustavnopravnim neprihvatljivim učincima pročišćenih tekstova Ustava Republike Hrvatske, Ustavnih zakona, zakona, i drugih propisa i općih akata. U Izvješću Ustavni sud utvrđuje da je prigodom utvrđivanja pročišćenog teksta Ustava 2010. godine ali i u 2000. i 2001. godini, nisu poštovana pravila za izradu pročišćenog teksta jer su u njima izmijenjene brojčane oznake članaka Ustava čime je grubo narušena temeljna struktura Ustavnog teksta. Izvješće je 24. ožujka 2011. godine dostavljeno Hrvatskom saboru zajedno sa pročišćenim tekstom Ustava Republike Hrvatske koji je izradio sam Ustavni sud. Nakon dostave Izvješća i pročišćenog teksta ustava Republike Hrvatske Ustavni sud još u dva navrata izvještava o potrebi ispravaka pročišćenog teksta koji su dostavili uz izvješće. Prvi puta 13. travnja 2011. godine, ustavni sud Hrvatskom saboru dostavlja novu neznatno izmijenjenu i dopunjenu verziju pročišćenog teksta Ustava te kao razlog navodi potrebu pojednostavljivanja uputa na kraju pročišćenog teksta koji su ranije dostavili te dopunskog objašnjenja uz Glavu 7a. Drugi puta 18. svibnja 2011. godine tajništvo Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav obaviješteno je iz službe za pripremu akata Hrvatskoga sabora za objavu o telefonskom pozivu tajnice predsjednice Ustavnog suda u kojem upozorava na još jednu grešku u pročišćenom tekstu Ustava. U izvješću Ustavni sud najavljuje da će pročišćeni tekst Ustava koji je sam izradio objaviti na svojoj internetskoj stranici dan nakon objave izvješća u Narodnim novinama ali ne navodi razlog takvog postupanja. Predsjednik Odbora naglašuje da Ustavni sud u svom Izvješću traži od Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da bez odgode objavi pročišćeni novi tekst Ustava, u posebnom broju Narodnih novina te da donese odluku o brisanju svih do sada objavljenih pročišćenih tekstova Ustava te citirao zahtjeve Ustavnog suda. Zahtjev broj 12. zbog temeljne važnosti Ustava za ustavni poredak Republike Hrvatske, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora morao bi bez odgode objaviti pročišćeni tekst Ustava u posebnom broju Narodnim novinama. I zahtjev broj 16. Ustavni sud na kraju ocjenjuje nužnim da zbog razloga navedenih u ovom Izvješću Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora donese odluku o brisanju svih do sada objavljenih, pročišćenih tekstova ustava te je objavi u Narodnim novinama zajedno sa novim pročišćenim tekstom iz točke 12. ovog Izvješća. U vezi citiranih zahtjeva predsjednik Odbora naglasio je da odbor ne može udovoljiti zahtjevu Ustavnog suda, jer odboru takvu ovlast za izradu pročišćenih tekstova Ustava može dati jedino Hrvatski sabor zaključkom baš kao što je i davao nakon svake promjene Ustava a nikako Ustavni sud. Osim toga predsjednik odbora je istaknuo da Ustavni sud polazi od tvrdnje da je jedini valjani pročišćeni tekst Ustava tekst priložen uz izvješće i objavljen na internetskoj stranici Ustavnog suda, a koji je izrađen na način da anulira dosadašnje pročišćene tekstove Ustava. Međutim, od 2001. do 2010. godine primjenjivao se pročišćeni tekst Ustava objavljen u Narodnim novinama, broj 41/2001. godine. Spomenuti tekst Ustava bio je za temelj donošenja općih i pojedinačnih pravnih akata, primjenjivao ga je sam Ustavni sud. Stoga bi prvenstveno bilo potrebno utvrditi koji je to polazni tekst Ustava koji je bio temelj za buduću izradu pročišćenih tekstova Ustava jer je nedopustivo poništiti devetogodišnju praksu u primjeni ustava. Podsjećajući na ovlasti Ustavnog suda utvrđenih Ustavom i Ustavnim zakonom o Ustavnom sudu RH predsjednik odbora istaknuo je da Ustavni sud nema ovlasti izrade i objave pročišćenog teksta Ustava, a ovlast izvješćivanja o pojavama neustavnosti i nezakonitosti iz članka 129. Ustava deklatorne je naravi iz čega proizlazi da Ustavni sud nema ovlast naložiti adresatu poduzimanje bilo kakovih mjera. Slijedom izrečenoga predsjednik odbora je iznio mišljenje kako postoji mogućnost da je Ustavni sud samovoljnom intervencijom pročišćeni tekst Ustava RH te njegovom objavom na internetskim stanicama izašao izvan okvira svojih ovlasti te uzrokovao pravnu nesigurnost kako objektivnog pravnog poretka, tako i nesigurnost u ostvarivanju prava i obveza omogućivši građanima preuzimanje pročišćenog teksta Ustava koji nije ovlašteno izrađen niti objavljen. U raspravi članovi odbora iznijeli su mišljenje i prijedloge za iznalaženja rješenja i situacije prouzročene intervencijom Ustavnog suda. Član odbora profesor, doktor Branko Smerdel naglasio je da je Ustavni sud nadležan izvješćivati Hrvatski sabor o pojavama od interesa za ostvarivanje ustavnosti i zakonitosti, ali da ta izvješća nemaju nikakvu obvezujuću snagu. Nadalje, naglašeno je da ustavni sud nije nadležan za izradu pročišćenog teksta Ustava te je prigodom objave stručnog teksta na internetu isti trebao imati naznake iz kojeg bi bilo jasno da se ne radi o službenom pročišćenom tekstu. Također istaknuo je da pročišćeni tekst Ustava koji je odbor utvrdio 6. srpnja 2010. godine te koji je objavljen u Narodnim novinama broj 85/2010. godine prihvaćen kao tekst Ustava koji već godinu dana primjenjuju i na njega se pozivaju državna i druga tijela te građani. Pročišćeni tekst je preveden na engleski jezik, podnesen diplomatskom zboru i pregovaračima. Ocijenio je neprimjerenom tvrdnju Ustavnog suda o iznesenom izvješću kako bi ispravljanje cjelokupnog zakonodavstva i podzakonskih akata izazvalo pravnu nesigurnost dok je samo zadiranje u tekst Ustava izuzetak. U vezi s tim naglasio je da takav stav može dovesti do dvojbi o pravnoj prirodi te važnosti Ustava što predstavlja potencijalnu opasnost za demokraciju. Izvješće Ustavnog suda ocijenio je kao visokostručno te je naglasio potrebu njegovog uvažavanja u budućoj zakonitoj djelatnosti u vezi sa rečenim iznio je mišljenje da bi ubuduće zaključkom kojim se daje ovlast odboru za izradu pročišćenog teksta trebalo propisati obvezu podnošenja teksta na potvrdu plenumu u određenom roku. Član odbora profesor, doktor Robert Podolnjak ocijenio je pravno nedopustivim te apsurdnom situaciju u kojoj se Ustavni sud u svojim odlukama poziva na izvorni tekst Ustava što je postala praksa Ustavnog suda. Nakon utvrđivanja i objavljivanja pročišćenog teksta Ustava članica odbora Ana Lovrin intervenciju Ustavnog suda ocijenila je apsurdnom i nedopustivom te naglasila da je to presedan u postupanju Ustavnog suda. Član odbora Emil Tomljanović založio se za žurno izvješćivanje Hrvatskog sabora o valjanosti pročišćenog teksta Ustava koji je utvrdio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i koji je objavljen u Narodnim novinama, broj 85/2010. godine. S obzirom na stavove koje su u raspravi iznijeli članovi odbora, profesor, doktor Branko Smerde, prof. dr. Robert Podolnjak, gospođa zastupnica Ana Lovrin, gospodin zastupnik Emil Tomljanović, te Vladimir Šeks predsjednik odbora predložio je da Odbor za Ustav, POslovnik i politički sustav donese zaključak kojim utvrđuje da je jedini važeći i valjani ustavni tekst na snazi pročišćeni tekst Ustava RH koji je objavljen u Narodnim novinama, broj 85/2010. od 9. srpnja 2010. godine, te da u svom utvrđenju odbor žurno izvijesti HRvatski sabor. Prijedlogu se jedino usprotivila članica odbora VEsna Pusić držeći da se radi o nekoliko pitanja da međusobno nisu povezana iako su članovi odbora na početku sjednice se usuglasili da se prijedlog odluke o promjeni Ustava RH raspravi zajedno sa izvješćem Ustavnog suda. Nakon rasprave odbor je jednoglasno donio i sljedeći zaključak. Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav utvrđuje da je jedini važeći, valjani ustavni tekst na snazi pročišćeni tekst Ustava RH koji je objavljen u Narodnim novinama, broj 85/2010. godine od 9. srpnja 2010. godine. I drugo, o utvrđenju iz točke 1 odbor će žurno izvijestiti Hrvatski sabor. Predsjednik odbora je predložio s čime su se suglasili predstavnici predlagatelja odluke o pristupanju promjene Ustava RH gospodin Zoran KOmar državni tajnik u Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti, te Zdenka Pogarčić predstojnica Ureda za zakonodavstvo Vlade RH, donošenje odluke o pristupanju promjeni Ustava RH koja glasi: Pristupa se promjeni Ustava RH prema prijedlogu odluke o pristupanju promjeni Ustava RH s prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske koji na temelju članka 147. Ustava Republike Hrvatske podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 21. travnja 2011. godine u dijelu kojim se predlaže da se prava Hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona dvotrećinskom većinom glasova. 2. Sukladno odredbi članka 57. stavak 1. podstavka 3. i 4. Poslovnika Hrvatskog sabora, Odbora za Ustav, POslovnik i politički sustav će na temelju i u okviru prijedloga odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske iz točke 1. ove odluke i provedene rasprave u Hrvatskom saboru podnijeti Hrvatskom saboru prijedlog za utvrđivanje Nacrta ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske te ova odluka objavit će se u "Narodnim novinama" sa prijedlogom: predsjednik odbora suglasili su se i članovi odbora te je odbor jednoglasno, sa 7 glasova za, predložio Hrvatskom saboru da donese odluku o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske koja je priložena ovom izvješću i njegov je sastavni dio, a koja se odnosi na to da se promijeni Ustav u dijelu u kojem se predlaže da se prava hrvatskih branitelja uređuju ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona 2/3-skom većinom svih glasova. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Žele li ostali odbori uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu po klubovima. Klub zastupnika IDS-a i kolega zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Prvo, u kojim se okolnostima pristupa promjeni ovog Ustava, ali želim nešto drugo isto tako primijetiti, da je uvijek obveza bila Hrvatske radiotelevizije da ovakve zakonske tekstove direktno prati ne preko MAX TV-a. Zašto se od toga odustane ajde drugom prilikom. Nikada se nije dogodilo, to je istina, da televizija ne prenosi direktno, a i da velikog dijela opozicije nema, što isto tako treba priznati. Međutim, u kojim okolnostima se donosi ovaj zakon? Prvo, evo danas svi smo pratili direktno hapšenje Ratko Mladić, veliki dan za cijeli Balkan, to je veliki dan za cijeli Balkan. To je sigurno veliki dan pod navodnicima za njegove žrtve, za njegove žrtve to znači pravdu, a za sve balkanske krvnike kaznu. I utoliko želim kazati da prije nego počnem govoriti o tekstu, žrtve Škabrnje, Vukovara, Srebrenice sigurno nisu bile uzaludne i utoliko 2011. između Hrvatske, Srbije jasno ne treba graditi nikakvo novo bratstvo i jedinstvo, ali trebamo živjeti u miru upućeni jedni na druge jer drugačije ne možemo. Ne možemo drugačije, gospodo. Ne možemo. Jasno je kao rekoh u kojim okolnostima se donosi ovaj ustavni zakon. Prvo da pročitam samo jedan tekst iz "Jutarnjeg lista": 1000 radnika u Hrvatskoj svakog dana mora uzdržavati 1100 umirovljenika i nezaposlenih i taj je trend u uzlaznoj umjesto silaznoj putanji. U listopadu prošle godine istih je 1000 radnika moralo zaraditi za 1060 uzdržavanih, a prije pet godina u travnju 2006. godine 1000 radnika moralo je zbrinuti "samo" 923 umirovljenika i nezaposlenih i da ne govorim o tome kako su svi ostali trendovi u jednom permanentnom padu. U ovom ustavnom zakonu razumljivo u članku 1., 2., ako se ne varam, naglasak je na pravima branitelja. Hrvatska je s druge strane manje-više pred gospodarskim slomom, priznali mi to sebi ili ne. Nema nikakvog spora da su za ove granice još tamo '45. izborili se antifašisti, ali u ratu protiv hegemonije, velikosrpsko '91. do '95., te granice obranili su borci Domovinskog rata. Sigurno je da bez Domovinskog rata ne bi bilo Hrvatske kao što je sigurno da je taj rat legitiman, obramben, opravdan i kao što je rekao ministar, bez tog rata Hrvatska ne bi imala suverenost ili ne bi posjedovala. S druge strane gospodo, kada govorim o tom financijskom, gospodarskom trenutku Republike Hrvatske vi morate imati na umu činjenicu da je Hrvatska svrstana na 18. mjesto rizika od bankrota u svijetu. Znači 18.-ta država smo, a vrlo malo nas dijeli recimo od 7. ili 8. Nakon Španjolske u Europi najveći broj nezaposlenih među mladima je upravo u Republici Hrvatskoj. Imamo situaciju da nam umirovljenici prehranjuju sebe, nezaposlenu djecu, unučad i ljudi se pitaju dokle tako. Ove godine morat ćemo pozajmiti, ovdje je bivši ministar financija, najmanje 30 milijardi kuna. Deficit će možda dostići 20 milijardi kuna, poreski prihodi u prvom kvartalu su opadali itd., itd. Znači, u tim i takvim okolnostima ova Vlada ide sa ovim zakonom. Neću dizati tenzije i govoriti da je to jedan politikantski zakonski prijedlog, ali ću reći da je zasigurno predizborni jer se postavlja pitanje što ova ekipa na vlasti može ponuditi pred izbore 2011. Između ostalog eto nudi ove obveze prebacujući teret ispunjenja istih na neku drugu vladajuću garnituru. Jednom rječju, nakon Sanadera radi se ono isto što je radio Sanader. Meni je drago da smo eto pred nekoliko dana sa crkvom isto tako sklopili jedan novi ugovor, međutim isto bih volio znati koliko će to koštati. Kapitalu se daju beneficije, kupuju se neke manjine, financiraju se sredine gdje je HDZ na vlasti, na jedan način se tretira "Uljanik", na drugi ostala hrvatska brodogradilišta itd., itd. Međutim, nitko da sebi postavi pitanje tko će sve to zaraditi i zato sam namjerno citirao dio teksta koji je pred nekoliko dana objavljen u "Jutarnjem listu". Osobno smatram da braniteljima ne treba ustavni zaokn o njihovom položaju. Ustavni zakon treba nekim drugima, onima koji putem takvog zakona bore se za očuvanje vlasti, a treba i lažnim braniteljima. Ja osobno smatram da branitelje treba očistiti od lažnih branitelja, znači treba uzeti lažnim braniteljima i dati onima koji su pravi branitelji. Kada bi iz Registra branitelja koji u ovom trenutku broji preko 500 tisuća imena izbrisali 150 tisuća imena lažnih branitelja, pod navodnicima ono lažnih status branitelja i bez Ustavnog zakona znatno bi se poboljšao. Točno, riječ je o 150000. Zašto baratam sa brojkom, gospođo Sumrak, od 150000 jer je za ovom govornicom '96., '97. predsjednik Republike pokojni gospodin Tuđman koristio podatak o 360000 onih koji su sudjelovali u obrani Republike Hrvatske. Ja osobno smatram da bi cilj vlasti trebao naprosto biti da dođemo do tog jednog pravog, stvarnog broja branitelja, a ne da se naprosto lažemo kako ćemo neke izuzeti iz raspodjele tereta kada i sami znate da je država pred bankrotom. Bojim se isto tako da će sutra gospodo mnogi imati manje ako želimo spasiti državu da ne postanemo jedna nova Grčka čiji ljudi evo sad baš čitam baš ih briga da li će sutradan morati vratiti, a dužni su 300 milijardi eura, 350, 400 milijardi ili 200 ili 250 milijardi eura. Oni znaju da taj novac nikada neće steći, nikada neće imati pa im je baš svejedno pod kojim će okolnostima propasti. Ali isto tako prije nego propadnu ponovno će morati zatražiti pomoć Europske unije, a da bi došli do novca od kojega će preživjeti morat će rasprodati i svoj telecom, i svoje pomorske luke i svoju elektroprivredu itd. itd. Jednom riječju to Hrvatska mora izbjeći kako bi svi sutradan naprosto imali kakvu takvu ekonomsku sigurnost bilo da je riječ o braniteljima ili zastupnicima koji jasno se nisu okoristili kroz pretvorbu, privatizaciju ne znam muljaže bilo da je riječ o ministrima u budućoj ili sadašnjoj Vladi, bilo da je riječ o liječnicima, socijalnim radnicima, onima koji rade u upravi, zdravstvu itd. Konačno isto tako smatram da ova ekipa na vlasti nema moralno pravo budućoj vlasti recimo predbacivati teret poput onoga na primjer mi ćemo pratiti "Brodosplit" dok ide ide, kolko koštalo da koštalo bez obzira imao netko narudžbi ili nemao. To će sigurno netko drugi morati podmiriti. Gospodo nije to u redu. Čovjek si naprosto postavlja i pitanje. Ako idemo pojedinačno ugrađivati pojedine kategorije u Ustav Republike Hrvatske, znači ako im dajemo taj ustavni karakter da li bi možda trebali ugraditi kao što je nedavno zatražio gospodin Hrelja i položaj umirovljenika u Ustav Republike Hrvatske. Ne znam. Položaj brodograditelja ili položaj šta ja znam boraca antifašističkog rata. Svejedno! Zar ne bi konačno bilo ljudski, civilizacijski, europski i da borci NOB-a i Domovinskog rata imaju isti status jer ruka izgubljena nekog mladića '44. godine u okolici Buzeta ili Kozare jednako je vrijedna kao i ruka nekoga tko je ruku izgubio nakon "Bljeska" ili "Oluje". Međutim, da budem iskren dvojim da ćemo širiti lepezu bilo kojih prava. Ali što je ono što tretira ovaj kako se zove braniteljski zakonik. Prije svega kada govorimo o istome da budem više nego precizan. Sva prava koja tangiraju invalide Domovinskog rata, ako je moguće treba povećati kunom više ne smanjivati. Sva prava obitelji stradalih hrvatskih branitelja također kunom više treba povećavati, a svi ostali ako je moguće dobro je da im se pomogne ali odaziv po mobilizacijskom pozivu bila jedna građanska, civilizacijska dužnost svakog lojalnog građanina Republike Hrvatske. Naš braniteljski zakon znači za sve, nek' pustimo sada invalide i obitelji stradalih, tangira i mirovine i staž u dvostrukom trajanju o.k. i prvenstveno pravo za zapošljavanje i neke dionice i ne zna prednost pri zakupu ovih zemljišta i poslovnih prostora lokalne ili gradske samouprave i prenamjenu poljoprivrednog zemljišta itd. Člankom 14. Zakonika o braniteljima iz Domovinskog rata doslovce se kaže citiram da hrvatskom branitelju iz Domovinskog rata koji na temelju navršenog mirovinskog staža ostvario pravo na starosnu mirovinu manju od mirovina koja mu pripada za 40 godina mirovinskog staža osobni bod uvećava se ovisno o vremenu provedenom u ratu i to hrvatskom branitelju do 12 mjeseci za 10%, od 12 do 24 mjeseca za 15%, od 24 do 36 mjeseca za 20% itd. itd. Dragovoljcu iz Domovinskog rata za 30% i tome slično. Rekoh sve je to dobro, međutim pitanje da li u ovim okolnostima ova država može osigurati pri omjeru 1,22 radnika i 1 umirovljenik ta prava. Treba biti isto tako korektan i priznati da hrvatski branitelji zasigurno pogotovo ovih desetak zadnjih godina nije bitno da li je riječ o ovoj ili bivšoj vlasti nisu bili zapostavljeni, ne smiju biti i neće biti. Ali obećavati možda kruha iznad pogače to se može gospodo pretvoriti u nemoguću misiju za neku buduću vladu. Ako imamo još jedanput ponovit ću omjer 1,22 radnika 1 umirovljenik. Zar ima nekoga koji vjeruje da će se sve okolnosti preko noći promijeniti na bolje i da ćemo sutradan te trendove promijeniti na način da ni sami nećemo znati što ćemo od novca. Da li netko vjeruje da će se zemlja tako reći preko noći oporaviti, da će biti više novaca, da kredite neće trebati vraćati itd. itd. Prema tome, za kraj da ne bih dizao prevelike tenzije, da ne bih govorio o strankama i slično ne bježim čak. Možda je HDZ stvorio državu, ali što je učinio s nacijom neću govoriti. Možda ste bili čak i na čelu obrambenog rata, ali je država vašim postupanjima i osiromašena. Ali pustimo sada to. IDS kako se dogovori opozicija tako će oko ovoga glasati. Ali znam da će sve obveze i sav teret biti na realizaciji sutradan nekoj budućoj vlasti.
Hvala. Imamo prijavljena dva ispravka navoda. Uvaženi kolega Kulušić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče. Pa toplo se nadam da se kolega Kajin zabunio kad je kazao da žrtve nisu bile uzaludne jer je uhvaćen Mladić. Poznavajući ga ne vjerujem da se zabunio jer za onakav zločin od Škabrnje do Srebrenice nema cijene niti opravdanja za takvo nešto. Kazat da žrtve nisu bile uzaludne jer je Mladić uhvaćen, to je katastrofa. Hvala.
Povreda Poslovnika, gospodin Kajin.
Ja sam dobro rekao, nijedna žrtva nije bila uzaludna jer je na kostima, muci, krvlju tih žrtava stvorena RH. Uhapšen je, to sam rekao i to pokazuje fonogram. Nemojte mi imputirati nešto što nisam izgovorio. Kao što sam rekao da hapšenje Mladića za sve njegove žrtve znači pravdu, a za sve balkanske zločince kaznu.
Kolega Kajin, kod povrede Poslovnika, vi ste doajen u ovom Saboru znamo što je.
Neka mi se ne imputira nešto što nisam rekao!
Postoji fonogram, da se to iščitati.
I zato sam rekao da žrtva Škabrnje, Vukovara ne znam Srebrenice, Dubrovnika nije bila uzaludna.
Imamo navod koji je ispravljen, a svatko tko želi može i provjeriti da li je … [[Govornik se ne razumije zbog preglasne najave.]] autentičan bio tako ili nešto drugačije. Kolegice Sumrak, vi ste se također javili?
Da, hvala vam gospodine predsjedavajući, gospodine ministre, državni tajniče. Pa evo ja ću ispraviti dva netočna navoda gospodina Kajina. Jedan je da je ovaj prijedlog zakona donesen u ime predizborne kampanje. Nije, to ovoj Vladi nije potrebno zato jer je ova Vlada vratila dostojanstvo hrvatskih branitelja za razliku od 4 godine kad je vladala Vlada SDP-a pa kad je oduzela sva prava hrvatskih branitelja i otpustila 10 tisuća njih iz policiji i vojske. Drugi netočan navod je taj da je ovo rađeno zbog lažnih branitelja. Nije, i to je netočan navod. A gospodine Kajin vi uporno govorite vaša građanska i svaka moralna i domoljubna dužnost je da prijavite svakog lažnog branitelja i tada će se stvar riješiti, bit će ih puno manje. Svi govorimo o lažnim braniteljima, a nitko nikog ne prijavljuje. To je drugo. A treće, rekli ste da ovaj teret se nekoj drugoj Vladi, budućoj Vladi. Ne, prvo i osnovno branitelji nisu teret i nikad neće biti teret nijedne države. Ne morate se bojati ova Vlada bit će i buduća Vlada tako da nema straha za vas nikakvog. Hvala.
Slijedi dalje klub HDZ-a i uvaženi kolega Ivan Šantek.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Evo, meni je danas zaista čast što mogu reći u ime kluba HDZ-a da će naš klub podržati promjene Ustava u smislu da se Ustav dopuni i zaštiti pravima hrvatskih branitelja. Naime, zašto kažem da mi je čast? Čast mi je zato što je ovo danas izuzetan događaj i ne samo zato što mogu govoriti u ime kluba o ovom prijedlogu nego zato što sam imao priliku pred 20 godina osobno se susresti sa Ratkom Mladićem i ostati živ. Prije 20 godina Ratko Mladić je bio zapovjednik kninskog korpusa, a u Kninu je znamo u to vrijeme bio logor u koji su bili smješteni zarobljeni pripadnici hrvatske Policije i Zbora narodne garde. U to vrijeme Ratko Mladić je znao što se događa u tom logoru, znao je što se događa nama, ako treba osobno o tome mogu svjedočiti bilo gdje i u njegovoj ulozi u to vrijeme. Danas je isto tako i vrijeme, odnosno ova godina je 20 obljetnica i formiranja Oružanih snaga, a isto tako i 20 godina od proglašenja suverenosti i samostalnosti RH i za one koji su možda zaboravili proglašena je 25-og, 26-og ujutro napadnuta je Policijska postaja u Glini gdje su zarobljeni policajci odvedeni u logor, mučeni i zlostavljani i razmijenjeni. Zamislite ironije, opet za Gorana Hadžića koji je ponovno u bijegu. Evo, meni je isto tako drago da i kao zastupnik sa 6. izborne jedinice mogu reći da su inicirali ovu promjenu Ustava upravo sisački branitelji, dakle branitelji s područja Siska i Sisačko-moslavačke županije i taj prijedlog zakona su prihvatile i sve braniteljske udruge, a nakon toga su inicirali te promjene kod hrvatske Vlade, Vlada je predložila Saboru i mi danas pristupamo tim promjenama Ustava. Isto tako bio bi red u uvjetima kada se donosi odluka o pristupanju Ustava prisjetiti se i stradalih žrtava granatiranih gradova u RH koji su se isto tako dogodili prije 20 godina. Moramo se prisjetiti žrtava i grada Vukovara i Županje i Siska i Karlovca i Gospića i Zadra i Dubrovnika i svih drugih gradova koji su granatirani u to vrijeme. Prije 20 godina se dogodila ova situacija. Isto tako moram ovdje reći da me na neki način kao branitelja koji je evo sudjelovao u Domovinskom ratu, onako kao što volimo reći od prvog do zadnjeg pucnja na neki način žalosti kad određeni kolege kažu da se na ovaj način prenosi teret na buduće generacije. Ja smatram da se ne prenosi nikakav teret nego da se na ovaj način štite vrijednosti Domovinskog rata i štite prava obitelji poginulih i nestalih hrvatskih branitelja, njihovih majki i njihovih udovica, njihove djece, a isto tako i prava samih hrvatskih branitelja koji, moram to ovdje još jedanput reći, nijedan hrvatski branitelj niti obitelj hrvatskog branitelja se nije obogatila konzumirajući prava iz Zakona o pravima hrvatskih branitelja. Dapače, oni su ostali isto onakvi skromni ljudi kakvi su bili, dali su svoj doprinos ne samo u Domovinskom ratu, hrvatski branitelji dali su svoj doprinos i obnovi naše zemlje poslije rata. Jer svi se sjećamo kada je bila obnova naše Domovine da su isto tako uniforme koje su bile i u ratu bile i u obnovi i ljudi su u tim istim uniformama gradili svoje kuće, obnavljali svoja ognjišta i vraćali se na svoja zgarišta. I to je ono što treba ovdje reći i to je ono što treba zapamtiti. I ovdje još jednom reći s ove govornice da mi je zaista čast i zadovoljstvo što danas u ime HDZ-a mogu reći da ćemo podržati ovu odluku o promjenama Ustava. Hvala lijepa.
Hvala. Uvaženi kolega zastupnik Boro Grubišić i Klub zastupnika HDSSB-a.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre drago mi je da ste ovdje osobno kao ministar branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Kolegice i kolege zastupnici, zaista je impozantan ovaj muving s dnevnim redom danas, stavljanje ovako važne točke koja izaziva pozornost Hrvatske javnosti već više dana ili više tjedana u ovim popodnevnim satima kada najmoćniji mediji Hrvatska televizija nije ovdje, osim Maxtv-a ima li tome razloga, što je uzrok tome? Nadalje, u obrazloženju gospodina Šeksa čuli smo i ono što nije predmet onoga što je ministar Ivić ovdje a to je obrazloženja odbora za Ustav, Poslovnik u svezi numerizacije, brojčanom označavanju članaka Ustava Republike Hrvatske i zbog ispravljanja drugih propusta. Kakve veze ima jedno s drugim ja zaista ne znam ili se pokuša da kažem, ovo Ustavnu kategoriju hrvatskih branitelja podgurati i ova materija koja je predmet i o kojoj je pisao Ustavni sud a zatim raspravljalo Odbor za Ustav i Poslovnik pa se sada sve to da kažem raspravlja u jednoj točki dnevnog reda. Kada govorimo o promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom u svezi stavljanja branitelja, poginulih branitelja, obitelj itd, u Ustavni zakon. Kada govorimo o tome da za dva dana obilježavamo 20 godina Oružanih snaga Republike Hrvatske 28. svibnja ako se netko ne sjeća da podsjetim, to je ona slika s Jaruna kada je pokojni predsjednik Tuđman postrojio snage, ovaj puta će biti na Jarunu pa sam pomiješao. Dakle, kada je postrojio Hrvatsku vojsku, redarstvenike u stadionu u Kranjčevićevoj ulici. Tko su bili ti ljudi? Tko su bili redarstvenici i Hrvatski vojnici? Prema presudi Županijskog suda u zagrebu od 8. svibnja 2009. godine i presudi Vrhovnog suda Republike Hrvatske od 1. lipnja 2010. godine oni su bili paravojna postrojba, jer se u to vrijeme jedine regularne trupe u Republici Hrvatskoj bile trupe JNA. A oni koji su napadali JNA bili su paravojska, pobunjenici izjednačeni sa srpskom paravojskom. Tako piše u odluci Županijskog suda Zagreb i u odluci Vrhovnog suda Republike Hrvatske kod obrazloženja presude Branimiru Glavašu. I što mi to slavimo 28. svibnja gospodine Ivić? Ako to Vrhovni sud Republike Hrvatske ne prizna. A sada idemo praviti alibi za Purdu, za Vesnu Bosanac, za Gotovinu, za generala Markača, pa ćemo sada nakon svega gnjeva Hrvatskog naroda zbog presuda, zbog saslušanja, zbog tužiteljstva u Beogradu koje proiziva tisuće naših ljudi, pa i onih koji su bili u logorima, po Srbiji, STajićevu, MItrovici itd., eto idemo staviti mi jednu kategoriju, jedan način kako ćemo branitelje staviti u Ustav, Ustavni zakon što već hoćete. DA točno je da je izborna godina i dobro je gospodin Kajin zamijetio, zašto je to u funkciji te izborne godine i ni zbog čega više. I sami branitelj gospodin iz Siska, s kojim sam dijelio, Šantek, s kojim sam dijelio dobro i zlo Domovinskog rata kao specijalac na području Banovine, pa onda na Velebitu, pa u Konavlima pa u Žepču, bio sam i Žepču, nije bitno gdje sam bio po dužnosti, južno bojište Žepče da. Po pozivu ministra Hebranga je li? Dakle gospodine Šantek i vama sam dao presliku ove presude i obrazloženje ove presude, i sami ste se čudili nemojte reći da niste. Ima i na internetu objava Vrhovnog suda presude, na 164. stranice ali to je puno čitati, ja sam izvadio ono što piše, ono najkraće rečeno. Hoće li se ovim gospodine ministre, činom stavljanja branitelja u Ustav zapriječiti daljnji progon Hrvatskih branitelja. Hoće li se tužiteljstvo u Beogradu, a zapravo čini mi se da postoji potajna veza, ne bih htio ulaziti u to, nisam svjedokom, ali što je potpisano sa Srbijom i u razgovorima Tadić-Josipović i ministri iz Vlade, kako je moguće da jedno tužiteljstvo druge države optužuje građanina Hrvatske za djelo "učinjeno", je ili nije ali zbog sumnje na djelo, učinjeno na teritoriju Republike Hrvatske? Jesmo li mi suverena država? Je li mi imamo svoje pravosuđe? Ili nam treba tužilaštvo se kaže, ne tužiteljstvo, u Beogradu, da bi pronašli pravdu, pa nije li to sramotno? Onda smo digli, uskovitlali prašinu tko je za ili tko protiv branitelja u Ustavu. Kao da je itko protiv branitelja. Pa se polariziramo oko toga, jasno iz politikantskih razloga, jer treba dvotrećinska većina pa sada ajde vi gospodo iz SDP-a glasajte protiv ako možete i ako smijete. A što se tiče onog drugog dijela o kojemu je gospodin Šeks govorio, žao mi je što ga nema ovdje, a bio sam na Odboru za Ustav i Poslovnik i slušao obrazloženje naputka ili kako hoćete prigovora ili pogovora, razgovora Ustavnog suda za koji je rečeno da nije nadležan. Ja ne znam čime se bavi Ustavni sud nego Ustavom, zašto se tako zove. Ja tako suvislo kao liječnik razmišljam nisam pravnik jel. Ali eto on nije nadležan za Ustav i Ustavni sud tako je rečeno na Odboru za Ustav i POslovnik. Jel tako rečeno gospođo PUsić, jel? Pa onda ipak u obrazloženju uz članak 6. lijepo piše da će se dopuna ustavnog teksta zbog ispravljanja omaške u brojčanom označavanju. Zašto ovako potajno priznati da je to omaška? Zašto smo se svađali? Zašto je bilo izbacivanja neki dan ovdje, opomena i izbacivanja kako reče do kraja sjednice mojih kolega Burića i Vinkovića kada je lijepo pisalo da je omaška,kada su lijepo ljudi upozorili na to. Pa nije bitno tko je pogriješio, pa nismo mi tu zato da se osobno prozivamo, nego da ispravimo ono što se može ispraviti i što je normalno. Ljudski je griješiti, a ljudski je oprostiti, još da kažem i kršćanski. Pa prema tome, zbog čega smo mi neki dan ovdje krv lili i toliko se zakrvili kako se to kaže u Slavoniji, toliko se u jednom omraženom stanju raspravljali da je došlo do onih incidenata do kojih nije trebalo doći samo da je ova rečenica zadnja u obrazloženju uz članak 6. bila izrečena. Pa ne bi nitko nikoga pojeo zato što je rekao ... bila omaška. Omaška je omaška, Bože moj, pa svi smo ljudi nismo roboti, pa potkrade se svakome, pa je onda ljudski priznati a ljudski je oprostiti i ne bi bilo nikakve gužve niti bi predsjedavajući, a tada je bio potpredsjednik Sabora Šeks izbacio moje kolege. Ne znam što reći gospodine Ivić na ovo. Naime, kada se raspravljalo o novom Ustavu RH usvojen je 16. lipnja, ali kod rasprave o novom Ustavu onda je u 1. članku pisalo da je Domovinski rat obrambeni rat. To znači da se Hrvatska obranila. Ja sam dodao ministru Šimonoviću tadašnje, ministru pravosuđa, da je Hrvatska vodila i osloboditeljski rat. Jedno je se braniti i zaustaviti neprijatelja, a onda i osloboditi ono što je okupirao. To nije bilo čak niti predviđeno. Vaše ministarstvo, Vlada nisu ni predložili da to bude definirano Ustavom kao osloboditeljski rat. A zašto? Pa nije to bez veze zaboravljeno. Pa zato što onda postoji i agresor kojeg smo morali pobijediti i osloboditi državu, a potiho se pokušava sakriti agresor jer su upravo tada bili razgovori na najvišem državnom nivou između predstavnika Srbije i Hrvatske. Dakle, osloboditeljski i obrambeni rat i još ovdje piše sada u novom materijalu piše legitimni, a presudom Vrhovnog suda Hrvatske od 2. lipnja ispada da on nije legitimni jer su jedine legitimne regularne trupe vojne vojska u Hrvatskoj u to vrijeme bile trupe JNA. Tako piše, a mogu vam podijeliti svima da imate svi da znate vi gospodo i iz HDZ-a i iz SDP-a. Tako se mućka s pravosuđem. To je to neovisno pravosuđe po kojemu se hrvatske generale i branitelje sudi, a onda ćemo ih uvesti u Ustav kako bi imali alibi i kako bi smo imali argument za izborne kampanje. Hvala lijepo.
Kolegica Sumrak ispravak navoda.
Hvala vam lijepo. Gospodine predsjedavajući, gospodine ministre, državni tajniče. Kolega ja ću vas ispraviti u samo jedan netočan navod koji ste rekli, a to je da se u svemu ovo potajno skriva agresor i da netko želi sakriti agresora. To naprosto nije točno, to ne želim, onda će me se opomenuti. A zašto nije točno kroz cijeli niz ovih godina, a evo i sada predsjednica i premijerka gospođa Jadranka Kosor bila je na sastanku s gospodinom Tadiećom usred Srbije je ona rekla da je Hrvatska vodila obrambeni, osloboditeljski rat, da je to Domovinski rat bio. Jasno i glasno je rekla tko je bio agresor u tom ratu. Međutim, mediji to naravno nisu prenesli osim jednog u kasne noćne sate i osim tri crtice. Ali oni koji su to htjeli mogli su znati. Dakle, nije točno da ova Vlada skriva agresora i da se nešto radi da se ne bi imenovao agresor kada se on jasno dobro zna.
Hvala. Klub HNS-a, HSU-a i uvažena kolegica Pusić. Izvolite kolegice.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Dakle, predmet naše rasprave na dnevnom redu je prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom nacrta Ustavnog zakona o izmjenama i dopunama Ustava Republike Hrvatske. Ako ste pročitali tekst prijedloga koji je da u njemu su sadržana dva potpuno različita prijedloga i dvije potpuno različite teme, a očekuje se da od dvije potpuno različite teme o kojoj svaka zastupnica ili zastupnik mogu glasati kako god žele, dakle za jednu za, za drugu protiv, za obadvije za, za obadvije protiv da se glasa objedinjeno. Dakle, kao da se radi o jednoj temi. O koje dvije teme se radi? Radi se o nomotehničkim promjenama ili prilagodbama Ustava. Dakle, o jednom cijelom nizu ovdje navedenih nomotehničkih promjena gdje će biti potrebno uskladiti primjerice broj članka u Ustavu nije točan, dakle ne odgovara obzirom na mnoge promjene ili određeni broj promjena koje smo imali. Treba se promijeniti broj nekog članka u Ustavu, treba se promijeniti referenca koja referira na neki članak pod brojem pod kojim on više nije. Dakle, radi se o nomotehničkom uređivanju ustavnog teksta i odluci SAbora kojom će ovlastiti Odbor za Ustav, POslovnik i politički sustav da nakon nomotehničkog uređivanja teksta Ustava objavi taj definitivni tekst Ustava u Narodnim novinama. To je naravno jedna sasvim normalna i potrebna procedura da svaki ne samo zastupnik i ljudi koji se time služe češće nego i svaki građanin i naš i šire zna uvijek točno što je važeći tekst hrvatskog Ustava. Do zabune je došlo još dodatne jer je Ustavni sud proveo jednu ajmo reći stručnu analizu koju je podnio ili poslao ovom Parlamentu kao svoje izvješće u kojem je naveo i argumentirao cijeli niz neusklađenosti i potreba za nomotehničkih uređivanjem teksta Ustava i taj tako uređeni tekst Ustava je bio objavio na internetskim stranicama. Za to se ustanovilo i konstatiralo da Ustavni sud nije ovlašten, dakle Ustavni sud nije ovlašten da objavljuje definitivni ili konačni tekst Ustava, međutim i oni su to skinuli u međuvremenu sa svojih stranica, ali naravno postoji potreba za time. Dakle, to nije ništa promijenilo u meritumu stvari, u činjenici da naš Ustav nije nomotehnički uređen i zbog toga se pristupa u onoj proceduri koja je predviđena i koja je legitimna, a to je da Parlament ovlasti Odbor za Ustav i Poslovnik da objavi u "Narodnim novinama" nomotehnički uređen tekst Ustava. To je dakle jedna tema. Druga tema koja nema veze s ovom je donošenje ustavnog zakona odnosno zakona ili dizanje Zakona o pravima hrvatskih branitelja na razinu ustavnog zakona, odnosno interveniranje u hrvatsko zakonodavstvo na taj način da se jedan zakon o jednoj kategoriji građanki i građana Republike Hrvatske iz redovnog zakona pretvori u Ustavni zakon. Dakle, dva potpuno različita predmeta, potpuno različite teme o kojima je, po mišljenju kluba HNS-a i HSU-a, potpuno nemoguće glasovati na isti način, odnosno glasovati u istom, moguće je glasovati naravno na isti način, ali nije moguće glasovati u jednom paketu. Dakle jedanput dignuti za, protiv ili suzdržano o dvije potpuno različite teme. Prema tome, gospodine potpredsjedniče, meni je potpuno nejasno kako ćemo se mi izjašnjavati o ovoj točci dnevnog reda. Dakle, da li ćemo prihvaćati prvo jedan dio točke dnevnog reda, pa onda drugi dio te točke dnevnog reda ili ćemo dvije potpuno nepovezane stvari kao što je nomotehničko uređivanje teksta Ustava i ovlaštenju Odboru za Ustav, Poslovnik da objavi pročišćeni tekst Ustava se izjašnjavat na isti način kao i o jednoj potpuno novoj temi i svakako ne tehničkoj temi, a to je dizanje jednog od zakona o jednoj kategoriji građana, a to su hrvatski branitelji, na razinu ustavnog zakona. Dakle, što se tiče nomotehničkog uređivanja po mišljenju kluba HNS-a i HSU-a to je potrebno i nužno je napraviti i nužno je objaviti pročišćeni tekst. Što se tiče ovog nepovezanog sa ovim prvim drugog dijela, a čija suština je u rečenici iz prijedloga ovog nacrta članka 1.: prava hrvatskih branitelja uređuju se ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona. Zašto je to potrebno? U argumentaciji se čulo različitih argumenata ili stavova da je to potrebno da bi se iskazalo poštovanje hrvatskim braniteljima, da bi se štitio dignitet hrvatskih branitelja, da bi se štitilo dostojanstvo Domovinskog rata. Prvo što se tiče digniteta hrvatskih branitelja, po mom mišljenju to nije nešto što se štiti na taj način, to je nešto što je kod ljudi koji su zaista bili hrvatski branitelji u tome sudjelovali je neupitno i nitko ne može im niti uzet niti dodat na tom dignitetu. Drugo, ako se hoće u Ustavu posebno to naglasiti, nalazi se u preambuli Ustava i nalazi se u članku 58. Ustava, da citiram stavak, dakle članka 58. Ustava: posebnu skrb država posvećuje zaštiti hrvatskih branitelja, hrvatskih ratnih vojnih invalida, udovica, roditelja i djece poginulih hrvatskih branitelja. U tom istom članku spominje se i posebna skrb koju država posvećuje osobama s invaliditetom, osobama koje na bilo koji način zahtijevaju, trebaju i imaju pravo na posebnu brigu i posebnu državnu skrb, odnosno posebnu državnu pozornost. Kada se međutim jedna kategorija građana, kao što su ovdje hrvatski branitelji, iz nekog razloga izdvaja na taj način da se prava hrvatskih branitelja definiraju ustavnim zakonom, za razliku od prava hrvatske djece, za razliku od prava hrvatskih invalida, za razliku od prava hrvatskih nezaposlenih, za razliku od prava hrvatskih mladih, za razliku od prava bilo koje kategorije građana, to može značiti ili da se ne vjeruje hrvatskim zakonima, dakle ako netko po zakonu nešto ima pravo da postoji stav da zapravo to pravo ne može ostvariti, ili da se mislim da je potrebno izdvojiti odnosno narušiti načelo ne samo jednakosti pred zakonom nego i jednakosti svih građanki i građana pred Ustavom. Narušavanje načela jednakosti građana pred Ustavom je jedan vrlo ozbiljni potez. To je situacija u kojoj se radi, za kojom se poseže u onim situacijama u kojima se smatra da je neophodno izvršiti pozitivnu diskriminaciju, dakle u kojima se smatra da je jedna kategorija građana iz bilo kojih razloga diskriminirana u postojećim uvjetima. Dakle, da se protiv te kategorije građana u ovoj situaciji danas provodi diskriminacija i da bi se neutralizirali ili postepeno dokinuli elementi diskriminacije uvodi se pozitivna diskriminacija, dakle dodatno im se garantiraju bilo dodatna prava, bilo njihova prava dodatno snažnom zakonskom odredbom, dakle Ustavnim zakonom zato da bi se preokrenula postojeća diskriminacijska situacija. Ni u kojem drugom slučaju nema opravdanja pristupiti jednoj promjeni koja narušava načelo jednakosti građana pred zakonom, a naročito građana pred Ustavom. Jer šta inače znači garantirati prava hrvatskim braniteljima Ustavnim zakonom, umjesto redovnim zakonom kao i svim drugim kategorijama građana ove zemlje. A recimo prava bilo kojoj drugoj skupini koja se također navodi u ovom članku 58. a to je kao što sam rekla, dakle osobe sa invaliditetom, nezbrinutim osobama. Dakle, jednom cijelom nizu ljudi koji su u posebnom hajmo reći položaju ili posebnoj situaciji se garantira skrb države. Zašto je za njih dovoljan obični zakon, dakle redovni zakon a za hrvatske branitelje je potreban Ustavni zakon. Što se nas u klubu HNS-a i HSU-a tiče jedino objašnjenje za to je pretpostavka da se zakoni neće poštivati. Mi ne možemo funkcionirati u Parlamentu pod pretpostavkom da se zakoni neće poštivati i ne možemo smatrati ili prihvatiti tezu da nije važno ako se ne poštuju zakoni kojima se reguliraju prava djece, prava žena, prava invalida da to nije važno. Jedino je važno ako se ne poštuju zakoni kojima se reguliraju prava hrvatskih branitelja, pa ćemo zato za razliku od svih ostalih zakona Zakon o pravima hrvatskih branitelja dignut na razinu Ustavnog zakona. Naše je mišljenje da u Hrvatskoj koja funkcionira kao normalna europska civilizirana zemlja zakone treba poštovati onakvima kakvi jesu, a pred zakonima, a naročito pred Ustavom svi građani su jednaki. Mi nećemo ovo podržati.
Hvala. Imam dva ispravka. Kolegica Sumrak.
Hvala vam gospodine predsjedavajući, gospodine ministre i državni tajniče. Kolegice Pusić, jako mi je žao što ću, što ste to rekli i što ću morati to ispraviti jer to je da se ovdje diskriminiraju osobe sa invaliditetom, djeca itd. što naprosto nije točno. A zašto nije točno? Jer su prava na primjer osoba sa invaliditetom još dodatno potvrđena i pojačana. Evo ga, dana 3. svibnja, daklem 3 je godišnjica stupanja na snagu Konvencije Ujedinjenih naroda o pravima osoba sa invaliditetom. Daklem, postignuto je puno poštivanje ljudskih prava i osoba sa invaliditetom. Ovo je potpisala gospođa premijerka, gospođa Kosor. Daklem, Hrvatska. Potvrdila je i zajamčila je poštovanje međunarodnog znači prava. Jednako tako imamo konvencije koje se odnose na djecu. Tako da ne možemo govoriti o tome da govorite o braniteljima, ali govorite jednako tako da su u nekakvom podređenom slučaju djeca i osobe sa invaliditetom.
Hvala. Izvolite. Poslužit će ... [[Govornik se ne razumije.]]
Hvala lijepa. U zadnji čas. Naime, pozivam se na članak 209. jer mislim da gospođa Sumrak nije ispravila ono što sam ja rekla. Dakle, ja sam rekla da je činjenica da se hrvatski zakoni bez obzira na sve ostale europske, međunarodne okvire koji naravno postoje u različitim kategorijama građana, da se hrvatski zakoni koji štite invalide, branitelje ili bilo koju drugu kategoriju populacije moraju biti u istoj ravni. Dakle, u istoj kategoriji ili su svi ustavni ili su svi obični. Ali nema razloga da neki budu štićeni Ustavnim zakonom, a neki običnima. Samo to.
Hvala. Ispravak gospodin Đakić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, pa netočan je navod kolegice Pusić kad je ustvrdila da je ovaj Zakon i ovaj prijedlog i da bi hrvatski branitelji ovim donošenjem Ustavnog zakona ili uvrštavanjem Zakona o pravima hrvatskih branitelja u Ustav postali iznad svih drugih građana. Ne. Oni bi postali samo jednaki kao što su to i nacionalne manjine, kao što je i Zakon o nacionalnim manjinama jednaka zaštita za blago koje imamo a to su nacionalne manjine, bila bi i za blago koje imamo a to su hrvatski branitelji.
Hvala. Na redu je Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke i gospodin zastupnik Stanko Grčić. Kolega Grčić će malo pričekati jer pravo je predlagača, ministra da se javi. Izvolite gospodine ministre.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođo Pusić. Vaše je pravo naravno da o ovom prijedlogu glasujete kako mislite da treba glasovati, ali apsolutno ne stoji ovo što ste rekli da se radi o povređivanju jednakopravnosti građana pred Ustavom. Nije o tome apsolutno riječ niti će se o ovom prijedlogu odluke i Nacrtu Ustavnog zakona dogoditi nekakva veća prava hrvatskim braniteljima od onoga što oni imaju. Ta prava ostaju potpuno ista kao što su i bila po postojećem zakonu. Ali činjenica je i to da bi se o ključnim stvarima u državi a jedno od ključnih pitanja u državi je i odnos države prema onima koji su je stvorili, a mislim da ćemo se oko toga svi složiti da su najzaslužniji za stvaranje Hrvatske države upravo hrvatski branitelji i da kao izraz poštovanja upravo prema toj činjenici što su hrvatski branitelji najzaslužniji za stvaranje neovisne i suverene Hrvatske je i ova inicijativa koja je potekla kao što sam u uvodnoj riječi rekao od strane hrvatskih branitelja i udruga proizašlih iz Domovinskog rata, je da se, dakle o tim ključnim stvarima, a pogotovo kada su u pitanju izmjene zakona postigne dogovor i da se takvi i slični zakoni ne mogu mijenjati onako kako se kome prohtije. Dakle, to je sve upravo na tragu toga. A podsjetit ću vas i na činjenicu da i kada je usvajan ovaj Zakon o pravima hrvatskih branitelja koji je trenutno važeći i koji će nadam se postati i Ustavni zakon, da ste i vi i kompletna oporba napustili sabornicu.
Ispravak navoda, uvažena kolegica Pusić. Izvolite.
Ne znam koliko podsjećanje ulazi u vaše ovlasti iskreno rečeno dok ste ovdje u Saboru u svojstvu ministra, ali ulazi u vaše ovlasti da ne citirate krivo ono što sam ja rekla. Dakle, netočno je da se ovime branitelji ne stavljaju u drugačiji položaj što se tiče prava od ostalih kategorija građana jer se uvodi neravnopravnost u snazi zakonske zaštite, da. Ako su invalidi, djeca, rodilje, mladi, stari itd., zaštićeni običnim zakonima i njihova prava zaštićena običnim zakonima onda ako hoćemo izbjeći neravnopravnost građana pred Ustavom moramo ili sve te zakone prevesti u Ustavne zakone ili ne prevoditi zakon za ovu kategoriju u Ustavni zakon jer se time narušava načelo ravnopravnosti pred Ustavom u snazi zakonske zaštite prava.
Hvala. Sada je na redu Klub zastupnika HSS-a i uvaženi kolega Grčić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski branitelji uvelike su zaslužni za to što danas živimo u slobodnoj i neovisnoj Hrvatskoj. Za obranu naše Domovine izložili su svoje živote, mnogi su za rata i iz rata izašli i s vidljivim ranama na tijelu i onim nevidljivim ranama što je još teže na duši. Mnogi iz rata nisu se vratili, a iza njih su ostali žene i djeca, stari roditelji, obitelji su izgubili svoje hranitelje. A moramo si postaviti i pitanje bez hrvatskih branitelja kako bi bio obranjen državni suverenitet i uspostavljen teritorijalni integritet. Upravo njima možemo zahvaliti na činjenici da danas imamo mogućnost graditi modernu, demokratsku i suverenu Hrvatsku. Prava hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji uređena su Zakonom o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji, a ovime se predlaže njihovo podizanje na ustavnu razinu, odnosno na razinu Ustavnog zakona kao organskog zakona najvišeg ranga koji bi se mogao mijenjati samo dvotrećinskom većinom. Pri tome treba istaknuti da je ovaj prijedlog došao od strane udruga iz Domovinskog rata, a motiviran prije svega time da se osigura stalna i kontinuirana skrb države za branitelje i stradalnike iz Domovinskog rata bez obzira na političke razlike i stajališta. Budući da obilježavamo 20. godišnjicu neovisnosti RH i kada smo pri kraju pregovora o ulasku u EU pozdravljamo ovu odluku kao iskaz poštovanja i priznanja onima koji su svoje živote nesebično stavili u obranu Hrvatske i njezinih građana. I danas kad na početku obilježavamo evo kroz tri dana 20. godišnjicu neovisnosti, odnosno stvaranja Oružanih snaga RH danas u Nacionalnoj i sveučilišnoj biblioteci gdje smo bili imali priliku vidjeti predstavljanje 4 monografije gardijskih brigada, stvarno smo osjetili ponos i radost zbog stvorene države i ostvarenih vjekovnih težnji za stvaranjem samostalne države Republike Hrvatske. Zasluge ili bolje rečeno najviše zasluge zaslužuju naši branitelji. Branitelji kao nosioci i sudionici pravednog obrambenog, kao što smo čuli i oslobodilačkog Domovinskog rata, koji su kao Hrvatska vojska, odnosno pobjednička vojska, zaslužili upravo zbog tih posebnih zasluga da se posebnim zakonom urede i njihova prava. Pa stoga kao što vidimo i predlagač u uvodnom obrazloženju kaže uspješna obrana i u pravednom, legitimnom, obrambenom, osloboditeljskom, Domovinskom ratu koji su iznijeli u prvom redu hrvatski branitelji bio je temeljni preduvjet uspostave i obrane državnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta RH. Time su hrvatski branitelji stvorili sve pretpostavke za skladan razvitak RH kao zemlje koja prihvaća demokratske standarde suvremenog svijeta i otvara brojne mogućnosti približavanja tom svijetu u političkom, sigurnosnom, gospodarskom i kulturnom smislu. U skladu s tom povijesnom ulogom hrvatskih branitelja, u stvaranju i obrani RH ocjenjuje se potrebnim da se zaštita prava hrvatskih branitelja uredi Ustavnim zakonom kao organskim zakonom najvišeg ranga u RH. Upravo takvog stajališta je i klub HSS-a i zbog toga ćemo podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Završili smo s klubovima. Idemo dalje s raspravom. Prvi na redu je uvaženi kolega potpredsjednik gospodin Vladimir Šeks. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Uistinu bih želio u jednoj doista argumentiranoj i dijaloškoj atmosferi odgovoriti na neke rasprave, dijelove nekih rasprava koje se odnose na ovu temu. Prvo, u pogledu tvrdnji i teza koje je iznio gospodin zastupnik Boro Grubišić koji je iznio, ja sam slušao njegovu raspravu, ne sa ovoga mjesta, da je bila nepotrebna i suvišna cijela ona situacija koja se dogodila prošlih dana sa primjenom stegovnih mjera udaljavanja sa dijela sjednice Hrvatskog sabora gospodina Dinka Burića i Vinkovića Zorana. Zašto su bile te primijenjene stegovne mjere u kontekstu ove rasprave? Zbog toga što su mene gospoda optužili da sam ja prekršio Ustav, da sam ja samovoljno kao rimski car Klaudije izmijenio ustavne odredbe unatoč tome, jasnom upozorenju Ustavnog suda i da sam ja zapravo osoba koju treba smijeniti, trebam dati ostavku, treba me izbaciti iz političkog života. Radi to ga je došlo do te situacije, zbog tih navoda i tih, ja sam odgovorio i tada i sada i prošli puta da je pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske utvrdio 6. srpnja 2010. godine jednoglasno Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav temeljem zaključka Hrvatskoga sabora koji mu je povjerio da utvrdi pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske. Zbog toga sam reagirao kada me se optužilo da kršim Ustav, da samovoljno kao znameniti Rimski car ili imperatorski mijenjam Ustav i ustavne odredbe. U drugom pogledu ovog spora koji se dijaloški razvio između stajališta kolegice Pusić koja je govorila u ime Kluba svoje stranke, da o čemu se tu zapravo radi, o čemu je bit spora, o čemu će se glasovati, da se radi o dvije odvojene situacije. Da bi se potpuno tu ali na temelju argumenata, dijaloga, bez ikakvoga drugačijega ... juridičkoga pravnoga argumentarija raspravili tu tezu zašto sam ja postupio i predlagao jučer na sjednici Odbora za Ustav da se provede što su članovi Odbora i prihvatili, da se provede objedinjena rasprava o prijedlogu da se pristupi promjeni Ustava sa izvješćem Ustavnog suda, zbog toga što je u prijedlogu da se pristupi promjeni Ustava, Vlada Republike Hrvatske pošla od dva osnova. Jedan je osnov taj da se promijeni Ustav u onome dijelu da se prava hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku kojim se donose organski zakoni, iz članka 83. dvotrećinskom većinom. I dalje Vlada na tome prijedlogu da se pristupi promjeni Ustava samo na tome dijelu ostala, onda bi cijela ona rasprava koja je bila na Odboru za Ustav, koja se danas kasnije odvija bila potpuno izlišna. DA je dakle Vlada ostala na prijedlogu nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske na dva članka. Prvi, da se prava hrvatskih branitelja uređuju Ustavnim zakonom koji se donosi po postupku za donošenje organskih zakona i u članku 2. Nacrta da se u članku 83. iza riječi manjina dodaju i riječi i Zakon o pravima hrvatskih branitelja, što znači da se i Zakon o pravima hrvatskih branitelja donosi dvotrećinskom većinom. Da je Vlada zastala samo na tome da se u tom dijelu izvrši promjena Ustava, Ustavnim zakonom tada bi bilo sve jasno, sada bi bilo pitanje samo meritornog odlučivanja da li se to prihvaća ili ne. Ali Vlada je išla korak dalje, Vlada je prihvatila da se u nacrt Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske unesu u završnim i prijelaznim odredbama članci 3., 7. i 5. sa obrazloženjem da te promjene, izmjene članaka 3., 4. i 5. ustava Republike Hrvatske Vlada predlaže zbog toga što uzima u obzir izvješće Ustavnog suda o ustavnopravno neprihvatljivim učincima pročišćenih tekstova Ustava Republike Hrvatske, Ustavnih zakona itd. Budući da ja osobno nisam prihvaćao što se kasnije prihvatilo sa raspravom i glasovanjem i vanjskih članova Odbora za Ustav, i članova Odbora za Ustav iz reda vladajuće pozicije, da je Ustavni sud prekoračio svoje Ustavne ovlasti i da je mimo Ustavnog zakona o Ustavnom sudu utvrdio i izradio i emitirao pročišćeni tekst Ustava, a to može jedino Hrvatski sabor. To može jedino Hrvatski sabor, to može jedino, a Hrvatski sabor je dobio mandat za svojeg zaključkom od Odbora za Ustav da utvrdi i izda pročišćeni tekst Ustava. I zbog toga je došlo do te objedinjene rasprave o prijedlogu Nacrta Ustavnog zakona za promjenu Ustava sa izvješćem Ustavnog suda. Zbog toga je Odbor za Ustav i predložio dva zaključka. Jedan je da predlaže Hrvatskom saboru da prihvati prijedlog za promjenu Ustava i to u dijelu u koje se odnosi da se Ustavni zakon o pravima Hrvatskih branitelja donosi kao organski zakon dvotrećinskom većinom. I drugi je zaključak koji je Odbor za Ustav jučer zaključio na sjednici da je jedino važeći i validni onaj pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske koji je Hrvatski sabor utvrdio putem svoga odbora i koji je objavljen u Narodnim novinama koji je utvrdio na svojoj sjednici 6. srpnja. Zato je bilo važno i nužno se to razgraničiti jer je bilo organski povezano izvješće Ustavnog suda sa prijedlogom i nacrtom Ustavnog zakona za promjenu Ustava. Nikakve druge nakane nije bilo od strane Odbora koji je mjerodavan i ovlašten u postupku promjene Ustava i Ustavnog zakona predlagati određena rješenja da se utvrdi koji je Ustav na snazi. Da li je na snazi važeći Ustav koji je propisao Hrvatski sabor putem svog Odbora za Ustav u tom pročišćenom tekstu ili onaj koji je neovlašteno imitirao u svojim web stranicama Ustavni sud? to su bili kolegice i kolege razlozi zašto je došlo do ove rasprave i do razmimoilaženja a ja sada i plediram i zaključujem na kraju da Odbor za Ustav predlaže Hrvatskom saboru da prihvati u onom dijelu prijedlog za promjenu Ustava samo u onom dijelu koji se odnosi na one članke 1. i 2. nacrta prijedloga Ustavnog zakona za promjenu Ustava, a da ovo drugo riješi svojim zaključkom, da potvrdi ili konvalidira vlastito stajalište vlastitoga odbora o tome koji je valjani i validni pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske.
Hvala. Imamo dva zahtjeva za ispravkama. Uvaženi kolega Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Šekst vi ponovno skačete sami sebi u trbuh. Naime, na Odboru za Ustav i Poslovnik rekli ste da odbor ne može prihvatiti mišljenje Ustavnog suda, da ono nije valjano za Odbor za Ustav i POslovnik. Istovremeno u ovom prijedlogu odluke o pristupanju promjene Ustava Republike Hrvatske uz članak 6. lijepo piše da Vlada predlaže izradu novog pročišćenog teksta Ustava ukazuje se potrebno ne samo zbog izmjene i dopune sadržaja ustavnog teksta nego i zbog ispravljanja omaške u brojčanom označavanju članaka Ustava Republike Hrvatske i drugih propusta. E sada, vama Ustavni sud ne može narediti jer on nije mjerodavan, tako ste rekli. Ali evo Vlada vam to zapravo naređuje i mi ovdje imamo članak 6. ovdje piše da je to tako. Pa sada ja znam tko je Vlade, Vladu i Vlada i ova odluke Vlade ja ne znam tko je ali vi ste potpisali ono što piše u onoj knjižici svojim imenom i prezimenom u prvom licu jednine, pa je zbog toga nastala ona nezgodna definicija kako su se moje kolege izrazili, ajde sada ne bih htio da vas vrijeđam ponovno niti to želim ... ali vi ste jasno uzvratili sa jedinim citatom, ali to nije ni bitno na kraju krajeva. Ima i drugih životinja koje lepršaju itd.
Vrijeme je prošlo kolega Grubišić. Kolegice Pusić vi ste.
Jasno da je ovo samo sam htio reći da je ovo jedan žongleraj ... /Govornik isključen./ ... itd. dakle žonglira i pomalo šlamperira jel u svezi svega ovoga.
... ne žongliramo to ćemo u Splitu s Gruzijom. Kolega Šeks vi ste digli tablicu povrede POslovnika. Izvolite.
Famozni 209. vi niste ispravljali ono što sam ja rekao. Ja nisam uopće rekao što ste vi ispravljali da sam ja rekao. Kada u članku 6. vladinog prijedloga nacrta Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske piše dosita prijedloge Vlade stoji: "Ovlašćuje se Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora da utvrdi i objavi pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske". Odbor za Ustav je zauzeo stajalište da prihvaća samo prva dva članka. 1. i 2. a sve ostale ne. time se usuglasio i predstavnik Vlade, predstavnica Ureda za zakonodavstvo. Prema tome, izlišno je bilo kada smo prihvatili zaključak da je mjerodavni pročišćeni tekst Ustava od 6. srpnja 2010. godine da se ponovno ovlašćuje Odbor za Ustav.
Gospodin Šeks to vi ako treba i poslije gospodinu Grubišiću pojasnite. ... [[Upadica se ne razumije.]] To više onda dalje ne treba trošiti vrijeme za to. Ispravak navoda gospođa Pusić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle, u raspravi kolege Šeksa smatram da nije točno da je dovoljan razlog da bi se pomiješale dvije potpuno različite teme, a to je nomotehničko uređivanje Ustava s jedne strane i dizanje Zakona o Hrvatskim braniteljima na razinu Ustavnog zakona s druge strane, da bi se to pomiješalo kao jedna točka dnevnog reda, da bi se to pomiješalo kao jedno izjašnjavanje u glasovanju da je činjenica da je to Vlada zahtijevala jednim dopisom to zaista nije dovoljan razlog da bi se to miješalo. Vlada je u tom dopisu mogla tražiti da se tri zakona dignu na razinu Ustavnog zakona, pa bi u tom slučaju morali onda raspravljati recimo o Zakonu o ne znam o pravnima Hrvatskih branitelja, pravima hrvatske djece i pravima hrvatskim studentima npr. u istom paketu. Činjenica da je to Vlada zatražila jednim dopisom zaista nije razlog.
Hvala gospođi PUsić. Nisam ništa vidio iz ispravka da vidimo što je od POslovnika, gospodin Šeks.
209. Kolegice Pusić, vi ste ispravljali moj netočan navod, a rekli ste da nije dovoljan razlog ispravljanje dovoljnog razloga ne znači ispravljanje pogrešnog navoda. Nedovoljno nije pogrešno. Vi to kao profesorica dobro znate. Nedovoljno može biti slabo, može biti slabo znanje ali ne znači i pogrešno.
Hvala gospodine Šeks. Evo da ne bi morali poslije toga još dva puta ova naša pomagala, zato se uvaženi kolega Leko javio za repliku, pa će onda valjda biti i prigode da se i na taj način i odgovori. Izvolite kolega Leko.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Šeks, pretpostavljam da je razlog za ovu komornu raspravu upravo tehničko uređivanje teksta Ustava Republike Hrvatske. Ovako da tako kažem ubacivanje, preskok u dnevnom redu. Ali ima jedan ozbiljan problem u zaključku Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav i formalne i stvarne naravi. Vi utvrđujete da je citiram "utvrđujete da je jedini važeći i valjani ustavni tekst na snazi pročišćeni tekst Ustava Republike Hrvatske koji je objavljen u Narodnim novinama po Odboru za Ustav" I vi kažete da su nevažeći originalni, izvorni tekstovi, novele Ustava Republike Hrvatske koji je usvojio ovaj Sabor. Pa ne možete derogirati ono što je doneseno 2/3-skom većinom kao akt ustavnih promjena sa zaključkom Odbora za Ustav za mila Boga. Izvorni tekst promjena Ustava je izvorni tekst promjena Ustava i on je važeći i ne može nijedan odbor osim Ustava, osim ustavom predviđene procedure opet Sabor reći koji je drugi tekst važeći. To je nova pravna situacija koju vi želite kroz ovaj zaključak nametnuti Parlamentu. Nije moguće, to nije moguće. Drugo, nije korektno prema prijedlogu koji iznosite u Hrvatskom parlamentu za uvrštavanje da tako kažem braniteljske populacije u ustavnu kategoriju, odnosno zaštita njihovih prava na razini Ustava, zajedno sa tehničkim problemima pročišćenih tekstova. To je uvredljivo za Hrvatski parlament, ali bome i za hrvatske branitelje. I za hrvatske branitelje je to uvredljivo. Ja mislim da zaslužuju poseban tekst, posebnu raspravu i da o tome bude rasprava pred hrvatskim građanima preko javnog servisa tj. Hrvatske radio i televizije. To je najmanje što zaslužuju hrvatski branitelji. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi kolega Šeks.
Ako sam dobro čuo uporabili ste riječ preskok. Jel to kao u onom kvizu preskok plus? Vjerojatno je tu negdje. Moram vas opet razočarati. Prvo kažete nije korektno da se raspravljalo o ovim nomotehničkim stvarima uz prijedlog za promjenu Ustava. A kako nije korektno kad je to bilo neophodno i nužno kad je Vlada u svom prijedlogu da se pristupi promjeni Ustava, citiram: uzimajući u obzir izvješće Ustavnog suda itd., ovaj tekst pozivom na izvorne članke Ustava i na odgovarajući predlaže se itd. Pa nije mogao Odbor za Ustav zažmiriti i ne vidjeti to, pravi se da ne vidi, da mi je žao što vi kao potpredsjednik Odbora za Ustav, jedan od vrsnih pravnika i članova toga Odbora za Ustav, što u zadnje vrijeme vas često ne viđamo na sjednici Odbora za Ustav jer da vas viđamo onda biste vidjeli da je itekako bilo osnova da se Odbor za Ustav pozabavi sa ovim prividno samo nomotehničkim rješenjima. A Odbor za Ustav je morao reagirati i nije točna teza da Odbor za Ustav derogira svojim zaključkom izvorni tekst Ustava. Odbor za Ustav je utvrdio svojim zaključkom kojega Sabor na svojoj sjednici može i ne mora prihvatiti, može odbiti, da je jedini autentični tekst Ustava onaj koji je pročišćeni tekst Ustava objavljen u "Narodnim novinama" onoga dana kada je bila i donijeta izmjena Ustava. Dakle meni ne treba kolega preskok plus, ja idem na sve ili ništa, idemo na milijun.
Hvala. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Teško je čuti kada govorite svih sedam u jedan glas. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Šest, pardon ispravljam se, šest. … [[Ne razumije se.]]
Dobro, dobro, idemo se mi uozbiljiti. Mislim da su nam konačne poruke ili nakane konačnih poruka iste. Svi vjerujemo da ono za što smo tu dizali ruke da je to to, onda ovo ostalo neka se i pravno i izričajno uskladi jer inače sve drugo bi bilo vrlo loša poruka. I s tim promišljanjima nastavljamo s raspravom. Uvaženi kolega Dragutin Lesar, izvolite.
Hvala lijepa, poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Četiri napomene. Prvo, kada sam ja prije nekoliko mjeseci posumnjao u to da Ustavni sud voli prekoračiti svoje ovlasti onda je to bila hereza, bogohulno. E sada smo došli u situaciju da u Saboru i saborski Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav konstatira ili morao konstatirati da su gospođe sutkinje i gospoda suci Ustavnog suda malo prekoračili preko plota svojih ovlasti i umiješali se u posao ustavotvorca. Po meni to nije prvi puta. Po prvi puta je da Sabor mora o tome raspravljati i reagirati. Drugo, iz teksta i obrazloženja prijedloga Vlade vidljivo je da kad je Vlada pisala prijedlog zakona je pošla od pretpostavke da je Ustavni sud u pravu i da ćemo morati objavljivati novi pročišćeni tekst Ustava i zbog toga je u velikoj mjeri i nastupila ova dilema o čemu se zapravo ovdje radi. I doista, da je Vlada bila malo strpljivija i pričekala pravorijek Sabora o zaključku Ustavnog suda vjerojatno ne bi napisali u svom obrazloženju članaka promjena Ustava ono što jesu. To bi bila dobra pouka i poruka članovima Vlade da kad se radi o ustavnoj materiji da pričekaju konačni sud parlamenta, a ne da a priori polaze od toga da je jedan zaključak Ustavnog suda ispravan. Treće, ne znam tko će sutra predsjedavati i voditi sjednicu kada bude glasovanje, ali toplo preporučam i molim da se odvojeno glasa za prijedlog zaključka Odbora za Ustav jer ga … [[Ne razumije se.]] i mislim ga podržati i odvojeno glasa za prijedlog odluke o pristupanju ustavnim promjenama jer smatram da se doista radi o dva odvojena važna ustavna pitanja. A što se prijedloga promjena Ustava, da bi Zakon o pravima hrvatskih branitelja postao ustavni zakon prenijet ću samo četiri poruke članova naše stranke koji su o tome raspravljali u subotu. Od devet njih koji su sudjelovali u raspravi osam je bilo branitelja i dali su mi tri kratke poruke. Prvo zamolite saborske zastupnice i zastupnike da ako žele nam pomoći i doista zaštititi dignitet branitelja da umjesto promjena Ustava objave registar branitelja. Drugo zamolite sve političke stranke da se preko leđa nas branitelja ne vode predizborne i izborne kampanje jer u ovom prijedlogu ne vidimo ništa drugo osim pokušaja političke podjele građana ove zemlje pa i branitelja. I treće rekli su mi da svakako glasam protiv tog prijedloga. I četvrto moje osobno. Recite mi što su radnici ove države manje vrijedni i zaslužni od branitelja. U Ustavu postoji odredba koja obavezuje državu, Republiku Hrvatsku da vodi posebnu skrb o braniteljima i ona je vodi. U Ustavu nema riječi radnik. U Ustavu Republike Hrvatske riječ radnik ne postoji. U Ustavu ne postoji ni odredba o tome da bi Ustav jamčio radnicima pravo na isplatu plaće. Znači li to da postoji puno pravo, formalno pravo, moralno, politički i kako god drugačije želite da se postavi i službeni zahtjev da Zakon o radu bude Ustavni zakon. Gdje je tome kraj? I doista osobno smatram da otvarati ovu temu u izbornoj godini znajući da će se teško dobiti dvotrećinska potpora nije ništa drugo nego uvod u jedan dio političke kampanje, a meni je drago da su branitelji i naše stranke to prepoznali i na taj način vrednuju ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala. Kolegica Sumrak, ispravak.
Hvala vam gospodine predsjedavajući, gospodine ministre i gospodine državni tajniče. Pa kolega Lesar, ima tu dosta netočnih navoda koje ste rekli. Ali čudim se prvo ovom vašem pismu, jer ako su to branitelji onda su to vjerojatno neki vaši čudnovati ili samom rukom svojom vlastitom napisani branitelji koji traže te zahtjeve pismo piše. Drugi netočan navod je kolega da je to predizborna je godina pa ovo ide sad u predizbornu godinu. Ne ide, nego naprosto ovoj Vladi nije, rekla sam već potrebno ovakav zakon donesti, prijedlog u predizbornu godinu. Ova Vlada je vratila dostojanstvo hrvatskih branitelja za razliku od vaše koalicijske Vlade SDP-a koja im je uzela i ogulila ih do kože, uzela im sva prava i dostojanstvo kao što ste i vi kolega Lesar dok ste bili sindikalni vođa 90% prava hrvatskih radnika prodali za jednim jedinim ručkom.
Hvala kolegice Sumrak. Povreda Poslovnika kolega Lesar.
Naravno članak 209. je povrijeđen bezobraznim istupom kolegice. Prvo ja ću članovima Hrvatskih laburista koji su branitelji prenijeti što ste rekli o njima i kako ste ih nazvali. Neki od njih imaju veći broj dana ili mjeseci, godina nego lideri različitih braniteljskih udruga i preskočio sam sve ono što ste o tome govorili. Uopće niste ispravljali moje riječi, moje navode, nego ste se bezobrazno sručili na mene zbog toga što sam prenio njihove stavove, a to je moja obaveza. A kad spominjete Zakon o radu i da sam ja nešto prodao molim vas vratite zakon od 10. svibnja 1995. ponovno na snagu. To je taj zakon. Vratite ga ponovno. Donesite Zakon o radu sadržaja iz svibnja 1995. godine i sramite se.
Hvala. Nemojmo na taj način jedni drugima! Dragec nije dobro. Ministre vi ste htjeli, izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine Lesar, prijedlog da se Zakon o pravima hrvatskih branitelja podigne na razinu Ustavnog zakona i prijedlog prije svega samih branitelja i predstavnika braniteljskih udruga taj prijedlog je izrečen na sastanku predsjednice hrvatske Vlade gospođe Jadranke Kosor sa predstavnicima 42 udruge hrvatskih branitelja na državnoj razini. Dakle, sve udruge koje egzistiraju u ovoj državi na državnoj razini su bile nazočne na tom sastanku i to je bio jednoglasan zaključak svih nazočnih na tom sastanku. Dakle, ljudi koji imaju legitimno pravo zastupati interese hrvatskih branitelja, ljudi sa imenom i prezimenom. Ja vama ne osporavam da i vi govorite u ime nekog od branitelja. Ali ja vam to ne osporavam, ali kažem kako je došlo uopće do ove inicijative koja je upućena sa sjednice Vlade prema Hrvatskom saboru. Dakle, to je zaključak 42 udruge hrvatskih branitelja na državnoj razini. I druga stvar. Nije riječ ni o kakvoj predizbornoj kampanji. Kada su u pitanju hrvatski branitelji nama predizborna kampanja nije potrebna jer ova Vlada i prethodna Vlada je u proteklih 7 i pol godina učinila toliko toga na dobrobit i u korist hrvatskih branitelja, da hrvatske branitelje u predizbornoj kampanji ne treba ni spomenuti za razliku od prijašnje Vlade. Hvala lijepa.
Ispravak navoda kolega Lesar.
Poštovani gospodine ministre, ako vam branitelji nisu potrebni za izbornu kampanju zašto ovo Ustav, zašto u ovaj Ustav niste ugradili prilikom prošlih ustavnih promjena? Što ste čekali izbornu godinu? Prošle godine je to bilo vrijeme kada je Sabor mijenjao Ustav i moglo je tad biti ugrađeno. I nemojte, vidite ja to nisam radio, a vi radite. Dijelite branitelje. Je, je. Ja sam rekao u čije ime govorim i to pravo mi oduzeti ne možete. I nisam osporio pravo i nisam osporavao pravo udrugama branitelja da s Vladom nešto dogovaraju. Nisam se pozivao na udruge.
Hvala. Jer evo i ministar je stenogramom možemo reći rekao inicijativa 42 udruge, ali ne osporava pravo da i vi kolega Lesar govorite u ime onih sa kojima ste imali sastanak i koji nekaj predstavlja. Evo, mislim da sam dobro pratio i da to tako piše. Ako je to tako onda nema niti prijepora i ne trebamo se onda zbog toga sporiti nego nastavimo s raspravom. Na redu je kolega Ivan Bagarić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja ću se u svojoj raspravi osvrnuti jedim dijelom u drugome dijelu rasprave i na rasprave koje smo ovdje čuli naših kolega jer za to nije bilo potrebe s obzirom u smislu ispravaka netočnih navoda ili nekih drugih komentara s obzirom na to da sam već bio prijavljen. A na samom početku razumljivo dakle u skladu sa željama, prije svega sa željama dakle i potrebama koje su iskazali naši branitelji, odnosno njihove udruge, najnormalnije što je moglo se učiniti i postupiti je da je Vlada Republike Hrvatske prihvatila to, ne samo radi toga što je to bila njihova želja i njihovo traženje nego zato što je to zapravo jedan logičan, ja bih rekao logično stavljanje jedne slike u jedan novi okvir. Dakle, hrvatski branitelji neće dobiti nikakva nova prava sa ovim promjenama Ustava nego će zapravo ta prava, odnosno samo ime branitelja biti postavljeno na jednu višu razinu, na jedan veći standard i to Vlada ne čini, ja bih rekao sad, samo zbog branitelja nego to Vlada čini zbog digniteta i branitelja i države Hrvatske. Prema tome, ja mislim da smo mi tu oko tog pitanja u ovoj sabornici podijeljeni samo oko toga, a sve drugo su zapravo finte, finese i zapravo različite izlike različitih ovdje ljudi da ovako ili onako interpretiraju ovo nastojanje pa čak i nekih među nama da svaki put kad se događaju u Saboru određene, po meni vrlo važne stvari, naprosto pred tim izazovom ustuknu na način da iziđu iz sabornice i kao evo dignu ruke, ne znam operu ruke Pilatovski jer oni u tom ne sudjeluju, a zapravo iza tog se nažalost krije nepoštivanje onoga čemu se stremi, za čim se ide, a to je u ovom slučaju da se braniteljima da onaj dignitet koji im pristaje. Kolega Đakić je maloprije izvanredno primijetio kad je kazao da u Ustav RH su ušle i manjine. Pa radi čega? Radi toga što mi ne smatramo da su manjine u RH bilo kakav teret nego dapače mislimo da je to jedan civilizacijski doseg, mislimo da su nacionalne manjine u RH doista hrvatsko bogatstvo i očekujemo da ako smo ostvarili nacionalnim manjinama u RH ta prava i tu razinu prava koja jesmo da će i države druge gdje živi hrvatska nacionalna manjina isto tako postupiti. Mi imamo različit taj položaj Hrvata izvan Hrvatske, odnosno nacionalnih manjina. Prema tome mi očekujemo da će biti takav isti odgovor. I s te strane je bilo to korisno što smo napravili jer možemo svakome pogledati u oči i cijeloj međunarodnoj javnosti i pri tome ne imati osjećaj da smo bilo što izgubili u RH, dapače dobili smo. E sad odgovor onima koji ovdje nisu ili onima koji su zapravo vrlo ružno govorili o ovome jednome posve normalnome prijedlogu izmjena Ustava. Kako je moguće da postavljate pitanje, u prvom redu bih to upitao kolegicu Pusić, ali i kolege iz SDP-a, da postavljate upitnim ovo pitanje, a nisu postavljali pitanje recimo glasovanja Hrvata izvan Hrvatske u 11. izbornoj jedinici i čak su uvjetovali, pazite uvjetovali Vladi RH da će ukoliko ne pristane na taj njihov uvjet, odnosno možemo reći mirne duše ucjenu, dakle da neće dati potporu ustavnim promjenama i to onim ustavnim promjenama koje su bile preduvjet, uvjet za ispunjenje onih mjerila prema EU. Prema tome, ako laže koza ne laže rog! O čemu govorimo? Dakle, klonimo se tih vrsta floskula i tih vrsta obmana i ovakvih nastupa kao što je maloprije moj kolega Lesar ovdje govorio i pritom još vrijeđao kolegice navodeći kako je njemu netko nešto kazao. Pazite, netko mu je nešto kazao. Pa mogu ja izaći na ulicu i sada također nekoga sresti i da mi netko nešto kaže i da to ovdje legitimno zastupam isto onako kao onu stvar iza koje stoje organizirano udruge ili tisuće ljudi ili zapravo zdrav razum. Prema tome, mislim da se zapravo u ovoj ovdje raspravi koja je bila kratka, ali vrlo simbolična puno je toga otkrila i puno toga objelodanila. Osvrnuo bih se samo nakratko na izlaganje kolege Bore Grubišića koji je govorio o, kojeg također nema, o presudi Vrhovnog suda gospodinu Branimiru Glavašu. Ako je točno da je presuda Vrhovnog suda onakva kakvu Boro Grubišić kaže da je onda je ona što se mene tiče skandalozna. Ja se nadam da će jednoga dana jedan sud takvoj presudi suditi. Jer dakle u to su vrijeme postojale legitimne postrojbe Hrvatske vojske i apsolutno za nas, osobno za mene, a ne sumnjam uopće i za kolege u HDZ-u nema nikakvog problema priznati zapravo jer mi nismo niti odgovorni za takvu presudu, ali priznati, odnosno donijeti onaj stav u svezi sa tim. Kad je u pitanju Mladić ja sad tu mogu iznijeti jer je i on spomenut danas ovim povodom iako ne bi trebalo kvariti ovako jedan lijep prijedlog sa jednim ružnim spominjanjem jednog ružnog imena i svim onim konotacijama koje idu uz njega. Međutim, mene za razliku od Kajina osobito to ne čini sretnim da je Mladić uhićen. Između ostaloga radi toga što ne vjerujem niti se slažem s tim da će žrtve tek tada imati smisao uhićenjem Mladićevim, razumijete. Dakle, te su žrtve bile nedužne, te su žrtve bile nepotrebne i nikakvo uhićenje Mladića ne može vratiti te ljude natrag u život i njihovim obiteljima. S druge strane, također nisam sretan zbog toga što će jedan notorni zločinac i krvnik doći u jednu instituciju u kojoj sjede drugi ljudi za koje mi znamo da su doista heroji i nedužni. I Republika Srbija je u svakom slučaju najvjerojatnije taktizirala sa njegovim uhićenjem što je zapravo izigravanje međunarodnog prava i postizanje određenih zapravo dobrobiti političkih i nije iskaz promjene politike prema Hrvatima općenito, a tko ne vjeruje u to nek upita Hrvate u Srijemu kakav status još uvijek imaju u Republici Srbiji u odnosu na recimo mjereći sa statusom srpskih manjina ovog časa u Republici Hrvatskoj. Evo, još jedanput dakle moja potpora ovom naporu, ovom nastojanju i moja dakako zamjerka onima koji u suštini zapravo ne žele dati potporu, odnosno ne žele vidjeti branitelje u Ustavu, a onda izgovaraju, izmišljaju razloge, obrazlažu ne znam, iščuđavaju se i zapravo politiziraju i onda pri tome još nisu u stanju ni odsjediti za vrijeme te rasprave u sabornici. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo 2 replike. Zastupnica Marinović, izvolite uvažena kolegice.
Hvala lijepa potpredsjedniče. Ma evo slažem se kolega Bagariću s vama da svi pred Ustavom moraju biti isti i slažem da je dobro da su i manjine i Zakon o manjinama na toj razini, međutim neki u evo u Hrvatskom saboru pa i gospođa Pusić kaže da su manjine zaštićene da ne bi bile diskriminirane, ja sam makar tako shvatila njeno izlaganje ali to isto pravo bi uskratila konkretno, danas je to rekla Hrvatskim braniteljima. Ja mislim da je to dokaz da smo i ovim Prijedlogom zakona napravili dobro jer iskustvo Hrvatskih branitelja iz vremena kada je koalicija bila na vlasti je takva da zaista postoji opravdan razlog da se zaštita hrvatskih branitelja stavi upravo na razinu Ustavnog zakona. Hvala.
Hvala. Kolegica Sumrak. Pa onda odgovor.
Pa gospodine predsjedavajući. Kolega Bagarić upravo ste vi rekli u zadnjoj svojoj rečenici ono što sam htjela ja u replici vama reći. Naravno da se slažem s vašim izlaganjem jer nas koji ovdje jesmo i onih naši kolege koji sjede danas na nekim Odborima danas zanima ova tema i mi želimo o tome razgovarati i nas ne zanima da li su ovdje 6 kamera ili 7 nego nas zanima da kažemo ono što mislimo. Kada osvrnemo oko sebe onda vidimo kao i obično nema SDP-a u ključnim situacijama koji se odlučuju za ovu Hrvatsku o braniteljima, njih oni ionako ne zanimaju previše. Ali nema ni začuđujuće HDSSB-a, ni njih ne zanima ništa kada nisu pred kamerama, nema ni Laburista, nema ni Kajina, nema nikoga osim koalicije HSS, HDZ-a. I onda neka netko kaže da je to neki predizborni zakon, nije. Vi ste rekli sve ono u stvarnosti što sam ja htjela reći i to je bio moj doprinos vašem izlaganju. Hvala.
Hvala. Odgovor na replike kolega BAgarić. Izvolite.
Hvala lijepa. Vrlo kratko dakle, kolegica Pusić je stvarno bila kazala da ona vidi u donošenju ovakvog zakona, odnosno promjena Ustava neprovođenje drugih ustavom zajamčenih prava za druge skupine građana u Republici Hrvatskoj. To je doista neprihvatljivo, neshvatljivo i čudim se ona ipak sveučilišni profesor da je mogla tako nešto izgovoriti. S druge strane, gospođo Sumrak, ja uopće ne sumnjam da bi mi ovdje isto jednako raspravljali da je ovdje 10 i pol sati ujutro i da su sve kamere svijeta upaljene, jer mi ovo doživljavamo, mi to prepoznajemo, mi to živimo. Ja ne kažem da nema drugih ljudi koji to također ne doživljavaju tako, međutim, očigledno dakle, ono zbog čega nas optužuju da to tobože mi donosimo zbog predizborne kampanje itd., oni to svjedoče, jer da to nije tako onda bi sjedili ovdje ljudi, pokazali bi interes i poštovanje pa makar bili protiv ovakve jedne odluke. Evo, jedno pitanje za razmišljanje: Da je ovo vrijeme prijenosa, bi li Sabornica ovako izgledala s druge strane? Tko misli da bi, onda je naivan. MI svi znamo da ne bi izgledala tako, jer je ustvari biti u sabornici ili ne biti nekima među nama najvidljiviji iskaz imaju li interesa oko nečega ili nemaju i prodaju li to javnosti ili nisu a pri tome još optužuju one koji to doista iskreno žele. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Kolega Josip Đakić javio se također za raspravu. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske kako bi Zakon o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji, postao ustavna kategorija zasigurno je ista želja i potreba ali prije svega želja inicijativa stradalačke populacije, na kojoj sam sastancima prisustvovao redovito, koji su osmislili, koji su opisali razloge i koji su stavili Vladi u proceduru ovakav Prijedlog koji zasigurno bi prekinuo svaku politizaciju, svaku prozivku, svaki napad ili bilo kakvu daljnju političku konfrontaciju oko populacije Hrvatskih branitelja. I sve ovo danas je apsolutno pokazatelj koliko tko drži, do ... Domovinskog rata, do hrvatskih branitelja, brige i skrbi o njima, brige o obitelji, djeci poginulih, danas se jasno pokazuje i vidi tko je maćeha a tko majka. Ovaj Prijedlog uvrštavanja Zakona o pravima hrvatskih branitelja i članova njihovih obitelji u ustav Republike Hrvatske zasigurno bi prekinuo svaku dvojbu o tome da li lijeva ili desna, da li srednja ili bilo koja druga opcija, ima pravo ili mogućnost mijenjati omalovažavati, uskraćivati ili degradirati. Kao što se događalo u prijašnjim vremenima i moramo se sjetiti tisuće obespravljenih ali i milijune kuna potrošenih plaćajući sudske odluke kojima su ... prava onih koji su bili obespravljeni. Jednako tako i članovi obitelji poginulih kao i invalidi Domovinskog rata, kao djeca, kao majke i roditelji, kao udovice jednakom su energijom bili obespravljeni. Energijom koja je sijala zlo i mržnju. I danas kada ovaj Ustavni prijedlog dolazi u klupe hrvatskih zastupnika umjesto da pokažu svoje razumijevanje, da prekinu taj tračak sumnje u njihovu odbojnost prema Hrvatskih branitelja, u njihovu mržnju rekao bih pojedinaca, u njihovu osudu kada govore da smo bili agresori, iako to nismo, svaki će se prepoznati od njih koji je učestvovao u bilo kakvim rabotama ili radnjama. Danas bi mogli kada bi dvotrećinskom većinom kao što je to predviđeno za organske zakone, zasigurno tu povijesnu kartu u prigodi 20. godišnjice Oružanih snaga ali i neovisnosti Republike Hrvatske zasigurno zatvorili. Svi skupa, kao politički čimbenici bez obzira s koje strane dolazili zasigurno bi zatvorili braniteljsku populaciju i ne bi više bilo mogućnosti da se o njihovim pravima naglasiti ću a ne privilegijama, bilo kada raspravlja u bilo kojoj prilici ili da se u bilo kojoj izbornoj promidžbi koriste kao stvar za potkusurivanje. Ovim bi zasigurno povijesnu zadaću zastupnika u Hrvatskom saboru završili svi normalni političari. Ovako ostavljaju dvojbe da su stvarno bili protiv stvaranja, da su stvarno bili protiv naoružavanja, da su stvarno bili protiv samostalnosti i neovisnosti, da i danas dvoje o tome da li je Domovinski rat pravedan, obrambeni, osloboditeljski. Da li su ti časni sinovi stvarno Hrvatsku branili srcem, dušom i bez oružja. Puno puta snažnije od bilo kakvih tenkova, bilo kakvih raketa, bilo kakovih aviona, stavili su svoja tijela u obranu domovine. Možda bi pojedinci iz političkih opcija koji danas nisu nazočni u Hrvatskom saboru željeli da je Hrvatska bila te '91. razorena, pokorena, da je dalje visila ovdje petokraka zvijezda, da je i dalje bio socijalistički Sabor, da i dalje su kao što su predlagali imali obilježja i sve ono što je imala bivša Jugoslavija. Neovisnost i samostalnost zasigurno su temelji koji su stvorili HRvatski branitelji. I danas je bilo lijepo čuti onoga čovjeka koji puno puta zaobiđe pravu istinu da je priznao konačno da je HDZ-a bila ta okosnica koja je mobilizirala, stvorila i obranila HRvatsku državu. I njega danas više nama tu u SAboru kao ni svih drugih koji su netragom nestali kada se govori o ovim stvarima koje su od povijesnog značaja i koje bi bilo dobro da se zatvore baš u krug blaga hrvatskoga kao što su to i nacionalne manjine, da se steve okvire Ustava gdje i pripadaju. Ne mogu svi biti ustavna kategorija zasigurno. Ali moram naglasiti kada gospodin Lesar spominje da nema radnika u Ustavu. 360 tisuća Hrvatskih branitelja je zaposleno i radi i to su radnici ali i branitelji. Toliko zadruga koliko je osnovano, toliko stanova je izgrađeno, toliko zbrinutih obitelji tih unesrećenih poginulih i stradalih zasigurno je cijena koju je HRvatska država platila i osigurala da žive u domovini koju su željeli da žive u domovini za koju su se žrtvovali, da žive u domovini sretno, trajno i da ne budu predmet ničijega napada. Žao mi je danas što ovdje nema svih onih koji bi trebali biti. I mojih kolega i predsjednika Odbora za ratne veterane i članove odbora koji bi trebali biti nazočni u ovoj raspravi i koji bi jasno trebali reći svoje viđenje i mišljenje kao i kolega iz partije koji su napustili ovo zasjedanje iz poznatih razloga, što Hrvatski branitelji zasigurno za njih ne predstavljaju nikakvu kategoriju, a ne Ustav. Vjerujem da imalo ima sluha i da imalo političke mudrosti ima da bi tu podršku dali ovom prijedlogu, da bi dvotrećinskom većinom donijeli ove ustavne promjene, da bi Zakon o pravima HRvatskih branitelja i članova njihovih obitelji postala ustavna kategorija i da bi prestalo u ovom Saboru se politizirati baš tom kategorijom ljudi, jednako kao i nacionalnim manjinama jer i one su jedna od ustavnih kategorija. Ako je blago imati nacionalne manjine onda je zasigurno bogatstvo i blago imati Hrvatske branitelje imati ih kao kategoriju ljudi koji su najzaslužniji za obranu, za oslobođenje domovine, koji su najzaslužniji za današnju slobodu i neovisnost, za današnje sjevernoatlantske integracije i da današnji korak do europskih integracija. Zasigurno ta kategorija ima pravo da bude u ustavna kategorija. 48 udruga je bilo na zadnjem sastanku ili 42 kako kaže ministar, a 28 ih je bilo u POlicijskoj akademiji kada smo prijedlog odluke uputili Vladi. Ako to dovoljno ne govori o zajedništvu, o zajedničkoj inicijativi, o stvarnoj potrebi, onda ne znam tko bi trebao biti u pravu. Još jedanput ću ponoviti politički bi mudro bilo donijeti i podržati ovaj prijedlog kako bi završili sa politizacijom oko HRvatskih branitelja. Hvala.
Hvala. Replika kolega Mato Bilonjić.
Gospodine Đakić, potpisujem sve što ste kazali, još bi samo dodao nešto u svezi bojazan HRvatskih branitelja. Zasigurno je da veliki broj Hrvatskih branitelja strepi ukoliko dođe do promjene vlasti što će se desiti. 2000. godine su ovakva rješenja bila, niste rođeni u RH gubite pravo. Niste ranjeni tu i tu gubite pravo. Na stotine na tisuće ljudi je izgubilo pravo. Hvala Bogu pa smo mi ipak pravna država pa se to pravnim putem riješilo što u tim godinama, a najviše se riješilo poslije dolaska nove vlasti 2004. godine, pa je tim ljudima vraćeno pravo. Danas je kolega govorio pa je otišao odmah kako su njemu nekakvi njegovi članovi pisali pisma. Ja imam na stotine mailova mogu pokazati, na stotine pisama i faxova ljudi koji su branili RH u odori Hrvatskog vijeća obrane, koji su bili tik s druge strane rijeke SAve i branili granice ili onu dubinu, kojima je ovaj SAbor i ova Vlada donijela odluku da im se živi danas u RH i da im se priznaju njihova prava, da imaju pravo da žive dostojno čovjeka jer su branili RH. Boje se da će se sutra nekome dići šešir i reći, ma što imamo mi par milijuna nam treba novaca, idemo mi ukinuti sve ove pripadnike Hrvatskog vijeća obrane, idemo ih skinuti, idemo poginule iz HRvatskog vijeća obrane idemo skinuti, da sada ne ponavljam što je se sve dešavalo i to oni koji su bili u ratu, nas koji smo bili u ratu znamo koliko su jedni i drugi zajedno dali za ovu državu. I svakako bi bilo mudro da se jedanput za svagda to riješi i da samo dvotrećinskom većinom u Saboru se može dirati u ta prava Hrvatskih branitelja. Hvala.
Hvala lijepo. Iscrpili smo sve prijave za raspravu. Zaključujem ovu točku. Glasovat ćemo kada se stvore uvjeti za to.
Prelazimo na Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom Ustavnog zakona o izmjeni i dopuni Ustava Republike Hrvatske, predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. U skladu sa člankom 143. Ustava Republike Hrvatske Sabor većinom glasova svih zastupnika odlučuje da će pristupiti promjeni Ustava. Znači, nama je za donošenje ove odluke potrebno najmanje 77 glasova. Dajem na glasovanje prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske koji je utvrdio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora. Molim uključimo se i glasujmo. Uključimo se i glasujmo. Jesmo li? Rezultat? Ovaj prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske prihvaćen je većinom glasova, 79 glasova za, 3 suzdržana i 31 protiv kako ga je utvrdio Odbor za Ustav, Poslovnik, politički sustav Hrvatskoga sabora.
A budući nam još predviđeno vrijeme nije isteklo i mislim da imamo uvjete za rad, predlažem da u tim uvjetima objedinimo ove točke vezane uz sudjelovanje Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji NATO-a, točka 10., 11. i 12. ako se slažete? Slažete se. - Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu (KFOR) - Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske na dužnostima u zapovjedništvima, stožerima i drugim tijelima NATO-a u mirovnim misijama i operacijama pod vodstvom NATO-a - Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj operaciji NATO-a "Unified protector" Isti je predlagač Vlada, utvrđen je na jednaki način. Odbori su zasjedali. Izvješća odbora smo primili. A ovdje je i s nama predlagač, u ime predlagača za sve tri točke uvaženi državni tajnik Željko Goršić pa mu dajem riječ. Izvolite, gospodine tajniče.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Dame i gospodo saborski zastupnici, sve vas lijepo pozdravljam. Evo na temelju Odluke Hrvatskoga sabora od 20. lipnja 2009. godine u ovoj mirovnoj operaciji dakle na Kosovu sudjeluje 20 pripadnika Hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane sa dva helikopter MI171Š. Pripadnici Oružanih snaga smješteni su u američkoj bazi u Uroševcu u sastavu multinacionalne namjenske skupine istok sa SAD-om kao vodećom zemljom, ali pod izravnim zapovijedanjem zapovjednika KFOR-a. Na temelju dosadašnjeg našeg uspješnog angažiranja u sastavu KFOR-a u Republici Hrvatskoj ukazano je povjerenje te joj je ponuđena za popunu stožerna pozicija pomoćnika načelnika stožera KFOR-a za osoblje, logistiku i inženjeriju, ustrojbenog čina brigadira u zapovjedništvu KFOR-a. U svezi prihvaćanja popune navedene dužnosti te u slučaju eventualne buduće moguće potrebe za povećanjem broja pripadnika u ovoj mirovnoj operaciji predlaže se donošenje odluke kojom bi se odobrilo upućivanje do 25 pripadnika naših Oružanih snaga u mirovnu operaciju u 2011. i 2012. godini. Stoga predlažemo da sukladno Zakonu o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske, policije, civilne zaštite te državnih službenika, namještenika u mirovnim operacijama i drugim aktivnostima u inozemstvu Hrvatski sabor donese odluku kojom se u mirovnu operaciju NATO-a na Kosovu upućuje 2011. i 2012. godine do 25 pripadnika Oružanih snaga sa dva helikoptera uz mogućnost rotacije. Također, da ovaj Hrvatski sabor donese odluku kojom se Vlada Republike Hrvatske ovlašćuje da utvrđuje trajanje rotacije odnosno broj i organizacijsku strukturu pripadnika za svaku rotaciju i da Vlada Republike Hrvatske se obveže da po završetku sudjelovanja Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji podnese izvješće Hrvatskom saboru. Što se tiče Prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske na dužnostima u zapovjedništvima, stožerima i drugim tijelima NATO-a, dakle pod vodstvom NATO-a ulaskom u punopravno članstvo NATO-a Republika Hrvatska prihvatila je i obvezu sudjelovanja u radu zajedničkih tijela NATO-a, prvenstveno u zapovjedništvima i stožerima. Republika Hrvatska dobila je i svoj udio u NATO-ovoj mirnodopskoj zapovjednoj strukturi koja uključuje 25 pozicija plus jednu vodeću poziciju koju Hrvatska dijeli s Albanijom na rotacijskoj osnovi. I trenutno je na navedene pozicije upućeno svega 10 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Na temelju procjene korisnosti započeto je i s upućivanjem i popunom dragovoljnih nacionalnih doprinosa pri NATO-ovoj mirnodopskoj zapovjednoj strukturi. Ove pozicije nisu u stalnoj zapovjednoj mirnodopskoj strukturi NATO-a, ali su od iznimne važnosti za NATO i nalaze se također u NATO-ovim tijelima. Ove institucije osnivaju i financiraju neke od članica NATO-a, a ostale članice ih podupiru. Svim pripadnicima raspoređenima u NATO strukture treba biti omogućeno da u obavljanju svojih zadaća mogu biti upućeni i u NATO vođene operacije. Stoga predlažemo da Hrvatski sabor usvoji ovaj prijedlog odluke kojom se pripadnici Oružanih snaga koji su na dužnostima u zapovjedništvima, stožerima i drugim tijelima NATO-a mogu u 2011., 2012. i 2013. godini po potrebi službe uputiti u mirovne misije ili operacije pod vodstvom NATO-a na zadaće koje su u okviru poslova koje obavljaju na svojim dužnostima u zapovjedništvu, stožeru ili drugom tijelu NATO-a. Također što se tiče Prijedloga odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji NATO-a "Unified protector", Vijeće sigurnosti UN-a Rezolucijom 1973 od 17. ožujka 2011. godine proglasilo je zonu zabrane leta iznad Libije. Slijedom toga sjevernoatlantsko vijeće donijelo je odluku o poduzimanju mjera i provedbi operacije kojom će se osigurati poštivanje Rezolucije Vijeća sigurnosti UN-a 1973, zabrana letenja iznad teritorija Libije. Kako bi se mogle nadzirati zračne operacije saveza nad Libijom zapovjedništvo zrakoplovne sastavnice u Izmiru u Turskoj koje se nalazi u sastavu zapovjedništva združenih snaga u Napulju, zbog opsega operacije i određenih operativnih prednosti proglašeno je zapovjedništvom združenih zračnih snaga. Sudjelovanje u mirovnim operacijama najkonkretniji je doprinos jačanju stabilnosti i sigurnosti u svijetu. Mirovna operacija "Unified protector" važna je jer sudjelovanje u tako zahtjevnoj situaciji profilira Republiku Hrvatsku kao pouzdanu članicu NATO-a i međunarodne zajednice koja može odgovoriti većim sigurnosnim izazovima. Sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji kojom se osigurava zona zabrane letova iznad Libije i druge mjere zaštite civila u Libiji bitno pojačava politički i vojni kredibilitet Republike Hrvatske unutar NATO saveza. Slanjem pripadnika naših Oružanih snaga u zrakoplovno operativno središte … [[Ne razumije se.]] u Italiji, Republika Hrvatska se na vrlo prihvatljiv način uključuje u mirovnu operaciju. Mogućnost ugrožavanja sigurnosti naših pripadnika je minimalna, a oni se ne mogu slati u druga područja operacije bez odobrenja Hrvatskoga sabora. Stoga Vlada Republike Hrvatske predlaže da Hrvatski sabor donese odluku kojom se u mirovnu operaciju NATO-a ... [[Govornik se ne razumije.]] u 2011. i 2012. godini upućuju u zrakoplovno operativno središte ... [[Govornik se ne razumije.]] u Italiji do dva pripadnika Oružanih snaga uz mogućnost rotacije. Za napomenuti je još da za sve tri odluke imamo, dakle pozitivno mišljenje Predsjednika Republike. Hvala lijepo.
Hvala državni tajniče. Izvjestitelji odbora? Ne. Idemo na klubove. Klub HSS-a uvaženi zastupnik Boris Klemenić. Izvolite gospodine Klemenić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što nam je i svima poznato Republika Hrvatska službeno je postala punopravnom članicom NATO saveza 1. travnja 2009. godine nakon čega je vanjsko-politička pozicija Hrvatske ojačala, te se njezine ideje i interesi uspješnije profiliraju u međunarodnim forumima, a Republika Hrvatska sudjeluje u donošenju odluka o sudjelovanju NATO snaga u međunarodnim operacijama. Međutim, isto tako bitno je naglasiti da ulaskom u članstvo Hrvatska je prihvatila i obvezu sudjelovanja u radu zajedničkih tijela NATO-a prvenstveno u zapovjedništvima i stožerima. Tako je Republika Hrvatska dobila svoj udio u NATO-voj mirnodopskoj zapovjednoj strukturi, a što je opisano i kroz kategoriju dodatnih zadaća. Slijedom toga pripadnici Oružanih snaga Republike Hrvatske koji su upućeni na poziciju u mirnodopskoj zapovjednoj strukturi NATO-a mogu biti upućeni u područje operacija budući da je to jedna od glavnih zadaća NATO saveza. Iako je njihov osnovni posao rad u tijelima NATO zapovjedništva isto tako naši vojnici mogu biti upućeni u područje neke od NATO vođenih operacija i to na razdoblje od godinu dana za vrijeme trajanja mandata. Nakon što je postala punopravna članica Hrvatska je dobila svoj udio u NATO-ovoj mirnodopskoj zapovjednoj strukturi u kao što smo čuli 25 pozicija plus jedna vodeća što će se najvjerojatnije smanjiti na 17 pozicija nakon posljednjeg Summita NATO-a u Lisabonu gdje je odlučeno da se pristupi racionalizaciji i reformi zapovjedne strukture. Sudjelovanjem u vojnim i mirovnim operacijama Saveza Hrvatska podiže svoj ugled u svijetu, ispunjava pritom svoje međunarodne odgovornosti i obveze u stabilizaciji opasnih kriznih žarišta iz kojih se nestabilnost prelijeva te istovremeno razvija sposobne i učinkovite Oružane snage kompatibilne savezničkima i prenosi svoja prethodno stečena znanja. U prvoj polovici 90-tih godina u vrijeme Domovinskog rata Hrvatska je na žalost bolno iskusila činjenicu što znači biti sam i gotovo nenaoružan što je svakako bio jedan od ključnih razloga za priključenje NATO savezu. Danas ne možemo znati što nam budućnost donosi, a članstvo u NATO savezu zato dolazi kao pod navodnicima rečeno polica osiguranja protiv te neizvjesnosti, te protiv nepredvidljivosti u budućnosti. Garancija sigurnosti proizlazi iz članka 5. Sjevernoatlantskog ugovora koji utvrđuje kako će napad na jednu članicu biti shvaćen kao napad na sve njih na koga će one na prikladan način i odgovoriti. Naravno, da bi se steklo pravo na takvu solidarnu pomoć saveza potrebno je i sa svoje strane biti spreman solidarno reagirati i u slučaju da neka druga članica bude ugrožena, u slučaju slanja pripadnika Oružanih snaga na dužnosti u zapovjedništvima, stožerima i drugim tijelima NATO–a. Prihvaćanje članstva u NATO-u donosi brojne beneficije, ali podrazumijeva i odgovornost. Stoga klub jedan od ovih prijedloga koji smo čuli od njih tri u ovoj objedinjenoj raspravi klub HSS-a misli da smo donijeli dobru odluku prihvaćanjem jednog i drugog. Što se tiče slanja, odnosno Prijedlogu odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu tzv. KAFOR-u hrvatske snage u toj NATO operaciji sudjeluju od 16. lipnja 2009. godine nakon što je ovaj Hrvatski sabor 15. srpnja 2008. godine donio odluku o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu popularno nazvanoj KAFOR. Tom odlukom, a objavljena je u "Narodnim novinama" 85/2008. propisano je da su mirovne operacije NATO-a na Kosovu upućuje do 20 pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske. Republika Hrvatska otvoreno i snažno podupire napore NATO-a za očuvanje mira kako na drugim područjima, tako i na području Kosova budući je Kosovo u vrlo bliskom susjedstvu Republike Hrvatske naša strana je tim prije zainteresirana za učinkovito i uspješno provođenje mirovne misije na tom području. Osnovna zadaća hrvatskog kontingenta kao što smo i čuli jest prevođenje ljudi i tereta, a kontingent se sastoji od tri posade helikoptera, zrakoplovno-tehničkog tima za održavanje i nacionalnog elementa potpore. Važno je naglasiti isto tako da je ovo prva NATO-ova operacija na području Balkana u kojoj sudjeluju i hrvatski vojnici s vlastitom zračnom transportnom komponentom. Naime, u upotrebi su helikopteri MI-171 po svojim sposobnostima i odlikama iznimnih karakteristika, brzu manevru i u dovođenju snaga na položaje. Stoga je pogodan za brzo, sigurno i efikasno odrađivanje zadataka. Također treba istaći da svi pripadnici kontingenta se pomno biraju kao iskusni znalci koji mogu ostvariti sve zadaće. Stoga klub HSS-a smatra da ne bi trebalo imati dilemu oko donošenja ove odluke kojom se povećava broj pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske sa 20 na 25 pripadnika tim više što je temeljem dosadašnjeg uspješnog angažiranja i djelovanja hrvatskih pripadnika Oružanih snaga Republici Hrvatskoj ponuđena stožerna pozicija pomoćnika načelnika stožera KAFOR-a za osoblje, logistiku i injžinjeriju ustrojbenog čina brigadira u zapovjedništvu KFOR-a. I treća odluka koja se tiče vezano za zonu zabrane leta nad Libijom u smislu 24 sata dnevno 7 dana u tjednu Hrvatska kao punopravna članica NATO saveza ima mogućnost doprinijeti ovoj samoj akciji sa dvije pozicije u zrakoplovno-operativnom središtu u Italiji. Sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga Republike Hrvatske u ovoj mirovnoj operaciji bitno pojačava politički i vojni kredibilitet Republike Hrvatske unutar NATO saveza. Samo sudjelovanje naših časnika u ovoj vojnoj operaciji, a što je vidljivo i iz same odluke predviđa se za 2011. i 2012. godinu. I u ime kluba HSS-a sve tri odluke klub HSS-a će podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Klub zastupnika HDZ-a uvaženi zastupnik Branko Vukelić. Izvolite kolega.
Hvala lepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Kada je riječ o prijedlogu odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu KAFOR klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će prijedlog ove odluke jer sudjelovanje u međunarodnim mirovnim operacijama u skladu je sa strateškim opredjeljenjem Republike Hrvatske čime se naša država svrstava među odgovorne članice Međunarodne zajednice koje su spremne preuzeti svoj dio tereta opće sigurnosti. Republika Hrvatska snažno podupire napore NATO-a čiji je cilj održavanje sigurnosti na Kosovu. Postojeća kriza odvija se u neposrednom susjedstvu i na području u kojem Republika Hrvatska ima izražene političke, gospodarske i strateške interese. Na temelju dosadašnjeg uspješnog angažiranja djelovanja pripadnika Oružanih snaga RH u sastavu KFOR-a Republici Hrvatskoj ukazano je povjerenje, o tome smo čuli i od državnog tajnika te je ponuđena za popunu i stožerna pozicija pomoćnika Načelnog stožera KFOR-a za osobnu logistiku i inženjeriju i u svezi prihvaćanja te popune kao i eventualne buduće popune za povećanjem broja pripadnika u mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu predloženo je donošenje odluke kojom bi se odobrilo upućivanje do 25 pripadnika Oružanih snaga RH u tu mirovnu operaciju u 2011. i 2012. godini. NATO provodi mirovnu operaciju u Kosovu u potporu širih međunarodnih napora za izgradnju mira i stabilnosti u okruženju. Temeljne zadaće KFOR-a su sprečavanje i obnavljanje neprijateljstava, izgradnja sigurnog okruženja uključujući jasno javni red i mir, potpora međunarodnim humanitarnim naporima i osiguravanje provedbe potpisanih sporazuma. Stoga će klub HDZ-a kao što sam rekao podržati ovaj prijedlog Vlade RH, odnosno prijedlog ove odluke. Kada je riječ o prijedlogu Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH na dužnostima u zapovjedništvima, stožerima i drugim tijelima NATO-a u mirovnim misijama i operacijama pod vodstvom NATO-a jasno je da je ulaskom u punopravno članstvo NATO-a RH prihvatila i obvezu sudjelovanja u radu zajedničkih tijela NATO-a prvenstveno u zapovjedništvima i stožerima. Po ulasku u punopravno članstvo RH je dobila svoj dio u NATO-voj mirnodopskoj zapovjednoj strukturi koja zasada uključuje 25 pozicija, reformom, preustrojem zapovjedništva biti će to vjerojatno 17 pozicija, dakle nešto manje. Svako radno mjesto u mirnodopskoj zapovjednoj strukturi NATO opisano je i kroz kategoriju dodatnih zadaća pri čemu su gotovo sva vojna mjesta opisana kao razmjestiva, što znači da osobe koje rade na tim mjestima mogu biti upućene izvan mjesta rada unutar granica država NATO-a ili izvan tih granica. Stoga i pripadnici Oružanih snaga RH upućeni na takve pozicije u mirnodopskoj zapovjednoj strukturi NATO-a mogu biti upućeni u područje operacije jer je to jedna od glavnih zadaća NATO-a. Prihvaćanjem tih pozicija i upućivanjem pripadnika Oružanih snaga RH na rad na takve pozicije implicitno je prihvaćeno da i naši pripadnici po nalogu tada im nadređene osobe, a uz prateću nacionalnu odluku mogu biti upućeni i u područje NATO vođenih operacija. Provedba operacija temeljna je funkcija Savezničkog zapovjedništva za operacije i svih njemu podređenih zapovjedništava i ustanova. Svim pripadnicima raspoređenim u NATO strukture treba biti omogućeno da u obavljanju svojih zadaća mogu biti upućeni i u NATO vođene operacije. Na taj način omogućit će se normalno funkcioniranje NATO-vih tijela i zapovjedništava u punom opsegu njihovog djelokruga kao i odgovarajući doprinos RH njihovom djelovanju. Stoga smo suglasni i klub HDZ-a podržava i podržat će prijedlog ove Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH na dužnostima u zapovjedništvima i stožerima. I kada je riječ o prijedlogu Odluke o sudjelovanju pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnoj operaciji NATO-a "UNIFIED PROTECTOR" sudjelovanje u toj mirovnoj operaciji najkonkretnije jasno je doprinos RH stabilnosti i sigurnosti u svijetu. Kao što je poznato naše Oružane snage sudjeluju u mnogim mirovnim operacijama bilo vođenim od NATO-a, EU-a ili UN-a i jasno da kada je Sjevernoatlantsko vijeće donijelo odluku o poduzimanju mjera i provedbi operacija kojim će se osigurati poštivanje rezolucije Vijeća sigurnosti UN-a broj 1973. – Zabrana letenja iznad teritorija Libije i druge mjere za zaštitu civila i naseljenih područja jasno je da je onda i zapovjedništvo NATO-a zatražilo od svih članica NATO-a da daju svoj doprinos. Prema tome i prijedlog je Vlade, a na temelju analize Oružanih snaga da mogućnost našeg doprinosa ovoj mirovnoj operaciji su u popunjavanju dvije, dakle pozicije i razine natporučnik i satnik. Radi se o pozicijama za koje je ocijenjeno da predstavljaju dobru prigodu pripadnicima Hrvatskog ratnog zrakoplovstva i protuzračne obrane za stjecanje potrebnih praktičnih iskustava u radu u situacijama stvarne krize i sukoba i to na dužnostima za koja su već proveli obuku po NATO standardima, a nemaju ih prigodu uvježbavati u svakodnevnom radu. Sudjelovanje pripadnika Oružanih snaga RH u mirovnoj operaciji kojom se osigurava zona zabrane letova iznad Libije i druge mjere za zaštitu civila u Libiji bitno pojačava politički i vojni kredibilitet RH unutar NATO saveza. Slanjem pripadnika Oružanih snaga RH u ovu operaciju RH se na vrlo prihvatljiv način uključuje u ovu mirovnu operaciju. Mogućnost ugrožavanja sigurnosti naših pripadnika je minimalna. Oni se ne mogu slati u druga područja bez odobrenja Hrvatskog sabora, stoga će klub HDZ-a prijedlog ove odluke podržati. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega Vukeliću. Drugi klubovi se nisu javili. Imamo i jednu prijavu pojedinačne rasprave, uvaženi kolega Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče. Pa evo prijedlozi koji su pred nama, prijedlozi odluka o sudjelovanju Oružanih snaga RH u mirovnim operacijama NATO-a na Kosovu kao i NATO-a u "UNIFIED PROTECTORU" također kao i u operacijama pod vodstvom NATO-a i njihovim zapovjedništvima zasigurno podržavam i želim im čestitati na svim uspjesima koji su dosada učinjeni u naporima i sudjelovanjima u mirovnim operacijama diljem svijeta. Zasigurno i na Kosovu kao i u Libiji, kao i u zapovjedništvima NATO-a sve pohvale našim snagama i našim časnicima, dočasnicima i vojnicima koji časno prezentiraju Hrvatsku vojsku i Oružane snage diljem svijeta, koji samo pohvale dobivaju za svoj angažman. I želim samo kratko reći da u povodu 20 godina od osnutka Zbora narodne garde koji je prerastao danas u Oružane snage RH zasigurno možemo samo s ovakvim kvalitetnim prijedlozima za daljnje sudjelovanje u NATO operacijama postići maksimalnu promociju RH diljem svijeta. Hvala.
Hvala lijepo i kolegi Đakiću. Ako nema potrebe predlagatelja za zaključnim obraćanjem zaključujem i ove tri točke. O njima ćemo glasovati kad se steknu uvjeti, a vjerujem da će uvjeta biti sutra u 11,30 sati. Ja mislim da su obavijesti otišle da je oko 11,30, da ćemo poslije toga malo i slaviti jel' tako. Ali, prije toga moramo i raditi. Pa je predviđeno da ćemo raditi od 9,30 i da će prva točka s kojom započinjemo biti Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Hvala vam na strpljenju. Želim vam ugodno večer i do sutra.
Prelazimo na Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu (KFOR), predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske, rasprava je zaključena. Naglašavam da nam je sukladno članku 7. Ustava Republike Hrvatske za donošenje ove odluke potrebna je većina svih zastupnika tj. najmanje 77. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o sudjelovanju Oružanih snaga Republike Hrvatske u Mirovnoj operaciji NATO-a na Kosovu (KFOR). Uključimo se i glasujmo. Rezultat. Ovaj prijedlog odluke prihvaćen je većinom glasova, 106 glasova za, 2 suzdržana i ništa protiv. Dobro jutro gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa radom i sa najavljenom točkom dnevnog reda - Izvješće o radu Nacionalnog odbora za razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2010. godine. Predlagatelj je Nacionalni odbor. Nacionalni odbor podnio je ovo izvješće na temelju točke 2. Odluke Hrvatskoga sabora o osnivanju Nacionalnog odbora. Prijedlog akta primili ste poštom, Vlada je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? DA. Predsjednica Nacionalnog odbora gospođa zastupnica Vesna Pusić izvolite.