Hvala lijepo gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Pred nama je integralni tekst novog zakona, Prijedlog novog Zakona o detektivima kojim bi se prvi put trebalo regulirati ovu djelatnost posebnim zakonom. Naime, do sada, odnosno i u ovom trenutku je djelatnost detektiva regulirana Zakonom o zaštiti osoba i imovine, odnosno pojedinim člancima toga zakona budući je donošenjem Zakona o privatnoj zaštiti 2003. godine veći dio toga zakona prestao važiti. Ostale su na snazi samo odredbe koje su regulirale djelatnost, detektivsku djelatnost. Budući da je ova djelatnost za koju se očekuje da bi mogla biti sve interesantnija, da bi moglo biti sve više interesa za njezino obavljanje pojavila se potreba za jednim integralnim zakonom koji bi regulirao ovu djelatnost i pružio pravni okvir za obavljanje ove djelatnosti. Prema podacima o broju registriranih detektiva u ovom trenutku ne postoji preveliki interes za obavljanje ove djelatnosti budući je u Hrvatskoj registrirano 15 detektiva, a 46 osoba ima položen ispit za detektiva od 2004. godine. I premda u ovom trenutku ta djelatnost nije naročito razgranata realno je za očekivati da će se s vremenom pojavljivati sve veći interes i zbog toga smo i odlučili donijeti ovakav poseban integralni zakon koji će regulirati ovu djelatnost u skladu sa europskom standardima. Ovim prijedlogom zakona je regulirano sve ono što je nužno da se stvori jedan kvalitetan zakonski okvir za obavljanje ove djelatnosti. Pa tako su propisani uvjeti za obavljanje detektivske djelatnosti. Prema prijedlogu ovog zakona detektivske poslove i djelatnost, odnosno djelatnost mogu obavljati pravne osobe i obrtnici s tim što je u odnosu na prijašnje odredbe Zakona o zaštiti osoba i imovine došlo do izmjene da se ovom djelatnošću, dakle detektivskom mogu baviti svi oblici trgovačkih društava, a ne kao što je prije bilo samo komanditna i javna trgovačka društva. Zatim, isto tako je propisano osim uvjeta za obavljanje detektivske djelatnosti za pravne osobe i obrtnike su propisani i uvjeti za obavljanje poslova detektiva. Znači, za one fizičke osobe koje će obavljati poslove detektiva i uvjeti su da ima prebivalište u Republici Hrvatskoj, odnosno odobren boravak, da imaju najmanje stručni naziv pristupnika, stručnog prvostupnika ili sveučilišnog prvostupnika, da ima opću zdravstvu sposobnost, da nije pravomoćno osuđen ili se protiv njega ne vodi kazneni postupak, da ispunjava sigurnosne uvjete, ima položen stručni ispit za privatnog detektiva i da poznaje hrvatski jezik i latinično pismo u izgovoru i u pismu. Također se propisuje način obavljanja detektivskih poslova, pa je propisano da se detektivski poslovi smiju obavljati samo na temelju pisanog ugovora između pravne osobe ili obrtnika i naručitelja detektivskih usluga kako bi se tu osigurala jedna pravna sigurnost da se zna tko te poslove obavlja. Zatim je svakako propisano da detektiv smije prikupljati obavijest i informacije od osobe, samo od osobe koja mu ih je voljna dati i propisano je koje informacije i podatke smije prikupljati. Osim prikupljanja obavijesti i informacija što bi trebala biti temeljna zadaća detektiva, odnosno trgovačkih društava i obrtnika koji se bave detektivskom djelatnošću detektiv može i planirati i provoditi mjere zaštite poslovnih tajni, informatičkih sustava, ekonomskih i osobnih podataka, zatim provoditi zaštitu od prisluškivanja i snimanja, obavljati dostavu pismena u sudbenom, upravnom i drugim postupcima, prikupljati dokaze, podatke i obavijesti za tijela javne ovlasti. Zatim je dužan voditi evidencije o poslovima i djelatnostima koje obavlja. Privatni detektiv ne smije obavljati poslove uvođenja u posjed prisilne naplate, posredovanja ili otkupa predmeta kaznenog djela, davanja ili primanja potkupnine te ne smije prikupljati podatke čije je prikupljanje zabranjeno posebnim zakonom. Privatni detektiv isto tako ne smije obavljati poslove koji su u nadležnosti policije, sigurnosnih službi ili pravosudnih tijela i ne smije koristiti sredstva ili uređaje za prikriveno snimanje ili prisluškivanje. Privatni detektiv prilikom obavljanja detektivskog posla mora voditi računa o pravu svake osobe na zaštitu dostojanstva, ugleda, časti i privatnosti. Dakle, propisano je zaista da se u obavljanju ove djelatnosti ne smije narušavati temeljne prava i slobode građana i smatramo da je to vrlo važno točno i precizno propisati kako ne bi došlo do zlouporabe ove djelatnosti. Isto tako je propisano da privatni detektiv je dužan nakon obavljanja ugovorenog posla sve prikupljene podatke u obliku pisanog izvješća predati stranci, a sve druge podatke koji nisu dokumentirani i koji nisu od značaja za ugovoreni posao uništiti u roku od 8 dana od dana ispunjenja ugovora. Pravne osobe koje se bave detektivskom djelatnošću moraju voditi nekoliko zbirki podataka. Najvažnije su upisnik slotivnih ugovora, upisnik izdanih radnih naloga i popis osoba o kojima je i od kojih je prikupljao obavijesti i podatke. Voditelj zbirke podataka dužan je upisnik slotivnih ugovora i upisnik izdanih radnih naloga čuvati najmanje pet godina. Osoba koja obavlja detektivski posao odnosno detektiv je dužan nositi detektivsku iskaznicu kojom dokazuje svoj identitet i svojstvo prema osobi od koje prikuplja podatke, a dužan ju je pokazati policijskom službeniku, inspektoru, ministarstvu odnosno policijske uprave na njihov zahtjev. Nadzor nad obavljanjem detektivske djelatnosti i detektivskog posla obavlja Ministarstvo unutarnjih poslova. Inspektori imaju određene ovlasti u provođenju nadzora nad obavljanjem pa su tako propisane ovlasti da inspektor je ovlašten provjeravati, utvrđivati identitet osobe koje obavljaju detektivsku djelatnost, privremeno do dolaska policijskih službenika ograničiti slobodu kretanja radi pronalaženja i hvatanja osobe. Zatim privremeno do dolaska policijskog službenika oduzeti predmete kada okolnosti ukazuju da je određen predmet vezan za rješenje kaznenog djela i još niz drugih ovlasti. Propisano je također da ministar unutarnjih poslova će donijeti podzakonske akte kojim će se još preciznije i detaljnije regulirati i propisati određeni segmenti iz ovoga područja pa je propisano da će ministar donijeti Pravilnik o uvjetima i načinu obavljanja detektivskih poslova, načinu i programu polaganja stručnog ispita za privatne detektive, sadržaju, izgledu detektivske iskaznice privatnog detektiva, prostorno-tehničkim uvjetima za poslovni prostor u kojem se obavlja detektivska djelatnost i sadržaju i načinu vođenja zbirke podataka. Isto tako su propisane kaznene odredbe u slučaju kršenja odredbi ovoga ili drugih zakona. Dakle, da završim. Smatramo da će ovaj zakon stvoriti dobar zakonodavno-pravni okvir za obavljanje detektivske djelatnosti za koju, kao što sam rekao, u ovom trenutku još ne postoji naročit interes, ali realno je očekivati da će se s vremenom sve više trgovačka društva pravnih i fizičkih osoba odlučivati za obavljanje ove djelatnosti i nužno je zbog toga donijeti jedan kvalitetan zakon. Vlada je prihvatila inicijativu da se zakon, da ide u redovitu proceduru sa dva čitanja zbog toga što smo uočili da su određene primjedbe na niz rasprava na odborima opravdane i sigurno ćemo razmotriti sve primjedbe i na odborima koji su iznesene i koje budemo čuli ovdje u pojedinoj raspravi i nastojat ćemo zaista u konačnoj verziji pripremiti zakon koji će na najbolji mogući način regulirati ovu djelatnost. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za zakonodavstvo, predsjednik Odbora gospodin Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na nastavku 27. sjednice održane 17. rujna 2008. godine raspravljao je o Prijedlogu zakona o privatnim detektivima. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona, a na tekst prijedloga daje sljedeće primjedbe i prijedloge. Na članak 1. Doraditi izričaj imajući u vidu da se ovim zakonom uređuje obavljanje djelatnosti, a uvjeti i način obavljanja detektivskih poslova u okviru te djelatnosti sukladno članku 34. stavak 1. propisat će nadležni ministar podzakonskim aktom. Na članak 2. Sukladno ovoj primjedbi razvidno je da detektivska djelatnost ne razumijeva već obuhvaća navedene poslove. Istodobno u stavku 2. izričaj doraditi tako da bude razvidno da li dopuštanje treba imati i pravne osobe i obrtnici ili samo detektivi kao njihovi zaposlenici. Na članak 4. u stavku 1. podstavku 4. predlaže se rabiti opis bića navedenog kaznenog djela imajući u vidu promjene Kaznenog zakona. U stavku 2. podstavku 8. preispitati predloženo rješenje imajući u vidu odredbe Zakona o radu i to o zabrani prikupljanja samih podataka o radniku. Članak 12. Naglasiti da se radi o simuliranom otkupu odnosno simuliranom davanju ili primanju potkupnine i preispitati radi li se doista o ovlaštenju za držanje i nošenje vatrenog oružja. U članku 25. stavku 1. dopuniti odredbu tako da je razvidno da se dokumentacija predaje ministarstvu. Isto tako, dopuniti odredbu stavka 2. u članku 29. tako da glasi na obvezu izvješćivanja nadležne policijske uprave i to pisanim putem. U stavku 5. članka 30. doraditi izričaj tako da se utvrdi kako žalba nije dopuštena. Članak 33. Otkloniti nepotrebno navođenje članaka u zagradi, a u članku 34. stavku 2. nije primjereno utvrditi da se visina naknade utvrđuje rješenjem. Na sve odredbe prijedloga predlaže se izostaviti tuđice i korištenje neodređenih ili teško odredivih pojmova kao što su primjerice kontinuirano, prekomjerno, primjereni, druga saznanja i slično. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li drugi odbori? Da. U ime Odbora za pravosuđe, predsjednik Odbora gospodin Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Odbor za pravosuđe Hrvatskoga sabora na 12 sjednici održanoj 16 rujna 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o privatnim detektivima, sa konačnim prijedlogom zakona kojeg je predsjedniku Hrvatskoga sabora podnijela Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. kolovoza 2008. godine uz prijedlog tada da se donese po hitnom postupku. Odbor je prijedlog zakona usvojio u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnika predlagatelja istaknuto je da se prijedlogom zakona propisuju uvjeti za obavljanje detektivske djelatnosti i poslova, definira se detektivska djelatnost, nadležnost i postupak za izdavanje odobrenja za obavljanje djelatnosti, određuje se tko može obavljati detektivsku djelatnost, propisuje se način evidentiranja, čuvanja i raspolaganja sa podacima koje prikupi privatni detektiv i drugo. U raspravi su članovi odbora na Prijedlog zakona o privatnim detektivima izveli sljedeće primjedbe, prijedloge i mišljenja. Odbor predlaže da se preispita potreba donošenja ovoga zakona po hitnom postupku. U članku 4. stavak 1. podstavak 4. predlaže se točno propisati čime se dokazuje da osoba nije pravomoćno osuđena ili se protiv nje ne vodi kazneni postupak za kazneno djelo za koje se progoni po službenoj dužnosti. U članku 6. stavak 1. podstavak 1. propisuje se da sigurnosne uvjete ne ispunjava osoba koja je ili je bila u svezi sa pojedincima. Iz odredbe nije razvidno koja je evidencija mjerodavna za utvrđivanje ovoga uvjeta kako se ovaj uvjet obrazlaže i kome je dostupna takva evidencija. U članku 7. stavak 1. podstavak 2, predlaže se umjesto zlouporabi ovlasti privatnog detektiva zamijeniti teže zlouporabi ovlasti privatnog detektiva prilikom donošenja rješenja o oduzimanju dopuštenja za obavljanje poslova privatnog detektiva. U članku 8. predlaže se regulirati stavak 2. na način da detektiv ne smije sklopiti ugovor o obavljanju detektivskih poslova prvenstveno za poslove koji nisu dozvoljeni ovim zakonom a nakon toga za poslove kojima bi bila ugrožena ljudska prava i temeljne slobode drugih osoba zajamčena Ustavom Republike Hrvatske. U članku 9. stavak 1. predlaže se urediti pravne posljedice za situaciju kada osoba nije upozorena da podatke daje dragovoljno. U stavku 2. podstavak 1. predlaže se umjesto „šire klevete“, propisati „iznose klevete“. Mišljenje je da podstavak 7. istog članka koji glasi: „činjenicama i okolnostima koje se odnose na osobni položaj građana, postupke fizičkih i pravnih osoba ili na njihove imovinske odnose za privatnog detektiva koji prikuplja obavijesti i informacije ne sadrži ograničenja“, stoga se sugerira da se isti preformulira i limitira. Predlaže se dorada članka 12. na način da se umjesto riječi „poslovi“ propiše riječ „radnje“. U stavku 2. poslovi privatnog detektiva ograniče u odnosu na nadležnost policije. Mišljenje je odbora da ovaj prijedlog mora sadržavati odredbe o nagradama i naknadama za rad privatnog detektiva. Te da prijedlog nije u dovoljnoj mjeri regulirao stručni ispit za obavljanje poslova privatnih detektiva. Predlaže se u članku 40. prijedloga propisati odredbe koje se odnose na privatne detektive a prestaju važiti stupanjem na snagu ovoga Zakona. U završnom obraćanju predstavnik predlagatelja istaknuo je da će predlagatelj razmotriti sve prijedloge i mišljenja odbora ukoliko se Hrvatski sabor odluči za raspravu u drugom čitanju, odnosno podnijeti određene amandmane ukoliko se pristupi donošenju zakona po hitnom postupku, a sve u svrhu poboljšanja konačnoga prijedloga zakona. Nakon provedene rasprave Odbor za pravosuđe jednoglasno je sa 10 glasova za, odlučio predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o privatnim detektivima. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Tomislav Čuljak. Izvolite.
Predsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Poznato nam je da detektivska aktivnost do sada nije bila regulirana posebnim zakonom, već je Zakon o zaštiti osoba i imovine koji je regulirao zaštitarsku djelatnost sadržavao odredbe koje su regulirale detektivsku djelatnost ali samo osnovne uvjete za obavljanje detektivske djelatnosti. Ovim Prijedlogom zakona o privatnim detektivima, na cjelovit način se regulira obavljanje detektivske djelatnosti. Zakonom se pripisuje način dokumentiranja, evidencija, čuvanja, raspolaganja sa podacima koje privatni detektivi prikupe, utvrđuju se upisnici koje su dužni voditi svi koji se bave detektivskom djelatnosti i Ministarstvo unutarnjih poslova. Propisuje se detektivska iskaznica, uvjeti za obavljanje detektivskih poslova. Zakonom se definira način obavljanja detektivskih poslova, a isto tako utvrđena je i nadležnost za obavljanje upravnog i inspekcijskog nadzora. U člancima 35. i 36. predloženog zakona detaljno su propisane kaznene odredbe i novčane kazne za moguće prekršaje prilikom obavljanja detektivske djelatnosti. Važno je naglasiti da se radi o privatnoj istražnoj djelatnosti koja izlazi iz okvira istražnih djelatnosti koje provode državna tijela. Detektivske poslove sukladno ovom zakonskom prijedlogu mogu obavljati pravne osobe i obrtnici koji od Ministarstva unutarnjih poslova dobiju odobrenje nakon što ispune uvjete propisane člancima 3. i 4. Izuzetak su privatni detektivi koji imaju odobrenje za obavljanje detektivskih poslova od države članice EU koji će se moći obnašati, koji će moći obnašati detektivske poslove ali tek ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju. Jedan od značajnijih uvjeta koje osobe koje se žele baviti detektivskim poslovima je ispunjavanje sigurnosnih uvjeta koji se utvrđuju provjerom koju provodi nadležna policijska uprava. Detektivi sa naručiteljem detektivskih usluga moraju sklopiti pisani ugovor, ali ne smiju sklopiti ugovor o obavljanju detektivskih poslova kojima bi se ugrozila Ustavom Republike Hrvatske zajamčena ljudska prava i temeljne slobode trećih osoba. Privatni detektivi ne smiju prikupljati obavijesti od trećih osoba protivno njihovoj volji, već su ih dužni upozoriti da im obavijesti i podatke mogu dati dragovoljno bez ikakve prisile. Člancima 9. i 10. propisano je koje obavijesti i informacije privatni detektiv može prikupljati i koje zaštitne mjere može provoditi. Privatni detektivi ne smiju obavljati poslove koji su u nadležnosti policije, sigurnosnih službi ili pravosudnih tijela. Detektivi prilikom obavljanja detektivskog posla moraju voditi računa o pravu svake osobe na zaštitu dostojanstva, ugleda, časti i privatnosti. Prijedlog zakona o privatnim detektivima ima zadaću u potpunosti regulirati obavljanje detektivske djelatnosti pa bi nekoliko članaka koje navodi i Odbor za zakonodavstvo i Odbor za pravosuđe trebalo jasnije definirati i propisati konkretnije čime bi konačni prijedlog zakona bio jasan i nedvosmislen iako i u zakonu je predviđeno u članku 34. da ministar unutarnjih poslova donosi određene pravilnike o uvjetima i načinu obavljanja detektivskih poslova i ostalo, ali ukoliko je moguće u pojedinim člancima regulirati potpuno ovaj zakonski prijedlog, bilo bi puno bolje. I na koncu klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje predloženog zakona u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Boris Šprem u ime kluba SDP-a. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovana gospodo predstavnici Vlade, uvažene kolegice i kolege. Evo, ja ću samo reći na početku i na kraju, nadam se neke nove stvari. Naime, o načinu ophođenja Vlade kada i prihvati, kao što je prihvatila u slučaju Zakona o sigurnosti prometa na cestama dva čitanja. Isti resor je u pitanju, onda u drugom čitanju nema nikakvih promjena. Ja se nadam, a pomalo sam i uvjeren da ćete ovaj puta nakon već dosta brojnih primjedbi koje su iznesene kroz rad odbora, ali i primjedbi koje će i jesu ovdje iznesene i sad će biti još iznesene, da ćete promijeniti odnos prema predlagateljima primjedbi i da ćete ih ugraditi sa relevantnom pažnjom u drugo čitanje. I to ne radi toga da bi ne znam tko dobio kakve poene, nego radi toga da bismo imali zajednički svi skupa, ali prije svega građani Republike Hrvatske što bolje zakone, a ne što lošije zakone. Isto tako mislim da bi bilo dobro da predstavnici Vlade kada govore, ne mislim sad samo na vas o određenom zakonskom prijedlogu i govore prvi, da bi bilo dobro da se već onda referiraju na one prijedloge i ona mišljenja koja su dana u radnim tijelima jer radna tijela zato i postoje da koncentrirano i sadržajno, pošto postoje ljudi koji su tamo više skloni određenim specijalnostima da to tako kažem, doprinose da zakon bude što bolji. Tako da mislim da bi bilo dobro da Vlada, kažem uvaži već iznesene primjedbe i prijedloge koji su već i njima napismeno dostavljeni. A sad bih, dozvolite mi prešao na konkretne primjedbe koje Klub zastupnika SDP-a ima na ovaj zakon. Već je gospodin Tomljanović kad je govorio u ime Odbora za zakonodavstvo gdje smo o tome raspravljali kazao da članak 1. nije u korelaciji sa člankom 34., samo mislim da to treba malo ipak obrazložiti jače, tako da predstavnici Vlade vide dubinu primjedbe. Dakle, u članku 1. koji je, naravno uvodni članak govori se da se ovim zakonom uređuju uvjeti i način obavljanja privatnih detektivskih djelatnosti, da bi se u članku 34. kazalo da ministar unutarnjih poslova će donijeti pravilnike, i kaže prvo, ima pet alineja, o uvjetima i načinu obavljanju detektivskih poslova. Dakle, naravno da ne može ministar unutarnjih poslova raditi ono što je zakonom već prije predvidio i to u članku 1., nego može samo po ovlaštenju iz članka 1. recimo rješavati neke stvari kao što ovdje dobro piše da donosi pravilnik o načinu i programu polaganja stručnog ispita, sadržaj … [[Govornik se ne razumije.]] iskaznice, tehničkim uvjetima itd. Drugim riječima, nije ovo jedini primjer gdje se takve norme međusobno neusklađene pojavljuju u zakonima jer ne može naravno izvršna vlast, pogotovo ne ministar, još bi možda Vlada u nekim okolnostima i pod određenim okriljem Ustava to mogla učiniti, ali nikako ne može ministar donositi pravilnik o onome o čemu rješava zakon. Zatim, članak 3. govori se da bi netko dobio, obrtnik ili pravna osoba dopuštenje da obavlja posao privatnog detektiva, između ostalog treba imati osobinu da nije pravomoćno osuđen ili kazneno, da se ne vodi protiv njega kazneni postupak za određeno krivično djelo. Tu su stručnjaci na Odboru na pravosuđe, prije svega profesori pravnog fakulteta upozorili da postoji određena neusklađenost zakona koji reguliraju takvu materiju, s obzirom na to da se ne zna zapravo čime se dokazuje takva jedna osobina. Da li potvrdom nadležnog kaznenog suda ili nekom drugom potvrdom moguće? Dakle, upozoravamo naravno i na tu jednu potrebu da se kaže tko zapravo o tome da netko nije pravomoćno osuđen i da se ne vodi protiv njega kazneno djelo odlučuje. Osobno imam primjedbu i na članak 4. u zadnjoj alineji kad kaže da domaći, da tako kažem privatni detektiv treba poznavati hrvatski jezik, a onaj tko je pripadnik građanin neke zemlje članice Europske unije ne mora. E pa sad gledajte, u nekim zakonima imamo, primijetio sam da osnovno poznavanje hrvatskog jezika da bi stranac mogao u ovoj zemlji obavljati određene poslove, treba poznavati, dakle treba imati to svojstvo da poznaje hrvatski jezik, u nekim drugima ne. Pa kako će, recimo obrtnik, sad ne ulazimo u pravnu osobu, gdje on recimo sam može obavljati taj posao, korespondirati sa okolinom i to prije svega društvenom okolinom ako ne bude poznavao hrvatski jezik? Ne znam da li je zamislivo da netko u Velikoj Britaniji od hrvatskih državljana obavlja takav posao, a da ne zna engleski? Mislim da je to nemoguće. Zatim u članku 6. upozoravam na jednu nepreciznost koja se spominje oko toga da se sigurnosni uvjeti, a to je jedan uvjeta koje mora imati privatni detektiv da mora ispunjavati to da nije bila u sprezi s pojedincima, grupama ili organizacijama usmjeren na činjenje kaznenog djela ili prekršaja. Ovo sprezi, mislim to je, sad moram reći to je stvarno stari socijalistički termin vrlo neprecizan i to što je sprega. Onda ako se piše da je to sprega, onda treba definirati što je sprega. Mislim da se slažemo u tome. Predlažem da se to izbaci iz zakona i drugačije formulira. U članku 6., dobro to je spomenuto, to ne bih onda ja ponavljao. Ali u članku 7. se govori da privatna detektivka da prikuplja obavijesne informacije da bi se utvrdile neke činjenice, onda kaže da prikuplja obavijesne informacije o činjenicama, okolnostima koje se odnose na osobni položaj građana. Šta znači osobni položaj građana? To isto treba definirati. Jer ovaj zakon inače po prirodi stvari zadire ili može zadirati u ljudska prava i slobode. Dakle tu treba biti vrlo precizan kada se definira po zakonu. U članku 10. nije nam jasno šta znači kada privatni detektiv može provoditi zaštitu od prisluškivanja i snimanja. Zaštitu koga? To ne piše. Može biti bilo koga ne samo stranke. Posebno je zanimljiv članak 12. gdje se govori o tome da privatni detektiv ne smije obavljati poslove koji su u nadležnosti policije. Naravno, samo koje poslove. To treba precizno, točno razgraničiti. I članak 30. govori se o nadzoru pa se u članku 1. ispod glave pod nadzorom govori o upravnom inspekcijskom nadzoru. Ali nigdje nemate u ostalim člancima u toj glavi da se govori što je to upravni nadzor, da uopće postoji, ali se stalno govori o inspekcijskom nadzoru. Pa ja predlažem da ili se to, da u članak 30. da se naprosto izbaci ili se samo kaže da postoji inspekcijski nadzor ili da se kaže što je upravni nadzor pošto se ovdje spominje, a mislim da bi bilo dobro da se o tome također kaže. I na samom kraju, članak 40. kaže: Danom stupanja na snagu ovoga zakona prestaju važiti odredbe Zakona o zaštiti osoba i imovine koje se odnose na privatne detektive. To sam i na odborima govorio, ovdje ću ponoviti. Dakle to je jedna formulacija koja se inače u prijelaznim odredbama u nekim zakonskim prijedlozima pa onda i u zakonima pojavljuje … [[Ne razumije se.]] ali ona nije precizna i bilo bi bolje da se kaže točno koje norme iz toga zakona prestaju važiti ili da se pošto se ovdje radi o Zakonu o zaštiti imovine osoba, čini mi se, ne čini mi se nego sam siguran da to isto predlaže Vladi, a Vlada nama Saboru, da se onda promijeni taj zakon da se naprosto izbace te norme i onda smo riješili problem ali na jedan čisti način i nema više problema u interpretaciji. I na samom kraju dakle povezano s onim na početku što sam rekao, ovog puta, a nakon toga što je doista bila konkretna rasprava i na nadležnim radnim tijelima pa i u ovoj sabornici, vjerujem da će predlagatelj zakona doista uvažiti primjedbe koje su date na prvo čitanje i odredbe prvog čitanja i da će sukladno naravno tome pripremiti jedan kvalitetan konačni prijedlog zakona. U tom smislu ćemo mi kao klub SDP-a podržati prvo čitanje zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Najprije bih želio se zahvaliti našim radnim tijelima i matičnom radnom tijelu i ostalima koji su ovako detaljno i korektno razmotrili ovaj zakon, dali niz prijedloga i ono što kaže gospodi Šprem, bilo bi dobro da nam je jasno predlagatelj rekao da li prihvaćaju te prijedloge. Ja mislim da bi trebalo ih prihvatiti i polazeći od toga da vi to prihvaćate, ja neću spomenuti i ponavljati te iste prigovore na ovaj prijedlog zakona već ću se dotaknuti nekih drugih prigovora. Ono što prvo upada kolegice i kolege u oči kod čitanja ovog prijedloga zakona je čini mi se snažan utjecaj zaštitarskog lobija. Naime, ovako oblikovana rješenja omogućavaju postojećim zaštitarskim tvrtkama da se bez većeg truda doregistriraju i za ovu djelatnost. To svakako nije dobro. Drugo, zabrinjavajuće je također i to da se u izradi ovog prijedloga zakona uopće nije, barem prema našim informacijama konzultirala udruga privatnih detektiva te da se u njemu ostavlja preveliki diskrecijski prostor ja bih rekao policijskih uprava da određuju tko ima, a tko nema uvjete za izdavanje dozvole za obavljanje ove djelatnosti. Zato smo u klubu HNS-a detaljno prošli ovaj prijedlog zakona i ne želimo kritizirati ga tamo gdje sami nismo u stanju dati bolje rješenje pa bih vas molio gospodine državni tajniče da evo me pratite, doduše iz fonograma ćete moći izvući te naše prijedloge, oni otprilike idu u sljedećem pravcu. Članak 2. u definiranju što je to detektivska djelatnost potrebno je navesti i prikupljanje dokaza, to ste ispustili, jer je to od osobite važnosti u slučajevima kojima je cilj kvalitetna priprema tužbenih zahtjeva, odnosno pokretanje i vođenje sudskih parnica. Primjerice kod zaštite autorskih prava, patenata i sl. kada se materijalnim dokazima izravno može dokazati kršenje pripadajućih prava oštećene osobe, odnosno tužitelja. Zato čini mi se i čini se nama, da svakako i prikupljanje dokaza treba navesti u članku 2. Nadalje, prema propisu koji je do sada regulirao ovu djelatnost, jedan od uvjeta za izdavanje dopuštenja za obavljanje detektivske djelatnosti bila je obveza određivanja pripravničkog staža. Mi smatramo da ne treba spuštati taj standard već da ga treba zadržati, dakako valjalo bi i učiniti određene izuzetke. Naime treba izuzeti osobe koje imaju recimo najmanje tri godine radnog iskustva na poslovima koji se posebnim zakonima, npr. Zakon o policiji, definiraju kao ovlaštene službene osobe, jer standard tako stečenog iskustva bitno nadilazi sadržaj predviđene dužine obveznog pripravničkog staža privatnog detektiva. Radi se dakle o ovlaštenim službenim osobama u policiji, vojnoj policiji, tajnim službama, pravosudnoj policiji, oni svakako trebaju biti izuzeti, ali isključivo oni. Nadalje, način na koji je predlagatelj zakona formulirao 2. i 3. stavak članka 6. otvaraju prostor moguće zlouporabe jer daju diskrecijsko pravo nadležnom policijskom službeniku da neku osobu diskvalificiraju u postupku sigurnosne provjere bez valjanog dokaza, tek navodeći sumnju da se radi o stalnom ili povremenom konzumentu opojnih droga ili alkohola. To je moguće po ovom vašem prijedlogu. Mi u klubu HNS-a držimo da je potrebno preformulirati ono što je predlagatelj zakona predložio, tako da se definira da sigurnosne uvjete ne ispunjava osoba koja je zavedena u policijsku evidenciju kao konzument opojnih droga, počinitelj prekršaja pod utjecajem alkohola itd. Ovom izmjenom se definira da je kod sigurnosne provjere relevantan samo službeni podatak iz policijske evidencije, a ne osobni stav policijskog službenika. Također smatramo da bi dopuštenje za obavljanje ove djelatnosti u postupku sigurnosne provjere trebalo odbiti i osobama koje su nečasno otpuštene iz Oružanih snaga. To također se nigdje ne spominje. U članku 8. ovog prijedloga definira se obveza privatnog detektiva da obavlja poslove na temelju radnog naloga što je u biti pomalo neozbiljno, jer više od 90% privatnih detektiva u Republici Hrvatskoj imaju status obrtnika. Dakle, oni će morati sami sebi pisati radne naloge. Ne bi li bilo kolegi bolje da ovo pitanje riješimo na način da oni dobiju odnosno da je dovoljna punomoć, recimo onako kako odvjetnici sa punomoći zastupaju svoje klijente. Dakle, punomoć umjesto radnog naloga. Članak 9. Trebalo bi omogućiti da privatni detektiv može prikupljati obavijesti, informacije i dokaze između ostalog i o kaznenim djelima koje se progone po službenoj dužnosti na zahtjev dakako oštećene osobe. Naime, poznato je da se u slučajevima počinjenja kaznenih djela kojima je nanesena šteta u vrijednosti preko tisuću kuna ta kaznena djela progone po službenoj dužnosti. Nema nikakvog razloga da se oštećenome ne dozvoli mogućnost da poduzme sve, uključujući i pomoć privatnog detektiva kako bi povratio recimo svoj automobil, neovisno o tome da li se to kazneno djelo progoni po privatnoj tužbi ili po službenoj dužnosti. U članku 12. navedeno je koje poslove privatni detektiv ne smije obavljati, između ostalog i to da ne smije obavljati poslove otkupa predmeta kaznenog djela. Intencija predlagatelja je na njoj potpuno razumljiva, tu nemamo prigovora. Ipak, u slučajevima krađe recimo robe od proizvođača i njene preprodaje na ilegalnom tržištu te u slučajevima plagiranja ili krivotvorenja recimo robe i njene neovlaštene prodaje pod originalnim brandom, postupak dokazivanja kaznenog djela za to dokazivanje bitno je jasno i prikupljanje materijalnih dokaza. Zato predlažemo da se novim stavkom iznimno omogući privatnom detektivu otkupiti predmete koji mogu poslužiti kao materijalni dokaz počinjenja kaznenog djela. Mislim da to ne bi poremetilo jasno vašu opću koncepciju glede članka 12. Nadalje, privatni detektivi prema ovom prijedlogu zakona imaju ovlasti koje su nerijetko delikatne prirode i privatni su detektivi izloženi različitim rizicima koji mogu dovesti do zlouporabe ovlasti. Nužno je stoga posebni etičkim kodeksom, po nama, utvrditi standard ponašanja privatnih detektiva. Predlažemo da se posebnim stavkom u članku 13. navede da je u obavljanju svog posla privatni detektiv dužan pridržavati se kodeksa detektivske etike kojeg donosi ministar unutarnjih poslova, uz prethodno pribavljeno mišljenje Udruge privatnih detektiva. Grubo kršenje kodeksa smatralo bi se zlouporabom ovlasti privatnog detektiva, o čemu bi prije izricanja sankcija nadležne policijske uprave mišljenje dalo Etičko povjerenstvo Udruge privatnih detektiva. Konačno, odredba koja je u članku 25. definira obvezu privatnog detektiva da pored osoba o kojima je prikupljao obavijesti podatke vodi i popis osoba od kojih je prikupljao obavijestio mislim da ne drži vodu. Naime, ona nije razumna. Naime, već dva članka ranije, u članku 23. ovog prijedloga zakona definirao je da se mogu dokumentirati obavijesti ili podaci i od osoba koje nisu voljne potpisati zapisnik. To obuhvaća i osobe koje žele sačuvati svoju anonimnost. U praksi je dakle nemoguće voditi zbirku koja bi sadržavala popis svih osoba od kojih su dobivene korisne obavijesti i podaci, a posebno ne od onih od kojih nije dobivena nikakva korisna informacija. Mislim da je to pomalo besmisleno. Klub HNS-a će podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju i zahvalni smo svima onima koji su i predložili da se ide u dva čitanja, ali bi predlagatelju sugerirali da se manje drži suflera iz zaštitarskog lobija i da se što više konzultira Udruga privatnih detektiva. Hvala lijepa.
Hvala. U ime kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Kao što vidimo ovim se zakonom i hrvatsko zakonodavstvo usklađuje sa propisima Europske unije i mi ustvari se po prvi put susrećemo sa ovim pojedinačnim ovakvim zakonskim prijedlogom. Uvjeti za obavljanje detektivskih poslova te prava i dužnosti privatnih detektiva propisani su Zakonom o zaštiti osoba i imovine. S obzirom da su odredbe koje se odnose na detektivsku djelatnost sadržane u zakonu koji je prvenstveno regulirao zaštitarsku djelatnost, propisani su samo osnovni uvjeti za obavljanje detektivske djelatnost te je stoga potrebno tu djelatnost cjelovito regulirati ovim posebnim propisom. Kao što smo i čuli od državnog tajnika u uvodnom izlaganju, u Hrvatskoj posluje oko desetak agencija s oko 30-tak osoba koje su položile detektivski ispit odnosno imaju licencu za obavljanje detektivskog posla. Oni koji se bave tim poslom uglavnom su radili u policiji, vojsci ili državnom odvjetništvu. Detektivska djelatnost u posljednjem periodu zbog opsega i šarolikosti zahtjeva za uslugama po raznim pitanjima prijevare, krađe, ucjene, lojalnosti zaposlenika, nestanka osoba, provjere boniteta tvrtki, kredibilnosti poslovnih partnera, korupcije i sl. zbog nedorečenosti propisa bila su na rubu zakona. Prijedlogom zakona o privatnim detektivima propisuju se uvjeti za obavljanje detektivske djelatnosti i poslova, nadležnost za izdavanje odobrenja za obavljanje djelatnosti, dopuštenja za obavljanje detektivskih poslova te način obavljanja ovih poslova. Prijedlogom zakona obavljanje detektivskih djelatnosti omogućuje se obrtnicima i svim oblicima trgovačkih društava, dok prema važećim odredbama zakona o zaštiti osoba i imovine tu djelatnost mogu obavljati samo obrtnici odnosno društva osoba. Zakonom se propisuje način dokumentiranja, evidentiranja, čuvanja i raspolaganja podacima koji privatni detektiv prikupi te se utvrđuje upisnici koje su dužne voditi pravne osobe i obrtnici koje obavljaju ovu djelatnost i Ministarstvo unutarnjih poslova. Također propisana je i detektivska iskaznica, te utvrđena nadležnost za obavljanje upravnog i inspekcijskog nadzora. Ovu djelatnost mogu obavljati pravne osobe i obrtnici koji imaju odobrenje ministarstva nalaženog za unutarnje poslove kao i privatni detektiv koji ima odobrenje za obavljanje tih poslova izdano od države članice Europske unije ili države ugovrnice ugovora sa europskom gospodarskom, na europskom gospodarskom prostoru. I što u stvari je detektivska djelatnost? Evo ovdje preciziramo da je to djelatnost i da ona podrazumijeva prikupljanje obavijesti i podataka potrebnih za utvrđivanje činjenica, uvid u osobne i druge podatke, te korištenje i obradu osobnih i drugih podataka za potrebe naručitelja detektivskih usluga sve u granicama ovlasti koju daje naručitelj i u skladu sa odredbama ovog zakona. Ako detektivi prilikom obavljanja poslova otkriju podatke o pripremanju, činjenju ili počinjenom kaznenom djelu koje se progoni po službenoj dužnosti, dužni su bez odgode o svim podacima izvijestiti državno odvjetništvo ili policiju, te će na taj način biti od pomoći redovnim tijelima vlasti koji brinu o sigurnosti države, odnosno građana. Pored navedenom u području detektivske djelatnosti preuzimaju se europske norme, te usklađivanje s drugim propisima. Nekoliko je razloga zašto treba pozdraviti donoš+enje ovog zakona, prije svega privatni su detektivi do sada djelovali kao što smo istakli na rubu zakona, odnosno bili su izjednačeni sa zaštitarima što ima je u veliko po nama otežavalo rad. S druge strane ta istraživačka djelatnost važna je strankama u određenim upravnim parničnim prekršajnim, kaznenim i drugim postupcima koji žele da se istražne radnje provedu u širem opsegu od onog kojeg osigurava država ili žele provođenje istrage u slučajevima kada država to prema važećim propisima nije dužna provoditi. Obzirom da u Hrvatskoj trenutno djeluje desetak detektivskih agencija, očigledno postoji interes za tu vrstu djelatnosti, stoga je potrebno obzirom da bi njezinim nesavjesnim obavljanjem moglo doći do povrede privatnosti istraživanih osoba, zakonski propisati uvjete njezinog obavljanja kao i točno odrediti što privatni detektivi smiju istraživat. Čitajući članak gdje vlasnik jedne naše agencije govori o tome što je trebao činiti da bi zadovoljio zahtjeve klijenata koji je želio provjeriti jednu tvrtku zapitao sam se nije li ulazak u kuću i potraga za prašinom na ormarima u dnevnom boravku jednog menagera ipak malo previše. Dobrim stoga smatram odredbu prema kojoj osoba koja obavlja detektivsku djelatnost ne smije sklopiti ugovor u obavljanju takvih poslova ukoliko bi njime bila ugrožena ljudska prava i temeljne slobode drugih osoba zajamčene Ustavom Republike Hrvatske. Još je važnije, a to prijedlog i predviđa, odrediti tko se tom djelatnošću može baviti. Sigurnosna provjera stoga važna je ne samo zbog klijenta, već i zbog zaštite ugleda detektivske djelatnosti. Dobro je što je jedan od uvjeta koja osoba mora ispunjavati za stjecanje dopuštenja za obavljanje posla privatnog detektiva ispunjavanje sigurnosnih uvjeta koji se utvrđuju provjerom koju provodi nadležna policijska uprava. Za pretpostaviti je da će ubrzo doći do potreba za izmjenama i dopunama ovog zakona, ne radi očekivanog pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji, već i zbog toga što je i potencijal za razvoj ovog posla velik, a posebice zbog svega većeg priljeva stranog privatnog kapitala i slijedom toga će sigurno trebati preciznije urediti dijelove ovog zakona. Bez obzira što smo istaknuli i možda neke od otvorenih pitanja nadamo se da će nadležne institucije posebice Ministarstvo unutarnjih poslova poduzeti sve potrebne aktivnosti i mjere kako bi bilo što manje problema u provedbi ovog zakona. Pored toga mišljenja smo da postoji prostora da se pojedina konkretna problematika iz zakona kvalitetno uredi, proceduralno jednostavnije podzakonskim propisima koji su u nadležnosti Ministarstva unutarnjih poslova. S obzirom da se radi evo o prvom pokušaju reguliranja ovog područja i usklađivanja naših propisa sa propisima Europske unije, klub HSS-a podržava ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo HSSB pozdravlja prije svega mogućnost da ovaj zakon se raspravi u dva čitanja. Pozdravlja isto tako i ovaj prijedlog zakona od strane predlagača koji između ostaloga i usklađivanje zakonodavstva sa Europskom unijom. Naravno da je ova djelatnost bila samo djelom regulirana, točno je i to da kako kaže državni tajnik da nema, odnosno nije bilo nekog većeg interesa vezano za obavljanje detektivske djelatnosti. S obzirom da je samo 15 detektivskih kuća ili 15 agencija registrirano za detektivsku djelatnost odnosno 46 osoba ima dopuštenje za ovaj vid i ovu vrstu posla. Moji kolegice i kolege zapravo su iznijeli uglavnom ono što prijedloge i dvojbe vezano za određene odrednice u predloženom zakonu, ja bih samo osvrnuo se na nekoliko. Osobno mislim da nije dobro ovo što se kazuje u članku 1. odnosno da se uvjeti i način obavljanja privatne istražne djelatnosti propisuje ovim zakonom, a onda se u članku 34. mislim da je to loše, propisuje da ministar donosi pravilnik nakon što se ovaj zakon usvoji, dužan je donijeti u roku od godinu dana od stupanja na snagu ovoga zakona. A istodobno se u stavku 1. članka 34. kaže da ministar unutarnjih poslova donosi pravilnik između ostalih o uvjetima i načinu obavljanja detektivskih poslova. Znači godinu dana nakon stupanja na snagu zakona ministar donosi pravilnik po kome će detektivi imati uvjete i način obavljanja detektivske poslove. Mislim da je to predug rok, isto tako kao što mislim da je upravo uvjeti i način obavljanja ove djelatnosti i detektivskih poslova trebalo izregulirati u najvećem dijelu zakonom a pravilnike koje će donijeti nadležno Ministarstvo unutarnjih poslova naravno postaviti za nekakve manje važnije stvari. Isto tako u članku 4., dakle, uvjeti koje izdaje policijska uprava za dopuštenje detektivskog posla je između i ostalog u točki 4. da nije pravomoćno osuđena ili protiv nje se ne vodi kazneni postupak, dakle, i HDSSB postavlja pitanje a čime se to dokazuje. Mislim da u zakonu to treba jasno kazati koja je to potvrda, koja to institucija izdaje dokaz da osoba nije pravomoćno osuđena, da se protiv nje ne vodi kazneni postupak i sve ovo što sadrži ova točka 4., isto tako kao što se primjerice kaže u točki 3. da osoba treba imati opću zdravstvenu sposobnost, ali se isto tako kaže s čime se ta opća zdravstvena sposobnost dokazuje. Dokazuje se uvjerenjem specijaliste medicine rada, odnosno ovlaštene zdravstvene ustanove. Kada govorimo o sigurnosnim uvjetima, tada isto tako primjedba, dakle, ponovljena primjedba što to znači u članku 6. da osoba ne ispunjava sigurnosni uvjet ako je bila u sprezi sa pojedincima, grupama, organizacijama usmjerenim, usmjerenim, znači njene, kaznenih djela ili prekršaja. Što to znači da su neke grupe usmjerene? Da li to znači možda genetska usmjerenost? Što to znači? Ili to znači da su evidentirani kao prekršitelji kao izvršitelji kaznenih djela? A osim toga, koji su to kriteriji da je ta osoba koja ima namjeru da obnaša poslove detektiva bila u sprezi? Što je to? Da li je ona u evidenciji policijske uprave, ili u evidenciji suda ili je bila osuđivanja? Ovo u sprezi mislim da je malo nejasno i da evo ja molim predlagača da ovaj dio članka 6. malo bolje razjasni, odnosno donese malo konkretnije kriterije i parametre što to znači. U članku 9. kaže se da privatni detektiv smije prikupljati obavijesti od osoba, od osobe koja je te informacije voljna dati i dužan je upozoriti tu osobu da podatke daje dobrovoljno. Što se događa ako to upozorenje izostane i da li je zapravo nužno zakonom ograničiti posao detektiva a da prikupljajući informacije, naravno sukladno zakonu baš mora upozoriti osobe od koje prikuplja informacije. Mislim da je to evo nešto za razmišljati da li detektiv baveći se poslom treba upozoriti osobu ili osobe od koje prikuplja informacije, naravno prikupljajući informacije na način kako je to zakonom dopušteno. Isto tako u članku 9. vezano za prikupljanje informacija kandidatima za zapošljavanje, odnosno zaposlenih radnika, kaže se koji su dali pristanak mislim da je nužno provjeriti da li je ova odredba u članku 9. sukladno Zakonu o radu a vezano za zabranu prikupljanja podataka o radniku. Ono što bih htio naglasiti na kraju, mislim da, odnosno ja sam očekivao od predlagača, Ministarstvo unutarnjih poslova, odnosno u konkretnom slučaju od državnog tajnika da upravo ove stvari koje su i naglašene na odborima u prethodnoj raspravi čije zaključke smo čuli ovdje, dakle da određena nejasna pitanja, a nejasnih pitanja u ovom prijedlogu zakona ima, da državni tajnik, zastupnicima u Hrvatskom saboru ta pitanja objasni jer ta pitanja zapravo i za govornicom i od mojih kolegica i kolega su se provlačila kao nejasna, kao nedvojbena, dakle, ja bih zamolio državnog tajnika, da vezano evo ovoj raspravi koju sam imao, da pojasni određene članke, što oni točno znače posebno vezano primjerice za prikriveno snimanje da li to detektiv ovim zakonom može, u kojim slučajevima on to može činiti, kada može prisluškivati i da li uopće može prisluškivati, da li mora tražiti primjerice odobrenje za prisluškivanje, sakupljajući dokaze, informacije i činjenice, od koga mora tražiti odobrenje za prisluškivanje, da li može prisluškivati i dužnosnike, od koga treba tražiti dopuštenje za takav rad. I dakle, ostale stvari koje su iznesene u ovoj raspravi, a koje smo čuli i od kolegica i kolega. Dakle, nadam se da će predlagač imati u vidu sve ovo evo iznesena stajališta ispred HDSSB-a ali naravno i ono što su kolegice i kolege prije mene kazale, primjedbe, dvojbe da će nam pružiti mogućnost pojašnjenja vezano za ove upite. U svakom slučaju HDSSB, evo u ovom prvom čitanju podržati će Prijedlog zakona o privatnim detektivima, uz očekivanje da predlagač usvoji primjedbe koje su izrečene u ovoj raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ovaj zakonski prijedlog ima tri bitne karakteristike. Prvu, nepreciznost pojmova i definicija u njemu. Drugo, nemar prema temeljnim ljudskim pravima i slobodama osobito prema privatnosti građana. I treće, diskriminaciju hrvatskih državljana u odnosu na državljane Europske unije. Ajmo po točkama redom. Prvo, nepreciznost pojmova i definicija. Vidi se kroz članak 4. i članak 6. o kojem je ovdje već bilo govora. Dakle kako je to sad sve skupa zamišljeno? Policijska uprava je nadležna da izdaje odobrenje i da provjerava da li potencijalni taj privatni detektiv ispunjava sigurnosne uvjete. E sad kako su opisani ti sigurnosni uvjeti? Rastezljivo, nejasno, nerazumljivo. Dakle ne ispunjava uvjete ona osoba koja je bila ili jest još uvijek u sprezi s pojedincima, grupama ili organizacijama usmjerenim na činjenje kaznenih djela ili prekršaja. Organizacije usmjerene na činjenje kaznenih djela. To su nekakve zločinačke organizacije koje se udružuju. Još nisam čuo da se, da se stvorila organizacija za činjenje prekršaja. To još nismo vidjeli u praksi. Kakva bi to zločinačka prekršajna grupa bila? E sad to se već ovdje pitalo šta znači sad u sprezi s pojedincima, grupama ili organizacijama … [[Govornik se ne razumije.]] Netko je nećak nekoga tko je učinio nekakvo kazneno djelo. I on sad smije raditi taj detektivski posao ili ne? Pazite on je u nekakvoj sprezi sa svojim stricem ili za policiju nije u sprezi sa svojim stricem. Ili je bio uključen u činjenje nekog kaznenog djela. Ta riječ, taj izraz u sprezi ovdje ne znači ništa odnosno može značiti svašta i ništa. I njega bi trebalo pojasniti. Dalje, ne može raditi taj posao ukoliko kontinuirano i prekomjerno konzumira alkoholna pića. A to treba ustanoviti nadležna policijska uprava. Prvo, što znači kontinuirano i prekomjerno? Jel' kontinuirano jedanput tjedno? Jel' to dva put mjesečno? Jel' to dva put godišnje? Pazite to je kontinuirano ako čovjek 10 godina svaki mjesec konzumira onda kontinuirano konzumira. Šta znači prekomjerno? Da se opija? Gdje to, tko to evidentira? Policija. Hoće li ga pozivati svaki četvrtak a da mu mjeri količinu alkohola u krvi? To je dakle dana jedna ovlast policijskoj toj postaji nadležnoj jel', policijskoj upravi da prosuđuje. Tebi ću dati dozvolu, tebi neću po ovoj ili po onoj osnovi. E dakle na temelju podataka dobivenih provjerom. Takvom provjerom a da se ne zna uopće što bi ta provjera trebala uključivati i drugih saznanja. I drugih saznanja. Policijska uprava daje ili ne daje odobrenje. Koja su to druga saznanja? Od koga dobijaju ta druga saznanja? Kako ih prikupljaju? I kakva su? Na šta se uopće odnose ta druga saznanja? Drugo saznanje može biti to da je, saznanje da je netko visok ili nizak, da je ćelav ili da ima kosu. Kakva su to druga saznanja bitna za ovo a da nisu navedena u zakonu? Sve može biti drugo saznanje. Prema tome tu se daju prevelike ovlasti policijskoj upravi da daje ili ne daje nekome odobrenje na temelju posve nejasnih kriterija. U članku 7. kaže da će nadležna policijska uprava rješenjem oduzeti privatnom detektivu dopuštenje za obavljanje poslova ako zlouporabi ovlasti privatnog detektiva. U kaznenim odredbama o kojima ću još kasnije govoriti nema, nije predviđeno uopće oduzimanje licence. Tamo su samo predviđene novčane kazne. Na temelju, što znači sad zloupotrijebiti ovlasti privatnog detektiva? To znači, kad netko zloupotrijebi ovlasti to znači da napravi bilo koje od ovih dijela za koje je predviđena novčana kazna. Već je zloupotrijebio ovlasti. Već nije radio po zakonu. Čim nije radio po ovom zakonu zloupotrijebio je svoju ovlast. Inače ja osobno mislim kad već nekom damo zakonom mogućnost da se pravi, da se bavi tim poslom da nadzor nad tim da li on ovaj posao obavlja zakonito mora biti vrlo strog. A da kazna mora biti oduzimanje licence. Onaj tko će obavljati detektivski posao a ne obavljati ga po ovom zakonu njemu se mora zabraniti da to radi. On gubi licencu. To je jedina smislena kazna. Što se tiče drugog, druge moje primjedbe a to je zaštita privatnosti građana. Pogledajmo na primjer odredbe samo članka 19., stavak 3.: «Privatni detektiv ne smije obavljati niti na bilo koji drugi način učiniti» objavljivati pardon «niti na bilo koji drugi način učiniti dostupnim podatke do kojih je došao obavljanjem ugovornog posla niti drugoj osobi omogućiti objavljivanje tih podataka bez pristanka stranke. Sad pazite pa stranci može biti u interesu da se nekoga tko je istraživan po privatnom detektivu i javno … [[Govornik se ne razumije.]] u medijima. Na jednom drugom mjestu piše da on smije te podatke koje je prikupio koristiti samo u svrhu u koju ih je prikupio što je normalno. Ali ako ovim zakonom omogućujemo da stranka tako prikupljene podatke, a oni su prikupljeni za jednu određenu svrhu i javno objavi onda smo mi otvorili vrata kršenju ljudskih prava i sloboda i njihove privatnosti i to, i to smo, ne da smo ih odškrinuli nego smo ih otvorili širom. Tu bi trebalo staviti nekakvo ograničenje. Nema javne objave. Mogu se koristiti u sudskim postupcima ako su za to prikupljeni. Mogu se predati stranci na uvid s kojom imate sklopljen ugovor. Ali nema objavljivanja toga. Mi ćemo imati inače pojavu, a možda ovaj to zakon i omogućava da će novinski izdavači, da će medijske kuće uzimati privatne detektive da bi ulazili u nečiju privatnost i da bi difamirali ljude. U svrhu ovu ili onu povećanje tiraže svojih novina ili promicanje određene, određene politike. Kaznene odredbe, koliko još imam vremena, su upravo nevjerojatno smiješne. Pazite: «Maksimalnom kaznom od 15 tisuća kuna kaznit će se za prekršaj privatni detektiv ako je do sada prikupljao obavijesti i informacije iako mu ih ona nije voljna dati.» Šta to znači? Prisilno će ih prikupljati. «I kaznit će se s 15 tisuća kuna.» «Koristi sredstva ili uređaj za prikriveno snimanje ili prisluškivanje». On to ne smije raditi. I sad ako to bude radio dobit će, kaznit će se s 15 tisuća kuna. Pa 15 tisuća kuna, najmanje 15 tisuća kuna vrijedi jedan njegov posao, jedan njegov posao. On s jednim odrađenim poslom plati ovu kaznu. Ili, obrađuje i koristi obavijesti i podatke do kojih je došao u obavljanju ugovorenih poslova suprotno svrsi radi kojih su prikupljeni ili podatke nepropisno čuva. Znači, za krajnji nemar on prikuplja podatke, koristi ih suprotno svrsi za koje ih je prikupio, ne čuva ih dovoljno kvalitetno da oni izađu u javnost kad budu objavljeni i za sve to, tajno snima, tajno prisluškuje i za sve to će njegova maksimalna novčana kazna biti 15000 kuna. Ovo je upravo nezamislivo i ovo je najvažnija primjedba u ovoj raspravi. Pazite, kazna za to može biti oduzimanje licence i ništa drugo. Jer ako nekakav privatni detektiv nekog prisluškuje i nakon toga može i dalje obavljati tu djelatnost, je ljudi dragi onda smo mi ovdje, onda mi ovdje radimo štetu sa usvajanjem ovog zakona. Onda mi sve građane ove zemlje izvrgavamo teroru privatnih detektiva sa zapriječenom kaznom od 15000 kuna. Prema tome, razmislite dobro o ovim kaznenim odredbama. Hvala lijepa.
Hvala. Replike. Gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Staziću, mene posebno brine što je u jednom segmentu ovaj zakon nedorečen, a nedorečen je vi ste ga spomenuli, a to je u sferi kršenja ili mogućnosti kršenja ljudskih prava. Obzirom da je prvo čitanje ja se nadam da će do drugog čitanja biti jasno da li privatni detektivi mogu prisluškivati, mogu snimati i ono što mene posebno brine, a to je definiranje javnog prostora. To znači, ako ja sjedim u kafiću da ja mogu ispod stola dobiti bubu ili bubicu od recimo nekog privatnog detektiva. Danas se to ne rješava bubicom, već da me može snimati kamerom. E sad, drugo je pitanje što ovim zakonom nije tamo u onom dijelu nadzora inspekcijskih poslova definirano zapravo inspekcija, odnosno nadziranje svega toga skupa. Mislim da smo na jako skliskom području i da ovim zakonom treba jasno napisati kako detektivi mogu prikupljati podatke i gdje ih mogu prikupljati i šta je to zlouporaba podataka do kojih dođu. Inače, u ovom zakonu ima niz ovako, ne bih ih nazvao smiješnih stvari, ali mene posebno zabrinjava u članku 10. da osim prikupljanja obavijesti i informacija, dakle koje rade privatni detektivi oni mogu prikupljati dokaze, podatke i obavijesti za tijela javne vlasti. Jer to znači da Ministarstvo unutarnjih poslova ili obavještajna služba ne samo novinska agencija koju ste vi spomenuli može ili recimo nekakav grad može angažirati privatnog detektiva. Dakle, niz pitanja u ovom zakonu je koji su nejasni. Ne razumijem zašto nisu neke stvari obrazložene detaljnije. Ja vjerujem obzirom da je prvo čitanje i dobro je što smo ipak išli u dva čitanja da će do drugog čitanja ove stvari biti razjašnjene. Hvala.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Kolega Lučin, mi imamo dobre i vrlo stroge uvjete za tajno praćenje, prisluškivanje osoba kada to rade tijela progona vlast. Treba odobrenje i Ustavnoga suda, suca Ustavnoga suda, Vrhovnoga suda, ovlaštenog suca Vrhovnoga suda da bi mogao USKOK, da bi mogla ne znam koja policija provoditi tajno praćenje. Ovdje toga nema. Ono što ne smije raditi država moći će raditi detektivi po prijedlogu ovog zakona ako ovo ovako ostane. Mogućnost koju ste spomenuli da tijela progona, da policija sam koristi detektive tamo gdje ne može dobiti ovlaštenje Vrhovnoga suda za tajno praćenje ovdje je ugrađeno u zakon. Pa nedavni sudac, a ja ću onda iznajmiti privatnog detektiva, on će to doduše napraviti, pa nek napravi i prekršaj. Kaznit će ga se sa 15000 kuna. I vrlo važno, i vrlo važno. Jedan opasan zakon ne naprave li se ozbiljne promjene do drugog čitanja. Hvala.
Državni tajnik Ivica Buconjić.
Hvala lijepa. Evo, nisam se mislio javljati, ali samo da dam jedno pojašnjenje i odgovor gospodinu Staziću i još nekim zastupnicima koji su problematizirali ovo pitanje. Slažem se da je moglo biti sretnije ovo riješeno na način da se kaže da će izgubiti automatizmom licencu, nema razloga da to ne bude. Međutim, ovaj zakon ne dozvoljava mogućnost takvih zlouporaba zbog toga što je neovlašteno snimanje kazneno djelo i po članku 4. ako on počini kazneno djelo članak 4. stavak 1. točka 4., znači on može raditi taj posao privatni detektiv ako pravomoćno nije osuđen ili se protiv njega ne vodi kazneni postupak između ostaloga i taj. Postoji pravna osnova da mu se oduzme licenca i da ne može više raditi taj posao. Tako da nismo baš toliko radili zakon koji je nekvalitetan. A drugo isto što ste rekli, malo me to iznenadilo da zašto to je članak 19. stavak 3. zašto privatni detektiv ne bi smio učiniti dostupnima drugima podatke do kojih je došao. Možda netko je angažirao njega da bi nekoga difamirao. Mi smatramo da je nedopustivo da te podatke objavljuje privatni detektiv. Osoba koja je od njega tražila te usluge i kojoj je on dao te podatke ih može objavljivati i s njima raspolagati kako hoće. Međutim, ovim zakonom smo upravo željeli spriječiti to da privatni detektivi se koriste za razračunavanje … [[Govornik se ne razumije.]] osoba u javnosti. Isto tako ste rekli kad ste pokušali gramatičko, gramatički tumačiti odredbu članka 6. pa ste rekli koje su to skupine koje se organiziraju radi činjenja prekršaja. Međutim, tu jasno piše da se taj članak, stavak 1. alineja prva odnosi i na pojedince, pa kaže: “koja je bila ili je u sprezi s pojedincima, grupama koji čine prekršaj.“ Pojedinci mogu činiti prekršaj, tako da ja nemam ambiciju reći da je ovo savršen zakon. Mi ćemo ga sigurno probati popraviti. Ima nedostataka. Ja sam to odmah na početku rekao da ćemo sigurno uvažiti sve one primjedbe. Međutim, nije dobro omalovažavati baš sva rješenja koja ipak imaju neku svoju logiku.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Netočna je vaša tvrdnja da ste stavkom 3. članka 19. onemogućili da privatni detektivi ne stavljaju, ne daju u javnost podatke koje su prikupili. Zašto? Zato što jedan privatni detektiv može od drugoga naručiti, pa će on u tom postupku biti stranka, a ne privatni detektiv i to će objaviti ako mu je to u interesu. Pazite koja je svrha, koju svrhu mi moramo postići? Mi moramo postići svrhu da se podaci koji se prikupe radom privatnog detektiva mogu koristiti samo u svrhu u koju su prikupljani. Nema objavljivanja, nema, ne smije ga biti, tamo gdje ne postoji javni interes. . / . I Jer pazite ako vi niste državni tajniče svjesni opasnosti ovoga, meni je to jako žao, jer to znači da ove primjedbe nećete uvažiti do drugog čitanja, ali ja vas uvjeravam da opasnost od šikaniranja ljudi, od kršenja njihovih prava i sloboda kroz ovaj zakon postoji. Postoji, ono je unutra ugrađeno. Pa u interesu je svih nas da to spriječimo, nadam se i ministarstva. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Dobili smo Prijedlog Zakona o privatnim detektivima i ovim se zakonskim prijedlogom kao i mnogima, uređuje, usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije, a isto imamo izjavu njegove usklađenosti s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Do sada obavljanje detektivskih poslova, te prava i dužnost istih, regulirani su Zakonom o zaštiti osoba i imovine iz 1996. i 2001. godine, koji je uglavnom regulirao zaštitarsku djelatnost. Donošenjem Zakona o privatnoj zaštiti u ovom zakonu prestaju važiti odredbe koje se odnose na zaštitarsku djelatnost dok se odredbe koje se odnose na detektivsku djelatnost i dalje ostaje na snazi. Pošto je postojeći zakon uglavnom regulirao zaštitarsku djelatnost, uvjeti koji su propisani nedostatni su za obavljanje detektivskih poslova stoga je potrebno donijeti novi zakon koji će regulirati ovu djelatnost. Dakle radi se o privatnoj istražnoj djelatnosti koja izlazi iz okvira istražne djelatnosti koju provode državna tijela. Do sada prema Zakonu o zaštiti osoba i imovine, ove poslove mogu obavljati samo obrtnici i društva osoba dok se ovim prijedlogom zakona obavljanje detektivskih poslova omogućuje obrtnicima i svim oblicima trgovačkih društava. Također je propisano da detektivske poslove mogu obavljati i privatni detektivi koji su zaposleni kod pravnih osoba ili obrtnika koji imaju dopuštenje nadležne policijske uprave za obavljanje ovih poslova. Propisani su uvjeti koje mora ispuniti pravna osoba i obrt da bi dobili dopuštenje za obavljanje ove djelatnosti. Isto tako ovim prijedlogom zakona ministar unutarnjih poslova, Ministarstvo unutarnjih poslova je ovlašteno za oduzimanje odobrenja za obavljanje detektivske djelatnosti onoj pravnoj osobi ili obrtu koji prestanu ispunjavati propisane uvjete bez da pravna osoba ili obrt ima pravo žalbe. To mi se ne čini dobrim i mislim da bi to trebalo promijeniti. Novina je da za obavljanje detektivskih poslova više nije uvjet hrvatsko državljanstvo, dovoljno je da osoba ima prebivalište, odnosno odobren boravak u Republici Hrvatskoj, a to je opet u skladu sa odredbama Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju između Republike Hrvatske i Europske unije. U načinu obavljanja detektivskih poslova propisano je da se poslove može obavljati samo na temelju ugovora između pravne osobe ili obrta i naručitelja detektivskih usluga. Zakonom se regulira da se podaci ne smiju prikupljati samo od osoba koje, mogu prikupljati samo od osoba koja ih je voljna dati, a detektiv je dužan upozoriti osobu da tražene podatke daje dobrovoljno. U članku 12. propisano je da se ne smije prikupljati podatke koji su prema posebnom zakonu, primjerice kao što je Zakon o zaštiti tajnosti podataka ili Zakon o zaštiti osobnih podataka, zabranjeni objavljivati. Tako se propisuje da se ne smiju koristiti uređaji za prikriveno snimanje ili prisluškivanje. Članak 13. propisuje da detektiv prilikom prikupljanja podataka mora zaštititi dostojanstvo, ugled i privatnost osobe o kojoj prikuplja podatke. Ovaj prijedlog zakona propisuje način dokumentiranja, evidentiranja, čuvanja i raspolaganja s podacima koje privatni detektiv prikupi, te utvrđuju upisnici koje su dužni voditi pravne osobe i obrtnici koji obavljaju detektivsku djelatnost, ali i Ministarstvo unutarnjih poslova. Također je propisana detektivska iskaznica te je utvrđena nadležnost za obavljanje upravnog inspekcijskog nadzora. U članku 35. utvrđeni su prekršaji i prekršajne sankcije za pravne osobe i obrtnike, tako da će se kaznom od 10 do 50 tisuća kuna kazniti pravna osoba koja krši zakon, a za iste prekršaje obrtnik će biti kažnjen kaznom od 10 do 15 tisuća kuna. Neću govoriti o iznosu kazne, ali sam mišljenja da bi za iste prekršaje trebala biti i visina novčane kazne ista i mislim da bi to trebalo dakle poboljšati u odnosu na ovaj prijedlog. S obzirom da detektivska djelatnost do sada nije bila regulirana posebnim zakonom, a isto tako pošto je ovo čitanje, dakle imamo vremena do drugog čitanja poboljšati ovaj zakon, mislim da je konačno vrijeme i da se donese i dakako da ću podržati ovaj zakon u prvom čitanju. Hvala.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kolega Rebić je s pravom ukazao na dobru poziciju odnosno važnost članka 13. Međutim ja bih upozorio kolega Rebić, kako ćete vi zaštititi dostojanstvo treće strane? Recimo u jednom preljubničkom trokutu imate i nekakvu treću stranu koju neminovno morate povrijediti dostojanstvo. Zapravo vraćamo se na poantu, a to je šta je sa dokumentacijom i podacima do kojih dođu privatni istražitelji, odnosno detektivi. To je najvažnije i to se iz ovog zakona de facto ne vidi. Mi znamo da ti dokazi ne vrijede na sudu, jer ne mogu vrijediti ako ne vrijedi, recimo ne vrijedi ni policijski dokazni dokaz recimo obavještajne agencije ako nije rađena po nalogu Vrhovnog suda odnosno Državnog odvjetništva. Zato ponovo naglašavam, ovo je jako bitan zakon s aspekta povrede i mogućnosti povrede ljudskih prava i mislim da bi trebalo ove neke granične situacije kojih ima jako dosta u ovom zakonu, trebalo jasno definirati. Pa ako hoćete ja sam pobornik toga da i neke ispustimo ukoliko bi mogli narušiti ljudska prava, a ne možemo ih definirati ili nekakav širi zakonski okvir nam to ne dopušta. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Ma kolega Lučin, mislim da se možemo složiti da nije do kraja jasno sve propisano, ali možemo kazati isto da dokumentacija da je na više članaka propisano kako se čuva, kad prestaje vrijediti. Dakle, kad prestane obavljanje određene detektivske i privatne agencije, dakle zna se kako se pohranjuju podaci, ali ja i dalje mišljenja sam da ima vremena da sve ove preciznosti do kraja izvedemo do drugog čitanja. Hvala.
10,55, isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Ivan Šantek, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Radi utvrđivanja činjenica potrebnih u određenim upravnim, parničnim, prekršajnim, kaznenim i drugim postupcima provode se određene istražne radnje putem tijela koji vode te postupke. Ako osobe koje su stranke u navedenim postupcima žele da te istražne radnje provedu u opsegu koji je širi od onoga kojeg osigurava država ili žele provođenje istrage u slučajevima kad država prema važećim propisima to nije dužna provoditi, ovim zakonom je omogućeno da to provedu angažiranjem privatnih detektiva čiju djelatnost reguliraju odredbe ovoga zakona. Dakle, radi se o privatnoj istražnoj djelatnosti koja izlazi iz okvira istražne djelatnosti koju provode državna tijela. Uvjeti za obavljanje detektivskih poslova te prava, dužnosti privatnih detektiva propisani su Zakonom o zaštiti osoba, imovine čije su odredbe koje se odnose na zaštitarsku djelatnost prestale važiti danom stupanja na snagu Zakona o privatnoj zaštiti, dok su odredbe koje se odnose na detektivsku djelatnost ostale na snazi. S obzirom da su odredbe koje se odnose na detektivsku djelatnost sadržane u zakonu koji je prvenstveno regulirao zaštitarsku djelatnost, propisani su samo osnovni uvjeti za obavljanje djelatnosti, stoga se opravdano ukazala potreba da se ta djelatnost na cjelovit način regulira posebnim propisom. Prijedlogom zakona o privatnim detektivima propisuju se uvjeti za obavljanje detektivskih djelatnosti poslova, nadležnost za izdavanje odobrenja za obavljanje djeltanosti i dopuštenja za obavljanje detektivskih poslova te način obavljanja detektivskih poslova. Ovim prijedlogom zakona omogućuje se obavljanje detektivske djelatnosti obrtnicima i svim oblicima trgovačkih društava da prema važećim odredbama Zakona o zaštiti osobne imovine tu djelatnost mogu obavljati samo obrtnici i društva osoba, dakle komanditna i javna trgovačka društva. Također se propisuje način dokumentiranja, evidentiranja, čuvanja i raspolaganja s podacima koje privatni detektiv prikupi te utvrđuju upisnici koji su dužni voditi pravne osobe, obrtnici koji obavljaju detektivsku djelatnost i Ministarstvo unutarnjih poslova. Isto tako, propisana je detektivska iskaznica te utvrđena nadležnost za obavljanje upravnog inspekcijskog nadzora. Prema ovom prijedlogu zakona detektivske poslove mogu obavljati privatni detektivi koji od nadležne policijske uprave ishode dopuštenje kao zaposlenici u pravnim osobama i kod obrtnika koji imaju odobrenje za obavljanje detektivske djelatnosti. Isto tako, omogućava se osobama koje imaju ovlast privatnog detektiva koje je izdala država članica EU ili državne ugovornice ugovora o europskom gospodarskom prostoru da mogu u Republici Hrvatskoj obavljati detektivske poslove sukladno odredbama ovog zakona iako nemaju dopuštenje izdano prema odredbama ovoga zakona, s tim da ta odredba stupa na snagu danom prijama Republike Hrvatsku u punopravno članstvo Europske unije. Odredbama ovog zakona određeni su prekršaji i prekršajne sankcije za privatne detektive koji obavljaju poslove kao zaposlenici u pravnoj osobi i obrtnika koje se bave detektivskom djelatnošću te za osobe koje obavljaju detektivske poslove bez dopuštenja nadležne policijske uprave. Međutim, u raspravama kroz saborske odbore, utvrđeni su i određeni nedostaci ovoga prijedloga zakona pa ja dobro da zakon ide u redovitu proceduru kako bi kroz više čitanja došli do što kvalitetnijeg zakona. Stoga podržavam ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju.
Replika, gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Poštovani kolega, vi ste sada u svojoj raspravi hvalili jednu odredbu, nisam stigao u osobnoj svojoj raspravi ništa o tome reći, pa se sada javljam ovdje za repliku vama. Dakle, hvalite tu mogućnost koju zakon predviđa da se ovom djelatnošću detektivskom mogu baviti i strani državljani, moći će se baviti nakon ulaska Hrvatske u Europsku uniju i to čak i bez poznavanja hrvatskog jezika. Za njih to nije predviđeno. Gledajte, ja mislim da to predstavlja jednu diskriminaciju prema državljanima Republike Hrvatske, prema našim građanima i ne znam da li postoji reciprocitet. Hoće li moći naš državljanin u bilo kojoj zemlji Europske unije raditi ovaj detektivski posao bez poznavanja jezika zemlje u kojoj taj posao radi. Ako postoji taj reciprocitet, iako je nezamislivo kako bi on mogao zaraditi u nekoj sredini, radeći detektivski posao u nekoj sredini gdje ne poznaje jezik. Nezamislivo. Ali sama ova mogućnost da otvaramo vrata stranim državljanima, da rade ovako osjetljivu djelatnost u kojoj se može raditi o kršenju ljudskih prava i sloboda, smatram ju opasnom i smatram ju diskriminacijom prema našim sugrađanima.
Državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Ja opet naprosto moram intervenirati. Ovo pitanje sam htio kasnije prokomentirati, međutim da se ne bi više oko toga možda neki zastupnici ponavljali. Naime, morate znati da je Hrvatska potpisala sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i u tom sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju postoji glava 5. Kretanje radnika, poslovni nastali pružanjem usluge kapital. I postoji poglavlje 2. Pružanje usluga gdje je to regulirano. Hrvatska je određene obveze potpisivanjem Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju preuzela. Isto tako je to regulirano i pravnom stečevinom Europske unije Ugovorom u Europskoj zajednici, glava 3. Sloboda kretanja osoba, usluga i kapitala. Dakle, nismo napamet pisali određene odredbe, vodili smo računa da je Hrvatska potpisnica mnogih sporazuma, ugovora, da je na putu u Europsku uniju i da moramo poštovati i pravnu stečevinu Europske unije.
Kada ne bih poznavao rukopis jedne zastupnice, ja bih sad trebao angažirati detektiva da identificira o kome se radi. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Znamo se mi potpredsjedniče, pa onda vi znate i moj potpis. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege. Sve veći je broj konvencija koje potpisujemo, a koje govore o zaštiti ljudskih prava. I što je veći broj tih konvencija koje tek tako potpišemo misleći čim smo ih potpisali da su svi problemi riješeni i prava ljudska i sva općenito građanska prava u Hrvatskoj zajamčena ostvarljiva i ostvarena. Nažalost, ne da tomu nije tako nego istovremeno i bez ikakvog problema donosimo zakone pa kao što i ovaj Prijedlog zakona o privatnim detektivima kojim se vrši izravan napad na ljudska prava. I zato je dobro rekao kolega Stazić, ovdje ne treba štediti i ne treba se sustezati od oštrih riječ, jer ovim prijedlogom zakona koji je opasan, kako je rekao, s opasnim namjerama i protuustavan je, ugrožava elementarna ljudska prava. On ima i klasni karakter, jer nakon što su građani ekonomsko osiromašeni ne mogu ostvarivati svoja prava, ali drugi itekako mogu ostvarivati prava na njihov račun pa čak i onda kad se radi o zlouporabi prava. Svatko onaj tko ima novaca i sredstava da unajmi privatnog detektiva može svakome koji je ekonomski slabiji, nemoćan, kopati doslovno po utrobi. Privatnim detektivima se dozvoljava nešto što nije dozvoljeno policiji, što nije dozvoljeno USKOK-u, što nije dozvoljeno sudu. Prijedlog zakona nije dobar. Kad god se radi o ljudskim pravima, kad god se radi o zadiranju ljudskih prava, onda moramo biti svi na istom terenu i svi krenuti u takvu zaštitu. I kad su takva prava u opasnosti onda itekako treba biti obazriv. Dobro ste rekli državni tajniče da je malo interesa u Hrvatskoj za privatne detektive. Ljudima se ne sviđa, ne sviđaju im se općenito špijuni. Zbog čega? Jer imaju vrlo negativna iskustva kroz koju povijest, bilo davnu, bilo nedavno recentnu. A nisu zadovoljni sa današnjim službama. Imaju veliko podozrenje prema tim službama, veliki strah od njih. To nepovjerenje ide do krajnjih granica, ono smatra da je upereno protiv njih, da te službe počesto, evo vidimo sada i izvješće FBI-ja koje se bavi čime pa bavi se uzrokom nastanka te financijske krize i sloma u četiri velike američke financijske institucije. Zato trebaju služiti takve službe. A onda vrlo oprezno da se uklopimo i u moderne tijekove, krenuti i sa ovakvim prijedlogom zakona to nije nikakva novota niti bi mi morali apriori zazirati od tih, ali onda kada su itekako dobro postavljeni i zaštita ljudskih prava u njima zagarantirana. Zakon o kaznenom postupku koji itekako govori o uporabi službenih tijela progona pravosuđa u cjelini, kad govori o postupanju prema okrivljeniku koliko obzira. Svaka povreda dovodi do, gotovo svaka povreda i malo ozbiljnija dovodi do anuliranja presuda. I često takve istrage odu bestraga, upravo zbog toga. A ovdje molim vas, u čitavom zakonu koji je podnormiran, ne može jedan ovako ozbiljan zakon imati 40-tak članak. Tu se vidi da nešto nije u redu, pa nije ovo nekakva deklaracija. A vidite, način obavljanja detektivskih poslova ima svega 10 članaka. Dakle samo … [[Govornik se ne razumije.]] bez da čitate, vidite da nešto nije u redu. Način obavljanja detektivskih poslova koji mora biti minuciozno obrađen, što, do koje mjere i kako, tu je paušalno, palijativno navedeno kao nekakva ideja. Dakle, puno bi bilo bolje da je ovo tek nekakva prethodna rasprava, jer na ovakvim temeljima ne može se temeljiti ni drugo čitanje. Ovo zahtjeva jedno i zato bi ja predložila osobno, predlagatelju zaista u ime zaštite ljudskih prava, u ime boljitka Hrvatske da povuče ovaj prijedlog i da sastavi na novim osnovama, polazeći prije svega od zaštite ljudskih prava novi prijedlog zakona. Što ovaj zakon u biti pokazuje? On politički pokazuje kako su ljudska prava, kako je cijena ljudskih prava u Hrvatskoj vrlo mala, kako se teško ostvaruju a kako se vrlo lako krše. To imamo u praksi, a evo sada želimo to i nekakvim normama ustoličiti. To je krajnje opasno. Da nešto kažem pojedinačno o pojedinim člancima. Članak 2. govori o naručitelju detektivskih usluga. Tko može biti naručitelj? I ovdje se s pravom postavilo pitanje, može li to biti policija, mogu li to biti neke tvrtke, je li dozvoljena ovdje i korporativna špijunaža? Je, jer izrijekom nije zabranjena. Jer ovdje vidite, u članku 9. kaže se što se može raditi. Za osiguranje prava ili povlastica društava određenih. Tko to može raditi? To nigdje u svijetu nije dozvoljeno, nemojte molim vas. Ovo nije nigdje u svijetu dozvoljeno. I ako spojite članak 2. sa člankom 9. koji ovdje taksativno u svom, ali ne i četvrtoj, govori o takvim ozbiljnim stvarima, e onda smo mi zaista u problemu. Članak 4. što pokazuje? Odnos policije općenito prema prometnim deliktima o kojima se puno govori kada evo svako malo, nema večeri kada s naših televizija ne govorimo o grozomornim stvarima na cestama koje gutaju ljudske živote. I tu se onda policija stvarno upire da dokaže kako sve čini. A vidite, u članku 4. kaže da detektiv ne može postati onaj koji je učinio bilo koje kazneno djelo koje se progoni po službenoj dužnosti, ali može i to se dozvoljava, za sve prometne delikte, čak i ako je vozio u pijanom stanju, čak ako ih je pobio na takav način petero, šestero ili tko zna koliko. To za državu, to za Ministarstvo unutarnjih poslova nije nikakva pogibelj. Dakle, još uvijek imamo poruku jednu da su eto prometni delikti nešto što se svakome može dogoditi. Prometni delikti, naročito teški prometni delikti događaju se bezobzirnim osobama koje tako malo cijene tuđe živote da ne vode niti o njima računa. To je poruka policije. Krasno. Dakle, da detektiv može vršiti posao iako je pravomoćno osuđen za najteže prometne delikte. Kakvu to poruku šaljete? I u ovom trenutku i u ovim vremenima kada ceste gutaju više života, naglasimo mladih života nego što je to činio rat. U članku 6., članak 6. je opasan jer kaže da se sigurnosne uvjete koje službe vrše prema takvim nekim kandidatima mogu vršiti na način da se takvoj osobi, jer nije po ćudi, može tako biti, ne mora ali može biti, nije po ćudi onima koji izdaju u unutarnjim poslovima, koji izdaju takve dozvole i bez ikakvog prava na žalbu oduzima mu mogućnost da se bavi ovim poslovima. Znači direktna politizacija, jer to vidimo u članku 7. da je mogućnost onoga koji je odbijen, može zatražiti sudsku zaštitu pred upravnim sudom ali ne i zbog toga ako su sigurnosne provjere bez da ovaj išta zna o tome i bez da išta može reći o tome u svoju korist ne može tražiti sudsku zaštitu. Dakle, isključivo politički podobnici mogu biti koji su sakriveni iza članka 6. To čak i da nije bila namjera, ja mogu tu vjerovati da zaista nije bila takva namjera, ali vi morate pružiti mogućnost da se i takva osoba žali. Kakve su to sigurnosne provjere, gdje čovjek kao Franz K. dođe, a ne zna ni koga je optužio ni zašto, ali mu se uskraćuje bez riječi obrazloženja. I tu je pitanje, postavlja se i kod ovog članka pitanje ustavnosti. Ljudska prava dakle o kojoj se govori u članku 8., kaže ne može se sklopiti ugovor o obavljanju detektivskih poslova u kojemu bi njime bila ugrožena ljudska prava, ali članak 9. to sve relavitizira i na vrlo nedovoljan način razjašnjava. Članak 17. znakovit da privatni detektiv može držati i nositi vatreno oružje, sukladno Zakonu o oružju, ako ga može nositi, ako ga može držati, odnosno ako ga može držati, pa nositi valjda ga onda ne nosi ga tek tako za zaprašivanje i upotrijebiti, pa molim vas lijepo mislim da je previše to. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Tomislav Čuljak.
Pa evo kolegica Marinović u svom izlaganju je koristila onako malo teške riječi kako bi nam naglasila svoju raspravu, jer teške riječi su protuustavna djelatnost to znači da je detektivska djelatnost protuustavna već ovaj zakon bi trebao biti po njoj protuustavan čim se donosi, jer takva djelatnost i zakon opasnih namjera, ona tvrdi da je ovaj zakon opasnih namjera, zakon koji regulira jednu djelatnost, detektivsku djelatnost koja i sada ima mogućnost, koja i sada zapravo i u dosadašnjem zakonu može djelovati i mogu znači detektivske agencije djelovati i detektivi djelovati i do sada. A ovim zakonom se u potpunosti regulira ova djelatnost i po čemu bi taj zakon trebao biti protuustavan. Ja uopće nisam razumio što ste vi htjeli reći. … [[Upadica se ne razumije.]] Da zakon nije protiv ustavan sigurno.
To se ispravlja. … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] to je vaša tvrdnja. Zastupnik osporava tu vašu tvrdnju i čini je netočnom. Replika. Gospodin zastupnik Nenad Stazić.
S pravom kolegice upozoravate da je potpuno neprihvatljivo da se ovdje izuzima kazneno djelo propisano člankom 272. stavkom 2. kaznenog zakona, kao zapreka za obavljanje detektivske djelatnosti . Radi se o kaznenim djelima u prometu, pa što sada to znači. To znači da će Stričak kada izađe iz zatvora, vjerojatno se više neće moći baviti profesionalno vožnjom, može obavljati detektivsku djelatnost. To će moći raditi i Žužić, koji je u Velikoj Gorici tamo ubio djevojku od 19 godina. Moće i sudac Lozina koji je pobjegao s mjesta nesreće. Mi dakle sada omogućujemo da se oni koji su počinili kaznena djela u prometu, to mogu biti najteža kaznena djela i kazne mogu biti visoke kao što jesu. Da im to ne bude zapreka da se bave detektivskom djelatnošću, jel' to neka vrsta zakonske rehabilitacije ljudi kroz ovaj zakon. Ako je, koja je svrha te rehabilitacije? To nismo uspjeli čuti kolegice ovdje ni od predlagatelja, ni u raspravama onih koji hvale ovaj zakonski prijedlog, ali da se radi o nečem što je neshvatljivo, čemu zapravo u ovom zakonu nema mjesta, zašto bi se sada netko jedno kazneno područje promet, izuzelo, se ne može baviti detektivskom djelatnošću netko tko je pravomoćno osuđen za bilo koje kazneno djelo, a zašto ne onda i za kazneno djelo počinjeno u prometu. Neshvatljivo. Ili ga to baš što je napravio kazneno djelo u prometu čini posebno kvalificiranim da se bavi i detektivstvom, a jedino tako. Ako imate neko obrazloženje za to.
Odgovor na repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kažete kolega s pravom to definirate kao nekakva rehabilitacija, a nije to samo rehabilitacija, to je i poticanje, jer ako predlagatelj kaže da ne može postati detektiv bilo osoba koja je osuđena za bilo koje kazneno djelo, osim za … [[Govornik nije uključen.]] šalje se poruka. To nisu društveno opasna ponašanja, to za nas nije ništa. Tu jednostavno zanijemite pored takvih stvari. Kada mnoge odluke, mnogi procesi toliko uznemiravaju za ove postupke građane evo Vlada šalje ovakvu poruku. To za nas ne radi se o posebnoj društvenoj opasnosti. A to je provučeno i kroz drugi zakon u Zakonu o naknadi štete uslijed nasilja, posebno je potencirano da to nisu nasilna djela, da zato država neće platiti takvim oštećenicima štetu. I to se onda progura i kroz ovaj zakon i onda se čudimo zašto su takva djela, pogibeljna djela najpogibeljnija su postala djela stalno u porastu, jer šaljemo takvu poruku i izravno i neizravno. I zaludu onda kada se nešto dogodi, šalju se onda poruke, postrožit ćemo kazne. Postrožit ćete kaznu ali onda i unatoč koliko god se postroži kazna ta će osoba po vama moći biti privatni detektiv.
Druga replika, gospodin zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo. Kolegica Ingrid je spomenula oružje i nošenje oružja. Ja mislim da to nije toliki problem, za pretpostaviti je iako to ne piše u zakonu da će ti detektivi morati proći nekakav tečaj , nekakvo vježbanje. Na kraju krajeva u Hrvatskoj ima više od 300 tisuća osoba koje isto tako mogu nositi i posjedovati oružje. Međutim, za mene kolegice je veći problem što ti isti detektivi mogu raditi protuobavještajne poslove, dakle mogu vas štititi od snimanja kamerom, videom mogu vas štititi od prisluškivanja. E sada kada uzmete u obzir da u ovoj zemlji samo dvije institucije mogu dati nalog ili mogu legalno slušati i snimat, to su dakle policija i agencija po nalogu suda, odnosno dakle državnog odvjetništva, postavlja se pitanje da li na ovakav način otvaramo legalnu mogućnost da netko tko je na državnim da tako nazovem mjerama recimo pripadnik nekog krimiljea može zatražiti od nekakve detektivske agencije da mu vrši protuobavještajnu zaštitu. Ili to prednijeva ali to u zakonu opet ne piše da će policija informirati tog detektiva da to ne smije raditi. Zapravo vraćam se na one situacije koje su otvorene, a jako ih je puno ovim zakonom. I ja vjerujem kolegice da ćemo do drugog čitanja tu priču imati, ajde da tako kažem smisleniju nego što je ona sada.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče, ja ne poznajem rukopis gospođe Marinović, ali bih se u mnogo čemu složio sa njenim malo prijašnjim izlaganjem. Ovaj zakon koji je ovdje u prvom čitanju, jasno da je zakon koji nosi europsku oznaku i približavamo se sa svim tim zakonima Europskoj uniji, ali i svemu onome, ja bih rekla i negativnom, a što kažu da je moderno, i ono što nam sve to skupa zapravo znači i donosi a vrlo često to vidimo i na elektronskim medijima, našim koje su preplavljene sa razno raznim Bondovima, James Bondovima, je li, Holmsovima, Mc … [[Govornik se ne razumije.]] Poirotom itd., i detektivska služba gdje ponekad za naše gledatelje, … [[Govornik se ne razumije.]] zakon koji bismo trebali uskoro i dobiti, mogla ponekome izgledati i nešto što mi moglo doprinijeti zapravo relativno mladim ljudima, čak rekao bih povećanjem zaposlenja jer to naizgled atraktivan posao koji bi zapravo mogao, iako to nije proizvodna djelatnost, ali eto možda bi netko mogao naći posla i u toj branši i u toj struci. Ja bih bio sretniji da je ovdje danas na našem, na ovom zasjedanju Zakon o raspolaganju državnim poljoprivrednim zemljištem koji je sigurno aktualniji i više gorući problem nego li Zakon o detektivima. Ali eto nije. Državni tajnik je rekao da je danas u Hrvatskoj registrirano 15 detektiva i da još … [[Govornik se ne razumije.]] da imaju položen ispit za detektiva. Ja sam uvjeren da ima puno više oni neprijavljenih i naručenih od tko zna koga koji sasvim sigurno prate naše građane i vrše djelatnosti koje su ovdje u ovim člancima od 8 do 17 spomenuti. Složio bih se sa mnogim, sa mnogima koji su ovdje raspravljali da je ovaj zakon zapravo rubno ili granično zadire u ljudska prava i slobode, temeljna ljudska prava, slobode, pa i dostojanstvo i ako netko ocijeni ovdje da se radi čak i o kršenju ljudskih prava i sloboda što se, sam uvjeren da će nakon ove rasprave koja je bila, dakle, konstruktivan i obilovala dobrim prijedlozima u drugom čitanju biti i ispravljeno tako da će biti točno precizirano da se upravo ovo ne dogodi dakle, o čemu sam govorio i mnogi zastupnici drugi da bi ljudska prava i dostojanstvo čovjeka ostali zaštićeni. Točno je da kod nas starijih postoji, ajde tako da sebe okrstim, … [[Govornik se ne razumije.]] što bi rekli, netko reče, špijunskim službama i špijunima, ali jasno govorim o mladoj generaciji koja sasvim sigurno pod utjecajem evo nekoga medija možda i sanja, možda bi i željela se baviti takvom detektivskom aktivnošću. E sada, ako bi se i željela baviti, onda ima ovdje članaka koje bih ja, koje bih spomenuo, ne bih htio ulaziti i ponavljati se da postoji u člankom 6. i 7. politizacija dobivanja odobrenja za rad detektivske agencije ili odobrenja za rad privatnog detektiva. Nadalje, radni nalog ili punomoć, kako je rekao jedan zastupnik, također je upitno da li stranka naručuje, koja naručuje detektivsku aktivnost ili detektiva treba, odnosno dati punomoć, a onda, zapravo je radni nalog bespredmetan. Nadalje, u članku 12. u stavku 2. kažu da privatni detektiv ne smije obavljati poslove osim promatranja, pratnje i snimanja na javnom mjestu, a odmah nakon toga u stavku 3. da privatni detektiv ne smije koristiti sredstva ili uređaje za prikriveno snimanje ili prisluškivanje. Šta to znači da će detektiv pristupiti onome koga treba prisluškivati, uhoditi itd. i reći mu gospodine dajte nam jedan smiješak jer ja imam Nikon dobar aparat, evo vidite ga ovdje, pa ću vas snimiti, mislim to je jedan nelogičnost koja ili nesuvislost, hrvatski rečeno koja zaista u istom članku, dakle, jedna potpuna, potpuna nesuvislost. Gledam da li se smije onda, šta se od toga dvoje, zapravo da primijenimo ovo u stavku 2. ili ovo u stavku 3.? Ili da privatni detektiv ode na Mirogoj pa se trampe novci negdje oko Mirogoja po kiši, pa kaže gospodo ja bih vas oslikao, ne smijem vas tajno snimati, nego ću vas sa infracrvenom, sa kamerom, nego ću vas snimiti ovako pa ću blic upotrijebiti, bljeskalicu kako se to kaže. Člankom 19. je, članak 19. je, ja bih rekao u jednoj tihoj suprotnosti sa člankom 31. u kome kaže da privatni detektiv ne smije objaviti, niti na bilo koji drugi način učiniti dostupnima podatke do kojih je došao obavljanjem svoga posla. Istovremeno člankom 31. postoji inspekcijski nadzor Ministarstva unutarnjih poslova ili policijske uprave a mi smo danas svjedoci vrlo je aktualno, koliko informacija zapravo curi i iz policije a svjedoci smo i istovremene akcije Jutarnjeg lista i USKOK-a u operaciji „Indeks“, pa vas ja pitam je li inspekcijski nadzor policije pouzdan nad kontrolom podataka koje posjeduje privatni detektiv? I koliko je to pouzdano? Pa mi sve gledamo na televiziji našoj državnoj, ja bih rekao tako, ili javnoj, kako god hoćete emisiju o nečemu što Hrvatski sabor još nije raspravljao. A dolazi na klupe. Dakle, o poslovanju financijskoj reviziji, poslovanja stranka u Hrvatskoj. Dakle, televizija dan ili dva prije, ona to tome, oni raspravljaju o tome. Hrvatski sabor to još nije raspravio. Kako je to, taj materijal otišao u medije, da oni naprave emisiju o tome. Ali to je neka druga tema i nije vezano u svezi ovoga zakona. Također bih se složio da sankcije koje su ovdje navedene u članku 36. su rekao bih minimalne, a u odnosu na one sankcije, novčane kazne, ili kako narod kaže globe koje plaćaju prometni prekršaji, gotovo bih rekao jednake što je smiješno. gotovo bih rekao jednake što je smiješno za ovakve stvari gdje dolazi vrlo često u pitanje dakle, dakle osobnost i privatnost i pravo na privatnost. Kazna je 15 tisuća kuna. Do 15 tisuća kuna. Ja sam za to da se u članku 36. to mijenja. Daleko strožije. A da postoji mogućnost i oduzimanja, također oduzimanja licence. Sklon sam ovome prijedlogu da se i takva, takav, takav jedan stav uvede u drugo čitanje ovoga zakona. Da. Zanimljiv je članak 25. u kojemu pravne osobe i obrtnici koji obavljaju detektivsku djelatnost vode zbirke podataka. Vode zbirku podataka i od koga su prikupili obavijesti. Hoćemo li imati ponovo problem zviždača? O tome smo prije godišnjeg odmora raspravljali? O tome šta sljeduje zviždače i kako će oni biti sankcionirani. Ako su njihova imena popisana u evidenciji kod detektiva a policijski inspektor ima pravo ući u te podatke. Imamo ćemo opet pojavu zviždača koji će reći: Nisam ja to rekao. Ili, zato što se boji. Zato što postoje odredbe koje su zviždače već prokazale kao takve. To smo donijeli Zakon prije nekoliko mjeseci o tome. Prema tome jasno da sam za ovaj Prijedlog zakona o privatnim detektivima uz jednu opsežnu i vrlo preciznu doradu po svim člancima. Hvala vam lijepa.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepa. Samo bih kratko, kratko prokomentirao pojedine diskusije u vezi ovoga zakona. Ja sam odmah na početku rekao da nemamo nikakve ambicije reći da je ovo savršen zakon. Svjesni smo isto tako da ovaj zakon zadire i u područje ljudskih prava i sloboda i da su svi građani s pravom osjetljivi kad se donosi bilo koji propis koji regulira i to područje. Međutim nije dobro ni kada se ne vodi računa da osim ovoga zakona postoje i drugi propisi koji obvezuju sve građane, obvezuju i privatne detektive kod obavljanja svoje djelatnosti. Kazneni zakon naravno da obavezuje privatne detektive. I nepoznavanje Kaznenog zakona ne ispričava detektive ukoliko ga krše prilikom obavljanja svoje, svog posla. Ne bi bilo dobro, bilo bi možda prenormirano da smo kaznene sankcije iz Kaznenog zakona sve nabrojali u ovom zakonu zbog toga što privatni detektiv kod nezakonitog obavljanja posla može počiniti niz kaznenih djela. Tu bi zaista bilo onda potrebno i niz članaka unositi za što će biti odgovoran i kažnjen. Isto tako nije dobro da se sa ovom sigurnosnom provjerom na ovakav način manipulira pa je rekla gospođa Antičević da se time može dati dozvola politički podobnim, da to zadire u ljudska prava. Ovakve provjere se rade u niz drugih slučajeva. Jedan od možda najboljih primjera je prema Zakonu o oružju. Kad osoba podnese zahtjev za držanje oružja i za njega radi policija sigurnosnu provjeru. Prema tome nije ovo sad neki nonsens gdje će policija prvi put, jedni raditi sigurnosnu provjeru i nikad više. Kod prijema u policiju policija radi isto sigurnosnu provjeru. Ima još niz drugih životnih situacija kad po propisima policija radi sigurnosnu prosudbu. Da li tu postoji mogućnost arbitriranja? Uvijek postoji ta opasnost i mi smo toga svjesni. Međutim stranka koja dobije negativno rješenje u ovom slučaju za izdavanje licence za detektiva ima pravo na pravne lijekove. Ima pravo na žalbu, ima pravo na upravni spor uključujući i taj razlog ukoliko mu je odbijena, odbijeno izdavanje licence zbog pristranosti odnosno nekorektnog arbitriranja policije. Prema tome nije dobro na ovakav način govoriti da ovo a priori stvara mogućnost za neke velike manipulacije, za velike zlouporabe zbog toga što ima niz drugih životnih situacija kada se slične radnje obavljaju. Isto je bilo tako pitanje zašto nije konzultirana udruga, udruga privatnih detektiva? Jedan detektiv je privatni registriran jer je sudjelovao u radnoj skupini koja je donosila ovaj zakon, a tekst prije upućivanja Vladi i u Sabor je poslan i Udruzi privatnih detektiva i od njih smo dobili mišljenje. Prema tome nismo ga radili bez konzultiranja struke. Isto tako sam rekao, evo moram ponoviti, da određene, određena zakonska rješenja koja su pojedini zastupnici ovdje apostrofirali proizlaze i iz obveza koje je Hrvatska preuzela Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju odnosno europskom pravnom stečevinom i europskim direktivama. I o tome treba voditi računa. Bilo je tu, ja bih rekao i kontradiktornih zahtjeva. Jedni hoće ograničiti te osobe u obavljanju tih poslova zbog toga što se boje zlouporaba i ja kažem da ja smatram da je taj strah uvijek dobro imati na umu i dobro je donijeti zakon koji će zaista svesti na najmanju moguću mjeru ako se već ne može isključiti potpuno zlouporaba. Međutim onda jedan drugi zastupnik pita zašto detektiv mora imati radni nalog kad obavlja određene poslove? Mora imati upravo zbog toga da bi se mogla raditi kontrola da li radi određene poslove, da li ih je radio zakonito? Kažem ima niz drugih, ima niz drugih primjedbi. Uglavnom svjesni smo što sam rekao da zakon može biti bolji. Slušao sam pažljivo zaista sve vaše primjedbe i budite sigurni da, da ćemo sve one primjedbe i od Odbora i ovdje iz pojedinačne rasprave uvažiti koje će popraviti zakon i koje će eventualno otkloniti sve one sumnje i dileme koje su se pojavile ovdje u raspravi. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Naime gospodin državni tajnik Buconjić već je u dva navrata kazao da je princip reciprociteta zapravo riješen kroz Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju na način da se Hrvatska odrekla tog principa. To nije točno. Ja ne znam šta je on drugo mislio. Ali to nije točno. Hvala.
Ja nisam čuo da je državni tajnik uopće spomenuo riječ princip reciprociteta. … [[Upadica se ne razumije.]] U kontekstu je rekao? … [[Upadica se ne razumije.]] To je možda rekao o nekom drugom, u nekom drugom dijelu izlaganja. Ali u ovom sada… Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
Osmo, Prijedlog zakona o privatnim detektivima, prvo čitanje. Dakle P.Z.E. broj 148. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeće zaključke: Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o privatnim detektivima. Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja iznesena u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o zaključcima. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova; 75 glasova za, 26 glasova suzdržanih i 2 protiv prihvaćeni zaključci Prijedloga zakona o privatnim detektivima.
Idemo na sljedeću: - Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, zaštitu okoliša, unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za obranu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Državni tajnik u Ministarstvu unutrašnjih poslova Ivica Buconjić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Štovane dame i gospodo evo pred vama je Zakon o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa. Ovaj Sporazum je potpisan 27. svibnja 2008. godine, a ovim Sporazumom je regulirana suradnja između određenih institucija nadležnih tijela Crne Gore i Republike Hrvatske i njihova suradnja u preveniranju i suzbijanju posljedica katastrofa, civilizacijskih katastrofa i prirodnih katastrofa. Naime, svjesni smo da je Crna Gora nam susjedna država i da se puno puta događa da određene ugroze prelaze državne granice i ovaj Sporazum će sigurno olakšati nadležnim institucijama i tijelima Republike Hrvatske kao i susjedne države Crne Gore da puno efikasnije, jednostavnije i brže djeluju u otklanjanju posljedica i u sprječavanju tih prirodnih i civilizacijskih katastrofa koje gotovo nikada ne pitaju za granice, nego imaju svoju prirodnu logiku. I smatramo da je ovo vrlo važan sporazum koji će u budućnosti pokazati sav svoj značaj prije svega u gašenju požara, a u slučaju nekih drugih prirodnih civilizacijskih katastrofa i u takvim situacijama. Hvala lijepa.
Hvala. Odbori? Zakonodavstvo? Zaštitu okoliša? Unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost? Obranu. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici Vlade Republike Hrvatske, kolegice i kolege zastupnici. Sve ovo što imamo, što ima za cilj uzajamnu suradnju i pružanje pomoći u katastrofama kao i preventivno djelovanje na njihovom sprječavanju mi u Klubu HSS-a dakako podržavamo. Prijedlog zakona i sporazuma je u skladu sa zaštitnom politikom koja se razvija u okviru tijela državne uprave, a koja podupire ciljeve vanjske politike Republike Hrvatske na ostvarivanju sigurnosno-zaštitne suradnje i kooperacije sa susjednim državama, državama u regiji, ali i šire. Donošenjem ovog zakona želi se jasno formulirati odlučnost države u unapređenju ukupnog područja sigurnosti sa susjedima. Činjenica je da je civilno civilna i civilno vojna suradnja postala važan čimbenik za unapređenje zajedničke pomoći među državama na području uklanjanja posljedica prirodnih i civilizacijskih katastrofa i da će u buduće nadležne civilne institucije kao i Oružane snage Republike Hrvatske više nego što je to bio slučaj do sada značajnije participirati u provođenju ovih zadaća. Predmetni tekst Sporazuma pisan je s naglaskom na humanitarnu sigurnost i suradnju i bez nametanja interesa i volje neke od država, a smatramo ga i formalno-pravnim okvirom za suradnju između dvije države na temelju kojih će se razvijati i prihvaćati i konkretni planovi i programi operativne suradnje, usklađivati interesi i sve ostalo. Mišljenja smo da će pored ovog Sporazuma već potpisani slični sporazumi sa susjednim državama pritom posebno mislim s Bosnom i Hercegovinom, a odnosi se na probleme protupožarne zaštite u sezoni kao i sa Slovenijom vezano za nuklearnu elektranu Kršku umnogome doprinijeti zajedničkom rješavanju problema na području mogućih katastrofa. Slijedom navedenog nadamo se da će se olakšati rad našim nadležnim institucijama s partnerima iz susjedne države, a posebno u planiranju i provedbi preventivnih mjera, međusobnog izvješćivanja o opasnosti, međusobnoj pomoći, obrazovanju i o osposobljavanju, razmjeni podataka i dokumenata, suradnji pri razvoju i proizvodnji opreme za spašavanje i poticanju suradnje humanitarnih organizacija u dvije države. Prijedlog zakona smatramo dobrim, jer se njime izražava spremnost daljnjeg unapređenja i produbljivanja suradnje zemalja potpisnica Sporazuma. Ali otvara se mogućnost pokretanja novih inicijativa za potpisivanje ovakvih sporazuma sa drugim zemljama. I zbog svega ovoga što smatramo dobrim i navedenim u ovoj našoj raspravi klub HSS-a podržava prijedlog ovog zakona. Hvala.
Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Šime Lučin. Izvolite.
Hvala lijepo. Obzirom da je hajde da tako nazovemo ovo tipski zakon mislim možda i ne bi bilo posebnog razloga za o njemu nešto govoriti, ali obzirom da je na određeni način specifičan sporazum dopustit ćete mi nekoliko riječi. Prvo je evo dobro da kažem to što nismo čekali godinu ili dvije dana da ovaj Sporazum dođe na ratifikaciju, odnosno na usvajanje, nego evo prošlo je svega nekoliko mjeseci i ja se nadam da će to postati praksa. Da, obzirom na sam sadržaj Sporazuma, na samom početku da kažem da će ga klub SDP-a podržati i da zapravo tu nema ništa sporno. Međutim, podsjetio bih na nekakva iskustva sa Bosnom i Hercegovinom, odnosno sa problemima koje smo imali oko implementacije ovakvog tipa sporazuma. Ja se nadam da sa Crnom Gorom iako recimo kad je konkretno riječ o požarima situacija nije toliko hajde da je nazovem bremenita, česta ili učestala kao sa Bosnom i Hercegovinom. Ali mislim da bi trebalo raditi da nam se ne desi to da imamo dobar sporazum, a da de facto nam se problemi mogu javljati na graničnom području. Zašto je ovakav tip sporazuma jako bitan i zašto na žalost mislimo da će on imati sve veću važnost? Iz jednostavnog razloga jer živimo u takvom vremenu kada su različiti tipovi katastrofa i nesreća postali sastavni dio našeg svakodnevnog života i kad više kao što je netko već i rekao granice, državne granice s time nemaju veze. Stoga kažem, vjerujem da će ovaj zakon, odnosno pardon Sporazum saživiti jako brzo. E sad zašto sam se javio? Ja bih želio iskoristiti priliku obzirom na priliku koju je Hrvatska imala, a nadam se da je još uvijek imam. Dvije rečenice uvoda. Negdje 2001. godine kad je Hrvatska krenula malo brže, nego do tada prema Europskoj zajednici, odnosno Europskoj uniji rađale su se različite ideje koji je to dio ili segment prostora koji bi Hrvatska u nekakvim zajedničkim aktivnostima mogla zauzeti. I tada se rodila ideja, od tadašnje kvadriterale konkretno od kolega iz Austrije i Italije da to uopće, da to zapravo bude ovaj prostor katastrofa. I tada su počele određene radnje i pripreme u onom smislu da bi Hrvatska trebala postati središte i edukacijsko i trenažno i svakako drugo ako hoćete oko tih problema, odnosno da bi Hrvatska tu trebala preuzeti perjanicu. Na žalost, te stvari su išle tako kako su išle. Ja sam bio jako sretan, čini mi se kada je premijer 2005. ili 2004. spomenuo da Hrvatska ide u tom pravcu. Na žalost, ja ne znam zašto se tu ne ide dalje, jer prema mojim informacijama kod kolega u Europskoj uniji također postoji zainteresiranost da Hrvatska ovdje napravi određeni iskorak. Dva su razloga. Prvi je razlog zato što je Hrvatska u regiji najbliža Europskoj uniji. Nadam se da će to tako i ostati, da će prva ući u Europskoj uniji, a druga je stvar zato što je kadrovski, materijalno i u svakom drugom pogledu najopremljenija i ima najviše iskustva na ovom planu. Stoga, ovakav tip sporazuma, ja se nadam da ćemo ga potpisati još jedino sa Srbijom ga nemam od susjednih zemalja, a nadam se da se nećemo zadržati samo na susjedne zemlje jer ne radi se samo o nekakvom požaru, ne radi se ne znam, čujte postoje potresi, postoje različite druge elementarne nepogode kada također treba određena pomoć trećih, da tako kažem zemalja. Evo, stoga moj apel predlagatelji ili možda da nam se i odgovori i kaže što je s tom idejom da Hrvatska preuzme čelno mjesto u regiji vezano za edukaciju, osposobljavanje, opremanje i, da tako kažem vođenje cijele ove priče oko civilizacijskih katastrofa. Evo, s time završavam i ponavljam da će klub SDP-a prihvatiti ovaj zakon.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Ovo je zaista jedan, reklo bi se tehnički prijedlog sporazuma, odnosno potvrđivanja sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa. Iako bi bilo dobro da ovaj naslov ima jedan drugi smisao u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih tekovina. To bi bilo također dobro imati sa Republikom Crnom Gorom. S obzirom da je granica sa Crnom Gorom na mjestu gdje je zemljopisno je to tromeđa između Hercegovine, dakle Bosne i Hercegovine, Crne Gore i Hrvatske, jasno je da bez one treće strane u ovakvom sporazumu ne možemo učiniti puno kada je zaista prostor tako tamo stisnut, mali da te prirodne katastrofe poput požara ne biraju i ne izostavljaju Bosnu i Hercegovinu od požara koji bi harao na području granice Hrvatske i Crne Gore. Ja bih nešto drugo još pritome rekao, s obzirom da me ponukao ovaj naslov, a to je da kada govorimo dakle o prirodnim i civilizacijskim katastrofama koje prelaze granice i jedne i druge države i ne biraju granice, to je jasno. To je ono što je svima jasno da mi zapravo još uvijek nemamo do kraja definirano graničnu crtu sa Crnom Gorom. Mi još uvijek nismo razriješili problem rta Oštra, a lani samo bio u Vitaljini, posjetio rt Oštra, razgovarao sa tamo domaćina i vrlo su nezadovoljni sa situacijom koja se tamo događa, nezadovoljni su sa mogućnošću da svojim plovilom, čamcem isplove u Boka Kotorski zaljev. Nezadovoljni su, dakle nemogućnošću ribarenja u pojasu širem od nekih 300 metara od hrvatske obale, od rta Oštro. Prema tome, mi ovdje govorimo o sporazumu sa Crnom Gorom o suradnju u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa, dakle prekograničnih pojava koje ne biraju granice, a zapravo granicu još uvijek sa Crnom Gorom i status rta Oštra i okolnog mora nismo utvrdili. Mi to još uvijek nismo utvrdili. Pa bih molio da se i oko toga, kao što sam govorio i o Šarengradskoj adi i granici sa Srbijom koja također nije uređena kao ni sa Slovenijom da se, ali ovaj puta govorimo zapravo o granici sa Crnom Gorom, o rtu Oštra i moru, hrvatskom teritorijalnom moru da se to već jedanput uredi. Jasno je da ću biti za ovaj prijedlog sporazuma, ali evo napominjem da postoji ovaj problem, da ga se ne zaboravi. Evo, hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navode, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Gospodine potpredsjedniče, netočan je navod da je još upitan status rta Oštra. Naime, granični status je vrlo jasno poznat, poznata je kopnena granica, zna se točno gdje je granična crta između Hrvatske i Crne Gore i jasno je i na granici stoje naši policajci, isto kao što s druge strane stoje policajci Crne Gore i carinici, prema tome taj dio granice na kopnu uopće nije sporan. Nije sporan za nas ni onaj dio morski, međutim promijenio se režim koji je potpisan kad je potpisan u vrijeme Vlade koalicije, dakle u vrijeme predsjednika Vlade Račana koji je na jedan poseban način tretirao, dakle to pitanje morskog teritorijalnog dijela i o tome će svakako trebati razgovarati, ali o tome je već predložena arbitraža. Dakle, što se tiče same granice, ona je jasno definirana, ona je prema badinteru napravljena i tu je neupitno stanje i tu se točno zna granica i ona je danas kao takva funkcionira na kopnu, dakle samo taj morski dio je ostao na neki način dvojben i on će se sasvim sigurno i riješiti i predložena je arbitraža između Crne Gore i Hrvatske.
Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dino Kozlevac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo, dozvolite mi nekoliko riječi vezano za ovaj sporazum i odmah u početku da kažem da je sporazum dobar i da u potpunosti podržavam taj sporazum kao i pozivam da se što prije riješi sporazum i sa susjednom zemljom Srbijom s kojom još nismo riješili taj sporazum. Naime, što se tiče odmah bih rekao i vezano za diskusiju prethodnog kolege ispred kluba. Taj sporazum je sa Crnom Gorom, ali je taj sporazum prvenstveno u interesu Republike Hrvatske i tako ga treba i tretirati jer mi s tim sporazumima rješavamo te probleme opasnosti i koje nastaju u graničnim područjima, ali koje imaju implikaciju na Republiku Hrvatsku. Da je tome tako govori i prošlogodišnji požari koji su došli iz područja Bosne i Hercegovine, prema tome gdje je cijelo dubrovačko područje bilo zahvaćeno požarima i neizostavno, odnosno neminovno je da mi takve sporazume napravimo, obzirom da imamo dostignutu razinu organiziranosti sustava, kompletnog sustava zaštite i spašavanja, razinu, zavidnu razinu, ne bih rekao zavidnu samo nego bih rekao i najbolje organiziranu u regiji itekako nam je cilj da mi sa tim svojim organiziranim snagama na neki način i preveniramo probleme koji nastaju u susjednim državama, a koji imaju i posljedicu po Republiku Hrvatsku. Požari, odnosno sve vrste nesreća danas, da li su to civilizacijske katastrofe, da li su prirodne, ne poznaju administrativno političke granice to ne trebamo ponavljati, prema tome itekako nam je bitno da se svi zajedno uključimo na tim administrativnim granicama. Međutim ja bih samo ukazao vrlo kratko na jednu stvar. Hrvatska ulazi u taj sporazum i u sporazume sa svim susjednim državama sa svojim postojećim resursima. Postojeći resursi koji su zavidni u Republici Hrvatskoj, koji objedinjavaju na tisuće i tisuće pripadnika sustava zaštite i spašavanja, potrebno je reći da taj sustav se sastoji od različitih pravnih osoba, od različite razine organiziranosti, od tijela, od jedinica regionalne lokalne samouprave. Prema tome u tom sustavu koji je integralni sustav, itekako je bitno da taj sustav organiziramo na način da može odgovoriti kako za potrebe prvenstveno Republike Hrvatske, ali isto tako da budemo sposobni i spremni da možemo obavljati i te zadaće koje su predviđene sporazumima. Stoga bih naznačio i ukazao da je vrlo bitno planirati sustav, planirati sustav vrlo kvalitetno upravo vodeći računa o raznim razinama organiziranosti na način da se na temelju prosudbi donesu kvalitetni planovi, da se donesu kvalitetne procedure, da se predvide snage kako i gdje i kada će intervenirati, s kojim snagama do logistike i financijskih troškova koji nastaju iz toga. To je vrlo bitno napraviti ajde što bi rekli vojničkim terminom u miru, znači u vrijeme kada nema problema. Znači sada su vremena pogotovo ako se to radi o prirodnim katastrofama koje i u biti ne znamo kada mogu nastati, međutim vrlo je bitno to napraviti. Zašto? Zato što taj sustav treba isplanirati dobro i dobro ga uigrati, treba ga planirati realno u vremenu i prostoru. Republika Hrvatska ima dovoljno resursa i nema nikakve potrebe da se stvaraju nove organizacije, novi sustavi koje mi volimo zvati državnim sustavima, državnim postrojbama, državnim snagama jer u takvom trenutku na temelju planova i na temelju odluka, svi ti sustavi do udruga na razini lokalne samouprave i šire, postaju državne snage. Prema tome bitno je isplanirati sustav, uigrati sustav i u datom momentu kada se te snage angažiraju one postaju državne snage. To naglašavam zato šta je i neracionalno da stvaramo nove postrojbe, nove organizacije. Tu bih istaknuo ulogu i značaj državne uprave za zaštitu i spašavanje. To je upravo uloga tog tijela kojega je Republika Hrvatska prije četiri godine ustrojila, da upravo koordinira, pripremi na vrijeme i isplanira kompletan sustav koji se sastoji od tih svih podsustava da ih nazovem ili organiziranih tijela organizacija pravnih osoba, da u datom trenutku u što realno kratkom vremenu sa adekvatnim snagama mogu biti na dispoziciji Republici Hrvatskoj da mogu u tim prilikama funkcionirati, odnosno djelovati. Stoga evo s time bih završio i podržavam donošenje tog sporazuma i pozivam da se i sa državom kojom još nije sklopljen to što prije napravi, a isto tako da se realno planiraju snage vodeći računa i o mogućnostima i o postojećim resursima i o financijskim sredstvima kojih nikad dosta. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče, kolegice i kolege. Dobili smo Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa. Cilj je ovoga zakona da se urede pitanja suradnje i uzajamnog pružanja pomoći u katastrofama kao i suradnje u prevenciji istih. Isto tako sporazum je rezultat obostrane želje za poboljšanjem zajedničke suradnje i uzajamnog pružanja pomoći. Ovim sporazumom uređena su pitanja pružanja pomoći u katastrofama na državnom području jedne od ugovornih strana, uvjeti suradnje u prevenciji, suradnja u područjima uzajamnog obavještavanja o prijetećim katastrofama, suradnju u području obrazovanja i obuke, u spašavanju i pružanju pomoći te razmjena informacija. Prijedlog Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Crne Gore o suradnji u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa sastavljen je u Zagrebu u svibnju ove godine. Na temelju Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora gdje je člankom 18. propisano da Sabor Republike Hrvatske potvrđuje međunarodne ugovore koji traže donošenje ili izmjene zakona. Potvrđivanje je odgovarajući postupak i odluka Sabora o pristanku Republike Hrvatske da bude vezana međunarodnim ugovorom. Predmet sporazuma uređuje okvirne uvjete suradnje za provedbu preventivnih mjera za zaštitu od poplava, potresa, požara, radioloških opasnosti, industrijskih katastrofa, međusobna izmjena obavijesti o opasnostima, međusobnoj pomoći, razmjeni znanstvene i tehničke te drugih dokumenata bitnih za zaštitu, suradnju, ali isto tako i proizvodnju opreme za spašavanje. Ovim sporazumom se propisuje prelaženje državne granice za pružanje pomoći u zaštiti i spašavanju, unošenje i iznošenje materijala preko granice, uporaba zrakoplova i plovila za prelaženje spasilačkih ekipa i pomoći. Nadležnosti vođenja akcije zaštite i spašavanja sve u cilju što efikasnijeg djelovanja spasilačkih ekipa i pojedinaca koji sudjeluju u spašavanju i pružanju pomoći. Kada je u pitanju financiranje troškova u članku 16. propisano da strana koja šalje, nema pravo od primateljice tražiti i zahtijevati povrat troškova za poslanu pomoć ili gubitak opreme, stranke se također odriču svih prva na naknadu štete u slučaju tjelesnih ozljeda ili smrtnih sudionika u akciji spašavanja osim ako nije prouzrokovana. Radi praćenja ovog sporazuma ugovorne će stranke osnovati stalno mješovito povjerenstvo koje će pratiti provedbu sporazuma, rješavati konkretna organizacijska i tehnička pitanja, određivati način odražavanja veze i međusobno obavješćivanje. Treba još istaći da su slični bilateralni sporazumi potpisani sa svim susjednim državama osim sa Republikom Srbijom, tako da ovi sporazumi značajno doprinose boljem rješavanju akcidentnih situacija. Npr. bitno je olakšano gašenje požara koji dolaze iz Bosne i Hercegovine, omogućen je našim vatrogasnim postrojbama ulazak u teritorij Bosne i Hercegovine. Isto tako su i naši kanaderi dobili mogućnost za gašenje požara prije nego požar prijeđe granicu, dakle prije nego što poprimi veće razmjere. Zbog toga, s obzirom na prirodu postupka potvrđivanja međunarodnih ugovora kojim država izražava spremnost da bude obvezana već potpisanim međunarodnim ugovorom, kao i s obzirom na činjenicu da se u ovoj fazi postupka u pravilu ne mogu vršiti izmjene i dopune teksta, predlažem dakle i podržat ću ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Ante Kotromanović. Gospodin zastupnik Mato Bilonjić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa evo, u prijedlogu ovoga zakona svi kolege dosad što su se javili za riječ podržavaju donošenje ovog zakona odnosno ovoga sporazuma. Ja ću se samo malo osvrnuti na predmet sporazuma i na ono što piše u samome zakonu, prijedlogu zakona. Znači, planiranje i provedba preventivnih mjera od zaštite poplava, potresa, požara, radiološke opasnosti te industrijskih i drugih civilizacijskih katastrofa. Kad su u pitanju poplave, potresi i požari mislim da sve susjedne zemlje će to na vrijeme javiti i mediji će to prikazati. No, zasigurno ukoliko nemamo ovih sporazuma pitanje radiološke opasnosti i civilizacijske katastrofe … [[Govornik se ne razumije.]] prikazuje da nema istoga zakona. Kroz ovaj zakon od 1. pa do 23. članka predviđene su sve mjere, pa tako u članku 10. utvrđivanje pravila o prelaženju državne granice prilikom pružanja pomoći, zaštite i spašavanja. Znači, prijelaz na samom graničnom prijelazu odnosno prijelaze i na drugim mjestima gdje nema graničnog prijelaza znači koji je to način. Znači da će sve ekipe ili pojedinci koji sudjeluju u akciji spašavanja i pomoći, da moraju imati označene odore, a isto tako da imaju i iskaznice te da ne mogu preko granice ni na graničnom prijelazu ni na ovim ostalim prijelazima. Znači ne mogu nositi vatreno oružje odnosno streljivo i eksplozivne naprave. Ono što je bitno za Republiku Hrvatsku kad je u pitanju sprječavanje požara, to je članak 12. gdje se govori o uporabi zrakoplova i plovila. Mi znamo da su naši zrakoplovi vlasništvo Republike Hrvatske, da njima upravlja Ministarstvo obrane, a da su piloti, časnici odnosno vojnici naših Oružanih snaga. Tako da ovim člankom je znači precizirano na koji način naše zrakoplovstvo može tu učestvovati, a jedan od pokazatelja dobrih ugovora sa Bosnom i Hercegovinom pokazao se već ove godine kad je se zaustavljao požar koji ide iz Bosne i Hercegovine i 10 km unutar same susjedne nam države. Tako isto člankom 16. precizirane su financije i troškovi pomoći. Evo na kraju želim kazat da ću podržat ovaj zakon i želim da ga što manje rabimo i da imamo što manje i jedni i drugi problema. Hvala lijepo.
Hvala. Zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Pa i ovaj Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji i zaštiti prirodnih i civilizacijskih katastrofa promatramo u jednom širem kontekstu normalizacije odnosa između Hrvatske i Crne Gore. Naime, nakon procesuiranja odgovornih za ratne zločine na dubrovačkom području, one građane Crne Gore. Nedavno smo bili svjedoci podizanja optužnice za nekolicinu njih koji su sudjelovali u zločinima protiv zarobljenika u logoru u Morinju. Dakle, u jednom širem kontekstu normaliziranja odnosa i procesuiranja odgovornih za ratne zločine stvorili su se preduvjeti i za jedan ovakav sporazum sa Vladom Crne Gore koji je izuzetno bitan za sve stanovnike hrvatskog juga, prije svega stanovnike Dubrovačko-neretvanske županije odnosno konkretnije Općine Konavle. Izuzetno je važno da se postigne suradnja u ovom području koje je dosta bitno, imajući prije svega u vidu da je i to područje i trusno područje, da se dole događaju i jaki potresi koji su u povijesti uništavali zapravo kompletnu infrastrukturu, kulturne spomenike. Ne tako davne, '79. godine bio je jaki potres u Crnoj Gori koji je jako uništio i crnogorsko primorje dakle i Boku Kotorsku, i naravno uništio je i dobar dio dubrovačkog kraja i samu povijesnu jezgru Dubrovnika, a treba imati također na umu i činjenicu da je granično područje koje graniči i sa Bosnom i Hercegovinom i sa Crnom gorom relativno vrlo usko. Dakle vrlo je uzak teritorij Republike Hrvatske, kopneni teritorij. I samom tom činjenicom izložen je i većoj opasnosti od požara koji prijete dubrovačkom kraju. Prošle godine je itekako to bilo primjetno kad je izgorio dobar dio i Župe Dubrovačke i Konavala i u tom smislu ovaj sporazum sasvim sigurno osigurat će da se preventivno radi i da se postupa preventivno. Kao što imamo sporazum sa Bosnom i Hercegovinom o ulasku u njihov teritorij do 10 km kako bi spriječili prodiranje vatrene stihije na dubrovačko područje, tako evo sad imamo i ovaj Prijedlog zakona o sporazumu između Hrvatske i Crne Gore koji će također omogućiti jednu kvalitetnu suradnju na ovom području i ja se nadam da će to doista imati posljedice pozitivne na razvoj i Hrvatske i Crne Gore. I u tom kontekstu apsolutno podržavam ovaj Konačni prijedlog Zakona o sporazumu između Vlade Hrvatske i Crne Gore kako bi se doista stvari prevenirale i kako bi se pomagalo u ovim vremenima. Ja se nadam da do njih neće dolaziti, ali u koliko bi dolazilo do nekih većih katastrofa ne trebamo bježati od toga da trebamo biti spremni i na takve situacije. Evo, u tom smislu još jedanput podržavam ovaj sporazum koji je pred nama. Hvala lijepo.
Hvala. Time zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda. Idemo na sljedeću točku
Deveto, Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Hrvatske, Vlade Crne Gore o suradnji i o zaštiti od privatnih i civilizacijskih katastrofa. Bio je hitni postupak, P.Z. broj 147. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Sporazuma Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji i u zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova; 101 glas za, 2 suzdržana prihvaćen Zakon o potvrđivanju Sporazuma Vlade Republike Hrvatske i Vlade Crne Gore o suradnji i zaštiti od prirodnih i civilizacijskih katastrofa.
Idemo na sljedeću točku - Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2007. godinu Predlagatelj: Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave predlagatelj izvješćuje Državna komisija za kontrolu postupaka i javne nabave na temelju članka 9. Zakona o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbori za gospodarstvo, financije i državni proračuni i lokalnu i područnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Predsjednik državne komisije, gospodin Goran Matešić. Izvolite.
Hvala. Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Evo pred vama je peto ili četvrto izvješće u petogodišnjem mandatu Državne komisije i ja sam osobito zadovoljan prezentirati ga. To je izvješće kojim se završava prvi mandat Državne komisije koja je praktički tada konstituirana. Ovo izvješće kao i sva izvješća do sada predstavljaju maksimalni zbroj svih podataka koji su mogli biti utvrđeni u postupcima, žalbenim postupcima u javnoj nabavi i izraz su težnje da se žalbeni postupak maksimalno otvori, da bude transparentan, da iz njega se zakonodavac i praksa mogu izvući pozitivne zaključke. Bitna karakteristika ovog izvješća je da kao i prethodna i upravo se s ovim izvješćem završava zapravo ciklus starog Zakona o javnoj nabavi, prema tome sve one kritike koje su i ocijene o stanju koje su u dosadašnjim izvješćima bili sadržani oni su u osnovi, a tiču se nedostatka ranijeg zakonodavstva, one se i ovdje nalaze, upravo ovakav pristup mi želimo vjerovat pristup davanja opširne ocjene o stanju je i motivirao zakonodavca da u novim propisima zakonodavstvo bitno popravi. U kratkim crtama, broj žalbenih predmeta koji se obrađivao proteklo je 2007. je iznosi 675 i on je u izvjesnom padu, dakle ukupan broj predmeta koji se razmatrao i to je pad od 8,48%. Kada govorimo o broju javnih nabava koji su kontrolirani pred Državnom komisijom onda moramo uporediti podatak o ukupnim objavama koji su objavljeni u "Narodnim novinama", a taj broj objava se svake godine povećava, što govori o razvitku sustava javne nabave i većoj transparentnosti uopće javne nabave, ali se broj žalbenih predmeta u odnosu na broj objava sada već možemo pratiti trendove koji se iz ovog izvješća vide, je u padu. U prošloj godini je izjavljeno 3,85 gotovo 4% žalbi na ukupan broj objava. Ovo je prilično mali broj. Interesantan je podatak o broju izjavljenih žalbi u odnosu na broj objavljenih izravnih pogodbi i izravna je pogodba način nabave koji je možda najmanje transparentan i najmanje osigurava načelo tržišne utakmice, a time i efikasnijeg korištenja proračunskih sredstava, tu imamo za razliku od ovih 3,85 samo 0,8% žalbi izjavljenih u tim postupcima. Od podataka koji su interesantni i svake godine izazivaju reakcije javnosti su podaci o naručiteljima koji kako zakon kaže najčešće kršitelji zakona. Ja ću i ove godine upozoriti na nelogičnost i nemogućnost da Državna komisija doista kaže o onim kršiteljima koji su najčešći kršitelji zakona. Državna komisija posjeduje samo podatke o broju žalbenih predmeta, pa onda potom i o uspjehu žalitelja i taj podatak koji je ovdje izražen je samo relativan, mi nemamo podatke o tome koliko su ovi naručitelji imali ukupno broja nabava tako da smo taj, ovu top ljestvicu pod tim uvjetima iskazali. Kada govorimo o upravno sudskoj zaštititi, naime protiv odluka Državne komisije moguće je izjaviti tužbu Upravnom sudu, pa je u prošloj godini izjavljeno 12,7% tužbi. Naravno ovdje treba spomenuti sporost upravno sudske zaštite koja mislim da je prosjek tri ili četiri godine, što je za javnu nabavu vrlo neprihvatljivo. Po strukturi žalbenih, po načinu rješenja Državne komisije u protekloj godini je usvojeno 43% žalbi. To je i dalje visoki postotak koji govori da se žale oni koji su u visokom stupnju uvjereni da će uspjeti, ali govori i o stupnju nezakonito provedenih postupaka javne nabave. Ovaj postotak od 43% je u blagom padu, dakle on se smanjuje i u proteklih godina je bilo oko 50%. Ako govorimo o ukupnoj vrijednosti koja je nabava koja je kontrolirana u postupcima javne nabave, onda je on 4 milijarde i 600 milijuna i taj podatak i ta vrijednost je u blagom padu. Naravno, možda je odmah zgodno kazati podatak koji je interesantan za proračun. Državna komisija uprihođuje u državni proračun naime pristojbe i naknade za vođenje postupka je u prošloj godini je taj prihod državnog proračuna iznosio 2 milijuna i 627. tako da u poređenju sa proračunom Državne komisije bi se moglo kazati da je ovo institucija koja vrlo rentabilno posluje. Što se tiče žalbenog postupka javne nabave u protekloj godini je prosječno trajanje žalbenog postupka pred Državnom komisijom iznosilo 31 dan, govorim prosječno, ako gledamo uporedno sa ranijim godinama i dalje se nastavlja skraćenje trajanja postupka, sasvim je izvjesno da u skladu sa novim zakonom će ovaj podatak se nastaviti skraćivati i tu je možda dobro kazati da je Državna komisija, da je naša Državna komisija jedna od najbržih, pa evo u Europskoj uniji u koju još nismo došli. Treba kazati po ocjeni stanja o javnoj nabavi treba kazati da je protekli zakon na kojeg se odnosi ovo izvješće bio izuzetno pod normiran za pitanje pravne zaštite, dakle, cijena pravna zaštita se odvijala u režimu 16 članaka, 13. Zakona o državnoj komisiji, koji nisu bili svi postupovni, jedan dio je bio statusni i tri članka Zakona o javnoj nabavi. Sadašnji propis ima daleko više, ali ono ranije stanje je razvilo situaciju u kojoj je trebalo tumačiti propis, pronalaziti odgovore na pitanja, uz pomoć Zakona o upravnom postupku i to je, tako se formirala praksa koja je javno objavljivana i koja je zapravo pomogla da se ovaj postupak, da se žalbeni postupak vodi na relativno objektivan, predvidljiv i transparentan način. Evo, to bi bilo sve i ja sam otvoren odgovarati na pitanja. Hvala vam lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Predsjednik Odbora za gospodarstvo, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici. Odbor za gospodarstvo Hrvatskog sabora na 10. sjednici održanoj 11. lipnja 2008. godine razmotrio je izvješće o radu državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2007. godinu. Odbor je u smislu članka 67. Poslovnika Hrvatskoga sabora o navedenom izvješću raspravljao u svojstvu matičnoga radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnik predlagatelja izvijestio je da je državna komisija ocjenjena najboljom u Europi u korištenju sredstava pred pristupnih fondova Europske unije. Također je među najboljima u žalbenom postupku koji u prosjeku traje 31 dan uz tedenciju smanjenja roka. U raspravi koja je uslijedila dana je sugestija da se tablici koja sadrži broj predmeta zapremljenih u državnoj komisiji i broj usvojenih žalbi prilože i podaci s brojem ukupnih godišnjih nabava po jednome korisniku kako bi se stavljanjem u relativni odnos ukupnih nabava i usvojenih žalbi mogla i procijeniti efikasnost provedbe javne nabave, pojedinih institucija, jedinica lokalne samouprave i drugih proračunskih korisnika. Pojašnjeno je da je novi Zakon o javnoj nabavi uzeo u obzir veliki broj uočenih nedostataka u odnosu na dosadašnji, dakle, da je ugradio brojna iskustva, pri čemu je posebno istaknuta odredba o elektronskom oglasu kao obveznom načinu oglašavanja javne nabave. Na pitanje zašto je od sveukupno 687 predmeta u radu tijekom 2007. godine da su 63 neriješena, predstavnik predlagatelja pojasnio je da je postupak kontrole javne nabave proces u kojem predmeti dolaze i rješavaju se određenom dinamikom neovisno o kalendarskoj godini i da su ti predmeti također u fazi rješavanja. Također je pojasnio da se na 12% odluka komisije podnosi, tako je dosadašnja praksa pokazala, tužba Upravnome sudu Republike Hrvatske, pred kojim se postupak vodi u prosjeku oko 3 godine. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje sljedećeg zaključka: „Prihvaća se izvješće o radu državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2007. godinu.“. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun? Za lokalnu i područnu samoupravu? Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Ne. Otvaram raspravu Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predsjedniče Državne komisije, kolegice i kolege zastupnici. Valja na početku reći da smo mi u Klubu SDP-a, zadovoljni sa izvještajem Komisije za kontrolu postupaka javne nabave, ali nismo zadovoljni ni približno sa sustavom javne nabave u Republici Hrvatskoj i pojavama koje prate taj sustav javne nabave. Naime, komisija je tek dio sustava i ocjenu o sustavu javne nabave davati kroz praćenje postupaka koji dolaze pred komisiju bi bilo pogubno i bila bi manipulacija za javnost. Zašto? Zato što je to mali dio novca koji je praćen kroz postupak pred komisiju a ogroman broj afera nije razriješen iz sustava javne nabave pa čak kada i na tome inzistira predsjednik Republike, budimo tu otvoreni i iskreni, ako ništa iz čuvanja digniteta funkcije naše morali bi tu aferu raščistiti. Drugo što želim reći, usporedbom izvještaja o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave iz prethodnih godina, ponavljam ovaj izvještaj nameće mnoga pitanja koja se iz izvještaja ne mogu razaznati. … [[Govornik se ne razumije.]] samo na formalnoj razini usporedbom broja zaprimljenih predmeta 2004./2007. uočava se tendencija pada broja predmeta državne komisije što je i predsjednik državne komisije ovdje naglasio, ali ona ne otkriva uzroke toga pada jer je nelogično da je taj pad u disproporciji, diskrepanciji i neskladu sa brojem nabava, brojem nabava, nabavki i sa količinom novca koji se troši kroz sustav javne nabave. A o propustima i pogreškama sasvim drugačije govori izvješće državne revizije, korištenje sredstava ministarstava i državnih tvrtki. Ako se tome doda da je i Europska komisija u postupku pregovora, izražava mišljenje da je zakon potpuno nedorečen kada je riječ o zaštiti nacionalnih interesa i državnih interesa kroz postupak javne nabave i da je to jedan od važnijih pregovora Europske komisije u Republici Hrvatskoj u postupku usuglašavanja screnninga i usuglašavanja sa Europskom unijom. Ne možemo dakle, prihvatiti takve ocjene samo na temelju izvještaja državne komisije o kontroli nabavke jer uz to moramo paralelno razmatrati izvještaj državne komisije u ovom dijelu. Otvara se, a ovdje nije govorio predstavnik Državne komisije, izrazit problem izravne pogodbe u javnoj nabavi i mali broj postupaka na takvu izravnu pogodbu, a iznos koji je kroz takvu, takav sustav potrošen je u 2006. godini 163 milijuna kuna, a u 2007. je i povećan. Ima nešto što je pitanje za Državnu komisiju. Dakle na odluke Državne komisije samo 7% odluka Državne komisije podnesena je tužba, cirka 7%, tužba Upravnom sudu Republike Hrvatske. Moglo bi se reći da komisija zaista onda izvrsno rješava stvari. Dakle puno povjerenja u komisiju. Ali budimo i tu realni pa procijenimo, pa procjenjujemo ovakvu situaciju. Predmeti koji su završili na Upravnom sudu nisu riješeni za 3 godine, a sustav javne nabave pratimo godišnje. Pa koja je onda to logika, poslovna logika poduzetnika ili onog tko se natječe za dobivanje poslova ili usluga, davanje usluga ili izvedbu radova kroz sustav javne nabave da se žali na i komisiju državnu ako očekuje da će njegov zahtjev biti riješen za 3 godine i to ne u punoj jurisdikciji. Dakle mi smo napravili sustav koji zapravo zamejava čistoću i sigurnost u natjecanju za poslove i usluge u javnoj nabavi. Dakle presude Upravnog suda Republike Hrvatske na žalbe u prosjeku traju, procesi traju 3 godine. To potpuno eliminira zaštitu u poslovnom svijetu. Nema, ne vodi nikakvu svrhu racionalnu da se žalimo. Najniža cijena kao kriterij apsolutno nije obrađena, ali ona i ne mora biti ekonomski najopravdanija. Javna nabava ima ekonomsku, komercijalnu i drugu funkciju pa najniža cijena može biti i u pravilu je izigravanje ekonomski najprihvatljivije ponude jer je na, kroz najnižu, postupak najniže cijene najlakše je manipulirati u javnoj nabavi. Ima još nešto što je važno u postupku javne nabave istaći da ima nekoliko grupa koje nikada ne dolaze, ne dolazi do pravne zaštite ili u obliku žalbenog postupka ili pred državnu komisiju. To su postupci u javnoj nabavi koji su izuzeti od primjene zakona, članak 6. Zakona o javnoj nabavi. Postupci male vrijednosti i postupci izravnog ugovaranja. I o tim stvarima Sabor ne dobiva nikada izvještaj. A mi smo ovdje zaduženi od građana Republike Hrvatske sa punim povjerenjem da kontroliramo i nadziremo rad Vlade i ministarstava a kroz njih i državnih i javnih poduzeća. Dakle ogromnu količinu novca Sabor ne kontrolira kroz izvještaje. Zašto to ne kontrolira? Zato što nemamo istodobnu raspravu Državne komisije za kontrolu javnih postupaka i Državne revizije za trošenje javnog novca kroz ministarstva, agencije, uprave i tako dalje. Je li to slučajnost? Ne može se to pretpostaviti da je slučajnost jer imamo puno povjerenje da Vlada zna šta radi. Da li se slažemo s tim šta ona radi ili ne slažemo to je druga stvar. Ali mislimo da Vlada zna šta radi. Takvo raspravljanje o postupku javne nabave razdvojeno od postupka razmatranja izvještaja Državne revizije naprosto zamagljuje situaciju. Od ova tri oblika koje mi ne kontroliramo još ću napomenuti da postupak javne nabave ispod vrijednosti 200 tisuća se zloupotrebljava i to se čak može kontrolirati jer je, jer se postupci cijepaju cjeline koje se u postupku javne nabave trebaju nabaviti, usluge ili, ili predmeti roba ili radovi. Onda se cijepaju po dijelovima kako bi se izbjegao zakon i zakonito postupanje. Dakle očito da Europska komisija ima bolji uvid u postupku javne nabave u Republici Hrvatskoj nego Hrvatski sabor. Zašto tako zaključujemo? Zato što se Vlada ne protivi stajalištu Europske komisije da je glavni problem korupcije u Republici Hrvatskoj onaj koji se ostvaruje kroz javne nabave i privatizaciju i zato ga locira na političkoj i državnoj razini. Moja i naša ocjena je da nema uspješne borbe protiv korupcije niti političke volje dok je u sustavu javne nabave ili u privatizaciji važnije od znanja, poduzetničke inicijative, poštenja i poduzetničkog rizika poznavati nekoga iz Vlade ili vlasti. A takvu percepciju imaju i u Europi i poduzetnici u Hrvatskoj. Naravno da je, da je za nas zastupnike nemoguće govoriti na temelju činjenica jer mi ne istražujemo te postupke ali dobivamo indicije od nabave u poduzećima do nabave u ministarstvima. Dakle mora se, mora se priznati da je stajalište Europske komisije za nas u ovom slučaju, u ovom predmetu potpuno validno i meritorno. Dakle nema uspješne borbe protiv korupcije u Republici Hrvatskoj ako je od sposobnosti, znanja i poduzetničkih aktivnosti u postupku javne nabave i privatizacije bolje biti dobar prijatelj s nekim iz vlasti nego nuditi bolji i odgovorniji posao. Zbog toga da ne dužim previše mislim da se iz ovoga može zaključiti da se uočljivo zaoštrava problematika javne nabave u Republici Hrvatskoj kroz sve vidove o kojima mi ovdje možemo razgovarati, a još više kroz ona tri vida o kojima mi ovdje nemamo saznanja. Moglo bi se tome još dodati i neki drugi razlozi koji diskreditiraju sustav javne nabave kako je u Hrvatskoj ustoličen. To je problematika ažurnosti, kvalifikacija ažurnosti za potrebe nabavom ne donosi neko nezavisno tijelo, nego onaj tko je odlučio nabavljati. A on i stvara situaciju ažurnosti pa kroz formu da je hitno, da mora nešto napraviti izbjegava Zakon o javnoj nabavi. Onda su to dodatni umjetnički razlozi zaštita itd. Drugim riječima, ne možemo ne reći da je Izvješće Državne komisije pokazalo svu tamnu stranu, jer naprosto ne govori o velikom dijelu utrška novca kroz javnu nabavu, jer i nema saznanja, jer se i broj predmeta smanjuje pred državnom komisijom, a to bi zaista trebalo vrlo municiozno analizirati jer se troši više novca, više postupaka javne nabave, a manje je žalbi pred Državnom komisijom. A Državna komisija u svakom slučaju dobro radi što se pokazuje i broj srušenih predmeta pred Upravnim sudom i vrijednošću sporova koje je zaradila. Još jedanput, mi ćemo prihvatiti Izvješće Državne komisije, ali naglašavamo problem korupcije u Hrvatskoj se neće riješiti dok ne počnemo ovdje razmatrati cjelokupni sustav javne nabave bez obzira kroz koju formu se ostvarivao. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, gospodine predsjedniče Državne komisije, gospođo državna tajnice. Pa evo, bitno je reći na samom početku ovog izlaganja da zapravo što je rekao predsjednik Državne komisije razgovarao o nečemu što je već iza nas, a radi se o Zakonu o javnoj nabavi koji praktički nije više na snazi s obzirom da smo donijeli i novi zakon. No, prema navedenom izvješću odnosi unutar sustava javne nabave nisu se bitno promijenili u protekloj 2007. godini u odnosu na one odnose 2005. i 2006. godine što se vidi i iz ovog Izvješća o radu državne komisije. Temeljem analiziranih statističkih podataka ocjena stanja u javnoj nabavi u 2007. godini vrlo je slična onim izvješćima iz 2005. i 2006. godine. Kroz ovo Izvješće o radu Državne komisije možemo vidjeti ocjenu stanja pravne zaštite i isto tako ocjenu stanja u javnoj nabavi uopće. Kroz onaj dio koji obrađuje žalbeni postupak vidljivo je da je u dijelu analize zaključeno da je nedovoljno propisa kojima se uređuje rad i postupanje Državne komisije, a primjena postupovnih odredbi Zakona o općem upravnom postupku nije uvijek primjerena, pa to stvara i pravnu nesigurnost i teškoće u žalbenom postupku. Također se uočava povećanje kvalitete izjavljenih žalbi što je i logika s obzirom na zakon koji je trajao nekoliko godina što je odraz rada na tumačenju propisa javne nabave i formiranja pravne prakse. Kao najčešći razlozi za poništenje odluka o odabiru ili postupka javne nabave su nezakonita dokumentacija za nadmetanje, povreda pravila o objavi, povreda pravila postupka, povreda materijalnih odredbi Zakona o javnoj nabavi ili nezakonita primjena kriterija ekonomskih najpovoljnijih ponuda. Stranke u postupku kontrole javne nabave koja se odvija pred Državnom komisijom ne odlučuju se često tražiti sudsku zaštitu pred Upravnim sudom Republike Hrvatske što smo i čuli u prijašnjoj raspravi da li je to razlog trajanja ili nečeg drugog. No međutim, postotak je vrlo mali. To se čini u svega 76 slučajeva od ukupno 622 riješenih predmeta što znači kako je praktički 88% svih rješenja Državne komisije steklo atribut pravomoćnosti. Jedan dio vezan je za antikorupcijske efekte. U Izvješću se isto tako navodi kako Državna komisija ostvaruje interinstitucionalnu suradnju sa Uredom za javnu nabavu, Vladom Republike Hrvatske, Državnim odvjetništvom, USKOK-om, intenzivna suradnja postoji sa Hrvatskom gospodarskom komorom, Hrvatskom udrugom poslodavaca, pravnim fakultetima, ekonomskim fakultetom, institucijama Europske unije, te Svjetskom bankom. Smatram kako je neophodno u borbu ako želimo stvarno antikorupcijske efekte vidjeti protiv korupcije uključiti sve segmente društva kako bi ista bila uspješna ili uspješnija nego što je to danas. Prema prethodno navedenom vidljivo je da je možda najveći problem dosadašnjeg zakonskog uređenja iako je moguće da u prvim mjesecima primjene novo zakonodavstvo, budući unosi niz promjena u sustav zadaje praktične probleme naručiteljima i obveznicima primjene Zakona o javnoj nabavi, novi Zakon o javnoj nabavi koji je objavljen u “Narodnim novinama“ 2007. donosi bitne promjene u sustav javnih nabava. Iskreno govoreći, bit će mi puno interesantnije vidjeti Izvješće o radu Državne komisije za ovu godinu kad ćemo ga gledati slijedeće, s obzirom na to da dolazim i kao čelnik jedne jedinice lokalne samouprave. Zakon je izglasan u tijeku proračunske godine i o tome će biti i ja vjerujem puno više razgovora slijedeće godine s obzirom na mali vremenski period da se jedinice lokalne samouprave pripreme da ga primjenjuju, a naročito one koje su relativno male po broju zaposlenika, a i svi smo svjesni da fali stručnih ljudi i doškolovavali smo se u tijeku same godine, pa pretpostavljam da će biti vrlo interesantno vidjeti i izvješće o radu, znači za slijedeću godinu. Budući da podlogu za donošenje određenih zakonskih rješenja predstavljaju Izvješća Državne komisije, te iskustvo stečeno u obavljanju poslova drugostupanjskog žalbenog tijela kao i činjenica da su članovi zaposlenici Državne komisije sudjelovali tijekom 2007. godine u izradi novog Zakona o javnoj nabavi za očekivati je da će se primjenom spomenutog zakona ukloniti mnoge zapreke za učinkoviti rad Državne komisije kao i za uspješnost antikorupcijskih mjera. U Izvješću se isto tako navodi kao, kako opća javnost a posebice institucije Europske unije, te drugi međunarodni faktori pozitivno percipiraju rad i rezultate Državne komisije posebice one koje se tiču učinkovitosti, brzine žalbenog postupka i transparentnosti rada institucija. Naime, Državna komisija je isto tako ocijenjena najboljom u Europi u korištenju sredstava predpristupnih fondova Europske unije. Također je među najboljima u žalbenom postupku koji traje u prosjeku 31 dan uz tendenciju smanjenja roka, odnosno skraćivanja tog istog roka. Jačanje u kvalitete žalbenog postupka također pomaže i razvijena internetska stranica Državne komisije na kojoj se nalazi upisnik predmeta, što omogućava praćenje rada u žalbenom postupku i informacije o predmetima. Predvidivost pravne zaštite koja se postiže objavom pravne prakse doprinosi pravnoj sigurnosti u javnoj nabavi, što je u svakom slučaju za pozdraviti. Također se navodi kako su utvrđeni pomaci vezani za kvalitetu dokumentacija za nadmetanje, što je vezano sa smanjenjem broja usvojenih žalbi, kvalitete izjavljenih žalbi te pomno praćenje pravne prakse državne komisije od strane predstavnika privatnog sektora. Važno je isto tako i napomenuti, čuli smo te brojke da je Državna komisija zaprimila 637 žalbenih predmeta, odnosno 685 predmeta, ako se uzme u obzir 48 predmeta prenijetih iz prethodnih godina, pri čemu je riješeno njih 622 ili 90,8%. Iako Državna komisija nije bila nadležna za kontrolu dodijele koncesija te kontrolu javnog privatnog partnerstva prema strategiji razvoja javne nabave Republike Hrvatske tu će nadležnost dobiti tijekom ove 2008. godine. Smatram da dostupnost komunikacije sa strankama u postupku te javnost rada institucije predstavljaju aktivnosti koje su neophodne u antikorupcijskoj borbi, a koje su vidljive u svakodnevnom radu državne komisije. Na kraju ću reći da će klub HSS-a podržati ovakvo izvješće uz isto tako napomenu da i novi Zakon o javnoj nabavi, bez obzira što je novi izglasan ove godine isto stvara određene poteškoće, puno je lakše i komotnije govoriti ovdje sa saborske govornice, nego prvo operativci, ljudi u općinama i gradovima koji rješavaju egzistencijalna pitanja 24 sata, znači ljudi koji žive na vlastitom području, naročito u malim gradovima i općinama gdje postoji manjak ljudi, na koncu konca needuciranost, a Zakon o javnoj nabavi je dosta kompleksna stvar, na koncu čelnici gradova i općina ili županija za to odgovaraju. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, štovani gospodine predsjedniče državne komisije. U ime Hrvatske demokratske zajednice neću govoriti o ukupnoj problematici javne nabave kao neki prethodnici, nego doista o točki dnevnog reda, a to je Izvješće državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, dakle samo u jednom segmentu problematike, inače vrlo široke problematike javne nabave u Republici Hrvatskoj, ali jednako tako naglašavam i problematike u zemljama Europske unije. Dakle, Državna komisija za kontrolu javne nabave nam je dala izvješće na koje je obvezana zakonom i u tom izvješću nam iznosi čitav niz podataka koji su analitički vrijedni za sagledavanje stanja u javnoj nabavi Republike Hrvatske. Dakle, oni u tom izvješću nama podastiru broj zaprimljenih žalbenih predmeta, broj riješenih, rok u kojem su ih rješavali, broj poništenih, broj neriješenih, popis subjekata koji, uvjetno rečeno najčešće krše Zakon o javnoj nabavi itd. No, prije analize ovih kvantitativnih podataka ja bih rekao nešto o drugim aktivnostima jer se to rjeđe govori, o drugim aktivnostima komisije jer su te aktivnosti, ja bih rekao jednako važne kao i ove koje se očituju navedenim brojkama. Dakle, državna komisija je važan subjekt u ukupnoj borbi protiv korupcije i taj dio svog zadatka je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave završila sa ocjenom odličan po našem uvjerenju. Dakle, komisija je sudjelovala u 2007. godini u čitavom nizu aktivnosti čiji je konačni cilj suzbijanje korupcije. Spomenut ću samo "Tvining projekt" sa Slovenijom pod naslovom "Jačanje sposobnosti Državne komisije za kontrolu javne nabave u okviru KARC programa". Taj projekt je za 2000. godinu dobio ocjenu "the best practice model", dakle najvišu ocjenu, a u tom modelu se izrijekom poboljšavaju sve karakteristike sustava javne nabave od njegovog unapređenja u pravnom smislu, u smislu dinamike rješavanja pa sve do kvalitete rješavanja žalbenih postupaka. U antikorupcijskoj aktivnosti državna komisija je aktivno sudjelovala u pružanju pravne sigurnosti u postupcima javne nabave, ali i u edukaciji sudionika, što je jednako važno. Što se tiče edukacije sudionika, spomenuti ću sam da je 2007. u Dubrovniku održana jedna međunarodna konferencija pod naslovom "Pravna zaštita o javnoj nabavi" i da je to rezultiralo sigurno povećanjem pravne sigurnosti u ovom segmentu. Što se tiče pravne sigurnosti, treba reći da je državna komisija doprinijela brzini rješavanja predmeta, da je svojim savjetima doprinijela izmjeni regulatornih mehanizama pravnih normi, ali i da je pružila otvoreni uvid u svoj rad. Web stranica komisije je zaista uzorna. Evo, pogledajte ju na svojim kompjutorima, vidjeti ćete da imate dnevno zanavljanje informacija, da imate uvid u svaki postupak, da imate uvid u sva pravna rješenja na domaćoj i europskoj sceni, da imate vrlo važno područje, a to je pravna praksa komisije, da imate i podnaslov "Pravna praksa komisija zemalja Europske unije", znači u svakom slučaju web stranica koja je aktualna, ažurirana, vrlo sveobuhvatna i jednostavno dostupna. U tom smislu treba odmah reći da je državna komisija dala svoj doprinos borbi protiv korupcije i ovdje bih iskoristio priliku reći da je Hrvatska koliko god mi izražavamo u našim medijima nezadovoljstvo sa stanjem korupcije, napravila najveći iskorak koji je jedna zemlja napravila u protekle dvije godine na tablicama percepcije korupcije "Transparency internationala" Hrvatska je napravila skok za jednu cijelu ocjenu, sa 3,4 na 4,4. To je otprilike kad bi prenijeli na ocjeni od 1 do 5, dakle sa 2 smo skočili na 3. Nismo zadovoljni, to nije krajnji cilj, ali ipak treba reći da se je veliki napor svih slojeva društva, svih političkih stranaka i svih razina ove države, ne zob Europske unije, nego zbog nas samih isplatio. Dakle, mislim da je to premalo naglašavano ovih dana u našim medijima jer 4,4 nakon 3,4 ocjene je zaista veliki skok. Mogu to sad iskoristiti priliku pa i reći da tamo gdje je obznanjen taj napredak je zapravo umotan u negativni predznak pa čitamo u jednom tiražnom dnevniku, pa što je to 4,4 ispred nas su još uvijek zemlje, čak u naslovu kažu poput Namibije i poput Tajvana. Ne smijemo omalovažavati ni jednu od tih zemalja. Namibija je zemlja koja je desetljećima bila pod upravom Njemačke. To je ona bivša Jugozapadna Afrika se zvala, a jedan dio pod upravom Engleske. A mi smo bili pod upravom Jugoslavije. Pa naravno da se te dvije tradicije ne mogu uspoređivati jer su oni desetljećima ispred nas i trebat će nam dugo da stignemo Namibiju. Prema tome nemojmo omalovažavati Namibiju, ali niti uspjeh Hrvatske sa 3,4 na 4,4. Također u tom listu kaže ispred nas je čak i Tajvan. Tajvan kolegice i kolege ima 24 tisuće dolara bruto nacionalnog dohotka po glavi stanovnika, da ima korupciju nikad to ne bi dosegao. Prema tome imamo cilj Tajvan, to je pozitivan a ne negativan cilj. Toliko o percepciji korupcije, odnosno stanju borbe protiv korupcije u Hrvatskoj. Nije dobro hvaliti ono što smo napraviti, a nije dobro baš niti pretjerano kritizirati jer i to tupi oštricu, a ta oštrica se ne smije nikada otupiti. No da se vratim na izvješće naše komisije. Dakle broj žalbi pada i kao što je rekao gospodin Leko, zaista je upitno zašto broj žalbi pada. S jedne strane vjerojatno zato ipak što se čitav sustav na neki način dotjeruje i usavršava, a vjerojatno i zbog toga što smo bolji u objavi našeg natječaja pa je onda i broj potreba za tim žalbama sve manji i manji. Dakle broj žalbi je sada 637, znači 8,5% manji nego godinu dana ranije. Sigurno da će komisija dobiti novi zadatak nastupom novih zakonskih pravila jer će rješavati i žalbe za koncesije od ove godine i što je još važnije žalbe na postupke javno privatnog partnerstva kojeg će biti sigurno sve više i više na svim razinama lokalne, ali i naravno na državnoj razini. Ono što ohrabruje ponovo postotak rješenja svih žalbi, on je visok 91% što znači da komisija promptno rješava sve, a ono što nije riješeno u obrazloženju vidimo nije riješeno zbog toga jer nisu žalbe kompletirane u svom sadržaju pa se nije ni moglo rješavati. Pitanje koje je potaknuto i ovdje danas i prije godinu dana, to je objava bez natječaja, dakle na temelju neposredne pogodbe i to je problem koji sigurno treba nekako drugačije riješiti. Iz prakse zapravo znamo, a vidimo iz ovih podataka, da broj izravnih pogodaba bez objave raste. Šta se krije iza njih? Ne znam. Trebalo bi uroniti u tu analizu, ali činjenica je da je broj izjavljenih žalbi na takve neposredne pogodbe vrlo vrlo malen i tu bi trebalo analizirati uzroke. Primjerice u 2007. godini na 3 tisuće 868 takvih neposrednih postupaka neposredne pogodbe izjavljena je 31 žalba, to je 0,8%. Doista za jedan neposredni oblik pogodbe malo mi se čini preniski postotak. Ono što jest visoko da je u tih izjavljenih čak 31% usvojeno. Znači bilo je opravdano. Što bi tek bilo da su doista uložili svi oni koji su mogli uložiti, ali vjerojatno zbog nedostatka informacija o takvim neposrednim pogodbama to nisu stigli ili nisu bili u stanju uložiti. Možda nekoliko riječi o najčešćim kršiteljima zakona. Naravno da se na temelju ovakve evidencije ne može reći tko je najčešći kršitelj zakona jer bi državno povjerenstvo moralo znati koliko postupaka javne nabave ima svaki subjekt što naravno nema, ali bi se i to moglo dobrom evidencijom uvesti nego onda imamo procjenu kršitelja zakona na temelju usvojenih žalbi. Pa evo imamo u tom izvješću jedan podatak koji ipak vrijedi spomenuti, da je među prvih deset takvih kojima je visok postotak žalbi protiv njih, dakle usvojen, među prvih deset je samo jedno ministarstvo. To isto malo mijenja sliku našu o kršenju postupaka javne nabave jer uvijek su strelice u Vladu, u ministarstvo i danas smo to čuli, a trebalo bi vidjeti s kojim novcem raspolažu niže razine u javnoj nabavi, a s kojim postotkom Vlada pa bi vidjeli da je omjer nepovoljan za Vladu. Ona raspisuje za manju svotu javne nabave, a puno ju se više kritizira nego one koji su pod manjim povećalom. Pa eto među prvih deset imamo lokalnu upravu i samoupravu, imamo gradove, imamo županije, imamo jednu gradsku instituciju gdje je od pet izjavljenih žalbi svih pet protiv nje usvojeno. Neću imenovati jer i to nije korektno, možda je i imalo najveći broj nabava pa je onda ovo samo jedna nekorektna slika, ali ipak činjenice da su ministarstva ovdje u manjini što mislim da ohrabruje, ali naravno ne smije umanjiti naše kritike niti prema toj razini. Znači za kršitelje zakona bi trebali imati kompletnu dokumentaciju o svim postocima javne nabave pojedinih subjekata. Upravni sporovi nekoliko puta smo rekli, oni zapravo ne pružaju nikakvu pravnu zaštitu jer traju dvije, tri, četiri godine, a ciklus javne nabave mora biti zatvoren unutar jedne fiskalne godine, dakle ovdje, a to je već i u bivšim izvješćima predlagano, ovdje treba napraviti korjenite promjene kako bi se i taj najviši stupanj zapravo zaštite na neki način ubrzao. Ono što bi ipak na kraju analiza ovog izvješća trebalo reći da je izvješće napravljeno vrlo korektno, da odgovara na sve zahtjeve koje pred ovu komisiju stavlja zakon, pa možda da pročitamo ipak ocjenu koja je dana ovoj državnoj komisiji od Europske komisije, Europske zajednice, a ta ocjena kaže: Državna komisija i dalje ostvaruje solidne rezultate u rješavanju žalbi ponuditelja, iako je broj zaposlenika manji od predviđenog. Dakle trebalo bi pojačati kadrovski komisiju. Vlada je puno u tome napravila, i u borbi za prostor i za opremu i za kadrove, ali evo vidite još uvijek je primjedba da broj zaposlenika nije dovoljan. Unatoč tomu državna je komisija uspjela značajno skratiti prosječno trajanje postupka kontrole, to je silno važno jer to ulijeva povjerenje svakom sudioniku javne nabave da će u kratkom roku moći ostvariti svoje žalbeno pravo. Državna komisija je povećala transparentnost svoga rada te unaprijedila sustav pravne zaštite u postupku javne nabave uključujući i objavljivanje dvaju priručnika od kojih je jedan namijenjen ugovornim subjektima a drugi ponuditeljima. Dakle komisija ima pozitivne ocjene i Europske unije, dakle Međunarodne zajednice i nas samih i zbog toga klub zastupnika predlaže da se ovakvo izvješće prihvati. Hvala.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvo je gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Netočno je gospodin Hebrang ustvrdio kada je govorio kako se Hrvatska u toj percepciji korupcije nalazi uz Namibiju, kako ne treba, mislim da je u redu rekao da ne treba nikako i nikoga podcjenjivati. Slažem se s tim i to je točno, na vlastito pa da je netko taj isti bolji u nečemu. Ali mislim da je posve netočno razvitak jedne zemlje u cjelini promatrati stupnjem razvoja nekadašnjeg njezinog okupatora. To je apsolutno neprihvatljivo.
Hvala. Još jedan ispravak. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Kolega Hebrang u svom izlaganju je naveo nekoliko netočnih navoda. Ispravit ću ih samo nekoliko. Znači, prvo je rekao da Vlada odnosno ministarstva resorna nabavljaju po javnoj nabavi za puno manje iznose. To jednostavno nije točno zato jer ministarstvo ima i Vlada ima najveći proračun, državni proračun i hrpa strateških projekata ide upravo kroz javnu nabavu i tako to treba biti. Prema tome, ne može se govoriti da manje novca i manje vrijednosti javne nabave prolaze kroz Vladu. I sljedeća informacija koju je kolega Hebrang iznio je vezana da je samo jedno ministarstvo u prvih top 10. To uopće ne možete uspoređivati budući da je riječ o tri ili pet usvojenih predmeta. Dakle, kada je riječ o tri ili pet konkretno usvojenih žalbi za grad Split i tri usvojene žalbe za Ministarstvo pravosuđa dakle nije riječ o statistici. Tri ili pet nije statistika. Bilo bi da je 20, 30, 40 ili 50. Hvala.
Vrijednosni sudovi su za replike, a ovo se ispravlja netočni navod kao što smo jučer utvrdili u jednom slučaju. Hvala. Sada u ime kluba HDSSB-a je gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Predstavnici Vlade, Državne komisije, kolegice i kolege. Evo, ja neću o Tajvanu, neću o najnovijoj ocjeni stupnja korupcije, ali ipak moram kazati kako se ja osobno osjećam glede korupcije. Glede korupcije u mojoj državi poprilično jadno, jer očito je da je korupcija narasla i do itekako velikih razloga i sasvim sigurno da se kao liječnik gdje se, kako naš narod kaže podigla kuka i motika, a posebno i kao predavač na fakultetu, a ja vjerujem da vi dijelite moje mišljenje, zaista jadno osjećam. Ja ne bih zapravo komentirao samo ovo izvješće. Izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave naravno i osobno i HDSSB prihvaća. Ja bih kazao da je ono izvrsno. Kada pogledate ovo Izvješće pazite Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave u Republici Hrvatskoj. Dakle, ne Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave … [[Govornik se ne razumije.]] ili bi možda trebalo izmijeniti naslov pa kazat Državna komisija za žalbe za kontrolu javne nabave. No, kada gledamo javnu nabavu kroz ovo izvješće komisije onda možemo kazati da u Republici Hrvatskoj u javnoj nabavi nema nikakvih problema. Jer, objavljeno je gotovo 21 tisuću, nešto malo manje, objavljeno je javnih nabava u "Narodnim novinama". Od toga 16 i pol tisuća objava javnih nabava, a 3868 objava izravnih pogodbi u pregovaračkom postupku bez objave poziva za javno nadmetanje. Dakle, ako ovo pogledamo, ove brojke, preko 20 tisuća objava i samo 685 predmeta žalbenih postupaka onda možemo zaključiti da nama u Republici Hrvatskoj, iz ovog izvješća naravno, nemamo nekakvih problema vezano za javnu nabavu. Tim više što je nekih 48 predmeta iz ranijih godina i 637 predmeta iz 2007. I opet naglašavam, dobar rad Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, jer su oni radili u okvirima svojih ovlasti i onoga što im je zakon dao u nadležnost i posao. Dakle i broj predmeta državne komisije dakle broj žalbi kao što vidimo, iz godine u godinu se smanjuje. S druge strane, broj objava javnih nabava se povećava. E sad, tu možemo doći jedino do zaključka da možda dobro rade, izvrsno rade, a to sasvim sigurno nije tako. Ovo što je neriješeno 63 predmeta nije problem, 9%, nije problem iz razloga što je, pa ja bih kazao potpuno opravdano, dakle ako nije kompletirana dokumentacija naravno da državna komisija nije niti mogla razriješiti ove predmete. Nadalje, kaže se da je od 622 riješena predmeta 79, nešto manje od 13% upravnih tužbi. Ja se možda ne bih složio sa onima koji kažu da je to malo, mislim da nije to malo, 79 upravnih tužbi. Ali, ono što je zapravo problematično u svemu ovome da ove upravne tužbe apsolutno nikakvu svrhu nemaju, jer upravna tužba i čitav postupak od dvije odnosno prosječno tri godine, apsolutno čine deplasiranim bilo kakvu upravnu tužbu … [[Govornik se ne razumije.]] jer se radi o postupku javne nabave, jer su sredstva osigurana za proračunsku godinu, dakle niz tih stvari koje zapravo deplasiranim čine ove postupke pred upravnim sudom. Ono što ja očekujem da između inih i državna komisija odnosno predstavnici Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave još jednom ukažu resornim ministarstvima odnosno Vladi Republike Hrvatske na ovu činjenicu. Dakle, zbog čega uopće ćemo ovaj instrument upravne tužbe imati ukoliko on sam sebi nema svrhe? Prema tome, očito treba naći drugi modus, drugi zakonski okvir da se ovo rješavanje, sadašnje rješavanje na upravnom sudu da se maksimalno skrati, da se a vezano za javnu nabavu i čitav onaj postupak posla u javnoj nabavi, dakle da se omogući da ta tužba koja je upućena u ovom slučaju upravnom sudu da ona ima efekta odnosno da se ona razriješi u najkraćem mogućem roku. Ako to nije moguće, onda takav jedan spor i takav jedan postupak na upravnom sudu zaista nema sam sebi svrhu. Žao mi je što izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi nisu se dogodile ranije. Posebno u onom dijelu gdje bi Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave imala ovlasti kontrolirati dodjelu koncesija, a još više mi je žao što nije imala prigodu ni zakonske ovlasti kontrolirati javno privatno partnerstvo. Znate zašto? Zbog ovih velikih investicija u financijskom smislu, kada su se ugovarale rukometne dvorane diljem Hrvatske po modelu javnog privatnog partnerstva. Ja ću samo spomenuti Osijek, evo koristim prigodu zahvaliti i Resornom ministarstvu i Ministarstvu znanosti što se dvorana u Osijeku gradi za 170 milijuna kuna zajedno sa PDV-om i oprema se. Takav ugovor je potpisan, a znate za koliko je trebalo potpisati ugovor za javno privatno partnerstvo, 843 milijuna kuna. Ako uzmemo u obzir činjenicu da se po modelu javnog privatnog partnerstva rade dvorane i u Zagrebu i u Splitu, čini mi se i u Varaždinu, e zbog toga kažem da mi je žao što evo danas ne možemo malo pozabaviti se i tim i ne možemo vidjeti rezultate evo ovog jednogodišnjeg rada u prošloj godini Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Ova izravna pogodba je posebna priča i izravna pogodba je dopuštena, zapravo omogućena izmjenama i dopunama Zakona o javnoj nabavi iz listopada 2005. godine i na objave o izravnoj pogodni u "Narodnim novinama" njih je bilo preko 3 tisuće i 800. izjavljeno je samo 31 žalba ili svega 0,8%. Usvojeno je 9 ili 30%, gotovo 30% što je veliki postotak, ako uzmemo u obzir činjenicu da je u okviru ovih žalbi 31 žalbe, vrijednost čini mi se da je netko rekao bila 163 milijuna kuna, preko 4 milijarde za izravnu pogodbu. No onda sam ja u pravu, 163 milijuna za izravnu pogodbu i ove 4 milijarde je bilo kod objave natječaja, ali za izravnu pogodbu 163 milijuna kuna. To se možda nekom neće učiniti puno, možda 163 milijuna kuna je velika suma novca. Ali samo 31 žalba, od 3 tisuće 868 ili 0,8%. Zamislite koja je to suma novca, to možemo samo i pretpostaviti. Ovdje 163 milijuna kuna na 31 predmet, a bilo je takvih 3 tisuće 868 objava, izravnih pogodbi u "Narodnim novinama". Što se događalo, zašto ovako malo žalbi? Ne mogu vjerovati da su izravne pogodbe tako išle zakonski, a sjetim se evo vojnih kamiona, netko ih je spomenuo, sjetim se vojnih kamiona koji su išli izravnom pogodbom, pa ni dan danas pitanje još uvijek tih vojnih kamiona nije riješeno, a trebalo je biti riješeno, kako zbog digniteta institucije predsjednika Republike, ali tako i zbog digniteta nadležno bivšeg, pa i sadašnjeg ministra, dakle rasvijetlit ovu situaciju. No, nije kada govorimo o izravnoj pogodbi to jedini slučaj. imamo sitni i to mi je žao što Državna komisija nije smogla način da navede koji su to subjekti koji učestalo, na čija se nadmetanja učestalo Državna komisija prima žalbe. Mislim da bi se taj podatak mogao naći u izvješću s obzirom da kako i kažu predstavnici u ovom izvješću da je dobra suradnja sa ostalim institucijama sa Gospodarskom komorom, sa Državnom revizijom, pa ako hoćete i sa USKOK-om, tako da mislim da bi se u jednom od narednih izvješća ipak mogla naći ova informacija, dakle koji su to gospodarski subjekti, koje su to jedinice lokalne samouprave na čije natječaje Državna komisija učestalo prima žalbu. Izravna pogodba apsolutno, možda su zakonska rješenja i dobra, ali izravna pogodba sasvim sigurno je jedan od kako se ono kaže, velikih mogućnosti za zloporabu. Ja ću vam samo kazati nedavni primjer izravne pogodbe, radi se o građevinskom poslu. Jedna ulica u gradu Osijeku za koju smo mi svi Osječani izuzetno zadovoljni se konačno počela raditi, ali taj posao se zaključuje izravnom pogodbom i to u vrijednosti od preko 8,5 milijuna kuna. Da li je u Osijeku bilo razloga za izravnu pogodbu? Pa nije. Ta ulica je planirana raditi, sredstva su osigurana u proračunu. Mi u Osijeku imamo građevinskih firmi i tvrtki, dakle nikakvog nijedan jedini razlog nije bio da aktualna vlas u Osijeku zloporabi ovu instituciju i na ovakav način izravnom pogodbom, dakle sa onim partnerom sa koji mu se sviđa zaključi posao o ja vas uvjeravam daleko većoj cijeni, nego što je tržišna vrijednost toga posla. Jedan drugi primjer, isto se tiče Osijeka, opet izravna pogodba sveg i objavljena naravno u "Narodnim novinama" za kupovinu nekakvog kamena preko 3 milijuna kuna, a takve izravne pogodbe su u izuzetnom broju. Dakle, mi se tu nabacujemo 3 milijuna, pa 8 milijuna i onda se to čini to je možda neka mala suma pa to se samo radi o izdvojenim primjerima u ovom slučaju jedne jedinice lokalne samouprave. A ono što mislim da je smetnja, to je da se žaliti na ovakve i slične situacije i slučajeve mogu zainteresirani, dakle ne može običan građanin. Kao običan građanin recimo kada sam pročitao to u "Narodnim novinama" ja bih se prvi žalio i uputio na adresu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Dakle, da zaključim. Kompleksna je javna nabava, sasvim sigurno da ona nije tako dobra, sasvim sigurno da ima brojnih problema u javnoj nabavi manipulacija da ne kažem, da ne koristim neku grublju riječ, ali kada govorimo o ovom izvješću Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, ona je dobra, ono je naravno dobilo pohvale vezano za pred pristupne fondove i najvišu ocjenu, isto tako i za svoj rad. Prema tome, HDSSB-a, apsolutno ovo izvješće, uz naravno prijedloge koje nadam se da će državna komisija prihvatiti apsolutno prihvaća. Dakle, izvješće Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave u 2007. godini. Hvala.
Hvala lijepa. Završili smo sa raspravom po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je na redu, ima riječ, kolegica Dragica Zgrebec.
Hvala lijepa gospođo potpredsjedniče, predsjedniče državne komisije i državna tajnice. Kada raspravljamo Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave treba uzeti u obzir djelokrug njenog posla, drugim riječima ona postupa samo po žalbama i u tom smislu razmatramo ovo izvješće. Ono što osnovna načela na kojima se temelji javna nabava, trebala bi biti transparentnost, otvorenost, dostupnost i poštujući ovakva načela, tada osiguravamo i slobodno nadmetanje i učinkovito trošenje javnog novca i u tome je zapravo funkcija nadgledanja postupaka javne nabave. Treba reći da mi imamo i posebno Ured za javnu nabavu koji ima neka druga, ima neku drugu funkciju. Upravo zbog toga što se često govori o nepravilnostima u postupcima javne nabave u percepciji javnosti postoji mišljenje da je to potencijalno područje korupcije. I to se često potkrepljuje i izvješćima Državnog ureda za reviziju koji zapravo kroz čitav niz godina najviše nepravilnosti nalazi na tom području. Oni govore, ona se odnose na to da mnogi od onih koji vrše javnu nabavu nemaju godišnje planove javne nabave, da dijele predmet javne nabave kada je to gotovo onda nemoguće kontrolirati takvu nabavu izvan, izravnu pogodbu, dakle, i neke slične primjedbe. Kolika je važnost kontrole javne nabave govore i neki statistički podaci. Eto u prošloj godini u, kroz javnu nabavu utrošeno je preko 43 milijarde kuna, što je više od 15.7% bruto društvenog proizvoda za tu godinu. U samom izvješću se navodi da je u 2007. godini bilo 637 žalbi i na postupke javne nabave a odnosilo se i vrijednost na 4.6 milijardi kuna što je nešto više od 10, ili negdje oko 10% ukupne nabave. A u odnosu na broj evidentiranih nabava kroz postupak koji je provodila komisija to je oko 4%, nešto manje od 4% ukupnih postupaka javne nabave. Konstatira se u izvještaju da su žalbe u padu, razlozi mogu biti različiti i sigurno da nije se komisija upuštala u to, jer i nema dovoljno elemenata da bi mogla ocijeniti koji je razlog zašto su, zašto broj žalbi opada. Razlozi mogu biti različiti, eto ja mogu isto tako samo nagađati da to može razlog biti što se ipak sudionici su bolje upoznati sa postupcima koje trebaju provoditi u javnoj nabavi, dakle, bolji natječaji, kvalitetniji natječaji, ali sigurno da ima i onih drugih razloga o kojima se možda manje govori a to je da se često oni koji učestvuju u ponudama ne žale bojeći se da neće dobiti neki drugi, u nekom drugom natječaju posao, vjerojatno ima i jednog i drugog i o tome je zapravo teško dati pravo mišljenje. Od ukupnog broja žalbi konstatira se u izvješću da je usvojeno u 43% slučajeva i to u vrijednosti oko 2 milijarde kuna, to je još uvijek značajan postotak i zapravo kroz čitavi period, ukoliko komisija djeluje od njezinog osnivanja ona je uz to što je nadgledala postupak nabave imala i jedno edukativno značenje, dakle, i čuli smo iz izlaganja kolege Hebranga, što sve komisija uz ovo nadgledanje postupaka je radila. Kada sam rekla da je i Državni ured za reviziju često navodio nepravilnosti, pogotovo u onom dijelu koji se odnosi na izravnu pogodbu i ovdje se kaže da je bilo takvih u 2007. godini 3868 postupaka i to u vrijednosti od 163 milijuna kuna ili jedna četvrtina svih objavljenih natječaja javne nabave, dakle, to je područje u kojem bi trebalo u narednom razdoblju nešto ozbiljnije djelovati. Kada kažemo, kada analiziramo sva izvješća koja je u ovom mandatu komisija predočila Hrvatskom saboru, onda treba reći da je ona u tom svom mandatnom, prvom mandatnom razdoblju obavila jedan značajan, neki su čak rekli pionirski posao što se tiče ovoga područja. Izvješća su uvijek ocjenjena kvalitetnima, ona su bila pregledna kao što je i ovo sada, iz godine u godinu zapravo se kvaliteta povećavala, ukazivalo se na određena i zakonska ograničenja, pa se upravo kroz takva upozorenja koja smo dobivali kroz izvješća komisije mijenjao i zakon i mi od početka ove godine imamo novi Zakon o javnoj nabavi. Ovdje nam je pročitana i ja bih rekla pohvala Europske komisije našoj Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave i mi zaista moramo biti zadovoljni radom koji je ona u ovih 5 godina zapravo učinila. Jer treba reći da je čitava prava godina zapravo bila konstituiranje samog ureda komisije, zapošljavanja ljudi, osiguravanje sredstava itd.. I zato mi se postavlja pitanje vezano za sljedeću točku dnevnog reda na kojoj ćemo raspraviti odluku o razrješenju dosadašnjeg predsjednika, zamjenice predsjednika, članova komisije i imenovanju novog sastava Komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Postavlja mi se pitanje nakon ovakvih rasprava za 4 izvješća i ove rasprave danas koju ovdje vodimo koji su to razlozi osim političkih razloga da dolazi do razrješenja odnosno nepotvrđivanja novog mandata predsjedniku ove Komisije. Slušajući izlaganje u ime Kluba HDZ-a takvog razloga što se tiče stručnosti nema. Dakle ako ću dobro citirati izvješće je odlično, stručno, pohvale i u okviru Hrvatske, i u okviru hrvatske Vlade, i Hrvatskog sabora, pohvala izvan Hrvatske dakle Europske komisije. Dakle stručnost ne može biti u pitanju. Dakle sigurno je u pitanju onda ovaj politički faktor. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. U 13,26 isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu. Na ovu raspravu imamo i dvije replike. Prva, kolega Marin Jurjević.
Hvala. Moja replika se odnosi upravo na zadnji dio izlaganja moje kolegice. Zaista je neobično i pohvalno da smo svih ovih godina ovdje jednoglasno bili zadovoljni što je rijetkost i govorili u hvalospjevima o izvješćima koje nam je predsjednik Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave ovdje iznosio. To smo čuli danas. Ništa se nije promijenilo. Kolega Hebrang u ime Kluba HDZ-a kaže da je ova Komisija doprinijela brzini rješavanja predmeta, pružila otvoren uvid u svoj rad, doprinijela borbi protiv korupcije što je najveća rak rana hrvatskog društva i što ističe Europska komisija dakle komisija Europske unije kao europska Vlada. Da je ova komisija unaprijedila sustav pravne zaštite i gle čuda sljedeća točka je razrješenje dosadašnjeg predsjednika ove Komisije i imenovanje nekih drugih ljudi. Ja se moram pitati kao i moja kolegica, o tome ćemo valjda govoriti više u sljedećoj točki zbog čega dolazi do ovakvog dramatičnog obrata u sljedećoj točci? Zbog čega razrješujemo čovjeka i ljude koji su radili u toj Komisiji i koji su, što služi svima na čast a posebno Hrvatskoj, očito svojim radom i to u uvjetima kao što je rekao kolega Hebrang kad nema dovoljno ljudi u toj Komisiji doprinijeli da se Hrvatska barem na jednom mjestu može pohvaliti da se borila protiv korupcije. Pa ćemo sada i te vrlo rijetke ljude koji su tome doprinijeli izgleda razriješiti. Kakva je poruka? Ja je ne mogu razumjeti na nikakav drugi način osim na politički da se iz takvih razloga mijenja, mijenjaju ljudi koji su vodili tu Komisiju.
Odgovor na repliku zastupnica Dragica Zgrebec .
Zaista kad sam si postavila ovo pitanje onda sam imala u vidu i to što će po novom zakonu nadležnost ove Komisije biti proširena, kontrolirat će se koncesije za koje znamo da ima puno problema, kontrolirat će se postupci u javno-privatnom partnerstvu za koje također znamo da ima puno problema imajući u vidu dosadašnji rad Komisije na čelu sa gospodinom Matešićem nekako mi je normalno da tako ozbiljne, ozbiljna područja koja bi trebalo kontrolirati i nadgledati zaista trebaju raditi stručno podobni a ne političko podobni ljudi.
Druga replika kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Dobro je kolegica Zgrebec apostrofirala ali ja bih još posebno naglasila da naši građani javnu nabavu smatraju leglom korupcije. I na čelu ove Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave stoji čovjek struke, stoji čovjek koji nakon 5 godina svog transparentnog rada, nakon godina kada i upozorava i daje preporuke Vladi naročito vladinom Uredu za nadzor javnih nabava što bi oni u svojoj nadležnosti trebali učiniti da bi ta kontrola odnosno da bi se same javne nabave učinile što transparentnijim. Ovo mjesto kojem je na čelu … [[Govornica se ne razumije zbog smetnje na snimci.]] Sada se postavlja pitanje, dakle takve jedne institucije koja je prvo mjesto za suzbijanje korupcije. Ne USKOK, ne tijela progona, nego upravo ovakve institucije. Dobiva podršku, hvalospjeve i Europe za koju je ovo ključno pitanje i ovdje nas svih političkih boja i opcija. Postavlja se ovdje pitanje i kolegice, govore da se radi o političkoj smjeni. Pa ja nemam ništa protiv da su i te političke smjene, ali pitanje je onda da mi razotkrijemo kakva je to politika. Je li to politika koja je ustrajna u borbi protiv korupcije za čovjeka koji je stručan, koji ima nekoliko objavljenih radova, koji u Hrvatskoj teško, dakle danas su potrebna specifična znanja i onda vidim čak da Vlada nešto u tom smislu poduzima u smislu edukacije takvih službenika. Dakle, čovjek rijetkih specifičnih znanja i ne samo znanja, nego upornosti i volje da nešto na ovom planu učini, za što imamo i rezultate, čovjek se smjenjuje. Pa kakva je to onda poruka u borbi protiv korupcije? Zar treba onda objašnjenje kakva je to politika? Je li mi zaista onda želimo borbu protiv korupcije? Eto, takvu poruku šalju vladajući. Istina je, zašto bi jedan čovjek bio stalno na jednom mjestu? Ali to ne vrijedi ni za Marijana Benka ni za Olgicu Spevec.
Hvala lijepo. Ovim smo završili prijepodnevni rad sjednice. Nastavak je točno u 15 sati. Prvi je na redu zastupnik Ivan Hanžek. Kolegice i kolege, nastavljamo sa popodnevnim radom zasjedanja. Započeli smo sa pojedinačnom raspravom o Izvješću o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Na redu je zastupnik Ivan Hanžek.
Poštovana potpredsjednice, kolegice i kolege, ja neću previše duljiti ali uvijek kad tak najavim onda me prevari ovo svjetlo. Vjerojatno nešto kraće odbrojava kod mene. Naime, mislim da i tijekom istupanja, izlaganja predstavnika klubova, a i temeljem onoga što u razgovorima i kontaktima koje razmjenjujemo u okviru lokalne samouprave proizlazi zapravo kao što smo rekli kod Državne revizije da i kod ovog tijela moramo istaći vrhunsku profesionalnost, kooperativnost ljudi koji obavljaju i rade taj posao. Ne govorim to zbog toga da dobimo nekakav avans u slučaju prekršaja, nego baš zbog toga što mislim da i u ovim raspravama nije dovoljno istaknuto da su ovdje evidentirani problemi, ali nisu evidentirani slučajevi konzultacija, sugestija i uputa koje su davane svima onima koji su u procesu javne nabave. Ja moram reći da je to jedna od službi koju se najrađe i najslađe zove, jer nikad nećeš ostat bez odgovora. Nikad se neće dogoditi ako i odgovor nije moguće dobiti odmah da u primjerenom roku se ne dobije naputak i uputstvo kako riješiti određeni problem da bi se izbjeglo postupke nepotrebnog ponavljanja, tuženja, sudovanja ili vođenja bilo kakvih sporova. Stoga, u svakom pogledu i osobno kao što je rečeno i u ime kluba podržat ću ovo izvješće, predložiti da ga se ne primi na znanje, nego da ga se prihvati i još jedanput poželjeti da i u buduće se nastavi sa takvim načinom rada. Uz sve ono što je rekao gospodin Josip Leko što nedostaje u razmatranju problema javne nabave čega smo svi svjesni poglavito s obzirom na novi Zakon o javnoj nabavi koji će vjerojatno izazvati i više rasprava, više sugestija i prijedloga za dopune i izmjene nego što je to bilo sa dosadašnjim Zakonom o javnoj nabavi. I stoga još jedanput i kao čelnik jedinice lokalne samouprave, ali i kao saborski zastupnik zahvaljujem kolegama koji rade u uredu i koji su zaista na usluzi nama koji se dnevno susrećemo sa objektivnim, subjektivnim ili nametnutim problemima u procesima javne nabave. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na redu je zastupnik Dragutin Lesar.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Čini mi se da i u ovom Izvješću piše, a ono što želim prvo odmah reći da ovo izvješće promatram i čitao sam ga kao dio mjera antikorupcijske borbe u Republici Hrvatskoj. U sjećanju su mi i rasprave, ali i Izvješće Državne revizije koja je također u velikom broju slučajeva naročito kod suzdržanih negativnih ili uvjetnih mišljenja osnovni razlozi su bili postupci javne nabave. Ovo izvješće na žalost moglo je obuhvatiti samo dio postupaka javne nabave, odnosno onih postupaka gdje su bile izražene ili podnijete žalbe, jer ova komisija nije ni nadležna za drugačiju kontrolu postupaka javne nabave osim po žalbenom postupku. Dakle, sad što ovdje imamo je obrada onih predmeta kada su sudionici postupka javne nabave iz razno različitih razloga smatrali da su im povrijeđena određena prava i uložili žalbu. Ako je takvih bilo u prošloj godini 637 novih predmeta što je nešto manje no ranijih godina to je razlogom više da i u Parlamentu, ali nadao sam se i u Vladi ovo Izvješće bude ozbiljnije čitano i osim ovog mišljenja Vlade kojega smo dobili očekivao sam još nešto. Kad govorimo o korupciji onda javno i stručno velimo da se korupcija može mjeriti samo po indeksu percepcije korupcije. Korupcija se može mjeriti i po količini eura, dolara ili kuna koja završi u mutnim vodama, barem u onim predmetima i slučajevima kada je pravomoćnim presudama dokazana da je bila. Čini mi se da je kolega Hebrang upravo spominjući indeks percepcije korupcije rekao da smo u prošloj godini bili na 34 mjestu po tom indeksu. Meni se čini da smo bili 41., a ne 34. pa dozvoljavam da čitamo različite izvore podataka, pa imamo i različite spoznaje. Ali kladio bih se čak i u kavu s kolegom Hebrangom da smo bili na 41. a ne 34. mjestu. Čemu služi ovo Izvješće? Formi, da kroz njega saznamo da ljudi u komisiji su živi i zdravi i da nešto rade ili bi nam ono trebalo biti osnov za promjene, promjene propisa ili promjene ljudi. Ako je forma, onda u cilju uštede materijala idućih godina molim izvješće na tri stranice u kojem konstatirajte da ste živi, da ste zdravi i da radite i da eto neki poslovni subjekti u ovoj državi imaju neke probleme u nekoj javnoj nabavi, jer očito vaše izvješće izvršnu vlast ne interesira. I Vladu ne interesira što ste u svoje izvješće napisali, jer da je interesira onda zaista Vlada ne bi dala mišljenje da nema primjedbi, nego bi došla sa prijedlozima. Jer da su pročitali poglavlje ocjenu stanja u kojem ova komisija konstatira primjerice da je nedovoljno propisa kojim se uređuje rad i postupanje Državne komisije Vlada rekla u svom mišljenju da će predložiti promjenu propisa ili nove propise. Da je netko u Vladi pročitao poglavlje upravno-sudski postupak ili točku ili alineju dva u kojem konstatirate da sudski postupci kontrole pred Upravnim sudom Republike Hrvatske traju više godina Vlada bi možda rekla da će predložiti promjenu propisa ili kadra, ljudi odgovornih koji su do takve situacije doveli. A oni su rekli da nemaju primjedbi. To znači da se neće donositi i Vlada neće predložiti nove propise kako bi razjasnila postupanje ili postupovne radnje. Dakle neće pomoći da lakše radite i da ništa neće učiniti da i pred Upravnim sudom Republike Hrvatske postupci ne traju više godina nego nekoliko mjeseci. I ono što također ne mogu razumjeti, a ja sam bio malo nadobudan pa sam uzeo vaše izvješće iz prošle godine za 2006. ali i za 2005. pa usporedio podatke o pravnim subjektima gdje je bilo najviše žalbi i gdje ste poništili najveći broj postupaka javne nabave. Ove godine na prvom mjestu je Državna geodetska uprava sa 5 poništenih postupaka od 5 žalbi. Sad vas podsjećam što je Šima Krasić u nalazu Državne revizije za tu Državnu geodetsku upravu napisala. Nadalje Hrvatske ceste Zagreb od 3 žalbe, od 5 žalbi 3 poništenja u prošloj godini od 5 žalbi 3 poništenja. HEP koji kad nešto nabavlja ne nabavlja samo toalet papir nego vjerojatno nešto značajnije u prošloj godini u izvješću od 11 žalbi 5 poništenja. Godinu dana prije toga od 9, 6. Hrvatske šume 3 od 7, godinu dana prije 5 od 9. Ovi gađaju ko najbolji lovci. Uvijek u puno. Ministarstvo obrane, 5 od 12 poništenja u prošloj godini a godinu dana prije 2 od 4. Sjećate se posebnog dijela izvješća Državne revizije za Ministarstvo obrane kad smo skinuli oznaku tajnosti što je pisalo u nalazu Državne revizije o javnoj nabavi u Ministarstvu obrane i kako se ministar očitovao na nalaz Državne revizije? 2005. poduzimamo sve radnje da to popravimo. 2006. poduzimamo maksimalno napora da to popravimo. 2007. što sad poduzimaju? Očekujem da ovaj put u tom Ministarstvu poduzimaju maksimalne napore da smijeni ministra ako on ne smjenjuje odgovorne ljude. Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi kontinuirano godinama na istoj rang listi. Ja ne tvrdim da su ove pogreške koje su dovele do poništenja javne nabave od strane komisije svugdje bile rađene u namjeri korupcije i da iza njih neminovno jesu koruptivne radnje. Ali ako i Europska komisija Hrvatsku upozorava da na području javnih nabava imamo još najviše problema ne znam zašto to sami ne znamo? I Vlada nema primjedbe na ovo izvješće i ne predlaže ništa. Onda si doista postavljam pitanje postoji li politička volja za proces ili postupke javne nabave ili sektor javnih nabava više ne mijenjamo regulativu jer u prosjeku svaka 3 mjeseca Parlament mijenja regulativu u tom prostoru … [[Govornik se ne razumije.]] nego da mijenjamo ljude. Jer očito nisu problem propisi, radnje i uvjeti nego ljudi. I ne samo zbog ovog izvješća i ove Komisije, nema smisla da o njima raspravljamo jer možemo ukazivati na propuste, na dobro ili loše startanje, možemo se politički nadmetati ali tako dugo dok država ili vlast, izvršna vlast na čelu sa premijerom tolerira da na čelu HEP-a je ista osoba 5 osoba a da istih 5 godina HEP bude problem u javnoj nabavi nećemo stvari popravljati. Ne zato što je možda on kriv nego zato što je odgovoran što nije raščistio među onima koji jesu krivi. Jer postupke sigurno ne vodi prvi čovjek. Nije kriv ali je odgovoran. A ako je odgovoran u HEP-u a ništa ne poduzima onda je kriv odnosno odgovoran onoj izvršnoj vlasti u Vladi koji ovog u HEP-u nije maknuo zbog toga. Ja sam mislio da ove komisije, tijela koje je Sabor imenovao, ustanovio, imenovao i koje po zakonu nama moraju davati izvješća jesu u funkciji ne samo statistike nego razmatranja i odgovornosti kadrova. Čovjeka imenom i prezimenom i ništa više. Možemo i nadalje primati ova izvješća. Možda će netko i predložiti promjenu zakona koji je jako kompliciran, koji je tražio puno savjetovanja pa privikavanja i učenja ali ga je predložila Vlada Republike Hrvatske ali vjerujte mi tako dugo dok Vlada uz ovo izvješće ove komisije neće reći da je netko smijenjen zbog učestalosti kršenja propisa javne nabave, a Državna komisija je to konstatirala nećemo nikamo dalje otići. A o indeksu percepcije korupcije i nadalje ćemo kad o tome i tako raspravljamo ispasti smiješni pred narodom i građanima ove države jer očito skrivajući uzroke kroz statistiku nemamo petlje za raščistiti stvari. Hvala.
Hvala lijepo. Na redu je zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani predstavnici Vlade, poštovani gospodine ravnatelju Državne komisije za kontrolu javne nabave, kolegice i kolege. Ja ću početi ovu raspravu sa, o prijedlogu odnosno o samom izvješću o radu Državne komisije s našim dnevnim redom. Dakle nakon ove točke, nakon izvješća o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2007. godinu a mogu to s punim pravom reći jer su već svi predstavnici klubova govorili, svi podržavaju ovo izvješće. Svi hvale rad, ne samo izvješće kako je sastavljeno u tehničkom smislu nego rad Državne komisije kojem je na čelu ovo vodstvo na čelu sa gospodinom Goranom Matešićem kao predsjednikom Državne komisije. A sljedeća točka dnevnog reda je Prijedlog, Vladin Prijedlog, molim lijepo, odluke o razrješenju dosadašnjeg predsjednika, zamjenice predsjednika i članova o, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i automatski o izboru novog vodstva. Da se čovjek pita tko je ovdje lud? I gdje mi to živimo? I kakve mi to poruke šaljemo? Ponovit ću, vrijeme od 4 godine brzo prođe. Nitko nije pretplaćen na neke mandate. Ali u vremenu kada smo pod posebnim povećalom kada je borba protiv korupcije toliko glasna bar po rječniku svih političara, na djelu je sasvim nešto drugo, pa je li mi vodimo papirnatu borbu protiv korupcije ili stvarnu borbu protiv korupcije. Dakle, osoblje, ljudi koji imaju uspjeha, koji imaju priznanja i u Europi i kod kuće i svih političkih stranaka odjedanput … [[Govornik se ne razumije.]] sjetilo da ipak eto, predosta bilo tih ljudi, da bi eto tako mijenjali. Mi moramo znati u biti da su te javne nabave i područje javne nabave, područje od najveće moguće korupcije. I da ponovim zaista šta građani smatraju, građani smatraju da je područje javne nabave, možda tome i nije tako, ali građani to jednostavno tako percipiraju leglo korupcije. I to one korupcije koja nije korupcija plavih korupciji, takve korupcije u plave koverte ne može stati. I tu kada imamo sada uspjeha, upravo kroz ovu instituciju koja je dobro saživjela, koja je oprobani model, the best model kako je, istinu je govorio gospodin Hebrang, od A do Ž, a sada bi ispravljao mene, u biti sebe sada možda je bilo previše istine, ali istina nikada ne smije i ne može smetati. Dakle, podnoseći ovo izvješće što je razvidno, da za ovu prošlu godinu bilo je nešto više postupaka, ali žalbi ima sve manje. Međutim, upravo ravnatelj, predsjednik, državne komisije za kontrolu javne nabave ne može se usuditi reći da to znači da se sami postupci javne nabave kvalitetnije krše. Da je tomu tako svjedoče i neke druge institucije koje imaju velikih problema a mali broj pritužbi i svake godine manji broj pritužbi, recimo USKOK jedan od tih. Ali ovdje je još evidentno, o čemu je govorila i kolegica Zgrebec, dakle, da li se ti natjecatelji, odnosno potencijalni žalitelji koji bi itekako imali što napisati u žalbi jednostavno sustežu i susprežu od eventualnih posljedica a posljedice su vrlo jednostavne, nedobivanje novog posla. I ovo je poziv institucijama progona na vlastito USKOK-a da ne mogu gledati samo formalnost, ali gotovo kod mnogih nabava, pogotovo u izgradnji gdje ima više natjecatelja, gdje dobije onaj sa vrlo visokom ponudom jer su druge još veće i gle čuda, u pravilu to nije izuzetak, pa zar to nije signal tim institucijama da tu nešto nije u redu, ne nešto nego da tu ništa nije u redu. Svi ti koji su ponudili veće cijene odjedanput pristaju da rade kao kooperanti i tko zna kada im je plaćeno i da li im je plaćeno. I na takav jedan indirektan način u biti progovara i vodstvo ove državne komisije. Ono ujedno daje i preporuke za jačanje pravne zaštite iz nadležnosti Vladinog nadzora javnih nabava i evidencije o trošenju proračunskog novca posebice zbog protupravnih anektiranja postojećih ugovora, oni su nam veliki, veliki problem. Tobože, ugovor je bio u redu, ali onda sve ono što smo željeli a nismo mogli napraviti, je li, tako ovi smatraju, to anektiraju i nastupaju te nadopune, dodaci tog prvotnog ugovora, koji u biti nisu bezazleni nego uopće mijenjaju sam temeljni ugovor. Predsjednik ukazuje i na izravne pogodbe bez primjene zakona o javnoj nabavi kao najteže oblike kršenja propisa a može to nažalost jedino sankcionirati nadzor preko Ministarstva gospodarstva. Dakle, na neki način upozoravaju se direktno i Vladine ne samo strukture, nego evo i pojedina ministarstva da eto tim stvarima podare posebnu pozornost. Također predsjednik Republike glede ovih pitanja, kao ključnog pitanja uopće transparentnosti poslovanja i ozbiljnosti jedne države govori o naručiteljima, a to su najčešće sama država, preko pojedinih ministarstava, nabave, koja izmiče kontroli, upravo zbog toga što takvi naručitelji samu tu narudžbu proglašavaju tajnom. To je jedinstveni sustav o tajnosti podataka koji imamo mi da pojedina tijela umjesto da budu kontrolirana zbog toga što nešto tajno rade, oni sami a ad hoc, kada god im se svidi proglase da je to tajna. Po zakonu dakle, o javnim nabavama problematične su upravo te tajne nabave i sigurno da bi zakonodavstvo u ovom smislu trebalo mijenjati onako potiče i na to ukazuje upravo u ovome izvješću je to i razvidno, gospodin Matušić kada govori o tome da prije svega bi trebalo voditi računa da se ubrzaju postupci pred upravnim sudom, da oni postaju žurni jer eto nekoliko godina prođe zbog upravo preopterećenosti Upravnog suda, a Upravni sud je i preopterećen upravo zbog nezakonja i nezakonja administracije. Porazni su podaci upravo za državnu administraciju koju je iznio Upravni sud da više od 60, blizu 70%-tnih žalbi je opravdano, to je nešto što je alarmantno, znači da se prava i pojedinca a i institucija, odnosno trgovačkih tvrtki, itekako, itekako krše. Dakle, podržavajući ovo izvješće ja osobno a evo i tko god je govorio u ime Kluba SDP-a ne može se čudom načuditi u našoj proklamiranoj borbi protiv korupcije, nije valjda ta borba nakon Akcije „Indeks“ evo već diplomirala na način da mi razrješujemo čelne ljude koji su dobro radili, koji su odlično radili, koji imaju impozantnu biografiju, koji imaju specifična i specijalna znanja, kako malo tko u Hrvatskoj ima, jer ih nije imao prilike ni stjecati. Dakle, naša borba protiv korupcije mjeriti će se po tome što zaista radimo u borbi za suzbijanje korupcije a ne koliko o njoj govorimo. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegici Antičević-Marinović. Drago mi je što je atmosfera ovako tolerantna i u duhu istine koja treba se kretati ovom sabornicom. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Kolega Hebrang prvi.
Hvala lijepo. U duhu kretanja istine ovom sabornicom ispravljam navod kolegice Ingrid koja je rekla tko je ovdje lud, osobe koje imaju uspjeha Vlada smjenjuje i zadnja rečenica, ne možemo čudom načuditi da razrješujemo ljude koji su izvanredni. Nažalost, gospodin Matešić nije demantirao ni jedan netočan navod kolege iz SDP-a koji su tvrdili da se on smjenjuje, da ga Vlada smjenjuje. Čuvajući dignitet gospodina Matešića, nisam htio izaći sa njegovim pismom, al' sad ste me vi natjerali na to. Gospodin Matešić je gospodinu premijeru Vlade 1. rujna poslao pismo u kojem traži svoje razrješenje. Ponavljam, gospodin Matešić traži svoje razrješenje, Vlada ga ne smjenjuje. Hvalili smo ga svih ovih pet godina i hvalili bi ga još četiri da je on to htio. Citiram: "Isto tako, vama gospodine predsjedniče i Vašoj Vladi želimo izraziti zahvalnost na povjerenju i podršci koju ste mi davali za vrijeme mog mandata. Ovim smatram da je moj posao u komisiji uspješno dovršen radi čega svoju profesionalnu budućnost vidim na drugom mjestu, a ne više u komisiji pri čemu ne isključujem rad u državnoj službi." Nakon ovakvog ponašanja gospodina Matešića nadam se da će isključiti budući rad u državnoj službi. … [[Upadica se ne čuje.]]
Drugi ispravak netočnog navoda, kolega Markovinović.
Hvala gospođo potpredsjednice. Naime, evo kolegica mislim da krivo navodi da je broj predmeta, smanjeni broj predmeta posljedica dobrog rada komisije. Ja mogu reći da to baš nije tako, jer sa čitavim nizom investitora sam razgovarao koji tvrde da se po velikim gradovima ni ne žele žaliti, boje se žaliti tko god radi s nekim velikim gradom zato jer znaju da više nikad neće dobiti posao. Osobno nisam, imao sam nekoliko loših iskustava sa komisijom, bilo je nekoliko nelogičnih izvještaja, al to nema veze. Jedino mi je drago evo što kolegica zna sve gradonačelnike velikih gradova pa onda će valjda utjecati na to. Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]]
Tiho, bilo je sve tolerantno, neka ostane tolerantno. Sljedeći na redu, zastupnik Ivo Grbić. … [[Upadica se ne čuje.]] Nije nitko primjetio, uvažava se.
Zahvaljujem, gospođo potpredsjednice radi istine o korupciji o kojoj je govorila uvažena kolega Antičević-Marinović. Ja bi njoj samo htio kazati sljedeće. Nijedna vlada do sada nije imala političku volju ići do kraja i stvoriti politički okvir za uspješno djelovanje institucija pravne države koliko je to učinila ova Vlada gospođe Antičević. To pojedine političare, rekao bih, iz oporbe smeta i onda ovaj pozitivan politički okvir izvrću i interpretiraju to kao teret i kompromitaciju. Istina je na drugoj strani, a to je da antikoruptivne akcije vraćaju povjerenje u institucije pravne države, ali i izvršne vlasti, međutim isto tako potvrđuju još nešto, a to je da nema privilegiranih i zaštićenih. Svi smo jednaki pred zakonom.
Hvala lijepo kolegi Matkoviću. I sad ima riječ Ivo Grbić.
Hvala lijepo poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, poštovani predsjedniče Državne komisije, poštovana državna tajnice, štovane kolegice i kolege. Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave kao samostalno i neovisno državno tijelo u čijem je djelokrugu vođenje žalbenog postupka protiv odluka donesenih u postupcima javne nabave, podsjetio bih, započela je sa radom koncem 2003. godine i to temeljem Zakona o javnoj nabavi i Zakona o državnoj komisiji. U podnijetom izvješću dat je detaljni prikaz zaprimljenih i riješenih žalbenih predmeta po vrstama i strukturi. Uvidom u stanje pravne zaštite u javnoj nabavi osjeća se nedostatak propisa kojima se uređuje rad i postupanje državne komisije kao i same primjene postupovnih odredbi Zakona o općem upravnom postupku što se svakako reflektira i na određenu pravnu nesigurnost i teškoće u samom žalbenom postupku. Sam postupak pokreće se i vodi isključivo na temelju podnesene žalbe i nema postupka po službenoj dužnosti. Nadalje, ne postoji mogućnost kontrole svake faze postupka što dovodi do poništenja cijelog postupka iako je do povrede došlo u ranijoj fazi. Samo trajanje postupka nije dovoljno brzo zbog dugotrajne komunikacije sa strankama oko dostave same dokumentacije. Isto tako, iz izvješća proizlazi da ima veliki broj postupaka javne nabave u kojima nikada ne dolazi do pravne zaštite i koji izmiču kontroli. Sam upravno-sudski postupak, iako je spor i traje više godina, iako se manji broj stranaka u postupku kontrole javne nabave odlučuje tražiti sudsku zaštitu pred Upravnim sudom Republike Hrvatske. Unatoč navedenim poteškoćama, samim osnivanjem i funkcioniranjem Državne komisije koja pružajući pravnu zaštitu osigurava i omogućuje sankcioniranje nezakonitih postupaka, realiziraju se antikorupcijski efekti pravne zaštite u javnoj nabavi. Svakako da i transparentnost, javnost rada i dostupnost komunikacije sa strankama u postupku doprinosi borbi protiv korupcije. Ocjena stanja u javnoj nabavi u 2007. godini vrlo je slična ocjeni stanja iz ranijih godina. U 2007. godini pomaci su učinjeni u kvalitetnoj dokumentaciji za nadmetanje radi čega je smanjen broj usvojenih žalbi, a isto tako podignuta je kvaliteta izjavljenih žalbi zbog praćenja pravne prakse Državne komisije. Vjerujem da novi Zakon o javnoj nabavi koji se primjenjuje od 1. siječnja 2008. godine u sebi sadrži rješenja proizašla iz iskustva, primjedbi i prijedloga Državne komisije obzirom da uočeni nedostaci i u ovom izvješću slični su nedostacima iz izvješća za 2005. i 2006. godinu. Stoga, podržavam Izvješće Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2007. godinu. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predsjedniče Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ovo izvješće koje danas imamo pred sobom je značajno iz najmanje tri razloga. Prvi i najvažniji svakako se temelji na procjeni da je kroz sustav javne nabave tijekom 2007. godine prošlo preko 15% domaćeg bruto proizvoda. Dakle, riječ je o velikom i samim time važnom segmentu javnog novca. Sljedeći razlog je taj što je javna percepcija postupaka javne nabave, a u tome smo se velika većina složili, zapravo svi u velikoj mjeri povezana s korupcijom. I treći razlog, najviše nepravilnosti na koje u svojim izvješćima ukazuje Državni ured za reviziju, odnosi se upravo na primjenu Zakona o javnoj nabavi. U 2007. godini komisija za kontrolu je imala u postupku 685 predmeta, od čega je njih 637 bilo novozaprimljenih, dok je njih 48 preneseno iz prethodne, dakle 2006. godine. Na kraju 2007. neriješena su ostala i opet prenesena, naravno u 2008. godinu, 63 žalbena predmeta, a obrazloženje zašto su ostala neriješena je to da nije kompletirana dokumentacija. Ako se pogleda broj novozaprimljenih žalbenih predmeta u posljednjih nekoliko godina, onda se uočava jedna tendencija njihovog smanjivanja. Od, primjerice 761 predmeta u 2004. preko 746 u 2005., odnosno 696 u 2006. na 637 predmeta u 2007. godini, s tim da treba voditi računa da u tim brojkama jasno nema predmeta vezanih za dodjelu koncesija, kao ni predmeta s područja javno-privatnog partnerstva. Ovih 637 žalbi koje sam spomenula u 2007. godini izjavljeno je na ukupno 16 555 objava javnih nabava, koliko ih je prema podacima iz oglasnika javne nabave iz "Narodnih novina" bilo u Hrvatskoj tijekom 2007. godine. Dakle, žalbe su izjavljene u manje od 4% slučajeva, ili da budemo sasvim precizni 3,85% slučajeva, odnosno tek na svakih 26 javno objavljenih nabava dolazi po jedna žalba. Još je manji postotak izjavljenih žalbi na objavljene izravne pogodbe u pregovaračkom postupku bez objave poziva za nadmetanje, dakle taj postotak je ispod 1%, odnosno da budemo sasvim konkretni 0,8%. Istina, kod uspoređivanja broja žalbi s brojem javnih nabava treba voditi računa da podaci o broju javnih nabava nisu cjeloviti jer državna komisija naprosto nema potpuni uvid u sve javne nabave, već samo u one koje su objavljene u oglasniku javne nabave "Narodnih novina". Sigurno je da se značajan broj nabava, svi mi to znamo odbija izvan sustava javne nabave, dakle protuzakonito, bilo na način da se dijeli predmete nabave i pretvara u nabavu malih vrijednosti, bilo da se ide na izravnu pogodbu itd. Usporedo sa smanjivanjem broja žalbenih predmeta iz godine u godinu smanjuje se i vrijednost zaprimljenih predmeta. Sa 7,2 milijarde kuna u 2004. godini primjerice na 4,6 milijardi u 2007. godini. Sigurno je i možemo u to vjerovati da su upravo ovakvi pozitivni trendovi u određenoj mjeri i zasluga funkcioniranja Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. No ono što brine je da su najčešći kršitelji Zakona o javnoj nabavi, iako ponavljam, riječ je o relativnim podacima jer nemamo uvida u sve javne nabave, dakle najčešći kršitelji su ministarstva i to ćemo reći Ministarstvo obrane i Ministarstvo mora, prometa i razvitka, ali to zapravo i nije ništa novo, to je sve već poznato iz izvješća Državne revizije. Tu su i neke jedinice lokalne i regionalne samouprave i veliki državni sustavi poput HEP-a i Hrvatskih cesta. Isto tako, velik problem je i u upravno-sudskoj zaštiti u predmetima javne nabave kada se podnosi tužba upravnom sudu protiv rješenja državne komisija. Naime, takvi upravni sporovi zbog opterećenosti upravnog suda traju po nekoliko godina, čime se potpuno zapravo gubi smisao pravne zaštite zbog činjenice da su sredstva javne nabave jednogodišnja, odnosno koliko traje proračunska godina. I na kraju ću reći, odnosno ukazati na jedan, po meni interesantan podatak. Odobreni proračun Državne komisije za kontrolu javne nabave za 2007. godinu iznosio je 5,5 milijuna kuna, s tim da je zapravo utrošeno 5 milijuna. Istovremeno, državna komisija je s naslova naknada za vođenje postupaka te s naslovom ubranih upravnih pristojbi ostvarila prihode u iznosu od 2,7 milijuna kuna koji su završili u državnoj kasi. To dakle znači da je više od polovine troškova svog funkcioniranja državna komisija zapravo sama pokrila ostvarujući pritom društveno korisnu antikorupcijsku funkciju. Upravo zbog toga, dakle zbog tog primarnog antikorupcijskog djelovanja državne komisije, a znamo već je to zaista dosta puta ponovljeno da je korupcija rak rana hrvatskog društva i po percepciji naših građana i po percepciji svjetskih institucija koje se bave korupcijom, ali i po zamjerkama, odnosno vrlo ozbiljnim primjedbama Europske komisije, a što je u ovim pretpristupnim vremenima svakako izuzetno važna činjenica. Dakle, zbog tog antikorupcijskog djelovanja, nadalje zbog stvaranja dobre pravne prakse državne komisije, a koja podrazumijeva kvalitetna tumačenja i objašnjenja instituta javne nabave, a što opet olakšava postupanje upravnom sudu, da li je zbog edukativne funkcije, pa naravno na kraju i zbog savjetodavne funkcije prilikom donošenja novog Zakona o javnoj nabavi. Dakle, zbog svega ovoga što sam nabrojila, ovo izvješće razumno je prihvatiti i ja se slažem s tim da ga se prihvati. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dvije replike. Prva, gospođa Božica Šolić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine predsjedniče. Evo, slušajući kolegicu i njezinu raspravu o izvješću htjela bih reći, ali slušajući i ostale kolege. Upravo sam zato i digla repliku jer se slažem u dijelovima u vašoj raspravi, pogotovo u onome dijelu kada ste rekli da se sve više ide na izravne pogodbe. Znači, na ugovorene poslove bez javnog natječaja. E kolegice, slušajući više od pola sata raspravu sa ove lijeve strane, govori se stalno o ministarstvima, o državnim upravama itd., zaobilazite svjesno najveći financijski čimbenik u Republici Hrvatskoj, a to je grad Zagreb. To je grad Zagreb, nemojte se smijati jer ja sam zastupnica iz grada Zagreba, prema tome imam pravo govoriti o gradu Zagrebu i o korupciji koja se događa u gradu Zagrebu, a da ne pričam kršenje Zakona o javnoj nabavi. Reći ću vam samo jedan podatak. Da. Zašto je od holdinga najmanje … /Govornica je isključena. Zašto me isključujete, nećete čuti istinu? Upravo iz tog razloga jer se zna da u gradu Zagrebu su samo tri poduzeća koja dobivaju posao ugovoren negdje iza zastora u nekoj konobi na tisuće i tisuće milijuna kuna. Ja vam mogu sada i firme nabrojiti, znam ih, ali eto radi javnosti zaštiti ću te poduzetnike. I nemojte molim vas govoriti da ste toliko svjesni situacije i da ste za pravdu i pravičnost kada u gradu Zagrebu gdje vi kreirate politiku, [[Upadica: Hvala!]] gdje ste vi na vlasti a podržavate korupciju, mito i sve što je „rak rana“ hrvatskog društva. Hvala vam lijepa.
Odgovor gospođa, jeste tražili odgovor? Niste. Ima još jedna replika, gospodin Goran Beus Richembergh, izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, čujte, moj nerv kaže, ja bih najradije replicirao kolegici Katici, ali neću, jer nemam pravo, mi ćemo se kasnije malo razgovarati o tom …. [[Govornik se ne razumije.]] I ja se slažem, vrlo je upitna cijena dužnoga metra cijevi, asfalta, svega u gradu Zagrebu, to bi valjalo malo usporediti. Međutim, ja sam se javio da bih replicirao malo kolegici Jelaš jer je ona utvrdila da su najveći kršitelji Zakona o javnoj nabavi Ministarstvo obrane, Ministarstvo prometa i razvitka. Ja bih rekao da to baš i neće biti tako, to je zapravo forma. Najveći kršitelj u sustavu javne nabave je zapravo Ministarstvo financija jer je Ministarstvo financija to koje je dužno pratiti načine i odgovornost trošenja sredstava iz Državnoga proračuna, a sredstva koja koriste Ministarstva nisu ništa drugo nego sredstva Državnoga proračuna. Ali kako to u praksi izgleda, ja ću vam reći na jednom primjeru. Dakle, 2005. godine državna revizija otkrije u mome gradu kršenje Zakona o javnoj nabavi i to eklatantno kršenje u više milijuna kuna, gradska uprava prijavi čovjeka koji je vodio cijeli projekt, međutim, tom se čovjeku ništa loše ne dogodili nego akanta toga što je tajnik HDZ-a u svome gradu, nedavno je imenovan i za člana uprave financijske agencije, dakle, FINA-e, eto tako se sankcioniraju kršitelji sustava javne nabave u Hrvatskoj.
Da, moguće je ako je dokazano. Niste tražili. Hvala. Još imamo jednog zastupnika gospodin Davor Huška. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, predsjedniče Komisije, kolegice i kolege. Puno smo čuli o nalazu, odnosno Izvješću o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave u 2007. godini, ovo će doći kao jedan šlagvort i rezime ove kompletne rasprave. Kako je poznato državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave utemeljena je Zakonom o javnoj nabavi a Zakonom o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne utvrđena je kao samostalna i neovisno državno tijelo u čijem je djelokrugu vođenje žalbenog postupaka protiv odluke donesenih u postupcima javne nabave za područje cijele Republike Hrvatske. Iako smo se mi danas u raspravama više bavili Zakonom i provedbom Zakona o javnoj nabavi, evo ističem da se znači komisija bavi uvođenjem samo žalbenog postupka protiv odluka donesenim u postupcima javne nabave. U ovom Izvješću istaknuto je da je Državna komisija u 2007. godini zaprimila ukupno 685 žalbenih predmeta, od toga je preneseno iz prethodne godine 46 predmeta uz obrazloženje nekompletne dokumentacije. Ukupno ih je riješeno gotovo 91% ili 622 predmeta a 685 žalbi predstavlja 3.8% od ukupnih postupaka nabave što je smanjenje u odnosu na prethodna razdoblja i prethodnu godinu. Kada se promatra struktura podnositelja žalbi, što je bilo za očekivati najveći dio se odnosi na trgovačka društva 87% ili 555 trgovačkih društava se žalilo za različite nedostatke u provedbi javne nabave. Od ukupno riješenih žalbenih predmeta u 2007. usvojeno je 269 žalbi ili 43% što je otprilike razina protekle 2006. godine. Iznos naknade za vođenje žalbenog postupka tj. prihod komisije koji je ostvarila iznosi 2 milijuna 627 tisuća kuna, što predstavlja 52% ukupnih prihoda komisije. Razlika se financira naravno iz državnog proračuna, no ukupnog iznosa od 5 milijuna 476 tisuća kuna. Navedeni ukupni iznos ocijenjen je dostatnim za rad i osiguranje neovisnosti i samostalnosti komisije. Bolja ekipiranost i opremljenost komisije zasigurno rezultira i smanjenjem trajanja rješavanja predmeta, da tako prosječan broj dana za rješavanje predmeta, podsjećam u 2005. godini bio 40 dana, u 2006. godini 35 dana i u 2007. godini 31 dan. Posebno treba istaknuti, ovdje već naglašavano antikorupcijsko djelovanje državne komisije koji se očituje u brzoj i učinkovitoj pravnoj zaštiti, zatim u tumačenju i pomoći tumačenju propisa u javnoj nabavi što je izuzetno bitno i zbog čestih promjena izmjena Zakona o javnoj nabavi, zatim u stvaranju i publiciranju konkretnih slučajeva iz prakse i naravno sudjelovanja Državne komisije u edukaciji sudionika u postupcima javne nabave. Kako je u CARDS programu projekt jačanja sposobnosti Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave gdje je partner Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave bila državna revizirska komisija Republike Hrvatske proveden tijekom 2005. i 2006. godine proglašena protekle godine modelom najbolje prakse tako ćemo zasigurno i svi mi, a to je danas i vidljivo iz ove rasprave zastupnici podržati Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2007. godinu i poželjeti im kvalitetan i uspješan rad i tijekom narednih godina. Hvala.
Hvala. I zaključno, gospodin Goran Matešić, predsjednik Državne komisije. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, dame i gospodo zastupnici. Htio bih najprije se zahvaliti za sve pohvale i primjedbe, primjedbe ću uzeti ja, pohvale ću prenijeti svojoj komisiji. I zahvaliti svim ljudima iz komisije koji su zapravo ovaj rezultat dali. Što se tiče komentara na neke stavke ili primjedbe koje su rečene ovdje, rado bih kazao par riječi, sporost upravnog suda, novi Zakon o javnoj nabavi utvrdio je odredbu po kojoj je postupak pred Upravnim sudom žuran. To bi trebalo rezultirati bržim dovršenjem i pravomoćnim dovršenjem sporova iz javne nabave. Izazov državne komisije su svakako koncesije i javno privatno partnerstvo. Netko je spomenuo nemogućnost, dosadašnju pravnu nemogućnost da se procesuira javna privatna partnerstva pa ona baš pravno nije izostajala i do sada. Dakle budući javno privatno partnerstvo jeste nabava roba, radova i usluga sa kombinacijom i nekakvim drugim pravnim poslovima. Postojala je mogućnost i do sada da se procesuira pred državnom komisijom bilo koje javno privatno partnerstvo, međutim do takve žalbe nije dolazilo. Izravna pogodba kao jedna od najliberalnijih načina nabave, kao jedna od najliberalnijih načina nabave izaziva kontraverze. Ona je liberalizirana jer mora biti i jer je izravna pogodba, ali isto tako je zakon predvidio i proširenu aktivnu legitimaciju što znači da je gotovo svakome, gospodin Šišljagić je kazao da bi on kao građanin želio u takvom slučaju podnijeti žalbu. Izgleda da bi mogao po ovom zakonu. Dakle proširenje aktivne legitimacije i činjenica da se izravna pogodba mora objaviti pa da je može svatko ispitivati je jedini mogući način na koji ovaj način nabave može biti stavljen pod kontrolom izuzev onoga što smo prije imali, davanje suglasnosti na takav način nabave, ali taj način smo napustili. Što se tiče primjedbe da samo 3 gotovo 4% od ukupnih objava ide u žalbu pa da je to nedovoljno, zapravo nije očekivati da jedino žalbeni postupak može sankcionirati i kontrolirati i nadzirati javnu nabavu. To je isto kao da kažete da sigurnost u prometu nadzire samo policija. Ne, postoje drugi segmenti u javnoj nabavi, postoji nadzorna služba i postoji statističko praćenje svih pojava i postoji nadzor bilo sa strane državne revizije i to je nešto na čemu bi zapravo trebalo raditi uz postojeći sustav kontrole. Opet kontraverze u pogledu najčešćih kršitelja propisa javne nabave. Ovo što sada u ovom trenutku imamo je jedan relativni pokazatelj iz kojeg je statistika, definicija statistike je da je to točan zbroj krivih podataka. Ali onog trenutka kada bude bilo moguće upotrijebiti statističke podatke u broju nabava svakog naručitelja onda će se moći točno izraziti ovaj podatak. Na kraju bih htio kazati da, rečeno je da o kvaliteti postupka javne nabave, netko je to kazao. Mislim da je državna komisija kazala u svom ocjeni stanja da se uočava da se postupci javne nabave sve kvalitetnije vode što je normalno za očekivati poslije 10 godina postojanja tih propisa. I upravo sljedeće izvješće koje će biti vezano za primjenu novog zakona bi trebalo pokazati zapravo dobre efekte od svega ovoga što se radilo u prethodnom. Još jednom zahvaljujem na podršci, na pohvalama i na dobrim riječima. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovati će se kada se steknu uvjeti. Deseto, Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2007. godinu. Predlagatelj Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlozima saborskih radnih tijela koji glasi: Prihvaća se Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2007. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova; 101 glas za, ništa suzdržani i 1 protiv prihvaćeno Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave za 2007. godinu.
Hvala. Gospodine predsjedniče, dame i gospodo saborski zastupnici. Evo temeljem članka 3. stavaka 1. i 2. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, Državna komisija sastoji se od pet članova od kojih je jedan u funkciji predsjednika, drugi u funkciji zamjenika, a ostali su u funkciji članova Državne komisije. U smislu odredbe članka 4. članovi Državne komisije biraju se na razdoblje od 5 godina, mogu biti ponovno imenovani. Kako dosadašnjem sastavu u ovom mandatu Državnoj komisiji, dakle predsjedniku, zamjeniku predsjednika i ostalim članovima ističe mandat, sa danom 16. listopadom, Vlada Republike Hrvatske na sjednici koja je održana 17. rujna donijela je dva akta. Prvi je Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnjeg predsjednika, zamjenice predsjednika i članova Državne komisije, a drugi istodobno sa danom 17. listopadom Prijedlog odluke o imenovanju predsjednika, zamjenika predsjednika i članova Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. U tom smislu donesen je prijedlog odluke o razrješenju Gorana Matešića na dužnosti predsjednika Državne komisije, Marije Cvrlje sa dužnosti zamjenika predsjednika te razrješenje dužnosti članova Državne komisije Ante Perdića, Đanija Poropata i Gordane Horvat. Istodobno Hrvatskom saboru predlaže se imenovanje Vlaste Pavličević predsjednicom Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave, predlaže se Marija Cvrlje zamjenicom predsjednice Državne komisije, a za članove Državne komisije za kontrolu postupaka predlažu se Ante Perdić, Ivan Žilić i Dragica Markanović. Od ranijeg mandata Državne komisije dvije osobe se predlažu sa nastavkom mandata, radi se o Mariji Cvrlje sa prijedlogom obnašanja dužnosti zamjenika predsjednice i Ante Perdić kao člana komisije. Životopise predloženih članova dobili ste u privitku. Radi se o istaknutim stručnjacima, ljudima koji su radili javnu nabavu, koji rade javnu nabavu, koji su oblikovali zakonske propise, koji intenzivno rade u programima edukacije u sustavu javne nabave. Vjerujemo da će svojim radom doprinijeti u najmanju ruku jednakoj razini uspjeha i uspješnosti i prepoznatljivosti naše Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Kao državni tajnik nadležan za javnu nabavu u Ministarstvu gospodarstva, korisnim ovu prigodu zahvaliti se kolegama u Državnoj komisiji kao i kolegama savjetnicima u Državnoj komisiji na iznimnom i predanom radu na našoj zajedničkoj suradnji u proteklih nekoliko godina. Na neki način kao kruna naše zajedničke suradnje upravo danas dobili smo zeleno svjetlo iz Bruxellesa da možemo otvoriti pregovore u Poglavlju 5. javna nabava. Dobili smo poziv da predamo pregovaračko stajalište. Njihov rad, naš rad, taj zajednički rad rekla bih da se upravo vrlo pogodno na današnji dan ogleda u toj činjenici. To je i rezultat našeg zajedničkog rada. Čeka nas mnogo posla, ispred nas u predstojećem razdoblju i predlažemo Hrvatskom saboru da predložene kandidate potvrdi i da sa novim sastavom Državne komisije nastavimo jednako tako dobro raditi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ, gospodin Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajnici, kolegice i kolege zastupnici. Vlada Republike Hrvatske zbog isteka petogodišnjeg mandata predsjednika, zamjenice predsjednika i članova Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave uputila je na prihvaćanje Saboru odgovarajuće odluke. Prvo odlukom deklaratornog karaktera potvrđuje se činjenica da sadašnjim članovima prestaje mandat istekom i to 16. listopada. Drugom odlukom imenuje se predsjednica, zamjenica predsjednice i članovi državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave sa 17. listopada 2008. godine. Iz priloženih životopisa i profesionalnih referenci vidljivo je da se radi o kandidatima koji su znatno vrijeme radili i teoretski i praktično u svim fazama javne nabave. Neki od njih praktično su radili u povjerenstvima i upoznali praktične probleme na terenu. Drugi su pisali i tumačili zakone i članke o primjeni tih zakona. Njihov dosadašnji rad daje visok stupanj sigurnosti da će posao koji im povjeravamo svjesno, pravovremeno i kvalitetno obavljati. Posao koji im povjeravamo stručno je zahtjevan i gospodarski posebno značajan. To je posao vrhovne kontrole nabave roba i radova svih subjekata javnog prava tj. subjekata u državnoj vlasništvu, vlasništvu jedinica lokalne samouprave, jedinica regionalne samouprave. A cilj kontrole je spriječiti privilegiranje nekih subjekata na tržištu na štetu drugih, sprječavanje mita i korupcije u postupcima nabave, racionalno korištenje novca poreznih obveznika. A i četvrta uloga nije zanemariva pošto je poznato da su postupci javne nabave po prirodi stvari spori uloga kontrole je i spriječiti špekulativno ulaganje žalbi bez pravnog temelja sa ciljem odugovlačenja postupka ili stjecanja neosnovanih prihoda. O značenju njihovog posla kod subjekata javnog prava govori i činjenica da se većina poslova u gospodarstvu dodjeljuje kroz javne nabavke. Pred nama je razdoblje jačeg ulaska privatnog kapitala na područje energetike i gospodarenja vodama, a to su područja koja potpadaju pod javne nabavke i koje su naručitelji bez obzira što se radi o privatnim tvrtkama. Cilj javne nabavke kod privatnog kapitala nije otklanjanje nepravilnosti nego obveza energetskih i drugih privatnih subjekata da pod jednakim uvjetima poslove koje povjeravaju budu svima dostupni. Nedavno smo uveli javne nabave u koncesije i na taj način proširili područje javnih nabava. Povećao se i time udio gospodarskih poslova koji će se povjeravati putem javne nabavke pa je i uloga ovog povjerenstva tim značajnija za naše društvo. Klub zastupnika HDZ-a podržava od Vlade predložene odluke i sastav komisije koja se predlaže. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat će se kada se steknu uvjeti. Nema više prijavljenih. Jedanaesto, prijedlozi odluka o razrješenju dosadašnjih predsjednika, zamjenice predsjednika, članova, i imenovanja novih predstojnice i zamjenice predstojnice i članova Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o razrješenju dosadašnje predsjednika, zamjenice predsjednika i članova Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog odluke je prihvaćen većinom glasova; 75 glasova za, 25 suzdržanih i 4 protiv. Drugo, dajem na glasovanje Prijedlog odluke o imenovanju nove predsjednice, zamjenice predsjednice i članova Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Molim uključimo se i glasujmo o ovom drugom zaključku zapravo prijedlogu odluke. Glasujmo? Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 73 glasa za, 28 suzdržanih i 2 protiv prihvaćen Prijedlog odluke o imenovanju predsjednice, zamjenice predsjednice i članova Državne komisije za kontrolu postupka javne nabave u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Izmjena i dopuna Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica, dakle radi se o onoj tzv. ESPO Konvenciji koja je donesena u Finskoj, 25. veljače 1991., a za Hrvatsku se koja je stranka te konvencije primjenjuje od '97. godine. Konvencija sadržava opću obvezu poduzimanja svih prikladnih i učinkovitih mjera sprječavanja i smanjenja i kontrolu značajnih negativnih utjecaja i planiranih aktivnosti na okoliš preko državnih granica, dakle mogućnosti dobivanja podataka i utjecaja na određene aktivnosti koje mogu imati negativni utjecaj iz jedne države u drugu. Na drugom sastanku stranaka konvencije u Sofiji 2001. došlo je do prve izmjene i dopune čime se daje mogućnost i državama koje se nalaze izvan regije Gospodarske komisije za Europu, NWC-a, da postanu članice konvencije. A u Cavtatu 2004. su donesene isto tako dodatne izmjene i dopune gdje se ističe potreba povezivanja konvencija sa drugim, višestranim ugovorima na području zaštite okoliša i mogućnost jačanja njenih instrumenata putem dvostranih ugovora. Tim izmjenama i dopunama konvencije kojima se usklađuju sa ESPO Konvencijom potiče se i omogućuje se bolji pristup javnosti, sudjelovanje javnosti u odlučivanju i pristup informacijama i pravosuđu i dopušta se svakoj državi da se u postupku sudjeluje u svim fazama dakle i već u samim počecima kad se planiraju ili donose programi koji mogu imati negativne utjecaje na susjedne države. Obveze koje proizlaze iz ove konvencije su već ugrađene uglavnom u hrvatski pravni sustav kroz Zakon o zaštiti okoliša, Zakon o otpadu, Zakon o prostornom uređenju i građenju, zaštiti prirode, Zakon o vodama i Zakon o pristupu informacijama. Dakle, mi smo u skladu sa ovim što smo potpisali već dobar dio toga i unijeli u naše zakonodavstvo, a ovo je sad ratifikacija svih tih izmjena Konvencije čije smo mi stranke od početka. Hvala vam lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela? Da. U ime Odbora za zaštitu okoliša predsjednica gospođa Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Odbor za zaštitu okoliša Hrvatskog sabora raspravio je na svojoj 11. sjednici održanoj 16. rujna 2008. Prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procijeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija, 27. veljače 2001. izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Cavtat, 4. lipnja 2004. godine s Konačnim prijedlogom Zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 2. rujna 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za zaštitu okoliša temeljem članka 84.a Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predmetni konačni prijedlog zakona kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja istaknuo je da je konvencija o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica usvojena u ESPO-u 25. veljače '91. godine, a Hrvatski sabor ju je potvrdio '96. godine. Konvencija je stupila na snagu 10. rujna 1997. godine. Osnovna karakteristika konvencije je da sadržava opću obavezu stranaka oko pojedinačnih ili zajedničkih poduzimanja svih prikladnih i učinkovitih mjera za sprečavanje i smanjenje i kontrolu značajnih negativnih utjecaja, planiranih aktivnosti na okoliš preko državnih granica. Na drugom sastanku stranaka u Sofiji 2001. godine usvojena je izmjena i dopuna prema kojoj se daje mogućnost državama koje se nalaze izvan regije gospodarske komisije za Europu ujedinjenih naroda da postanu stranke konvencije. Na trećem sastanku stranaka u Cavtatu 2004. godine usvojena je duga izmjena i dopuna kojom se ističe potreba povezivanja konvencije sa drugim višestranim ugovorima na području zaštite okoliša kao i mogućnost jačanja njezinih instrumenata putem dvostranih ugovora. Nadalje predstavnik predlagatelja je naglasio da se izmjenama i dopunama konvencije pojedini pojmovi usklađuju sa Konvencijom o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti i odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša čime se omogućava sudjelovanje javnosti civilnog društva i nevladinih udruga u postupcima procjene utjecaja na okoliš. Cilj ovog zakona je omogućiti sudjelovanje zemalja koje nisu ujedno i stranke konvencije u procjeni utjecaja nekog zahvata na okoliš u ranoj fazi planiranja njegove realizacije. Uzimaju se u obzir zahvati za koje je vjerojatno da će izazvati značajne negativne utjecaje preko državnih granica, odnosno da će trajnim ili privremenim djelovanjem aktivnosti narušiti ekološku stabilnost ili biološku raznolikost okoliša. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja uslijedila je rasprava u kojoj je istaknut problem onečišćenja zraka u Brodsko-posavskoj županiji zbog rada rafinerije nafte u Bosanskom Brodu, uzimajući u obzir činjenicu da Bosna i Hercegovina nije članica Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica. Slična situacija je i s projektom Gornji horizonti koji imaju direktan utjecaj na dolinu Neretve. Republika Hrvatska ovu problematiku nastoji riješiti kroz bilateralne sporazume i dogovore između dvije države, te tako smanjiti štetan utjecaj na okoliš. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija 27. veljače 2001. i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Cavtat 4. lipnja 2004. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Raspravu je proveo i Odbor za prostor, uređenje i graditeljstvo. Predsjednik Odbora Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za prostor uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravio je 5. sjednici održanoj 25. rujna 2008. godine Prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija, 27. veljače 2001. i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Cavtat, 4. lipnja 2004. godine s Konačnim prijedlogom Zakona koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 28. kolovoza 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 161. Poslovnika Hrvatskog sabora predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor za prostor, uređenje i graditeljstvo na temelju članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora raspravio je predloženi zakon kao zainteresirano radno tijelo. U uvodu je predstavnica predlagatelja istaknula da je Hrvatski sabor Konvenciju o procjeni utjecaja na okoliš preko državne granice potvrdio 1996. godine, te je ona u odnosu na Republiku Hrvatsku stupila na snagu 10. rujna 1997. godine. Izmjenama i dopunama konvencije pojedini pojmovi usklađuju se s Konvencijom o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti, odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša čime se omogućava sudjelovanje javnosti civilnog društva i nevladinih udruga u postupcima procjena utjecaja na okoliš. Ujedno se dopušta svakoj državi u postupku sudjelovanja u svim fazama procjene uključujući i pripremu protokola, osnivanje i sudjelovanje u radu tijela konvencije i podnošenje izvješća o provedbi i procjeni utjecaja na okoliš na razini programa, planova, strategija i zakonodavstva. Izmjenama i dopunama konvencije daje se mogućnost državama izvan regije gospodarske komisije za Europu ujedinjenih naroda da postanu stranke konvencije dopušta svakoj državi u postupku sudjelovanje u svim fazama procjene, te proširuje prilog jedan konvencije koji sadrži popis aktivnosti za koje se u skladu s odredbama ove konvencije vrši procjena utjecaja na okoliš. Istaknuto je da su obveze koje proizlaze iz odredaba konvencije ugrađene i postojeći pravni sustav Republike Hrvatske odredbama Zakona o zaštiti okoliša, Zakona o otpadu, Zakona o prostornom uređenju i gradnji, Zakona o zaštiti prirode3, Zakona o vodama, Zakona o zaštiti i očuvanju kulturnih dobara, te Zakona o pravu na pristup informacijama. Odbor je jednoglasno odlučio predložiti Hrvatskom saboru donošenju Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija, 27. veljače 2001. i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Cavtat, 4. lipnja 2004. godine. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani predsjedniče. Poštovane kolegice i kolega, poštovani državni tajniče. Na samom početku izlaganja o Prijedlogu zakona o potvrđivanju izmjena i dopuna i Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica i to se odnosi na Sofiju u veljači 2001. godine te Cavtat u lipnju 2004. godine. Želim reći da će Klub zastupnika i zastupnica SDP-a podržati donošenje ovog zakona. Konvencija o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica koja je usvojena u finskom gradu Espou u veljači 1991. godine iznimno je značajna konvencija jer jača ulogu i važnost međunarodnog konteksta ali i sudjelovanje domaće i inozemne javnosti u procesima odlučivanja o, po okoliš i prirodu iznimno važnim projektima. U tom smislu dopune i izmjene ove po gradu Espou popularno prozvane konvencije, a koje idu u pravcu jačanja uloge i značaja međunarodne suradnje i kooperacije u procesima donošenja odluka o projektima koji imaju potencijalno veliki negativni utjecaj na okoliš moramo pozdraviti i pozitivno ocijeniti. A izmjene i dopune koje su obuhvaćene ovim Prijedlogom zakona i o kojima danas ovdje govorimo upravo su takve dobro došle kvalitativne promjene. Podsjećam na sastanku stranaka konvencije koji je održan u Sofiji 2001. godine usvojen je bugarski prijedlog prema kojem se državama koje se nalaze izvan regije Gospodarske komisije za Europu omogućava da postanu strankama konvencije. Ukoliko usvojimo ovaj Prijedlog zakona a ja sam sigurna da ćemo to i učiniti ratificirat ćemo taj iznimno važan zaključak kojim nema sumnje raste važnost i značaj Espo konvencije u međunarodnom kontekstu. S obzirom na to da sam kao djelatnica Ministarstva zaštite okoliša sudjelovala u organizaciji 3. sastanka konvencije koji je održan u lipnju 2004. godine u Cavtatu iznimno mi je drago da danas imam priliku sudjelovati u procesu ratifikacije ovih izmjena i dopuna konvencije. Spomenute cavtatske izmjene i dopune konvencije smatram iznimno važnima jer se njima naglašava važnost povezivanja Espo konvencije s drugim više stranim ugovorima na području zaštite okoliša, jačanje instrumenta konvencije putem dvostranih ugovora te se njima naravno proširuje prilog 1 koji sadrži popis aktivnosti uključenih u proces procjene utjecaja na okoliš u prekograničnom kontekstu. Drugim riječima cavtatskim izmjenama i, ili dopunama Espo konvencije ova se konvencija uskladila sa tzv. Mahuškom konvencijom o pristupu informacijama, sudjelovanju javnosti u odlučivanju i pristupu pravosuđu u pitanjima okoliša te se njima pored toga dopušta svakoj državi koja nije stranka konvencije da sudjeluje u radu tijela konvencije što također jača međunarodnu ali i regionalnu važnost ove konvencije. Kako? Tako što se ovim izmjenama omogućava zemljama koje nisu stranke konvencije da se uključe u prekograničnu procjenu utjecaja nekog zahvata na okoliš u ranoj fazi planiranja realizacije takvog projekta te da na taj način pozitivno utječu odnosno da se smanje negativni utjecaji koji bi na okoliš imala realizacija nekog ili nekih projekta ili projekata kako u zemlji u kojoj se projekt realizira tako i u zemljama na koje bi taj projekt mogao utjecati. U Klubu SDP-a smatramo da biti strankom ove konvencije govori o zrelosti i odgovornosti države prema najvažnijem resursu današnjice, zdravom i očuvanom okolišu. Okolišu koji nije shvaćen kao granicama omeđeno leno neke države već kao zajedničko opće bogatstvo regije i još šire planete Zemlje. Upravo slijedom te činjenice a s obzirom na to da će se u saborskoj proceduri uskoro pojaviti Strategija energetskog razvitka Hrvatske o kojoj u posljednjih nekoliko mjeseci a posebice u posljednjih mjesec dana bilo iznimno puno riječi u hrvatskoj javnosti, smatramo da je iznimno važno da se danas o ovom prijedlogu zakona govori i u tom kontekstu, kontekstu dosljednog poštivanja konvencija koje ratificiramo u ovom Visokom domu. Odgovornost i politička zrelost neke države ne mjeri se naime samo lijepim međunarodnim gestama kakva je bez sumnje i podrška ovim izmjenama i dopunama konvencije već i stvarnom željom prvenstveno vladajuće političke elite da u potpunosti ispoštuje ono što ratificiramo. Spremnost vladajuće stranke da to učini bit će vidljiva vrlo uskoro ukoliko u Saboru usvojimo prijedlog energetske strategije o čijim je okvirima u posljednje vrijeme bilo toliko riječi. Podsjećam naime da su visoki vladini državnici, dužnosnici a tu mislim na predsjednika Vlade ali još i više potpredsjednika Vlade zaduženog za gospodarstvo u kontekstu energetske strategije govorili uglavnom o nekoliko ključnih projekata na kojima će se temeljiti strategija a to su: nuklearna elektrana pored Erduta ili moguće negdje drugdje u Hrvatskoj, projekt družba Adria koja podrazumijeva reverzibilan JANAF-ov naftovod, projekt plinovoda te LNG terminal na otoku Krku. Naglašavam svi ovi projekti ulaze u popis aktivnosti priloga 1 ovog prijedloga zakona kojim se ratificiraju izmjene i dopune ESPO konvencije a to znači da će se Republika Hrvatska osim zelenog svjetla domaće javnosti za realizaciju ovih, složit ćemo se svi, u ekološkom pogledu vrlo upitnih ili barem potencijalno opasnih projekata morati dobiti i uvjetno rečeno zeleno svjetlo i od strane inozemne javnosti. A nemojmo se zavaravati to neće biti nimalo lako ukoliko imamo na umu žestoko dugogodišnje protivljenje Republike Mađarske realizaciji HEP-ove hidroelektrane Novo Virje ili pak već tradicionalno žestoko protivljenje austrijske administracije i javnosti realizaciji nuklearnih elektrana. S obzirom na to da se Austrija već godinama zalaže za zatvaranje nuklearke Krško sigurno neće nimalo blagonaklono dočekati najave gradnje nuklearne elektrane u Hrvatskoj. Na najavu gradnje nuklearke u Hrvatskoj neće pozitivno reagirati ni susjedna Bosna i Hercegovina koja iako koliko je meni poznato još uvijek nije stranka konvencije, sukladno izmjenama i dopunama konvencije iz Cavtata ima mogućnost aktivnog uključivanja u proces procjene utjecaja na okoliš o eventualnoj gradnji nuklearke u Hrvatskoj. Nadam se da će Republika Hrvatska a tu prvenstveno mislim na izvršnu vlast ozbiljno shvatiti obveze koje proizlaze iz ovog međunarodnog sporazuma kao i iz izmjena i dopunama konvencije o kojima danas raspravljamo te da će u proces donošenja odluka ovim iznimno važnim projektima osim hrvatske javnosti uključiti i javnost susjednih zemalja te istinski voditi računa o stavovima tih javnosti. Smatram da bi Vlada ukoliko to ne učini ili ukoliko to učini tek reda radi odnosno da bi zadovoljila formu civilizacijskih ili demokratskih standarda ali ne i njihov smisao, mogla u znatnoj mjeri otežati međunarodni položaj zemlje u ovom iznimno osjetljivom procesu integriranja Hrvatske u zajednicu europskih zemalja. Naime iako je tijekom rasprave o ovom prijedlogu zakona na matičnom odboru bilo riječi o problemima stanovništva u Brodsko-Posavskoj županiji uzrokovanih emisijama iz rafinerije u Bosanskom Brodu te o katastrofi koju bi eko sustavu ali i gospodarstvu doline Neretve izazvala realizacija projekta «Gornji horizonti» a na što je SDP u proteklih nekoliko godina više puta upozoravao hrvatsku javnost i vladajuće, činjenica jest da Espo konvencija podrazumijeva recipročnost te da ne služi samo kako bismo mi imali neki utjecaj na donošenje odluka o rizičnim ekološkim projektima u našem susjedstvu već i kako bi naši susjedi imali utjecaja na takve projekte u našoj zemlji. Upravo je ta recipročnost najvažnija kvaliteta Espo konvencije, ogroman demokratski i civilizacijski iskorak jer priznaje da je okoliš i priroda te zdravlje stanovništva i životinja ne poznaju državne granice. Nadamo se stoga da će Vlada prilikom izrade energetske strategije uzeti u ozbiljno razmatranje kako će se planovi za realizaciju određenih energetskih projekata a u kontekstu Espo konvencije odraziti na hrvatski međunarodni položaj i dobrosusjedske odnose. Nadamo se također i da će Vlada puno ozbiljnije koristiti instrumente koje omogućava Espo konvencija kako bi zaštitila najvažnije hrvatske nacionalne interese, a nema važnijih interesa od zaštite okoliša i prirode i zdravlja stanovništva, odnosno da će znatno učinkovitije i aktivnije sudjelovati u procesima odlučivanja o projektima koji imaju ili mogu imati veliki negativni ili potencijalno veliki negativni utjecaj na okoliš, a time i zdravlje ljudi u Hrvatskoj, a koji se realiziraju izvan granice Hrvatske. Na žalost, a na to smo u SDP-u već nekoliko puta upozoravali posebice u kontekstu realizacije gornjih horizonata. Na žalost to do sada i nije bio slučaj. Možda Vladu na veću učinkovitost u tom pogledu potaknu izmjene i dopune konvencije sadržane u zakonu o kojem danas raspravljamo, te ćemo u toj nadi ponavljam podržati donošenje ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Evo, imamo jedan ispravak, gospodin Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočno je da Vlada do sada nije brinula o projektu “Gornji horizonti“ i potpuno je netočan vaš navod da je SDP nešto upozoravao. Prije četiri ili pet godina na Nacionalno vijeće za vode kojemu predsjeda upravo današnji predsjednik Hrvatskog sabora, a tada je bio potpredsjednik Hrvatskog sabora gospodin Luka Bebić je upravo na tom Nacionalnom vijeću za vode otvorio tu temu. Na žalost, vi tada niste pratili očito što se događa na tom području, pa ste onda nakon jedno dvije godine reagirali i počeli govoriti i o gornjim horizontima. Ali Nacionalno vijeće je itekako intenzivno pratilo i razgovaralo sa susjedima, sa partnerima i o tom problemu i maksimalno štitilo hrvatske interese.
Hvala. Ovo je iznimno važna stvar i točno je to da se postavilo pitanje horizonata itd. i ne samo jučer, nego i puno ranije što nije bilo poznato hrvatskoj javnosti. Ali ja svejedno smatram da ove stvari, bez obzira tko je prvi rekao, tko nije treba staviti u žižu javnosti, da se o tomu, potpuno se slažem s kolegicom da to treba biti potpuno transparentno i u pogledu energetske kako bih rekao strategije za budućnost i sve da se to otvori pred hrvatskom javnošću i naravno saslušat ćemo i eho naših susjeda kako oni o tome razmišljaju. Dakle, oprostite na ovoj maloj intervenciji. Ali htio sam reći da je to toliko važno pitanje, da doista nitko ne osporava važnost toga i mislim da treba biti zaista javna rasprava koja će biti potpuno slobodna, gdje će svi oni koji žele i koji imaju što reći o tome moći izraziti svoje mišljenje pa ćemo onda na kraju i donijeti tu strategiju. U svezi s ovom točkom dnevnog reda mislim da za sada ostanemo u okviru ove konvencije i dopune konvencije i nastavimo raspravu. A ja se još jedanput ispričavam što sam ovako možda morao, nisam morao. Ali evo, našao sam za potrebnim to reći. Hvala vam lijepa. Idemo dalje. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Klub Hrvatske demokratske zajednice raspravljao je o ovom prijedlogu kojim se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije posebice uzimajući u obzir opću znakovitost zaštite okoliša i svega onoga što proizlazi u interesu hrvatskih građana kada je u pitanju ne samo zaštita okoliša, nego njihovo svakodnevno življenje i život i zdravlje svakog građanina. Kad se govori o ovom prijedlogu onda na prvom mjestu treba kazati da procjena utjecaja na okoliš preko državnih granica podrazumijeva predviđanja o tome kako bi okoliš mogao se promijeniti ako se pristupa realizaciji pojedinih zahvata koji bi mogli imati utjecaj i to znakovit utjecaj na okoliš druge države. Čuli smo evo i ovdje sada da smo i mi direktno, dakle pogođeni nekim, dakle susjedima koji nisu članovi konvencije. Procjena je zapravo najučinkovitija onog trenutka kada proces započne dovoljno rano, a to znači da bi započeo u onim trenucima kada bi se sve ono što eventualno predstavlja potencijalnu opasnost na okoliš mogli na vrijeme izbjeći i da bi se mogle stvoriti pretpostavke učinkovitog djelovanja, odnosno da se opasnost za okoliš susjedne države svede na ono što nazivamo najmanjom mogućom mjerom. Inače, ova Konvencija o procjeni čuli smo iz prethodnih rasprava već utjecaja na okoliš preko državnih granica je usvojena u Espou u Finskoj 1991. godine. Hrvatski sabor ju je potvrdio 19. travnja 1996. godine, te je na snazi od 1997. Posebice čimbenicima ili činiteljima okoliša potrebno je posvetiti posebnu pažnju kao što smo malo prije kazali, kao što sam istakao u ranoj fazi procesa odlučivanja o planiranoj aktivnosti. Primjenjujući i procjenu utjecaja na okoliš prvenstveno kao sredstva za poboljšanje kvalitete informacije, jer ta kvaliteta informacije je na prvom mjestu, ona koja može proizvesti ekološki najprihvatljiviju odluku da bi se smanjile sve eventualne negativne posljedice koje mogu proizići iz određenog projekta. Prvi amandman na ovu Konvenciju kojim sve države svijeta mogu postati stranke ove Konvencije je prihvaćen 2001. godine. Na sastanku u Cavtatu su pozvane i sve one druge države, regije koje mogle bi ubrzati ratifikaciju spomenutog amandmana. Do sada amandman je ratificiralo 11 država i Europska zajednica je to učinila u siječnju 2008. godine. Ovim drugim amandmanom koji je donesen u Cavtatu također treba kazati da je on kao takav prihvaćen, odnosno ratificiran od osam država te Europske zajednice koja je to isto učinila kao i prethodno kod prvog u siječnju 2008. godine. Inače, ovim prijedlogom o kojem danas govorimo obuhvaćene su različite aktivnosti i odnose se zapravo na različite sadržaje. Ja ću samo napomenuti neke koje su vrlo bitne. Odnose se i kratko na rafinerije nafte, nuklearne elektrane i druge reaktore, na kemijska postrojenja, na izgradnju autocesta, brzih cesta, cjevovode, transport nafte i tako. Te velike brane, spremnike i slično, krčenje velikih područja, vjetro parkove itd. Čuli smo da i ovdje iz prethodnih izlaganja da i mi imamo nekih problema. Oni se odnose prvenstveno na Brodsko-posavsku županiju zbog onečišćenja zraka radi rada Rafinerije nafte u Bosanskom Brodu, a znamo da nama susjedna Bosna i Hercegovina nije članica ove Konvencije. Isto to se odnosi na projekt “Gornji horizonti“ o kojem smo čuli, ali evo mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice znamo da Vlada Republike Hrvatske ovu problematiku nastoji riješiti kroz bilateralne sporazume i dogovore sa Bosnom i Hercegovinom i nadamo se da će to biti i riješeno na obostrano zadovoljstvo. Ono što proizlazi iz ove konvencije, odnosno su značajke ili znakovitosti ovog prijedloga zakona inače, je li. One daju mogućnosti prvenstveno sudjelovanje zemljama koje nisu stranke konvencije da u procjeni utjecaja nekog zahvata na okoliš u najranijoj fazi kao što smo rekli planiranje njegove realizacije mogu sudjelovati i uzimajući u obzir zahvate za koje će se vjerojatno moći pretpostaviti da su oni koji će izazvati negativne utjecaje preko državnih granica. Dakle, ta mogućnost je izuzetno povoljna za sve. Također, ovaj prijedlog zakona doprinosi razvoju sustava pravovremene zaštite okoliša od značajnog negativnog utjecaja neke aktivnosti u zemlji na čijem se teritoriju aktivnost predviđa. Dakle, tu moramo isto tako biti vrlo oprezni. Međutim, iz ovih značajki proizlaze i određene obveze koje se nameću, a one proizlaze iz odredaba konvencije i one su ugrađene u postojeći pravni sustav Republike Hrvatske i do sada je poznato da su one obuhvaćene i Zakonom o otpadu i o prostornom uređenju i gradnji, Zakon o zaštiti prirode itd. U cilju što boljeg i što kvalitetnijeg očuvanja okoliša u Republici Hrvatskoj mi iz kluba Hrvatske demokratske zajednice smatramo prihvaćanje amandmana na Konvenciju o procjeni utjecaja na okoliš opravdanim i podržati ćemo donošenje Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica po hitnom postupku prvenstveno znajući da će Vlada Republike Hrvatske kao što je to radila i do sada učiniti sve u interesu hrvatskih građana i u interesu zaštite okoliša i hrvatskog prostora. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, već u dva ili tri navrata netko spominje Brodsko-posavsku županiju pa jasno da ne mogu ostati ovako, a da nešto ne kažem o ovome Prijedlogu zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica. Ja bih to malo skratio na Espo, Sofija, Cavtat, prekogranična ekološka konvencija iako je i to dugačko. Sve ono što je rečeno do sada u prethodnim govorima ovdje za ovom govornicom, jasno da je, rekao bih pozitivno i dobro za Republiku Hrvatsku. Naime, trebamo znati da od 21 županije samo Bjelovarsko-bilogorska i Požeško-slavonska nisu granične županije. Sve druge su granične županije, pa pošto se ova konvencija odnosi dakle na prekogranične ekološke probleme, ja bih tako rekao, onda zapravo je cijela Hrvatska po ovome jedno ekološko područje, odnosno predmet ove konvencije. Malo me u ovom uvodu, ocjeni stanja itd. smetaju, mislim da je previše engleštine na našim ulicama, gradovima, medijima i javnim glasilima. Može se umjesto decision može se upotrijebiti naša riječ odluka koja je potpuno odgovarajuća i mislim da nema smisla ovako nomotehnički pisati, može se staviti i odluka i decision, ako već treba da je jasno svima da se radi o odluci, o odluka, decision, second ili decision, third, je li može odluka 2 i odluka 3, samo toliko u svezi ovoga teksta, je li. Kada govorimo o samom sadržaju ovoga prijedloga zakona, onda kada vidimo ovaj prilog sa popisom aktivnosti, na što se sve odnosi i što to može narušiti ekološku ravnotežu u Republici Hrvatskoj, mogu upravo tako reći jer sam rekao da samo grad Zagreb i dvije županije nisu granične županije. Onda bismo od prve pa do zadnje ove točke 20, gotovo kao da smo jednostavno postavili da je ova konvencija pisana za Slavoniju. Kako postoje ovi "Gornji horizonti", rekao bih postoje i gornji i donji horizonti, odnosno i sjeverni i južni, upravo taj horizont, na horizontu je rafinerija, velika rafinerija u Bosanskom Brodu, možemo reći da ne bi bila reklama … [[Govornik se ne razumije.]] je li, koja bi trebala ili već pomalo počinje ulaziti u proizvodnju. Govorimo ovdje o zagađenju zraka. Recimo, ne radi se samo o onečišćenju zraka, radi se o onečišćenju rijeke Save, dakle radi se o onečišćenju vode jer smo dobro, dobro pamtimo mi stariji kako su naftne mrlje plivale po rijeci Savi u vrijeme kada je rafinerija radila punim pogonom u onoj državi koja se zvala SFRJ. Svašta pliva, da. Leđno pogotovo. Hvala na potpori gospođi kolegici Ingrid. Kad sam bio neki dan u jednom prisavskom selu, mogu reći konkretno i na kirvaju, onda su me upozorili domaći stanovnici da postoji eksploatacija šljunka i pijeska sa bosanske strane bez ikakvih, van zakonski, bez ikakvoga reda i da to narušava sasvim sigurno taj, rekao bih i plovni put i rijeku Savu kao nekakvu ekološku rijeku, ili rijeku koja bi u ekološkom značenju predstavlja jako puno za Brodsko-posavsku županiju kojom teče u dužili od 150 kilometara. Ribarenje na Savi sa druge strane je također dopušteno, ono što je naš zakon propisao, zabrana vrši i nekakvih specijalnih udica, to preko na bosanskoj strani se radi potpuno svakodnevno. Čak kažu domaći lovci da više ni ptica na našoj strani nema u onim našim pustarama i barama jer se preko u Bosni rabe vabilice, ja osobno i ne znam što su vabilice, nisam lovac, ali evo vidite kako se i tako narušava ekološka ravnoteža onih vlažnih pustara i bara koje su uz rijeku Savu na našoj hrvatskoj, slavonskoj strani. I idemo li redom kako sam rekao, broj 1 rafinerija, evo ga Bosanski Brod, broj 2 nuklearne elektrane kako vidimo i lobij, da kažem atomski, odnosno nuklearni i odgovorne osobe u Vladi Republike Hrvatske predlažu ili zalažu, čini mi se tako za instaliranje nuklearne elektrane u Erdutu ili pored Erduta, nije bitno. Dakle uz nuklearnu elektranu uvijek mora ići i skladište nuklearnog otpada. Prema tome u točki 3. a) i b) također imamo to. Velika postrojenja za proizvodnju lijevanog željeza i čelika u pol grada Slavonskog Broda u granicama bivše tvornice „Đuro Đaković“ postoji ljevaonica teških metala. Nadalje, postoji praonica vagona u centru grada Slavonskog Broda. Dakle, jednostavno kao da smo preslikali sve ove priloge sa popisom aktivnosti upravo za ovu četvrti puta spominjanu Brodsko-posavsku županiju, odnosno cijelu regiju Slavonije i Baranje. Cjevovod plina i nafte također imamo. Složena kemijska postrojenja, asfaltne baze također posjedujemo. Velike brane i spremnici, imamo spremnik amonijaka u hladnjači u slavonskom brodu koji je već dva ili tri puta da kažem curio i bila je već jedanput proglašena uzbunu zbog toga. Proizvodnju papira, kartona također u Andrijevcima u Brodsko-posavskoj županiji imamo. Vađenja kamena također imamo, na žalost on se ili na sreću ne znam ni ja, u Pocrkalju kako sam pitao predstavnika Vlade, postoji rudača koja se zove kalcit od posebne rudne vrijednosti. Eto još uvijek se ne vadi, iako je koncesija izdana, mogu reći slobodno nek' se grupi, a ne nekom iz Brodsko-posavske županije. Vađenje nafte u Đeletovcima, iskorištavanje nafte to je točka 15., dakle i da ne govorim o farmama pilića, peradi, svinjogojskim farmama itd. Jednostavno da kažem mi Slavonci i Baranjci ne možemo a ne prihvatiti i u punoj mjeri podržati ovakvu konvenciju koja zapravo bi bila jedan ajde da kažem jedan preduvjet kako ne bi došlo do problema sa susjedima bilo da se radi o ekološkom zagađenju s naše strane ili pak suprotne, odnosno one koja je izvan granica naše zemlje. Jasno da sa susjedima treba održavati dobrosusjedske odnose upravo zbog ovakvih razloga kojima se zaista može teško teško narušiti ekološka ravnoteža. Zbog toga evo mislim da osobno i za klub HDSSB-a da ću kada bude semafor radio, biti u zelenom, dakle za. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak gospodin Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Naime ispravio bih netočan navod kolege iz HDSSB-a koji je kazao da se u Vladi zalažu za nuklearnu centralu u Erdutu. Kako to jednostavno nije točno, to je neistina i dijelom ja bih rekao i obmanjivanje javnosti. Dakle nitko iz Vlade nije javno niti podupro niti donio odluku da se gradi bilo kakva nuklearna centrala u Erdutu. Ono što jedino u ovom trenutku službeno postoji, to je naručena strategija od stručnih institucija, odnosno gdje su uključeni i naši najeminentniji znanstvenici i koji su unutar te strategije predlagali različite alternative, međutim o tome se nitko nije odredio niti postoji stav u smislu izgradnje nuklearne centrale u Erdutu. PREDSJEDNIK: Strategija će biti na javnoj raspravi ponavljam ponovo, svi će se moći izjasniti o tome tko to bude želio, pa nemojmo danas otvarati ta pitanja. Na redu je gospođa zastupnica Marijana Petir u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Konvencija o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica tzv. ESPO konvencija usvojena je 1991. godine, a Hrvatski sabor potvrdio je konvenciju 96. godine, a na snagu je stupila 1997. godine, što znači da Hrvatska ima već dobro iskustvo u provođenju ove konvencije i u tom smislu moram pohvaliti i nadležne službe i službenike u Ministarstvu za zaštitu okoliša koji od početka ustvari skrbe o provođenju ove konvencije. Konvencija naravno sadržava obavezu stranaka oko pojedinačnih ili zajedničkih poduzimanja svih prikladnih i učinkovitih mjera za sprječavanje, smanjenje i kontrolu značajnih negativnih utjecaja planiranih aktivnosti na okoliš preko državnih granica. Cilj prijedloga ovog zakona je omogućiti sudjelovanje zemalja koje nisu ujedno i stranke konvencije u procjeni utjecaja nekog zahvata na okoliš u ranoj fazi planiranja i njegove realizacije i mi u HSS-u podržavamo takve odredbe. No želimo također ovdje jasno upozoriti na probleme s kojima je Hrvatska suočena jer se često događa da naši susjedi ne poštuju ovu konvenciju bez obzira što su je ratificirali ili pak nisu ni pristupili konvenciji pa nas u svojim zahvatima u prostoru i u okolišu, a koje će imati prekogranični učinak niti ne obavještavaju. Mi u HSS-u smo nekoliko godina izražavali suprotstavljanje, odnosno protivljenje gradnji hidroelektrane Novo Virje. No ako objektivno razgovaramo sigurno je da je Hrvatska poštivajući ESPO konvenciju razgovarala sa svojim susjedima, odnosno s našim susjedima Mađarima i da je istina da su Mađari uložili veto na izgradnju hidroelektrane Novo Virje, iako smo i mi sami imali kao država dovoljno argumenata da povučemo takav jedan prijedlog. Ono što je značajno iz ovog primjera, a i iz niza primjera koje ću navesti jest da Hrvatska doista poštuje ESPO konvenciju i da je ozbiljno provodi i da stoga nije čudno da Hrvatska očekuje da se i naši susjedi ponašaju u skladu sa takvim običajima, ali i sa pravima koja proizlaze iz ESPO konvencije. A Hrvatska je osim u ovom primjeru hidroelektrane Novo Virje primjenjivala ESPO konvenciju u mnogim drugim značajnim projektima. Kada je riječ o Kamenolomu „Plovanija“ u Bujama primijenila je ESPO konvenciju prema Sloveniji. Autocesta granica Mađarske-Beli Manastir-Osijek granica sa Bosnom i Hercegovinom primijenila je ESPO konvenciju prema Mađarskoj. Državna cesta Rijeka-Rupa primijenili smo konvenciju prema Sloveniji. Plinsko polje Marica i Katarina s pripadajućim plinovodima, tada smo razgovarali sa Italijom. Plinsko polje Ivana A sa pripadajućim plinovodima, opet smo razgovarali sa Italijom. Državna cesta Dragonja-Buje razgovarali smo sa Slovenijom. Nasip za obranu od velikih voda Varaždin-Svibovec-Družbinec, razgovarali smo sa Slovenijom. S druge pak strane Slovenija gradi hidroelektrane na Savi bez da konzultira Hrvatsku, a sasvim je jasno da takvi zahvati imaju direktan utjecaj na Hrvatsku posebno na Zagreb, posebno na Sisačko-moslavačku županiju a posebno ako ne daj Bože dođe do poplava na Lonjsko Polje. Nedavna tragedija koja se dogodila prilikom raftinga na Savi, na još nedovršenoj brani hidroelektrane Blanca, blizu Krškog u Sloveniji, u kojoj se smrtno stradalo 13 osoba, otvorila je pitanje kako je moguće da takva hidroelektrana bude izgrađena na granici sa Hrvatskom, a da Hrvatska uopće nije bila uključena u proces procjene prekograničnog utjecaja na okoliš, bez obzira što su obje države članice ESPO konvencije. U silnim raspravama koje počesto vodimo sa našim susjedima Slovencija oko Piranskog zaljeva, čini se kao da je rijeka Sava ostala u drugom planu, pa nema velikog interesa za to što Slovenci grade hidroelektrane i što se i ovog trenutka priprema urbanistička dokumentacija za gradnju još dvije nove hidroelektrane Brežice i Mokrice, dvije posljednje u nizu protočnih elektrana na rijeci Savi prema granici sa Hrvatskom. Da li je netko uopće predvidio kako će građevinski radovi koji su planirani zbog budućih hidroelektrana odraziti se primjerice na nuklearku Krško i sigurnost od poplava u nižem toku Save, tj. u Hrvatskoj. Slovenci bi trebali svakako uskladiti svoje planove s nama te se pobrinuti za cestovnu, željezničku, turističku infrastrukturu u slivu Save. Ako to nisu učinili, krajnji je trenutak da se Hrvatska kao stranka ESPO konvencije sama zainteresira i zatraži uključivanje u proces procjene prekograničnog utjecaja na okoliš kao što smo to učinili kad je primjerice bio aktualan slučaj sa nuklearnom elektranom u Mađarskoj za koju nas Mađarska nije obavijestila, ali se preko nevladinih udruga iz Austrije za to saznalo i tad je Hrvatska intervenirala. Kad smo već kod rijeke Save svakako treba spomenuti i pitanje rafinerije u Bosanskom brodu koja sve više opterećuje rijeku Savu, ali i koja predstavlja ozbiljan problem za kakvoću zraka i za stanovništvo u Brodsko-posavskoj županiji i smatram da to treba hitno riješiti. Jedan od spornih projekata već spominjanih je svakako i projekt gornji horizonti iza kojeg stoji Bosna i Hercegovina, odnosno Republika Srpska koja nije potpisnica ESPO konvencije, pa sukladno tome nisu ni obavezni uključiti Hrvatsku u prekograničnu procjenu utjecaja na okoliš, ali u svakom slučaju, kroz ovu bilateralnu suradnju koja se odvija između hrvatskih voda i službi u Bosni i Hercegovini mislim da se trebaju i druga ministarstva aktivnije uključiti jer je riječ o projektu koji je mamutski projekt gradnje energetskih projekata, akumulacije sustava tunela kojim bi se voda iz sliva Neretve predvodile u sliv rijeke Tribišnjice. Prevođenje vode iz Neretve izazvat će strašne ekološke posljedice u donjem toku Neretve, a jug Hrvatske i dobar dio Hercegovine mogao bi ostati bez pitke vode. Osnova projekta je da se podzemne vode koje teku preko tri rijeke u Neretvu pa u more prevode u akumulaciju … [[Govornica se ne razumije.]] i još dvije akumulacije koje bi se trebale naknadno sagraditi. Posljedica ovog projekta, njegove provedbe su nestanak rezervata Hutovo blato, uništenje Neretve koja je žila kucavica cijelog tog kraja, presušivanje nekoliko manjih rijeka i pretvaranje opuzenskog i čapljinskog kraja u pustinju. Zato bi bilo izuzetno važno kroz bilateralnu suradnju koju Hrvatska razvija sa svojim susjedima, pomoći im da što prije potpišu i ratificiraju ESPO konvenciju jer je ona važna ne samo zbog njih samih, već i zbog nas. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime kluba HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine predsjedniče Sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Posebno mi je gospodine predsjedniče drago da vi predsjedate tijekom ove točke, ali žao mi je da nema ovdje i gospođe ministrice iz razloga jer ću govoriti upravo o našoj ulozi, ulozi Vlade glede ove i sličnih konvencija. Naime, odmah ću reći HNS nema ništa protiv, ni jedne riječi, ni jednog slova glede ovog zakona i mi ćemo ga podržati, ali imamo jako puno protiv načina na koji Republika Hrvatska i njena Vlada i ovaj Sabor koriste ovu i slične konvencije u zaštiti interesa Republike Hrvatske. I o tome bih. Zahvaljujem se kolegici Petir koja je upravo načela i dio te teme. Ja međutim neću govoriti o našim susjedima i njihovim propustima, već o nama i našim propustima. Ja sam bezbroj puta gospodinu Matušiću kao šefu našeg izaslanstva u parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe rekao da bi bilo jako dobro da se ponekad nađemo i sa drugim izaslanstvima, da koordiniramo naše nastupe. Ja smatram, duboko sam uvjeren u to, da kad prijeđemo granice naše države tad više nismo ni narodnjaci, ni HDZ-ovci, ni SDP-ovci, već imamo jedan jedini zajednički interes da zaštitimo jasno interese ove države i u to sam duboko uvjeren da trebamo raditi i mislim da možemo raditi puno bolje. Ja ću navesti neke primjere, neću govoriti o ljudima, jer nije to važno da li je to ova ili ona Vlada, ovaj ili onaj ministar, ovaj ili onaj predstavnik hrvatske Vlade, ali da možemo i trebamo bolje trebamo. Bio sam prije otprilike dvije godine na jednoj konferenciji u jednom gradiću kraj Venecije i raspravljalo se o zaštiti Jadrana. U organizaciji parlamentarne skupštine Vijeća Europe Odbor za zaštitu okoliša imao je upravo tamo svoj sastanak i ja sam bio nazočan tom sastanku. Bili su pozvani i predstavnici vlada svih zemalja jadranskog bazena i došao je i predstavnik hrvatske Vlade. Talijani su došli u izuzetno jakom sastavu, Slovenci također, ministar, državni tajnik za zaštitu okoliša, došli su predstavnici velikih nevladinih organizacija, posebno Talijani su tu bili brojni, došli su predstavnici svih njihovih izaslanstava i u UN-u, u EU, u Vijeće Europe i možete zamisliti kako su oni orkestrirano, vrlo koordinirano govorili protiv svega što se događa, ali na istočnoj obali Jadrana. … [[Govornik se ne razumije.]] zaljev, uzgajalište tuna, zagađenje otpadnim vodama i sve moguće. Ni jednu riječ o tome kako rijeka Po zagađuje Jadran, ni jednu riječ o kontaminaciji zraka sa područja sjeverne Italije, itd., itd. Međutim, što se dogodilo na toj konferenciji. Došao je predstavnik Vlade sa unaprijed pripremljenim govorom i pročitao ga je na jednom dosta skromnom engleskom jeziku. Poslijepodne je bila tiskovna konferencija. Predstavnik Vlade nije došao, nije bilo prevoditelja. Slovenski ministar, slovenski državni tajnik, zašto … [[Govornik se ne razumije.]] savršenom Engleskom jeziku odgovarali na pitanja i štitili jasno svoje interese. To nije bilo dobro. A argumenti su svi kolegice i kolege na našoj strani, na našoj strani. Umjesto da smo mi senzibilizirali nevladine organizacije, umjesto da smo mi jasno uspjeli medije privoljeti, pa i talijanske. Naši su argumenti toliko jaki da nema razloga da ih ne okupimo jednom godišnje, dva puta godišnje i da s njima ne razgovaramo. Međunarodne organizacije evo temelj terenski akcijski plan. Talijani su kao veliki uspjeh predstavili ono što su oni uspjeli ugurati u taj akcijski plan, a to je da sve države na području Mediterana moraju smanjiti kontaminaciju mora za 50% kroz 10 godina. Dakle, Talijani sa nekakvih 80 jedinica na 40 jedinica, Hrvati sa 20 jedinica na 10 jedinica, Albanci sa 4 jedince na 2 jedinice, a recimo da je granica oštećenja mora, flore i faune 20. Talijani će još uvijek biti dva puta iznad granice i debelo oštećivati jasno i ugrožavati okoliš, ali nema reakcije, nema promptnih jasno intervencija. Ja moram priznati da sam na tom sastanku bio vrlo zločest drugi dan, ja sam se javio i moja intervencija je išla na to da sam pomalo ismijavao kolege iz Italije. Najprije sam ih upozorio da bi bilo dobro najprije očistiti pred svojim dvorištem, da kontaminacija i kisele kiše koje padaju u našem Gorskom Kotaru uništavaju naše šume ne dolaze iz Crne Gore sa južnim vjetrovima, već iz nekog drugog kraja. Isto tako kada se radi o kontaminaciji mora Hrvatska je bez obzira koliko imamo sklona sredstava u jedinicama lokalne i regionalne samouprave imamo pročišćivače i u Puli, i Opatiji i u Rijeci i svugdje smo ih ugradili, trudili smo se. To se ne priznaje, ali prešućuju jasno ono što oni čine, da u trofizaciji Jadrana svaka satelitska snimka će pokazati da je već 40% Jadrana srećom na drugoj strani potpuno uništena biološki, ali mi šutimo. Ne koristimo medije, ne koristimo vladine organizacije kao sredstvo da mi tu bitku dobijemo. Zato je moj apel kolegice i kolege stvarno pokušajmo ubuduće bolje koordinirati naše nastupe. I kolege u Vijeću Europe i u OESS-u, i NATO-u i u svim organizacijama gdje smo zastupljeni mi kao parlamentarci, a molim isto tako i predstavnike Vlade, da ja sam po jednoj drugoj liniji bio barem 15 puta sa istom osobom predstavnikom Vlade u 15 sastanaka ta osoba nikada otvorila usta nije na toj sjednici, nikada. Ja smatram ako dobije dnevnicu, da imam i obavezu se pripremiti i govoriti. Na žalost govorim ono što ja smatram da je potrebno. Bilo bi vjerojatno još bolje i kvalitetnije kada bi zajedno osmislili naše nastupe da se nešto ne propusti. Da ja ne govorim jedno, neko drugi nešto sasvim drugo, na drugoj sjednici. Evo dakle, to je naš veliki prigovor vezan uz način korištenja ove i sličnih konvencija u zaštiti interesa Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Dino Kozlevac u ovoj pojedinačnoj raspravi. Izvolite. Odustao je.
Predsjednik Sabora gospodin Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo doista smatram da je doista ova točka dnevnog reda, a rekao bih i nastavno i sve ono što je otvoreno danas u ovoj raspravi, nešto što je jako važno, nešto što zahtjeva pozornost ne samo saborskih zastupnika i Vlade, nego općenito hrvatske javnosti i zbog toga ću nekoliko riječi dati i svoj prilog ovoj raspravi. Naime, i gospođa Holy, i gospođa Petir, i gospodin Dorić oni su iznijeli niz primjera gdje smo zapravo zainteresirani i da nema dovoljno ni koordinacije, ni korištenja međunarodnih konvencija i drugih zakonskih akata koji sami donosimo kao bi osigurali na jedan učinkovit način zaštitu naših rekao bih puno značenje tih riječi nacionalnih interesa. Naime, gospodin Matušić je spominjao da smo i ranije govorili recimo više, manje na nekim konferencijama i kontaktima u razgovorima sa našim kolegama iz drugih susjednih zemalja. Pitanje Gornjih horizonata tj. lijevi pritok Neretve koji već decenijima su problem. Dakle, problem je nastao sedemdsetih godina kada je došlo do preusmjeravanja pritoka lijeve strane Neretve, dakle lijeve obale Neretve prema akumulaciji "Trebišnjica" i korištenja hidroenergetskog sustava "Trebišnjica". Što je to značilo? To je značilo slabljenje dotoka slatke vode. Dakle, promjena uopće iz slijeva u drugi. Prebacivanje ogromnih količina vode tako da hranjenje tih izvora na lijevom zaobalju je strahovito smanjena. Što je to značilo? To je značilo da sve ona naša vladanja milijardama i milijardama prije dinara i kuna sada u melioracije dovodimo u pitanje zbog prodora slane vode prema uzvodno uz Neretvu, jer potisak slatke vode sprječava slanu vodu da prodire u kanale itd. da ponovno ne dolazi do zaslanjivanja i vraćanja soli putem kapilarnog uzgona u gornje horizonte obradivog zemljišta, gdje smo uložili ogromne milijarde za melioraciju. To znači da je u opasnosti cijela Neretvanska dolina, pa kada sam spomenuo u Sarajevu sa trojicom članova predsjedništva taj problem, onda nitko nije reagirao dok nisam rekao da je slana voda došla do Čapljine. E onda kad je došla do Čapljine onda je kao sad je to problem. A što je prije bila do Metkovića to nije problem je li? I naravno Bosna i Hercegovina nije potpisnica ove konvencije i šta ja znam nekih, ne znam baš točno čega je, čega nije ali nije, uglavnom jer sva naša upozorenja su do sada bila, nailazila na gluh odjek … [[Govornik se ne razumije.]] Gospođa Petir je govorila o gradnji hidroenergetskih objekata uzvodno uz Savu. Nitko ne traži ili uopće se ne obazire na to kakve će posljedice nizvodno biti ako se dolazi do nekih zahvata. To su samo onako formalistički možda obavijesti a rade se svoji vlastiti … [[Govornik se ne razumije.]] Mi smo opkoljeni sa mogućnošću da nas se u tom smislu ugrozi ne samo kroz hidro sustav nego što je gospodin Dorić govorio znamo odakle dolaze ove kisele kiše? Po Gorskom Kotaru. Ne dolaze iz Albanije. Niti iz Crne Gore. Nego dolaze iz jugozapada odakle su dolazile uvijek. Prema tome mislim da ova, ja sad mogu navoditi nekoliko primjera. Nema svrhe. Načelno bih želio reći. Ovo su stvari koje traže duboko najprije poznavanje situacije i posljedica koje mogu izazvati. I drugo, da se mi oboružamo ne samo znanjem o ovim recimo izvorima energije, o mogućnosti eksploatacije hidro sustava, rijeka i tako dalje nego da vidimo kakve to posljedice ima za budućnost našu. Jer ako govorimo o energetskoj strategiji sada to određujemo 20 godina unaprijed što ćemo učiniti. Znači određujemo sudbinu zapravo naše djece i unučadi. To traži kompletnu i javnu raspravu o svim aspektima i svim mogućnostima koje možemo koristiti. I sunčana energija i vjetar i ugljen i plin i nafta i nuklearna energija. Dakle sve treba staviti na stol. Sve treba staviti na stol, po tomu se dobro promisliti i konačno donijeti ovaj, donijeti tu strategiju. Ali ono što uvažavam kao upozorenje svih kolega moramo koristiti naša prava koja imamo u pogledu toga što ostali rade. Kako će se i oni određivati na naše usmjerenje i politiku izgradnje pojedinih energetskih kapaciteta tako i mi imamo pravo postaviti pitanje kako će njihove instalacije, kako će njihovi potencijali biti korišteni i koliko će to imati odraz na Hrvatsku. Hrvatska je jedno geografsko područje rastegnuto i po nekakvim kako bih rekao i produženo i produljeno, ima itekako je izložena tim mogućnostima da nekorektno kao što je to bilo usmjeravanje lijevih pritoka Neretve u jedan drugi sustav dovodi u pitanje cijelu jednu, jednu budućnost jednog kraja. I ne samo Hrvatske nego kao što sam rekao i uzvodno gore još od granice i tako dalje. Dakle ta sinhronizacija, ta dobro međusobno upoznavanje sigurno može biti donekle brana i ako ne jedina da nam se ne događaju iznenađenja koja mogu u budućnosti možda biti i daleko sa drastičnijim i gorim posljedicama nego što to danas možemo predvidjeti. Hvala.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Nikola Ružinski. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvažene dame i gospodo zastupnici. Prvo, ovdje imamo jedan amandman Odbora za zakonodavstvo tako da možemo, mi ga prihvaćamo tako da ne treba posebno razgovarati. To je tehnički amandman. Ja vam se prije svega zahvaljujem na podršci koju ste dali donošenju ovog zakona i značaju koji dajete tom jednom prekograničnom utjecaju sustava na zaštitu okoliša Republike Hrvatske. Jasno je da ova konvencija koju mi smo potpisali, ovo su samo amandmani koji omogućuju zemljama veći utjecaj nego što su ga imali do sada u tom prekograničnom suradnji ili utjecaju. Mi isto tako imamo obaveze i imamo i imamo prava prema ovoj konvenciji. Sve ovo što je uvaženi zastupnik HDSSB-a nabrojio uglavnom su naši, naša postrojenja kojima bi mi zapravo trebali obavijestiti susjedne zemlje, ali budući da je konvencija vezana uz planove i programe uz projekte koji se razvijaju to nije sada naša obveza. Ali je jasno sve ono što ćemo sagraditi i graditi morat ćemo obavijestiti naše susjedne države. Ono što bih htio uvaženoj zastupnici Mireli Holy odgovoriti mi ćemo zaista ozbiljno shvatiti ovo i mi to ozbiljno shvaćamo. Mi ozbiljno radimo. Bilo je dosta govora o nizu projekata u kojima je Hrvatska sudjelovala ili nije. Ja vam moram reći da recimo primjer LNG-a kad se spominjao naš LNG koji ćemo graditi sada Republika Italija ima u planu dva LNG terminala u Tršćanskom zaljevu «off short» terminali. Oni su nas uredno obavijestili o svojim planovima. Osnovano je zajedničko povjerenstvo i naši predstavnici sudjeluju u procjeni utjecaja na okoliš. Mi smo dobili sve dokumentaciju. Isto tako moram vas obavijestiti da smo mi u postupku suradnje sa slovenskom stranom oko izgradnje hidrocentrale na rijeci Savi. I već dosta dugo sa svim podacima dali smo niz primjedbi. Na dosta primjedbi su oni i odgovorili i dali smo svoje uvjete pod kojim uvjetima se to može raditi. Ja ću vam rado dati te naše primjedbe na, na uvid. Dakle nije stvar da su, da Slovenci rade bez našeg sudjelovanja. Jest da je problem taj da jednog dana kad netko sagradi bilo kakovu hidrocentralu i napravi branu na nekoj rijeci onda dalji tok te rijeke dolazi u pitanje. Mi imamo velikih problema na Dravi, na rijeci Dravi i zato ovaj naš, naša suradnja ili spor sa mađarskom stranom protivljenju te Virje 2 je, ugrožava zapravo tok rijeke Drave i mi imamo veliko sniženje, u Slavoniji imamo veliko sniženje podzemnih voda. Imamo problema sa hrastom, sa hrastovim šumama koje moraju biti na vodi. Imamo problema sa poljoprivredom. Što se tiče rijeke Save isto tako su i naši, naši predviđanja da će se raditi hidroelektrana Podsused koja bi trebala biti u tom nizu. Da li ćemo i kad ćemo graditi to ne znamo, ali da Slovenci grade činjenica je i oni su se obvezali držati onog, onih naših uvjeta koji bi trebali omogućiti siguran rad, siguran tok rijeke Save u donjem dijelu. Uvaženi zastupnik Dorić ono što ste vi govorili je i nije možda predmet ove, ove konvencije ali je činjenica da mi surađujemo ili nastojimo surađivati kroz, i kroz Mediteranski akcijski plan i kroz trilateralnu komisiju sa talijanskom stranom. Ja ne znam na čemu ste, gdje ste vi bili prisutni. Ja nisam bio ni na jednom od ovih vaših 15 sastanaka, niti sam bio onom prilikom kad je netko nešto samo pročitao. Ali da je to ozbiljna stvar zaštita Jadrana i da se mi trudimo, izuzetno se trudimo poboljšati situaciju na Jadranu govori i ovaj jadranski projekt koji mi gradimo, naš uređaj za pročišćavanje otpadnih voda. Na žalost, ovi uređaji koje ste vi spomenuli su samo prvi stupanj. Moramo ih dograditi, ali evo upravo se dograđuje. I mi ćemo dati sve što se od sebe i sva naša dosadašnja istraživanja pokazuju da ugroženost Jadranskog mora, govorim samo recimo o ovom najnovijem izvještaju o kvaliteti plaža pokazuju da Jadran nije toliko ugrožen našom aktivnošću, nego da je upravo ugrožen rijekom Po koja donosi i uzrokuje i cvjetanje mora i sve ono što je. Jasno, gospodine predsjedniče zahvaljujem na doprinosu vašem. Vi ste to i prilikom donošenja Zakona o zaštiti okoliša kad smo se isto tako osvrnuli na ovaj značaj suradnje s Bosnom i Hercegovinom. Ono što vam ne mogu reći da surađujemo od svih ovih primjera koje ste dali to je Rafinerija Bosanski Brod. Mi smo uputili dopis Ministarstvu zaštite okoliša Republike Srpske, pokušali smo i preko Federacije i sad smo zadnje uputili dopis Ministarstvu vanjske trgovine koje zapravo zastupa Bosnu i Hercegovinu na međunarodnim sjednicama u pogledu zaštite okoliša kroz jednog svog državnog tajnika. Dakle, na razini Republike Bosne i Hercegovine ne postoji Ministarstvo zaštite okoliša, a sa Republikom Srpskom nismo uspjeli doći do toga da bi oni bili voljni nama dati bilo kakve podatke o zahvatima koji se rade u Rafineriji Bosanski Brod. To pokušavamo saznati iz drugih stvari i trudimo i trudit ćemo se i sigurno ćemo uspjeti dobiti podatke i utjecati na to. Sve ove, sve druge stvari koje ste spomenuli smo više-manje uključeni. Isto tako smo uključeni i u ono kad nas susjedne države traže. Dakle, ESPO konvencija se u Hrvatskoj primjenjuje u visokom stupnju. I sa Mađarima smo oko nuklearke i sve ono je bilo suradnje i nadam se da će i ova ratifikacija ovoga dokumenta doprinijeti tog da će ga prihvatiti još više zemalja pogotovo ima jedan posebni dogovor što je ove godine smo imali sastanak u Sofiji gdje na žalost Bosanci nisu potpisali, ali će potpisati taj, složili su se s tim dokumentom da će ga potpisati, pa ćemo imati sa ovim susjednim zemljama koje nisu članice ESPO konvencije potpisan ugovor upravo na bazi ovih amandmana koji su doneseni u Cavtatu i Sofiji. Evo, još jedanput hvala na podršci za ovaj zakon.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. 12. Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija, 27. veljače 2001. i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica, Cavtat 4. lipnja 2004. godine. Hitni je postupak. P.Z.E. br. 149. Rasprava je zaključena. Odbor za zakonodavstvo povukao je amandmane podnesene na ovaj zakonski prijedlog. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Sofija 27. veljače 2001. i izmjene i dopune Konvencije o procjeni utjecaja na okoliš preko državnih granica Cavtat 4. lipnja 2004. godine. Molim uključimo se i glasujmo. Treba pročitati, a dugo je! Malo je sporo, ispričavam se zbog sporosti. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 101 glas za, šta je bilo? Molim? [[Upadica: Šeks je bio suzdržan.]] A da. Ovako većinom glasova je prihvaćen ovaj zakon. 101 glas za i 2 suzdržana. Hoćemo li otkriti javnosti tko je. Hvala vam lijepa i ništa protiv. Utvrđujem da je potvrđena, da je ovaj zakon usvojen sa tom većinom.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo. Evo, pred vama je konačni tekst Prijedloga Zakona o Državnom inspektoratu. U najkraćim crtama samo da vas izvijestim Državni inspektorat kao što znate državna upravna organizacija i središnje tijelo državne uprave čiji djelokrug obuhvaća inspekcijske poslove u tri grupe inspekcijskih poslova i tri grupe inspektora – gospodarski inspektori, inspektori rada i inspektori za tehničke inspekcije. Sustav danas ima 920 djelatnika. Organiziran je teritorijalno po principu područnih jedinica, središnjim uredom i 39 ispostava u Republici Hrvatskoj. Sukladno planom usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije prema Nacionalnom programu za pristup Europskoj uniji 2008. godine Državni inspektorat je izradio i Konačni prijedlog Zakona o Državnom inspektoratu koji je Vlada usvojila i danas se nalazi na vašim klupama. Usklađivanje zakona s propisima Europske unije razlog što predlažemo da zakon ide po hitnom postupku. U odnosu na zahtjev EU ovim se zakonom stvara institucionalni i pravni okvir za učinkovitu provedbu inspekcijskog nadzora u području gospodarskog dijela inspekcije gdje se govori o slobodi kretanja roba jer se napušta nadzor kakvoće proizvoda prije stavljanja na tržište po zahtjevu stranke. U prošloj godini sustav Državnog inspektorata imao je 70000 takvih nadzora što je opterećivalo administrativno gospodarstvenike sa 30 milijuna kuna. Sada takav nadzor napuštamo na granici, ali ne znači da s time napuštamo i kontrolu robe. Ona će se raditi u skladištima uvoznika, odnosno na tržištu kada ona bude disperzirana rada i zaštite na radu, jer se propisuju niži uvjeti u pogledu radnog iskustva za inspektore čime se stvaraju pretpostavke za jačanje administrativnih kapaciteta u ovom području nadzora što je praktički usklađenje s Uredbom o klasifikaciji radnih mjesta u državnoj upravi, opreme pod tlakom jer se za inspektore utvrđuju ovlasti isključivo u inspekcijskom nadzoru, a ne i za poslove certificiranja opreme pod tlakom što su poslovi koji pripadaju tijelima za potvrđivanje sukladnosti. Međutim, do danas to nije bio slučaj. Donošenjem ovog Zakona o Državnom inspektoratu bolje će se urediti određena pitanja u vezi s potrebnom stručnom spremom i dužinom radnog staža u struci kojeg moraju imati osobe da bi se mogli rasporediti na radna mjesta inspektora. Radi obavljanja najsloženijih inspekcijskih poslova kao novost uvodi se mogućnost sistematiziranja novih radnih mjesta pod nazivom viši inspektor – specijalista, a zbog omogućavanja zapošljavanja osoba sa završenim preddiplomskim stručnim studijom, popularno Bolonjcima uvodi se radno mjesto inspektora druge vrste zvanja. Jača se odgovornost inspektora i drugih državnih službenika raspoređenih na radna mjesta nadređenih službenika unutarnjih ustrojenih jedinica Državnog inspektorata time što se propisuju uvjeti pod kojima glavni inspektor takvog službenika može preraspodijeliti s takvog radnog mjesta. Zakon je sadržajno jezično usklađen s odredbama Prekršajnog zakona koji je stupio na snagu 1. siječnja 2008. godine. S obzirom na okolnost da je Zakon o državnom inspektoratu od izvornog teksta iz '99. godine do danas mijenjan 11 puta prišlo se izradi novog teksta zakona. Evo, štovani gospodine predsjedniče, toliko. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ravnopravnost spolova i zastupnica Milanka Opačić. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Potpredsjednica Odbora za ravnopravnost spolova, gospođa Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, državni tajniče sa suradnicama, kolegice i kolege zastupnici. Odbor za ravnopravnost spolova Hrvatskog sabora na 11. sjednici održanoj 24. rujna 2008. godine raspravljao je o Prijedlogu zakona o Državnom inspektoratu s Konačnim prijedlogom zakona, P.Z.E. br. 145 koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 17. srpnja 2008. godine. Odbor je navedeni prijedlog zakona raspravio sukladno članku 140. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo. Predstavnik predlagatelja uvodno je obrazložio prijedlog zakona: "Ovim se zakonom uređuje unutarnje ustrojstvo, poslovi, ovlasti i način rada Državnog inspektorata." Zakon se donosi po hitno postupku zbog usklađivanja s propisima Europske unije. Važeći zakon o Državnom inspektoratu od izvornog teksta iz 1999. godine do danas mijenjan je 11 puta te je bilo potrebno izraditi novi tekst zakona i iz nomotehničkih razloga. Predlagatelj se suglasio sa primjedbom i prijedlogom Ureda pravobranitelja za djecu vezano uz članak 27. prijedloga zakona. Naime, taj članak ovlašćuje inspektora da prilikom obavljanja inspekcijskog nadzora uzima izjave od predstavnika nadziranih pravnih fizičkih osoba i svjedoka. Predlaže se da se dodaju stavci kojima bi se odredilo da se ako se kao svjedok ispituje dijete, takvo ispitivanje provodi uz pomoć odgovarajuće stručne osobe kako bi se spriječilo nestručno ispitivanje i netaktičan odnos prema djetetu. Sukladno Konvenciji o pravima djeteta, dijete je svaka osoba mlađa od 18 godina. U raspravi koja je uslijedila članovi i članice odbora posebno su se osvrnuli na odredbe prijedloga zakona koje se odnose na poslove Državnog inspektorata u području rada i zaštite na radu izražavajući potrebu za većim brojem inspektora rada te njihovom što većom neovisnošću izraženo kroz financijska sredstva s kojim bi institucija Državnog inspektorata trebala raspolagati. Članovi i članice odbora jednoglasno su odlučili podnijeti sljedeći amandman na tekst konačnog prijedloga zakona. U članku 27. dodaju se novi stavci 5. i 6. koji glase: 5. Ako se kao svjedok ispituje dijete, takvo ispitivanje se provodi uz pomoć psihologa, pedagoga ili druge stručne osobe na način prikladan uzrastu, dobi i zrelosti djeteta i s dužnom obazrivošću kako takvo ispitivanje ne bi štetilo njegovom razvoju. I pod stavkom 6. Djetetom se u smislu odredbi ovog zakona smatra svaka osoba mlađa od 18 godina. Opširno obrazloženje dobili ste na klupe pa zbog opširnosti obrazloženja neću ga čitati. Na kraju članovi i članice odbora jednoglasno su odlučili predložili Hrvatskom saboru da donese Zakon o Državnom inspektoratu u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske uz prihvaćeni amandman odbora. Hvala.
Hvala. U ime Odbora za gospodarstvo, predsjednik, gospodin Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo saborski zastupnici, pozdravljam i glavnog inspektora, gospodina Krunu Kovačevića i zamjenicu gospođu Boženu Vrbanić. Odbor za gospodarstvo Hrvatskog sabora na 14. sjednici održanoj 16. rujna 2008. razmotrio je Prijedlog zakona o Državnom inspektoratu. O ovom prijedlogu raspravljali smo u svojstvu matičnog radnog tijela. Nakon uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja u raspravi je pozdravljena činjenica da je u odnosu na postojećih 11 izmjena dopuna zakona predložen cjeloviti tekst zakona i da će to omogućiti i inspektorima Državnog inspektorata, ali i svim pravnim i fizičkim osobama čije je poslovanje i rad u djelokrugu ovog zakona lakšu primjenu i tumačenje zakonskih odredbi. Također, pozdravljena je i činjenica da je vezano uz uvjete staža i stručne spreme, dakle da se vezano uz radna mjesta u Državnom inspektoratu novim zakonom prati situacija na tržištu kadrova i radno mjesto inspektora čini atraktivnijim. Odbor važnim drži usklađivanje zakona s iskustvima i pravnom stečevinom Europske unije što bi u njegovoj provedbi i kao rezultat inspekcijskog rada trebalo značajno utjecati na bolju zaštitu potrošača, na suzbijanje sive ekonomije, rada na crno i nelojalne tržišne utakmice. U raspravi koja je uslijedila predstavnik Hrvatske obrtničke komore izrazio je stajalište da su predviđene novčane kazne za obrtnike previsoke, a da u svome radu Državni inspektorat treba rigoroznije kažnjavati za prekršaj fizičke osobe. Kako su u raspravi izražene nedoumice u pojmu fizičke osobe, navedeni je pojam definiran na način da su to one fizičke osobe koje nemaju registriranu niti jednu od djelatnosti. Također, predstavnik Komore dao je primjedbu i na članak 3. stavka 2. ovog zakonskog prijedloga te predložio da u nadležnost Državnog inspektorata prilikom obavljanja nadzora na drugim djelatnostima osim obrta budu dodana i trgovačka društva. Primjedba je dana i na članak 64. stavak 3. kojim bi osim novčane kazne trebalo propisivati i druge sankcije. Dakle kaznena odgovornost ili čak prestanak rada fizičkih osoba obrtnika koji ne dozvole inspektoru privremeno oduzimanju dokumentacije ili predmeta koji služe kao dokaz u upravnom i sudskom postupku. Jedinstveno je mišljenje članova odbora da je zbog pravovremenog sprječavanje mogućeg prekršaja potrebno strogo kažnjavati za prekršaje pravne osobe i odgovorne fizičke osobe u njima kada kod njih rade radnici "na crno". Kada se govori o kažnjavanju fizičkih osoba koje nemaju registriran obrt ili neku drugu djelatnost, predstavnik predlagatelja istaknuo je da inspektori u navedenom slučaju imaju problem u postupanju jer moraju poštivati ustavne odredbe temeljem kojih nemaju ovlaštenje ući u kuću ili stan zbog obavljanja inspekcijskog nadzora. Svi članovi odbora podržali su donošenje ovog zakona ocijenivši ga također jednim od važnih doprinosa za suzbijanje korupcije u Republici Hrvatskoj. Nakon provedene rasprave, odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o Državnom Inspektoratu sa sljedećim amandmanom: U članku 3. stavak 2. mijenja se i glasi: Državni inspektorat obavlja nadzor i nad drugim djelatnostima koje fizičke i pravne osobe obavljaju sukladno Zakonu o obrtu, ako posebnim zakonom nije određena nadležnost drugog tijela državne uprave. Prihvaćanjem ovog amandmana postigao bi se jasni izričaj zakona u pogledu nadzora nad primjenom svih zakona i drugih propisa koji čine djelokrug Državnog inspektorata. Osim toga predloženi amandman je u suglasju s člankom 1. Zakona o obrtu kojim se uređuje pod kojim uvjetima se obavlja obrt kao samostalna djelatnost od strane fizičkih i pravnih osoba. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, gospođa zastupnica Nada Čavlović Smiljanec. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, glavni inspektore, gospođo zamjenice, kolegice i kolege zastupnici. Prijedlogom Zakona o Državnom inspektoratu, s Konačnim prijedlogom za koji se predlaže donošenje po hitnom postupku, usklađuje se zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije te se u njegovom prilogu dostavlja izjava o njegovoj usklađenosti sa pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Mi u SDP-u smatramo da je zaista bilo neophodno donijeti novi Zakon o Državnom inspektoratu još i ranije, jer je izvorni zakon donesen 1999. godine te je od svog donošenja mijenjan i dopunjivan čak 11 puta, pa se pitamo da li bi predlagatelj uopće izradio novi tekst zakona da nije bilo potrebe za njegovim usklađenjem sa zakonodavstvom Europske unije. Podsjećamo da su se značajnije izmjene važećeg zakona dogodile donošenjem Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Državnom inspektoratu koje su stupile na snagu 2005. godine, a u skladu sa zaključkom Vlade kojim je prihvaćen plan kratkoročnih i dugoročnih mjera za suzbijanje sive ekonomije. Navedenim izmjenama promijenjene su ovlasti Državnog inspektorata i to prvenstveno u predmetima kojima se sprječava siva ekonomija znajući da svi oblici sive ekonomije radilo se to o zapošljavanju bez valjanog pravnog temelja ili obavljanje djelatnosti bez odobrenja za rad, dovode do neravnopravnog položaja gospodarskih subjekata na tržištu, a istovremeno imaju za posljedicu velike gubitke za državni proračun zbog neuplaćivanja prihoda od poreza, prireza i doprinosa. Klub SDP-a smatra da je ovim prijedlogom zakona trebalo objediniti sve inspekcije odnosno propisati i druga upravna područja u kojima bi Državni inspektorat obavljao inspekcijske poslove, jer ako postoji Državni inspektorat kao posebno neovisno tijelo državne uprave, on bi trebao objediniti sve inspekcijske poslove, a ne kao što je sada da su pojedini poslovi inspekcijskog nadzora povjereni nadležnim ministarstvima. Praksa pokazuje da su područja koja su izuzeta iz djelokruga Državnog inspektorata kontrolirana dvojakim kriterijima što nije dobro pa to ima za posljedicu da praktički ministarstva sama sebe nadziru. To je ovaj prijedlog zakona trebao riješiti, a nije. Nadalje, ovim prijedlogom zakona predlaže se ukidanje odredbi o nadzoru kakvoće proizvoda za koje je potrebno uvjerenje a što je do sada bilo u nadležnosti gospodarskih inspektora. Gospodarski inspektori prema važećem zakonu obavljaju nadzor kakvoće domaćih i uvoznih proizvoda za koje je bilo potrebno uvjerenje temeljem odredbi članka 14. do 18. sada važećeg Zakona o Državnom inspektoratu, a podsjećam riječ je o 56 grupa prehrambenih i neprehrambenih proizvoda. Predlagatelj kao razlog ukidanju tih nadležnosti inspektora navodi akcijski plan za usklađivanje sa člancima 28. do 30. Ugovora o osnivanju EZZ za poglavlje 1 – sloboda kretanja roba kojeg je donijela Vlada Republike Hrvatske budući da navedene odredbe predstavljaju određene prepreke na tržištu proizvoda te tvrdi da bi se time uklonile administrativne zapreke za stavljanje proizvoda na tržište, a istovremeno bi se postiglo i usklađivanje zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije u ovom području. Bojimo se da će ukidanje ovih odredbi o nadzoru kakvoće zaista napraviti kaos na domaćem tržištu, jer su i uz ovaj nadzor na području naše zemlje dolazili proizvodi sumnjive kvalitete. Podsjećamo među te proizvode između ostalog spadaju meso i mesni proizvodi, mlijeko, jaja, voće, povrće te svi proizvodi od tekstila. Pa i za ovaj nadzor koji smo imali, često se događalo da su pojedini proizvodi morali biti povučeni i to naročito iz trgovačkih lanaca pa se s pravom pitamo neće li naše tržište preplaviti roba sumnjive kakvoće. Moramo znati da na naše tržište ne dolazi samo roba iz zemalja Europske unije. Navesti ću samo primjer robe koja dolazi iz Kine. Tu su u pitanju naročito tekstilni proizvodi i igračke koji su do sada se to pokazalo, često upitne kvalitete i vrlo štetni za zdravlje građana. Prepustiti to područje sporadičnim nadzorima gospodarskih inspektora, odnosno nadzorima od slučaja do slučaja je loše rješenje. Mislimo da je predlagatelj trebao možda pojednostaviti sam postupak izdavanja uvjerenja, ali u svakom slučaju te odredbe su trebale ostati u zakonu. U nastavku ću spomenuti pojedine članke ovog prijedloga zakona za koje držimo da bi ih trebalo dopuniti ili izmijeniti. Prvo ukazujemo na članak 9. zakona koji bi trebalo dopuniti u smislu da glavnog inspektora koji upravlja radom Državnog inspektorata imenuje i razrješava Vlada Republike Hrvatske, jer to u ovom zakonu se ne spominje. To je i logično, budući da nadzor nad radom Državnog inspektorata izravno obavlja Vlada Republike Hrvatske pa samim time je glavni inspektor izravno odgovoran Vladi, a na taj način bi i Vlada bila suodgovorna za rad Državnog inspektorata. Isto tako nije dobro rješenje da glavni inspektor predlaže svoje pomoćnike već bi isti trebali biti izabrani na temelju javnog natječaja. Svakako je dobro da je u članku 11. ovog zakona propisano da se protiv rješenja inspektora može izjaviti žalba što do sada nije bio slučaj, čime se je kršio direktno i naš Ustav, jer jedno od temeljnih ustavnih načela, pravo na žalbu protiv pojedinačnih pravnih akata donesenih u prvostupanjskom postupku pred sudom ili drugim ovlaštenim tijelom. Ali ovdje se dovodi u pitanje samostalnost tijela koje bi trebalo rješavati o žalbama, jer Povjerenstvo za žalbe, odnosno njegove članove imenuje glavni inspektor. Zato predlažemo da povjerenstvo imenuje Vlada Republike Hrvatske. Ovim prijedlogom zakona konkretno člankom 16. propisani su niži uvjeti u pogledu dužine potrebnog radnog staža za inspektore. Tako je za radno mjesto inspektora propisan radni staž u struci od 12 mjeseci, a za više inspektore 4 godine radnog iskustva u struci. Predlagatelj kao razlog navodi da se kod raspisivanja natječaja za popunu radnih mjesta inspektora u praksi pokazalo da se prijavljuje jako mali broj kandidata, a i oni koji se zaposle u državnoj službi kao inspektori vrlo brzo odlaze iz državne službe. Tako se snižavanje godina radnog iskustva smatra kao poticajna mjera da bi se na taj način radna mjesta inspektora učinila što atraktivnija i pridonijela jačanju državnog inspektorata. Klub SDP-a smatra da to nije pravi način da bi se privukli kandidati za radna mjesta inspektora, odnosno da bi isti ostali u državnoj službi, znajući koliko je posao inspektora zahtjevan i složen jer je riječ o terenskom poslu, a sama priroda posla je takva da inspektori često doživljavaju neugodnosti pa i prijetnje. Da bi se inspektore motiviralo da se kandidiraju za radna mjesta pa onda i ostanu u službi potrebno je prvenstveno stvoriti pretpostavke za njihov rad a onda i adekvatnu plaću. Moramo priznati da su plaće inspektora male, neprimjerene u poslu koji obavljaju. Inspektori državnog inspektorata nemaju čak niti posebne dodatke na plaću zbog uvjeta rada te su tu u odnosu na druge inspekcije diskriminirani. S druge strane propisivanjem nižih uvjeta u pogledu dužine radnog staža izgubiti ćemo na kvaliteti. Poznajući stanje u državnoj upravi treba reći da službenici koji imaju jednu godinu radnog iskustva, ako su bili vježbenici u tih godinu dana nisu imali priliku puno naučiti. Zato nisu sami odgovorni, jer sustav funkcionira tako da se njihov posao u tih godinu dana svodi na obavljanje najjednostavnijih poslova. Od stručnih poslova vrlo malo ili gotovo ništa se u državnoj službi za 12 mjeseci ne nauči, usprkos tome što svaki vježbenik formalno ima mentora, pa se onda pitamo kako će taj službenik sa gotovo nikakvim stručnim iskustvom uopće moći prevoditi inspekcijske poslove za koje je potrebno poznavati cijeli niz propisa. Isto tako propisivanje radnog staža za višeg inspektora od četiri godine svakako je premalo pogotovo ako se uzme u obzir da je po sada važećem zakonu propisan uvjet od 10 godina radnog iskustva. I ono što treba posebno naglasiti to je da inspektor osim materijalne sigurnosti i svakako mora biti neovisan od politike. Politika ne smije vršiti pritisak na rad inspekcije, ne smiju postojati obveznici kod kojih se smije ići u nadzor i oni kod kojih se ne smije. A to se danas na žalost događa. I na kraju klub SDP-a podržati će donošenje ovog prijedloga zakona, ali će na sve ove primjedbe koje sam sada izrekla u svojoj raspravi uložiti amandmane. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a, gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani glavni inspektore i zamjenice glavnog inspektora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Na početku izlaganja želim istaknuti da će Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati Prijedlog Zakona o Državnom inspektoratu s konačnim prijedlogom zakona koji je Vlada Republike Hrvatske dostavila predsjedniku Hrvatskog sabora aktom od 17. srpnja 2008. godine. Potreba donošenja ovog zakona vežu i činjenici da je važeći Zakon o državnom inspektoratu donesen 1999. godine, od dana donošenja do danas mijenjan 11 puta. Stoga podržavamo napor predlagatelja za izradom cjelovitog zakonskog prijedloga, po svom sadržaju preglednom te dostupnom na jednom mjestu svim subjektima na koje se odnosi. Isto tako valja naglasiti da je donošenje ovog zakona utvrđeno planom usklađivanja zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije u 2008. godini te je isti usklađen s propisima Europske unije. S obzirom da je naglašeno kako je dobro što se predlagatelj odlučio za izradu novog zakonskog teksta u najkraćim točkama potrebno je osvrnuti se na najbitnije novine i osnovna pitanja koja se uređuju zakonom. Ovim prijedlogom pregledno se utvrđuju upravna područja nad kojima državni inspektorat obavlja inspekcijski nadzor. Uređuje se unutarnje ustrojstvo, poslovi, ovlasti i način rada Državnog inspektorata. Propisuje se koji inspektori ulaze u sastav Državnog inspektorata radi obavljanja poslova inspekcijskog nadzora iz njegovog djelokruga propisuju se ovlasti inspektora. Propisuje se obveza i dužnost pravnim i fizičkim osobama da omoguće obavljanje nadzora inspektora sukladno propisanim ovlastima. Posebnu važnost prijedlog daje pravima i dužnostima inspektora u postupcima u kojima inspektor uzima uzorke od proizvoda za ispitivanje sukladnosti tih proizvoda. Daje se ovlast inspektoru da izvršenika prisili na izvršenje rješenja naplatom novčane kazne. Kada inspektor utvrdi osnovanost sumnje da je počinjen prekršaj ili kazneno djelo poduzima prekršajno-pravne i kazneno-pravne sankcije, a zakon izričito propisuje u kojem slučaju inspektor ne podnosi optužni prijedlog za pokretanje prekršajnog postupka. Kako bi se efikasno otklonile nepravilnosti u poslovanju inspektorima se propisuje ovlast za donošenje usmenog rješenja izvršenja rješenja pečačenjem, kao privremena mjera zabrane obavljanja djelatnosti. Ova mjera pokazala je svoju učinkovitost na sprečavanju sive ekonomije i rada na crno. Također valja naglasiti kao učinkovitu mjeru ovlast inspektora u provedbi inspekcijskog nadzora u području prometa roba. U odnosu na zahtjev Europske unije prijedlogom se stvara pravni okvir za provedbu inspekcijskog nadzora i to slobode kretanja roba na način da se napušta nadzor kakvoće proizvoda prije stavljanja na tržište po zahtjevu stranke. Time se otklanja prepreka gospodarskim subjektima koji uvoze određene proizvode i domaćim subjektima koji su prije stavljanja određenih proizvoda u promet bili u obvezi od gospodarskog inspektora pribaviti uvjerenje o kakvoći proizvoda. Nadalje, rada i zaštite na radu na način da se propisuje blaži uvjeti u pogledu radnog iskustva za obavljanje poslova inspektora, te ovlast inspektora ograničava se samo na inspekcijski nadzor. Oni ne mogu obavljati poslove certifikacije opreme pod … [[Govornik se ne razumije.]] Donošenjem novog Zakona o Državnom inspektoratu uredit će se pitanja vezana za potrebnu stručnu spremu i dužinu radnog staža u struci za radna mjesta inspektora, pitanja vezana za radnopravne odnose službenika. Novina je da se za obavljanje najsloženijih inspekcijskih poslova daje mogućnost sistematiziranja novih radnih mjesta pod nazivom viši inspektor specijalist. Intencija je zakona jačanje odgovornosti inspektora i drugih državnih službenika. U skladu s tim službenike raspoređene na radna mjesta nadređenih službenika unutarnjih ustrojstvenih jedinica državnog inspektorata, pod propisanim uvjetima glavni inspektor može razriješiti s takvog radnog mjesta. Važno je također istaknuti da su u Republici Hrvatskoj od 1. siječnja 2008. godine primjenjuje Prekršajni zakon koji na drugačiji način uređuje neka pitanja prekršajnog zakonodavstva. Stoga je tekst novog Zakona o Državnom inspektoratu bilo potrebno uskladiti i s novim institutima Zakona o prekršajima. S obzirom na naprijed navedeno uvažavajući opravdanost razloga za donošenja Zakona o Državnom inspektoratu po hitnom postupku, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. U ime kluba HSS-a, gospodin zastupnik Boris Klemenić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine glavni inspektore. Državni inspektorat je utemeljen Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstva i Državnih upravnih organizacija, sada Zakon o ustrojstvu i djelokrugu središnjih tijela državne uprave, pa se vrijeme utemeljenja državnog inspektorata računa od vremena stupanja na snagu tog zakona tj. od 13. prosinca 1997. godine. Tijekom proteklih godina Zakon o državnom inspektoratu mijenjan je posebnim zakonima čime se usklađivao opis poslova inspektora iz djelokruga inspektorata sukladno nastalim izmjenama u djelokrugu. Značajnije izmjene i dopune Zakona o državnom inspektoratu izvedene su zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o državnom inspektoratu, a stupile su na snagu 8. studenog 2005. godine. Već smo i u nekoliko navrata čuli da je sam Zakon o državnom inspektoratu od onog izvornog teksta iz '99. godine do danas mijenjan 11 pute, te prema tome dolazi se do sljedećeg zaključka, a to je da kod sljedećih izmjena zakona treba izraditi potpuno novi tekst zakonskog prijedloga. I da ne ponavljam sve ovo što su kolege prije rekli u ime kluba i na koncu konca glavni inspektor, usredotočit ću se na nekoliko pitanja koje dovode u dvojbu, iako ću isto tako reći da će klub HSS-a podržati ovaj prijedlog Zakona o državnom inspektoratu. U članku 11. stavak 5. radi se o povjerenstvu za žalbe koje čine tri člana koje imenuje glavni inspektor. Osim formalnih uvjeta kao što su stupanj i vrsta obrazovanja, nije navedeno da li članovi povjerenstva jesu inspektori državnog inspektorata ili su oni potpuno nezavisne osobe, pa prema tome dovodi se to u pitanje. Isto tako, članak 13. navodi se da inspekcijski nadzor u području primjene zakona i drugih propisa u području trgovine, uslugama, ugostiteljske djelatnosti, pružanja usluga u turizmu, obračuna, naplate i uplata boravišne pristojbe provodi gospodarski inspektor. U članku 13. ne spominje se gospodarski inspektor prve vrste, dok se u sljedećem članku, članku 14. on kao takav spominje. Smatramo da je potrebno terminološki ujednačiti nazive radnih mjesta, radi izbjegavanja eventualnih dvojbi i nejasnoća u primjeni samog zakona. U članku 37. stavak 2. i 36. propisuje se da inspektor u postupku inspekcijskog nadzora ima pravo i dužnost uzeti uzorke proizvoda i dati ih zapečaćenje i na analizu. Također se propisuje da ukoliko ispitani uzorci ne odgovaraju propisanom sastavu i slično, inspektor posljednjim zaključkom utvrđuje iznos tih troškova i kome se trebaju platiti i u kojem roku. Radi preciznosti izričaja smatramo da treba navesti tko plaća te same troškove i u kojem roku je inspektor obvezan sastaviti poseban zaključak kojim se utvrđuje iznos samih nastalih troškova. U članku 47. propisan je i rok od 15 dana za podizanje optužnog prijedloga, za pokretanje prekršajnog postupka, odnosno prijavu za pokretanje postupka zbog kaznenog djela. Također se navodi da nepodnošenje optužnog prijedloga, odnosno prijave do toga roka ne isključuje obvezu podnošenja. Navedenim po našem mišljenju se otvara mogućnost manipulacije i stvaraju uvjeti za korupciju i ucjenu, bez obzira od koje strane one dolazile smatramo da to nisu poželjne pojave u našem društvu i da treba spriječiti mogućnost razvoja takovih pojava. Bojim se gospodine predsjedniče, dame i gospodo zastupnici da je ono što je već rečeno u ime kluba i HDZ-a i SDP-a nema potrebe posebno isticati, niti čitati u ovoj raspravi u ime klubova. Još jednom ponovit ću da uz ova objašnjenja koja vjerujem da ćemo dobiti, klub HSS-a će podržati ovakav prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je Ingrid Antičević-Marinović. Što je s njom? Nema je. Gospodin Zvonimir Mršić? Gospodin Dragutin Lesar? Gospodin Davor Huška?
Hvala. Gospodine predsjedniče, evo dosta brzo se dođe na red ovako u ovim kasnim popodnevnim satima. Pozdravljam gospodina glavnog inspektora sa zamjenicom, uvažene preostale kolegice i kolege ovdje u Saboru. Evo nekoliko riječi o Zakonu o državnom inspektoratu koji je još jedan u nizu, cijelom nizu zakonskih prijedloga kojima se zakonodavstvo Republike Hrvatske usklađuje sa zakonodavstvom Europske unije dok nas to ne kako je uobičajeno u prilogu dostavljena izjava njegove usklađenosti s pravnom stečevinom Europske unije i pravnim aktima Vijeća Europe. Zasigurno je da smo svakim novim zakonom bliže Europskoj uniji i da nas to sve naravno motivira na još kvalitetniji rad. U odnosu na zahtjeve Europske unije ovim se zakonom stvara institucionalni pravni okvir za učinkovitu provedbu inspekcijskog nadzora i to na sljedećim bitnim područjima. Kao prvo na području slobode kretanja roba, jer se napušta nadzor kakvoće proizvoda prije stavljanja na tržište po zahtjevu stranke. Odredbe važećeg zakona koje su se odnosile na nadzor kakvoće proizvoda prepoznate su kao administrativna zapreka za stavljanje proizvoda na tržište Republike Hrvatske, a vjerujem da će naše zakonodavstvo kroz ostale zakone vršiti provjeru kvalitete roba koje dolaze na tržište iz stranih zemalja kao i domaćih proizvoda koji se pojavljuju na tržištu Republike Hrvatske. Kao drugo područje je područje rada i zaštite na radu, jer se propisuju niži uvjeti u pogledu radnog iskustva za inspektore čime se stvaraju pretpostavke za jačanje administrativnih kapaciteta u ovom području nadzora … administrativni kapaciteti u području nadzora rada i zapošljavanja predstavljaju mjerilo za zatvaranje pregovora u Poglavlju – 19. Socijalne politike i zapošljavanje zbog čega se daje podrška ipak u ovom manjem uvjetima u pogledu radnog iskustva u svakom slučaju zbog toga što na tržištu nije jednostavno pronaći inspektore zainteresirane osobe za posao inspektora kada se stavljaju visoki uvjeti pogotovo vezano za radni staž, naravno uz potrebu određene i stručne spreme. I kao treće, na području nadzora i certificiranja opreme pod tlakom. Postavlja se mogućnost da inspektori utvrđuju ovlasti isključivo u inspekcijskom nadzoru, a ne i za poslove certificiranja opreme pod tlakom što su poslovi koji pripadaju tijelima za potvrđivanje sukladnosti. Donošenjem novog Zakona o državnom inspektoratu također će se bolje urediti određena pitanja u vezi sa potrebnom stručnom spremom i dužinom radog staža o čemu je bilo govora i naravno kao i uvijek postoje dva različita stajališta i dva mišljenja u struci koje moraju imati osobe da bi se mogle rasporediti na radna mjesta inspektora. I na kraju opet jedno proturječje, naravno donošenje Zakona o državnom inspektoratu po hitnom postupku djelom će se ukloniti administrativne prepreke, to je mišljenje predlagača i nas koji dajemo podršku ovom prijedlogu. Prepreke gospodarskim subjektima koji uvoze određene proizvode ali i domaćim subjektima koji su prije stavljanja u prometu određenih proizvoda u obvezi od nadležnog gospodarskog inspektora pribaviti uvjerenje o kakvoći proizvoda. Zbog svega navedenog ćemo naravno, dajemo podršku, prihvatit ćemo Zakon o državnom inspektoratu. Hvala.
Hvala. Gospodin Vladimir Ivković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, glavni inspektore inspektorat je u razdoblju kontrole izvršio 1373 kontrole u turističkoj sezoni i to na području djelatnosti ugostiteljstva, turizma a manjim dijelom ostale djelatnosti od kojih je 55 stranaca, 67 nezaposlenih, 18 neprijavljenih, 18 rješenja o zabrani prekovremenog noćnog rada i tako dalje i tako dalje. Ovo čitam zbog toga jer mislim da je inspektorat od kako je dobio instrumentarij za izvršenje koji je bio ozbiljan na terenu kao što je pečaćenje objekta, privremeno zatvaranje objekta, zatvaranje djelatnosti i tako dalje bitno poboljšalo njihov rad i efikasnost rada i to se na terenu jako osjeti. Ovaj zakon je ustvari ako se samo pogleda 11 dosadašnjih izmjena i dopuna jedno olakšanje za praktičare kojima će ne samo kroz pročišćeni tekst nego kroz novi tekst zakona imati mogućnost lakšeg snalaženja u postojećem važećem, normama. I naravno ovaj zakon se i donosi zbog toga, ne zbog toga jer ima 11 zakona nego da napravi one nužne preduvjete koji su potrebni da bi s takvim zakonom mogli se uklopiti u europsko zakonodavstvo. Jedan od razloga je što se ovim zakonom mora i uskladiti terminologija sa novim Prekršajnim zakonom koji vrijedi od 1. siječnja 2008. godine u dijelu, u dijelu u kojem se odnosi na optužni prijedlog, subjekte odgovorne za počinjenje prekršaja i tako dalje i tako dalje. Dva područja zbog kojih želim istaknuti da podržavam ovaj zakon me posebno zanimaju, a to su područje otklanjanja sukoba interesa. Naime neka vrsta sukoba interesa cijelo vrijeme je bila prisutna kod onih uvjeravanja a posebno kod osuda pod tlakom gdje su ustvari inspektori utvrđivali, certificirali opremu pod tlakom, a sada ovim zakonom to pravo definitivno gube i stiču samo pravo nadzora odnosno inspekcijskog nadzora a ovaj dio posla će dalje utvrđivanje vršiti ovlaštene osobe za utvrđivanje sukladnosti. Čuli smo i neke prigovore vezane za stručne spreme koje se mijenjaju odnosno za radno iskustvo. Po meni je ovo dobro rješenje zbog toga što se skraćuje radno iskustvo i precizira stručna sprema i prilagođava na kraju krajeva novoj, novom nazivlju, ali se u pogledu radnog iskustva otvara prostor za ulazak novih inspektora jer definitivno a i područje s kojeg dolazim, Međimurje na jednom drugom području inspekcije ne da ne može dobiti inspektora već 5 godina nego ne može niti šefa te inspekcije dobiti već 5 godina. Tako da se ovim otvaranjem s kraćim radnim iskustvom, a osobno smatram da više od 3 godine nema zanimanja za koje se ne bi mogao dobro osposobiti a s jednom godinom je dovoljno za obavljanje inspekcijskih poslova. Treće područje koje je bila meta zanimanja ovog, ovih izmjena je ustvari sloboda kretanja roba i tu možemo reći da u početnim godinama naše samostalnosti je bilo jako puno problema sa ulaskom nekvalitetne robe koja nije imala nikakvu dokumentaciju ili manjkavu dokumentaciju i onda se na tržištu pojavljivalo svašta. Mislim da su se ti uvjeti u bitnome popravili pa i ovo zakonsko rješenje koje se traži i od strane Europe da se oslobodi ta administrativna zapreka i više se ne ograničava traženje sukladnosti kod ulaska odnosno potvrda kvalitete nego raznim drugim mjerama pregleda. Dakle ove, ova tri područja u bitnome poboljšavaju područje inspekcije i na kraju krajeva usklađuju i u tom smislu želim podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. I konačno gospodin Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, glavni inspektore, zamjenice, kolegice i kolege. Dakle evo prije svega ponovit ću jer o tome je već puno toga rečeno dakle da je Državni inspektorat osnovan Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o ustrojstvu i djelokrugu ministarstava i državnih upravnih organizacija iz 1997. godine kao središnje tijelo državne uprave sa zadaćom obavljanja inspekcijskih nadzora u određenim upravnim područjima. Radom Državnog inspektorata upravlja glavni inspektor kojeg imenuje i razrješuje Vlada Republike Hrvatske koja ujedno obavlja i nadzor nad radom Državnog inspektorata. Sam djelokrug inspektorata utvrđen je Zakonom o državnom inspektoratu iz 1999. godine koji je dan, do danas mijenjan 11 puta pa je svakako trebalo pristupiti izradi novog teksta zakona što se i predlaže. Pred nama je dakle Prijedlog zakona o državnom inspektoratu kojim se predlaže donijeti po hitnom postupku između ostalog i zbog odredbi koje se odnose na usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije. Ovim zakonom kako se u obrazloženju navodi između ostalog se uređuje ustrojstvo, poslovi, ovlasti i način rada Državnog inspektorata. Navode se upravna područja u kojima Državni inspektorat obavlja inspekcijski nadzor, uređuje unutarnje ustrojstvo i propisuju, propisuje mjesna nadležnost područnih jedinica inspektorata, navode prava i dužnosti inspektora u inspekcijskim poslovima, propisuje način odlučivanja o žalbama na rješenje inspektora, propisuju posebni uvjeti za prijem na radno mjesto inspektora, slučajevi u kojima glavni inspektor može razriješiti dužnost i rasporediti na drugo radno mjesto službenika koji upravlja unutarnjom ustrojstvenom jedinicom. Propisuju ovlasti za donošenje usmenog rješenja i tako dalje i tako dalje. Za provođenje ovog zakona s ciljem učinkovitog obavljanja poslova iz nadležnosti Državnog inspektorata važno je osigurati kvalitetne uvjete rada inspektora kako one materijalne tako i uvjete tehničke i informatičke opremljenosti radi omogućavanja povezanosti informacijske i komunikacijske unutar inspektorata ali i inspektorata sa drugim tijelima državne uprave. Uvjeti rada inspektora izuzetno su važni i zbog uloge inspektorata u sprječavanju sive ekonomije bilo da se radi o zapošljavanju bez valjanog pravnog temelja, obavljanju djelatnosti bez potrebnog odobrenja ili nadzoru kakvoće proizvoda. Kada je riječ o obavljanju inspekcijskih poslova novina u ovom zakonu je uvođenje višeg inspektora specijalista i gospodarskog inspektora druge vrste. Također se predlaže urediti pitanje potrebne stručne spreme i dužine radnog staža za radna mjesta inspektora i to na način da uvjet za radno mjesto inspektora bude 12 mjeseci, a za višeg inspektora 4. godine radnog staža u struci. Do sada su ti uvjeti bili od 2 do 5 godina radnog iskustva u struci za inspektora, a za više inspektore 10 godina od čega 3 godine nakon položenog državnog stručnog ispita. Ova mjera svakako će radna mjesta inspektora učiniti atraktivnijim, ali i omogućiti mlađim osobama naravno ne manje stručnim zapošljavanje na tim poslovima. Kroz rasprave u radnim tijelima Sabora iznijeti su određeni prijedlozi i dvojbe oko nekih predloženih rješenja iz ovog zakona za koje mislimo da ih svakako treba uzeti u obzir. Neki su uobličeni kroz amandmane. Prije svega mislim na one Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav kao što je amandman na članak 11. gdje se predlaže da Povjerenstvo za žalbe imenuje Vlada Republike Hrvatske, a ne glavni inspektor kao i otklanjanje dvojbi u članku 47. glede ovlasti inspektora kod pretrage stana koje svakako podržavam s obzirom da se radi o usklađivanju tih pitanja s Ustavom i drugim pozitivnim propisima. Dakle, evo ovo su tek neki od razloga zbog kojih ću podržati donošenje ovog zakona o Državnom inspektoratu kao i hitni postupak. Hvala.
Hvala. I zaključno glavni inspektor gospodin Kruno Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo. Zahvaljujem na konstruktivnoj raspravi. Zahvaljujem svim predstavnicima odbora, zahvaljujem svim predstavnicima koji su konstruktivno sudjelovali u ovoj raspravi i pojedincima. Zaprimili smo amandmane Odbora za gospodarstvo koje u cijelosti prihvaćamo, Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav koji također u cijelosti prihvaćamo. Odbora za ravnopravnost spolova koji je identičan amandmanu cijenjene zastupnice Milanke Opačić koji u potpunosti prihvaćamo i Odbora za zakonodavstvo koje u potpunosti prihvaćamo. Još jedanput bih se htio zahvaliti pomoći Odboru za zakonodavstvo vezano na nomotehniku prilikom izrade ovog zakona. Hvala vam lijepa.
Šta je sa amandmanom gospođe Opačić?
On je identičan, amandman Odbora za Ustav i Poslovnik prihvaćamo u cijelosti.
Dobro. Prihvaćen. Znači, svi su amandmani prihvaćeni?
Svi.
Svi su. Sutra ćete se opredjeljivati. E, hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Dame i gospodo, mi bi večeras zbog što nismo mogli racionalno predvidjeti razvoj događaja ranije završiti, jer su zastupnici neki nisu se, nisu bili u dvorani, ali i zbog toga što onda nismo mogli pozvati za ove slijedeće zakone, pa prema tome počinjemo u jutro u 9,30 sati. Imamo 8 zakona iz zdravstvene oblasti. Morat ćemo se u jutro dogovoriti kako to raspravljati, kako to racionalno napraviti. Ja vam želim ugodan odmor do sutra u 9,30 sati kad počinjemo sa setom zakona. Najprije Zakon o zdravstvenoj zaštiti i tako redom. Hvala vam lijepa i prijatno! 13. Konačni prijedlog Zakona o Državnom inspektoratu. Hitni je postupak. P.Z.E. br. 145. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za gospodarstvo, Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ravnopravnost spolova, zastupnica Milanka Opačić, Klub zastupnika SDP-a. Predstavnik predlagatelja prihvatio je prigodom rasprave amandmane Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbora za gospodarstvo, Odbora za zakonodavstvo, Odbora za ravnopravnost spolova i zastupnice Milanke Opačić, te o njima nije potrebno glasovati. A sad koji onda nije prihvaćen? [[Upadica: Kluba SDP-a.]] Aha. Molim predlagatelja da se očituje o amandmanima Kluba zastupnika SDP-a, gospodin Kruno Kovačević, glavni državni inspektor. Izvolite. To je na članak 9. prvi amandman.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Klub zastupnika SDP-a podnio je 4 amandmana na Prijedlog Zakona o Državnom inspektoratu. Očitujemo se kako slijedi. Amandman 1. Prihvaća se.
Hvala. Postaje sastavni dio prijedloga. Na članak 11. amandman 2.
Amandman 2. prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. Treći na članak 14.
Amandman 3. se ne prihvaća iz razloga što je sustavan nadzor kakvoće proizvoda za koje gospodarski inspektor izdavao uvjerenje na zahtjev stranke osiguran na tržištu na način propisan direktivama novog pristupa implementiranjem u naše zakonodavstvo, tehnički proizvodi i u podijeljenim nadležnostima kontrole kakvoće hrane, veterinarski i sanitarni inspektori pri uvozu, a gospodarski inspektori u maloprodaji.
Hvala. Molim u ime kluba.
Molim glasanje o amandmanu.
Hvala lijepa. Dogovorili smo se da oko amandmana glasujemo ručno. Prema tome, i brže nam to ide. Molim tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala nije prihvaćen, nije dobio potrebnu većinu. Amandman četvrti na članak 16.
Amandman četiri se ne prihvaća iz razloga što bi i prihvaćanjem ovog amandmana bili propisani drugačiji uvjeti u pogledu radnog iskustva samo za inspektore rada u odnosu na druge inspektore Državnog inspektorata. Uvjet je radnog iskustva za inspektore sukladni su uvjetima propisanim u Zakonu o državnim službenicima, a uvjeti radnog iskustva za višeg inspektora sukladni su s Uredbom o klasifikaciji radnih mjesta u državnoj službi.
Gospođa u ime kluba.
Molim glasanje o amandmanu.
Hvala. Stavljam ovaj amandman na glasovanje koji inače Vlada ne prihvaća. Tko je za amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Zahvaljujem. Dame i gospodo zastupnici molim za ovaj zakon da bi mogao biti donesen potrebna je natpolovična većina svih zastupnika. Dakle, 77. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o Državnom inspektoratu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 103 glasa za, 2 glasa suzdržana u zagradi Metkovići i Đakovo i jedan protiv prihvaćen ovaj Zakon o Državnom inspektoratu. Hvala. Ima li nekih drugih mišljenja? Ja bih ipak htio da se oko toga po mogućnosti složimo jer ovdje prema Poslovniku članku 223. stavak 3., objedinjena rasprava može biti na prijedlog predsjedavajućeg, klubova i matičnih radnih tijela. Ali nitko nam ne brani da se dogovorimo oko toga, bez obzira tko je formalni predlagatelj. Možemo li, dakle prihvatiti da od ovih 6 točaka koje je naznačio gospodin hebrang da ih raspravljamo zajedno s time da klubovi onda imaju 20 minuta ovdje uvodne rasprave, a da pojedinačne rasprave ostaju 10 minuta jer ne vidim razloga zbog čega bi pojedinačne rasprave iz nekog posebnog razloga bile duže? Možemo se složiti? Dobro, hvala. Znači ovako - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 159 - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o medicinsko-biokemijskoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 161 - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o liječništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 163 - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o sestrinstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 164 - Konačni prijedlog zakona o izmjeni i dopuni Zakona o ljekarništvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 165 - Konačni prijedlog zakona o dopunama Zakona o stomatološkoj djelatnosti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 166 Sve je hitni postupak, P.Z.E br. 159, 161, 163, 164, 165 i 166. ćemo raspraviti pod jednom točkom dnevnog reda. Možemo početi. Dakle, svih ovih 6 koje sam nabrojio molim i odbore i klubove da u tom smislu podese kao i zastupnike podese svoje rasprave. Nisu objedinjeni, još jedanput, posebno će se raspravljati Konačni prijedlog zakona o primaljstvu, P.Z.E. br. 160 i Konačni prijedlog zakona o fizioterapeutskoj djelatnosti, P.Z.E. br. 162. Ispričavam se, dakle ta dva zakona će se posebno raspravljati. Predlagatelj ovih zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedloge akata primili ste u pretince. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Sukladno članku 159. hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za europske integracije, Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Ante Zvonimir Golem, državni tajnik u Ministarstvu zdravstva i socijalne skrbi. Izvolite.