Hvala lijepa predsjedniče Sabora. U ime Kluba zastupnika Živog zida i SNAGA-e tražim stanku u trajanju od 10 minuta kako bih govorio o poreznoj politici.
Kolega Grmoja.
Poštovani predsjedniče u ime kluba MOST-a tražim stanku od 10 minuta na temu aktualne političke situacije.
Kolega Lenart.
Poštovani predsjedniče u ime Kluba zastupnika HSS-a tražim stanku od 10 minuta o problemima u Rafineriji Sisak.
Kolega Glasnović.
… [[Govornik se ne razumije.]] međunarodni dogovor o sukcesiji bivše države.
Kolega Maras jeste se vi javili? Jeste.
Hvala lijepo. Tražim stanku u trajanju od 10 minuta s obzirom na aktualnu političku situaciju. Hvala lijepo.
Dobro. Kolega Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. U ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice tražim stanku na temu aktualna politička situacija.
Dobro. To je to. 9,45 je nastavak. STANKA U 9,35 SATI. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI]] Nastavljamo s raspravom poštovane kolegice i kolege. Prvi je na redu Klub zastupnika Živog zida i SNAGA-e i uvaženi Branimir Bunjac. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani predsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege. Hrvatska ima po visini po visini drugi PDV u Europi odmah iza Mađarske koja ima stopu 27%. prema uputama EU PDV ne smije biti niži od 15%, a najniži PDV u Europi ima Luxemburg koji iznosi 17%. Hrvatski PDV je ogroman, a s time se slaže i vladajuća stranka HDZ koja je to isto napisala na stranici 6 svoga programa „Vjerodostojno“. Između ostalog HDZ je na stranici 8 programa „Vjerodostojno“ napisao da će smanjiti opću stopu PDV-a u drugoj godini mandata i još jedan postotni poen na 23% u zadnjoj godini mandata dakle 2020. godini. Prema izjavama ministra Marića i nekih drugih osoba iz Vlade vidimo da se od toga odustaje pa se sada spominje da će se PDV smanjiti u drugoj polovici mandata, znači ne u drugoj godini nego u drugoj polovici, ali samo za jedan postotni poen što znači da se od stope od 23% odustalo. Kao opravdanje Vlada za to navodi podatak da će ona izgubiti prihode, a da pri tome istovremeno ne govori da neće ti prihodi nestati nego će otići onima kojima je potrebno, znači gospodarstvenicima i građanima što će posljedično dovesti do veće potrošnje, otvaranja radnih mjesta, rasta BDP-a pa čak i samih prihoda od poreza. Ako bi se PDV smanjio za jedan postotni bod to bi godišnje značilo dvije milijarde kuna manje u proračunu odnosno za dva postotna boda predstavljalo bi četiri milijarde kuna manje. S obzirom da se samo u 2017. godini su se porezni prihodi povećali za pet milijardi kuna, a isto tako vidimo u projekcijama proračuna da će se i dalje povećavati, sasvim je jasno da prostora za smanjenje PDV-a ima. Jednostavno prihod od PDV-a treba ostaviti na sadašnjoj razini na kojoj je, a ostatak novca vratiti gospodarstvu. Posebno bi to trebalo učiniti jer se Vlada hvali da ima suficit proračuna pa kada ćemo smanjiti PDV odnosno poreze kada imamo suficit, znači sada je idealna prilika. Međutim, vidimo ne samo da se od toga odustaje nego se smanjenje PDV-a uvjetuje povećanjem međustopa. Znači Vlada kaže smanjit ćemo PDV za 1% ako istovremeno povisimo međustope recimo za kruh ili mlijeko ili što je još gore, Vlada kaže smanjit ćemo PDV, ali istovremeno ćemo uvesti porez na nekretnine. Znači to je ona klasična politika presipanja iz šupljega u prazno, ja ti dam 100 kuna da bi ti uzeo 200, evo to je politika naše Vlade. Znači oni ne idu na porezno rasterećenje nego idu za time da jednostavno obmanu građane kako bi mogli reći da su oni proveli barem dio svoga programa. Žalosno je što HDZ optužuje druge za populizam, a ne drže se svoga vlastitog programa koji osim toga pretenciozno nazivaju „Vjerodostojno“. One su se svojedobno rugali „Planu 21“, a vidimo da se ponašaju isto kao oni koje su do nedavno kritizirali. I stoga razloga pozivam HDZ-ovu vladu da uvede nova pravila u politiku, da se drže vlastite riječi i predizbornih obećanja jer je to najbolji put za povratak povjerenja građana u institucije, a i u politiku općenito. Ako ništa drugo kolege iz HDZ-a bi morali znati da je to najbolji put da osvoje još jedan mandat na sljedećim parlamentarnim izborima. Ako Vlada međutim ne smanji PDV do 14. listopada kada ističe druga godina mandata, a očito neće, onda očekujem javnu ispriku onih koji su pisali predizborni program HDZ-a, a osobito premijera, ministra financija Marića i predsjednice saborskog Odbora za financije. U konačnici želim reći sljedeće, treba raditi projekcije gospodarstva da se stopa PDV ne samo snizi nego da se vrati na 22% kao što je bilo u predrecesijsko doba, a u konačnici da se smanji na 19% koliko je trenutno u Njemačkoj ili u Rumunjskoj. Treba pod hitno smanjiti i PDV na hranu kako je to u zemljama u susjedstvu. Hrvatska se između ostalog treba izboriti za izuzeća od PDV-a koji imaju tzv. stare članice EU, a ne da nam drugi nameću poreznu politiku koja je protiv interesa najugroženijih skupina građana. Hvala lijepa.
Druga rasprava, Klub zastupnika Most-a i poštovani kolega Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege. Ovu stanku želim iskoristiti kao apel kao jedan poziv da Sisačka rafinerija ne nestane. Evo pozivam vas sve okupimo sve pozitivne stručne i političke snage i opcije da Sisačka rafinerija ne bude još jedna u niz onih kojima se okrenulo leđa, slegnulo ramenima i nastavilo dalje uz tvrdnju da je bila neprofitabilna bez ikakve studiozne analize i pokušaja da se nešto napravi. Svi znamo kako se mađarski MOL uselio u INA-u hrvatsku perjanicu, industriju od strateške važnosti koja je s godinama samo propadala jer MOL-u nije bilo u interesu da dobro posluje i opstane, a imala je itekakve preduvjete tržišne i strateške, čak tri opskrbna pravca i visoku sigurnost opskrbe. Obzirom na svoju geografsku lokaciju rafinerija je trebala imati posebnu ulogu u povećanju sigurnosti opskrbe naftom država Jugoistočne i Srednje Europe, može sa JANAF-om opskrbljivati iz Omišlja, naftama iz Bliskog istoka, Afrike, Rusije i Sjevernog mora. Može uvoziti naftu JANAF-om iz Mađarske i ta je dionica reverzibilna što znači mogućnost transporta nafte u oba smjera te pristup riječnoj luci i neposrednoj blizini Zagreba. Ali ništa od toga nije iskorišteno a politika se nije povukla čak ni kada je u situaciji odnosno aferi INA Mol kada je HDZ odnosno Vlada i najviši ljudi te Vlade uhvaćeni s prstima u pekmezu. Danas je toliko interesa premreženo a očito nema političke volje da se išta riješi. MOST je na načelima Doing Businessa htio pokrenuti procese koji će rezultirati boljim odnosima, poboljšati komunikaciju sa Mađarima li najava o zatvaranju važnog djela rafinerije ide prema ostvarivanju dugogodišnje MOL-ove želje da se zatvori rafinerijska proizvodnja u Sisku. Nakon što je MOL postigao da INA odustane od proizvodnje bitumena, strateške sirovine koju Hrvatska danas nabavlja iz MOL-ovo pogona u Mađarskoj te nakon što INA je odustala od prodaje svojih proizvoda u Srbiji, jasno je da je ovo još jedan potez koji sisačku rafineriju gura u ponor. U rafineriji ističu kako će to učiniti opravdanjem lošeg poslovanja iako iz INA-e nisu objavljeni rezultati samo za sisačku rafineriju a kad se ovaj FCC pogon ugasi i kad budu objavljeni rezultati na kraju ove godine onda naravno da će oni biti negativni. Ja bih vas podsjetio da je MOST upravo zbog zaštite nacionalnih interesa po prvi put u povijesti Hrvatske glasao za raspuštanje Sabora, da je srušena ta Vlada i da je HDZ srušio vlastitog premijera kojeg su doveli, što je jedna sramotna epizoda u hrvatskoj političkoj povijesti, naravno u povijesti HDZ-a ali tu je bilo puno sramotnih epizoda i kada bi se kolega Bunjac, oni ispričavali ne bi imali što drugo govoriti nego se ispričavati u Hrvatskom saboru. Znači MOST je inzistirao na zaštiti nacionalnih interesa i zbog toga rekao ne i bilo bilokakvom preslagivanju sa HDZ-om i svi MOST-ovi zastupnici su glasali za raspuštanje Hrvatskog sabora iako je bilo svakakvih ponuda. Podsjetio bih vas da je MOST i ponudio model za otkup INA-e ali za taj model iako su na njemu radili neovisni stručnjaci, iako je dobio potporu stručne javnosti, za njega nije bilo sluha u hrvatskoj Vladi. Iz Vlade jedino što imamo je obećanje, božićno obećanje premijera Plenkovića da će vratiti u INA-u u hrvatske ruke ali vidimo da od tog obećanja nema ništa. Mi imamo model, ako je problem to što je to MOST-ov model, mi se tog modela odričemo jer se ovdje radi o višim interesima, predajemo ga HDZ-u i hrvatskoj Vladi, neka krenu u tom smjeru kako bi se INA vratila u hrvatske ruke i kako nam se ne bi ovo događalo što nam se događa i u slučaju sisačke rafinerije. Mislim da svi zajedno, neovisno o političkom predznaku, političkoj opciji kojoj pripadamo, da trebao zajedno raditi po ovim pitanjima koja su od nacionalnog interesa. Hvala.
Hvala. Treća rasprava, Klub zastupnika HSS-a i poštovani kolega Željko Lenart, izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo i ja želim isto govoriti o problemu sisačke rafinerije. To je problem koji se ne javlja prvi put, ovo je već ne znam po koji puta da se u rafineriji smanjuje broj radnih mjesta i da se svedi prema tome da se sisačka rafinerija zatvori. Ja dolazim iz Sisačko-moslavačke županije, svojevremeno sam bio i pročelnik i dožupan, jako dobro poznajem situaciju u županiji, jedna od najvećih županija, ali ljudi moji, jedna od najsiromašnijih županija. Prošli tjedan sam govorio o Petrokemiji Kutina gdje se isto dešavaju nečisti poslovi, jedan od najvećih industrijskih pogona, danas je na redu industrijski pogon rafinerija, Sisak, grad koji je uvijek stajao na braniku Hrvatske i za vrijeme Turaka i za vrijeme Domovinskog rata, ostao je bez željezare, bez mnogih obrtničkih mjesta, bez mnogih manjih firmi, sada bi trebao ostati kako sve izgleda i bez rafinerije. U priopćenju INA-e se govori da će se zatvaranje FCC postrojenja ugasiti maksimalno 40 mjesta a onda na dnu se kaže ako unatoč nastojanjima ne uspijemo preraspodijeliti radnike unutar kompanije, oni će biti zbrinuti i dobiti otpremninu, znači također će dobiti otkaz i koliko god se ovo pokuša zamotati u celofan i staviti jedna lijepa mašna, ovdje se ipak radi o uništavanju grada Siska, grada koji je postao spavaonica onih kojih rade u Zagrebu, koji imaju sreće ili koji još možda spavaju u Sisku a uskoro će spavati ili u Njemačkoj ili u Irskoj ili nekoj drugoj zemlji gdje će naći red i gdje će pokušati naći svoje mjesto pod suncem da žive. Čak i oni koji rade u rafineriji razmišljaju o tome da odu iz Siska, iz rafinerije jer je postalo toliko nesigurno da su zabrinuti za svoje obitelji. Kolega Grmoja je ovdje rekao važnost rafinerije, njezin geostrateški položaj, jednostavno ne postoji dobar razlog zbog kojih bi se zatvorila rafinerija Sisak. Mene zabrinjava što i lokalne ali i županijske vlasti su imale jedan mlaki stav prema tome što se dešava u rafineriji Sisak a u rafineriji Sisak je čak i čelnik sindikata dobio otkaz što već dugo nisam čuo u RH, znači da sve ono što se smjera sa rafinerijom Sisak je nečisti posao koji se dešava ne samo u Sisku nego diljem cijele RH. Ja zato apeliram na predsjednika Vlade, na one koji imaju parlamentarnu većinu, ovdje među prvima HDZ, na HDZ ali i na sve nas da ne razmišljamo samo o čistoj dobiti, o onim friziranim izvješćima, nego da razmišljamo o tim ljudima koji još uvijek žive u tom Sisku i u tom kraju, koji je postao toliko siromašan, da svaki i manji potres, dovodi do toga da ćemo dobiti jedan golemi prostor bez ljudi, bez hrvatskih građana. I ne znam tko će ovdje živjeti i tko će plaćati i taj PDV, koji je evo, gospodin Bunjac je predlagao 1% smanjenje trebalo bi ga smanjiti i više i uputiti ga na lokalnu razinu, jer nažalost, država ubire jako puno novca, a jako malo se brine i o imovini RH, pogotovo u ovom preostalom dijelu industrije koju imamo, a koja je praktički iščezla u Hrvatskoj, tako i o građanima i o sudbinama radnika, njihove djece i onih koji bi trebali ostati ovdje u Hrvatskoj. Hvala lijepo.
4. rasprava, poštovani kolega Željko Glasnović, u ime Kluba zastupnika neovisni za Hrvatsku. Izvolite.
Poštovani kolege, je li Hrvatska pobijedila u zadnjem ratu, prošlom ratu, otvoreno pitanje. Imali smo desetljeće da napravimo nezavisne institucije, prvenstveno pravosuđe, da naprimo ekonomsku, da ekonomsku, kadrovsku, znanstvenu ilustraciju, od toga ništa nije bilo. Da uzmemo i svoj geostrateški položaj za jačanje Hrvatske u ovom dijelu Europe na globalnoj razini, gdje smo danas. Pogledajmo neke druge teme ovdje, npr. dogovor o sukcesiji bivših država Jugoslavija tamo, koja je potpisan 2001.g. u Beču, a koji je išao u provjeru 2004. g. Što se dogodilo od onda? '90 g. sve a vi govorite o rafineriji, itd., itd. a što je ovo? '90. g sve nekretnine, pokretne i nepokretne vlasništvo, sve u toj državi, propaloj državi, držala je Srbija, da Srbija, Jugoslavija, '90. g. Što je bilo od onda? Trebalo je doći do podjele tih dobara iz te pripale države, a ne samo dobara, nego dobili smo također i dugove. Npr. danas, danas Hrvatska plaća skoro 30% duga bivše Juge koja je '90. g. bio … [[Govornik se ne razumije.]] 20 milijardi dolara. U isto vrijeme ratna odšteta je 35 milijardi američkih dolara. Izgleda malo čudno, zar ne, po tom pitanju. Od 123 konzulata i diplomatskih predstavništva vani, Hrvatska je trebala dobiti 24%, do dan danas 60% tih, još nije riješeno imovinsko pravno stanje tih konzultantskih predstavništva vani. Pa probali su neki riješiti svoj džep npr. jedan naš, ovaj iz bivše, iz stranke koji sjedi meni ovdje lijevo, kada je pokrao dole iz ambasade u Sydney što su Hrvati gradili i stavio namještaj i kontejner i poslao za Hrvatsku. Mi ne bi trebali graditi te ambasade, da smo dobili natrag ovo što nama pripada. Imate banka za međunarodne sporove, koji dodjeljiva hrvatski, od 1 milijarde dolara što je nađeno vani, dosta je pokradeno i sakriveno, od 1 milijarde dolara treba vratiti 29% Hrvatskoj pripada zlata i strane valute što je Srbija sakrila, šta je po tom pitanju. Imate anex D, najosjetljiviji anex ovdje koji se prešućuje, to je povratak svih arhiva, kulturnih dobara, audiovizualnih sredstava sve, nikada nije vraćeno ništa natrag. I također otvoreni pristup arhivama, toga se neki boje zašto se boje, jer tamo su dokumenti, koji mogu ugrožavati nečiju političku budućnost. Neki su ucijenjeni, to sam prije govorio u ovom Saboru i ne smiju biti u javnom životu, jer su dosjei UDBE u Beogradu. Anex D ništa nije napravljeno do dan danas. Evo, govorim također o uništenim dokumentima, to je libricid, namjerno uništavanje dokumentacije, ali bez arhiva, ni jedna država ne može funkcionirati normalno. Dolje su arhive, npr. original ugovora … [[Govornik se ne razumije.]] o kojima u staroj Jugi dana Istra, pola milijuna stanovnika, sve do Zadra i otoci, koja se pripojila Italiji. Imate tamo spor danas, vodi se sa Slovenijom. Tamo imate sporazum, ustvari, kada je pridodata granica, 6, 7 hrvatskih sela su pridodata Sloveniji, tamo, to nije prava crta rijeka Dragonja, to su komunisti napravili '50. g. To je dio našeg kulturnog naslijeđa, to je dole još, nije vraćeno natrag. Što je sa starom štednjom? Sjećamo se Ljubljanske banke, kad govorimo o Piranskom zaljevu, tu. 300000 ljudi je tražilo povratak, ukupna vrijednost 385 milijuna eura, koliko je do dan danas isplaćeno? Ali, ukupna vrijednost ukupna vrijednost, u Jugoslaviji, pokretne i nepokretne imovine, '90. g. stajala je na ondašnjih 60 milijardi američkih dolara. Što je s tim bilo? I što nije vraćeno natrag i kakve igre Srbije još dan danas igra? 6 milijardi dolara, koje je pripadalo svim ovim, bivšim državama koje su nastale iz Jugoslavije je potrošila Srbija na vojnom opremanju. Nikad vraćeno natrag, nestalo. Drugih 5 milijardi dolara, maznuo je Milošević, jer to je bio dug od Iraka, Rusije, što su uzeli najam od Jugoslavije i to je potrošeno u razmjeni za plin i naftu, nikad vraćeno natrag. I dok mi čekamo povratak tih dobara, [[Upadica: Hvala kolega Glasnović.]] što pripada Hrvatskoj, treba zabraniti Hrvatskoj pristup svim europskim integracijama i ukinuti penzije u Srbiji.
Hvala. Prije izlaganja poštovanog kolege Davora Bernardića, samo bih pozdravio učenike Osnovne škole Ferdinandovac iz Ferdinandovca. Dobro došli … [[Pljesak.]] Sada je na redu Klub zastupnika SDP-a i poštovani kolega Davor Bernardić. Izvolite.
Ja se isto pridružujem pozdravima učenicima i učenicama i naravno pozdravljam učitelje koji su zajedno došli. Ovih dana sam vidio puno zezancija na svoj račun, puno kritika ali tako treba biti. Sloboda izražavanja je preduvjet koji gura društvo naprijed. Jer slobode se mogu bojati samo oni koji su nesigurni u sebe, koji su slabi i koji nemaju nikakvu viziju a želim da Hrvatska bude jaka, da ne bude slaba, da se suoči sa svojim problemima, da se suoči sa svim izazovima koji su ispred nje, da bude inovativna i da počne rješavati probleme. To je prvi preduvjet za početak rješavanja problema, a ne da gura stvari pod tepih kao u slučaju INA, kao u slučaju Uljanik, da plan za INA-u, interpelacija za INA-u godinu dana ne može doći ovdje u ovom Saboru na dnevni red, da se krivnja prebacuje sa jednih na druge, da se nude rješenja, instant rješenja i stvara lažni dojam u medijima da se nešto radi, a zapravo se ne radi ništa nego se problem odgađa, problem koji se ne rješava. I to je nešto gdje se zaista moramo zapitati što kao društvo možemo napraviti da to pomaknemo. Želim da Vlada i vladajući ne smjenjuju nadzorni odbor HRT-a koji upozorava na korupciju, ne želim da se mladići i djevojke zbog drugačijeg mišljenja na Facebooku hapse, ne želim da se pokušava utjecati na program Hrvatske radiotelevizije zabranjujući emitiranje pojedinih stranica, ne želim da se u Hrvatskoj ograničava sloboda govora, sloboda izražavanja, sloboda misli dok u ovoj godini energenti rastu, dok raste struja, dok raste gorivo, dok raste cijena hrane dok ljudi i dalje iseljavaju i žive sve teže. I nije bitno što je dobro za rejting svakog od nas, nego je bitno što je dobro za društvo. I Hrvatska mora početi mijenjati svoje prioritete. Dosta je bilo eksperata, savjetnika, ljudi koji nude rješenja za sve hrvatske probleme svaki dan govoreći što treba raditi, kako riješiti problem, a zapravo ne rješavajući ništa i stajajući u mjestu. Da li će to zaposliti mlade ljude? Neće. Da li će njihova ekspertiza osigurati da ljudi u zemlji ostanu? Neće. Da li će Hrvatska zbog tog biti inovativnija zemlja? Neće. I upravo tu je problem. Upravo tu šansu kao društvo i kao zemlja moramo iskoristiti. Dok mladi ljudi, dok pojedini političari u Hrvatskoj mijenjaju, lokalni političari imena ulica i trgova naši mladi ljudi šeću europskim ulicama i trgovima tražeći posao. Dok su neki naši političari sjajni spineri, sjajni u prodavanju priča, spinova i podvaljivanja informacija Hrvatska kad je u smislu i u pitanju inovativnost i konkurentnost je predzadnja u Europi. I to je ogroman problem za Hrvatsku. I zato je naš zadatak da oslobodimo potencijal prije svega mladih ljudi u zemlji koji su ostali ovdje, koji mogu i žele graditi budućnost u Hrvatskoj, da ih pustimo da se slobodno izražavaju, da ih pustimo da kažu što imaju za reći, da ih pustimo da slobodno kreiraju naš plan za mlade zajedno ne samo sa SDP-om, sa svim ljudima koji nam se na tom planu i tom putu žele priključiti, da ih pustimo da iskoriste i ispolje svoju slobodu. I to je ono što je ključno. Jer sloboda je jedna od najvažnijih stvari. Sloboda izražavanja, sloboda ideje, sloboda djelovanja. Bez slobode nema ničeg. I ukoliko se ne zapitamo kao društvo, kao ljudi koji žive u ovoj zemlji gdje su zadnjih dana nestale brojne stranice, brojne Facebook stranice, brojne stranice na kojima ljudi izražavaju slobodno svoje mišljenje. Prvo sljedeće pitanje koje bi mogli postaviti je di je sloboda. Hvala vam.
I zadnje izlaganje Klub zastupnika HDZ-a poštovani kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Dakle, prije mene je već bilo 5 zatraženih stanki tijekom jutra na kojim stankama su otvorena uistinu važna politička, gospodarska, društvena pitanja u Hrvatskoj. No, osim činjenice da su ovdje pojedini zastupnici u ime svojih klubova naglasili važnost svake od tih pojedinih tema ništa se bitno time neće riješiti, pa bi bilo dobro da s obzirom da se pozivamo na tu slobodu, na demokraciju, na manjak slobode, demokracija u Hrvatskoj da koristimo barem ono što imaju saborski zastupnici, a to je to pravo predlaganja rješenja onih istih problema koja su jutros istaknuti i kad je u pitanju PDV i kad je u pitanju Rafinerija Sisak i kad je u pitanju Petrokemija i kad je u pitanju Uljanik. Ja moram reći da Vlada upravo na tom tragu i radi i rješava i vrlo promptno rekao bih i kada je u pitanju Uljanik i kada je u pitanju Petrokemija, a evo čuli smo najave na zadnjem aktualnom prijepodnevu o smanjenju PDV-a. Ja bih podsjetio kolegu Bunjca da smanjenje stope PDV-a, opće stope PDV-a neće povećati prihode gospodarstvenika. Vjerojatno znate da je PDV prijelazni porez koji će smanjiti prihode državnom proračunu, a smanjenjem opće stope, ali će povećati, odnosno smanjit će rashode građana koji su obaveznici plaćanja PDV-a za isporučeni proizvod i uslugu. Prema tome, time ćemo olakšati život hrvatskim građanima smanjenjem opće stope PDV-a, a što je već i premijer ovdje na aktualnom prijepodnevnu najavio, a najavio je i ministar financija. Prema tome, hoće li to biti 14. listopada što baš nije za očekivati da se u određenom datumu u godini smanjuje tako važna odredba jednog poreza koji je najveći, čini najveću prihodovnu stranu državnom proračuna već vjerojatno ili ako do toga dođe 1. siječnja neće se bitno promijeniti. Vlada će svoje obećanje iz programa dijelom ispuniti. I ja očekujem da će se doista to i dogoditi, odnosno da će doći do smanjenja stope PDV-a o tome je već kažem eksplicitno ovdje na pitanje odgovorio i premijer. Što se tiče Rafinerije Sisak točno je kolega Lenart, otišao je, rekao je problemi Rafinerije Sisak nije od jučer, nije od danas niti Rafinerije Sisak, a niti Rafinerije Rijeka. Od kada je MOL kao strateški partner ušao u INA-u obveza MOL-a bila je, a to je od 2002. godine u vrijeme vlade Ivice Račana, obveza MOL-a bila je da osigura, omogući rekonstrukciju i modernizaciju i Rafinerije Rijeka i Rafinerije Sisak. Dijelom je ta modernizacija napravljena u Rijeci, ne u cijelosti, nešto i u Sisku, ali nije u cijelosti. Ja bi volio da je umjesto kolege Grmoje gospodin Dobrović, evo upravo je sada stigao, o tome nešto govorio jer bio je ministar i energetike i ministar zaštite okoliša, on jako dobro zna koje su obveze bile da se priđe modernizaciji i Rijeke u cijelosti i Siska. Da je taj projekt realiziran, da je ta modernizacija napravljena u obimu i opsegu kako je bila promišljena i osmišljena sigurno danas ovih problema sa postojanjem FCC-a ne bi bilo, iako je rečeno i od strane ministra Ćorića i premijera Plenkovića da ne dolazi u obzir zaustavljanje rafinerijskog biznisa u Sisku, da će on nastaviti i da je ovo jedno prijelazno razdoblje koje će omogućiti daljnje poslovanje same rafinerije. Prema tome, sindikati s pravom brinu jasno o sudbini i nastavku rada u Rafineriji Sisak, ali smo i od ministra i od premijera čuli da nema govora o zaustavljanja rada i prekidu rafinerijskog biznisa u samoj Sisačkoj rafineriji. Prema tome, ono što Vlada može raditi to radi, a to što radi Vlada se najbolje vidi, osjeća u rastu svih makroekonomskih pokazatelja koji govore o poboljšanju gospodarstva i inače života i standarda i života naših sugrađana. Prema tome kada o tome govorimo, govorimo o rastu BDP-a, govorimo o rastu izvoza, rastu proizvodnje, o rastu minimalne plaće, o rastu prosječne plaće u Hrvatskoj. tako da sve to što se događa dijelom i zbog reformi koje su … napravljene omogućit će ono što je kolega Bunjac govorio maloprije, a to je da ćemo smanjit porezne obveze naših sugrađana i time dalje doprinijeti boljem njihovom životnom standardu. Hvala.
Kolega Maras vi ste zatražili povredu Poslovnika.
Povrijeđen Poslovnik gospodine predsjedniče, sada ćemo do članka doć, niste vi Bukarica gospodine Bačić, znači članak je 248. sada će to Bukarica brzo to pročitati i reći da sam u pravu predsjedniku, a to je da ovo nije gospodine predsjedniče aktualno prijepodne gospodina Bačića, znači da on sasluša sve ove stanke i onda on daje odgovore. Ne zanima nas vaš rezime naših prigovora, vi ste tražili stanku da vi nešto kažete šta se dešava u Hrvatskoj, a onda ste iskoristili da imate svoj aktualni ovdje sat i da ljudima dajete odgovore. Znači ja znam da vi želite aktualizirati i učestaliti aktualni sat, ali nećemo dozvoliti da se to pretvori u aktualni sat HDZ-a i Plenkovića bez mogućnosti reakcije onih koji postavljaju pitanje. Hvala lijepa.
Kolega Maras nije bilo povrede Poslovnika i dajem vam opomenu zbog ovoga što ste sada učinili. Prelazimo na dnevni red, prva točka je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša, drugo čitanje, P.Z. broj 182. Poštovane kolegice i kolege dobro jutro. Nastavljamo sa radom. Prva točke je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša, drugo čitanje, P.Z. br. 182. Imamo dvije ruke u zraku, tri, četiri, pet.
Zahvaljujem se predsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Pred nama je konačni tekst prijedloga zakona izmjena i dopune Zakona o zaštiti okoliša jer ovo je drugo čitanje i ja ću podsjetiti samo na razloge zbog čega smo išli u izmjene i dopune Zakona o zaštiti okoliša. Naime, izmjenama i dopunama se pristupilo isključivo zbog zaprimljenih eu pilota i povrede prava. Naime, najveći dio odredbi predmetnih direktiva i uredbe već je prenesen u hrvatsko zakonodavstvo te se ovim zakonom provodi samo dodatno usklađivanje i prijenos preostalih odredbi jer ukoliko to ne uradimo prijete nam piloti odnosno moguća penalizacija RH za ne implementaciju odredbi direktiva koje su na snazi u okviru EU. Zakonom smo upravni poredak RH radi dodatnog usklađivanja s pravnom stečevinom EU prenijeli odredbe četiri direktive i jedne uredbe. Direktiva 52/2014 govori o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš te smo iz te odredbe implementirali preciznije uredili postojeće definicije i korake u postupcima procjene. Propisali smo nadležnost u pojedinom slučaju mogućeg sukoba interesa, propisuje se i mogućnost produljenja roka za provedbu postupka ocjene o potrebi procjene i obavezu izrade obrazloženja određene odluke u rješenju. Naime, prema postojećem stanju prije ishođenja lokacijske dozvole ili drugog odobrenja za realizaciju provodi se postupak procjene utjecaja na okoliš i to prema stručnoj podlozi ocjeni odnosno studiji ili ocjena o potrebi procjene, a ovdje je stručna podloga elaborat za zahvate navedene u uredbi. Primjerice, procjena za navodnjavanje površina ispod pet tisuća hektara je i više, a ocjena se koristi za navodnjavanje površine ispod dvije tisuće hektara. Postupci procjene i ocjene prije donošenja odluke uključuju informiranje i sudjelovanje javnosti, stručnu ocjenu sudjelovanja jedinica regionalne i lokalne samouprave, nadležnost u provedbi postupka je na državnoj ili županijskoj razini. Ovi postupci su usklađeni sa odredbama odgovarajuće direktive što je uvjet za odobravanje sredstava iz fondova EU-a. Slijedeća direktiva koju smo implementirali je direktiva br. 30 od 2013. godine i ona regulira sigurnost odobalnih naftnih i plinskih djelatnosti, dakle s njom se dopunjuje sadržaja plana intervencije u djelu koji se odnosi na odobalne objekte i povezanu infrastrukturu, propisuju se postupci i mjere za smanjenje štete za morskom okolišu, otklanjanje posljedica šteta u okolišu. Propisuju se obveze relevantnim operatorima, odnosno vlasnicima i nositeljima odobrenja odobalnih objekata. Prema postojećem stanju postojećem rješenju u važećem zakonu, obaveza RH je osiguravanje izrade državnog plana intervencija kod iznenadnih onečišćenja mora. Trenutno važećim propisima reguliran je sadržaj i način donošenja plana intervencije kod iznenadnih onečišćenja kao i mehanizam međusobne suradnje s državama koje bi mogle biti pogođene iznenadnim onečišćenjem mora. Državni plan intervencije i planovi koji su dužni izraditi operateri odobalnih objekata za istraživanje i eksploataciju ugljikovodika, tzv. unutrašnji planovi, međusobno su usklađeni. Prema direktivi 75 od 2010. godine se regulira integrirano sprečavanje nekontrola onečišćenja, dodatno se uređuju odredbe kojima se reguliraju obveze i postupanja operatera po pitanju okolišne dozvole što je vrlo bitno, dodatno se uređuje sadržaj zahtjeva i okolišne dozvole, način i rok produljuje se sa 5 godina na 10 godina, razmatranja okolišne dozvole po službenoj dužnosti te u području prekograničnog utjecaja emisija, postrojenja i prekograničnog sudjelovanja definira se koordinirani inspekcijski nadzor. Okolišna dozvola se izdaje s ciljem cjelovite zaštite okoliša. To je dozvola za rad postrojenja i to za postrojenja u kojima se obavljaju ili će se nakon izgradnje odnosno rekonstrukcije obavljati djelatnosti kojima se onečistiti tlo, zrak, vode, more odnosno okoliš. Mora imati svako postrojenje koje svojim radom može onečistiti okoliš kao što su npr. tvrtke Pliva, Petrokemija, INA, Dukat, Coca-cola, termoelektrana Plomin, velika odlagališta otpadani centri za gospodarenje otpadom, proizvodnja cementa, prerada metala itd. Okolišnom dozvolom se propisuju uvjeti pod kojima ta postrojenja moraju raditi. U RH postoji oko 300 postrojenja koja su obavezna ishoditi okolišnu dozvolu. Direktiva 35 od 2004. godine regulira sprečavanje i otklanjanje štete u okolišu, uređuju se pojmovi, odgovornost operatera za štete u okolišu i prijeteća opasnost nad zaštićenim vrstama. Pobliže se opisuje djelovanje na otklanjanje šteta u okolišu, vrste troškova za koje su operateri odgovorni te način osiguranja sredstava za otklanjanje prijetećih opasnost i štete u okolišu. Uredbom 16/28 od 2016. godine odnosni se na ograničenje emisija plinovitih i krutih onečišćavajućih tvari i homologaciju tipa za motore sa unutrašnjem izgaranjem za necestovne pokretne strojeve. Dakle ovom uredbom se implementiraju se samo prekršajne odredbe za pravne i fizičke osobe tijekom postupka homologacije. Homologacija vozila odnosno dijelova, sklopova i uređaja, ispitivanje, utvrđivanje sukladnosti ispitivanih dijelova npr. dijelova za unutarnjim izgaranjem prema EU propisima koji se odnose na ispitivani dio i na određenu kategoriju vozila. Dakle ove izmjene i dopune zakona odnosno usklađivanje sa direktivama EU-a koje su bili pužni zbog pilota uraditi su bili na savjetovanju sa javnošću, zainteresiranom javnošću u periodu od 18. svibnja do 16. srpnja 2017. godine, od tad do danas stiglo je nekoliko primjedbi uglavnom Odbora za zakonodavstvo koje su novotehničke naravi, stigle su primjedbe novotehničke naravi i od koordinacije za gospodarstvo i strukturne reforme Vlade RH, Ministarstvo uprave nije imalo primjedbe, Ministarstvo pravosuđa nije imalo primjedbe, tako da smo ove primjedbe novotehničke naravi ugradili u ovaj konačni tekst zakona. I zaključit ću sa konstatacijom da je potrebno donošenje ovog zakona zbog rješavanja pitanja potpune usklađenosti hrvatskog zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU-a, otklanjanje prepreka za korištenje sredstava iz EU fondova za buduće razdoblje, dakle ex ante razdoblje planirano operativnim programom konkurentnosti i kohezije od 2014. do 2020. I ono što je najvažnije, izbjegava se podnošenje eventualnih tužbenih postupaka od strane Europske komisije protiv RH. Za provođenje ovog zakona nisu potrebni dodatni troškovi u proračunu RH. Hvala vam.
Hvala i vama, državni tajniče. Imamo dvije replike, prvi je poštovani kolega Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče, evo maloprije smo bili na odboru, mene zanima jedna stvar, ja sam u raspravi prije 2, 3 mjeseca prvo čitanje dao primjedbu oko terminologije pa ste istumačili da niste uspjeli to sad napraviti, mene zanima ta sveobuhvatna promjena Zakona o zaštiti okoliša u kojem mislite riješiti ta problem, kad je to planirano? Da li to postoji u terminskom planu ministarstva i kad će to biti? Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Uvaženi zastupniče, mi ćemo ići u ozbiljnije zahvate ovog zakona vjerovatno do kraja ovog mandata, dakle mi ove godine ne vjerujem da ćemo uspjeti to uraditi, ali u svakom slučaju smo u razmišljanjima, da treba određene dijelove ovog zakona zahvatiti. I to će biti do kraja mandata urađeno.
Druga replika, poštovani kolega Bulj. Izvolite.
Hvala lijepo. Državni tajniče Horvat, vi kažete, da ovom zakonom u drugom čitanju, u biti imamo … [[Govornik se ne razumije.]] direktiva odredbi iz 4 direktive ili slijedi penalizacija. Naravno da je to trebalo biti davno doneseno, čini mi se 2007. ali su se tu polupali lončići. Međutim, ja bi pričao na ovaj dio u stvarnosti, u realni dio zaštite okoliša, kao najbitnijeg dijela, znači, očuvanja okoliša i održivi razvoj. Pa možemo, kao što ste rekli, krenuti od mora, kopna i zraka, održivi razvoj, znači očuvanje okoliša za buduće generacije. Hrvatska država kako vi komentirate, bez obzira na preporuke EU, na konvencije '82. g. koji potpisnik smo isključivo proglašenje isključivog gospodarskog pojasa, jer moramo znati da se ispuštaju u Jadran u balansne vode, gdje se je stvorila mrlja u veličine Splita, koje nitko, sreće zbog strujanja u ovoj nesreći ne dolazi do obale taj otpad koji se ispušta u moru iz … [[Govornik se ne razumije.]] Znači to bi bila jedna ogromna ugroza za RH. Naravno da moramo krenuti i pitanje prema nacionalnom parku Plitvice, gdje je otvorena kanalizacija unutar samih plitvičkog, nacionalnog parka, gdje imamo u središtu, gdje imamo betonizaciji i apartmanizaciju, gdje ne čuvamo znači naš okoliš, a sve uredbe koje mi prepišavamo u biti neće biti dovoljno, ako mi ne štitimo naš okoliš ili primjera, još jedan vrlo bitan u Donjoj Lomnici u Velikoj Gorici, ovdje imamo i zastupnike iz toga kraja, u sred naselja se radi ogromna asfaltna baza, ljudi se protivi, narod se protivi, tu su škole, tu su dječji vrtići, ali nitko ne vodi brigu o tome. Prema tome, nije dovoljno, tajniče prepisati odredbe, nego ih treba provoditi u zaštiti okoliša. Hvala lijepo.
Hoćete odgovoriti? Izvolite.
Pa ja ću uvaženom kolegi Bulju pokušati odgovoriti jer cijenim njegovu brigu za zaštitu okoliša. Ima tu više stvari, mogli bi redom govoriti oko nečišćenja mora, oko ove zadnje teme. Dakle u svakom slučaju da sustav treba raditi svoj posao. Onečišćenje mora, nije samo stvar ovog zakona, dakle, tu je i Ministarstvo pomorstva ima svoje nadležnosti vezano za ovo zadnje što ste rekli, … [[Govornik se ne razumije.]] jel tako? Dakle, postoji cijeli taj zahvat je prije 10 g. reguliran određenim studijama i nažalost je ugrađen u prostorni park. Prihvaćen je. Prema tome, slažem se da treba, debelo zahvatiti u ovu materiju zaštite okoliša, ali ne samo, to nije samo nadležnost ovog ministarstva.
Hvala. Idemo sad vidjeti, da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ako ne, onda prelazimo na raspravu. Prvi je na redu Klub zastupnika Mosta nezavisnih lista i poštovani kolega Slaven Dobrović. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani predsjedniče Sabora. Pozdravljam predstavnika ministarstva i sve kolegice i kolege saborske zastupnike. Dakle, evo, pred nama je na stoli Zakon o izmjenama i dopuna Zakona o zaštiti okoliša. Čuli smo da je svrha donošenja ovih izmjena i dopuna usklađenje sa europskih pravnim okvirom. Dakle, radi se o 4 direktive i 1 uredbi. Naravno čime se izbjegava penalizacija i uklanjaju sve prepreke na financiranju, dakle, korištenju europskih fondova, posebno iz operativnog programa konkurentnosti i kohezija koji je u tijeku. Dakle, to ništa nije sporno, dakle, to je za podržati i to trebamo napraviti. Međutim, imamo još jedan problem, ja sam ukazao na njega tijekom rasprave u prvom čitanju. Naime neusklađena i nedoseljena definicija, dakle, pojmovnik nam je jako loš. I kakva je poruka, dakle, takvog pojmovnika, dakle to je naš zakon. To bi bilo tako možda moguće, da mi nemamo višestoljetnu tradiciju sveučilištu, dakle ne znam u Zadru je bilo osnovano prije 1000 g. zagrebačkom kontinuitetu od 1699. i mi nemamo problema s tim terminima, jer postoje niz jakih fakulteta, koji jako dobro razlikuju pojmove, naravno jer se time i bave. Razvoj industrije, dakle, i znanosti i istraživanja, je sve to nešto čime mi možemo biti ponosni. I zato je žalosno vidjeti, da je 2007. unesena zbrka i da se ne poštuje dakle, stručna terminologija. Što je najbolje, svi naši hrvatski rječnici, recimo razliku pojmove zagađenje od onečišćenja, svi. Isto tako i enciklopedije i leksikone. A kad se pogleda zakon onda nastane zbrka. I sad možete misliti kako to izgleda kada studenti, đaci gledajući za definicijama, gdje će pogledati, možda im je najlakše u zakonu, pa vide i šta je, već 10 g. ih krivo učimo. Odnosno, treba ispravljati te čudne stvari. Dakle, o čemu se ovdje radi. Mi imamo i misija koja je krivo definirana, imamo u pojmovima onečišćavanje okoliša, pa onečišćenje, onečišćujuća tvar. Onda postoji opasna tvar, postoji i štetna tvar. I te dvije tvari su čak, ja mislim da je netko zamijenio definicije, jer štetna tvar je bitno strože upisana nego što je opasna tvar. Zagađenje i zagađivala uopće nema. Ja po tome, možda, netko će misliti, da je to uopće utemeljeno, da doista, svijet razlikuje zagađenje ili … [[Govornik se ne razumije.]] od onečišćenja ili … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, postoje razlika. Ja neću sad tumačiti razliku i naravno da stručne službe u ministarstvu ne moraju to znati, ali zato postoje suradnici vanjski koji se mogu angažirati i tu doista ne bi smio biti problem. Tako da evo ne bih dalje o tome elaborirao. Ja sam u ime kluba dao, Kluba zastupnika MOST-a jedan amandman gdje smatram da sam predložio nužnu promjenu da se barem vidi da razlikujemo neke pojmove. Jasno je da to ima reperkusije i na cijeli zakon, ali možda se može dozvoliti jedan takav dodatak i nužan ispravak u pojmovniku zakona. Jer čujemo da će potrajati dvije, tri godine dakle donošenje novoga sveobuhvatnog zakona koji bi valjda jednom za uvijek razriješio problem terminologije. I evo, neću više duljiti. Zahvaljujem se na pažnji.
Jedna je replika poštovani kolega Bulj, izvolite.
Zastupniče Dobrović, kazali ste da su pomiješani pojmovi. Zakon je donesen 2007. godine. Kažite mi, ovdje ste rekli da utječe na cijeli zakon, znači pomiješanost tih pojmova. Kažemo sada je ovdje ako ne donesemo ovaj zakon u ovome terminu što prije da ćemo imati u biti penalizaciju. Nemate znači protivljenja prema samomu zakonu. Pa tko je pisao onda taj zakon ako su pomiješani pojmovi? Znači ako su tolike štete nanesene i nije moglo biti pravno tumačenje toga zakona ili je bilo iskrivljenog tumačenja pa možete li vi procijeniti da li je netko odgovoran za to ili se Ministarstvo okoliša više u to vrijeme bavilo onečišćenjem okoliša, štetama na okoliš u biti radilo protiv okoliša nego što je štitilo okoliš. Ako u samome zakonu nemamo pojmove definirane točno, onda znamo da je taj zakon ili ciljano opstruiran zbog raznih malverzacija, stranačkih činovnika koji su radili usluge svojim stranačkim čelnicima ili interesnim skupinama ili je možda neki drugi razlog. Eto osnovno pitanje šta vi smatrate zbog čega su pomiješani pojmovi u zakonu? Hvala.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani kolega Bulj, dakle ne radi se o nekakvoj namjeri, radi se o nemaru. Mislim da se definitivno radi o nemaru. Pitanje neriješenih tj. nedosljedno utvrđenih pojmovnika u zakonu je stvar neke u stvari sramote nacionalne i mislim da nije u redu. Mi svi nosimo tu jednu potrebu da se crvenimo, jer doista stvari su loše definirane. Tko je i kada radio može se utvrditi i koji su to stručni suradnici radili na tom zakonskom prijedlogu u to doba može se vidjeti, međutim puno važnije je u stvari i što brže i hitnije to razriješiti jer to se može napraviti i uz valjane stručne suradnike vrlo brzo i lako. Hvala lijepo.
Idemo na drugu raspravu. Klub zastupnika HDZ-a i poštovani kolega Branko Bačić, izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicom Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržati će Prijedlog zakona o zaštiti okoliša kako je predložen od strane Vlade RH. S obzirom da ovaj zakon a i drugi zakoni koje ćemo danas donijeti a koji se odnosi na zaštitu okoliša i zaštitu prirode i Zakon o zabrani unošenja invazivnih i stranih vrsta je u stvari ti zakoni predstavljaju provedbu i uvođenje propisa koje definiraju brojne europske direktive. Jedan je od razloga zbog kojih bi doista trebalo mijenjati Poslovnik, naime s obzirom da kao što iz samog zakona vidimo razlike u odnosu na prvo čitanje su uglavnom nomotehničke naravi kao što je slučaj i u drugim zakonima. Doista se postavlja pitanje treba li provoditi redovnu proceduru za ovakve zakone u kojima dva puta govorimo o istoj stvari i između jednog i drugog čitanja, između prvog čitanja i ovog Konačnog prijedloga zakona doista nema nikakve izmjene, tako da ono što sada imam reći rekao sam i kada smo govorili o ovom zakonu u prvom čitanju, a to je da se on donosi kao što je rekao i gospodin državni tajnik i kolega Dobrović iz razloga da se implementira u hrvatsko zakonodavstvo 5 direktiva, odnosno 4 direktive jedna uredba kojom se dodatno intervenira u ovaj Zakon o zaštiti okoliša. Ja bih tu samo izdvojio tri stvari koje mislim da je po meni i po nama u ovom klubu važno izdvojiti. To je da u onom dijelu u kojemu mi do kraja implementiramo Direktivu o procjeni utjecaja određenih javnih i privatnih projekata na okoliš, da se bolje propisuje procedura izrade Studije utjecaja na okoliš i donošenje rješenja o procjeni utjecaja na okoliš. I što je važno za istaknuti je s jedne strane da se bolje propisuje nadležnost središnjih državnih tijela, odnosno ministarstava u pojedinim projektima s jedne strane i s druge strane kada su ti projekti od interesa za regionalnu razinu, da onda proceduru vodi i propisuje se način na koji provodi upravno tijelo u nadležnoj županiji, odnosno jedinici područne, odnosno regionalne samouprave. To je jako bitno jer ne dolazi do preklapanja u nadležnosti za provođenje postupka i donošenje samoga rješenja. I druga stvar koja isto ovim zakonom je vrlo važna, odnosi se na istu direktivu govori o činjenici da je prije donošenja rješenja o procjeni utjecaja određenog projekta bio u javnim, bio privatni na okoliš, da je nadležno tijelo ili središnje državno tijelo odnosno ministarstvo ili nadležno upravno tijelo u županiji dužno kontaktirati ne samo onu jedinicu lokalne samouprave na čijem se prostoru, na čijem se području realizira i gradi, provodi određeni projekt nego je dužno upoznati prije donošenja rješenja i i jedinice lokalne samouprave na čijem bi se prostoru određeni utjecaj na okoliš, a gradnjom i realizacijom određenog projekta mogao osjetiti realizirati ili onečišćivati taj prostor susjedne jedinice lokalne samouprave. Prema tome, to mi se čini da je važno istaknuti jer govori o većem utjecaju jedinice lokalne samouprave u realizaciji odnosno donošenju određenih projekata koje možebitno mogu negativno utjecati na stanje okoliša. Druga stvar koju sam htio također spomenuti jest, činjenica s obzirom da sa ovim zakonom implementiramo i direktivu u pogledu sprečavanja odnosno direktivu o sigurnosti od obalnih naftnih i plinskih djelatnosti u prvom redu, ja tada pri tome mislim na mogući utjecaj na morski okoliš. A danas ćemo imati Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, s obzirom da je Hrvatska članica, stranka brojnih međunarodnih konvencija koje govore o zaštiti morskog okoliša, s obzirom da je Vlada donijela plan intervencija od iznenadnog onečišćenja okoliša, s obzirom prije par mjeseci ratificirali jedan protokol koji se odnosi na Barcelonsku konvenciju koja govori o zaštiti Sredozemnog mora, jedan od bitnih obveza ovog ministarstva je izrada strategije očuvanja morskog okoliša. Pa bi evo u tom smislu pripomenuo da bi bilo dobro da se čim prije ova Sabor predloži sama strategija kako bi se mogli očitovati i o namjerama, projektima koji govore o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika na Jadranu. Prema tome, kako bi mogli imati cjeloviti pristup tom procesu istraživanja i eksploatacije ugljikovodika na Jadranu jedna od bitnih pretpostavki jest i Strategija morskog okoliša, zaštite morskog okoliša i mora pa bi bilo dobro kažem da se čim prije s tom strategijom koju smo dužni donijeti dođe u Hrvatski sabor. I na kraju dobro je da se ovim zakonom implementira i direktiva kojom se govori o i postupku ishođenja okolišne dozvole s obzirom da je u Hrvatskoj čini mi se oko 300-njak industrijskih postrojenja na koji će se ova sama ovaj zakon izmjene zakona i direktiva odnositi da se na taj način propisuje način postupanja okolišne dozvole kako za ona postrojenja za koja je ta okolišna dozvola izdana, tako i za ona postrojenja koja će temeljem ovog zakona imati nešto drugačiji postupak u odnosu na onaj koji je propisan sadašnjim zakonom, a temeljem kog zakona su izdane brojne okolišne dozvole. Evo u tom smislu mi u Klubu zastupnika podržavamo i prihvaćamo ovaj prijedlog izmjena Zakona o zaštiti okoliša.
Idemo dalje, Klub zastupnika GLAS-a i HSU-a i poštovana kolegica Anka Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, pomoćnice ministra, kolegice i kolege. Pred nama je izmjena i dopuna Zakona o zaštiti okoliša. Riječ je o jednom zakonu koji implicira niz, niz drugih stvari i ja ću iskoristiti ovu priliku da možda i govorim nešto šire nego što se odnose ove izmjene i dopune. Da ne zaboravim odmah ću u početku ću reći da će klub GLAS-a i HSU-a podržati kao što je i u prvom čitanju podržao podržati i u drugom čitanju ovu izmjenu i dopunu zakona. No međutim, kada je riječ o priči vezano uz okoliš, kada je riječ o problematici okoliša dobro je znati da recimo na području Hrvatske koja je bila tada u sastavu jedne druge zemlje prvi zakoni koji su s aspekta zaštite okoliša su bili iz 1984. godine, kada je to bila novost, kada je to bio jedan novi uopće vid sagledavanja prostora tada je se sve dešavalo vezano uz prostorno planiranje. I tamo negdje '92., '93. godine je u ministarstvu prvi put osnovan jedan poseban odjel koji se bavi okolišem, imao je četvero ljudi, dakle '92., '93. se četvero ljudi bavilo problematikom zaštite okoliša. Ja danas ne znam točan broj koji se bavi, no međutim to su procesi koji se dešava i u Europi, procesi koji se dešavaju i u Hrvatskoj i naravno procese koje trebamo pratiti. Jednako tako nekoliko puta sam rekla i koristiti ću i ovaj put priliku da kažem da je ovo stoljeće sigurno stoljeće u kojima ćemo se mi svi baviti problematikom klimatskih promjena, a klimatske promjene imaju apsolutno posljedicu na sve djelovanje i na čovjeka. I zbog toga kada govorimo o usklađenju s direktivama, to je ono što EU kroz direktive gleda promjene koje jesu. Jednako tako ja ću tu zaista nekoliko rečenica i globalno, recimo kada velike svjetske sile razgovaraju kao što danas razgovaraju ili ovih dana u Davosu pa i dalje, onda je jedan od problematika okoliša je ozbiljna problematika o kojoj se treba baviti jel procesi i načini na koji se mijenja poljoprivreda, na kojem se mijenja šume, na kojem se mijenja proizvodnja apsolutno ima posljedicu na ovom našem planetu. U kontekstu toga jučer je bila jedna vijest koja i u smislu drugih vijesti koja kod nas ne shvaćamo baš, neke su malo važnije, neka malo manje, dakle Hrvatska će u sljedećem sastavu EU imati 12 zastupnika. I mi imamo cijelo vrijeme osjećaj kao da Hrvatska nije članica EU i kao da se to nas ne tiče, tamo je EU kada prođemo Breganu odavde pa je negdje dalje. No međutim, mi smo članovi EU i ove direktive s kojima se mi usklađujemo i direktive dakle ova izmjena i dopuna zakona je izmjena i dopuna zakona s kojim se mi usklađujemo sa direktivama EU. Te direktive EU su donešene u nekoj EU, u nekom Bruxellesu gdje smo i mi i ono što je uloga naših 12 novih zastupnika koji će biti naši članovi je da vode računa o tim direktiva da na vrijeme izvještavaju o čemu je riječ, da na vrijeme se savjetuje, da diskutiramo i da raspravljamo tako da onda direktive koje budu ugrađene u zakonodavstvo da otprilike znamo o čemu je riječ. Ove direktive o kojima je ovdje riječ, a riječ je o pet direktiva, dakle mi smo išli u izmjenu i dopunu zakona između ostalog jer smo imali pilot pa da ne dobijemo penale, ali to trebamo ići zato što trebamo. Zato što je to poboljšanje, zato što je to na novi način odnos prema okolišu, odnosno, prema prostoru koji živimo. Tako da, ja bih tu malo o tim direktivama dakle, nešto je vezano uz procjenu utjecaja na okoliš. Ja uvijek volim ispričati priču, pa ću možda ispričati i ovaj put, tamo negdje 2000. sam ja bila ili 2001. na jednoj edukaciji u Finskoj, koja je trajala tjedan dana, koja je imala vezano uz prostorno planiranje, ali je imala i vezano uz zaštitu okoliša. Tada je zaštita okoliša na način, na kojoj danas mi poznajemo u regulativi. Danas, kako provodimo procjene utjecaj na okoliš, tada od strateška je bila misao, ne imenica, o njoj još nitko nije govorio, nego su se samo provodili na odnosu na zahvat. I onda je tamo u razgovoru, Finci su rekli, ali morate voditi računa, morate voditi računa, da se procjena utjecaj na okoliš ne provodi samo na tu lokaciju kojoj je. Nego posljedica, svega toga što se dešava, bila je riječ o jednoj industrijskom pogonu na toj lokaciji, ima i posljedicu svud okolo. Mi smo onako malo čudno gledali, jer nismo tada procjene utjecaja na okoliš provodili samo na određenoj lokaciji i samo za tu lokaciju a nismo gledali da tu postoji utjecaj na okolni prostor, a da o prekograničnom utjecaju ne govorim. To samo govorim u kontekstu toga da se regulativa vezano uz zaštitu okoliša razvija, da je ona svaki put sve obimnija, sve šira, odnosi se na niz drugih elemenata, u odnosu na to je i ovo što je spomenuto, plani i intervencije sigurnosti o obalnim, naftnim i plinskih djelatnosti, što je izuzetno važno, izuzetno bitno. I sa jedne strane kada uzmete propise koje mi imamo, ti propisi su ono, odlični, donesemo, to izglasamo, samo je tema, da se ti propisi i provode. Jednako tako, dosta su bitne 2 stvari koje su u ovome zakonu unesene, jedna od tih stvari je šteta koja se u okolišu napravi i tko je obveznik saniranja te štete i kako se to radi. Kad malo pogledate rješenja o procjeni utjecaja na okoliš, bez obzira da li su oni za pojedinačni zahvat ili da je li je privatni ili neki drugi investitor, onda vam oni imaju situaciju i onda imate one mjere koje trebate tokom rada, dakle, imate mjere tokom izvođenja, pa imate mjere tokom rada i onda imate, da morate zapravo vršiti monitoring i što trebate činiti. I to sve zajedno u tom rješenju odlično je napisano i onda, i dok se ništa ne desi, nikom ništa. Svi smo to pročitali i vidjeli, no međutim, kad se netko desi, onda se to pročita i onda se pita, tko je radio, zašto je radio, zašto nije radio. I zato je dobro, da kroz ove izmjene i dopune zakona smo to detaljnije definirali. I postoji još jedna odredba, dakle, mi imao u zakonu jasno definirano postupku homologacije kada je riječ o vozilima koja su cestovna vozila. No međutim, to imamo puno manje za ne cestovne pokretne strojeve. I ovaj put smo unijeli to. Dakle, to su svi oni strojevi, koji kad negdje se vozite i kad vidite sa srane, koji dime, koji rade određene radove, bez obzira da li su to radovi vezani uz izgradnju, uz kopanje ili vezano uz poljoprivredu, proizvodnju i koji su veliki zagađivač. I to je nešto što je ovim zakonom definirano i to je nešto u čemu ćemo u budućnosti trebati voditi računa. Jednako tako, mi se i u ovom zakonu i niz drugima, dovedemo u situaciju, kad je već, kad imamo pilot, pa onda idemo mi se tu usklađivati. Bilo bi dobro da možda u trenutku kad se direktive već pripremaju, a znamo da se pripremaju, kad su u fazi i kad je glasanje već je priča gotova, ali da onda malo, vidimo što to znači u odnosu naše zakonodavstvo. Sljedeća priča koja će nas sigurno doći i o kojoj ćemo raspravljati je uvođenje dakle, automobila na električnu energiju. Ja se principijalno, dakle, već sad imate Ljubljana je donijela odluku, da od 2030. svi automobili koji će biti u Ljubljani, će morati biti elektroautomobili. Dakle, neki gradovi su te odluke već donijeli, pretpostavljam da su spremni, odnosno, pretpostavljam kad ćete htjeti s nekim drugim autom ići u taj grad, da će biti ona parkirališta na koja će vam ostaviti, pa će vas javnim prijevozom prevesti do centra grada. No, međutim, to je nešto za što se Hrvatska jednako tako treba pripremati. A treba se pripremati sad. I ono što nije problem, nije problem da vi napravite, punionice, na javnim parkiralištima, na parkiralištima vaših zgrada, to je samo nekakva malo promjena koja je promjena u odnosu na projekt. No, međutim, problem je od kud električna energija. I sljedeći je problem akumulatori, koji će trebati negdje skladištiti, a jednako tako i od kud bakar za te akumulatore? Dakle, zašto ovo govorim, govorim iz razloga, što je tu riječ o jednoj direktivi, gdje se ovaj zakon usklađuje s tom direktivom. Ali, koristim ovu priliku da svi zajedno promislimo i naravno, prvo i osnovno tu je nadležno ministarstvo koje se bavi zaštitom okoliša, dodatnoj i energetikom, pa će druga točka biti današnje rasprave ta, ali da je situacija koja je važna i o kojoj treba promisliti. Maksimalno i aktivno sudjelovanje, svih kada se direktive rade. Raspravljati o njima, vidjeti o čemu je riječ, pogledati naše zakone, vidjeti u kojem dijelu se treba uskladiti. Kad direktiva bude riješena, onda mi imamo zakonsku obvezu usklađivanja, ako to ne napravimo, samo nas tu možemo dobiti pojedine penale. Dakle, jednako tako, evo za kraj, nešto što je vezano, usko, uz zaštitu okoliša, a što je vezano i uz svakog od nas koji ovdje sjedi su obveze, otpada i razvrstavanje otpada koje imamo od 1. veljače, koje vjerovali ili ne je idući tjedan. Za koje nam gradovi trebaju staviti preduvjete pa netko ima komoditet da živi u gradu u kojem su preduvjeti ostvareni ili mi koji živimo u Zagrebu ili vi koji ste tjednom u Zagrebu ti preduvjeti nisu napravljeni, tako da je to jedna od priča koja će nas sigurno zadesiti. I mi sada intenzivno barem kada je riječ o gradu Zagrebu o tome kako razvrstavamo otpad i onda kada pogledate neku analitiku pokaže se da mi to sasvim pristojno radimo. No međutim, što dalje radimo s tim otpadom kada smo ga razvrstali? U Zagrebu bojim se ništa pretjerano. Ali onda postoji jedna situacija kada govorimo o otpadu otprilike 50, 60% otpada je komunalni miješani otpad koji stavljamo u vrećice, bacamo u neke kante i neko odvozi i s njim ne radi ništa. Dakle ono što je potrebno, potrebno je i u tome nešto raditi. Prilika je da zaista s ove govornice kažem, ljudi moji 1. veljače je idući tjedan, postoje neke obveze, te obveze ja sam od onih koja mislim da treba da je povijest učiteljica života pa trebamo vidjeti šta su u povijesti drakonske kazne donijele nikad ništa dobro, no međutim edukacija je uvijek donijela dobro, da se educiramo da znamo o čemu je riječ. Završno, klub GLAS-a i HSU-a kao što smo i u prvom čitanju i u drugom čitanju ćemo podržati ove izmjene i dopune Zakona o zaštiti okoliša. To nije zakon koji kao neki drugi je medijski popularan, ali je izuzetno važan, izuzetno važan u daljnjem kontekstu, izuzetno važan u promišljanju da iz njega ide niz, niz posljedica i to što ćemo mi koji živimo na ovom planetu ostaviti za ovaj planet svojoj djeci. Ali jednako tako da promišljamo o tome da je Hrvatska članica EU, da ove direktive koje su tu da su to naše direktive, direktive u kojima mi sudjelujemo i da se otprilike kada je riječ o našem zakonodavstvu malo pogledajte, pola našeg zakonodavstva zapravo odlučuje o njemu u Bruxellesu, a mi samo usklađujemo s tim i da trebamo dobro promisliti i da je izuzetno važno i europski izbori koji kod nas prolaze ispod radara, ali da je izuzetno važno da ta ekipa 12 ljudi koji idu u Bruxelles zastupa prvo i osnovno interese Hrvatske na način da znamo da pola teksta bilo kojeg propisa odlučuje se negdje drugdje, a i da i mi tamo odlučujemo o tom istom. Hvala lijepo.
Imamo tri replike, prvi je poštovani kolega Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Evo gospođo Mrak-Taritaš, dobro ste primijetili jednu stvar koja se radi o necestovnim vozilima i zagađenjima necestovnih vozila gdje se uglavnom radi o velikim dizel motorima koji imaju i dugačak vijek upotrebe eksploatacije tako da ne mogu pratiti najnovije ekološke norme. I ono što mene brine, a i mnogi poljoprivredni proizvođači koji su već čuli za ovaj zakon i za nove strože norme koje bi se čak trebale odnositi i na traktore čega se oni boje da bi to mogao biti jako veliki udar na poljoprivrednu proizvodnju ukoliko se moraju poštivati toliko stroge norme za ispušne plinove tih strojeva. Poljoprivredni strojevi posebno traktori imaju u eksploataciju, pa evo i sam imam kod kuće jedan traktor koji je star 60 godina i još uvijek obavlja funkcije i on nikako ne može imati Euro 5 motor, ali strogom normom on bi se morao izbaciti iz upotrebe ili ne bi se mogao registrirati što bi onda opet bila neka druga vrsta štete. Mislim da moramo malo biti i fleksibilni i gledati naše hrvatske interese jer ušli smo kasno u EU i ne možemo se prilagoditi toliko brzo jer pogotovo u ovom segmentu poljoprivrede nismo niti na razini potpora koje ima EU kako direktnih potpora tako i potpora koje EU daje svojim proizvođačima za nabavku nove mehanizacije. I moramo imati sigurno nekakav prelazni period koji je barem desetak godina u poljoprivredi da se ti strojevi prilagode ili da dođu nekakvi novi koji mogu poštivati te nove norme. Hvala.
Odgovor na repliku. Izvolite.
Hvala lijepo. Točno na tragu toga što ste vi govorili ako ste imali prilike dakle i slušali ste me, ja sam jednako tako govorila u svom izlaganju. Najjednostavnije vam je reć dobili smo pilot projekt EU, mi ćemo to ugraditi u naše zakonodavstvo, dat ćemo vam nekakve stroge kazne i nećemo voditi računa što je to stvarno na terenu. Kao prvo, zaista kada je riječ sa aspekta zaštite okoliša svih drugih, izuzetno je važno da se ljude na vrijeme upozna, dakle ja sam to govorila o otpadu, ali riječ je i o drugim stvarima, edukacija koja je izuzetno važna i taj postupak da postoji jedan duži vremenski period u kojem se treba prilagoditi. A jednako tako nešto najgore što se može desiti da vam u jednom trenutku dođu kazne ili da kažete vi to ne možete upotrebljavati. Kao što je bilo vezano uz cestovna motorna vozila tako i uz ove uređaje treba postojati i jedna prilagodba, treba postojati i nekakvi uvjeti, trebaju zaista voditi računa o tome. Dakle tu je u velikoj mjeri riječ o strojevima koji se koriste za poljoprivrednu proizvodnju, no međutim u velikoj mjeri je riječ i o strojevima koji se koriste u građevinskoj, dakle građevinska mehanizacija. Bit će zanimljivo vidjeti u jednom trenutku kada ako završi ova priča sa Pelješkim mostom, a ja se nadam da će ipak završiti korisno za Hrvatsku i kada dođe izvođač da vidimo koje ćete strojeve donijeti. Dakle interes Hrvatske države je da u trenutku ako dolazi izvođač izvana da ipak strojevima kojima on radi da budu prihvatljivi sa aspekta EU. Ali apsolutno se slažem s vama kada je riječ o poljoprivredi, poljoprivrednoj proizvodnji i mora se voditi računa i o toj jednoj prilagodbi da na taj način svoje poljoprivredne proizvođače ne kažnjavamo. Hvala.
Sada je na redu poštovani kolega Glavašević. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice Mrak-Taritaš, ovi vaši komentari o Ljubljani su u potpunosti na mjestu i bilo bi jako lijepo kada bismo nešto slično mogli napraviti i u hrvatskim gradovima. Međutim, osim problema koje ste i vi naveli naravno jedan dodatni problem je činjenica da su električna vozila i dalje uglavnom vrlo nedostupna cijenom našim građanima i jednostavno su ne priuštiva na taj način. Ako se sjećate naša je Vlada imala poticaj kojima smo pokušali građanima takva vozila učiniti pristupačnijima, dakle potaknuti ih na neku vrstu i odgovornosti prema okolišu i razmišljanje o budućnosti i da moderniziramo naše gradove na taj način, međutim evo već dvije godine koliko mi kaže Zmajlović poticaja takvih nema i onda mislim da je dosta teško očekivati neku takvu zeleniju budućnost ukoliko situacija ostane ovakva a takva vozila ne priuštiva našim građanima. Možemo se nadati da će se to uskoro mijenjati. Hvala.
Odgovor, izvolite.
Hvala lijepo. Upravo tako, ja sam namjerno razgovarala odnosno diskutirala sa govornice vezano uz neke procese koji idu u Europi, neke procese gdje mi to onako kao vijest pročitamo u novinama ili čujemo u medijima i apsolutno se samim time mi uopće nekako ne idemo u prilagodbu i ne vodimo računa da je to smisao u kojem treba ići i Hrvatska. Zaista možete vidjeti da postoji na nekim javnim parkiralištima postoje, trgovački centri imaju mogućnost da ako imate elektroautomobil da tamo se priključite i da ga punite no međutim bi trebalo kroz politike jedne Vlade se vidi kako se ona usmjerila što ona misli. Politiku Vlade vi morate vidjeti u smislu kad je riječ o energetici, kad je riječ o zaštiti okoliša, gledati kako to razmišljati da će biti 2030., 2040., a prilagođavati i pripremati se sad. Ja to uvijek govorim najmanji je problem da vi nešto izgradite, vi ćete to izgraditi, to će tamo biti. No međutim, otkud energije ali i s druge strane zapravo ono što bi zaista trebalo voditi računa u smislu poticaja, da potičemo da ljudi imaju jeftinije uređaje kao što smo imali akciju onih uređaja A+++, sad kad dođete imate više onoliko pluseva da više ni ja ne razumijem što je koji plus. To je politika jedne Vlade koja svojim građanima omogućuje da jeftinije kupuju pojedine strojeve, pojedine uređaje i na taj način zapravo štite okoliš i na tome trebamo ustrajati i zato je i ovaj zakon prilika da se o tome govori, da se na to ukaže. Hvala.
I treća replika, poštovani kolega Zmajlović, izvolite.
Hvala lijepo. Evo ja bih replicirao uvaženoj kolegici Anki Mrak-Taritaš i ne bi složio s jednim djelom izlaganja iako uglavnom sa svime da, a to je da bismo mi trebali početi nešto raditi. Ja bih podsjetio, ako što je kolega Glavašević podsjetio zapravo da je naša Vlada pokrenula niz aktivnosti pogotovo vezano uz smanjenje emisija iz područja prometa. Sjetite se dasmo imali poticaje za nabavku električnih vozila a i ove punionice koje vidite danas gotovo u svakom gradu i općini, to su punionice koje su građene ili poticajima Fonda za zaštitu okoliša, to su projekti koji su pokrenuti još tada, no paralelno sa time je trebalo poticati razvoj ovog tržišta električnih i hibridnih vozila jer konačno smo počeli graditi infrastrukturu punionica a protekle dvije godine imate potpunu šutnju iz Fonda za zaštitu okoliša, nema više poticaja. Naravno građanima ali i tvrtkama je skupa nabavka električnih vozila upravo zato država i naplaćuje tzv. ekološku naknadu prilikom registracije vozila i fond ostvaruje prihode s te osnove i taj novac umjesto da završi u poticajima za nabavku takvih čistih vozila, on završava ne znam gdje. Dakle to je nešto na čemu treba raditi, ali ne samo to, treba se ocrtavati i vidjeti sveobuhvatna politika Vlade koja je ovdje izostala. S jedne strane se populistički smanjuju porezi i davanja na nabavku rabljenih starih vozila i postepeno postajem groblje europskih starih rabljenih vozila a s druge strane pričamo o čistom transportu i visokim ciljevima i sankcijama koje nas očekuju zbog toga što nećemo smanjiti emisije iz prometa.
Odgovor na repliku, izvolite.
Hvala lijepo kolega Zmajlović da ste me podsjetili, kažu ljudi da naši birači pamte zadnjih mjesec dana, izgleda da i ja pamtim zadnjih 2 godine pa u 2 godine nije bilo ništa. Pa budući da nije bilo ništa sam ja i u svojoj raspravi govorila na tome tragu da treba raditi, da treba voditi računa, da se sada treba pripremati, da moramo imati sve preduvjete a ono što na tragu ovog što ste rekli, bilo bi jako, jako dobro da u ovoj zemlji kad jednom Vlada ode da svi oni dobri projekti koje je ta Vlada napravila idu dalje a ne da de probaju naći koje su mane tih projekata i da ne kažem da prvih 6 mjeseci ili godinu dana se potroši energija da se kaže da su oni bili ovakvi, onakvi, pa onda se tek krene dalje. To je jedan od odličnih projekata, Hrvatska je država koja ima zaista jednu, ja neću reći, ima jednu pristojnu tradiciju kad je riječ o temi zaštite okoliša i jednako tako zaista ono što mi svi sigurno želimo a tu će biti vjerovatno rasprava kad ćemo imati Zakon o zaštitit prirode, da budemo jedna zemlja koje se može pohvaliti svojim prirodnim ljepota, sa svojom temom vezano uz zaštite okoliša, ali ako budemo groblje starih automobila, to zasigurno nećemo biti. Hvala.
Sada je na redu Klub zastupnika SDP-a, poštovani kolega Mihael Zmajlović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Pred nama su izmjene Zakona o zaštiti okoliša koje su uglavnom rekao tehničke naravi, odnosno usklađujemo se sa određenim odredbama direktive i na neki način izgrađujemo odredbe za provedbu pojedinih europskih uredbi. To je tehnička stvar ali naravno tu su i suštinske stvari koje zapravo zakon iz 2013. godine poboljšava, koji otklanja određene nedostatke koji su u samoj primjeni i praksi provedeni. S obzirom da se radi o zakonu iz 2013. godine i zapravo poboljšanjima koja su ovdje predložena, na početku ću reći da će Klub zastupnika SDP-a podržati ovakve izmjene. Ono što smatram da je isto tako dobro, a to je da s obzirom na neku dugu tradiciju sustava ili postupaka procjene utjecaja na okoliš u Hrvatskoj koja datira iz osamdesetih pa i devedesetih godina o čemu je govorila kolegica i maloprije zastupnica Mrak-Taritaš, mislim da mi trebamo i dalje razvijati i gajiti povjerenje u taj naš sustav, a ne ga svake godine ili sa svakom novom Vladom pompozno rušiti i najavljivati da ćemo iz temelja učiniti nešto novo jel to nikako ne doprinosi povjerenju koje je nužno da bi uopće taj sustav funkcionirao, dakle sustav procjene utjecaja na okoliš. I mislim da je dobro da se nije išlo, vidim da se od toga odustalo na revolucionarnu izmjenu sustava postupka procjene utjecaja na okoliš koje je bilo najavljeno u prethodnoj HDZ-ovoj vladi, ali i na početku ove HDZ-ove vlade. Žao mi je što u ovim izmjenama ne vidim možda neka poboljšanja ili povećanje transparentnosti na koje je imala primjedbe i zainteresirana javnost, pogotovo nevladine organizacije, mislim da za to još isto tako ima prostora i da o tome treba razmišljati o nekim budućim izmjenama prilikom izbora i definiranja povjerenstva, stručnog povjerenstva utjecaj koliko ajmo reći politika ima utjecaj na to itd. Ono što se ovdje iz rasprave moglo vidjeti da su temeljne primjedbe koje još ovdje ostaju su terminološke naravi i smatram da bi to isto tako trebalo o tome u budućnosti voditi računa. Vidim da je predlagatelj obećao da će do kraja mandata ići u temeljne izmjene Zakona o zaštiti okoliša, a upravo u prilog ovome što sam maloprije rekao, nužno je i jako važno najaviti i prezentirati javnosti u kom smjeru bi išle te izmjene. Ovako zaista držimo javnost, stručnu javnost i širu javnost u tenzijama da će se nešto promijeniti taman kada se počelo implementirati. Dakle ako najavljujete velike izmjene zakona onda postavite neka načela i dajte nam barem nekakve obrise te vaše politike zaštite okoliša, dakle ove Vlade kako bi se svi dionici koji su važni da bi to uopće funkcioniralo moglo po tome ravnati, a ne da stalno tapkamo u mjestu i da se čeka neka velika promjena jer to koči implementaciju onoga što je u ovom zakonu i dobro. Dakle u tom kontekstu smatram i podržavam raspravu i svojih prethodnih kolega da ne postoji jasna politika zaštite okoliša ove Vlade. Ona je nejasna, ona je nevidljiva, kao što nažalost i ministar vodi taj resor, kao da je to nešto nebitno. To se iscrtava i po tome koja je dinamima usvajanja strateških dokumenata. Primjerice, Strategija niskougljičnog razvoja RH je nešto što već dvije godine stoji u ladicama. Znam da će me pokušati demantirati da se radila strateška procjena itd., ali ipak dvije godine je zaista puno. I ako nam je to važno, a trebalo bi nam biti važno, takve strateške dokumente treba što prije donijeti. Oni se ne donose preko koljena, konkretno taj strateški dokument je njegova izrada započeta još prije 2011. godine, dakle to je nešto što bi za Hrvatsku trebalo biti jako važno. Ali u toj nejasnoći politike zaštite okoliša ove Vlade se ocrtava i to da se sama Vlada ne može dogovoriti što je važnije, što je iznad Strategije energetskog razvitka ili Strategije niskougljičnog razvoja, što je kapa, što je kišobran strategije. Dakle kada to svedemo dalje i na poreznu politiku, na trošarine onda vidite da se isto tako luta. S jedne strane postoje inicijative za poticaj za nabavku ekološki prihvatljivih vozila, isplaćuju se poticaji za smanjenje emisija u svim sektorima industrijskim pa i prometu, a s druge strane porezna politika ne prati ono što bismo trebali ostvariti, a to je cilj da se smanjuju emisije, da imamo poreznu politiku koja destimulira nabavku vozila koji su stariji preko sedam, osam ili devet godina, koja destimulira razvoj crnog tržišta održavanja takvih vozila itd. već upravo suprotno. Populističkim potezima najavljuju se ono što naravno građanima koji su teškoj situaciji koji si ne mogu priuštiti možda novo vozilo omogućavamo da nabavljaju ono čega se Europa rješava i na neki način mi postajemo odlagalište ili groblje starih vozila. Umjesto da naknadu koju ste građanima uzeli prilikom registracije da pretvorite u poticaj da si isti taj građanin može priuštiti ekološki prihvatljivo vozilo koje malo troši ima niske emisije i da sa tim poticajem dođe otprilike na sličnu razinu kao da je kupio i rabljeno vozilo. Ono što isto tako mislim da evo u primjeni ovog zakona je izostalo, izostaje nekako pa možda ću čuti i očitovanje predlagatelja je komora stručnjaka zaštite okoliša koja je predviđena samim zakonom, a nikako da se u tu implementaciju krene. Mislim da bi bilo dobro da se jasno Vlada odredi ide li u tom smjeru, hoće li se to primijeniti ili ne jer načelno smatram da bi jedna takva komora koja okuplja stručnjake u zaštiti okoliša doprinijela transparentnosti i možda tim kontrolnim mehanizmima da i među onim ovlaštenicima koji na neki način zloupotrebljavaju svoja ovlaštenja ili možda iz nedovoljne kompetentnosti neki put učine i samu štetu i naruše povjerenje u cijeli proces, mislim da je to isto tako važno. I kolega Bačić je govorio o sanaciji šteta u okolišu odnosno o rješenjima odnosno o mjerama koje su propisane nakon što određeno postrojenje ili nakon što završi određena eksploatacija i ostane na neki način šteta u okolišu, dakle u praksi se vidjelo već unazad nekoliko desetljeća se vidi da su te mjere neefikasne. Jedan primjer su zapravo kamenolomi u Hrvatskoj, dakle nakon eksploatacije ostaje rane u okolišu, postoje i u ugovorima i rješenjima propisane obveze sanacije takvih prostora no redovito nekim slučajem kad završe eksploatacijski vijek te tvrtke završavaju u stečaju, nađu se u problemima i više nitko to nema sanirati. I tko će to sanirati? Na kraju država odnosno građani opet iz nekih općih poreznih prihoda. Tako da apeliram na to da se posebno i ovim zakonom ali naravno i zakon koji nije predmet ove rasprave o rudarstvu, vodi računa, o takvim sanacijama i da se općenito za sanacije i demontažu postrojenja nakon prestanka funkcioniranja da se propišu stroži garancijski uvjeti, dakle da operater postrojenja mora ili izdvajati u određeni fond kao garancija da će nakon eksploatacije, nakon završetka proizvodnje, nakon kraja životnog vijeka tog postrojenja, da će on imati novac da zapravo to sanira, da to bude sigurno za okoliš a ne da imamo situacije kao što su bile sad INA, Petrokemija itd. itd., niz je takvih sličnih primjera u Hrvatskoj. I ono sve što su danas crne točke, tzv. u Hrvatskoj od jame Sovjak pa do drugih točaka su zapravo ništa drugo nego nešto što je neko neodgovorno poduzeće ostavila budućim generacijama, odnosno nama da saniramo sa sredstvima iz proračuna. Kako sam i uvodno rekao, ovaj zakon iz 2013. godine, u ovim izmjenama zapravo se poboljšava, implementiraju se određene odredbe pojedinih direktivi, poboljšavaju se pojedine odredbe i iz tog razloga će Klub zastupnika SDP-a podržati ove izmjene uz napomenu da evo u budućem razmišljanju o eventualnim izmjenama zakona se uzmu u obzir i ova rasprava i ovi argumenti koji su izneseni. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama. Idemo na iduću raspravu, Klub zastupnika HNS-a, poštovani kolega Milorad Batinić, izvolite.
Hvala predsjedniče Sabora, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Izmjene i dopune Zakona o zaštiti okoliša klub HNS-a će podržati naprosto iz razloga što ovo smatramo kao poboljšanje postojećega iako bi želio posebno naglasiti da vjerujem da ste suglasni i svi ovdje a i svjesni su toga i naši građani da je ne samo pred nas nego pred i čitavu Europu a jednako tako i svijet što se tiče same zaštite okoliša čeka nas vrlo neizvjesno usudio bi se kazati, vrijeme. Želio bi samo ukazati na ne samo na ona zagađenja i one štetne emisije od industrije nego jednako tako i određenih utjecaja na okoliš, biotskih faktora kao štosu evo zadnje što smo imali i na Aljasci potresa jednako tako i mi svjedočimo i određenih utjecaja biotskih faktora na okoliš i konkretno u Hrvatskoj. Ono što neću o meritumu stvari, naprosto to su direktive, rekao sam koje su, koje gledamo kao poboljšanje, koje smatramo dobrim ali jednako tako mislim da bi mi odnosno i naše službe pogotovo službe na terenu a i mi sami kao građani a pogotovo jedinice lokalne i područne samouprave a tome smo iz dosadašnje prakse zadnjih dvadesetak godina kod donošenja prostornog planskih dokumenata, trebali itekako voditi računa i o biotskim faktorima koji imaju itekakav utjecaj na zaštitu okoliša. Kazat ću samo gdje projiciramo buduće industrijske zone, poslovne zone gdje su potencijalni zagađivači. Samo jedan segment a to je ruža vjetrova o kojoj vrlo ili se možda nedovoljno vodi računa kod izrade prostorno-planskih dokumenata. Nadalje, ovaj zakon je dobar, međutim postavlja se pitanje da li su naši podzakonski dokumenti od raznih pravilnika, uredbi, da li su u skladu sa današnjim vremenom ili bi trebao možda ažurirati određene pogotovo kad govorimo o emisijama što se tiče graničnih vrijednosti. Evo konkretno jedan primjer, smatram da bi ti trebalo napraviti dodatan iskorak i u praksi inspekcijske službe kada vrše određeni nadzor uglavnom se radi o formalnoj da kažem, da li je okolišna dozvola u skladu, da li određeni industrijski pogon, da li je poljoprivredna farma konkretno za peradarnike, tamo gdje se tov pilića vrši ili svinjogojska farma iako bi ti trebalo ali drugi resor posebno stimulirati, način što se tiče same zaštite okoliša, da li se u dovoljnoj mjeri se na terenu svjesno provodio nadzor. Konkretno ja moram spomenuti i neke negativne primjere gdje čovjek koji ima jednu takvu peradarsku farmu, ima sve tehničke uvjete ispoštovane i okolišnu dozvolu i sve skupa međutim u praksi to ne funkcionira. Iz kojeg razloga, naprosto iz razloga što je energija koju on mora koristiti da bi svi ti filteri, zaštitni bili u funkciji, on to naprosto ne koristim ne pali jer time ne ostvaruje onu dobit koju je on sebi isplanirao i naravno da se to reflektira i potpuno je u blizini naselje, jeste da je nekakvih 400, 500 metara ali i sama ruža vjetrova i negativan, štetan utjecaj koji proizvodi njegova farma imaju nepovoljan utjecaj i na same građane koji žive čak i zdravstvenih problema. I onda zakon predviđa da jedinice lokalne samouprave su te koje mogu naručiti i platiti ispitivanje onečišćenja. U Hrvatskoj, koliko se sjećam, koliko imam informacije, postoje 2 ovlaštene tvrtke. Međutim, jednako tako nalazi inspektora govori da, miris, konkretno, što je jedan od ključnih faktora onečišćenja se ne mjeri. Stoga bi volio, a postoje i određena praksa u EU, gdje se i to može uvesti u regulativu, odnosno, kroz pravilnik da se, jer govorimo o kvaliteti življenja u određenom području, urbano. Što se tiče okoliš je znači prirodno i svako drugo okruženje i samog čovjeka, zajednici gdje živi. Jednako tako, spominjao sam i uvodno i biotske faktore, koji također negativan utjecaj imaju na sam okoliš. Konkretno, jedan od ključnih takvih elemenata su ono što se dešava na samom dnu, u da li se radi u urbanim područjima ili rubnim područjima, to su klizišta. Mi nismo u ovaj zakon i vrlo teško je to možda kroz neke druge, ali koristim prigodu, da i državnog tajnika upoznam sa određenim iako smo već o tome i razgovarali sa određenim problemima koji također bi trebalo svesti pod zaštitom okoliša i vraćanje okoliša u prvobitno stanje. Imate klizišta gdje je stradala javna infrastruktura, o tome ugl. govorim, neću spominjati, a jednako tako štetno je i na obiteljske kuće. Naprosto mi do sada nismo imali, jedan kvalitetniji pristup tome. Kad sam govorio o graničnim vrijednostima, tu bi molio da se i nadležnog državnog tajnika i konkretno ministarstvo, da možda malo detaljnije proanaliziraju naše pravilnike, granične vrijednosti, ne samo, velim radi poljoprivredne proizvodnje. Jednako tako imamo situacije, da svjesno, temeljem tehnoloških procesa, određenih agromjera zagađujemo vlastito tlo. Zagađujemo vlastito tlo. Određena područja, gdje je intenzivna poljoprivredna, ratarska proizvodnja, naprosto mislim da bi tu trebalo se malo detaljnije pozabaviti ili kroz pravilnike, redefinirati neke stvari, konkretno govorim i o određenim područjima na sjeveru Hrvatske koji su ujedno i vodo nosnici. Pa tako, kad sagledati i ispitivanje kakvoće podzemnih voda, vidjeti ćete da bi trebalo, kroz neki vremenski period, možda i određena umjetna gnojiva, koji su glavni faktor zagađenja možda i na neki način i propisati određena mjere, da se i kroz organska gnojiva, nažalost, kojih nema ili kroz neke druge mjere, da se tlo na neki način pokuša revitalizirati, koliko je god to moguće. Štete u okolišu vidimo svakodnevno. Ono što bih svakako želio naglasiti da li smo ih dovoljno svjesni. I naravno, ovim zakonom mi ne možemo propisati susjednim državama, a svjedočimo i o tegobama građana u Slavonskom Brodu i u okolicu, ali vjerujem da se, a i vidljivo je iz samih susreta i sa predstavnicima susjednih država, da se radi globalno na tom problemu. I iz tog razloga, vjerujem da i Hrvatska će biti još aktivnija, ne samo kroz politiku resornog ministarstva, nego i kroz politike ostalih ministarstava, koja na neki način imaju, usuditi ću se kazati i kroz politike koje provode vrlo, vrlo značajan utjecaj na sam okoliš. Kako zaštiti naš okoliš? Da li smo u tome dovoljno kvalitetni? Da li imamo dovaljan broj propisanih mjera, pa čak i onih kaznenih, volio bi da se malo porazmisli. I ono što smatram, zakon je dobar i velika većina naših zakona, koji tangiraju, konkretno i ovo područje, od zaštite prirode, zaštiet okoliša, Zakona o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o ajmo reći, poticanju industrije. Međutim, imam osjećaj da u dovoljnoj mjeri provedba toga, od nadležnih institucija na terenu, da nam nije na onoj razini na kojoj smatram da bi trebala biti. Evo, rekao sam kratko, Klub HNS-a će podržati, uz ove napomene i prijedloge, a jednako tako vjerujem, da će se i resorno ministarstvo u narednim periodu fokusirati na ove probleme koje sam iznio ne samo ja, nego i svi klubovi. Hvala.
Imamo jednu repliku, poštovani kolega Lenart. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Kolega Batinić, vi ste u više navrata spomenuli poljoprivredu, zagađenje poljoprivrednih farmi, jednu kategoriju koju biste uveli, mirisi. Kad gledate poljoprivredu i prolazite kraj svinjogojske farme, normalno da ona ima neugodan miris. No, međutim, kad stavite svinjski odrezak na roštilj, onda on ima ugodan miris. Tako da, treba tu dobro odvagnuti, što je ugodno i neugodno. Iako ljudima koji žive na selu i proizvode, ti mirisi nisu toliko neugodni i mi smo imali proces u izgradnji farmi kroz operativne programe, gdje su te farme tolike uvjete imale da moraju biti daleko od naseljenog područja, da se s time pretjerivalo. Jer u takvoj proizvodnji ona ne može biti daleko i tu se stalno nešto događa i mora netko biti prisutan. Što se tiče gnojiva, da li je ona organska ili umjetna postoje nitrati, postoje nitretna direktiva, koja propisuje, kada se mogu koristiti i organska i umjetna gnojiva. No, međutim, naše selo je u takvom stanju, da jedino na gnojivima mora štedjeti, tako da smo mi daleko ispod razine EU i starih članica EU i po korištenju umjetnih gnojiva, ali i po rezuidima, pesticida koji se nalaze u tlu. Tako da sam ja evo, dobio, nekakav dojam iz vaše rasprave, da je jedan od glavnih zagađivača poljoprivreda i poljoprivredne farme. Možda se varam, ali evo, takav ste nam dojam ostavili. Hvala.
Odgovor na repliku kolega Batinić. Izvolite.
Hvala predsjedniče, kolega dobili ste krivi dojam. Ja sam kazao da ima negativnih primjera, da … [[Govornik se ne razumije.]] ima negativnih primjera, naravno dozvoljeno je da vi artikulirate kao član HSS-a ili da artikulirate stavove HSS-a prema tome. Naime, ukazao sam na određeni problem, u kojima se ne vodi u dovoljnoj mjeri možda briga uz uvažavanje i povećanja poljoprivredne proizvodnje, jer hrana je strateški proizvod, toga smo svi svjesni. I ukazao sam znači, ukoliko imaš farmu, ja nemam ništa protiv toga, ali da ona funkcionira po pozitivnim propisima i po svim zakonima. Ukoliko je to ekonomski neodrživo, e onda je to drugo pitanje. To ne može se podvesti kao alibi, da se šteti, da se radi šteta okolišu. Tu ćemo se složiti, vjerujem. Što se tiče gnojiva, jednako tako. Imate primjere i varaždinskog bazena, imate problema u Međimurju, gdje intenzivna poljoprivredna proizvodnja naravno temeljena na mineralnim gnojivima, radi povećanja produktivnosti, što je razumljivo, ali ja postavljam pitanje, do koliko, do koje godina, koliko godina će se još moći na takav način uništavati tlo. A kao čitavo to područje je vodonosnik, građani piju tu vodu. Postoje nitratne direktive. I mislim da nije problem u tome da li ona postoji ili ne, mora postojati. Ali nadležne inspekcijske službe bi trebale više pažnje posvetiti ispitivanju toga tla, istraživanju emisije, ne samo onda kada onečišćivač ili vlasnik farme pozove na ispitivanje inspekciju, evo, tu je okolišna dozvola. Najbolje, oni obično dolaze, onda kada nema niti unutra pilića niti kada nema svinja u farmi. Nažalost.
Hvala vam. Nastavljamo raspravu po klubovima, gospodin Vlaović ispred Kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnicom. U ime Kluba HSS-a naravno da pozdravljamo usklađivanje hrvatskog zakonodavstava sa EU direktivama i pilotima. Ali, isto tako imamo nekoliko primjedbi na predložene izmjene i dopune Zakona o zaštiti okoliša. Jer u više navrata i premjer i Vlada su rekli, da usklađivati ćemo hrvatsko zakonodavstvo sa europskim direktivama i zakona, ali s druge strane otvoriti ćemo prostor za investicije, otvoriti ćemo prostor za povlačenje EU sredstava, pojednostaviti procedure. Ovim izmjenama i dopunama zakona, to baš i ne ide u tom pravcu, jer evo, nekoliko primjedbi jedinica lokalne i regionalne samouprave i stručnjaka koji se bave ovim zakonodavstvom, pogotovo u pogledu prostornog planiranja, gdje ukazuju niz godina na probleme, a koje se odnose na riječ o složenim postupcima strateške procjene, utjecaje strategije, plana i programa na okoliš, kao i o postotcima ocijene o potrebi njihova provođenja. Naime u čl.63.-75. Zakona o zaštiti okoliša, utvrđen je sustav strateške procjene utjecaja na okoliš, skraćeno SPO koji se definira kao postupak kojim se procjenjuju vjerojatno značajni utjecaji na okoliš, koji mogu nastati provedbom strategije plana i programa. Mišljenja smo da navedene odredbe treba detaljno preispitati, značajnije skratiti i selektirati vrstu strategije, planova i programa, na koje se te odredbe primjenjuju. One čak ni u europskoj direktivi nisu ovako drastično predviđene. … [[Govornik se ne razumije.]] jedinica lokalne i regionalne samouprave koje su radile i najmanju i zamjenu prostornog plana, poznato je koliko ovaj postupak najprije ocjene, a zatim i često i same strateške procjene, utjecaja na okoliš, komplicira, produljuje ili poskupljuje postupak izrade donošenja prostornih planova. Predlažemo da se utvrde određene iznimke, za koje ovako složene postupke ne treba provoditi, dakle, niti sam postupak ocjene o potrebi strateške procjene utjecaja na okoliš koji ponekad traje i nekoliko mjeseci, a onda niti postupak same strateške procjene. Poznato je da je ovaj postupak ocjene osnovni preduvjet za pokretanje bilo kakve izrade, čak i najmanje izmjene i dopune prostornog plana. Čemu provoditi postupak procjene o potrebi strateške procjene za planiranje, npr. okretišta na kraju slijepe ulice, stambene ili za promjenu, odredbe o provođenju kojom se uređuje katnost građevine unutar naselja. Ovakvu razinu prostornih planova, a riječ je o urbanističkim planova uređenja koja se odnosi samo na stambeni dio građevinskog područja, bez poslovnih zona i industrije, trebalo bi izuzeti iz bilo kakvog postupka ocjene ili strateške procjene utjecaja na okoliš. Jednako tako trebalo bi izuzeti izmjene i dopuna prostornih planova koje se provode zbog usklađenja sa zakonom o prostornom uređenju. Primjer su zato brojne izmjene prostornih planova, uređenja, gradova i općina, kojima su se određivale uređena i neuređena građevinska područja. Dakle, nisu se proširivala, nije se utvrđivala njihova uređenost sukladno, nego samo usklađenje sa zakonskom obvezom, za takav postupak, zaista je nepotrebno provoditi ocjenu o potrebi strateške potrebe utjecaja na okoliš. Nadalje, kad se u postupku ocjene o potrebi strateške procjene utvrdi da treba provesti stratešku procjenu, tek tada nastupaju problemi za jedinice lokalne i regionalne samouprave prije svega zato su potrebna određena sredstva koja najčešće jedinice lokalne i regionalne samouprave nisu planirale a to znamo da traje nekoliko mjeseci i da je skupo. Zatim zašto kad je riječ o izmjeni prostornog plana najčešće je potrebno tu izmjenu provesti brzo zbog planirane investicije prometnog rješenja ili zahtjeva grada i slično, zašto izradom dva paralelna dokumenta svi rokovi za izradu prostornog plana značajno se produljuju jer ne ovise više samo o postupku utvrđenom Zakonom o prostornom uređenju nego i propisima koji uređuje postupak strateške procjene utjecaja na okoliš. Kod izrade prostornih planova jedinice lokalne i regionalne samouprave, to je multidisciplinarna djelatnost koju provode arhitekti i niz stručnjaka iz ovog područja. Tim prostornim planovima su definirane i mjere zaštite okoliša koje se kod svake izmjene moraju i ažurirati i zbog toga ne treba duplirati ove postupke, a kažem to i košta. Upitno je i odredba kojom se utvrđuje obveze strateške procjene za one strategije, planove i programe koji daju okvir za zahvate koji podliježu ocjeni i potrebi procjena utjecaja na okoliš odnosno procjeni utjecaja na okoliš … [[Govornik se ne razumije.]] Svi takvi zahvati određeni su posebnim propisima i jasno je da će se za izgradnju većeg proizvodnog postrojenja trebati provesti procjena utjecaja na okoliš, zašto onda duplirati postupke i plaćati izradu tolikih strategija i studiju utjecaja na okoliš. Na kraju se postavlja pitanje da li smo mi baš morali ovoliko rigorozno propisati ili smo trebali kao što je uvodno rečeno olakšati procedure, skratiti procedure i na kraju jeftinije izrade i izmjene prostornih planova, onda i priprema investicija za jedinice lokalne i regionalne samouprave i druge investitore. Već je spomenuta i potreba usklađivanja našeg gospodarstva, prije svega tu je kolega Lenart spomenuo poljoprivredne proizvodnje gdje uglavnom imamo staru mehanizaciju i nije predviđen nekakav prelazni rok za poljoprivredne strojeve i radne strojeve koji su već prisutni na našim OPG-ovima i ukoliko se budemo strogo držali ovakvih direktiva i još strožije mi sami propisivali, učinit ćemo štetu našem gospodarstvu i našoj poljoprivredi a vidimo da nije sve moguće samo zakonom propisati nego treba provedbu zakona i kontrolirati odnosno provoditi, evo na primjeru Plitvica imamo dobre zakone, usklađeni sa direktivama, a u praksi se tamo narušava eko ravnoteža i dozvoli se gradnja nelegalnih objekata i tek nakon pritiska javnosti i udruga s tog područja se reagira. Naravno da mi iz HSS-a dokle god se ne riješi problem zagađenja zraka u Slavonskom Brodu a najavljuje se kako će biti riješen ćemo biti suzdržani kod ovakvog zakonodavstva zbog građana grada Slavonskog Broda i sličnih gradova jedinica lokalne samouprave koje trpe zbog zagađenja okoliša a Vlada po nama presporo reagira, ćemo biti suzdržani kod ovakvih zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imate dvije replike, prva gospodin Franjo Lucić, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega, slušao sam vašu raspravu i slažem se da upravo ovo usklađivanje zakona će i donest određene promjene no siguran sam da još puno toga ima što moramo jednostavno kada govorimo o zaštiti okoliša onda moramo svakako posegnuti i dalje po pitanju dobrobiti prije svega za opstojnost onih ljudi koji se bave poljoprivredom, koji žive na selu i tamo gdje je najveći pritisak upravo zaštite okoliša a to je a to je nitratna direktiva. Također sam suglasan sa vama a već isto puno puta sam o tome govorio da mi ovdje u Hrvatskoj doista imamo prestroge zakone. Mi propisujemo zakone koji su strožiji nego što je to EU. Ono što bi želio ovom prigodom reći a to je upravo da državni tajniče, vi koji dolazite iz Ministarstva zaštite okoliša i energetike, također povedete računa, već smo i razgovarali na tu temu, da upravo zaštita okoliša a danas se upravo puno riječi troši na zaštitu od nitratne direktive i svjedoci smo da i EU nas na to tjera i dasmo potrošili već dobar dio sredstava, upriličimo upravo i zakonom riješeno pitanje da zbrinemo nitratnu direktivu na jedan poseban način a to je da upravo vaše ministarstvo svim onim poljoprivrednicima koji danas imaju ogromne količine stajnjaka i svega onoga što čini nitratnu direktivu, da učinimo sve da upravo omogućimo izdavanje od strane ministarstva, Vlade RH, novu kvotu za određenu količinu megavata gdje ćemo sutra kroz proizvodnju električne energije upravo riješiti pitanje nitratne direktive i na taj način za one poljoprivrednike, stočare, ratare koji se bave tom proizvodnjom, njih ćemo riješiti u potpunosti na taj način. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Vlaović.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Lucić, slažem se s vama da u implementaciji EU zakonodavstva i direktiva moramo naći modele koji su prihvatljivi za naše gospodarstvo i za naše poljoprivrednike. Ja sam u svom izlaganju iznio primjedbe jedinice lokalne i regionalne samouprave i stručnjaka koji se bave prostornim planiranjem, koje je ovako njihovo mišljenje da Ministarstvo graditeljstva i Ministarstvo zaštite okoliša nisu dovoljno surađivali u ovom području i da mi prečesto a i u ovom slučaju previše rigorozno propisujemo i prepisujemo Eu direktive a ne radimo usklađenje sa našim stanjem sa našim gospodarstvom, sa našom poljoprivredom i ne činimo nekakve iznimke jer europske direktive ostavljaju svim državama članicama dovoljno prostora da sami uredimo neko područje i da ga kvalitetno obrazložimo. Kad je riječ o poljoprivredi, nitratna direktiva, to je jedno posebno područje gdje sigurno imamo opravdanja tražiti blaže mjere i kvalitetnija rješenja jer vidimo da nam svake godine broj ljudi koji se bave stočarstvom je u padu, da nemamo dostatnost u proizvodnji hrane ni kada je riječ o mesu ni o mlijeku, a onda u ovakvim propisima mi još otežavamo našim OPG-ima dalje poslovanje. Mislim da tu sva ministarstva zajedno moraju sjesti i naći modele kako riješiti problem nitratne direktive, proizvodnje hrane i zaštite okoliša. Hvala.
Hvala lijepa. Druga replika gospodin Gordan Maras.
Hvala lijepa. Kolega Vlaoviću, vi ste ispravno primijetili i trebate to isticati cijelo vrijeme jer očito se ništa ne dešava oko Slavonskog Broda niti oko Rafinerije u Bosanskom Brodu. Jedna tišina je zavladala u HDZ-u, niti a ne možemo čuti. Predsjednica je bila tamo prije godinu dana skoro evo sada obećala je riješiti problem, pričala je sa ruskim partnerima, ali činjenica je da se ništa ne rješava i činjenica da tu pokazujemo na djelu koliko brinemo i o okolišu i o prirodi, a i o zdravlju naših sugrađana. I dobro je bez obzira na sve da i vi povremeno, a i svi ostali zastupnici kojima je stalo da ljudi tamo riješe taj problem da o tome govore u Hrvatskom saboru jer očito je da jedan dio zastupnika i vladajuća stranka želi da se o tome prestane govoriti jer na kraju se ništa ne dešava. Ti razgovori su ja bih rekao od mjeseca do mjeseca, koraka pomaka nema nikakvih, više se bavimo u susjednoj državi nekim drugim temama nego interesima građana koji žive u Slavonskom Brodu odnosno Brodsko-posavskoj županiji. Znači moj prijedlog i svim ostalima unutar vlasti, a i predsjednici Republike kada ide u Sarajevo neka na tim temama inzistira, to je ono šta njoj treba biti od presudne važnosti, a ne ići tamo otvarati teme koje ona ne može nikako riješiti, a sa druge strane naši građani i dalje imaju nemjerljivu štetu od ne ekološke proizvodnje i naftnih derivata u Bosanskom Brodu. I dalje nastavite to isticati jer očito HDZ taj problem ne može riješiti. Hvala lijepo.
Gospodin Vlaović, odgovor.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Maras, pa evo slažem se s vama da problem u Slavonskom Brodu nije riješen i da treba i dalje govoriti o problemu zagađenosti zraka, ne samo u Slavonskom Brodu nego i u svim drugim gradovima u RH. A čudna je tišina nastala najavljena je modernizacija Rafinerije u Bosanskom Brodu, spajanje na energent plin konekciju preko Slavonskog Broda i rijeke Save i predsjednica RH, čestitam joj na tome što je poduzela aktivnosti i kontaktirala vlasnike rafinerije i rusku diplomaciju, ali dalje od toga se nije otišlo. I s pravom građani Slavonskog Broda pa i ja evo ovdje postavljam pitanje do kuda se tu stiglo, što se planira dalje učiniti jer vidimo da ima niz kontakata sa vodstvom BiH što pozdravljamo, ali sigurno da i ovo pitanje treba i dalje potencirati kao i svaka druga onečišćenja koja dolaze iz susjedstva moraju se kvalitetnije tretirati, brže rješavati na korist svih građana RH i dokle se to ne riješi bit ćemo glasni i tražiti rješenja. A za sada evo tražimo i odgovor u kojoj fazi to vjerojatno u završnom očitovanju može državni tajnik reći je stiglo s modernizacijom rafinerije, koliko će to smanjiti emisiju štetnih tvari, plinova iz ove rafinerije i da li je to jedini zagađivač. Jel sada čujemo ekologe da građani grada Slavonskog Broda i nisu u pravu, da nije jedini onečišćivač što moguće je rafinerija, ali da je najveći to je sigurno i da to treba riješiti i to je sigurno. Hvala.
Hvala lijepa. Prelazimo na pojedinačne rasprave, gospodin Gordan Maras prvi.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, gospodine državni tajniče. Možemo mi ovdje raspraviti zakon, možemo ga svi podržati, možemo reći da je dobar, možemo prihvatiti europske direktive, ali ako u praksi imamo situacije koje su toliko egzaktne i pokazuju ne samo da neki pravilnici, neki dokumenti, neka zakonska rješenja nisu dobra, a to ne mijenjamo nećemo ništa napraviti. Moramo ovdje istaknuti, sada je kolega Vlaović rekao nešto oko Bosanskog i Slavonskog Broda, ali moram ovdje istaknuti nešto što sam i okviru zaštite prirode i zakonskih rješenja pokrenuo sam prošle godine kao predsjednik tada Odbor za zaštitu okoliša i prirode i tražio reviziju Studija utjecaja na okoliš, projekta „Asfaltne baze u Donjoj Lomnici“, znači problema koji je toliko egzaktan kada vidite negativan utjecaj na okoliš tog projekta, jedne austrijske tvrtke da naši sugrađani prvo tamo imaju problem kvalitete života, drugo imamo problem mogućnosti zagađenja izvora pitke vode, ne samo za Veliku Goricu i taj dio Zagrebačke županije nego za cijeli grad Zagreb. I šta se onda desi? Dolazi gradonačelnik HDZ-ov Velike Gorice i obećava građanima da će on taj problem riješiti. I ništa se ne rješava, ništa se ne rješava. Gospodin Barišić ovdje zastupnik HDZ-a i gradonačelnik Velike Gorice, ne samo da ne rješava on uopće ne govori o tome. Cijelu proteklu godinu ako se javio čovjek dva puta za riječ, umjesto da svaki dan ovdje za svoje građane se bori i traži da se problem asfaltne baze u Donjoj Lomnici riješi i da se spriječi taj štetan projekt za građane Velike Gorice, a rekao sam i za građene grada Zagreba. I postavlja se pitanje jer neki građani tamo u Velikoj Gorici tvrde da je HDZ povezan sa Strabagom da se zbog toga ništa ne dešava, da je u tome problem. Možda je zbog toga i žalba Strabaga sada na Pelješki most u igri, možda je tu neka isto varijanta koja stoji iza cijele te priče odnosno da Hrvatska plati 300 milijuna kuna više za Pelješki most nego šta bi trebala, a sada oni koji su u suradnji sa HDZ-om Strabag se žali protiv odluke koju su donijele Hrvatske autoceste. Znači postoje određene stvari koje nisu logične. Nije logično da gradonačelnik iz jedne stranke koja je na vlasti kaže svojim građanima da će se taj problem riješiti i da se on ne riješi, nije logično da predsjednik Odbora za zaštitu okoliša i prirode podnese zahtjev za revizijom Studije utjecaja na okoliš i da dobije odgovor da se tu ništa ne može napraviti, nije logično da se projekt Donje Lomnice i dalje nastavlja, da se ugrožava zdravlje naših ljudi, zagađuje priroda i potencijalno izvori vode i da niko uopće ništa ne reagira. Ja vas molim gospodine državni tajniče da kažete u čemu je problem, zbog čega ne može niko reagirati u Velikoj Gorici? Da li je zbilja interes jedne strane tvrtke ispred interesa građana RH i zbog čega to nije moguće konačno riješiti kako bi trebalo biti riješeno? I siguran sam da i ovdje zastupnici koji su iz Velike Gorice, a ima ih, tu je gospodin Šuker, znaju za taj problem i uvjereni su da se taj problem mora riješiti i bilo bi dobro da se riješi. I zato mi možemo šta god želimo ovdje usvajati ukoliko nema političke volje, a politička volja je onih koji su u poziciji da se provede, da se zaštite građani, pa čak i ako zakonska rješenja, neko može reći pa gledajte sve je korektno, sve je po zakonu, po pravilima, može se to reći, ali ja sam spreman kao zastupnik i kao neko ko brine o interesima naših građana podnijeti i tužbu nekog investitora ukoliko to znači da ćemo sutra zaštiti taj prostor tamo. Neka nas tuže, neka tuže Hrvatsku onoga tko im je izdao dozvolu, ali ćemo zaštititi zdravlje i resurs kao pitku vodu koja sutra može biti ugrožena. U čemu je problem? Ako je neko napravio grešku neka se kaže taj je napravio grešku taj projekt nije smio biti tamo. Ali ne možete svojim sugrađanima kao gradonačelnik reći problem ću riješiti, a onda ga ne riješite i uopće o njemu ne govorite. I s te strane svaki zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša može biti najljepši na svijetu, može biti sa najplemenitijim namjerama, može biti ono šta nama treba, ali ukoliko u praksi ne rješavamo probleme nemamo ništa od toga. A ja vam kažem u Velikoj Gorici u ovom trenutku 300 obitelji, 300 kuća u okolici tog projekta gleda i sluša zbog čega se njihov problem ne rješava. I neko će reći evo ga priča sada opet Maras preširoko, ali o čemu da pričam, pa to je problem. Zakon kao takav je izvrstan, ali ne rješava probleme onih koji su nas birali ovdje u Hrvatski sabor i dok god taj problem ne riješimo nećemo se pomaknuti od toga. Želim da mi ovdje državni tajnik odgovori zbog čega nije moguća revizija Studija utjecaja na okoliš, zbog čega se taj projekt nastavlja dalje kao da se ništa nije desilo, zbog čega? Očito je da je interes HDZ-a da Strabag tamo to napravi, znači ja ne vidim nikakav drugi interes koji bi bio, a sigurno bi se moglo naći način da se možda i razgovara sa investitorima da se to premjesti da se nađe neko najbezbolnije rješenje, pa nije ni njima u interesu da imaju negativan publicitet i da se ljudi bune protiv toga što tamo rade. Tako da očito imamo zakone koji ne ispunjavaju svoju svrhu. I ja ću podržati ovaj zakon, ali i dalje ću biti vrlo glasan kada budemo govorili o tome što muče naše ljude odnosno kako ti zakoni u praksi ne rješavaju previše. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imate nekoliko replika. Prva gospodin Bulj.
Hvala lijepo. U ovome dijelu oko problema asfaltne baze je vidljivo kako naše zakonodavstvo pogoduje tj. Ministarstvo okoliša koje bi tribalo štiti okoliš u biti narod mora štititi okoliš od Ministarstva okoliša. To je nevjerojatno, a to je vidljivo u Lomnici. Osobno sam bio, ljudi su me pozvali, otišao sam i uvjerio sam se u ovo što ste rekli i bezbroj puta sam govorio i očekujemo naravno svi saborski zastupnici ovaj odgovor na vaš upit jer je nevjerojatno da nekih 200m od bazena pitke vode gdje se ne samo Velika Gorica nego veliki dio Novoga Zagreba i cijelog kraja koristi tu pitku vodu je ugrožen, gdje imamo dječje vrtiće, gdje imamo OPG-ove koji se bave proizvodnjom ekološkom da se pogoduje stranoj tvrtki na taj način. I žalosno je što imamo tri saborska zastupnika iz Velike Gorice kolegu Šukera, gradonačelnika i kolegu Beusa da na ovome ne potenciraju. Ja bih se još jednom zahvalio tim ljudima koji su dali ogromnu potporu u borbi protiv TE Peruća iz Lomnice bez obzira što nas razdvaja, ali spaja nas javno dobro. I zbog toga očekujem od vas državni tajniče ovaj upit od saborskih zastupnika da odgovorite zbog čega ne iđe na reviziju nije mogućnost Studija utjecaja na okoliš kojom se pogoduje u korist investitora na štetu okoliša, zdravlja tih ljudi, bazena pitke vode kojim se napaja pola Zagreba, Velika Gorica i očekujem da ćete odgovoriti na ovaj upit koji je postavio kolega Maras. Ti vam građani neće dozvoliti, a žalosti me što gradonačelnik grada iz Velike Gorice i da ne čujemo njegov glas ovdje kao i ostalih saborskih zastupnika i očekujem snažan glas njihov jel sam bio u tome mjestu, bez obzira šta sam udaljen 400km na njihov poziv. Sramotno i žalosno da najveća asfaltna baza se gradi u sred naseljenog mjesta. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Odgovor gospodin Maras.
Hvala lijepa. Kolega Bulj, pa da je jedan naš građanin time zakinut trebalo bi reagirati, a ne toliko stotina i tisuća koliko se ovdje radi. Ja sam uvjeren da i kolega Šuker sigurno je svjestan tog problema, sigurno je svjestan tog problema. Gradonačelnik grada Velike Gorice, Barišić je pred izbore bio vrlo glasan u tome i to je ono šta ne treba podržavati u politici. Davati ljudima lažnu nadu, ja ću to riješiti, nakon izbora se ništa nije desilo. Pa ja bi da sam gradonačelnik Velike Gorice, ja bi ovdje stao za govornicu, ne bi se micao dok mi gospodin Horvat ne kaže šta će Ministarstvo zaštite okoliša i prirode napraviti da riješi problem 300 ili 400 kuća obitelji a ne kažem potencijalno Gorice koja ima 80 000 stanovnika ili grada Zagreba koji ima 700 000, 800 000 stanovnika, a ne da se pravimo kao da nas to ne zanima, kao da baš nas briga za Lomnicu, baš nas briga za Veliku Goricu, baš nas briga za grad Zagreb. A rješenje bi se sigurno moglo naći. I ne zadovoljava me odgovor sve je bilo po p.s.-u jer sam još jednom spreman na to da država i ima određenu štetu zbog nekih loših odluka na korist investitora ako će se to potencijalno odraziti pozitivno na zaštitu okoliša, naše građane, njihovo zdravlje i pitku vodu. Ako je netko napravio grešku neka se kaže, ali mi taj problem gospodine državni tajniče Mile Horvat, moramo riješiti. Nemamo alternativu i šutnja neće pomoći. Šutnja neće pomoći ni gospodinu Šukeru koji tamo se mora svaki dan sa susjedima razgovarati o tom problemu. Moramo to riješiti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Lenart, izvolite, replika.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa evo kolega Maras, ja bi vas morao malo demantirati da se ipak radi na popravljanju kvalitete zraka pa evo recimo u Sisku zatvara se rafinerija, tu će se popraviti kvaliteta zraka, zatvorena je željezara, već davnih dana ne radi visoka peć, u Kutini se trese Petrokemija, postoje još mnoga takva mjesta na kojima se je stvarno popravila kvaliteta zraka no kad bi danas mi pitali građane Siska ili Kutine da li oni žele na taj način da im se popravi kvaliteta zraka, mislim da sigurno ne bi pristali na to. Tako da unatoč ovoga što se dešava u Gorici, unatoč toga što će tih 300 obitelji imati umanjenu vrijednost svoje imovine, evo na nekim drugim dijelovima se ipak radi i popravlja ali nažalost opet na štetu građana. Hvala.
Odgovor gospodin Maras.
Vaša replika je bila u biti pomalo ironična jer sigurno je da na taj način ljudi ne žele da se popravi kvaliteta zraka odnosno zaštiti priroda. Recimo možda bi htjeli da se u Sisku modernizirala rafinerija i da se nastavilo raditi sa manjim emisijama, možda bi htjeli da se zna što se želi sa Petrokemijom a ne da je dovoljno da vlast postavi svog direktora a da sada dolazimo u problem i ne znamo da li će Petrokemija uopće raditi. Ili pitanje Uljanika. Znači, 5 do 12 se odobrava jamstvo, nije se ispregovaralo sa komisijom ništa. To su problemi o kojima treba govoriti, to su problemi koji sigurno bi mogli utjecati na zaštitu okoliša ali od toga Hrvatska odnosno njeni građani na kraju neće imati previše jer možemo ništa ne raditi, ali onda i sve prebaciti na turizam ali ne znam kakva je perspektiva hrvatskog gospodarstva i industrije bez Uljanika, bez Petrokemije, bez rafinerija u Sisku i u Rijeci a nažalost indolentnost ljudi koji o tome odlučuju a za to je nadležno također Ministarstvo zaštite okoliša i energetike je fascinantna. Kao da ih uopće nije briga i treba isticati te probleme također svakodnevno u Saboru jer 3 000 ljudi koji su obuhvaćeni tim problemom u Puli, 1 000 u Kutini, nekoliko tisuća u Sisku sigurno to zaslužuju. Hvala lijepo.
Gospodin Madjer, replika.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Da, Ministarstvo zaštite okoliša bi trebalo štititi građane RH ali nažalost mi se moramo štititi od Ministarstva zaštite okoliša, riječ Piškornica. Piškornica, odlagalište smeća u sjeverozapadnom djelu Hrvatske, odnosno Koprivnički Ivanec, rečeno je da je to lokalni dio. Nije to lokalna stvar, to je stvar 4 županije, odvoz smeća, stavljanje u Podravini, znači ogromne količine smeća, jedno veliko brdo u ravnoj Podravini. Zaštita, nalaze se vodospremnici, tražili smo odgovor od Ministarstva zaštite okoliša, svi šute. Svi šute osim što je bilo da di je direktor regionalnog centra isplazio milijunske iznose. Mislim da netko zaslužuje na odvozu smeća a Ministarstvo zaštite okoliša šuti i ne daje odgovore one koje smo tražili od nadležnog ministarstva.
Hvala lijepa. Odgovor, gospodin Maras.
Hvala lijepa. Ta tema je posebna, znači razvrstavanje otpada i odvoz smeća, to šta vidimo ovih dana u gradu zagrebu je zbilja fascinantno, znači imali smo, odnosno gradska uprava je imala godinama vremena da se pripremi i za razvrstavanje otpada i za prikupljanje otpada i za infrastrukturu koja bi omogućila da se taj razvrstani otpad također dijeli odnosno da se poveća iskorištenost sirovine odnosno otpada sa 10%, koliko je to u gradu Zagrebu na 40, 50% je da tolika sirovina ne odlazi negdje gdje ne bi trebalo ali se ništa nije desilo. 1.2. stupa uredba na snagu, mi u Zagrebu odnosno gradonačelnik Bandić donosi pravilnik sada i glavno je težište na tome da će kazne za građane biti do 10 000 kuna ukoliko ne budu na pravilan način razvrstavali otpad. Ali kanti i mogućnosti da se to radi, nema. Za to će mu trebati naredne 2, 3 godine. Znači kazne će predvidjet, a infrastrukturu, kante za naše sugrađane nije osigurao, odnosno ako bi se čovjek malo našalio, rekao bi da mu je teže bilo kante osigurati ispred svakog stana i kuće nego šta bi mu bilo teže izgraditi svakome ispred njegove kuće fontanu. Da je fontanu trebalo izgraditi, vjerujte mi, u 2 godine svi građani grada Zagreba bi ispred svoje kuće imali fontanu a kante, plastiku, odnosno što je potrebno za razvrstavanje otpada nema nitko niti će to imati narednih 2 godine, glavno da je Bandić i vlast u gradu Zagrebu osigurala kazne za sugrađane naše od 10 000 kuna ukoliko se ne budu pridržavali pravilnika o razvrstavanju otpada.
Gospodin Mišić, replika.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Maras, drago mi je vas je slušati u vašoj kritici, sve vam je nelogično i trebalo je to koliko ste spomenuti, odgovarati politički. Interesantno, 20 godina koliko znam da je krenulo sređivanje smeća u hrvatskoj državi. Naravno, mi smo se pomjerili jako, jako malo. Spominjete određene, ne znam veliku Goricu, Lomnicu, Rijeku koju vjerojatno zagađuje, ja se s vama u potpunosti mogu složiti. Međutim, morate jednu stvar znati. Vi ste vjerovatno dvadesetak godina u nekakvoj politici. Bili ste i prije 4 godine u ovom Saboru, ja bi volio, ne znam a vjerujem da niste napadali isto tada ministra za ovo što se trebalo raditi. Pa sramotno je ako mi samo danas govorimo da ćemo za sutra to riješiti, mi smo to rješavamo 20 godina, nismo riješili ništa. Naravno Europa je to davno rješavala i rješava i sada i modernizira svoja skladišta smeća. Mi nismo uspjeli, dobro ste rekli, ni kante organskog smeća nismo mogli srediti i kante posložiti nekakva reciklažna dvorišta za 20 godina. Jasno, svi smo tu krivi. Naravno tko je kriv? Politika. Sva dosadašnja politika , ne možemo reći ovi su krivi danas, a krivo je 20 godina. Zašto? Ne znam. Može se pretpostaviti. Mi smo blizu Europe kad gledamo, vozimo aute dobre kao i Europa, imamo i autoceste, ali osnovnu stvar koju zagađujemo, mi nismo u stanju pomjeriti za 5 godina ni milimetar. Interesantno najjednostavnija stvar. Kupite smeće, odgojimo građane, svakako vidimo da napredujemo ali daleko, daleko od Europe. Pa skuplje je danas reciklirati nekakav stroj nego ga proizvesti, bilo šta od ambalaže. To znamo, u svijetu je to skuplje. Odvajaju se i novci za to. Međutim, mi smo tromi, volimo biti političari, volimo biti ministri, volimo sve rješavati populistički ovdje u Saboru a ustvari ne volimo pritisak izvršiti na određen lokalne sredine gdje to moraju zakonom riješiti. Toliko, hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Maras.
Dobro kolega Mišić, a koji je vaše rješenje? [[Upadica Mišić: Raditi i rješavati.]] Raditi i rješavati. A što raditi i što rješavati, niste rekli. Znači možete raditi i rješavati a ne riješiti ništa. Znači dajte vi rješenje ponudite, vi ste u poziciji, doduše bili ste, nisam 20 godina, to bi bilo ipak malo previše, ja sam ušao u Sabor 2008. godine, to je bilo prije 9 godina i još uvijek sam tu gdje sam ušao, vi ste ušli prije 2 godine i već ste 3, 4 stranke promijenili. Znači očito se vi još tražite, koji teren vam odgovara i gdje bi mogli, iz koje pozicije bolje pripomoći da se rješavaju problemi. Ja nemam ništa protiv, promijenite vi još jednu stranku, odite u HDZ, samo dajte rješenje neko. Dajte rješenje neko. Znači s te strane ja tražim a pošto sam opozicijski zastupnik, pa nije moguće da ja mogu nešto napraviti kad mene Mile neće poslušati. Ja njemu mogu reći Mile, riješi problem Lomnice, ali ja nisam Milorad Pupovac, predsjednik njegove stranke. Da sam Milorad Pupovac onda bi me možda malo Mile ozbiljnije saslušao, ovako možda Mile sad kaže evo odslušat ću ja ovu raspravu, ljudi će reći ovdje šta jesu ili pardon ne Milorad, može biti Andrej Plenković, nebitno je, samo hoću reći tko ima odgovornost. Čelnici stranaka, vladajući, pa i vi, kolega Mišiću. Vi ste čovjek iz realnog sektora. Znači vi znate da ustvari onaj koji ima odgovornost, može rješavati, ne može u vašoj firmi, ne znam šta ste rekli da imate, nešto oko servisa kućanskih aparata, ali ne može tamo neki vaš zaposlenik rješavati probleme u vašoj firmi, pa tu ste vi odgovorni. Tako isto u politici. Onaj tko odgovara i onaj koji je u vladajućoj koaliciji, tražimo od Plenkovića i Milorada Pupovca da riješe Donju Lomnicu, to je moj zahtjev. Hvala lijepo.
Koristim priliku prije davanja riječi gospodinu Culeju da pozdravim studente Veleučilišta Nikola tesla iz Gospića, ovdje sa nama su 36 studenata i nastavnika i od srca ih pozdravljamo i ne trebam ni tražit aplauz jer on je došao spontano. Gospodin Culej, replika.
Zahvaljujem potpredsjedniče. I ja pozdravljam moje Gospićane, nek bace pogled na Visočicu kad budu tamo. Kolega Maras, ja vidim da ste vi spremni kao što ste rekli više puta, vi ste rođeni spremni, vjerojatno ste iz osnovne škole došli odmah u Sabor. Tražite podršku od ministara koji su sada da rješavaju problem zagađivanja, a zaboravljate da ste vi bili u jednom vremenu isto ministar i da ste imali kolege ministre i onda ste dolazili u moju Slavoniju, malo niže od Slavonskoga Broda o kojemu toliko brinete, u Babinu Gredu, dal' na kulen ili na šta, ali je tamo jako puno problema. Pošto govorimo o zagađivanju, tamo vam je ozonska rupa koliko god je babina Greda. Ona … [[Govornik se ne razumije.]] koja je postavljena tamo za vrijeme Jakovine u kojoj je on imao svoj šap tako što se čovjek ispravio i namazao riješio je problem neba. A ima još jedan problem kolege kojeg tu nema Jovanovića, pa mi je teško govoriti o njemu kao ministru školstva, ali hoću, jer i za njim je ostalo problem, za njim je ostala jedna velika rupa najveća septička jama u Hrvatskoj, postoji to u Babinoj Gredi, gdje se sva voda slijeva. Projekat vrijedan 22 milijuna kuna, ta cijela dvorana, ostala je jedna septička rupa, koja svakodnevno 30000 košta sanacije iste, da ne govorimo o … [[Govornik se ne razumije.]] zidovima. I u školi kruži jedan vic, načelnik hoda školom i zaustavljaju ga djeca, kažu načelniče, kad će biti gotova dvorana? Evo papiri su stigli u ovo ministarstvo, sve će biti riješeno u ovoj godini. A djeca kažu … [[Govornik se ne razumije.]] Bio je prvi travanj.
Odgovor gospodin Maras.
Hvala lijepo kolega Culej, Stiv, danas ćemo za Stivija navijati svi na utakmici navečer da dobro brani, ali, evo, vi ovdje loše branite HDZ. Znači Stivi dobro brani Hrvatsku, a vi loše HDZ. Ja bi volio, zbilja bi volio da je u mandatu kada sam ja bio ministar, kolega Bačić ili kolega Borić ovako žestoko ukazivao na neke probleme. I da su mene tražili da se ja uključim u ove neke stvari koje ste vi ovdje rekli. Vjerojatno bi se uključio i vjerojatno bi možda i neke stvari i napravili drugačije. Možda bi na to mogao utjecati, možda ne bi mogao. I zato nemojte, ako netko dobronamjerno, kao ja, pokušava ukazati na određene probleme i inzistirati na njihovom rješavanju, nemojte to uzeti odmah za zlo. Nisam ja niti bio u Slavoniji na ovome što vi kažete, niti sam zanemarivao Slavoniju, nažalost Slavonija je zanemariva zadnjih 20 i puno godina. Znači ništa se od tamo od rata nije gotovo nije investiralo. Najviše ljudi odlazi iz Slavonije, nevjerojatno je da tako bogati dio Hrvatske, jednostavno ne dobiva potporu i pažnju koju bi trebao dobiti od Vlade. Ja tu mogu preuzeti i dio svoje odgovornosti za te 4 g. Doduše svi znamo da od 27 g. HDZ je 20 g. bio na vlasti, ali nemamo ništa od toga, da govorimo tko je za što kriv. Mi moramo se dogovoriti kako i što napraviti. To je moja intencija i intencija moje rasprave. I zbog toga nemojte odmah biti negativni, ako ja pokušavam nešto reći, da vi kažete, evo sad, vi ste bili prije 3 g. Pa šta imaju sad ljudi u Slavoniji od toga? Nemaju ništa. Dajte da vidimo što možemo napraviti. Inače nisam znao da je moguće da netko napravi ozonsku rupu, točno iznad Slavonije. To je nevjerojatno, da postoje ta sposobnost [[Upadica: Hvala, hvala lijepo. Gospodin.]] napravi ozonsku rupu iznad Slavonije, a to smo sad čuli, ne.
Gospodin Bulj, pojedinačna rasprava, izvolite gospodin Bulj. … [[Upadica se ne čuje.]] A u ime kluba, ispričavam se. To je završna, ne? Završna, dobro.
Hvala lijepo predsjedavajući, kolegice i kolege zastupnici, uvaženi tajniče. Govorim o zakonu koji je u biti i u samom početku, prijenos određenih odredbi, tj. 4 direktive EU, i implementira se u ovaj jedan zakon i činjenica je da 2007. ovo je već trebalo biti u zakonu, ali postojeći zakon koji imamo 2007. u biti on je pomiješao pojmove. Moramo postaviti upitnik da li je 2007. pomiješani namjerni ti pojmovi. Jer ne vjerujem da su ljudi bili u ministarstvu, koji nisu stručni po pitanju okoliša. Jer u tome trenutku i reći ću jedan primjer, gdje se ministarstvo više bavilo sa velikim problemom u Dugom Ratu, to je troska, industrijska, od tvornice … [[Govornik se ne razumije.]] gdje odbaciti, gdje odložiti uz rijeku Cetinu i tada sam se osobno i aktivirao politički. Tj. više aktivistički i zaustavili smo taj zločinačku namjenu, da se zatruje rijeka Cetina, bez obzira što me je policija privodila, ni kriva ni dužna, jer sam morao braniti Cetinu i prirodu od Ministarstva okoliša, od … [[Govornik se ne razumije.]] tako je čini mi se zvao taj čovjek, koji je dao dozvole bez ikakvog problema, pogodujući ljudima da tu trosku koju trebamo riješiti trenutno. Ali, ne samo tu imamo istu trosku, isti problem u Biljanima, u Ravnim kotarima, kad idete autoputom, vidite jednu ogromnu crnu masu, koja je otrovna, gdje ljudi žive i ne mogu nikako riješiti taj problem. To su problemi životni. Kao i u Donjoj Lomnici, gdje je asfaltna baza uz vodospremnik, kojim se napaja Velika Gorica, Novi Zagreb i cijeli taj dio. Nikakav njima nije bio problem metnuti tu dječji vrtić uz OPG koji se bave obiteljska gospodarstva eko proizvodnjom. Međutim, treba pogodovati velikim investitorima i gdje je mjesto? U sred naselja. I zato me malo razočarava što imamo 3 zastupnika, pa čak i gradonačelnika Velike Gorice koji šuti o ovome problemu, ali još jednom bi zahvalio tim ljudima iz Lomnice koji su dali potporu u borbi protiv termoelektrane, pa ovim putem zahvaljujemo i dajemo im potporu. Osobno sam i bio tamo. Kad govorimo o zakonskoj regulativi, ona će biti dobra i mi ćemo dati amandmane. Kolega Dobrović je i rekao da ćemo dati amandmane, jer jednostavno pomiješani pojmovi, da budu, znači daju mogućnost manipulacije i mešetarenju otpadnoj mafiji a održivi razvoj je ključ problema. Mi u Hrvatskoj u ovome trenutku imamo i nacionalni park, biser RH, koji je UNESCO proglasio nacionalnim parkom, znači, božanstvom kojeg mi imamo, ovdje je slika, pokazati ću, komplet kanalizacijski sustav, odlazi u jednu rupu, a okolo su evo profunda i ovo odlazi u nacionalni park. Ovo ulazi u nacionalni park, evo vama tajniče, otiđite doli, on predstavlja biser Hrvatske, 2 milijuna turista posjeti. Čak imamo i eko proizvodnju krumpira, međutim, naši branitelji su za ovo zaslužni, oni su ukazali udruge, koji su ukazali na ovaj problem, zajedno sa ministrom Dobrovićem, kad je doznao, međutim, činjenica da eko krumpir koji proizvode zadruge, ljudi, lički krumpir za pole, ne može biti na stolu u restoranima, u hotelima, motelima u Plitvičkim Jezerima, nego se uvozi iz Egipta. Za lički krumpir prodaju Egipat. Naravno da su ta područja iseljena, da uvozni lobij, uništaje to stanovništvo i da je puno bitnija borba jer su Plitvice bankomat nečiji bio i prevlast međutim, da opstane taj narod na ovome području, Plitvice su vrlo bitne da budu očuvane u ovome izvornom obliku, to je nacionalni ponos, ona je pod UNESCO-om i ne smijemo dovesti upitno da nam se skine zaštita UNESCO-a jer ogroman to potencijal. Ove godine 2 milijuna turista je noćilo. Ja sam razgovarao sa ljudima jer često idem u Liku, tu prolazim, nema tjedna da nisam u Lici, sa ljudima razgovaram. Okolo ljudi žive, bave se turizmom, jednostavno to toliko smrdi da ova rupa se prelije ljeti, prelije se. Ljudi ne znaju kako objasniti, pa sam onoga dečka pitao pa kako kažete turistu, on kaže a moramo im reći, gore držimo stoku neku, mislim nevjerojatno da u Plitvičkim jezerima nemamo sustav kanalizacije i pročišćivači. Ni biološki i fizički, nikakav, ni kemijski nego vidite to je ta profunda gdje je bila sakrivena da jednostavno se zemlja uronila. Evo još jednom pozivam da je najbitnija primjena zakona a ne obmana zakona, da je vrijeme da Ministarstvo okoliša štiti okoliš a ne da narod štiti okoliš od Ministarstva okoliša. Hvala lijepo.
Hvala gospodin Bulj. Imamo repliku gospodina Mišića.
Hvala potpredsjedniče Sabora. Kolega Bulj, drago mi je da ste ovo iznijeli, vjerujem u to da nismo napravili, maloprije sam i govorio o okolišu dovoljni da nismo sve resurse riješili, postavili sve one stvari koje bi trebali i naravno i kanalizacije i odvode i septičke jame koje su po nekim propisima ali evo, kasnimo svakako u svemu. Ponovit ću, maloprije sam rekao da je jeftinija proizvodnja nego reciklaža, to svi znamo. Mi stvarno dosta kasnimo u tome djelu, ali populistički govoriti ovdje iz sabornice je odlično. Vi znate da sam bio i sa vama ali nikada nisam bio ni u jednoj stranci do tada dok nisam danas ušao ovaj sabor što me proziva gospodin Maras, međutim, ljudi koji su se bavili politikom, znam da je to teško poslije rata bilo posložiti ali odgovornost svakako treba biti, odgovornost svakakve vlasti međutim … [[Govornik se ne razumije.]] dao sam ovoj vlasti i ovoj Vladi svoju ruku i povjerenje i ja vjerujem i dalje sam ubjeđen da ide ova Vlada u jednom pravom smjeru i moramo joj dati podršku i stabilizirati državu i krenuti u taj smjer koji smo istina, zakasnili jako puno. Ja sam optimista, mali optimista da ćemo ipak za ovih par godina napraviti jednu dobru stvar i da ćemo i u tom djelu reciklaže i svemu napraviti jedan iskorak što dosad stvarno nismo bili a vjerujem baš, i u ovoj godini vidim planove da će tu se ići u drastične promjene. Toliko, hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku.
Kolega Mišiću, vii mate pravo vjerovati u Vladu Andreja Plenkovića, Milorada Pupovca i gospodina Vrdoljaka i ostalih i to je vaše pravo međutim, ovdje mi govorimo o životnim problemima i propisima koji se donose, čak i 2007. su donesi ti propisi međutim pojmovi su promiješani da mogu manipulirati u Ministarstvu okoliša sa otpadnom mafijom. Ja sam naveo svoj primjer, od 2007. sam se borio da da … [[Govornik se ne razumije.]] industrijska ne odlaže uz rudokope, uz rijeku Cetinu gdje je neko trebao dignuti milijarde, a rijeka Cetina je bila manji problem. Znači mi ovdje govorimo o zakonskim propisima i zbog toga će klub MOST-a dati određene amandmane na ovaj zakonski prijedlog međutim ovo je trebalo davno donijeti. Mi sad kažemo, donosimo 4 propisa, 4 direktive u jedan zakon da ne bi nas penalizirali. Pa najlakše je donijeti propise ove ali ih ne primjenjivati. Činjenica da su Plitvička jezera, Slavonski Brod, Lomnica, Cetina, termoelektrana, sve šta ugrožava okoliš, mi ugrožavamo budućnost našoj djeci. Mi samo posudili tu prirodu od naše djece. Mi je nemamo pravo zbog nečiji interesa uništavati. Zakonski propisi da, ali da se primjenjuju jer nije dovoljno sa prepisati, možemo mi prepisati sve najbolje zakone SAD-a, EU-a, i dignuti ruku … [[Govornik se ne razumije.]] međutim, primjena, a primjena je na izvršnoj vlasti, na ministrima i tajnicima. Oni su oni koji su dužni inspekcijama, službama koje su pod njima. Ja očekujem kao zastupnik, nije bitno jesmo u većini, manjini, u kojoj smo stranci, naša je obaveza i odgovornost tražiti od izvršne vlasti, oni su obavezni nama kazati što se poduzeti da se zaštititi naša priroda a održivi razvoj u RH je nešto … [[Govornik se ne razumije.]] , eko proizvodnja, turizam, a to nažalost u Plitvicama je primjer kako se ne smije raditi, uvoziti … [[Govornik se ne razumije.]] krumpir umjesto lički.
Vrijeme, hvala. I sad na kraju završna riječ ispred Živog zida i SNAGA-e, gospodin Ivan Pernar, izvolite.
Hvala. Uvažene dame i gospodo, htio bi upozoriti na to da ove izmjene zakona o zaštiti okoliša neće riješiti problem koji stvara plutajući LNG terminal na Omišlju jer će po prijedlogu kojeg imamo godišnje 300 tona varikine ići ravno u more. Znači zamislite da vam netko kaže imamo projekt koji predviđa da 300 tona varikine, to je znači dnevno skoro tona, ide ravno u more. Naravno, doći će do trovanja morskih organizama, do zagađenja okoliša a samim time i do trovanja ljudi koji jedu ribu i bave se ribarstvom. Htio bi još reći da na Velom vrhu, na Drenovi kraj Rijeke također smo nedavno imali apsurdnu situaciju. Naime, osoba koju je policija naknadno identificirala ostavila je bačve sa nekakvih mazutom ili kakvim većim derivatom naftnim koje su porozne, cure i jednostavno se truje okoliš. Zvane su sve moguće državne institucije, od Ministarstva zaštite okoliša do Hrvatskih voda, do komunalaca riječkih itd., nitko se ne smatra nadležnim za zbrinjavanje tog otpada odnosno nitko po pitanju tog otpada ne postupa. Moje je pitanje zašto i ako je kojim slučajem to ne postupanje, nerad i nemar zakonito zašto se ovim izmjenama zakona jasno ne definira tko je dužan sanirati takvo da tako kažem divlje odlaganje opasnog otpada kada se dogodi jer vidimo da trenutno se samo prebacuju loptice. Ali ono što je kažem još gore je slučaj na Omišlju gdje je ne samo da država ne djeluje na način da štiti okoliš od zagađenja koje radi netko drugi već sama odobrava projekt koji će po vlastitom priznanju, znači to piše u ekološkoj studiji dovesti do zagađenja okoliša i trovanja ljudi. I još da napomenem bitnu stvar, taj projekt je odbila i Općina Omišalj i županija Primorsko-goranska. Postavlja se pitanje zašto se u Hrvatskoj guraju ekološki neprihvatljivi projekti s jedne strane i s druge strane zašto se na očito zagađenje okoliša koje se čini nezakonito ne djeluje na način da se ono sanira? Smatram da ove izmjene u praksi neće promijeniti puno odnosno kao što vidimo u slučaju Omišlja ili Drenove odnosno Velog Vrha kraj Rijeke neće promijeniti ama baš ništa. I na to se po mojem sudu ujedno svodi i 90% zakonskih izmjena koje se ovdje rade, a to je da one u praksi ne predstavljaju nikakve stvarne promjene. Hvala.
Želi li državni tajnik gospodin Mile Horvat uzeti završnu riječ? Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Prije svega bih se zahvalio svim klubovima i svim saborskim zastupnicima koji su pojedinačnim raspravama i kroz replike dali podršku donošenju ovog zakona jer smatramo da je ovo vrlo bitna stvar. Vjerojatno smo to mogli uraditi i poslije prvog čitanja kao što je ovdje rekao kolega Bačić, ali evo i ovo je bila prilika da još jedanput uđemo u meritum problema koji se zove zaštita okoliša. Ja ću ovdje odgovoriti kolegama odnosno gospodi zastupnicima, pokušat ću odgovoriti na neke teme za koje mislim da traže objašnjenje. Prvo uvaženom zastupniku Bulju bi rekao da novi Zakon o zaštiti okoliša nije donesen 2007. godine, to je stari zakon. Zadnji aktualni zakon u koji sada interveniramo odnosno mijenjamo ga zbog ovih direktiva je donesen 2013. godine. Vezano za Donju Lomnicu oko koje se toliko pričalo, reći ću da je postupak procjene utjecaja na okoliš, dakle ponavljam postupak procjene utjecaja na okoliš je završen za Donju Lomnicu rješenjem 2010. godine, završen na način da su svi imali po zakonu pravo sudjelovati u javnoj raspravi, dati svoje sugestije ili osporavati dijelove procedure. Niko tada nije ništa osporio od 2010. godine. U tom periodu investitor je na osnovu takvog rješenja pribavio pravovaljanu lokacijsku i građevinsku dozvolu, sve po zakonu i na osnovu toga je počeo raditi. Sada 2018. ili 2017. netko intervenira i traži od nas da mi zahvaćamo u cijeli postupak revizijom same studije koja prije svega kao pravni instrument nije predviđena Zakonom o zaštiti okoliša. Revizija studije nakon deset godina. Druga stvar, prostornim planom je ucrtana navedena lokacija, nitko se nije bunio niti osporavao postupku donošenja prostornog plana. Treća stvar, ministarstvo je u samom rješenju propisalo mjere zaštite okoliša i inspekcija to kontrolira. Provođenje propisani mjera zaštite okoliša na Donjoj Lomnici inspekcija kontrolira, način kako se provode propisane mjere. Dakle postavljamo pitanje, zašto u deset godina ili u osam godina nitko nije reagirao na ovo činjenično stanje? I sada kada je investitor krenuo treba ga zaustaviti i slati poruku svim investitorima da smo mi prostor gdje je moguće nakon deset godina zahvatiti i u lokacijsku i u građevinsku dozvolu i … i očekivati da onda … prostor za atraktivan za investiranje. Toliko o Donjoj Lomnici. Što se tiče Slavonskog Broda, ja sam u završnoj riječi kod prvog čitanja rekao da smo mi kao ministarstvo pokrenuli inicijativu gdje smo sa nadležnim ministarstvom iz Republike Srpske koji po njihovom zakonu je nadležno za ovu vrstu komunikacije i razgovora, pokrenuli smo inicijativu definiranja protokola o suradnji na realizaciji projekta plinifikacije Slavonskog Broda, mislim da se radi o kraju 9. mjeseca. 3.10. Vlada RH je taj protokol dakle nacrt protokola prihvatila, verificirala i ministarstvo je dakle ministar Ćorić je zajedno s ministrom Đokićem je 31.10.2017. je taj protokol potpisala. Daljnja inicijativa vezano za plinifikaciju Broda je isključivo i u postupku i u nadležnosti privatnih subjekata, sa naše strane da je to Crodux da je ovo plin koji treba cijelu plinofikaciju da implementira u plinski sustav RH i sa druge strane je vlasnik, dakle, vlasnik rafinerija. Inače, je sam grad, donio akcijski plan grad Slavonski Brod, za poboljšanje kvalitete zraka, konstatirano je da je apsolutno najveći dominantan izvor onečišćenja zraka sumporovodika jeste rafinerija, ali nije jedini. I tu ću stati, jer nema ovlaštenja da komentiram njihova akcijski plan. Prema tome mi smo kao ministarstvo uradili ono što smo kao predstavnici države, izvršne vlasti bili dužni u cijelom postupku plinifikacije rafinerije Bosanski Brod uraditi. Gospodin Pernaru vezano uz LNG plutajući terminal, bi rekao, da je postupak procjene utjecaja na okoliš u tijeku. Tijekom javne rasprave, zaprimljen je veliki broj primjedaba i mišljenja. Ministarstvo će kao i dosada, prije donošenja konačne odluke, razmotriti sva mišljenja i prijedloga javnosti i mišljenje savjetodavnog stručnog povjerenstva i donijeti ćemo odluku. Moram reći da su u tom savjetodavnom povjerenstvu i predstavnici općine Omišalj i pripadajuće županije. Prema tome, nije ministarstvo jedini učesnik i sudionik u donošenju ocjeni ovih rješenja. I na kraju, uvaženom zastupniku Vlaoviću, bih rekao, referirao se na čl. 63.-75 Zakona o zaštiti okoliša. Dakle, strateška procjena utjecaja na okoliš, 2015. je zakon mijenjan baš u dijelu strateške ocjene, ali ne zato što smo mi to htjeli, nego zbog pilota EU i tada je metodologija donošenja strateške procjene utjecaja na okoliš usuglašena sa metodologijom EU i drugačije ne može. Dakle, mi ne možemo na sugestiju uvaženog zastupnika Vlaovića reagirati na način da ćemo imati nekakav svoj model na svoj način, kako se donose strateška procjena utjecaja na okoliš. To smo usuglasili sa uredbama EU, u protivnom imamo pilote i iza toga pilota imamo penalizaciju. Hvala vam, hvala još jedanput na prihvaćenju razloga za donošenje ovog zakona.
Ali imamo nekoliko replika. Prva je gospodin Šuker.
Hvala lijepo. Gospodine državni tajniče, nikada nije dobro, kad jedna ovako životna tema, poprimi politikanstvu notu. Pa ja se oslušim konkretno na primjer na asfaltne baze u Donjoj Lomnici. Dakle, sve je tu po zakonu napravljeno, međutim, postavlja se jedno elementarno pitanje, a to je funkcioniranje mjesne samouprave. Da li je u trenutku izrade studiju o zaštiti i utjecaju na okoliš, izdavanje lokacijske i građevinske samouprave, mjesna samouprava bila u pozornosti. To je po meni ključno pitanje. Jer nekada kada se takvi dokumenti rade, onda se malo bježi od toga, jer da su rasprave vođene u okviru mjesnog odbora itd. onda bi vjerojatno oni koji kažu nisu znali, ne bi imali pravo to reći. Međutim, mislim da je za rješenje ovoga problema, ne treba nitko skupljati političke probleme. To ovim ljudima naprosto neće pomoći. Istina je da možda 500 m zračne linije od tuda se nalaze 3 bunara vodocrpilišta, velikog, koji opskrbljuje vodu Velikom Goricom. Međutim, mislim da je rješenje za ovaj problem, da ministar ili njegov suradnik, kojim će on dati određene ovlasti primi te ljude iz izaslanstvo iz Donje Lomnice i da lijepo u miru, pojasni, pokaže o čemu se radi i kako se radi. Jer ovakav juriš nekih koji i da sad ih pustite oni ne bi znali doći do te lokacije, di je ta baza, ali se boje protiv toga. Recimo, ta asfaltna baza je možda 5 km zračne linije od moje kuće. I dobro znam gdje je to. Dakle, tu nekada bio veliki industrijski pogodna industrogradnje. Međutim, gospodine državni tajniče, nije mi namjera ovdje i nikad nisam tako vodio politiku, skupljao političke poene, ali me je briga za moje sugrađane i ja bi lijepo molio, a to ću zamoliti i ministra Ćorića, da primi jedno izaslanstvo, ljudi iz Donje Lomnice, ne samo ovi koji prosvjeduju, nego iz tog naselja i da se to raščisti tamo gdje se treba raščistiti.
Hvala gospodine Šuker. Hoćete odmah odgovoriti sada? Izvolite.
Samo ću odgovoriti uvaženom kolegi Šukeru. Dakle, mjesna uprava je imala primjedbe u tom postupku i ministarstvo im je odgovorili da se oni više nisu javljali. … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala vam.
Molim vas. Gospodin Klarić, izvolite.
Uvaženi državni tajniče u svojem izlaganju ste spomenuli primjer i prilikom rasprave o donošenju prostornog plana iskohovana dozvola o tome kako se 10 g. nešto pripremalo i radilo i postavili ste hipotetsko pitanje, zašto nitko nije reagirao. Sad ja vama postavljam pitanje, zašto niti jedno ministarstvo vaše, odnosno, ministar i vlade sve do sada, nisu reagirali na reakciju grada Bakra, na reakciju brojnih udruga i građana na dokaze na neprimjerenom nečistoći zraka iz lebdećih čestica u zraku, na zagađenju mora, na obavljanje djelatnosti, bez kanalizacijskog sustava. Sve te informacije imate gore u ministarstvu. Sve vaše inspekcije su o tome obavještavane i od mene osobno, podizane kaznene prijave i nitko ne reagira. I dan danas luka Rijeka obavlja poslove prekrcaje rasuto tereta, na obali mora. Ja vas pozivam i vas i ministra i djelatnike vašeg ministarstva, da dođete dolje u moj grad i vidite što se tamo i na koji način se radi. I ja sam prisiljen i ovim putem govoriti o tom problemu. Jer ga nitko ne rješava, a mi reagiramo stalno. Reagiramo već godinama, ukazujemo na taj problem i nitko ništa ne poduzima. I taj grad je zaprašen, taj grad je prepun ugljene rudače, ugljena rudača se trpa i u more i ministarstvo po tom pitanju ne radi ništa. E sada vaše pitanje zašto nitko nije reagirao u postupku izrade prostornog plana. Moje je pitanje zašto nitko ne reagira u trenutku kada se tako nešto događa i dan danas u mome gradu i mojim građanima?
Hvala lijepa. Gospodin Panenić.
Hvala lijepo. Poštovani državni tajniče. Ja bih se osvrnuo i na vaš komentar oko situacije u Bosanskom Brodu i navod koji ste naveli, zapravo vrlo je problematičan da predstavnik Vlade izjavi zapravo umanjuje štetnost koju nanosi Rafinerija u Bosanskom Brodu i da to relativizira na način da nije jedini. Mogu se složiti kako bi gledali nije jedini, međutim ono što bi trebali sa svojim izjavama svakako navesti u kom postotku to ti koji nisu jedini koji su to objekti koji toliko utječu, da ne bi ispalo na kraju da i naša službena politika postane usmjerena na način da podržavamo politiku gospodina Dodiga gdje on isto tvrdi da Rafinerija u Bosanskom Brodu nije zagađivač. Ono što je i vama poznato i svima koji se bave s time da Rafinerija u Bosankom Brodu tehnološki je toliko nazadna da ova inicijativa oko plinofikacije više će pomoć projekt gospodina Čermaka i njegove termoelektrane na plin koja je opet kogeneracijska, opet nešto što će opteretiti naše građane nego što će riješiti pitanje zagađenja iz Rafinerije Bosanski Brod. Prema tome, ja vam garantiram da mjerit ćete u vrlo malim postocima unapređenje kvalitete zraka koje će biti nakon plinofikacije, a vrlo će biti evidentno na računima građana koliko će ih opteretiti. Prema tome, nemojmo relativizirati problem Rafinerije u Brodu jel svi podaci, a imate i pristup možete i prema našim obavještajnim službama koje raspolažu s tim će vam pokazati da izostanak investicija, dugogodišnji izostanak, stvaranje negativnog financijskog rezultata zapravo je samo jedna geostrateška politika koja ima ruski vlasnik tamo, da da definitivno nije nešto što će unaprijediti situaciju u Slavonskom Brodu ili stanje zraka, a nažalost evo i po građane Bosanskog Broda je tako. Hvala lijepo.
Odgovor gospodin državni tajnik.
Uvaženi saborski zastupniče. Dakle da ne ostane u zraku, dakle mi u ministarstvu apsolutno ne relativiziramo problem zagađivanja od strane Bosanskog Broda, da mislimo da je to relativni problem onda se ne bi u zadnjih šest mjeseci zajedno sa ministrom i cijeli kolegij angažirao oko modela rješavanja toga problema. Ja sam samo ako ste me pratili citirao nešto što je zvanično, a to možete potražiti u Slavonkom Brodu. Neko je radio u okviru određenog zvaničnog dokumenta i mjerenja. Ja nisam rekao u kojim odnosima, koje su to veličine, ja sam samo rekao da su ta mjerenja kao zvanični dokument pokazala da nisu jedina, da nije to jedini izvor zagađenja, ali apsolutno je Bosanski Brod rafinerija dominantniji izvor zagađenja, to niko ne spori. I mi smo se kao ministarstvo maksimalno angažirali da se taj problem sanira.
Hvala lijepa. Gospođa Ljubica Maksimčuk. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče. Ne mogu ne osvrnuti se na problem Slavonskoga Broda, već su ga mnogi istaknuli. Puni devet godina se građani Slavonskoga Broda bore s tim problemom, mi sada očekujemo da je taj međudržavni problem da će doživjeti svoj završetak. Naravno da je se u zadnje dvije godine i ministarstvo, resorno Ministarstvo vanjskih poslova, predsjednica Republike, predsjednik Vlade svi su se uključili da riješi ovaj veliki problem zagađenja zraka u Slavonskome Brodu. Istina mi znamo da nakon plinifikacije Rafinerije u Slavonskom Brodu nećemo možda imati čisti zrak, ali najveći onečišćivać je zasigurno Rafinerija u Bosanskome Brodu, znamo da je to problem dalje sada dva gospodarska subjekta, no međutim sve oči su i dalje uprte u vaše ministarstvo. Stoga građani Slavonskoga Broda i dalje očekuju da vi budete u biti nekakav nadzor kod rješavanja toga problema, iako rekla sam to je dalje problem odnosno da li je to sve u nadležnosti dva gospodarska subjekta Croduxa i Rafinerije u Bosanskome Brodu. I naravno hvala ministarstvu i svima koji su u zadnje dvije godine se maksimalno uključili na rješavanju ovoga problema.
Hvala i vama. Ne vidim zahtjev za odgovor. I posljednja replika gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle gospodine državni tajniče na kraju ste se dotakli strateške procjene utjecaja na okoliš. Strateška procjena utjecaja na okoliš je bila jedna novina koja je uvedena u zakonodavstvo RH, a novina je bila u trenutku kada smo usklađivali svoje propisima s propisima EU. Ona je prvi put u EU prepoznata i uvedena u Nizozemskoj. Iz kog razloga? Iz razloga što Nizozemska ima zagađeno tlo i rađene su strateške procjene utjecaja na okoliš za nove prostorne planove. I mi koji smo imali prilike sudjelovati u cijeloj to priči, ja kao neko tko se bavi prostornim planiranjem mislim da je to izuzetno dobro da kada radite novi prostorni plan, prije toga strateški sa aspekta zaštite okoliša procjenjujete što je tamo moguće odnosno ne. Kako se cijela regulativa vezana uz zaštitu okoliša mijenja, ja neću reći da postrožuje, ali se regulira tako je onaj utjecaj strateške procjene utjecaja na okoliš se znatno proširio nego što je to bilo u startu i danas u zakonu imamo ono što ste i vi tu u odgovoru uvaženom zastupniku rekli, da se ona radi za programe, da se radi za studije, da se radi za različite stvari, no međutim radi se i za postupke izmjene i dopune istih tih programa i studija i prostornih planova. Ja sam bila jedna od onih kada je bilo vezano izmjene i dopuna prostornog plana i strateške procjene ukazivala na činjenicu da recimo ako želite napraviti izmjenu ceste u dužini od kilometar prostorni plan možete napraviti u znatnom kraćem vremenu nego što je to mogućnost napraviti stratešku procjenu morate ju raditi. Zakonodavstvo je takvo kakvo je i zato je smisao da naši zastupnici u EU-u i svi oni koji se s tim bave, na vrijeme reagiraju jer ne stvari koje se tamo donose nisu svaki put do kraja od interesa za RH. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad ste steknu uvjeti
Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša, drugo čitanje, P.Z.E. br. 182. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandman je podnio zastupnik Slaven Dobrović. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu. Sa nama je poštovani Mile Horvat, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. Dakle, imamo jedan amandman uvaženog kolege Dobrovića. Izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče Hrvatskog sabora. Predloženi amandman se ne prihvaća. Naime, definicije pojmova kako su predložene izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša usklađene su sa odgovarajućim definicijama u direktivama EU i u takvom izričaju se koriste dalje u tekstu zakona i njegovim provedbenim propisima. Također dodavanje novih pojmova u zakonu zahtijevalo bi sveobuhvatne i dugotrajne aktivnosti što u ovom slučaju nije prihvatljivo s obzirom da se radi o nužnim izmjenama zakona zbog moguće povrede europskog prava i EU pilota.
Kolega Dobrović, izvolite.
Hvala lijepo. Nisam zadovoljan. Mislim da ćemo se svi ovdje složiti da je pitanje jezika vrlo važno pitanje. Dakle i da o jeziku moramo brinuti. Dakle ovaj zakon, izmjene i dopune preuzimaju pojmovnik iz zakona iz 2007. koji je nedoslijedan, nekonzistentan, u stvari loš. I koliko još seminarskih radova, diplomskih i završnih radova će naša djeca raditi konzultirajući krivi pojmovnik. Mislim da to nije dopustivo i tražim glasovanje o ovome.
Dakle glasovat ćemo sada o amandmanu koji Vlada ne prihvaća. Molim glasujmo. Hvala vam državni tajniče. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebni broj glasova, pa prelazimo onda na glasovanje o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova 108 glasova za, 13 suzdržanih i 2 protiv donijet Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti okoliša.
Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kad ste steknu uvjeti i prelazimo na slijedeću točku dnevno reda: - Prijedlog Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, prvo čitanje, P.Z.E. br. 258 Predlagatelj je Vlada RH na temelju članka 85. Ustava RH i članka 172. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Gospodin Ivo Milatić, državni tajnik u Ministarstvu okoliša i energetike, izvolite.
… [[Govornik nije uključen.]] Sabora, poštovane saborske i poštovani saborski zastupnici Hrvatskog sabor. Pred vama je nacrt prijedloga Zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika kojim se uređuje istraživanje i eksploatacija ugljikovodika, istraživanje i eksploatacija geotermalnih voda iz kojih se može koristiti akumulirana toplina u energetske svrhe, skladištenje prirodnog plina i trajno zbrinjavanje ugljikovog dioksida. Glavni ciljevi koji se planiraju postići ovim prijedlogom zakona su rješavanje problema dvostruki odnosno preklapajuće nadležnosti središnjih državnih tijela zaduženih za energetiku i gospodarstvo prilikom realizacije projekata istraživanja i eksploatacije ugljikovodika i geotermalnih voda, skladištenja prirodnog plina i trajnog zbrinjavanja ugljikovog dioksida. Također se ovim prijedlogom zakona rješava problem neusklađenosti s direktivom 2009/31 o geološkom skladištenju ugljikovog dioksida s direktivom 2000/60 o uspostavi okvira za djelovanje zajednice u području vodne politike i direktivom 2013/30 o sigurnosti pri odobalnom istraživanju i eksploataciji ugljikovodika a nastavno na otvorene EU pilote broj 8559/16 i 8440/16 i povredu br. 2016/2128. Važeći pravni okvir kojim se uređuje istraživanje i eksploatacija ugljikovodika u RH čine Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, Zakon o sigurnosti pri odobalnom istraživanju i eksploataciji ugljikovodika i Zakon o rudarstvu. Dosadašnjim Zakonom o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika uređeno je gospodarenje ugljikovodicima, istraživanje i eksploatacija ugljikovodika, izdavanje dozvole za istraživanje, sklapanje ugovora za eksploataciju, naknada i druga pitanja. No na pitanju utvrđivanja rezervi ugljikovodika, utvrđivanje eksploatacijskog polja, registra istražnih prostora i eksploatacijskih polja, izrade i provjere rudarskih projekata, građenja i uporabe rudarskih objekata i postrojenja, izrade rudarskih planova i izvođenje rudarskih mjerenja, sanacije prostora, naknade šteta, mjera sigurnosti i zaštite, stručne spreme za obavljanje određenih poslova u rudarstvu i drugih pitanja koji nisu uređena tim zakonom, odgovarajuće se primjenjuju odredbe Zakona o rudarstvu i propisa koji su doneseni na temelju Zakona o rudarstvu. Ovaj Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika koji predlažemo, omogućuje jedinstven postupak i proces od javnog nadmetanja za istražni prostor preko otkrivanja i ocjenjivačke faze do utvrđivanja eksploatacijskog polja, razrade polja, proizvodnje ugljikovodika te na kraju sanacije. Također zakonom se omogućuje bolja kontrola rezervi nafte i plina, te smanjenje administrativnih barijera kao i poticanje novih investicija u segmentu istraživanja i eksploatacije ugljikovodika i geotermalnih voda. Od 1941. godine od kada postoje podaci o eksploataciji ugljikovodika na kopnu RH, ukupno je pridobiveno 111 milijuna metara kubnih nafte, oko 10 milijuna metara kubnih kondenzata te oko 96 milijardi metara kubnih prirodnog plina. Izrađeno je oko 3 600 bušotina od čega je oko 918 istražnih bušotina. Početkom 80-ih godina naftna industrija je imala najveći zamah u Hrvatskoj, tih godina intenzivirala se izrada novih bušotina u panonskom bazenu te su time otkrivena najveća eksploatacijska polja i kao posljedica intenzivnih aktivnosti 1981. godine, zabilježena je najveća količina pridobivene nafte te je iznosila 3,7 milijuna metara kubnih. Uz otkrivanje novih naftnih polja, slijedilo je i otkrivanje plinskih polja da bi kulminacija bila puštanje u proizvodnju odobalnih eksploatacijskih polja na Jadranu krajem 90-ih godina. Najveća godišnja pridobivena količina plina u Hrvatskoj zabilježena je 2007. godine, a iznosila je 3,354 milijarde kubičnih metara. Danas je situacija puno lošija, naftom se proizvodi sa 37 naftnih polja na kopnu, prosječne starosti 41 godinu, plin se proizvodi sa 18 plinskih polja na kopnu, prosjek 32 godine, te 11 plinskih polja na Jadranu, prosjek 12 godina. Samo nekoliko polja proizvodi većinu ugljikovodika a osobito nas muči snažan pad proizvodnje na plinskim poljima „Duboke Podravine“ te značajan pad proizvodnje na Jadranu u nadolazećim godinama gdje se zapravo već trebaju razmatrati varijante moguće dekomisije. Ukupno Hrvatska danas proizvodi nafte 706 000 metara kubnih što je otprilike 20 i nešto sitno posto naših potreba, kondenzata 104 000 metara kubnih, a plina milijardu i 153 metara kubnih što je nešto više od 50%. Što se rezervi nafte tiče, u RH od 2006. godine do 2016. godine možemo pratiti neznatan porast rezervi nafte uslijed poboljšanja tehnologije pridobivanja, dok kod rezervi kondenzata bilježimo skoro konstantan pad. U istom periodu u Republici Hrvatskoj možemo pratiti stalan pad rezervi plina sa cirka 40 milijardi metara kubnih na 11 milijardi metara kubnih procjena za 2017. Taj pad najočitije na eksploatacijskim poljima plina na sjevernom Jadranu. I kod nafte i kondenzata takvih kod plina izostaje zametan rast u obnovi rezervi otkrivanjem novih eksploatacijskih polja ugljikovodika. Uzimajući u obzir trenutne uvjete proizvodnje i rezervi predikcija proizvodnje nafte i plina bez dodatnih ulaganja pokazala je kako već od 2030. godine pridobivene količine postaju nedovoljne za isplativu eksploataciju, te se može očekivati zatvaranje svih postojećih eksploatacijskih polja. Zato će se odmah po usvajanju zakona otvoriti novi natječaj za istraživanje i eksploataciju ugljikovodika u Republici Hrvatskoj. Zaostatak istražnih prostora na području Panonskog bazena što je šest istražnih prostora. Svaki istražni prostor je veličine u prosjeku 2000 km2 i za istražne prostore na području Dinarida četiri istražna prostora. Svaki istražni prostor je veličine u prosjeku 4000 m2. Također bitno je naglasiti da zakon otklanja sve administrativne barijere sa kojima se investitori susreću, te je usklađen sa najboljim svjetskim praksama. Osim novih natječaja za istraživanje i eksploataciju ugljikovodika planiraju se i natječaji za istraživanje i eksploataciju geotermalne vode u energetske svrhe. Obzirom da Panonski bazen Republike Hrvatske ima za 60% viši termalni gradijent od europskog prosjeka uvjerenja smo da bi se intenziviranjem i valorizacijom tog ogromnog prirodnog potencijala mogli ostvariti stotine megavata nove čiste obnovljive i stabilne energije. Zaključno, provedbom ovog zakona ostvarit će se veća razina učinkovitosti rada u području energetike u RH kao i poticanje novih investicija u segmentu istraživanja i eksploatacije ugljikovodika i geotermalnih voda. Također, ovim zakonom se otvara put novim investicijama i održavanju domaće proizvodnje koja ima stratešku važnost za RH jer osigurava određeni stupanj energetske sigurnosti. Predlažemo stoga Saboru da u dva čitanja usvoji ovaj zakon. Hvala.
Hvala lijepa. Imate dvije replike. Prva gospodin Bulj.
Hvala lijepa. Tajniče donosimo Zakon o istraživanjima ugljikovodika. Međutim, postavlja se ključno pitanje u RH poglavito u našoj strateškoj tvrtki INA-i koja je neprijateljski otuđena. O tome treba javno govoriti i progovarati i ne stajati o tome govoriti gdje će se prerađivati ova nafta koja bude eksploatirana u novim eksploatacijskim poljima i sadašnja nafta kad smo svjedoci da u Sisačkoj rafineriji srce tvrtke se gasi, pogon koji je jedan od najznačajnijih pogona. Znači, gdje će se prerađivati sve to? Da li je Hrvatska država digla ruke i šutnjom, tj. i dalje ću govoriti pilatovski perući ruke dozvoljavaju Mađarima da oni u svojoj državi prerađuju našu naftu koju u Hrvatskoj se eksploatira. Na eksploatacijskim poljima imaju dobit, a da mi budemo samo njihova benzinska postaja gdje ćemo plaćati njima i gdje će oni oduzimati dobit, a ugasit će se naravno Sisačka rafinerija. Jer i odgovori ministra zaštite okoliša i energetike je apsolutno nije usklađen sa ljudima koji se bore za opstanak Sisačke rafinerije i jednostavno još najjednostavnije mi je odgovoriti na pitanje gdje će se, u kojoj će se rafineriji proizvoditi nafta, gdje će se prerađivati. Imate li taj podatak kad smo svjedoci da nam tu rafineriju u biti gase. Hvala lijepo.
Hvala lijepa gospodine državni tajniče.
Evo zastupniče Bulj, ovdje mi danas imamo na dnevnom redu Zakon o eksploataciji i istraživanje ugljikovodika. Znači, on ne propisuje gdje će se nafta prerađivati i na koji način. Jasno o tome se bave neki drugi zakoni. Ali apsolutno Vlada RH čini sve i jasno da će činiti sve da se sva nafta što je moguće više prerađuje u hrvatskim rafinerijama i u tom pravcu su vam poznate akcije Vlade RH u smislu toga što se kani napraviti u vezi INA-e. Postupak odabira konzultanata je u tijeku i u doglednom vremenu ćemo imati i odgovore na ta pitanja, a za sada je na dnevnom redu Zakon o eksploataciji i istraživanju ugljikovodika. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodin Mađer.
Zahvaljujem potpredsjedniče, poštovani državni tajniče. Udruga općina Republike Hrvatske i zajednica županije na prijedlog predstavnika s područja Koprivničko-križevačke županije, Virovitičko-podravske, Bjelovarsko bilogorske i Sisačko-moslavačke tražila je da nadležno ministarstvo da se Zakonom o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika odredi raspodjela naknade o pridobivenom ugljikovodiku. Uredbom Vlade RH zamijenio bih pravilnik kojim bi se regulirala raspodjela. Tražila se znači izmjena članka 53. Zakona, a s obzirom da nije ovo uvršteno u novom zakonu, a vidjelo se da je velika inicijativa jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave, a s obzirom da se radi o prvom čitanju, pa apeliram da se to uvrsti u zakon. Jer velim interes je veliki i županija i jedinica lokalne samouprave. Izmjena članka 53. Hvala.
Želite li odgovoriti? Izvolite.
Uvaženi zastupniče, ovim zakonom je apsolutno kad ga detaljno iščitate pozicija lokalne samouprave koja će potencijalno imati na svom području eksploataciju, istraživanje, eksploataciju i kasnije pridobivanje ugljikovodika u puno, puno boljem položaju. Naime vama je poznato da ministarstvo nije moglo prihvatiti prijedlog zakona koji ovdje je bio u ovom uvaženom Domu prije neko vrijeme. Obzirom na preuzete obveze koje smo mi kao RH potpisali i jasno da to jednostavno to nije moguće. Ali, temeljem novog zakona, vi više nećete imati takav pristup u dobivanju naknada za lokalnu samoupravu, nego on će biti itekako veći i izdašniji obzirom da se ovdje uvodi, osim ovih svih klasičnih naknada koje smo i prije imali u zakonu, uvodimo i institut podjele proizvodnje, a znači, od tog ukupnog prihoda, jasno da će onda i lokalna samouprava, na temelju pravilnika i podzakonskih akata koje će izaći imati veće prihode. Tako da, ovaj zakon ide u pravcu onoga što je bila vaša intencija, u konačnici da vi kao lokalne samouprave imate veće prihode. Taj zakon ide u tom pravcu.
Hvala lijepo. Posljednja replika, gospođa Mrak Taritaš.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora. U ovom zakonu kroz dvije odredbe je uvedena jedna novina, odnosno, jedna konstatacija pa bih ja voljela da nam državni tajnik odgovori, možda on zna nešto što mi drugi ne znamo. Odredbom čl. 18. je definirano kako se u odnosu na eksploataciju odnosi Nacionalna naftna kompanija. Pa bi bilo dobro da znamo koja je to nacionalna naftna kompanija, na koju se ta odredba članka 18. odnosi. A jednako tako, povezano s tim je i odredba čl. 39. koja kaže kad se nacionalna naftna kompanija javi, onda ima određene popuste, a onda iza toga Vlada kroz odredbu čl. 39. načina na koji je definirana, može jednako tako omogućiti dodatno osnivanje nekakvih novih konzorcija. Mene bazično zanima koja je to nacionalna naftna kompanija, na koju se odnosi odredba čl. 18. ovog zakona?
Izvolite.
Hvala uvaženi zastupniče. Logično je da prijedlogom novog zakona, predvidimo takvu mogućnost da ono što je temeljno u cijeloj ovoj priči, a to je da za slučaj da Hrvatska država treba pridobivene količine ugljikovodika otkupiti za sebe i svoje potrebe, a to se radi, recimo u slučajevima, potencijalnih ugroza i potencijalnih potreba za sigurnošću, predvidi da nacionalna kompanija, državna to može napraviti. Ovoga časa ne postoji nacionalan kompanija, koja to može napraviti, u smislu da je u 100% vlasništvu države Hrvatske, ali zakon ne pišemo za danas kada to ne postoji, pišemo i za neka buduća vremena. I mi kao predlagatelja i Vlada, obzirom da je ovaj zakon prošao sva vladina tijela, je predvidjela tu mogućnost, što će u budućnosti biti, to ostaje za vidjeti. Pred nama je energetska strategija RH koja je u izradi, koja će se usvajati u tijeku ove godine. Jasno da će i ona dati odgovore, na pitanja ova koja ste mi sada postavili. Ja ih sada ne mogu vama odgovoriti, osim da je, točno je predviđeno, da nacionalna kompanija, koja je definirana kao kompanija u 100% vlasništvo države, ima to pravo prvootkupa i mislimo da je to dobra odredba u zakonu.
Hvala lijepo. Želi li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu ispred Kluba zastupnika Mosta nezavisnih lista gospodin Tomislav Panenić. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Danas, evo, zakon koji definitivno po svom nazivu i sadržaju jedan je od zakona, koji je od ključnoga, strateškog interesa RH, pa na kraju i navedeno je u čl.5 da zapravo osnovni dokument, planiranje, istraživanje eksploatacija ugljikovodika je strategija energetskog razvoja RH. Ali, ja bi odmah napomenuo da imamo dokument koji je iz 2009. I ako bismo pogledali sadržaj na njegove ključne odredbe, prvenstveno na ugljikovodik, kao takva, već vidimo da kao država ne pridržavamo se svojega strateškog dokumenta. Naime, u njemu što je navedeno, navedeno je jedna od stavke, da će se poticati, tražiti rješenje za ubrzani dovršetak modernizacije rafinerija. Prema tome, kad pogledamo, evo ni sama Vlada, premjer Plenković, koji je nedavno izjavio da odluka o zatvaranju dijela, postrojenja dijela nadzornog odbora, zapravo je potvrdio da INA kao naftna kompanija, njena tijela pa na kraju i Vlada ne poštuje strateški dokument koji je usvojen, koji još uvijek nije promijenjen. Pa bi ja onda zahtijevao ili od vladajuće većine ili da to promjeni ili da poštiva. Jer ovako kršimo temeljni akt koji se odnosi upravo na ovaj dio. Zašto napominjem rafineriju? Jer ona jedna od ključnih infrastrukturnih objekata, kojim se dobivene, pridobivene količine ugljikovodika, koje nakon istraživanja eksplantacijom se ostvare, treba negdje preraditi. Sama problematika prerade je nešto što je evo, i tijekom pregovora koje sam vodio, kad su potpisani ugovori sa INA-om i Vermilionom oko istraživačkih radova je bilo jasno naznačeno i sam Vermilion je potvrdio da je njihov interes preraditi naftu u najbližoj rafineriji koji imaju, upravo radi toga trošak koji bi nastao transportom bude što manji i oni su najzainteresiraniji u tome dijelu. Ako pogledamo tko može prerađivati, prvenstveno mislimo evo, istraživački radovi su na kontinentalnom dijelu gdje nije bilo nikakvih zapreka u tome realizaciji, znači dolazimo do Siska gdje je najmanji transportni trošak, a nakon toga opcije koje se nameću, ako Sisak, ne bude prerađivao ovu naftu, onda što ostaje? Ostaju Bosanski Brod, vidimo probleme evo iz prethodne rasprave, što sama tehnološka razina Bosanskog Broda je tako niska, a znamo da je INA već nudila i Bosanskom Brodu da prerađuje, znači mi bi još dodatno time potakli zagađenje. Do transporta u Rijeku brojni su problemi i sigurnosni isto tako i vezani za logistiku i sam sam intervenirao više puta kada su isprobavali te modele i onda dolazimo do onoga željenoga što MOL želi, a to je transport u Mađarsku do njihove rafinerije. Netko će reć da, skup transportni troška negdje oko 40 dolara po toni, ali kada pogledamo da je to uglavnom nafta koja je iz nalazišta koja su već amortiziran istraživački radovi koji su bili tamo i da time imaju i strateški interes, ništa nije čudo. Prema tome, s jedne strane ovdje imamo zakon kojim p pretačemo sadržaje tih ugovora i ranije zakonodavstvo u jedan dokument kojim želimo ubrzati istraživačke i eksploatacijske poslove oko ugljikovodika jel svi su konstatirali pa evo i državni tajnik da nam se smanjuju naši kapaciteti. S druge strane uništavamo infrastrukturu koja treba pomoći da se to preradi da bi ta radna mjesta doprinijela razvoju. Ono što mene osobno boli dolazeći iz Slavonije znači istraživanjem, eksploatacijom većina nafte dolazi s područja upravo gdje živim i prerađuje se u Sisku koji je isto tako područje Moslavine koje je jedno od hrvatskih područja koje ima probleme u razvoju. Ovim odlukama mi smo gubitnici, jednostavno niti će biti istraživačkih pravih radova niti eksploatacije pa da ostvaruju prihod tamo, niti će se prerađivati u Moslavini i to je možda jedan parcijalni interes koji dovodi do ove konstatacije, ali nažalost to je naša stvarnost. Nadalje, jedno od pitanja koje se postavlja isto tako kada tu naftu i iskorištava se, naknade su bile mizerne. Upravo trenutno nafta kojom raspolaže i drugi ugljikovodici INA je njima jako povoljna jel naknade na koje primjedbe imaju svi čelnici lokalne samouprave nisu definirane i ovdje evo pratio sam i raspravu gdje je bio zahtjev jedan gdje je odgovoreno to će biti rješavano u budućem vremenu. Međutim to buduće vrijeme evo nikako da se dogi i ključno je pitanje i radi ranijih količina koje se izuzimaju kada će od toga stvarno imati i korist lokalna samouprava. Ono što bih još napomenuo, malo sam ostao onako iznenađen samom konstatacijom da u Hrvatskoj postoje nezakonito izgrađeni naftno-rudarski objekti i postrojenja. Ja se pitam, a tko je izgradio takva postrojenja ako znamo da je INA bila u državnom vlasništvu, da je dobrim dijelom i sada, da je jedna ozbiljna, respektabilna kompanija, pitam se kako uopće gdje se nalaze ti nezakoniti izgrađeni objekti i zašto su oni dobili mogućnost legalizacije tijekom slijedeće tri godine. Malo to stvarno onako s obzirom da se radi o vrlo osjetljivoj temi, bilo što je vezano za eksploataciju gdje su standardi zaštite okoliša, evo i sam prijedlog ovoga zakona vrlo jasno definira brojne zahtjevne radnje i da mi dođemo do konstatacije da u Hrvatskoj konstatiramo da postoje nezakonito izgrađeni takvi objekti ili postrojenja. Malo je to nešto što je onako vrlo problematično uopće ih komunicirati, pa smatram da bi trebalo to evo i saborskim zastupnicima i javnosti predočiti što je to što je nezakonito i kako je uopće do toga došlo pa da se vidi gdje su nastali ti problemi u sustavu koji dio sustava nije uopće funkcionirao. Ono što moramo još naglasiti da ne bismo nikako željeli da iz ove inicijative koju bi ja i pozdravio imamo jednu nedoumicu koja se odnosi na jedan drugi dio ovoga prijedloga zakona, a to je istraživanje eksploatacije ugljikovodika na moru. Stav Most-a nezavisnih lista je bio jasan da od početka ne podržavamo radnje koje bi imale bilo koju mogućnost da naštete moru, flori i fauni, a isto tako i turizmu koje vidimo da drži nam trenutno glavu iznad vode jel sigurno ni ova Vlada ni one prije vlade teško bi iskazivale pozitivne pomake da nema upravo turizma. I radi toga bi volio da se malo detaljnije opiše upravo kako će izgledati okvirni plan i program istraživanje eksploatacije ugljikovodika na Jadranu jel to je pitanje koje nitko nije postavio u javnoj raspravi, nije se na to osvrnuo. Međutim bilo koja radnja vezano ne samo istraživanje na hrvatskom dijelu Jadrana nego pratili smo jako pozorno dok sam bio ministar, vidim i kasnije se prati stanje oko istraživačkih radova, mogući istraživačkih u Crnoj Gori izaziva jednu bojazan i strah za budućnost trenutno gospodarske grane koja nam je najjača, a to je turizam. Pa bi tu molio malo evo da ovaj zakon ili ima jasnu odrednicu kojim će se zakonom regulirati ovaj problem ako se neće nalaziti u ovome zakonu ili koji je stav. Prema tome, ja bih se ovdje opet vratio na sam početak strategija energetskog razvoja ova iz 2009., imamo je nitko je ne poštuje. Vidimo da se donose i aktualne odluke koje nisu usklađene sa strategijom, donosi se sada zakon, a nemamo strategiju. Imat ćemo zakon prije nego što nam bude određena strategija što moramo konstatirati da je neobična situacija i ostaju nam brojni upiti, prvenstveno oni koji se odnose na strateško pozicioniranje oko korištenja daljnje prerade i gospodarenja samim ugljikovodicima gdje i ova naznaka što je stavljena da bi nacionalna hrvatska kompanija sudjelovala u istraživačko-preradbenim kapacitetima i još time otežavajuće jer ako nacionalne kompanije neće imati prerađene kapacitete, dostatne kapacitete, onda jednostavno ne vidim kako ćemo mi to strategijom izdefinirati. A tu bi trebalo reći i sam problem rafinerije Sisak je u tome što je trenutno bazirana isključivo na preradi domaće nafte i radi periodično, kako se nakupe količine i onda govorimo ako ne bude prerade u Sisku, Rijeka nije namjenski prilagođena za to, imat će poteškoća, znači sve što budemo pronašli, transportirat ćemo izvan granica RH. Ovo su neka razmatranja koja smo kao klub stavili pred ministarstvo, pred Vladu, pa evo nadam se da ćemo do drugog čitanja imati malo razrađenije i stavove i teze jer jedno je sadržaj zakona, drugo su teze koje Vlada proklamira u svom radu i nadam se da će do drugog čitanja i te teze biti jasnije pojašnjene pa da onda možemo i raspravljati o prihvaćanju ovakvog zakona u kojem u dobro djelu nemamo primjedbu ali ovo što smo iznijeli svakako izaziva strah i bojazan a to će se pokazati iz današnje rasprave. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate nekoliko replika, prva gospodin Bulj.
Hvala lijepa. Zastupniče Panenić, i vama bi postavio slično pitanje ali nisam dobio odgovor od tajnika jer očito on ne smije to ni kazati. Ali Hrvatska je napokon morala progovoriti o tome, trebala bi biti politike Hrvatske snažna poruka da će se pretvoriti Hrvatska u eksploatacijsko polje ugljikovodika i mineralnih sirovina stranih investitora, neće, međutim, činjenica je da ste vi u svojoj raspravi pogodili srce problema a srce problema je da mi ovdje govorio o olakšanjima eksploatacije ugljikovodika ovim zakonom. Znači nafte koja se neće prerađivati u Hrvatskoj jer očito se gasi sisačka rafinerija. Zbog toga imamo 2/3 Hrvatske prazne, Sisačku-moslavačku županiju i sve županije koje u biti bi mogle imati dobiti od ovoga i opstanak ljudi na ovim područjima. I ne samo to, nego hrvatska politika nema hrabrosti proglasiti isključivi gospodarski pojas a vjerojatno tu ima i utjecaja i naftna mafija jer očito je ovladala ona i hrvatskim institucijama, poglavito energetikom jer ona nema snage proglasiti ono što od nas traži EU, da uredimo jurisdikciju nad Jadranskim morem, nad našim pravom, našim teritorijem. Ako je po ičemu Hrvatska prepoznatljiva, a poglavito ako crpi snagu to što se nalazi u ovom djelu Europe, a veće teritorijalne vode su od kopna i mi ni to ne štitimo. Bez obzira na konvenciju iz '82. godine, mi koji smo potpisnici da imamo pravo na isključivi gospodarski pojas. Mi se bojimo. Koga? Naftne mafije. Energetske mafije zbog koje je 2/3 Hrvatske su prazne. Nije to samo slučaj u ovome primjeru, tako je i u vjetroelektranama, i naravno da je HNS perjanica te priče. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Panenić, izvolite.
Poštovani zastupniče Bulj, ja bi evo podijelio svoj odgovor u dva djela s obzirom da je i pitanje bilo. Ono što se tiče same prerade, naravno da rafinerija u Sisku ima jedan ključan problem a to je da INA odnosno njen pravi, stvarni vlasnik MOL neće nikada dovesti do konačnoga gašenja jer jedna od naših alata s kojim možemo pritiskati je upravo pitanje dekomisije, tj. sanacije terena ukoliko bi uopće netko se i usudio dovesti do gašenja koje je negdje na razini oko 4 milijarde kuna. Znači ja nisam kao ministar dobio pojašnjenje s te strane, s njihove strane tko bi te troškove snosio i kakva je onda ekonomska logika. Znači ako sada imamo situaciju da nitko još nije vidio financijski rezultat poslovanja rafinerije u Sisku, a tvrdi se da nije isplativa, ako znamo da gašenjem jednoga pogona će se smanjiti učinkovitost, onda je pravo pitanje što ćemo mi kasnije imati, jer ćemo na cijelom tom obuhvatu po njihovom planu imati logistički centar, pa to bi bio jedan od najvećih logističkih centara u ovom djelu Europe, ne, sve će napraviti da ne moraju sanirati teren. Kad govorimo o sanaciji, onda je pitanje i na moru. Može se sanirati možda nešto da se prikupi i to međutim, šteta koja nastane istraživanjem ugljikovodika i mogućoj eksploataciji, havarijom koja prije ili kasnije se može dogoditi na onim naftnim dijelovima. Znači kod plinskoga to je još evo i struka i općenito javnosti, ima neke dodirne točke da ne može napraviti tu štetu, međutim kod ovog naftnog djela, šteta na turizam bi bila nepopravljiva i ovu poziciju koju sad imamo bismo vrlo brzo izgubili. Tko bi tada odgovarao? Naravno da zakonodavac mora ih sada već tumačiti kako će se u budućem vremenu postupati prema tim strateškim granama. Hvala.
Hvala i vama. Gospodin Pernar.
Uvaženi zastupniče Panenić, mi pričamo ovdje o nekakvom zakonu o ugljikovodicima koji će riješiti probleme u Hrvatskoj odnosno s tim skladištenjem i tržištem naftnih derivata međutim sve dok Hrvatska nije suverena država, sve dok se našom naftnom industrijom upravlja izvana odnosno iz Mađarske, dotle će Hrvatska biti u podređenom položaju, slušat će tuđe direktive i radit će ono što nam drugi kažu. Sramotno je što je predsjednik Vlade Plenković komentirao gašenje jednog dijela rafinerije u Sisku riječima „Pa to je poslovna odluka“. Jednog dana će biti poslovna odluka će biti poslovna odluka da se ugasi cijela rafinerija, jednog dana ljudi će ostati bez posla, ali nažalost to nikoga nije briga, a zakonodavac koji predlaže ovakva rješenja, mi bi radije od njega čuli rješenje kako će vratiti INA-u u hrvatske ruke, kako će se INA-om upravljati iz Zagreba, a ne iz nekog drugog stranog centra moći. I na kraju postavlja se pitanje zašto su uopće prodavali INA-u i zašto su nas učinili ovisnima o stranoj volji i stranim interesima umjesto da smo svoj na svome. Obje velike stranke i HDZ i SDP i oni koji su surađivali sa njima u toj rasprodaji Hrvatske kad-tad će shvatiti pogubnost svojih odluka, odnosno negativne posljedice za društvo, rasprodaja državne imovine. I umjesto da se sa takvom politikom prestane nama se stalno serviraju najave novih privatizacija, među ostalim i HEP-a a koje će za građane biti odnosno za naše društvo opet negativne jer će nas učiniti ovisnima o drugima, jer će djelovati destruktivno na razvoj, odnosno samoodrživost naše zemlje i društva. Hvala.
Hvala. Odgovor gospodin Panenić.
Poštovani zastupniče Pernar, pa dovoljno je samo napomenuti da imali smo situaciju do prije dvije godine gdje je financijski rezultat INA-e je bio negativan, a gdje je MOL koji je upravljao INA-om iskazivao višestruko pozitivne financijske rezultate i to nije bilo nikome neobično. Meni bi bilo neobično, jer ako konsolidiraju, da kažemo poslovanje, onda isto tako mora biti financijski rezultat i jedne i druge grupacije na otprilike istoj razini. Prema tome, tu možemo reći ono da je jednostavno bilo crpljenje kapaciteta. I sad dođemo do, upravo ovo što ste napomenuli odluke ili izjave premijera koje ja smatram da je daleko od stava kojega treba zastupati čelni čovjek države. Znači stav premijera i čelništvo MOL-a je usuglašeno. S druge strane imamo predsjednicu koja izgleda dijeli stajalište hrvatskoga naroda. Mislim da tu postoji jedna problematika da ne možemo biti suverena država ako svi čelni ljudi hrvatskih ključnih institucija ne dijele ista stajališta jer tu smo slabi i tu pronalaze načine kako da nas zapravo diskreditiraju. Svaka ta izjava i na arbitraži koja nam slijedi će biti uzeti u obzir ako jedan premijer ne bori se za svoju rafineriju, ono kako planiramo dobiti uopće arbitražu. I ja vjerujem da se on strašno boji da bude negativan rezultat. A ne samo što se boji, nego isto tako svojim riječima pomaže da negativno se to odrazi, sve skupa. Kako će hrvatski arbitar braniti stavove svoje države ako nema potporu u aktualnoj politici. Pa imali smo to i u prošloj Vladi potpredsjednika koji je otvoreno zagovarao tu politiku, sad imamo premijera. Mislim da smo pogriješili uopće u odabiru čelnih ljudi.
Gospođa Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Kolega vi ste spomenuli odredbe u ovom zakonu koji se odnosi na legalizaciju bespravne gradnje. Riječ je o eksploataciji ugljikovodika. Ja moram reći da sam ja vidjela strašno puno bespravne izgradnje i vjerovali ili ne, vjerojatno i na području općine gdje ste vi bili načelnik ima brdo bespravne gradnje koja se odnosi na infrastrukturu, na ceste i sve ostalo. I ovim odredbama se omogućuje legalizacija svega toga zajedno, jer zaista jedan od ozbiljnih, bespravnih graditelja je bila i sama država kad je gradila. No međutim, ovim zakonom kroz te odredbe će se omogućiti legalizacija eksploatacije. Tu eksploataciju je radila INA koja je bila u vlasništvu vremena kad je to radila. Kroz uporabnu dozvolu koja je predviđena da se izda zapravo ćemo na taj način to legalizirati i omogućiti MOL-u da MOL dalje s tim upravlja i s tim radi. Dakle, tu treba razlikovati dvije stvari. Jedna stvar legalizirat činjenicu da zahvat u prostoru postoji, da se u prostoru nešto koristi, eksploatira, ali s druge strane je problem tko će, samim tim će uporabnu dozvolu danas za to dobit MOL. Dakle i on će samim tim dobiti još neke benefite mimo svih onih ugovora koje je imao do sada. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor gospodin Panenić.
Poštovana zastupnice Mrak-Taritaš. Mene prvenstveno onaj sigurnosni aspekt, jer vidimo iz sadržaja po ovom zakonu da kriterij uopće da se dođe do same eksploatacije su vrlo zahtjevni. Struka, projekti i sve ostalo bazirano je na sigurnosti. Jer bilo koji incident koji se može dogoditi s time narušava široko područje neko i vrlo je, da kažemo teška i sanacija, veliki su troškovi. Pa zato sam ostao i frapiran s time da postoje takvi objekti toga tipa da nisu, zapravo da su nelegalnog karaktera. I onda vas pitam, o.k. a kakav je naš plan zaštite od takvih incidentnih situacija, kako ga mi baziramo ako zapravo ne možemo identificirati objekte jer oni ne postoje. Oni nisu kao takvi prikazani, oni nemaju osnovne, nemaju svoju građevinsku dozvolu, nemaju svoje uvjete po kojima su postavljeni, a mi bi trebali brinuti o mogućim situacijama u kojima se može naći. Nisam ja protivnik da se to ne legalizira, ali sam iznenađen, zaprepašten da se uopće moglo dogoditi na takvoj vrsti objekta. Pa ako budemo jednom govorili o nekoj nuklearnoj strategiji, ono što bi imali je da se ne dogodi da je neki možda objekt unutar nuklearne elektrane Krško kojim slučajem nelegalno izgrađen, netko ga je malo nadogradio. I otvara se onda pitanje upravo sigurnosti koju zahtijevamo i od mađarske Vlade kod pakša gdje vidimo da nadogradnja, govori se o nadogradnji. Ali govoreći i o prethodnoj tehnologiji koja ima svoje nedostatke što će to značiti u budućem vremenu. Imamo Republiku Hrvatsku koja, Austriju ispričavam se, koja je dobar primjer gdje oni reagiraju već sada, imaju konzistentan stav. Mi izgleda imamo stav da trebamo podržati takav objekt u susjednoj Mađarskoj, a kod nas se ne borimo za naše interese.
Hvala. Gospodin Kirin, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, predstavnici ministarstva, uvaženi zastupniče Panenić. Spomenuli ste eksploataciju i istraživanje u području Jadrana. Da li po vašem mišljenju istraživanje i eksploatacija u Jadranu, da ili ne, potencijalna šteta za turizam, ili istraživanje eksploatacija uz adekvatnu zaštitu i osiguranje. Ali, da bi pojasnili i približili to i onima koji nas gledaju van sabornice, Jadran je malo zatvoreno more. Na polovici talijanskog dijela Jadrana, postoji 1358 istražnih bušotina, a u Hrvatskoj 133. Italija ima oko 110 proizvodnih plinskih bušotina, 38 naftnih aktivnih bušotina, a Hrvatska nema ni jednu aktivnu naftnu bušotinu, ima 38 plinskih bušotina. Dakle, za istraživanja, eksploataciju, se govori od strane eko udruga da je to štetno za hrvatski turizam. Ne brine ih havarija u području talijanskom dijelu, dijelu Jadrana, jer govore da smjer struja će odnijeti sve nečistoće. No to je samo paušalna ocjena. Jer postoji istraživanja i eksploatacija u području Grčke, postoji u području Albanije i u području Crne Gore. Mi znamo da u području Drača postoji eksploatacija nafte sa predmijevanim rezervama od oko cirka 2 milijarde barela nafte. To je 4 puta više nego ono eksploatacijsko polje Macondo u Meksičkom zaljevu, kad je došlo do izlijevanja i onečišćenja Floride. Između ostalog kroz Jadran se godišnje preveze tankerima oko 70 milijuna tona nafte i naftnih derivata. To je 100 puta više nego količina nafte koja se izliza u Meksičkom zaljevu.
Hvala. Evo ga, odgovoriti će poštovani zastupnik Panenić.
Hvala lijepo, cijenjeni kolega upravo ste i u svom govoru dali jedan dio i moga odgovora. Pitanje je zapravo strujanja vode kroz Jadran, tako da je ono što je na talijanskoj strani, nažalost, nije u našoj ingerenciji, ali je evidentno da teško može nam napraviti štetu. Ja govorim samo o našem strateškom opredjeljenju. Trebamo donijeti onda odluku, da li je nama trenutno strateški važniji turizam ili nam je strateški važniji istraživanje ugljikovodika i njihovo uvođenje eksploatiranja na Jadranu. U ovome trenutku, ja mislim, da svi će potvrditi da je trenutno turizam grana koja nam je od strateškog interesa i ja ne znam tko bi trenutno donio odluku idemo probati nešto raditi, pa da dođe do moguće ugroze. Ukoliko i jednog dana se promijeni nešto, ljudi, hrvatski narod, koji živi na moru, taj će odlučiti, ali odlučivati će oni koji žive na moru, koji žive od mora. Ne možemo mi ovdje odlučivati u njihovo ime, makar ja smatram da bi bilo pogrešno, kako ja mogu sa kontinenta, gdje te ugroze nema, gdje, na kraju i udruge za zaštite okoliša, kad je bilo na savjetovanje, ugovori koji su išli oko istraživačkih radova, potpisivati se, nisu imali primjedbe na kontinente. Primjedbe su isključivo se iznosilo na područje Jadrana i treba poštivati volju ljudi. Ja sam za to dokle god nije krajnja nužda da probamo održati stanje koje imamo. I radi toga, vanjska politika treba dati jedan dio odgovora kod vas, a to je kako mi odnosimo i naše stajalište, zapravo kako ju izražavamo prema Crnoj Gori, prema drugim državama, koje svojim aktivnostima mogu imati potencijalne štete kod nas. Prema tome to je opet nešto što je dio strateškog postavljanja Hrvatske.
Hvala lijepo. Sad ćemo preći na sljedeći klub zastupnika a to je onaj GLAS-a i HSU-a u ime kojega će govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] tajniče sa suradnikom. Pred nama je u prvom čitanju Zakon o istraživanje i eksploataciju ugljikovodika. Ja bih se tu nastavila možda već uvodno na diskusiju, koju su dva uvažena kolege vodila, a to je stav za, protiv. Dakle, mi često znamo zauzeti jasno stav za ili protiv. No međutim, tu ja ću kao što uvijek znam ispričati neku priču, tamo negdje prije 15-tak g. sam imala priliku biti u Bavarskoj, koji su iza 2.sv. rata cijela Bavarka se pretvorila u poljoprivredu i oni su maksimalno koristili svoje sve potencijale za poljoprivredu i onda su negdje prije 15-tak godina shvatili i to su nazvali do prirodno, vraćanje prirodi. I onda smo bili pozvani i pokazati da naknada koju imaju za parcelu, dobivaju kao da imaju najveći uzgoj ono što su uzgajali, ali je bio uvjet da ništa na tome ne uzgajaju i da se to vraća prirodi. I onda je tamo bila jedna mala zgodna bara i u toj bari je bilo 3 žabe i mi smo morali svi biti jako tiho, da čujemo kako su oni vratili nas žabe i kako žabe krekeću. Ja sam rekla da je možda put Hrvatske da mi ne radimo ništa. Da se radi sve negdje vani, a da mi ostavljamo prirodu takovu kakva je. To put Hrvatske ne može biti. I ja kad netko kaže ja sam za ovo ili ja sama za ono, meni je apsolutno neprihvatljivo. I u kontekstu 2 zakona i izmjene 2 zakona koju mi imamo u saborskoj raspravi, jedan je o izmjeni zaštite okoliša, a drugi je izmjeni i dopuni Zakona o zaštiti prirode i između toga imamo baš ovaj zakon. Dakle, sve novo što se radi u Hrvatskoj se radi po boljim standardima, na bolji način, uz bolje uvjete, ali moramo dati kritične elemente, moramo to kontrolirati i mi moramo znati što hoćemo. Puna usta su nas svih o tome kako je uspješna turistička sezona. Država koje svoje gospodarstvo samo formira na turizmu, je država koja neće ići u dobrom smjeru, prema tome, odlično da je, odlično da imamo dobre prihode i sve zajedno, ali mi moramo gledati koje su i druge opcije, koje su i drugi i vidjeti koji su nam potencijali i s tim potencijalima ozbiljno, odgovorno i sustavno upravljati. Tako da kao što kada je krenula pred jedno dve, tri godine priča o ugljikovodicima i kada smo objašnjavali što znači istraživanje, koliki je dugi put od istraživanja i do eksploatacije u razmišljanju se u GLAS-u ništa nije promijenilo, dakle razmišljanje je isto. A ja ću sada malo govoriti o ovom zakonu. Bilo koji zakon koji vam dođe u raspravu trebate gledati s nekoliko aspekta. Jedan aspekt kako je taj zakon moguće provoditi, drugi aspekt je da zakon bude dovoljno fleksibilan, a ne da se na svakoj odredbi pet pravnika nađe i pet pravnika drugačije tumači i treći aspekt koju poruku šaljemo, koju politiku i šta želimo da bude rezultat tog zakona. Ja sam u životu vidjela svakakvih zakona, dobrih, loših, vakih, nakih, ali ovakav vidjela još nisam. Ovo vam je zakon koji ima 203 članka i sada 203., 204., 205. manje važno. No međutim, ima 101 pojam u onoj odredbi gdje se definira što što u zakonu znači je 101 pojam pa definiramo sve natenane. Pa imamo da bi se zakon uopće mogao provoditi šest povjerenstva koji će provoditi taj zakon, pa onda u članku 17 imate otprilike na dvije stranice teksta ovim zakonom gdje se veže na kazneni zakon. Mislim da sam jučer ili prekjučer vidjela jednu našu kolegicu koja govori da u saborsku proceduru idu izmjene Kaznenog zakona i čim se Kazneni zakon malo promijeni i promijeni se bilo koja odredba u tom Kaznenom zakonu bojim se da će se morati i u ovom zakonu neke stvari mijenjati pa ćemo ga dosta ako se slože da taj zakon ide, a mi ga nećemo podržati ni u prvom čitanju, ne zato što kažemo ne eksploataciji ne treba biti, treba. Treba se istraživati, trebamo vidjeti koji su potencijali, trebamo voditi računa, trebamo o svemu tome voditi brigu nego iz jednostavnog razloga što vjerujte mi, taj zakon će biti teško provediv. Onda imate članak 202. u kojem ovim zakonom mijenjamo sve druge zakone, pa neko tko će raditi recimo u Ministarstvu gospodarstva temeljem Zakona o rudarstvu neće znati da je ovaj zakon izmijenio jednu odredbu ili jednu alineju tog zakona. Zašto je između ostalog jedan od razloga zašto ovaj zakon ide? Jedan od razloga je i to što se je jedna služba u jednom ministarstvu razdvojila na dvije službe, pa je ona služba koja je vezana, tu vidim kolege koji su radili u tom ministarstvu pa znaju o čemu govorim, ona služba koja je vezana uz one krute mineralne sirovine, kamen i sve ostalo je ostalo u Ministarstvu gospodarstva, a dio ljudi koji je vezan uz eksploataciju ugljikovodika i geotermalnih voda je išlo u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. I ne tako davno mi koji duže pamtimo, a ja sam u životnoj dobi da ću sve više pamtiti što je bilo prije, a ne što je bilo danas smo upozoravali na to i rekli smo, ljudi moji nemojte činiti nered, ali barem tu službu ili sektor kao se god zove ostavite u istom ministarstvu jer će biti teško radit. Jedan od razloga zašto idemo s ovim novim zakonom je i to jer je danas teško raditi jel par kolega sjedi u jednom ministarstvu u drugom ministarstvu, ovo je definirano kroz dva zakona i Zakonu o rudarstvu i Zakonu o ugljikovodicima pa je vrlo, vrlo teško raditi. Jednako tako imate kada je riječ o određenim zakonima vi možete uvijek donijeti, država može reći, nama je u ovom času prioritet neću namjerno spominjati ovo, recimo željeznička pruga i mi ćemo donijeti lex specialis za željezničku prugu kojom ćemo definirati sve, onda taj lex spcialis doslovno i donesemo. Ovo nije tako, ovo nije na takav način napravljeno, no međutim vi imate barem dve, tri odredbe koje su već sada i na koje sam upozoravala i na Odboru za zakonodavstvo i rekla kolegama nek malo sjednu koji su u suprotnosti sa nekim drugim propisima. Pa imate jednu odredbu u Zakonu o zaštiti okoliša o kojem smo raspravljali do nedavno i o istom ministarstvu je riječ kojim kaže da se procjena utjecaja na okoliš može raditi samo na zahvate koji su planirane prostornim planovima ili dokumentima prostornog uređenja da bi u ovom zakonu bilo da tome nije tako. Jednako tako prošli tjedan smo imali u raspravi Zakon o državnoj imovini i tamo se pokazalo da se ministar odlučio tako kroz taj zakon libera dosta toga što to ministarstvo trebalo raditi što apsolutno je njegova prilika upravljati ministarstvom … naše je da kažemo što o tome mislimo i on je rekao da na poljoprivredi i na šumskom zemljištu on više neće davati suglasnost, a u ovom zakonu stoji da će bez obzira na to sada ponovo ići suglasnost u to ministarstvo. Ja sada to mogu ispričati jednostavno, a mogu ispričati i komplicirano, ali poanta je u tome da ovaj zakon je već sada i to znamo neusklađen s nekim drugim zakonom. Taj zakon je prereguliran, taj zakon je predetaljan, tim zakonom se ode u detalje i vi znate da je postoji ona uzrečica da je „put do pakla popločen dobrim namjerama“. Jednako tako znate u svemu postoji pomodarstvo, to pomodarstvo jako možete vidjeti u uređenju kafića, to je meni u uvijek primjer, pa u jednom času su svi u mesingu, drugi put u kromu, sada su retro pa u starom drvetu. E u Hrvatskoj državi postoji nešto što mi isto imamo pomodarstvo, a to pomodarstvo je skupljanje podataka. Pa jedne podatke skuplja jedno ministarstvo, pa druge podatke skuplja drugo ministarstvo, pa se treće ministarstvo odluči da nije ono to koje će skupljat podatke nego će dati nekom drugom, pa Državna geodetska uprava jednako tako je tu centralna točka temeljem im spaja direktive, e sada temeljem vezano uz eksploataciju i ovdje će se skupljati neki drugi podaci. Dakle niko nema ništa protiv da skupljamo podatke, ali dajte da probamo na istom mjestu, dajte da probamo da su međusobno dostupni jedni drugima, dajte da probamo da to sve zajedno uskladimo jer sad sa tim skupljanjem podataka idemo u slijedeću ludost, imat ćemo sve podatke koje međusobno neće biti umreženi i međusobno neće biti kompatibilni a svi podaci su zapravo potrebni, kad? U sustavu prostornog planiranja da znamo gdje je što, tko je dao kakvu dozvolu, tko je eventualno nešto se odlučio, dakle to je nešto što nam je potrebno i nešto što trebamo imati. I imamo vrlo interesantne odredbe u ovom zakonu u kojem imamo 3 teme. Ne možete ići kolega Bačić, dali ste repliku. Šalim se. Imamo 3 teme, jedna tema, to su vam 40 odredbi vezane uz izdavanje građevinskih dozvola temeljem ovoga zakona jer u jednom času nam je bilo jako važno da u Zakonu o izgradnji kažemo da odnosno ugradnji, da se građevinske dozvole vezane uz uređaje i postrojenje za rudarenje nije to ta građevinska dozvola nego je to neka druga građevinska dozvola pa vidi čuda, sad u ovom zakonu od članka 140. pa do 180. imamo odredbe koje kažu kako će se građevinska dozvola temeljem ovoga zakona raditi samo za ta postrojenja. Pa vam je recimo odredba članka 140. direktno prepisana odredba Zakona o izgradnji. I od tih 40 odredbi, otprilike 70% je prepisano iz Zakona o gradnji no međutim imamo sad dvije vrste građevinskih dozvola, jednu građevinsku dozvolu po zakonu o gradnji a drugu građevinsku dozvolu koja će se odnositi na ovo. I dolazimo do teme legalizacije. Ja odmah kao što sam jasno rekla svoj stav da ja mislim i j se cijeli život bavim prostornim planiranjem i mislim da trebaju biti dobri uvjeti, da nema niti jednog osim ludosti zahvata u prostoru za koji se ne treba ispitivati, ne treba se istraživati, ne treba se vidjeti koji su potencijali. Ako hrvatska država ima potencijal ugljikovodicima, onda moramo taj potencijal ako ga i ne želimo koristiti, ali barem znat da imamo i ostaviti za neka druga vremena. Jednako tako kad je riječ o legalizaciji, ja sam od onih koji moraju bez obzira, ja nisam školovana, ja sam školovana da radim nešto drugo, ali ja se jednako tako na to odnosim. Ako imamo činjenicu da imamo bespravne ceste, da imamo bespravne lukobrane, da imamo bespravne marine, da imamo bespravna nasipavanja mora, da imamo bespravne moliće, da imamo bespravne vodovode, kanalizacije, da imamo i bespravnu sadašnju eksploataciju, dajmo onda uvjete kako da to stavimo u sustav da to bude legalno i da od toga imamo koristi. Meni je to najjednostavnije prikazati recimo npr. onih molova na moru, bilo bi neusporediva volja da imamo zakone kojima ćemo to legalizirati i dati u koncesiju i uvjet da se plaća naknada. Jednako tako, mi kad je riječ o eksploataciji danas imamo INA MOL, bespravno eksploatira određene situacije. Ja nemam ništa protiv da mi ovim zakonom kažemo tamo gdje je sukladno dokumentima prostornog uređenja a to tako i kažemo i pojedinih uvjeta, da dajemo mogućnost legalizacije no međutim, malo imam problem jer ćemo samim tim povećati vrijednost odnosno pitanje financijsko gdje ćemo jednim odredbama zakona reći MOL-u koji do sada ima nekakvih problema da iza toga će dobiti uporabnu dozvolu i tu je tak problem i o tome treba razgovarati, dal' tu postoje neka ograničenja, da li je to datum stupanja na snagu ovog zakona, da li je to nešto drugo i to treba dobro promisliti i dobro razmišljati. Ja moram reći da sam se ja s tim susrela pred jedno 3, 4 godine kad je jednako tako bio u jednom drugom zakonu taj interes i mi tada nismo to zakonom propisali jer nam se činilo da bi to u daljnjim elementima povećalo nekakav nesrazmjer i odnos između hrvatske države odnosno INA-e i između MOL-a. I da sad do kraja baš ne kažem da je sve u ovom zakonu, u ovom zakonu je tako kako je, pogledajte članak 180., dakle kaže da će se legalizirati recimo objekti koji su dostupni na digitalnoj orto-foto karti. Ne kaže se ni kad ni koje a mi vam recimo imamo snimak Hrvatske sa 21.6.2011., sve je snimljeno. Zašto to nije bila ta? Što hoću reći? Zakon je predetaljan, ušao je u brdo detalja ali samim tim otvorio brdo problema. ja ne bih voljela ako taj zakon bude donesen a znamo da će biti ako će biti volja većine, raditi po tom zakonu jer po njemu će biti nemoguće a mijenjat će se svako malo jer se vezao tako na sve druge propise da izmjene biti svako malo. Ima u zakonu nešto što je uvedeno dobro a to je tema sanacije i obveza onih koji eksploatiraju, kako da saniraju prostor iza toga. Rezime, prvo čitanje je, ja sam i na Odboru za zakonodavstvo ukazala na odredbe pojedinih članaka, jednako tako mislim da sam u ovoj diskusiji dosta jasno rekla o čemu je riječ, ljudi moj, ovaj zakon traži ozbiljnu prepravku da bi bio zakon koji možemo provoditi, koji nam može koristiti. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jednu repliku poštovanog zastupnika Ivana Kirina, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani predstavnici ministarstva, uvažene zastupnica Taritaš. Spomenuli ste u svom izlaganju turizam, naravno i opservacija da Hrvatska ne može živjeti samo od turizma, da se mora orijentirati i na druge vrste gospodarstva. Turizam kao strateška gospodarska grana, ona je imala financijski efekt ili promet, ove godine 11 milijardi eura, ali mi dobro znamo da dobri gospodarski subjekti koji ostvaruju dobar profit, dobro rade, imaju tek 10% profita, dakle, koliko je bio profit od turizma. I mene zanima vaša opservacija, vaše mišljenje o tome koliku je štetu učinila odnosno učinio zaustavljanje projekta družbe Adria za Hrvatsku i sada najnovija ideja koja se čuje i ovdje u Hrvatskom saboru i od eko udruga, zaustavljanje projekta za izgradnju LNG terminala. Hvala.
Odgovor poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Dakle, kad je o tome riječ, onda to sve treba gledati u kontekstu. Jedan kontekst je bio prije 20 g. drugi je bio pred 10 a drugi će biti za sljedećih 10. I nešto što je bilo možda realno za napraviti pred 20 g. u tim uvjetima danas to više nije moguće jer se svijet promijenio, tehnologije su se promijenile. Ja principijalno, apsolutno, u opciji kad je netko protiv, da bi bio protiv, a da iza toga ne stoji ni jedan argument, sam vrlo vrlo oprezna, jer biti protiv, da bi bili protiv, je čisto zapravo svijetlo pozornice da budu na vas. Sad je priča o LNG terminalu i govori se o LNG na moru i LNG na kopnu. Ja nisam, ne znam sve do kraja elemente procjene utjecaja na okoliš, tako da sve što bih rekla je apsolutno, nije dovoljno stručno utemeljeno. No, međutim, principijalno, mišljenja sam da je neusporedivo bolje da to bude na kopnu, nego da to bude na moru. Iz jednostavnog razloga što su i havarije i sve ostalo na drugačiji način. I ako već idemo mislim da to treba biti na kopnu. Ja sam vrlo vrlo oprezna i ako kaže, to je brod pa će se privezati, ja sam vrlo vrlo oprezna s tim. Ali, sve treba gledati u kontekstu novih događanja, novih situacija i nove priče. Jednako tako kad je riječ o istraživanju ugljikovodika, odnosno, na moru, velika i žestoka je rasprava je bila, jer tada je bila pozicija i opozicija drugačija. Ja sam jedriličar. Mi smo Jadran zaista projedrili sve. Ono što mi danas imamo i one platforme recimo koje su vam dolje kod Dugog otoka i tamo, vama je interesantno doći do toga i to uopće ne smeta u svemu tome. Smetalo bi kad bi bilo na drugačiji način. Ali, to u Jadranu, jednako tako neće biti problem, jer nam je duboko more. Dakle, mi, ja se slažem da u nekim situacijama treba puhati i na hladno, ali puhati baš na sve, onda više nemate ništa, a imati ćemo onda jednu hladnu situaciju.
Hvala. Sljedeći Klub zastupnika je onaj HDZ-a u ime koje će govoriti poštovani zastupnik Darko Horvat. Mi ćemo nakon toga i eventualnih replika napraviti stanku do 15,00 i onda ćemo napraviti sa radom.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče. Vrlo je interesantno slušati ovu raspravu, možda meni samome, zbog toga jer pratim ovo područje, ali ne tako davno, i slažem se, skoro pa isti ljudi koji su radili po nekim ministarstvima, javno su se usudili izreći pred kameru, da u hrvatskom zakonodavstvu, rješavati problematiku a pogotovo kompliciranu problematiku, a problematika koje obrađuje i rješava ovo zakonsko rješenje je vrlo komplicirana i teška problematika. Ne možemo rješavati prijedlozima koje pravnici zovu lex spcijalac. Sjetiti ćemo se jednog eminentnog lika, koji je tada sa lex spcijalis htio pokrenuti strateške investicije RH, ja sam tad rekao, izrekao i ponavljam danas, da lex specijalis i zakon kojim će se rješavati problematika strateških investicija u RH, dakle, zakon koji idemo protiv drugih zakona, neće u praksi donijeti nikakvu pozitivno rješenje, pa tako na našu sveopću žalost, ni taj lex specijlis ili temeljem tog zakona, nije pokrenuta niti jedna investicija u RH, 2018. g. Dakle, 7 g. sa zakonom koji je trebao donijeti prosperitet RH se mučimo da bismo pokrenuli i jednu jedinu investiciju. Nismo uspjeli. I ono što me posebno veseli na početku ovog izlaganja, to što je Ministarstvo zaštite okoliša i energetike, ja bi rekao usudilo se poželjet a onda izboriti, da se ovaj zakon donosi u regularnoj proceduru. Dakle, ne idemo u hitnu proceduru, idemo u prvo čitanje. Uzeti ćemo si nakon toga vremena, eventualne anomalije popraviti. Ima drugo čitanje, dobiti priliku da amandmanima popravimo još neke stvari i nakon toga zakon ide u provedbu. E sad, danas je ovdje izrečena isto jedna vrlo interesantna rečenica, konačno nakon 2 g. se netko usudio reći, osim mene, ima Hrvatska energetsku strategiju, samo ju ne provodimo. Meni je drago, nema sad ovdje kolege Panenića, ja bi ga pohvalio na hrabrosti, da nakon 2 g. i on tvrdi da Hrvatska ima energetsku strategiju koji je ovaj Visoki dom 2009. g. skoro pa jednoglasno, dakle, jednog zastupnika u Saboru nije bilo, zbog toga ona nije donesena jednoglasno usvojio i nekoga zadužio da nešto radi po tom strateškom dokumentu. No, vratiti ću se na predmet i na temu koje se bavi ovo zakonsko rješenje. Dakle, mi danas u RH imamo ja bih rekao zakonodavni okvir i 3 različita zakona kojima se zadire u predmet rješavanja istog problema. Dakle, od 22. srpnja 2013. g. na snazi je Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, pa nakon toga od 17. srpnja 2015. imamo Zakon o sigurnosti pri odobalnom istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. I ja bih rekao ključ cijele priče je 18.5. iste te 2013. g. kada je na snagu stupio Zakon o rudarstvu i nemojmo zaboraviti još jedno zakonsko rješenje po ingerenciji Ministarstva financiji, zove se Zakon o koncesijama. Dakle, u misku ta 4 zakonska okvira i prepucavanju 4 različita ministarstva, 4 različite odgovorne osobe, došli smo do toga, da je ova problematika postala teška, zahtjevna i neprovediva u djelo. I onda se javlja ideja koju ja zdušno pozdravljam, da se iz ova tri zakonska prijedloga određene ingerencije i vertikala od ideje do sklapanja ugovora stavlja u ingerenciju jednog ministarstva i jedne odgovorne osobe. Dakle, nakon ovog zakonskog rješenja nema više opravdanja zašto se ne može raspisati javni natječaj, zašto se ne može pristupiti istraživanju, zašto se ne može eventualno dogoditi odluka o eksploataciji i zašto netko nekoga priječi dovesti u onu zaključnu fazu ugovaranja gdje će pa i sam ugovor biti predefinirana priča oko koje će se sa budućim investitorima eventualno dati razgovarati. I sada kada malo pogledamo čime se to današnji zakonodavni okvir bavi onda ćemo vidjeti da Zakon o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika obrađuje i njime je uređeno istraživanje i eksploatacija, gospodarenje, izdavanje dozvola i utvrđivanje naknada za eksploataciju. Mnogi drugi segmenti predmet su ingerencije jednog drugog zakona, a vezani su uz Zakon o rudarstvu. Isto tako Zakonom o sigurnosti pri odobalnom istraživanju i eksploataciji ugljikovodika uređuje se primjena propisa u sprečavanju i postupanju u slučaju velikih nesreća povezanih sa izvođenjem određenih radova na istraživanju i na eksploataciji. I nakon svega one ključne stvari uređuju se Zakonom o rudarstvu. Neću čitat ovdje iz promemorije o čemu se točno radi, ali taj isti zakon ja bih rekao gotovo na isti način uređuje priču oko mineralnih sirovina i oko ugljikovodika. Možda bi to moglo biti jedno hrvatsko rješenje kao što jako puno takvih hrvatskih rješenja postoji ne akceptirajući ono kako to radi ili kako to rade svjetski poznate kompanije odnosno države koje u svom portfelju danas imaju istražene i verificirane velike količine odnosno rezerve ugljikovodika, ali ih u ovom trenutku svojom strateškom odlukom ne stavljaju u uporabu nego ih i dalje čuvaju kao rezerve. Dakle mi smo s jedne strane primorani, ali s druge strane smo se i odlučili poštovati europski zakonodavni okvir i segmente europskog zakonodavnog okvira uvesti u hrvatsko nacionalno zakonodavstvo. Pa se pored onih ključnih stvari koje su predmet ovog zakona, a rekao sam objedinjavanjem metodologije od ideje do ugovaranja pod jednu vertikalu i pod jednu kuću mi ustvari sa ovom zakonskom regulativom usklađujemo i sa direktivom 31 iz 2009. godine, direktivom 60 iz 2000. i direktivom 30 iz 2013. godine gdje je Europska komisija vrlo jasno propisala na koji način bi se to trebalo raditi u zemljama EU. I sada kada analizirate malo ova tri zakonska okvira i rješenja onda vidite da je u ta tri zakonska rješenja evidentno postojanje problema dvostruke odnosno preklapajuće nadležnosti, a predmetni zakonodavni okvir ne prati sve ono što prate druge zemlje koje u ovom trenutku jesu članice EU i primjenjuju odnosno u svoje nacionalno zakonodavstvo imaju transponirane odredbe europskih direktiva. Nadalje, ovaj zakon jasno i nedvosmisleno propisuje da je osnovni akt planiranja kojim se utvrđuje gospodarenje ugljikovodicima i geotermalnim vodama skladištenjem prirodnog plina i trajno zbrinjavanje ugljikovog dioksida, planiranje naftno-rudarskog gospodarstva djelatnost na državnoj razini koja mora biti usklađena i provoditi se temeljem Strategije energetskog razvitka RH koju je, a i ovu novu donio ili će donijeti Hrvatski sabor u skladu s pozitivnim propisima kojima se uređuje područje energetike. Također ovaj zakon ili ovaj zakonodavni okvir jasno i nedvosmisleno obvezuje jedinice lokalne samouprave i jedinice područne i regionalne samouprave da svoje razvojne planove i akte planiranja usklađuju s ciljevima Strategije energetskog razvoja RH, Okvirnog plana i programa istraživanja eksploatacije ugljikovodika na kopnu i Okvirnog plana i programa istraživanje eksploatacije ugljikovodika na Jadranu. Dakle samo svojstveno nama u RH je problematika o kojoj je malo prije govorila kolegica Mrak-Taritaš. Strategija prostornog uređenja jednoglasno usvojena, Program provedbe strateškoga dokumenta jednoglasno usvojena, prostorni planovi jedinica područne samouprave usklađeni sa strategijom i provedbenim planom, prostorni planovi jedinica lokalne samouprave usklađeni sa prostornim planovima jedinica područne samouprave i onda se dogodi nakon što investitor dođe u fazu ishođenja građevinske dozvole studija utjecaja na okoliš koja zaustavlja investiciju. E pa sada ja pitam sve nas i ne samo službenike Vlade RH nego i nas koji danas ovdje sjedimo ili ne sjedimo danas ovdje u Parlamentu kakva je to pravna sigurnost nekoga koji mora investirati do 25% investicije ne znajući da li će ikad ili nikad dobiti građevinsku dozvolu. Ja bih volio još jednu stvar, ja bih volio da mi svi skupa smognemo malo snage i nađemo identični zakonodavni okvir onome danas u Republici Hrvatskoj uključivo Sloveniju, Italiju, Austriju, Njemačku ili bilo koju koji je imalo sličan našem a svi smo naša nacionalna zakonodavstva uskladili sa smjernicama odnosno, direktivama Europske unije. E pa gospodo, rečeno je bilo ovdje da smo do sada ne znam stotinjak puta promijenili taj Kazneni zakon. I ne samo Kazneni zakon nego i ine druge zakone. Postoje države u Europskoj uniji koje svoje nacionalno zakonodavstvo imaju harmonizirano sa zakonodavstvom Europske unije, a svoje zakone ne mijenjaju 16 ili 20 puta kroz godinu. I sustav ili sektorske politike koje se dešavaju u tim zakonodavnim okvirima se provode i funkcioniraju dobro. A zašto jednostavno ne pošaljemo desetak ljudi na izobrazbu u te zemlje i prenesemo ta dobra iskustava ovdje u Hrvatsku nego rađe svaki zakon po nekoliko puta godišnje promijenimo i zbog toga je činjenica da mi moramo ovdje u Hrvatskom saboru biti 216 dana, a parlamentarci u njemačkom Bundestagu 4 puta po 7 dana. Jer mi mijenjamo svoje zakonodavstvo da bi smo ga mijenjali, a neki drugi to rade zato jer bi ga uredili i pretvorili u provedivo. Koja je integralna zadaća ovog zakonodavnog okvira? Ja se u potpunosti slažem sa onime što je do sada izrečeno, a vezano je uz to da je zakon opsežan, da će ga se teško provoditi da će morati dolaziti do međuresorne suradnje iz jednostavnog razloga jer su stvari na terenu daleko složenije nego ih mi doživljavamo ovdje u Hrvatskom saboru. Ali ono što je činjenica konačno u jednom zakonodavnom okviru, ja ću se usuditi reći od igle do lokomotive u sklopu jednog zakona u ingerenciji jednog upravnog tijela nazovimo to tako, bez obzira koliko će se povjerenstava ili komisija morati unutar toga tijela formirati da bi se donijele konačne odluke. I sada kada krenemo nabrajat što je to dobro u tom zakonskom prijedlogu dobro je i to što se konačno i geotermalna energija dakle, geotermalne vode koje bi se ili će se jednog dana počet koristit kao izvor toplinske energije koja se onda može transformirati i u neke druge oblike energije, tretirati kao energent odnosno, biti u segmentu ovog zakonodavnog okvira. Uključivo tako možda i buduća podzemna skladišta prirodnog plina i skladišta unutar kojih ćemo jednog dana konačno nadam se, početi zbrinjavati i skladištiti prekomjerne CO2 emisije u atmosferu. Svi mi koji jesmo čitali ovaj zakonski okvir siguran sam da smo jasno pobrojali one ingerencije koje zakonodavac, a ja se nadam da ćemo mi svi skupa za to dići ruku, unosi u ovaj zakonodavni okvir. I ono što moram na kraju reći dakle, ovo zakonsko ili ovakvo zakonsko rješenje ne zahtjeva nikakav dodatni angažman državnoga proračun. I pozdravit ću još jednom želju i namjeru zakonodavca da ovu problematiku rješava u redovnoj saborskoj proceduri i Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovakav zakonski prijedlog.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovanog zastupnika Vlahe Orepića. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Dragi kolega Horvat, točno je da postoji strategija energetskog razvoja ali isto tako je točno da je ovaj zakon prenormiran i upitno provediv, tu se trebamo složit. Jednostavno da bi bili uređena i pristojna država pored novog izbornog zakona uređenje javne uprave, uređenje prostora, pa u konačnici da i prebrojimo konačno broj stanovnika koji žive u Republici Hrvatskoj. Nadam se da ćete se složit da trebamo novu strategiju energetskog razvoja Republike Hrvatske koja će u sebi podrazumijevati i stabilan gospodarski razvoj i održivi razvoj i naravno nepresušno socijalne espekte. Ta nova strategija bi morala, nadam se da ćete složiti i to je pitanje moje, da li se slažete da bi ta strategija trebala težiti energetskoj neovisnosti potpunoj, jer imamo potencijale u tom smjeru? Ta strategija bi podrazumijevala nacionalnu naftnu kompaniju a ne dala mogućnost da bude ili ne bude nego bi je podrazumijevala. Ta strategija bi trebala spriječiti bespravnu eksploataciju ugljikovodika pa tako smatram i ovaj zakon. Da li dijelite ovo mišljenje sa mnom i da li u tom smjeru treba ići? Evo.
Hvala. Odgovor poštovanog zastupnika Horvata.
Poštovani kolega Orepić, pa ja se mogu ponoviti po 4, 5 i 7 put, ja sam zagovaratelj činjenice da Hrvatska u ovom trenutku ima strateški dokumenat. Ja sam i zagovaratelj toga da u segmentu energetike s obzirom na razvoj tehnologija strateški dokumenat koji se piše za deset godina, barem dva put u vremenu svoje primjene mora dobit reviziju. Bio sam glasni zagovaratelj toga i danas sam. I nova strategija koju ćemo dobiti nadam se 2019. godine, o njoj ću misliti i razmišljat potpuno identično. Činjenicu da Hrvatska ima potencijal polako se približavati energetskoj neovisnosti u tome ste u potpunosti u pravu i tu dijelimo mišljenje i razmišljanje i nećemo polemizirati uopće o toj rečenici. Ali ta je činjenica, ili bi ta činjenica trebala biti bez bilo kakve diskusije predmet mišljenja i razmišljanja svakog saborskog zastupnika, svakog službenika hrvatske Vlade i svakog građanina Republike Hrvatske. I tu se nadam da smo kompatibilni u toj cijeloj priči. Jedino se razlikujemo u metodologiji kako do tog cilja u konačnici i doći. Hvala.
Hvala lijepa. Sad ćemo zastati do tri sata, odnosno 15 sati kada ćemo nastaviti sa sljedećim klubom, a to će biti Klub zastupnika HNS-a. STANKA U 14,15 SATI.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 15.00 SATI]] Drage zastupnice i zastupnici nastavljamo sa raspravom o Prijedlogu zakona o istraživanju eksploatacije ugljikovodika. Zadnji u ime Kluba Hrvatske narodne stranke je kolega Batinić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Državni tajniče sa suradnikom. Klub HNS-a će podržati ovaj Prijedlog zakona, a razloge ću navesti koje smatramo da su jedni od najvažnijih. Prvenstveno ovim Zakonom se na neki način ukida preklapanje nadležnosti između dvaju ministarstava, prvenstveno Ministarstva zaštite okoliša i energetike i Ministarstva gospodarstva. Također usklađivanje sa direktivama Europske unije koje nisu bile unesene u prethodni zakon. Ovaj Zakon o istraživanju eksploatacije ugljikovodika omogućuje jedinstven proces i postupak od javnog nadmetanja, od istražnog prostora preko otkrivanja nalazišta ocjenjivačke faze do utvrđivanja eksploatacijskog polja, proizvodnje ugljikovodika te na kraju po završetku i same sanacije istražnog polja. Također ovim zakonom se omogućuje bolja kontrola rezervi nafte i plina te smanjenje administrativnih barijera, a jednako tako i poticanje novih investicija u segmentu istraživanja eksploataciju ugljikovodika. Ali ono što je posebno za određena područja, posebno panonski dio važno, a to su i geotermalni izvori. Ono što se ovim zakonom također omogućuje, znači po njegovom usvajanju postoji mogućnost otvaranja novih natječaja što prvenstveno ovisi o energetskoj politici konkretno i u Hrvatskoj. Jednako tako spomenuo sam znači geotermalne izvore što je do sada a Hrvatska ima prema i određenim podacima i istražnim radnjama veliki potencijal, a to je potpuno jedan novi segment čiste, obnovljive i stabilne energije. I provedbom ovoga zakona omogućit će se poticanje novih investicija, pogotovo u segmentu istraživanja eksploatacija i ugljikovodika, a jednako tako i geotermalnih voda. Uza sve ovo navedeno i tijekom rasprave bilo je određenih dilema da li će se ovim zakonom znači kada uđe u primjenu da li će se ostvariti ona zacrtana neka zarada koju bi Republika Hrvatska trebala dobiti od toga svakako za, svakako da iako ona isključivo ovisi o samim ugovorima. Međutim, ovaj zakon daje daleko kvalitetniji zakonski okvir. Ono što isto tako je vidljivo iz ovoga zakona da će i Republika Hrvatska pogotovo u segmentu znači što je i tema energetske politike jednog većeg dijela imati jasniju sliku o stanju naftne industrije u Republici Hrvatskoj, a jednako tako imati i kvalitetnije pretpostavke što u perspektivi što se tiče i naše najveće naftne kompanije INA-e. Isto tako postavljalo se pitanje i određene dileme u kolikoj mjeri ovaj Prijedlog zakona pruža i određenu zaštitu i što se tiče hajmo reći nekih možda i negativnih iskustava iz prošlosti, ili dileme određenih zastupnika i zastupnica po pitanju zaštite interesa Republike Hrvatske. Ovim zakonom je vrlo detaljno definirani su uvjeti koje ponuditelj u javnom nadmetanju moraju zadovoljiti. Tu se pazilo na sve segmente koji su ključni, od pravnih, financijskih, tehničkih po pitanju izvođenja. Jednako tako mora zadovoljiti određene uvjete i po pitanju područje zaštite prvenstveno zdravlja, sigurnosti, a jednako tako i zaštite što se tiče očuvanja samoga okoliša. Ove izmjene iako ima puno članaka i bilo je kritika da su možda, da je zakon možda preopsežan, prenormiran, međutim mi smatramo da a vjerujemo i samom predlagatelju ministarstvu da su upravo iz toga razloga da bi se zaštitio interes Republike Hrvatske i sve ono što se ovim zakonom želi da je možda i sadržajno moralo biti u tolikoj mjeri i toliko članaka i da se praktički ne bi desilo da se određeni segmenti propuste. Evo kratko, Klub HNS-a će podržati ove izmjene.
Hvala. Nemamo replika, pa nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Pošto zastupnika Bulja nema, nastavlja kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepo kolega potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Kada govorimo o ovom Zakonu o eksploataciji ugljikovodika u Republici Hrvatskoj moramo biti svjesni da se ovaj zakon donio prije nekoliko godina, čini mi se 2012. i 2013. godine smo ga mijenjali, da smo na temelju njega pokušali napraviti nešto što govori da Hrvatska mora efikasnije upravljati svojim prirodnim bogatstvima i da sa te strane omogućimo istraživanje eksploataciju ugljikovodika na način da i ono što u Hrvatskoj nije odrađeno se istraži i da na kraju pokušamo kroz određene koncesije i rente da pokušamo pomoći da od tog bogatstva koje leži ispod našeg tla imamo što više. Ono šta bi ja ovdje istaknuo, a nemoguće je neraspraviti unutar ove rasprave unutar ove rasprave je ponašanje koje imamo sada sa našom kompanijom INA-om, odnosno ona je koncesionar u najvećem dijelu slučajeva prilikom eksploatacije ugljikovodika i postavlja se pitanje zbog čega Vlada ne radi ono što bi trebala raditi, a to je da pokuša iskoristiti taj alat kako bi INU odnosno sadašnje trenutno njene vlasnike koji pretežno upravljaju kompanijom, natjerala da se drugačije postave prema Republici Hrvatskoj, prema proizvodnji u Republici Hrvatskoj, prema modernizaciji rafinerija u Sisku i Rijeci, nego ima puštamo da imaju manje koncesije nego primjerice što ima MOL u Republici Mađarskoj, a oni ništa ne rade nego upravo suprotno pokušavaju hrvatsku kompaniju iskoristiti kao veleprodajni lanac svojih naftnih derivata koje prerađuju u rafinerijama u Slovačkoj i u Italiji. Znači sa te strane ja bih volio kada bi naša Vlada iskoristila elemente koje ima u svojim rukama i pokušala pritisnuti MOL u situaciji koja nama ne ide na ruku u INI. I druga stvar šta mislim da bi se možda moglo zakonom riješiti, a to je pitanje toga da od koncesije, odnosno naknade koju Hrvatska ubire da ne završava samo 50% u jedinicama lokalne samouprave nego da to bude više. Nema nikakvog razloga da država ubire tu određeni novac, a na neki način trošak, štetu, nekvalitetu života, uništavanje prometnica itd. trpe općine, gradovi i županije koje se na kojima se eksploatacija ugljikovodika primjerice radi. Tu spominjem i snažno podržavam inicijativu 42 jedinice lokalne samouprave u Vukovarsko-srijemskoj, Bjelovarko-bilogorskoj i Koprivničko-križevačkoj županiji koje inzistiraju da se sadašnja raspodjela naknade koncesije od ugljikovodika koja iznosi rekao sam 80% ne dijeli po principu 30% općinama i gradovima 20% županijama, 50% državi, nego da veći iznos ja bih rekao i sav iznos svih 100%, odnosno ovih 10% vrijednosti one sirovine koja se crpi da ostane jedinicama lokalne samouprave. Znači moramo uz to što se omogućuje investitorima da eksploatiraju, da istražuju naš teritorij ili podmorje u Republici Hrvatskoj moramo omogućiti kvalitetniju raspodjelu tih novaca, odnosno onoga što oni plaćaju, a i mislim da je preniska cijena koncesije koja stoji na ovom iznosu koji sam maloprije govorio. Što se tiče usklađenosti sa EU direktivama tu smo imali određenih problema i sa te strane naravno da treba uvažavati EU zakonodavstvo, ali ono što mislim da mi u ovom trenutku nemamo, a to je da iskorištavamo maksimalno za našu zemlju, za naše ljude to bogatstvo koje se crpi i koje evidentno je neki drugi puno bolje iskorištavaju nego šta to iskorištava Republika Hrvatska, rekao sam puno bolje tu prolaze i tvrtke iz Italije koje imaju zajedno s nama koncesije u podmorju plina i nafte i MOL odnosno, Ina koja to radi na većem dijelu Republike Hrvatske i stvarno se postavlja pitanje zbog čega Vlada ne reagira? Ja sam na to upozoravao i ranije, nije mi bilo jasno zbog čega se tu malo žešće ne postavimo, gospodin Vrdoljak koji je bio odgovoran za to područje nije nudio neka baš previše logična objašnjenja, ali nastavljat ću postavljat ta pitanja i dalje bez obzira šta je tada kolega Vrdoljak bio moj kolega u Vladi, a sada je kolega od gospodina Bačića. Tako da sa te strane mislim u poziciji, tako da sa te strane ali mada sada evo imamo i situaciju gdje je za to odgovorno Ministarstvo energetike i okoliša odnosno, posredno i potpredsjednica Martina Dalić koja se tu dosta nalazi u nezgodnoj poziciji s obzirom da je suprug direktno zaposlenik MOL-a odnosno Ine i de facto ovisi na neki način ta kompanija o tome kako će s njom upravljati većinski vlasnik, a to je mađarska industrija nafte MOL. Znači, evo, ja bih u tom dijelu bio sretan kada bi malo logičnije to sve skupa raspodjelili što se crpi da to bude efikasnije nego što je bilo do sada i da koristimo te resurse da zaštitimo i usmjerimo nacionalne interese. Hvala lijepo.
Hvala lijepo zastupniku Marasu. Na njegovo izlaganje imamo jednu repliku kolegice Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Maras vi ste ovdje govorili o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. Svi znamo koliko je dugi put. Mi imamo osjećaj da nakon što će biti istraživanje da od prilike će eksploatacija će biti sljedeći mjesec. I svi znamo da tome nije tako, da se istraživati treba godinama i što ne znači da ono što se istraži će i rezultirati eksploatacijom. I ovaj zakon i cijelu priču o ugljikovodicima treba gledati u tom kontekstu. Postoje i države koje su istraživali i onda su zaključili da neće se dalje raditi ništa s tim nego su to čuvali za neka druga vremena ili neke druge prilike. Hrvatska ima neke benefite u smislu geologije i ima neke otegotne okolnosti. Dakle, da u Jadranu ima ugljikovodika to su već neki pokazatelji imaju. No međutim, apsolutna je druga način i metodologija tehnička ako je to u plitkom moru ili je u dubokom moru. Dakle, ovaj cijeli zakon i cijelu priču sa ugljikovodicima treba gledati u tom kontekstu. Istraživanje i ja mislim da treba istraživati i vidjeti koliki su, koliki je uopće potencijal i sve ostalo od istraživanja do eksploatacije će biti dugi put i ja sam sigurna da će i u ovom Saboru biti barem neki drugi ili sličan sastav i neka druga izmjena ili dopuna zakona jer ovaj zakon vjerojatno neće baš rezultirati do kraja eksploatacijom. Ali sve treba predvidjeti i o svemu treba voditi računa. Hvala.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Mrak-Taritaš apsolutno ste u pravu što se tiče puta i što se tiče proteka vremena, ali bih volio da ne napravimo neke greške koje smo radili u prošlosti, a to je da neki imaju više koristi od naših bogatstava. Nekad je to možda bilo i logično kada je INA bila u potpunom vlasništvu Republike Hrvatske, ali sada mi je krivo kada vidim da te naknade koje su relativno niske više koriste nekim drugim kompanijama iz drugih zemalja nego što to koriste Hrvatskoj ili jedinicama lokalne samouprave. Svaki put me nešto oko srca stisne kad odem u Podravinu i kad vidim tamo kako su … [[Govornik se ne razumije.]] te ceste. Onda pitam načelnike, pa zašto ceste vi ne popravite, odnosno ne investirate nešto. Kažu oni, nemamo novaca. I ovo sitno što dobijemo od ove naknade i koncesije to nije dovoljno ni za šta. Zbog čega ne bi dali svih 10% jedinicama lokalne samouprave. Šta će, evo pa kaže HDZ puni se proračun, nema deficita, sve je krasno. Možda da tu pitamo di su pare. Pa dajte pare jedinicama lokalne samouprave, pa dajte. Pa dajte pare jedinicama lokalne samouprave da pokrpaju te ceste. Tamo prolazi razno razni strojevi itd., uništavaju se. Dajte novce te. A što se tiče PDV-a, a bilo je u prvoj godini već ide jedan posto dole pa na kraju ništa. Ne? Znači nevjerojatno, čak sam i ja na trenutak povjerovao Plenkoviću kad sam slušao kad je rekao evo naši stručnjaci su već to napravili, prvu godinu to ide jedan posto dole. Zamalo je i mene uvjerio u tu istinu, ali vidimo da tog neće biti na kraju ništa. Hvala lijepo.
Hvala lijepo zastupniku Marasu. Kolege Branimira Bunjca nema, tako da je zadnja pojedinačna rasprava od kolege Bačića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Želio sam se javiti na Zakon o istraživanju i eksploataciju ugljikovodika s obzirom da držim da do drugog čitanja bi mogli napraviti određene dorade u smislu ovog zakona u prvom redu kako bi ga uskladili sa ostalim zakonima koje je donio Hrvatski sabor. U tom smislu prvo i najprije mislim na Zakon o prostornom uređenju i gradnji, jer držim da ovako napisan tekst nije u suglasnosti sa Zakonom o prostornom uređenju. Naime, 1994. godine u hrvatski pravni sustav i u sustav prostornog planiranja u Republici Hrvatskoj je uveden institut lokacijske dozvole kao jednog postupka koji od kada je uveden u nacionalno zakonodavstvo posebno i poglavito u prostorno uređenje svi zakoni, sektorski zakoni u kojima je bilo nužno donositi odobrenja, dozvole i bilo koje druge akte uvijek su kolidirali i bili su suglašeni sa procesom izdavanja lokacijske dozvole. Ja moram reći da sam iščitavao pažljivo ovaj dio zakona u kojemu po meni je nužno uspostaviti tu jednu, taj kontakt između dozvola za istraživanje, dozvola za eksploataciju, građevinskih dozvola i s jedne strane temeljne lokacijske dozvole. Ja nisam uspio iščitati u kom trenutku po ovom zakonu jest onaj tko raspisuje natječaj ili koji je koncesionar dužan ishoditi lokacijsku dozvolu ili bolje rečeno čini mi se da je prema ovom zakonu lokacijska dozvola dolazi u trenutku kada se daje dozvola za izgradnju postrojenja za eksploataciju ugljikovodika što po meni nije dobro. Dakle, to sam već puno puta govorio da su velike havarije koje su se dogodile u svijetu, pogotovo najveća u Meksičkom zaljevu se dogodila na istražnoj platformi, ne na eksploatacijskoj. Prema tome, po meni bilo bi nužno i bilo bi dobro da ovaj zakon sadrži da se u trenutku kada se nakon raspisivanja natječaja, nakon što je utvrđen koncesionar, nakon što koncesionar ide u istražnu bušotinu s obzirom da istražna bušotina često puta sadrži i traži iste platformu, isti objekt koji se nalazi na površini kao često puta i eksploatacijski objekt. On bi u ovom trenutku trebao imati lokacijsku dozvolu. Prema tome, čini mi se da je to nešto što bi u ovom zakonu trebalo voditi računa i bolje objasniti, a po meni bi on trebao biti usklađen sa Zakonom o prostornom uređenju i na način da ta prva dozvola koja se izdaje za istražnu bušotinu, za istraživanje bude već imala lokacijsku dozvolu. Druga stvar koja mi se čini također da je važna. Mi smo donijeli prije čini mi se u prosincu mjesecu Zakon o sustavu strateškog planiranja. Tim zakonom je predviđeno donošenje u RH strategija pa nas također očekuje i Strategija energetskog razvoja. Dok mi donesemo novu strategiju, a da ne kažem dok se ne donese Strategija gospodarenja mineralima u RH potrebno je kako bi se krenulo u novo istraživanje i eksploataciju napraviti okvirni program. Taj okvirni program prema ovom zakonu predviđeno je da donosi ministar. Ako povučemo paralelu, a moramo povući paralelu sa Zakonom o strateškom planiranju taj je program, okvirni program jest u smislu tog zakona nacionalni program. Dakle, nacionalni program kao što je Okvirni program istraživanja i eksploatacije ugljikovodika može i mora prema zakonu u Republici Hrvatskoj donijeti Vlada Republike Hrvatske, a ne resorni ministar. Prema tome, bilo bi dobro da se u članku 5. ovoga zakona za taj prevažni dokument koji će između ostaloga odgovoriti i na ova brojna pitanja koja su danas bila u raspravi, a to je hoćemo li na kom dijelu Jadrana primjerice ići u istraživanje i eksploataciju ugljikovodika, mora zbog nužnosti donošenja takvog akta koji onda prolazi kroz resorna ministarstva donijeti Vlada a ne resorni ministar. Dakle ne samo što je to potreba, što je to mudro i pametno da to donosi Vlada, nego što je i s druge strane to obveza koja proizlazi iz Zakona o sustavu odnosno Zakona o sustavu strateškog planiranja i upravljanje razvojem Republike Hrvatske, gdje se nacionalni planovi, nacionalni programi kao što je taj Okvirni program isključivo donese na razini Vlade Republike Hrvatske. I treća stvar koju držim da je ovdje dobro promisliti, radi se o tome da smo Zakonom o prostornom uređenju definirali da će se na razini Republike Hrvatske donijeti državni plan prostornog razvoja. Taj će državni plan prostornog razvoja sukladno Zakonu o prostornom uređenju zamijeniti postojeći Program prostornog uređenja Republike Hrvatske koji je donesen 1999. godine. No, kasnijim izmjenama Zakona o prostornom uređenju mi smo uveli potrebu izrade još dva plana i to Državnog plana za zaštićeni ekološki ribolovni pojas i za epikontinentalni pojas što znači da kada stupi na snagu Državni plan prostornog razvoja mi nećemo u Republici Hrvatskoj imati uređeno planiranje i postupanje u epikontinentalnom pojasu niti u ZERP-u, a to iz razloga što smo ta dva plana prema tom zakonu planirali donijeti 2021. godine. Dakle, mi ćemo dvije godine u Republici Hrvatskoj imati jedan veliki dio Jadranskog mora koji pripada Republici Hrvatskoj ili na kojem Republika Hrvatska ostvaruje svoje suverena prava neće biti pokriven nikakvim strateškim, planskim, prostornim dokumentom. Kako ćemo u tom trenutku, kako ćemo u tom trenutku onda ići u eventualno istraživanje i eksploataciju ugljikovodika ja ne znam odnosno neće se moći napraviti, a to nije mali period. To je period 2 godine, pa ja sada toplo preporučam ministarstvu da o tome razmisli jer u slučaju da se donese Državni plan prostornog razvoja Republike Hrvatske kako je predviđeno, a nakon njega tek kako je zakonom predviđeno dvije godine taj isti plan za zaštićeni ekološki ribolovni pojas i za epikontinentalni pojas u kojemu se i provodi istraživanje i eksploatacija ugljikovodika mi nećemo moći provoditi niti ovaj zakon, niti će se moći donijeti okvirni program, plan i program istraživanja eksploatacije ugljikovodika. Dakle, ove tri po meni vrlo važne i ključne stvari temeljem kojih se može provoditi uopće proces istraživanja i eksploatacije ugljikovodika potrebno je riješiti, ali prije svega uz zaštitu prostorno-planskih dokumenata, prostornih planera, uz zaštitu Ministarstva prostornog uređenja i graditeljstva držim da je nemoguće ići u istraživanje eksploatacije ugljikovodika, o tome sam puno puta govorio, a da se kao pretpostavka prvo istražnoj bušotini pogotovo na moru gdje je taj proces najkompleksniji, najzahtjevniji proces uopće u svijetu industrije je crpljenje ugljikovodika na dubinama ispod 500 i 600 metara, a što je bilo i predviđeno na određenim lokacijama u Jadranu, da se u taj projekt ide, a da se ne uvažavaju najstrožiji uvjeti koji se definiraju strateškom procjenom utjecaja na okoliš koji su onda kasnije propisani u lokacijskoj dozvoli i u svemu onome što slijedi nakon toga po meni ne bi bilo dobro. Zato predlažem da ministarstvo do idućeg i Vlada do idućeg čitanja vodi računa da lokacijska dozvola se ishodi u trenutku kada se uopće krene u istraživanje ugljikovodika, a ne post festum kada je izvršeno istraživanje pa tek onda kada se krene u izdavanje dozvole za eksploataciju traži lokacijska dozvola. Hvala.
Zahvaljujem zastupniku Bačiću. Na njegovo izlaganje imamo jednu repliku od kolegice Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega Bačić vi ste u svom izlaganju uspostavljali vezu između ovoga Zakona i Zakona o prostornom uređenju. Dakle, Zakon o gradnji smo ostavili sa strane i Zakon o gradnji ima građevinske dozvole temeljem Zakona vezano uz ovo, a ovdje su jedno 40-tak odredbi koje govore o građevinskim dozvolama. Ja moram iskazati zadovoljstvo koje ste već u startu rekli da do drugog čitanja da se uspostavi veza lokacijske dozvole. Veza lokacijske dozvole i istraživanje zapravo je na taj način i veza i prostorno planiranje i prostornog uređenja sa istraživanjem i cijenim da je to jedan napor koji je moguće napraviti. I u tom slučaju sve ona neka neusklađenja o kojima sam ja govorila, neusklađenje sa Zakonom o zaštiti okoliša i sa nekim drugim su onda više bespredmetni ako se uspostavi ta veza. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Mrak-Taritaš, slažem se sa vama, dakle da je u ovom Zakonu koji pokušava uistinu u cijelosti biti lex specialis koliko je u tome uspio vidjet ćemo i u drugom čitanju. Uspostavljeno je niz odredaba koje su praktično prepisana i usklađena sa Zakonom o gradnji i kada se govori o projektu, i kada se govori o revidentu, i o projektantu, i kada se govori o svim onim odredbama kojima je definirano i postupanje sukladno Zakonu o gradnji. Tako da je taj zakon gotovo rekao bih u velikom dijelu prepisan iz Zakona o gradnji. No, ja bih volio da ako su već se odlučili da se sa ovakvim zakonom definiraju postupanja u istraživanju eksploatacije ugljikovodika da se onda više oslonilo i na Zakon o prostornom uređenju što nije ovdje bio slučaj. Dakle ovdje se oslonilo dosta na Zakon o gradnji, a ne toliko na Zakon o prostornom uređenju što bi bilo dobro rekao sam iz kojih razloga da se vodi računa o tome. Ja ako se vi dobro sjećate ja sam i mislim da ste vi bila autorica Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prostornom uređenju, tad sam s vama polemizirao, kad sam govorio da bi bilo dobro za Hrvatsku da se istim jednim dokumentom, a to je Državni plan prostornog razvoja Republike Hrvatske, ja mislim, vi ste ga pripremili on ga je samo ovdje u sabornici izložio, a to je bilo vaše djelo, ali sad nije važno, taj zakon je u velikom dijelu dobar osim u onome što sam tada govorio i to sam predbacivao i Kuščeviću itd., a to je da je bilo nužno uspostaviti jedan prostorno planski dokument za cijelu Hrvatsku, kako za kopno, tako za teritorijalno more tako za ZERP, tako za epikontinentalni pojas. Jer ćemo doći u situaciju da ćemo donijeti prostorni plan za 77% prostora Republike Hrvatske, a tek onda za dvije godine epikontinentalni pojas i ZERP. Što ćemo do tada raditi u epikontinentalnom pojasu i ZERP-u ja doista ne znam sad to sam rekao da bi se o tome trebalo voditi računa.
Hvala gospodinu Bačiću i odgovoru na replici. U ime predlagatelja državni tajnik gospodin Ivo Miletić, izvolite.
… zastupnici Hrvatskog sabora. Prije svega zahvaljujem se na raspravama u vezi ovoga zakona, pozorno ćemo preslušati i pogledati stenogram i sve ono što mislimo i bude nužno ugradit ćemo u zakon do drugog čitanja. Nekoliko stvari je nužno da se ovdje očitujemo i nekoliko rečenica o tome prodiskutiramo. Naime, kod teme nezakonito izgrađenih građevina odnosno, legalizacije, provlačila se teza kako kroz ovaj zakon se legalizira nešto MOL-u. Mislimo da to nije uopće ideja niti da je to točno. Naime, mi smo sukladno onome što je gospođa uvažena zastupnica Mrak Taritaš rekla, apsolutno za to da se ako se sve legaliziralo temeljem određenih zakonskih propisa tako da se i u ovome dijelu eventualno nekakve nezakonite stvari legaliziraju toga po našim saznanjima nema puno. Radi se naime, vjerojatno o nekim dijelovima tih uređaja i vrlo često radi se o uporabnim dozvolama koje nisu na vrijeme napravljene, i na kraju to se sve neće raditi MOL-u nego će se raditi Ini između ostaloga kao najvećem korisniku u kojoj je nota bene Republika Hrvatske i dalje 44% vlasnik i to je hrvatska kompanija. Što se tiče zakona o upravljanja državnom imovinom mi smo u onom članku napisali da se i to odnosi na one ostale eventualne tijela koja će biti nadležna ali prihvaćamo to da ćemo razraditi obzirom da je u postupku drugi zakon da ne bi bilo eventualno nejasnoća da kod drugog čitanja to bude apsolutno usklađeno. Što se tiče uredbe o naknadi za pridobivanje količine ugljikovodika koja je bila spomenuta u raspravi više puta i od strane više zastupnika, sama činjenica da i ovi postupci koji danas postoje 50% za državni proračun, 50%, odnosno 25 i 25 za regionalnu i lokalnu samoupravu u potencijalnim ugovorima o pridobivanju ugljikovodika temeljem ovog zakona sigurno će biti izdašnija za lokalnu samoupravu obzirom da je tu sada postotak onoga što ide u državni proračun odnosno, u lokalni i državni proračun puno veći jer je sasvim drugačiji način sudjelovanja države u svemu tome. Što se tiče ovih primjedaba što je gospodin uvaženi zastupnik Branko Bačić rekao oko prostornog plana koliko smo mi u komunikaciji sa prostornim uređenjem imali priliku shvatiti i dogovarali s njima, ne ukida se lokacijska dozvola za istražne bušotine jer nema smisla da ona nema lokacijsku dozvolu jer je to ozbiljan objekt koji u prostoru funkcionira i mora imati dokument zašto je tu. Lokacijska dozvola za eksploatacijsko polje se po našim saznanjima ukida jer je ona preširoka, ali jasno da prihvaćamo sugestiju da dodatno na sastancima sa Ministarstvom prostornog uređenja razradimo sve eventualne scenarije posebno ovaj dio oko ZERP-a epikontinentalnog pojasa da u komunikaciji s kolegama iz prostornog uređenja eventualno ugradimo nekakav osigurač u zakon da se ne bi dogodio ovaj inter egnum. Jasno da ovaj zakon očekuje puno od prostornog plana Republike Hrvatske koji će se uskoro donijeti da riješi sve ove situacije oko istražnog prostora i eksploatacijskih polja. Eto toliko od nas iz Ministarstva zahvaljujem se.
Hvala lijepo. Na izlaganje državnog tajnika imamo jednu repliku. Izvolite kolega Tomislav Žagar.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvaženi gospodine Miletić, moja replika upravo ide u ovom smjeru kad vi kažete da ste odgovorili na puno upita zastupnika vezano je za naknadu za eksploataciju ugljikovodika. Naime, i nalaz Državne revizije upozorio je da je 10% preniska naknada i navodi se da ovdje sve ne čitam, kako su druge zemlje u okruženje napravile da je ta naknada puno veća pa evo tako ima Italija je propisala naknadu 7% za pridavanje vrijednosti nafte i 10% za pridobivene vrijednosti plina. Grčka je odredila naknadu za pridobivanje količine ugljikovodika ovisno o količinama između 2 i 20%. Dok je odredila porez na dobit za djelatnost eksploataciju ugljikovodika u visini 25%, Crna Gora odredila naknadu 2% pri dobivenoj vrijednosti za plin te između 5 i 12% za naftu itd. Vi govorite da će sad ta naknada biti puno izdašnija tu je i onaj PSA ugovor, možete li samo kratko komentirati na koji način to planirate kad govorimo o postocima? Jeste li prihvatili preporuke i nalaze revizije koja upozorava da je ta naknada preniska za Republiku Hrvatsku?
Odgovor na repliku državni tajnik. Izvolite.
Uvaženi zastupniče, europski prosjek je 9,6. Znači da 10% koji Hrvatska ima postojećim ugovorom govorimo o starim ugovorima koje smo naslijedili još od Ine i bivše države je i te kako u tim postocima. Što se tiče novih ugovora koji su već na djelu temeljem postojećeg zakona o ugljikovodicima, on je više od 10% što se tiče postotaka. Znači, apsolutno naš prijedlog nove uredbe koja će izaći iz ovog zakona će biti u pravcu da taj postotak bude veći i izdašniji. A logično je da da će i sam postupak naplate svih naknada i načina podjele proizvodnje količinski potencijalno i sa istim postotkom prouzročiti veći prihod za lokalnu samoupravu i državni proračun. Ali jasno da je ideja nas kao predlagatelja Vlade RH da to bude još i izdašnije obzirom i na teme koje su i ovdje bile u ovom Saboru i koje ja apsolutno razumijem obzirom da sam u tri mandata bio čelnik jedne jedinice lokalne samouprave i znam dobro koliko su ta sredstva zlata vrijedna za lokalnu samoupravu obzirom da obično je uvijek nedovoljno sredstava u tim istim samoupravama. Tako da u tom pravcu će ministarstvo nastojati da se to poveća. Jedini razlog zašto u proteklom razdoblju kada je tu bio prijedlog zakona od strane čini mi se kluba HSS-a nismo usvojili konkretno taj zahtjev zato što nas postojeće obveze koje smo potpisali jednostavno u tome sprječavaju i prouzročili bismo više štete u smislu nekakvih možebitnih arbitraža u RH nego što bi to objektivno bilo koristi za jedinice lokalne samouprave. Ne zato što to mi nismo htjeli, jednostavno nismo mogli. Hvala lijepa.
Hvala lijepo državnom tajniku na odgovoru na repliku. Time smo i zaključili raspravu o Prijedlogu zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika, prvo čitanje, P.Z.E. br. 258. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prihvaća će Prijedlog zakona o istraživanju i eksploataciji ugljikovodika. 1. Sve primjedbe i prijedlozi dostavit će se predlagatelju da ih razmotri prilikom utvrđivanja teksta konačnog prijedloga zakona. Molim glasujmo. Utvrđujem da je većinom glasova, 82 glasa za, 36 suzdržanih i 4 glasa protiv donijet zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela.
Sada prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode, drugo čitanje, P.Z.E. br. 171. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. u vezi s člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Gospodin Mile Horvat, državni tajnik u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Prvi najznačajniji razlog za donošenje ovih izmjena i dopuna Zakona o zaštiti prirode odnosi se na potrebu dodatnog usklađivanja sa odredbama Direktive o staništima i Direktive o pticama. S obzirom da Republika Hrvatska se trenutno nalazi u postupku povrede prava kojeg je zbog nepotpunog prijenosa pokrenula Europska komisija. Za obje direktive Republika Hrvatska je u travnju 2017. godine dobila obrazloženo mišljenje što znači da smo u fazi koja prethodi pokretanju tužbe pred Europskim sudom pravde u Luxembourgu. Stoga će donošenje ovog zakona bitno utjecati na daljnje korake Europske komisije i realno je očekivati, da poslije usvajanja ovog zakona i implementacije ove dvije direktive u domicilno nacionalno zakonodavstvo neće doći do pokretanja tužbe. Među izmjenama i dopunama koje su povezane sa dodatnim usklađivanjem sa pravnom stečevinom EU prije svega treba istaknuti nekoliko stvari za koje mislim da su bitne. Drugačije je uređen postupak ocjene prihvatljivosti strategija, planova i programa za ekološku mrežu koje je Nacrtom prijedlogom zakona propisan tako da su postupak prethodne ocjene i postupak glavne ocjene jasno razdvojeni što do sada nije bio slučaj. U odnosu na ocjenu prihvatljivosti i prostornih planova za koje se izdaju zahtjevi zaštite prirode Europska komisija je prigovorila da su svi prostorni planovi u RH sukladno definiciji plana i programa iz Direktive o strateškoj procjeni utjecaja na okoliš podliježu strateškoj procjeni ili ocjeni o potrebi strateške procjene sukladno izmjenama Zakona o zaštiti okoliša, te je stoga ovakav način ocjene prostornih planova zastario nakon donošenja izmjena Zakona o zaštiti okoliša treba ih brisati. Stoga imajući u vidu navedeno ovim prijedlogom zakona ocjene prostornih planova uređena je tako da je usklađena sa postupkom strateške procjene, odnosno ocjene o strateškoj procjeni utjecaja strategija, planova i programa na okoliš. Ovdje je novina da će dio postupaka ocjena planova koje je do sada provodilo Ministarstvo zaštite okoliša i energetike od sada provoditi nadležna upravna tijela jedinica regionalne, odnosno lokalne samouprave. Dakle, radi se o prostornim planovima koje donose jedinice regionalne, odnosno lokalne samouprave što je po nama i logično. Ovim je ujedno provedeno usklađivanje nadležnosti za provedbu postupka ocjene prihvatljivosti sa nadležnostima za stratešku procjenu utjecaja, strategija, planova i programa na okoliš sukladno Zakonu o zaštiti okoliša. U pogledu ocjene prihvatljivosti planova kao što su šumsko-gospodarski planovi, lovno-gospodarske osnove, ribolovne osnove procedura je sada jednostavnija, jer prema dosadašnjem višegodišnjem iskustvu ovi planovi u pravilu nemaju značajan negativni utjecaj na ciljeve očuvanja ekološke mreže, te se rješenje o prihvatljivosti za ekološku mrežu može dati već i u fazi prethodne ocjene koja sveukupno traje 30 dana od trenutka uredno podnesenog zahtjeva do izdavanja donošenja rješenja nadležnog tijela uključujući ovdje i traženje mišljenja Hrvatske agencije za okoliš i prirodu. Prema važećem zakonu, sadašnjem zakonu procedura izdavanja uvjeta zaštite prirode i prethodne suglasnosti traje 60 dana. Znači ovim je ovaj rok prepolovljen na pola. Osim toga drugačije je uređen proces upravljanja područja ekološke mreže NATURA 2000 s jasnim nadležnostima javnih ustanova, ministarstva, Hrvatskih šuma tj. Sektora šumarstva koji je ovim prijedlogom zakona prepoznat kao aktivni upravljač na određenim područjima NATURA-e 2000. Ovakvo zakonsko rješenje omogućit će bolju apsorpciju sredstava predviđenih operativnim programom konkurentnost i kohezija 2014./2020. Konkretno sredstva namijenjena izradi cjelovitog okvira upravljanja ekološkom mrežom NATURA-e uključujući i izradu Plana upravljanja za što je osigurano 300 milijuna kuna bespovratnih sredstava. Naime, ovakvim zakonskim rješenjem omogućuje se povlačenje EU sredstava i sektoru šumarstva za izradu šumsko-gospodarskih planova koji su ujedno i planovi upravljanja ekološkom mrežom. Drugi razlog za izmjenu zakona leži u činjenici da su tijekom njegove provedbe uočeni određeni nedostaci koje je bilo potrebno ispraviti odnosno prepoznati su novi mehanizmi koji mogu unaprijediti sustav zaštite prirode a među najznačajnijim izdvajamo nekoliko. Dakle, potrebu propisivanja uvjeta za izdavanje ovlaštenja pravnim osobama za obavljanje poslova oporavišta za divlje životinje kao i uvjeta za izdavanje ovlaštenja za obavljanje poslova genskih banaka koje obzirom na novotehnička pravila ne mogu biti propisani pravilnikom kako je to predviđeno važećim zakonom već isključivo posebnim zakonom a ovlaštenja moraju biti upravni akti kao što isto trenutno nije slučaj. Isto tako regulirano je uklanjanje problema na terenu povezanog sa dopuštenjima za sakupljanje odnosno uzimanje iz prirode divljih vrsta u svrhu preradbe ili daljnje prodaje, a osobito u odnosu na sakupljanje smilja. Ovim prijedlogom zakona propisano je da svaka fizička ili pravna osoba koja sakuplja iz prirode divlje vrste mora imati dopuštenje a izuzetak su jedino fizičke osobe koje su zaposlenici neke pravne osobe i vezane su za nju ugovornim odnosom. Izmjene odredbi o koncesijskim odobrenjima koje su izmijenjene na način koji omogućava javnim ustanovama dodjelu koncesijskog odobrenja za korištenje speleoloških objekata. Obzirom da je postupak dodjele koncesije za ove namjene prezahtjevan i nije unatoč postojanju interesa nikada bio proveden u praksi. I konačno u svrhu provedbe raspodjele sredstava međunacionalnim parkovima i parkovima prirode, dodan je novi članak 204. b koji propisuje da su javne ustanove koje upravljanju nacionalnim parkovima i parkovima prirode obavezne uplatiti u državni proračun 3% prihoda ostvarenih od svake prodajne ulaznice i vinjete kao i dio troškova prihoda iz prethodne proračunske godine u iznosu od najviše 10% za koje namjena nije unaprijed utvrđena. Ovdje je bitno reći da sredstva koja se uplate u državni proračun koristit će se za financiranje prioritetnih aktivnosti javnih ustanova koje upravljaju nacionalnim parkovima i parkovima prirode a koje je nužno provesti u svrhu zaštite i očuvanja područja kojima upravljaju ili u svrhu unapređenja poslovanja javnih ustanova kao i podmirivanje rashoda za zajedničke funkcije, podrške nacionalnim parkovima i parkovima prirode u pravnim poslovima, javnoj nabavi, promociji, marketingu, pripremi i provedbi projekata te edukaciji i razvoju informacijskog sustava zaštite prirode. Prijedlog raspodjele ovih sredstava i prijedlog raspodjele sredstava unutar pojedine aktivnosti priprema povjerenstvo koje osniva ministar dok će način i dinamika uplate sredstava u državni proračun, način utvrđivanja postotka udjela ostvarenog viškom prihoda tekuće godine za koje namjena nije unaprijed utvrđena a koje su javne ustanove za upravljanje nacionalnim parkovima dužne uplatiti u državni proračun na godišnjoj razini, način utvrđivanja raspodjele sredstava za provedbu aktivnosti, sastav i način rada povjerenstva, način informiranja javnosti te druga pitanja s tim u vezi, Vlada će urediti uredbom. I konačno treći vrlo bitan razlog za donošenje ovog zakona proizlazi iz činjenice da istovremeno je u proceduri prijedlog Zakona o sprečavanju unošenja i širenja stranih te stranih i invazivnih vrsta i upravljanju njima koji će cjelovito riješiti problematiku zabrane unošenja stranih invazivnih vrsta. S tim u vezi, u važećem Zakonu o zaštiti prirode brišu se odredbe uvođenja u prirodu, uzgoju i stanju na tržištu stranih vrsta jer su one obuhvaćene spomenutim novim zakonom. Iznimno je važno osigurati istovremeno usvajanje i stupanje na snagu oba zakona kako bi se izbjeglo s jedne strane možebitno preklapanje zakonskih odredbi odnosno s druge strane nepostojanje zakonodavnog okvira kojim se uređuje spomenuta materija. Za provedbu ovoga zakona osigurava se u okviru redovnih poslova Ministarstva zaštite okoliša i energetike te ostalih institucija u sustavu zaštite prirode koje se financiraju iz državnog proračuna te nije bitno osigurati dodatna sredstva u proračunu RH. Od prvog čitanja do danas stigle su primjedbe na prvi predloženi tekst izmjena ovoga zakona koje su uglavnom novotehničke prirode od strane Odbora za zakonodavstvo, one su cijelosti prihvaćene i istovremeno ono što je bitno reći da je danas na matičnom Odboru za zaštitu prirode podnesen amandman koji je po procjeni isto tako novotehničke prirode i koji je za nas u cijelosti prihvatljiv. Zbog važnosti ovoga zakona, zbog mogućnosti da budemo predmet pilota, odnosno da budemo penalizirani zbog neusklađenosti regulative sa određenim odredbama direktiva EU-a, mi predlažemo da prihvatite ovaj naš konačni prijedlog i donesete zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Zahvaljujem se.
Hvala državnom tajniku gospodinu Horvatu u Ministarstvu zaštite okoliša i energetike. Na njegovo izlaganje imamo dvije replike, prva replika je od kolege Zekanovića, izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvaženi državni tajniče, uvaženi pomoćniče ministra. Zakon o zaštiti prirode s obzirom da se radi o Hrvatskoj, jedan jako važan zakon, s obzirom da mi imamo stotine zaštićeni prirodnih područja, nemojmo uvijek biti ograničeni samo na ovih 8 nacionalnih parkova i 11 parkova prirode ako se ne varam nego Hrvatska po Zakonu o zaštiti prirode poznaje još sedam kategorija zaštićenih prirodnih područja, radi se doslovno o stotinama područja koje se štite po ovom zakonu. Ja bi ovdje kroz ovu repliku odmah upozorio državnog tajnika na jednu stvar, a radi se o članku 65. odnosno tim se člankom mijenjao članak 130. gdje se kaže da zaštićena prirodna područja koja se nalaze uz ili neposredno kraj nacionalnih parkova ili parkova prirode da s njima može upravljati javna ustanova koja upravlja nacionalnim parkom i parkom prirode. Ja u ovom zakonu ne vidim što je to neposredno, što je to jako blizu, a s druge strane ovdje imamo jednu koliziju, imamo jedan sukob interesa između županijskih javnih ustanova i ustanova koje je osnovala država odnosno ustanova koje upravljaju nacionalnim parkovima odnosno parkovima prirode. Mislim da će ovo biti sporno na mnogo mjesta, pogotovo evo ja ću govoriti o Šibensko-kninskoj županiji gdje imamo cijeli niz jako vrijednih zaštićenih prirodnih područja koji su okosnica rada županijske radne ustanove, a s ovim člankom zakona to može biti onemogućeno i kaže još može. Znači tko će odlučiti da li se to treba napraviti ili ne jel to je ravnatelj nacionalnog parka, upravno vijeće, ministarstvo ili tko god. Hvala.
Hvala. Sljedeća replika je replika od kolege Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepa potpredsjedniče Sabora. Uvaženi državni tajniče Horvat. Dakle mene zanima mi sada donosimo nove zakone, ali me zanima zbog čega ne provodimo one stare. Naime, konkretno kada govorimo o Nacionalnom parku Plitvice, tamo je dozvoljena divlja apartmanizacija koja je ugrozila opstojnost samoga nacionalnog parka, a ona se mogla spriječiti i po starom zakonu, znači nije nam potreban ovaj novi zakon koji vi sada predlažete. Naime, konkretno trebale su biti primijenjene odredbe Zakona o vodama, dakle tamo se nije smjela izdavati uporabna dozvola prije nego su vlasnici apartmana riješili pitanje odvodnje otpadnih voda. Oni ih u ovom trenutku ispuštaju direktno u tlo ili još gore u samu vodu Plitvičkih jezera što su nedavno pokazale i analize koje su napravljene na nekoliko mjesta u tom podruju, a vi ste provedbom Zakona o vodama konkretno članka 67. kao ministarstvo imali u rukama alate da jednostavno takve uporabne dozvole zaustavite odnosno da izreknete novčane kazne koje prema ovom zakonu iznose 30 do 300 tisuća kuna. Znači to je prvenstveno obveza lokalne uprave, ali ukoliko lokalna uprava ne reagira tada treba reagirati ministarstvo. Pa me zanima kakva svrha od novih zakona ako ni oni stari koji postoje ne ulaze u funkciju. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Kolegice Jelkovac nema. Kolega Zmajlović? Ništa. Otvaram rasprava o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Prvi prijavljen i u ime kluba HDZ-a zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege, poštovani državni tajniče sa suradnikom. Klub zastupnika HDZ-a podržat će izmjene i dopune Zakona o zaštiti prirode kako ga je predložila Vlada iz razloga zbog čega ga mi praktično usklađujemo sa direktivama kako ona koja se odnosi na direktivu kojom se propisuju staništa kao i direktiva o čuvanju ptica. Naime, ovaj zakon je donesen 2013. godine, a već tada su ove direktive bile na snazi pa smo već i tada mogli ove direktive uvrstiti u nacionalno zakonodavstvo, no to nije napravljeno tako da sada možemo i svakako i hoćemo prihvatiti tu činjenicu da se zakon usklađuje sa obje direktive. Drugi razlog kao što je to i rekao državni tajnik odnosi se na činjenicu da ćemo nakon ovog zakona raspraviti Zakon o sprečavanju unošenja i širenja stranih te invazivnih stranih vrsta i upravljanja njima u poseban zakon pa onda jasno mora doći do brisanja određenih odredba koja se odnose na taj zakon iz Zakona o zaštiti prirode. I treći razlog jest činjenica da se kroz provedbu ovog zakona o proteklih četiri godine su definirane određene nejasnoće koje se moraju ispraviti ovim zakonom, posebno u dijelu koji se odnosi na izmjena odredbi o davanju koncesijskog odobrenja na način da se omogućava javnim ustanovama dodjelu koncesijskog odobrenja za kršenje speleoloških objekata. Jedan od razloga također odnosi se na činjenicu da je već ranije Vlada uredbom spojila dvije neovisne ustanove, Agenciju za zaštitu okoliša i Državni zavod za zaštitu prirode u jednu jedinstvenu agenciju odnosno Hrvatsku agenciju za okoliš i prirodu tako da smo sada ovim zakonom i taj dio konzumirali ako tako mogu reć kojega je Vlada već ranije svojom uredbom izmijenila na način da je spojila te dvije ustanove u jednu državnu agenciju. Ono što je također možda još ovdje važno za spomenuti jest činjenica da se sada ovim zakonom jasnije propisuje sam postupak utvrđivanja i provedbe postupka prethodne ocjene utjecaja na ekološku mrežu, kao i glavne ocjene utjecaja na ekološku mrežu i jasnije i kvalitetnije se propisuje način kako i na koji način se provodi jedna i druga procedura pogotovo kada se odobravaju strategije, planovi, programi koji se dotiču i koji praktično se realiziraju na prostoru ekološke mreže. U svakom slučaju s obzirom da je RH itekako značajno pokrivena ekološkom mrežom NATURA 2000 tim više do izražaja i značaja dolazi potreba jasnijeg propisivanja same procedure kada se govori o ocjeni, prethodnoj ocjeni i glavnoj ocjeni na ekološku mrežu jer se dotiče vrlo velikog broja projekata, strategija i planova s obzirom da je u Hrvatskoj negdje čini mi se oko 36% teritorija pokriveno ekološkom mrežom NATURA 2000. Pa prema tome, to da se povlači jedan značajan postupak koji se nameće pred, kako pred državnim tijelima tako i tijelima jedinica lokalne i područne samouprave. Prema tome, dobro je da se iz tog razloga kako bi se ta procedura propisala što je moguće bolje i kvalitetnije, da se onda ovakvim zakonom taj jedan postupak razdijeli, učini jasnijim što do sada nije bio slučaj. Dakle iz tih razloga mi ćemo u Klubu zastupnika prihvatiti i podržati ovaj Prijedlog zakona o zaštiti prirode, odnosno Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zaštiti prirode.
Hvala lijepo kolegi Bačiću. Sljedeća rasprava u ime kluba GLAS i HSU je od zastupnice Anke Mrak-Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama su izmjene i dopune Zakona o zaštiti prirode koji je ovaj uvaženi Dom donesao 2013. godine. Riječ je o jednim sveobuhvatnim izmjenama, odnosno bolje rečeno izmjenama koje su se bazirale na činjenici Direktive Europske unije koje su bile donešene, ali i na pilotima koji su nam prijetili kao što je i uvaženi državni tajnik rekao da je to bila na određeni način i prijetnja, ali i obveza RH. Postoji nešto što kaže ako se otprilike više od trećine propisa mijenja da bi onda bilo razmišljanje u smislu da ide novi zakon. No međutim, obzirom da je ovdje usklađenje prvenstveno sa direktivama od nekakvih 250 članaka i nekakvih 110, 112 mijenjano. Dakle, to smo tu negdje i budući da je i stručne službe Vlade, a jednako tako i Odbor za zakonodavstvo nije u tom smislu imao ništa reći i u drugom čitanju je to drugo čitanje na taj način treba i završiti. Ono što je važno za napomenuti da su procesi koji su sa aspekta zaštite prirode u određenom dijelu novi procesi. Dakle, mi smo se u način na koji se radi procjena utjecaja na okoliš naučili. Dakle, to je zakonodavstvo tamo iz '84., pete je krenulo pa se je dopunjivalo. No međutim, procesi koji su vezani uz zaštitu prirode su pojedini novi procesi koji su u startu kad su bili u zakonodavstvu RH po prvi put involvirani je kao što se ljudi uvijek boje nečeg nepoznatog i prema tome imaju nekakav zazor i distancu tako je to bilo i u ovom slučaju. Tako da uopće ocjena o potrebi procjene, način na koji se to radi je u velikoj mjeri izazvao nedoumicu i problem, jednako tako je tu ja se usudim reći bilo u jednom trenutku se je uz struku koja se bavi prostornim planiranjem, pa onda struku koja se bavi zaštitom okoliša. Pa onda imamo struku koja se bavi zaštitom prirode i naravno da se investitor kad se pred tim zatekao imao osjećaj da mi šaljemo iz procesa u proces. No međutim, ono što je važno za projekte koji su veliki, koji su bitni, koji su dobro pripremljeni važno je razmišljati u smjeru, odnosno u smislu da to može biti u jednom procesu, dakle u jednoj proceduri i to tako treba i raditi jer kroz tu jednu proceduru vidite sve probleme na koje se nailazite. Ja sam nekoliko puta sa ove govornice ukazala na činjenicu da trebamo razmišljati u zemlji u kojoj živimo. Hrvatska je prema stvarnim pokazateljima, dakle ne ono što mjeri da uvijek možete reći da je netko pokazao ovako ili onako, nego prema satelitskim preletima. I otprilike izgrađena negdje pet i pol, pet zarez šest posto i to na način da u izgrađenost ulazi i, dakle i zgrade, ali ulaze i sve ono što je ljudskom rukom promijenjeno osim kamenoloma, odnosno osim eksploatacijskih polja budući da su ugljikovodici bili tema, pa da onda to malo povežemo. S tim što recimo otprilike 50% pod šumskim površinama, pa onda imamo postotak pod poljoprivrednim površinama. Ja mislim i sigurna sam da su to određeni benefiti koje Hrvatska treba imati i u tom smislu treba razmišljati o prostoru. A jednako tako uvijek je ideja pa kod vas je prezaštićeno, ne može se ovo ili ono. Nije tome tako. Tome se treba pristupiti na način i iz toga treba vidjeti benefit. Jednako tako druge zemlje EU i da ne kažem kad gledate i Ameriku i Kanadu, a i Australiju kad je riječ o nacionalnim parkovima i parkovima prirode oni to doživljavaju i pokazuju. Na tome raste gospodarstvo. Gospodarstvo u određenim elementima ne raste na prostoru tih parkova, nego na račun tih jer je to jedno ogledalo, jedna slika, jedan dobar proizvod i to tako treba i doživljavati i prema tome se tako treba i postavljati i prema tome se tako treba i odnositi. Ovdje kad malo pogledate obrazloženje ovog zakona onda je otprilike na jedno četiri, pet stranica navedeno zašto se išlo u izmjenu, navedene su direktive, navedeni su i piloti i zato cijelo vrijeme treba promišljati. I u ovom Saboru odnos između zastupnika u ovom Saboru, europarlamentaraca, od svih onih koji na određeni način zastupaju naše interese pred EU jer razmišljaju da smo mi članica i da vrlo, da jako moramo paziti o svim stvarima koje se tamo donose i direktivama i svim uvjetima i načinima da ne bi bili pritom zatečeni. Ono što je ovim zakonom mijenjano i kojim pojašnjeni su postupci, pojašnjeni su postupci vezano uz zaštitu prirode, pojašnjeni su kao što je državni tajnik rekao odnos između parkova prirode i nacionalnih parkova. Parkovi prirode i nacionalni parkovi, njih treba zaista doživljavati i vidjeti benefite koje imamo i poruku koju oni šalju a ne kao da je ograničavajući razvoj. Ja moramo reći da je u jednom dobu, ja dosta daleko pamtim, kad ste htjeli uopće bilokoji nacionalni park, kad su se proglašavale granice i nacionalnih parkova i parkova prirode, pogotovo jedan odličan primjer vam je uvijek grad Zagreb i uvijek je park prirode Medvednica, da su svi probali da ta granica bude u krajnjoj liniji i neprirodna, da slučajno njihova nekretnina ne bi bila u granicama parka prirode sa idejom da se u parku prirode ne može apsolutno ništa. To nije istina, to svakako je sudjelovao, znam da to apsolutna je laž, da tome nije tako, može se ali pod drugačijim uvjetima i na drugačiji način. Tako da su i izmjene parkova prirode i nacionalnih parkova uvijek dolazili u ovaj Sabor i uvijek izazivali jednu burnu diskusiju. Jednako tako u gradu Zagrebu svi su prije ili kasnije, bez obzira i na malu ili na veliku djecu došli u Maksimir. Maksimir je zaštićeni objekt sa aspekta zaštite prirode i ima tijelo koje ima nadležno tijelo koje upravlja s tim i ja mislim da je taj model izuzetno dobar. Budući da je danas nekako dan u svjetlu Ministarstva zaštite okoliša, meni je uvijek teško reći i energetike jer još uvijek sam uvjerenja da to tamo prirodno ne pripada. Meni je drago da smo započeli sa zaštitom okoliša i pokazali što je, a završavamo sa drugim čitanjem Zakona o zaštiti prirode. Klub GLAS-a i HSU-a je u prvom čitanju podržao, podržavamo i u drugom čitanju, no očito po svemu sudeći ovaj zakon treba jednu ozbiljnu reviziju i očito ćemo možda u ovom sazivu i dobiti novi Zakon o zaštiti prirode. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolegici Mrak-Taritaš. Slijedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDP-a je rasprava od kolege Mihaela Zmajlovića, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege. Pred nama je tekst izmjena odnosno prijedlog izmjena i dopuna Zakona o zaštiti prirode koji je relativno novi zakon kao što je kolegica Mrak-Taritaš maloprije i govorila. Brojne direktive, europske direktive koje regulira ovo područje su bile na neki način transponirane u ovaj zakon i kroz nekoliko provedbe, dakle od 2013. godine do 2015. godine, vidjelo se da pojedine odredbe nisu dovoljno efikasne i da ih treba korigirati pogotovo po pitanju nadležnosti pojedinih tijela i sam taj proces ishođenja, provođenja postupka, ocjene prihvatljivosti zahvata na ekološku mrežu odnosno Naturu 2000. trebalo je popraviti. Ono što, evo ispred Kluba zastupnika SDP-a mogu reći da načelno podržavamo tekst ovih izmjena zakona, tim više što on dominantno sadrži kompletan tekst koji je bio odrađen i proveden na javnoj raspravi još u srpnju 2015. godine. Dakle, od 2015. godine do danas se čekalo, dakle ovaj tekst je stajao u ladicama i tek danas se nalazi na klupama. Dakle, 2 godine, nešto više od 2 godine su prošle kada je ovaj zakon odnosno ove izmjene su mogle biti već implementirane, u međuvremenu su donesene još neke druge ali zapravo ovo govori o tome na koji način funkcionira i Ministarstvo zaštite okoliša i energetike sada odnosno ove dvije prethodne Vlade i koliko je to zapravo štetno i za samu državu i za vođenje države. Jer evo i prethodni kolegice i kolege su prije mene rekli, možda ovo nije toliko medijski atraktivan zakon ali svi znamo koliko je važan za provođenje bilokoje investicije u ovoj državi. Dakle, jako je važno kako će ove procedure biti propisane u ovom zakonu, a kada 2 godine imate izmjene i dopune koje stoje u ladici, onda to samo govori za sebe. Zato danas možemo biti sretni da je to konačno ugledalo svjetlo dana. Ono zbog čega se zapravo dvoumim da li bi trebalo zaista podržati ovaj prijedlog izmjena i dopuna ili ne, je jedna odredba koja je izostavljena a to je vezano za upravljanje zaštićenim područjima. Dakle, to su nacionalni parkovi i parkovi prirode dominantno to nam je najpoznatije. U tu svrhu, dakle, već je i ranije utvrđeno bilo da način na koji država upravlja odnosno te ustanove upravljaju zaštićenim područjima nije najefikasnije odnosno nije efikasno. Dakle u tu svrhu je Hrvatska i koristila darovnicu globalno Fonda za zaštitu okoliša u iznosu od 5 milijuna dolara. Taj projekt se pripremao od 2012. do 2013. godine i tim projekt su zapravo identificirani najveći nedostaci u tom cijelom sustavu i bile su predložene mjere kako ga unaprijediti. Bilo je nekoliko modela. Pa znate da se povela i rasprava o tome treba li agencija, ne treba, treba li jedna ustanova svim upravljati itd. Ono na čemu sam ja inzistirao da takvu odluku treba donijeti i u dogovoru sa ustanovama ali i nakon provedene izrađene jedne cjelovite stručne podloge. To je bilo učinjeno i u tim predloženim izmjenama 2015. godine, člankom 130. je bilo predviđeno da RH odnosno Vlada može osnivati jednu ustanovu koja će upravljati zaštićenim područjima. To je u ovom tekstu, u ovom prijedlogu izostavljeno, toga nema. Imamo jedan po meni, vrlo, vrlo loše rješenje. A to je ukoliko ste primijetili da zapravo će određeni postotak od prihoda, od ulaznica u parkovima se slijevati u državni proračun, onda će tim iznosom, a to nije mali iznos, dakle radi se o milijunima kuna, upravljati neko povjerenstvo koje će imenovati ministar. Dakle povjerenstvo će sada raspoređivati taj novac koji će se ubirati od parkova. Dakle to je ne da je ne efikasnije nego još deset puta gore od ovog postojećeg sustava i zaista mi nije jasno zašto se nakon što je država potrošila i uprihodovala od darovnice pet milijuna dolara i kada smo tri godine je ova naša države se pripremala na neku reformu da ovaj sustav učinimo učinkovitijim zašto se od toga olako odustalo. A recentni primjeri vam pokazuju i sa Nacionalnim parkom Plitvička jezera i sa ostalim parkovima da naprosto ovaj sustav nije održiv i da ne funkcionira, da svatko misli da je to lokalno ili regionalno političko leno putem kojeg koristi određene političke i financijske poluge kako bi se to zadržalo na lokalnoj razini, da da pri tom evo nemamo riješenu niti kanalizaciju. Znam da dio tog mandata je i moja odgovornost, kanalizacija na Plitvičkim jezerima novac je bio u mom mandatu osiguran od Hrvatskih voda do dan danas to nije riješeno. Još uvijek kao što je kolega Bunjac i govorio nisu riješene temeljne stvari, a to je da i lokalnim vodovodom ne upravlja de facto tvrtka koja bi to po Zakonu o vodama trebala već nacionalni park, niz kršenja propisa, a rezultat zapravo je šteta u okolišu. Zato smatram da možemo konstatirati da ovaj zakon da poboljšava određene procedure i postupke, jasnije definira nadležnosti pojedinih tijela, olakšat će provedbu. pozdravljam i samu činjenicu da se iz zakona izdvaja priča o sprečavanju unošenja stranih i invazivnih stranih vrsta u poseban zakon, mislim da će to biti bolje i efikasnije, ali je činjenica da ovaj zakon nema apsolutno niti jednog elementa reforme, dapače mislim da po ovom pitanju upravljanju zaštićenim područjima, nacionalnim parkovima, posebno parkovima prirode da idemo nekoliko koraka unazad. I bojim se i prilično sam siguran da će i sa ovim pokušajem da se upravljanje, ajmo to tako reći zaštićenim područjima niže kategorije, da se prebaci na te ustanove koje su sada neefikasne da nećemo dobiti onaj cilj koji smo ostvarili. Zato evo apeliram da iskoristimo ovaj posao koji je već odrađen u ministarstvu imaju rezultate tih svih studija i analiza i projekt se na kraju krajeva provodio. Sjećate se svi i znate da su svi parkovi na neki način objedinjeni i vizualno kroz zajednički vizualni identitet, to je bio samo jedan korak koji je trebao pokazati na koji način se može puno kvalitetnije i bolje upravljati tim područjima. Evo žao mi još jednom što se ta činjenica nije iskoristila i što moram konstatirati da ovaj zakon nema apsolutno nikakvih reformskim pomaka niti rješenja i bojim se da zaštitu prirode i upravljanje zaštićenim područjima ova izmjena zakona neće biti dobro rješenje. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Zmajloviću. Sljedeća rasprava u ime Kluba zastupnika SDSS-a je od cijenjene zastupnice Dragane Jeckov. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, dame i gospodo saborski zastupnici i zastupnice. Svoje izlaganje počet ću ustavnom odredbom odnosno člankom 3. Ustava RH dakle koji kaže kako su očuvanje i prirode i čovjekovog okoliša najviše vrednote ustavnog poretka RH. Zahvaljujući velikoj raznolikosti staništa i divljih vrsta te posebno velikom broju biljnih vrsta Hrvatska je jedna od triju europskih zemalja sa najvećom biljnom i životinjskom raznolikošću. Među sisavcima posebno se ističu ris, vuk, medvjed, brojni gmazovi, vodozemci, više od 65% svih poznatih vrsta riba u Sredozemlju te više od 230 vrsta ptica, dakle gotovo polovina svih ptica u Europi nalazi se u našoj zemlji i svakako da nas to čini posebno važnim u jednom prirodoslovnom smislu i zato je RH veoma važna i dobrodošla u europsku slagalicu ekološke mreže. Dakle ovim zakonom se u pravi poredak RH prenosi dvije direktive EU o kojima je bespredmetno i raspravljati jer nas one obavezuju kao punopravnu članicu EU i utvrđuju pravila ponašanja kojih smo se dužni pridržavati. U svom izlaganju osvrnut ću se na zaštićena područja koja su svakako jedna od značajnijih prirodnih dobara RH zbog specifičnog geografskog položaja u kojem se isprepliću panonski, dinarski, mediteranski i pred alpski bio geografski utjecaj, Hrvatska je izrazito bogata u smislu te raznolikosti. Zakonom o zaštiti prirode zaštićeno je 420 područja što čini 8,56% ukupnog teritorija RH. Radi gradacije ističem da je kod zaštićenih područja okolnih zemalja izražena i vidljiva težnja što boljeg uređenja zaštićenog područja, posebno nacionalnih parkova. Tako da u našem okruženju neke od zemalja imaju poseban zakon o nacionalnim parkovima, a neke čak idu korak dalje pa svaki nacionalni park ima svoj zakon. Dakle sve to govori jasno o njihovom nastojanju da se priroda zaštiti što bolje. U Klubu zastupnika SDSS-a svojevremeno smo ozbiljno upozoreni na tzv. ekocid na Petrovoj gori. U pismu koje smo zaprimili detaljno je opisana Petrova gora da to nije više šumovito gorje nego goli brežuljci. Prema definiciji koja se nalazi u Wikipediji to je, Petrova gora je poznata kao stara geološka formacija što znači da je bogata vodom i specifičnom šumskom vegetacijom. Petrova gora predstavlja jedinstveni šumski eko sustav čija je glavna karakteristika velika stabilnost i trajnost. Ovaj brdski masiv je izuzetno stanište za velikog broja biljnih i životinjskih vrsta. Pretežnu šumsku vegetaciju čini pojas brdskih i bukovih šuma oko 75%, a drugi po važnosti je tip šume hrasta kitnjaka i običnog graba. Sve to govorim kako bih dočarala važnost zaštite i očuvanja prirode i prirodne ravnoteže u Petrovoj gori. Uglavnom na Petrovoj gori kako stoji dalje u pismu koje smo zaprimili više nema planinarskog ograničenja, jer vidikovaca koliko hoćeš, a kad se ide glavnim putem preko Petrove od Muljave do izlaza za selo Preseka kod bosanske granice pogledi pucaju na sve strane. Ima toga i sa strane. I odjednom Petrova gora pokazuje se u svoj svojoj golotinji stoji dalje u pismu. Po slobodnoj procjeni naše stranke skoro blizu trećina šume je skinuta. Ne zaboravimo dakle da je Petrova gora u stvari veliko gorje dugo oko 25 km. Onda možete zamisliti o kojoj se eksploataciji šume radi. Nadalje, posebno problem predstavlja nezakonita eksploatacija šume na području u kojima privatni vlasnici su uglavnom pripadnici srpske nacionalne manjine koji su nakon Oluje morali napustiti područje, odnosno ne žive u neposrednoj blizini i krađu prijavljuju u svojim šumama, dakle sa određenim vremenskim odmakom. Policija tu čini koliko joj mogućnosti dozvoljavaju, a šumari Hrvatskih šuma nemaju kao što je poznato ovlasti zalaziti u privatne šume osim po pozivu vlasnika kad se rade doznake drveta, izdavanja otpremnica bez kojih ne bi trebalo biti transporta drvne mase ili zbog tog nezakonitog rušenja, prijavljenog nezakonitog rušenja stabala. Ovakve i slične slučajeve treba zaustaviti, te na određeni način zaštiti i vlasnike, odnosno bespravno otuđenje imovine i zaustaviti uništenje prirode. Koliko je ozbiljno pitanje pravilne i zakonite eksploatacije šume u smislu Zakona o zaštiti prirode govori i slučaj u kojem je Europski sud pravde Poljskoj odredio kaznu od 100 hiljada eura, odnosno 100 tisuća eura na dan ukoliko Vlada te zemlje i dalje nastavi prkositi zabrani eksploatacije zaštićene tzv. bjelovjeske šume koja je inače pod zaštitom UNESCO-a. Na žalost ovo nije jedini slučaj u Europi, te je utvrđeno da u mnoga prirodna područja ugrožena su na sličan način zbog nezakonitih aktivnosti, te da postoji ozbiljan rizik koji može prouzročiti velike i nepopravljive štete. Upravo zbog navedenog smatram da ovakve slučajeve trebamo ozbiljno shvatiti i biti veoma oprezni kako zbog zaštite šume, odnosno prirode, tako i zbog eventualnih sankcija koje bi nas ne daj Bože mogle snaći. Koliki je trenutno, dakle nivo kulture shvatanja očuvanja prirode, kako je katastrofalno govori i slučaj kada je u pitanju park šume Kanovci u neposrednoj blizini Vinkovaca. Naime, nakon praznika rada na obližnjem izletištu Sopot svake godine redovno dolazi do devastacije informacijsko-edukacijskih oznaka na poučnoj stazi i deponiranje ogromne količine različitog otpada na području park šume. Iako je namenjena prvenstveno učeničkoj populaciji i obuci mladih čuvara prirode bila je i društveno dobro jer su je koristili rekreativci, turisti, te učesnici različitih manifestacija održavanih na obližnjem Pikovu stanu. Zbog ovakvih i sličnih slučajeva potrebu podizanja kulture zaštite prirode na ovom području shvatili su ozbiljno u Vukovarsko-srijemskoj županiji i već četvrtu godinu za redom provodi se program obuke mladih čuvara prirode u kojem učestvuju učenici petog i šestog razreda osnovne škole. Inače to je u okviru projekta prekogranične suradnje Srbija i Hrvatska. Osnovni cilj programa je isticanje važnosti očuvanja prirode i okoliša, te aktivno uključivanje mladih u program edukacije. U ovaj program uključeno je 10 osnovnih škola sa prostora naše županije od kojih su 4 iz grada Vukovara, zatim iz Iloka, Šarengrada, Čakovaca, Negoslavaca, Lovasa i Borova. Ovo su dakle, svakako pozitivni slučajevi i važno ih je istaći da upravo ti budući mladi čuvari prirode upoznaju se sa osnovnim pojmovima vezanih uz zaštitu prirode, pravilima ponašanja u prirodi, zaštićenim područjima i vrstama u našoj županiji, snalaziti se u prirodi, promatrati prirodu oko sebe, upoznati najčešće drvenaste vrste Spačvanske šume, vrste ptica vretenaca naše županije pratiti tragove itd. O shvatanju građana o važnosti zaštite prirode govori prvo nacionalno istraživanje stavova i informiranosti građana Republike Hrvatske. Prema rezultatima istraživanja najveći postotak ispitanika oko 62% smatra da je najveća vrednost Republike Hrvatske njena očuvana priroda. Velika većina ispitanika gotovo 69% zaštitu prirode okarakterizirali su kao priliku za privredni rast. Za ekološku mrežu NATURA kao jednu od najaktualnijih tema u zaštiti prirode zna gotovo 5,5% građana Republike Hrvatske. Obzirom da se u zemljama EU 6% ispitanika izjasnilo da poznaje taj problem možemo zaključiti da je Republika Hrvatska u skladu sa europskim standardima o informiranosti o ovom mehanizmu zaštite prirode. Ipak podatak da većina oko 77% ispitanika nikad nije čulo za ovaj problem govori nam da i u budućem vremenu treba uložiti značajnije napore u aktivnosti informiranja javnosti o ovoj temi. Važno je da o ovom pitanju i Zakon o zaštiti prirode pristupimo vrlo ozbiljno, odgovorno i edukacijama mladih i ne samo mladih. Upoznamo ih, dakle sa potrebom zaštite prirode. U ime Kluba zastupnika SDSS-a podržat ćemo izmjene i dopune prijedloga. Zahvaljujem.
Hvala zastupnici Dragani Jeckov. I zadnja rasprava u ime kluba Živog zida i SNAGA-e je rasprava od kolege Branimira Bunjca. Izvolite.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege, državni tajniče, poštovani gosti. Pred nama je danas zakon lijepoga imena, Zakon o zaštiti prirode, i neko bi se mogao ponadati da će nakon usvajanja ovakvoga zakona priroda biti zaštićena u Hrvatskoj, ali nažalost praksa nam pokazuje da je zaštita prirode u sve goremu stanju odnosno priroda općenito. Kao što je rekla zastupnica Jeckov, ovdje se u biti radi o prenošenju dvije europske direktive. Ja bi samo kratko podsjetio da se o zaključcima europskih direktiva ne može raspravljati, one se ustvari, one se ustvari prenose automatizmom, uz nekakve dorade metoda kako treba stići do onih ciljeva koji su unaprijed određeni. U Hrvatskoj imamo situaciju da se priroda svakodnevno uništava sasvim njezinim segmentima, počevši od zemlje i vode, zraka, flora i fauna je na koncu konca samih ljudi. Brojni skandali obilježili su mandate prethodne dvije Vlade i upravo oni nas upućuju na zaključka da ustvari se priroda neće štiti nego će biti i nadalje devastirana u sve većem i većem obimu. Ja sam ovdje ne želim podsjećati na slučaj Slavonskoga Broda, na ideje da se buši Jadran koje su bile u mandatu nekih prijašnjih Vlada, ali podsjetio bih da onoj prethodnoj Vladi koju je vodio gospodin iz Kanade, Tim Orešković, njegov ključni potez je bio po kojem smo ga najviše zapamtili, prodaja Slavonije naftnim kompanijama, inozemnim slučajno iz Kanade, baš iz zemlje u kojoj on ima državljanstvo, koje posljedično mogu dovesti do toga dakle, da Slavonija u budućnosti bude pretvorena u naftno polje a ne više u žitnicu Hrvatske. Posebno bih htio upozoriti na opasnost hidrauličnog frakturiranja, skraćeno fracking, metoda traženja nafte i plina koja uništava ne samo podzemno tlo nego podzemne vode, floru, faunu i nanosi teške posljedice po zdravlje ljudi jer u sebi sadrži brojne radioaktivno i kancerogene supstance. Po toj metodi u zemlju se u svaku bušotinu utiskuje oko 20 milijuna litara vode koja je obogaćena kemikalijama i ona se trajno ostavlja ispod površine zemlje, negdje na dubini oko 3 kilometra ali studije pokazuju da oko 40% toga toksičnog mulja kasnije iziđe van na površinu. Htio bi samo slikovito upozoriti da recimo bušotina može biti 5 kilometara udaljena recimo od Hrvatskoga sabora ali bušenje tla može prolaziti direktno ispod ove zgrade, to je ono čega bi građani biti svjesni i što možda sad namjerno malo potenciram jer je maloprije bilo govoreno o Zakonu o ugljikovodicima, jednostavno da ljudi shvate šta se dešava na njihovom kućnom pragu, pod njihovim nogama a oni o tome nemaju dovoljno svijesti. Ja bi također htio ovdje pročitati da prema službenoj statistici koju sam dobio od Ministarstva zaštite okoliša, u Hrvatskoj trenutno 130 bušotine koriste metodu frackinga, konkretno na području Bjelovarsko-bilogorske županije njih 10, Koprivničko-križevačke 25, Međimurske 1, Osječko-baranjska 6, Sisačko-moslavačka 34, Virovitičko-podravska 4 i Zagrebačke čak 54. Dok druge zemlje, to su ove iste koje nama šalju te europske direktive, znači zemlje EU-a zabranjuju hidrauličko frakturiranje ili ga barem stavljaju pod moratorij, u Hrvatskoj o tome evo mi uopće nismo ni raspravljali pa sam ja iskoristio ovih kratkih par minuta da upozorim na tu problematiku. Međutim, i ova Vlada kao što vidimo ne vodi nikakvu brigu o svome okolišu i promijenila se osoba koja vodi Vladi ali ponašanje je isto što smo najbolje vidjeli u slučaju Plitvičkih jezera, nedavnoj aferi koja buknula oko toga tko će voditi nacionalni park. I tu smo vidjeli da su u biti zastupnici vladajuće stranke sukobili sami sa sobom do te mjere da je moralo biti sazvano nacionalno predsjedništvo. O čemu se tu radi? Tu se naravno ne radi od tome što bi neki ravnatelj nacionalnog parka bio on Kovačević, gospođa Dujmović ili ne znam, netko treći, gospodin Novosel, brinuli o sačuvanju nacionalnog parka, već upravo suprotno, oni rade na njegovom uništenju. Naime, oni su kao i onaj gospodin iz Kanade koji je vodio Vladu i neki prije njega, podlegnuli goloj pohlepi. Znači radi se o pohlepi, pohlepi, o stjecanju materijalnih dobara a ne o tome da bi se njime pravično upravljalo ili posebno da bi se štitila priroda. Problem je u tome što Nacionali park Plitvička jezera imaju prihode oko 270 milijuna kuna, što je za oko 50% veće nego što su proračuni onih županija koje se tamo nalaze i onda je tim političkim strukturama bolje imati idemo reći to tako, šapu na nad nacionalnim parkom nego nad županijskim proračunom. Prostorni plan donesen je za Plitvička jezera 2014. godine na lokalnoj razini od strane HDZ-a, nažalost potvrdila ga je većina koju je imao SDP i HNS. Što je problem tamo? Tamo je prva stvar problem što dandanas ne postoji sustav kanalizacije, ne postoji vodovod, a ne samo da ne postoji nego se 10 tisuća stanovnika opskrbljuje vodom direktno iz jezera. Znači oni iz jezera crpe vodu da bi isporučili ljudima. Oni nalazi koje smo mogli vidjeti u prosincu prošle godine Zavoda za javno zdravstvo pokazuju da je između ostaloga voda Plitvičkih jezera i pripadajućeg sliva prepuna fekalnih voda, deterdženata, pesticida i mnogih drugih kemikalija koje bi prema utvrđenim međunarodnim standardima morali iznositi ravno nula. Vidjeli smo da je u tom području umjesto zaštite šuma, zašite voda, zaštite životinja ključno tko će sagraditi apartmane. Znači tamo se pogoduje tajkunima među kojima se ističe recimo gospodin Čulo ili gospodin Kardum ili kao što vidimo imamo i prebendare zagrebačkog Kaptola da oni sagrade apartmane, hotele, trgovine. Vidimo u Prostornom planu Plitvičkih jezera planira se tisuću novih mjesta za parkiranje auta, 100 novih mjesta za parkiranje autobusa, znači to je poanta. Da li je parkiralištima i apartmanima mjesto na samoj obali otoka ili na samoj obali Plitvičkih jezera? Nije jer ta Plitvička jezera ne mogu na taj način opstati. Zašto ne mogu opstati? Zato što jednostavno ovise o postojanju sedre, a sedra će nastati samo i jedino ako je stvaraju mikroorganizmi zvani sedrotvorci. Ti sedrotvorci mogu opstati samo i jedino u kristalno čistoj vodi, a vidjeli smo da takve vode tamo više nema. Prema tome, možemo očekivati da ono što je majka priroda stvarala tisućama godina, a Plitvička jezera su nastajala minimalno pet tisuća godina da će ova Vlada odnosno neke prethodne vlade uspjeti uništiti za manje od 50 godina, a Plitvička jezera će u konačnici biti pretvorena u močvaru koju neće neki posjećivati previše osim eventualno komaraca i žaba. To je politika kakva se vodi u našim nacionalnim parkovima i ona ustvari pokazuje kako funkcionira Hrvatska država u cjelini. Znači ovaj sukob koji smo mogli vidjeti i u samoj vladajućoj stranci on pokazuje kako oni općenito vladaju Hrvatskoj. Znači oni ne vladaju po tome da se gleda neki srednjoročni ili dugoročni interes, da se gleda nešto što bi se moglo dati budućim generacijama, možda onima i naravno onima koji će tu biti kada nas ne bude nego se gleda kako kratkoročno što je moguće prije napuniti svoje vlastite džepove prije isteka mandata, bilo da je to mandat u Saboru u Vladi ili na nekoj lokalnoj razini. Htio bih također napomenuti da ovi nacionalni parkovi o kojima se danas ovdje govori obavljaju brojne poslove koji nemaju nikakve veze sa njihovom temeljnom funkcijom. Evo konkretno Nacionalni park Plitvička jezera bavi se komunalnim djelatnostima, proizvodnjom hrane, prijevozom putnika, izdavanjem stanova, što je najgore od svega oni daju donacije, daju darove, daju kojekakve beneficije, a sami ne rješavaju ono zbog čega bi trebali uopće postojati, a to je zaštita prirode, prije svega same vode. Nevjerojatno je da u nacionalnom parku koji zarađuje godišnje 270 milijuna kuna su stanovnici siromasi. Znači stanovnici Općine Plitvička jezera su jedni od siromašnijih u RH, to isto pokazuje koliko se loše vodi strategija razvoja nekoga područja koje je do nedavno vrlo dobro funkcioniralo jer su svi ti stanovnici bili uključeni u održivi razvoj, a između ostaloga su sami imali financijske koristi od nacionalnog parka jer su između ostaloga dobavljali hranu, hranu za turiste itd. Danas se hrana kupuje iz uvoza, a stanovnike se tjera praktički da napuste to područje. Posebno je pitanje tamo izdavanje građevinskih dozvola. To je muljaža koja nema kraja ni konca, radi se o tisućama čestica koje se prodaju, preprodaju, a sve idu preko jednog jedinoga čovjeka. Jedan jedini čovjek nadgleda prodaju svih građevinskih čestica na Plitvičkim jezerima, slučajno to je muž gospođe Dujmović, čovjek koji ima 32 kaznene prijave, višestruko osuđivan na zatvor na koji naravno nikada nije otišao jer su ga štitili njegovi politički moćnici koji vole dizati utege i slično. Plitvice bi između ostaloga trebale zaobilaznicu. Zašto se ne radi na tome, zašto cesta koja ide prema moru prolazi direktno kroz nacionalni park, zašto se ne naprave ulazi u Plitvička jezera? To su sve pitanja na koje bi ja očekivao da netko tko dolazi u Hrvatski sabor i govori o nacionalnim parkovima i nešto kaže, ali kao što vidimo ne govori se ništa. Na Plitvičkim jezerima između ostalog imamo jedno od davnih vremena okupljalište političkih elita, tamo se dolazi na proslave novih godina, tamo se rade ručkovi, večere, domjenci, vjenčanja, počevši od onoga srpskoga ministra vlade Pašića preko ne znam Karađorđevića, preko Josipa Broza Tita pa sve do novih dana gdje vidimo da na Plitvičkim jezerima eto i članovi trenutnih saborskih stranaka iskorištavaju svoj utjecaj da bi namirili svoje stranačke apetite. Iz cijeloga toga kolopleta loših odluka i lošega odnosa jedino što bi u biti bilo ispravno učiniti, a to ovaj zakon naravno učiniti je zabraniti prisutnost ljudi u nacionalnim parkovima više nego što to dozvoljavaju međunarodni standardi. Ja bih htio upozoriti da su neke uređene države s kojima se mi volimo uspoređivati npr. Francuska u potpunosti zabranile dolazak turista na mjesto svjetske baštine. Više ni jedan turist ne može doći, ni jedan. Ajde probajte u recimo pećinu Lascaux u Francuskoj. Nema šanse. Možete biti najveći znanstvenik, akademik, nećete tamo doći, a kamo lii da ste ne znam, obični turist sa fotoaparatom ii kamarom. Kod nas se na Plitvičkim jezerima i drugim mjestima, uopće ne mjeri koliko turista prolazi. Na Plitvicama minimalno 50% više turista, nego što bi optimalno bilo dozvoljeno. Tamo se doslovce odlamaju čitave stijene. Tamo se pećine ruše. Znate vi koliko je potrebno da nastane jedna pećina. Znači potrebne su stotina tisuća godina i onda se proveze onaj građevinski kamion težak 30 tona i jednostavno se cijela pećina uruši od podrhtavanja tla. A jasno pišu znakovi da ne smiju prolaziti vozila teža od 3 tona na Plitvičkim jezerima. III tko reagira? Mislite da ćete s ovim zakonom nešto postići? Zašto ne provodite one zakone koji već postoje? Zašto ne provodite Zakon o vodama i brojne druge zakone koji su mogli spriječiti ovu katastrofu? Samo ii jedino zato, jer nemate odgovornosti ii jer vam je jedini Bog kojeg imate, jedini cilj kojeg poštujete materijalno dobro. Sve je podređeno profitu pa tako eto ii majka zemlja, majka priroda, a životinje bolje da ii ne spominjem. Hvala lijepo.
Hvala. … [[Govornik se ne razumije.]] Branimiru Bunjcu. Sada prelazimo na pojedinačne rasprave, imamo jednu prijavu, to je prijava zastupnika Hrvoja Zekanovića. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče. Ja se moram malo kroz svoju pojedinačnu raspravu referirati na kolegu Bunjca. U Hrvatskoj postoje različite kategorije zaštićene prirodnih područja, već sam govorio, jedna od njih je strogi rezervat. U stroge rezervate, stvarno ne smije se ulaziti bez posebne dozvole Ministarstva zaštite okoliša i prirode. A također takva kategorizacija, slična, postoji i u EU, a svugdje na svijetu je dopušten posjet nacionalnim parkovima, pa tako i u Hrvatskoj. Tako da ste tu malo pogriješili. Ali, ću se s vama složiti, da stvarno postoji jako mnogo prostora, da se nacionalnim parkovima ii ostalim zaštićenim prirodnim područjima upravlja kvalitetnije. Ja ću spomenuti jedan problem koji je očit, evo ga, zapravo ste me ponukali o tome što govorim, nacionalni park Krka, on u sezoni, ima znači taj pik posjeta je u jednom kratkom, kratkom periodu, pa evo, milijun posjetitelja u skoro, u samo 2 mjeseca. Tako da imamo slučaj da je bilo po 20000 posjetitelja u jednom danu. A svi prođu preko jednog malog mostića, koji je širok, svega metar i nešto. Tako da na koncu, imate jedan čep ljudi, kao ono što je na Stradunu u Dubrovniku, imamo i u nacionalnom parku Krku. Na svu sreću, tu je ipak sad limitirano maksimalan broj u jednom trenutku je 10000, iako reći ću da je ii to pretjerano. Evo, jedna sugestija, znači resornom ministarstvu, da se možda podigne cijena karte, a smanji broj posjetitelja, koji mogu odjednom boraviti u zaštićenom prirodnom području. Kada govorimo o ovom zakonu, a to nije iskorištena prilika, a ja sam već o tome govorio, reći ću opet, radi se o jednom, nečemu, što je jako jako, važno i nužno napraviti kao jedan preduvjet za upravljanjem prirodnim područjima, to je revizija svih odluka o zaštiti. Već sam rekao, imamo stotine i stotine odluka, koje su donesene '70. godina, '80. godina, moguće i ranije. I bitno je napraviti jednu reviziju svih tih odluka, odnosno, napraviti nove stručne podloge. A to se, evo ga, propustilo sada ovim zakonom, dati nekakav deadline, neki rok da se to napravi. Ali, evo ga, prema najavama, siguran sam da će to biti u ovom mandatu, da će se to napraviti. Nadalje, već sam govorio, ponoviti ću samo kratko, vezano uz prirodna područja, koja se nalaze uz sam nacionalni park, ili blizu njega. S njima po ovom zakonu, može upravljati i nacionalni park. Ne piše, mora, nego može. Tko odlučuje o tome, može li ili ne, to iz ovog zakona nije jasno. Nadalje bi spomenuo, jedan problem, o kojem sam isto prošli put govorio, ali jako je važan, pogotovo reći ću iz pozicije Šibensko kninske županije, iz grada Šibenika, opet nacionalni park Krka i ova odluka, odnosno, članak zakona kojim se određuje da višak prihoda da se uplaćuje u državni proračun. Je to simbolična razina, ali reći ću da su nacionalni parkovi nacionalni, ali pripadaju prostoru gdje se nalaze. Kada gledate iz šibenske perspektive, koji i grada Šibenika koji, koji ima 2 nacionalna parka, smatram da je svako oduzimanje novca u lokalnoj zajednici loše, odnosno, da ako govorimo o decentralizaciji, da upravo ovdje imamo centralizaciju, a ne decentralizaciju. Nadalje, moram pohvaliti odredbu zakona, koji se speleološki objekti daju, daju se pravo koncesijoniranja speleološkim objektima ii javnim ustanovama, županijskim. Iako tu ću izraziti jedan strah, tko će, da li su te javne ustanove dovoljne stručne, hoće li to ministarstvo biti na dispoziciji, jer pustiti nekome na volju da na svoj način odredi kako će, znači jedan … [[Govornik se ne razumije.]] visoki kapacitirani stručnjacima, da kažu na koji način će se uoči speleološki objekt dati u koncesiju. Ali, eto to je jedan, mogući dobar način, prihoda, pogotovo u ovim našim prostorima dinarskim, evo Šibensko kninska županija ima preko 1000 speleoloških objekata u katastru. Spominje se i katastar speleološki objekat u ministarstvu, nisam siguran da se po tom pitanju nešto radi. Evo, volio bi znam, da npr. lokalno kod nas u Šibeniku postoji speleo klub koji radi svoj interni katastar u suradnji sa županijskom javnom ustanovom, ali nisam siguran da li postoji jedan nacionalni katastar. Evo vidim da mi pomoćnik klima, znači dobro da postoji. Evo, na tom polju malo poraditi da imamo jedan što bolji katastar i to što hitrije. Također govorio sam i prošli put o jednoj proceduri izdavanja koncesijsko odobrenje, koje je dosta komplicirana, jedno dopisivanja koje je dugotrajno i ugl. obeshrabri mnoge potencijalne koncesionare, tako da se i na tome poradi, da bude malo jednostavnije. Ovdje se malo radilo na popisu zabranjenih radnji u zaštićenom prirodnom području, mislim da bi se moralo još na tome raditi i mislim da nije dobro definirano način proglašivanja ustanove koje upravljaju zaštićenim prirodnim područjima, a odnose se na lokalnu samoupravu, odnosno prema ovom postojećem zakonu Županijska skupština mora dati dozvolu da neka lokalna jedinica samouprave osnuje svoju javnu ustanovu. Ja mislim da bi to trebalo biti ministarstvo. Mislim da je ministarstvo to koje bi trebalo zapravo dozvoliti, ne Županijska skupština, jer često imate male lokalne interese, prijepore tako da bi tu trebalo ministarstvo biti nadležno prema lokalnoj samoupravi da da dozvolu da se eventualno osnuje neka županijska ustanova u jedinici lokalne samouprave. Čisto za one koji ne znaju, na primjer park šuma Maksimir ili park šuma Marijan to su javne ustanove koje su osnovane od grada Splita, odnosno od grada Zagreba, a istovremeno u tim županijama postoje županijske javne ustanove. Dobro evo toliko za sada i nadam se što skorijem prijedlogu konačnog jednoga sveobuhvatnog Zakona o zaštiti prirode. Evo radujem se sudjelovati u njegovoj izradi.
Zahvaljujem kolegi Zekanoviću. I sada u ime Kluba zastupnika MOST-a nezavisnih lista završna riječ zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Hvala lijepa predsjedavajući, gospodine tajniče, kolegice i kolege. Evo govorimo o Konačnom zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode u konačnom prijedlogu. Činjenica evo danas smo imali Zakon o zaštiti okoliša. Jednostavno europske direktive se prepisivaju, međutim na ono što nas Europska komisija, već kad se poziva da riješimo problem kao što je slučaj Crnog brda u Biljanima, to morate svi vidjeti kao turističku atrakciju kada idete prema Zadru. To je u Ravnim kotarima, jedno ogromno brdo od 200 000 kila, 200 tisuća tona pardon otpada, industrijske troske, otrovne troske koja svojim česticama ugrožava ljudske živote, ugrožava vodu pitku. Znači jedan ogroman problem. Mene mještani zovu, tri i pol tisuće potpisa su ljudi prikupili, ostavljeni, prepušteni sami sebi, tome smradu, toj bolesti. Ljudi se ne mogu više boriti s tim, a Europska komisija godinama upozorava Hrvatsku da će je tužiti zbog toga što se nije ta troska kvalificirala kao otpad, niti imamo odlagalište otpada za trosku. Ponavljam slično se dogodilo u mome mjestu u Sinju, blizu rijeke Cetine, pritoka. Tada sam bio vodio te prosvjede, spriječili smo bez obzira, policija me je privodila. Ista stvar industrijska troska iz Dugoga rata ovdje se radi u Biljanima iz Šibenske tvornice, priko 200 000 tona. Ljudi žive u teškim uvjetima zaboravljeni od svih gospodine tajniče. Europska komisija od koje dobivamo direktive od Europske unije koje uredno na dnevnoj bazi prepisivamo, implementiramo u zakone. Danas smo 4 direktive u jedan zakon unijeli, u hrvatski zakon, 4 direktive EU u Zakon o zaštiti okoliša. Međutim i dalje se gomila to brdo. To je ogromno brdo, Crno brdo otrova, industrijske troske, otrovne troske u mjestu gdje živi narod, ljudi, pojedinac koji je zaboravljen od svih osim možda u vrijeme izbora. Tada je uredno i redovito smo dole svi na terenu u Ravnim kotarima s tim ljudima. Ista stvar se događa i ponovit ću još jednom u Plitvicama. Plitvička jezera su vrlo bitna, ona su nacionalni simbol ne samo zbog zarade, nego zbog budućih generacija od kojih smo mi posudili ovu prirodu. Nismo mi okoliš i prirodu dobili u amanet od naših pradjedova da je uništimo, nego da je zaštitimo našim budućim generacijama i da se baziramo na održivom razvoju, a ne samo da lokalni šerifi broje dobit i da ta sredstva naravno kontroliraju, da kontrolira tko će im se zaposliti u Ličko-senjskoj županiji, kako dobiti izbore, tko će biti ravnatelj i slično. Međutim, ja imam ovu sliku. Još jednom ću je pokazati, pokazivat ću je dokle god se ne riješi ovaj problem u Lici. Tamo sam godinama tjedno barem jednom, pa otiđite i pogledajte na ono što su upozoravali hrvatski branitelji u zadnje vrijeme. Znači kompletni kanalizacijski sustav je usmjeren u jednu točku, u jednu jamu. Ja ću vama tajniče ovo odnijeti, a možete vi otići također snimiti. Komplet Plitvička jezera, nacionalni park se sliva ovdje, znači kanalizacija. A okolo ljudi, okolni stanovnici se bave turizmom, iznajmljuju svoje apartmane i to je nesnošljivi smrad, da jednostavno ljudi su prisiljeni lagati turistima koji posjećuju, lagati da se radi ovdje da netko drži stoku ili netko. Pa ova jama, vi ne možete sad vidjeti nije u boji. Ona se ljeti preliva kolika je to količina otpadnih voda. Katastrofa! Nacionalni park i toliko o zaštiti voda, toliko o direktivama koje mi na dnevnoj bazi. Danas smo ih 10, 15 donijeli uredno, lipo smo to napisali. Ali jednostavno one vride u stvarnosti koliko i ovaj komad papira. Mi se obzirno u realnom svijetu tribamo uhvatiti ovih problema kako zaštita parka Krka, kako Kornata. Kolega ispred mene je govorio tako Cetine, tako svih ostalih rijeka, pritoka, zaštita voda, a ne prepisivati direktive i ne dozvoliti Ministarstvu okoliša, još ću jednom ponoviti da se narod brani od Ministarstva okoliša prirodu i okoliš. To je u Hrvatskoj činjenica tako i od betonizacije, apartmanizacije i svega lošega što se događa na ovim lijepim krajevima. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Bulju. Na njegovo izlaganje imamo jednu repliku, zastupnika Marka Vučetića. Izvolite.
Kolega Bulj, budući ste spomenuli problem Crnog brda i Biljane, a to je izravan problem županije iz koje dolazim. Upozorio bih javnost kako se ne radi samo o činjenici da je nešto otrovno ostavljeno u jednom selu, nego o činjenici da je to nešto otrovno što je zašlo u sve strukture u strukture vlasti, ministarstva, u strukture društva iskazalo je svoju nemoć, ali i u strukture nemogućnosti da se razvija jedna autohtona lokalna zajednica koja živi u Biljanima Donjim, budući da je taj otrov koji je prisutan u Crnom brdu da je otrov koji kada vjetar zapuše se nalazi u nasadima okolnim, da je to otrov koji se nosi u robi koju ti stanovnici suše i da je to nešto što je postalo ne samo činjenica ugroze okoliša nego da je to postalo jedno pokretno zlo i nemogućnost da se mi kao društvo suočimo i pronađemo učinkovite mehanizme. Jel ministarstva koja su zadužena za to da te probleme riješe ne mogu djelovati na način upućivanja apela, da izdaju rješenje da se taj otrov ukloni, a da ne vode računa o tome jeli se taj otrov uistinu i uklonio. Mi imamo uistinu živu dinamiku, nažalost dinamiku Crnog brda koji uništava okoliš, ali i pokazuje snagu nemoći naših zakona i naše odlučnosti da se s tim suočimo. Zahvaljujem.
Hvala. Odgovor na repliku zastupnik Miro Bulj. Izvolite.
Pa složio bi se, jedino od Europske komisije od kada je pismo došlo upozorenja da će tužiti RH jer nije svrstala u otpad taj opasno Crno brdo, jedino što se događa da reste to brdo. Ono je naraslo u tolike razmjere da jednostavno ako idete autoputom da to može biti stvarno turistička atrakcija, pojavilo se crno brdo. Toliko su strukture zaboravile od lokalnih institucija, županijskih, a naravno da je to ključ očito se ljudi bore na terenu. S tim ljudima sam često razgovarao jel sam imao isti problem, ali evo upornošću osobno mene koji sam prosvjedovao, ali zajedno sa ljudima sam to zaustavio u Sinju. Međutim, očito ovi su ljudi zaboravljeni, tu žive ljudi i čak najbrojniji su ljudi nacionalne manjine, Srpske nacionalne manjine koji me upozoravaju, pa gospodine Horvat čisto ne bitno tko živi, ali vam govorim da su ti ljudi na njihove vapaje zaboravljeni i da taj problem triba riješiti. Ti ljudi kada otvore prozor ne mogu ga otvoriti jel čestice ulaze u sobu, na njihovo rublje, na njihovu posteljinu, u njihova pluća šta je najgore i ti ljudi umiru od povećan je broj smrtnosti od kancerogenih bolesti na tom području. Smatram da se triba uhvatiti u koštac s ovim problemom, realnim problemom koji samo reste jel Crno brdo samo reste, a ljudi ne vide izlaza i to je obaveza koju je uputila Europska komisija na koju se mi ovdje pozivamo i njihove direktive pripisivamo iz dana u dan i … sve plaća samo da prepisivamo komisije. Vi kao izvršna vlast vi bi trebalo promptno reagirati na ovaj problem i napraviti sve da se iz ovoga područja gdje ljudi žive taj otpad opasni gdje je ekocid nad ljudima, prirodom, vodnim resursima ugrožavajući, a prije svega kako nas nije sramota voziti se uz onu cestu, autoput i gledati, a ne reagirati. Hvala lijepo.
Hvala zastupniku Bulju. I zaključno u ime predlagatelja državni tajnik gospodin Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice, uvaženi zastupnici. Ja ću se prije svega zahvaliti svima vama na raspravama, iznešenim mišljenjima i podršci za donošenje ovih izmjena i dopuna zakona jer su one dakle ne radi se ovdje o prepisivanju direktiva nego se radi o obavezi koja se zove implementiranje direktiva Europske komisije u domicilno zakonodavstvo. Posebno bih se zahvalio uvaženoj zastupnici Mrak-Taritaš na vrlo konstruktivnoj raspravi i podršci za donošenje ovog zakona. Dozvolite mi da se osvrnem na nekoliko krupnih problema, dakle da ne ostane nerazjašnjeno. Plitvička jezera gorući problem, potpuno smo kao ministarstvo svjesni dimenzije toga problema. Poduzimamo sve mjere kako bi se smanjio pritisak na Nacionalni park Plitvička jezera i kako bi se prije svega otklonili prigovori UNESCO-a. Izdane su upute upravnim odjelima za izdavanje akta o građenju i od strane Ministarstva zaštite okoliša i od strane Ministarstva graditeljstva. Rezultat je znatno smanjenje izdanih dozvola za građenje turističkih objekata. Da podsjetim, 50 dozvola je izdano od primjene novog plana iz 2014. godine, a od izdavanja uputa u lipnju 2017. samo dvije dozvole. Upravo je planirano potpisivanje Sporazuma o financiranju izrade izmjena i dopuna prostornog plana nacionalnog parka čime formalno započinje procedura pokretanja izrade izmjene i dopune prostornog plana koji ima za cilj otkloniti propuste iz plana koji je na snazi i pooštriti mjere i uvjete za građenje u zonama koje su osjetljive. Dakle mi mislimo to financirati izradu toga plana. Određeni su nadzori nad izdanim vodopravnim uvjetima i koordinirani inspekcijski nadzori inspekcija, građevinska, vodopravna, Inspekcija zaštite prirode. Izdano je više desetaka rješenja o uklanjanju objekata ili dijelova objekata u prostoru ili prilagođavanje zadanim uvjetima iz dozvola. Park intenzivno radi na planu upravljanja nacionalnim parkom unutar kojeg se posebno razrađuje i plan upravljanja posjetiteljima koji će biti gotov u prvoj polovici ove godine. Kreće se u intenzivno uređenje posjetiteljske infrastrukture, modernizaciju ulaza, prodaju ulaznica na internetu, a u sve u svrhu boljeg upravljanja posjetiteljima, rasterećenju gužvi i uvođenju određenih limita u broju posjetitelja. Priprema se i sveobuhvatno rješenje vodoopskrbe i odvodnje, aglomeracija Plitvička jezera koje će biti financirano iz eu sredstava u iznosu od nekih 250 milijuna kuna, a čime se sustavno rješava ta problematika od Korenice do Rakovice već se provode bitne sanacije na vodoopskrbnoj mreži na dionici gdje su gubici preko 90%, a prije same sezone će biti postavljen i mobilni pročistač na ključnom ispustu u Rastovači. Znači prije turističke sezone ove godine. Ja moram reći da je trenutno stanje takvo da je inspekcija utvrdila izljev fekalnih voda u srpnju 2017. godine kod dvojice neodgovornih privatnih osoba. Nakon inspekcijskih nadzora otklonjeno je to curenje u potok Plitvice. Park radi analizu svaki mjesec i od tada po zvaničnom izvještaju iz parka, nema zagađivanja. Kolegi Bunjcu, uvaženom kolegi Bunjcu, saborskom zastupniku bih rekao vezano za obilaznicu. Dakle, 2003. godine je postojala građevinska dozvola za plitvičku obilaznicu i ona je istekla. U suradnji sa Ministarstvom prometa, hitno smo vratili u plan novo projektiranje i izradu dokumentacije za tu trasu. Vjerojatno je, vjerujemo, daće se ta obilaznica napraviti 22., 25. optimističke prognoze, ali smo pokrenuli ponovno planiranje obilaznice Plitvičkih jezera. Gospodin Zmajlović, dijeljene sredstava između onih koji prihoduju viškovima i oni koji trebaju financiju podršku je upravo po nama prijelazna faza u projektu o kojemu je govorio gospodin Zmajlović. Izmjenama nismo mogli obuhvatiti takvu reformu jer je inicijacija za donošenje ovih izmjena isključivo otklanjanje mogućih pilota i sankcioniranje RH zbog ne implementacije odredbi EU-a. Dakle, u nekakvom cjelovitom zahvatu u novi Zakon o zaštiti prirode će vjerojatno biti i ova njega sugestija prihvaćena. Kolegica Jeckov, uvažena zastupnica Jeckov Dragana, dakle, Petrova gora, manji dio Petrove gore je zaštićen kao značajni krajobraz ali i tamo su dozvoljene gospodarske aktivnosti pa tako i sječa a sječa se provodi temeljem šumsko-gospodarskih osnova za što je nadležno isključivo Ministarstvo poljoprivrede, uvažavamo ovu vašu bojazan i sugestiju mogućem ekocidu ali isključivo je zato nadležno Ministarstvo poljoprivrede odnosno šumarska inspekcija a konkretno Hrvatske šume odnosno njihova sekcija za gospodarenje privatnim šumama. I na kraju kolega Zekanović, spora procedura dodjele koncesijskih odobrenja. Znači ovim izmjenama je jasnije definiran postupak izdavanja koncesijskih odobrenja, po našem viđenju stvari, tako i u pripremi je pravilnik kojim će se definirati djelatnost za koju se može dati koncesijsko odobrenje na nezaštićenom području, bit će definirano pravilnikom i način izdavanja koncesijskog odobrenja i način utvrđivanja novčane naknade te će se na taj način ubrzati i sam postupak dodjele. Dakle, ajdemo sad sačekati da službe izrade pripadajući pravilnik. Uvaženi kolega Bulj, ja vas molim za Crno brdo dozvolite da vam dam pismeni odgovor, bilo bi neozbiljno, kompleksna je stvar, radi se i o privatnoj čestici, dakle obaveza je da dobijete pismeni odgovor na ovo vaše pitanje. Hvala.
Na izlaganje državnog tajnika gospodina Horvata imamo dvije replike, prva replika je od zastupnika Bunjca, izvolite.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupniče Horvat, [[Upadica Hajdaš Dončić: Državni tajniče Horvat.]] zadovoljan sam sa ovom vašom izjavom da će zaobilaznica biti izgrađena ali ne mogu vjerovati da ste mi rekli do 2025. godine. Znači zbog čega je potrebno 7 godina da se sagradi jedna zaobilaznica? U nacionalnom parku koji ima tolike prihode i koji predstavlja svjetsku baštinu. Posebno me to čudi s obzirom na ovo što ste rekli da je građevinska dozvola izdana još 2003. godine. Znači u Hrvatskoj je od izdavanja građevinske dozvole do izgradnje ceste potrebno proći 22 godine. Meni je to nevjerojatno. Ja ne znam da li vam je poznata malo povijest pa da se sjetite francuskoga maršala Mormona koji je doslovce ceste gradio u roku 40 dana, kad je Francuska okupirala Dalmaciju, recimo cesta od Skradina do Splita, dugačka 125 kilometra bila je gotova za godinu dana u onim uvjetima kada je tehnologija bila puno jednostavnija, kada je bilo puno manje resursa, puno manje kapaciteta i mogućnosti ceste su bile građene brzo a evo vidimo da za jednu zaobilaznicu su potrebne 22 godine. Znači očito ovoj Vladi kada ima volje, recimo kad treba napisati zakon za jednoga čovjeka, onda se zakon napiše od petka do ponedjeljka, onda je to gotovo za 3 dana, ali kad treba zaštiti prirodu ili ne daj bože, napisati zakon koji će ići na korist građana, e onda možemo čekati 22 godine. Ja vjerujem da to nije vaša odgovornost, vi ste samo tajnik koji nam prenosi informacije koje ste dobili u ministarstvu ali ipak evo, moramo sam izraziti svoje nezadovoljstvo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je replika od kolege Bulja, izvolite.
Hvala lijepo. Tajniče Horvat, rekli ste da u slučaju … [[Govornik se ne razumije.]] nemate dovoljno informacija. Ja mislim da to treba biti fokus Ministarstva zaštite okoliša jer Europska komisija je poslala dopis da je jednostavno će tužiti Hrvatsku da ne ispunjava kriterije odlaganja otpada i da nije taj otpad kvalificiran onako bi trebao biti. To je ogroman problem, poglavito za ljude tog kraja ali i na prirodu i okolicu u Ravnim kotarima. I smatram da to Crno brdo će se naći na popisu čim prije. Očekujem što prije, jer ti ljudi očekuju odgovor, ipak 3 i pol tisuće potpisa, brojni prosvjedi, ipak ljudi zaslužuju to pitanje. A što se tiče privatne čestice zemljište je privatno. To vam i sada ima zemljište kraj vaše kuće da odlaže nuklearni otpad. Pa ne mogu ja odlagat nuklearni otpad kraj vaše kuće pa da je ne znam kome. Znači tom logikom ne možemo ići i to nije dobra poruka sa ovoga mjesta. Smatram da moramo zaštititi našu prirodu, na to nas poziva i Europsko vijeće na koje se pozivate vi i Europska komisija. I sve što trebamo raditi, znači zaštititi prirodu, zaštititi prirodu kako na kopnu tako i na moru proglašenje gospodarskog pojasa, isključivo gospodarskog pojasa na što nas poziva, na što imamo pravo po Konvenciji '82. godine Ujedinjenih naroda. Na to nas poziva i Europska unija. Ovako nekontrolirano se uništava na moru, ispod mora sve što se tiče prirode uništava se. Prema tome, moramo biti samo hrabriji, odvažniji. I ne budemo li poštivali sebe neće nas poštivati ni drugi, a poglavito u zaštiti prirode. Hvala lijepo.
Replikom zastupnika Bulja zaključujemo i raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode, a glasovat ćemo kad se steknu uvjeti.
Prelazimo sada na glasovanje o raspravljenim točkama, prva je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode, drugo čitanje, P.Z. br. 171, predlagatelj je Vlada RH, rasprava je zaključena. Amandman je podnio Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o podnesenom amandmanu, s nama je državni tajnik u Ministarstvu okoliša i energetike poštovani Mile Horvat, izvolite.
Zahvaljujem se predsjedniče Hrvatskog sabora. Predloženi amandman se prihvaća.
Amandman postaje sastavni dio zakona. Hvala vam. Pa dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode, molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 124 glasa za, donijet zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode.
Sada krećemo na sljedeću točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog zakona o sprječavanju unošenja i širenja stranih te invazivnih stranih vrsta i upravljanju njima, drugo čitanje, P.Z. br. 173. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 85. Ustava Republike Hrvatske i članka 172. u vezi sa člankom 190. Poslovnika Hrvatskog sabora. Prigodom rasprave o ovoj točki dnevnog reda primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave sukladno članku 197. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zaštitu okoliša i prirode. Želi li predstavnik predlagatelja, državni tajnik Mile Horvat dati dodatno obrazloženje? Želi. Pa izvolite gospodine Horvat.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici, ovo je isto tako kao i prethodna dva Konačni prijedlog zakona o sprječavanju unošenja, širenja stranih, te invazivnih stranih vrsta i upravljanju sa njima, drugo čitanje. Izradi zakona pristupilo se zbog Uredbe 1143 od 2014. godine Europskog parlamenta i Vijeća od 22. listopada 2014. godine o sprječavanju i upravljanju, unošenju i širenje invazivnih stranih vrsta koje je stupilo na snagu 1.1.2015. godine. Provedba ove uredbe nameće nove obveze nadležnim tijelima, a time i dodatne administrativne postupke, te uvodi obavezu službene kontrole na granicama EU kako bi se spriječilo namjerno unošenje invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Uniji. Invazivne strane vrste predstavljaju jednu od glavnijih prijetnji bioraznolikosti i s njom povezanih usluga eko sustava, a mogu imati i značajan štetni učinak i na zdravlje ljude, te gospodarstvo. Ukupan broj invazivnih stranih vrsta u Europi bilježi stalno povećanje u posljednjih sto godina. U Europi postoji više od 12 hiljada stranih vrsta. Procjenjuje se da je oko 10 do 15% njih invazivno, a predviđa se da će brojka rasti sa povećanjem globalne trgovine, prijevoza, turizma, klimatskih promjena. Procijenjeni trošak štete i kontrole invazivnih vrsta je oko 12 milijardi eura godišnje na razini EU. Stvarni iznos je vjerojatno puno veći. Zbog toga su već 2013. godine Zakonom o zaštiti prirode propisana ograničenja uvođenja u prirodu, stavljanju na tržište i uzgoj stranih vrsta. Znači trebala su se izdavati prethodna dopuštenja. Ali nakon stupanja na snagu Uredbe 1143 od 2014. godine zbog opsega i specifičnosti problematike stranih invazivnih vrsta bilo je potrebno navedenu problematiku izdvojiti iz postojećeg Zakona o zaštiti prirode u poseban zakon. I to je u stvari razlog zbog čega mi idemo sa ovim izmjenama i dopunama, odnosno sa prijedlogom ovoga zakona a između ostalog zašto smo išli sa izmjenama i dopunama Zakona o zaštiti prirode. Ovim zakonom se, dakle omogućuje primjena direktive EU i pripadajućih provedbenih uredbi EU u RH, jer se propisuje izdavanje dopuštenja za stavljanje na tržište, uzgoj u kontroliranim uvjetima i uvođenje u prirodu stranih vrsta što je i do sad bilo uređeno Zakonom o zaštiti prirode, pa za trgovce, uzgajivače i građane neće biti promjena. Uređuje se procjena rizika invazivnosti stranih vrsta koje izrađuje Hrvatska agencija za okoliš i prirodu. To je promjena u odnosu na trenutne propise, prema kojima studiju utjecaja strane vrste na prirodu izrađuje ovlaštena pravna osoba na teret podnositelja zahtijeva. Dakle, to je rješenje koje je postojeće. Ovim zakonom se teret izrade studije prenosi s podnositelja zahtijeva na stručno tijelo čime se postiže i maksimalna transparentnost, te objektivnost rezultata procjene rizika invazivnosti strane vrste. Propisuje se donošenje tzv. crne liste, tj. popisa invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Republici Hrvatskoj, a koje će se propisati pravilnikom, te s tim povezane zabrane ograničenja i kontrole. EU uredbama već je donesen popis invazivnih stranih vrsta koje izazivaju zabrinutost u Europskoj uniji na kojem je trenutno 49 invazivnih stranih vrsta. Te vrste uzrokuju štetu u tolikim razmjerima da je opravdano poduzimanje mjera na razini cijele Unije. Uređuje se donošenje bijele liste, popisa stranih vrsta za koje je utvrđeno da ne predstavljaju ekološki rizik u Republici Hrvatskoj, pa ne podliježu obvezi prethodnog ishođenja, dopuštenja za stavljanje na tržište, uzgoj ili uvođenje u prirodu. Prilikom uvrštavanja stranih vrsta na ovaj popis, uzete su … [[Govornik se ne razumije.]] vrste za koje postoji veliki interes na tržištu RH, a za koje je temeljem trenutno dostupnih podataka, procijenjeno da ne predstavljaju ekološki rizik za našu bio raznolikost. Zakonom se nadalje, također uređuje detaljan sustav upravljanja invazivnim stranim vrstama u RH. Dakle, uređuje se donošenje planova upravljanja invazivnim stranim vrstama koje su već široko rasprostranjene u RH, uređuje se donošenje planova upravljanja onim stranim vrstama koje nisu invazivne strane vrsta u … [[Govornik se ne razumije.]] RH ali su prisutne kod nas i potrebne su mjere za izbjegavanje njihovog danjeg unošenja, širenja ili mjere za njihovo suzbijanja, kako ne bi postale invazivne. Uređuje se uspostava sustava ranog otkrivanja i djelovanja u slučaju pronalaska nove strane ili invazivne strane vrste, te izrada protokola, brzog iskorjenjivanja u ranoj fazi invazije. U svrhu provedbe svega spomenutog zakonom se propisuje nadležna tijela, njihove zadaće, uključujući nadležne službe nadzora, te njihovo postupanje prilikom službenih kontrola na granici i unutrašnjem prometu. Zaključno, zakonom se propisuje adekvatne prekršajne odredbe za kršenje Uredbe EU 11/43, i odredbi ovog zakona. Sredstva za provedbu ovog zakona, osigurati će djelomično preraspodijelim postojećih sredstava u okviru državnog proračuna, namijenjenog sektoru zaštite i prirode, a djelomično povlačenjem sredstava iz strukturnih fondova EU, kako je već predviđeno operativnim programom konkurentnosti i kohezije, 2014.-2020. Naime, Ministarstvo zaštite okoliša i energetike, potpisalo je 14. rujna 2017. ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava za projekat razvijanje sustava, upravljanja i kontrole invazivnih stranih vrsta ukupne vrijednosti od 11 milijuna kuna. A Hrvatska agencija za okoliš i prirodu je 10.4.2017. ugovor o dodjeli bespovratnih sredstava za projekat uspostave nacionalnog sustava za praćenje invazivnih vrsta čija je ukupna vrijednost 15 milijuna kuna. Samo, na kraju ću vam reći, nekoliko primjera invazivnih stran ih vrsta, koja izazivaju zabrinutost u Uniji, a prisutni su na području RH. Ovdje govorimo o barskoj nutriji, na području dunavskog slila i u Istri, koja kopanjem rupa u obali uzrokuje urušavanje i eroziju, izaziva štete na poljoprivrednim kulturama. U Italiji u razboju od '95.-2000. iz prirode izlučene, negdje oko 220000 takvih jedinki, a ta aktivnost Italiju je koštala 2,5 milijuna eura. Slične štete uzrokuje bizantski štakor, rasprostranjen uz rijeke Savu, Kupu, Muru i Dravu. Raznolisti krocanja, gdje invazivna vodena biljka nedavno zabilježena u delti Neretve, također utvrđeno da strani signalni rak, prisutan u rijekama Dravi i Korani, bodljobradi rak prisutan u … [[Govornik se ne razumije.]] kopaju rupe, kao svoja skrovišta uz obale vodotoka, čime uzrokuje erozije obala i stvaraju opetovane gubitke održavanju kanala i vodozaštitnih područja. Jedna od 100 najgorih invazivnih vrsta je svakako mungos, koji je na području EU, zabilježen samo u EU, točnije na Mljetu, Pelješcu i okolnim otocima. Dakle, ovaj problem bez obzira koliko nije medijski eksponiran, može biti vrlo ozbiljan problem, u koliko ga ne reguliramo zakonom. Upravo iz tog razloga smo i napravili koncept ovoga zakona, od 1. do 2. ovog čitanja. Na njega su pristigle nomotehničke primjedbe, nomotehničko sadržaja, od Odbora za zakonodavstvo, Odbora za zaštitu okoliša i prirode i od Hrvatske agencije za okoliš i prirodu, dakle, radi se o nomotehničkim, drugačijim izričajima koje je predlagatelj prihvatio i u ovom drugom čitanju ugradio ovaj prijedlog zakona. Mi stoga, predlažemo ovom Saboru, da prihvati konačni prijedlog Zakona o sprječavanju unošenja i širenja stranih te invazivnih stranih vrsta i upravljanju njima, kako bi i istovremeno imali poseban zakon koji regulira ovu problematiku, a i kako bi implementirali uredbe Direktive 11/43, 2014.g. EU koja posebno regulira ovu tematiku i obavezuje sve članice EU, da ih domicilno reguliraju. Hvala vam.
Hvala lijepa, državni tajniče. Imamo garanciju vašeg ministarstva, da … [[Govornik se ne razumije.]] sadržava samo biljke i životinje, jel da? Dobro. Gospodin Bulj ima repliku.
Hvala lijepo. Tajniče, ovaj zakon je vrlo bitan, međutim, činjenica je da i popisom, ja ne znam, postoji li kakav popis invazivnih vrsta, tj. onih vrsta koje su unesene u RH. U načelo 100 unesenih vrsta, 10 ih je, u biti opstaje na ovome području. To je ozbiljan problem. Možemo navesti jedan od ključnih problema, koji se pojavljuje, evo, sad u Slavonije poharao, kao što je npr. utjecaj onako sustav, to je ambrozija. Sad je već i u Dalmaciji hara i ona jednostavno cijeli eko sustav ugrožava. Mogu vam navesti primjer u rijeci Cetini, pojavila se štuka, kako … [[Govornik se ne razumije.]] stanište, ona je predator i pastrva koja je u Cetini, jednostavno je u vrlo malom broju, jer je štuka predator, koja se brzo razvija, nema neprijatelja i jednostavno u taj riječni riblji fond, kao što je pastrva, ona uništi i ostale ribe. I to su vrlo bitne teme i treba promptno reagirati zbog zaštite autohtonih vrsta. Nije samo problem u rijeci Cetini, imate problem kad je bilo Peruško jezero u Cetini je bio, prije Peruškog jezera je bio rak a sad ga više nemamo, riječni rak. Znači to su ogromni problemi gdje se u biti eko sustav remeti izvanjskim, znači izvanjski se remeti sa novim vrstama. Prema tome, smatramo ovo vrlo ozbiljnim zakonom. Triba napraviti registar svih invazivnih vrsta, popisati jer jednostavno moramo čuvati eko sustav, ravnotežu u eko sustavu. Jer predatori kad dođu u Rijeku ili bilo gdje onda jednostavno vrste koje su slabije, nemoćnije u tom predjelu izumiru kao što je u slučaju pastrva u rijeci Cetini. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Hoćete odgovoriti? Ne. Dobro. Idemo na, kao prvo da li izvjestitelji odbora? … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Onda gospodin Damir Mateljan ispred Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici, uvaženi državni tajniče, pomoćnice ministra. Dakle, pred nama je Konačni prijedlog zakona o sprječavanju unošenja i širenja stranih, te invazivnih vrsta i upravljanje njima. Prije svega želio bih reći da klub SDP-a pozdravlja činjenicu da je predlagatelj izuzeo taj segment problematike iz Zakona o zaštiti prirode i stavio ga u poseban zakonski okvir problematika unošenja invazivnih stranih vrsta to zasigurno zaslužuje. Naime, taj problem, dakle nije problem koji se isključivo odnosi na problem bioraznolikosti, odnosno okoliša već na gospodarstvo i na ljudsko zdravlje. Svjedoci smo da još od doba industrijalizacije, da se svijet užurbano mijenja, da se s razvijanjem prometa, prometnica, načina prometovanja migracije su češće. Udaljenosti postoje realno manje, te se promet ljudi i dobara time i životinja i biljaka svakodnevno umnožava i na taj način svijet ne samo da postaje digitalno selo, nego on realno postaje manji. I zbog ljudskih aktivnosti više ne trebaju prirodne okolnosti kako bi određene životinje i biljke prešle velike udaljenosti. Utjecaj stranih invazivnih vrsta toliko je velik da se danas smatra kako se upravo, kako su upravo strane invazivne vrste nakon izravnog uništavanja staništa zapravo najveći uzrok gubitka biološke raznolikosti na našoj planeti. Ekološki utjecaj stranih invazivnih vrsta očituje se na različite načine, tako strane invazivne biljne vrste zauzimaju prostor zavičajnim vrstama, koriste vodu i hranjive tvari, mijenjaju uvjete na staništu, ali i strukturu i sastav zajednice, izlučuju tvari koje negativno utječu na rast i razvoj drugih biljaka, križaju se sa zavičajnim vrstama, na njih prenose različite bolesti itd. To se jednako odnosi kako na biljke, tako i na životinje. Bilo namjerno ili bilo nenamjerno u Republiku Hrvatsku unesen je i proširio se čitav niz invazivnih vrsta koje su imale i još uvijek imaju negativan utjecaj kako na okoliš, na bioraznolikost tako i na gospodarstvo, prije svega na poljoprivredne površine, ali i na zdravlje ljudi. Jedan od najpoznatijih primjera kojeg je izrekao i državni tajnik, a to je unošenje indijskog mungosa na otok Mljet, gdje je ta životinja unešena kako bi riješila problem sa otrovnicama. Nakon što je pojela otrovnice, pojela je piliće. Nakon što je pojela piliće, pojela je ptice. Nakon što je pojela ptice, pojela je vinovu lozu. Još samo nije evaluirala u neku morsku životinju da može jesti i ribe i proširila se i po susjednim otocima, ali i po kopnu. Osim indijskog mungosa čitav niz drugih biljaka i životinja su također invazivne vrste u Republici Hrvatskoj kao što je to ambrozija koja jest ogroman problem, kao što je to kalifornijska pastrva, tigrasti komarac a ima ih još i bit će ih na žalost još i više. A imate jedan vrlo bizaran primjer tu pod nosom. Naime iz maksimirske šume, odnosno iz zoološkog vrta proširila se sjeverno američka vjeverica koja uništava ove naše manje, pitomije vjeverice. I recimo u Velikoj Britaniji bilo je potrebno 15 godina da sjevernoameričke vjeverice potpuno unište domaće. I to se tamo dogodilo. Bojim se da će se to dogoditi i kod nas ukoliko nešto ne poduzmemo i to vrlo, vrlo brzo. Ovaj zakon također se usklađuje sa europskom praksom i zapravo bi trebao predstavljati jedan zajednički pravni okvir EU koji bi onda i u naravi bio preduvjet da se unošenje, da se prije svega unošenje stranih invazivnih vrsta spriječi na samoj granici EU pogotovo onih koji su, dakle prepoznati na crnoj listi kao izuzetno opasne za bioraznolikost, za zdravlje ljudi i za gospodarstvo. Zakonom je predviđeno, dakle ovim zakonskim prijedlogom je predviđeno da sve pravne i fizičke osobe koje namjeravaju stavljati na tržište, uzgajati ili uvoditi u prirodu strane vrste moraju ishodovati dopuštenje Ministarstva zaštite okoliša i energetike. Klub SDP-a pozdravlja novost koja se, dakle dovodi stvaranjem posebnog zakonskog okvira za ovu problematiku, a to je da se financiranje takve studije utjecaja sa predlagatelja, odnosno sa podnositelja zahtijeva koji ujedno može biti i investitor prenese na stručno tijelo, odnosno na Hrvatsku agenciju za okoliš i prirodu. Naime, to smatramo puno boljim rješenjem, jer će prije svega stručno tijelo neopterećeno profitom ulaganja odlučivati o utjecaju unošenja, širenja uzgoja i upravljanja takvim vrstama, te će konačno rješenje po nama biti, dakle doneseno puno transparentnije, bit će puno objektivnije nego da ga recimo donosi, odnosno da ga financira sam investitor. Na raku možda je dobro reći dakle da se ovaj zakon ne odnosi na one vrste koje su autohtone i koje se nanovo vraćaju u okoliš kao što je to recimo primjer risa koji je nestao, istrijebljen je iz Hrvatske još u 19. stoljeću, unesen je sa prostora Bjelorusije i Poljske početkom 20. stoljeća ili dakle, odnosno ovaj zakon također se ne odnosi na širenje domaćih zavičajnih vrsta na onaj prostor s kojeg su davno zbog ljudskih aktivnosti prošli kao što su to vukovi, kao što su to medvjedi, kao što su to divlje svinje ili u zadnje vrijeme čagljevi. Ovi zadnji primjeri su zapravo dokaz da bilo kakav zakon koji mi donijeli, a da se odnosi na zaštitu prirode odnosno na prirodu samu ne može regulirati prirodu samu po sebi jer priroda uvijek pronađe put, a taj put vrlo često ne korespondira sa putevima ljudi. Dakle klub SDP-a podržat će ovaj … /Govornik isključen./ …
Hvala lijepa. Gospođa Vesna Pusić, ispred Kluba zastupnika GLAS-a i HSU-a.
Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Klub GLAS-a i HSU-a će podržati ovaj Zakon o sprečavanju unošenja i širenja stranih te invazivnih stranih vrsta i upravljanje njima, ali ću ponoviti nekoliko stvari koje sam bila rekla u prvom čitanju i nekoliko novih primjedbi koje nisu te vrste da bi se mogle formulirati u amandmanima. Naime, odnose se na činjenicu koju ste i vi gospodine državni tajniče spomenuli, a to je da se zbog važnosti ove teme reguliranje ove specifične problematike ili ovog specifičnog pitanja izdvaja iz Zakona o zaštiti prirode i regulira posebnim zakonom. I sigurno za to postoje dobri razlozi, ali time se stvara jedan drugi problem koji je karakterističan za Hrvatsku, ali bome karakterističan i za EU u cjelini i zakonodavstvo EU u cjelini čiji smo mi sastavni dio, a to je pitanje usklađenosti različitih zakona koji reguliraju segmente jednog te istog problema ili jednog te istog područja i činjenice da se vrlo često onda događa da je nešto što je u jednom zakonu regulirano na jedan način se u drugom zakonu koji se odnosi na isto područje ili istu temu regulira drugačije ili uopće ne regulira ili nešto od tema koje su važne zapravo ispadne iz zakonodavstva. I problem uvećavanja ili povećavanja broja zakona kojima se regulira segment jednog te istog područja, povećava i problem odsustva koordinacije odnosno usklađivanja tih zakona i te regulative između sebe. Ilustrirat ću to za trenutak, da kažem još jednu načelnu primjedbu. Čini mi se da je i u zakonu i u raspravama da se na neki način puno više pozornosti posvećuje bilo kažnjavanju, sprečavanju, uništavanju različitih potencijalno invazivnih vrsta nego ovom drugom dijelu koji se spominje u naslovu, a to je upravljanju njima jer uz uništavanje moguće je i upravljanje. Dakle moguće upravljanje razmnožavanjem, moguće upravljanje habitatom, na mnogo raznih načina se može ograničiti ekspanzija i razmnožavanje neke vrste koja je štetna, invazivna ili na neki način opasna za ekološku ravnotežu ili za klimatsku ili biološku ravnotežu. Spomenut ću samo neke segmente za koje bi bilo važno da budu usklađeni odnosno gdje bi bilo važno da ovaj zakon bude usklađen sa regulacijom u tim područjima. Primjerice, mi govorimo i danas je ovdje bilo rasprave o LNG terminalu, dakle da li plutajući, da li fiksni itd., međutim kakav god bio LNG terminal do njega će dolaziti, a on je kao što znamo planira se na Krku dakle visoko u Jadranu, do njega će dolaziti tankeri sa ukapljenim plinom koji će morat uzimat, ali i ispuštat balastne vode. Dolaziti će svakako ne samo iz Sredozemlja nego vrlo vjerojatno iz Atlantika, ali može biti i s Pacifika ili Indijskog oceana ovisno o tome od kojih zemalja to budemo kupovali i po kojim rutama će ploviti. U tim balastnim vodama ima masu organizama koji nemaju prirodne neprijatelje u Jadranu i koji su potencijalno zapravo vrlo opasni za floru i faunu Jadrana, već danas se oni pojavljuju jer se naprosto vežu na pojedine velike brodove koji dolaze u Hrvatsku. To ne znači, ja time neću reći da ne treba promet i da ne treba ići u te projekte, ali hoću reći da to otvara jedan cijeli novi prostor kojem se ovaj ili neki zakoni vezan na ovaj zakon treba baviti dok je vrijeme, dakle dok se da to prepriječiti negativne posljedice koje iz toga mogu nastati i pripremit se za tu novu situaciju. Tu novu situaciju izaziva recimo i povećani broj kruzera koji dolaze i iz Crvenog mora i iz Indijskog oceana i iz Atlantika i svakako Sredozemlja koji dolaze u Jadran, veći je broj velikih turističkih i privatnih jahti, brodova koji bez daljnjega danas već mogu doći u Jadran iz Atlantika, ponovno ne znači da to treba zabraniti ili da tu aktivnost ne treba provoditi, ali znači da zakone koji to reguliraju treba uskladiti sa ovim zakonima jer to je jedan od načina na koji invazivne vrste i to opasne invazivne vrste koje se ne vide na prvi pogled, a mogu uništiti floru i faunu Jadrana i jedanput kada se razmnože gotovo da ih je nemoguće suzbiti ako se na vrijeme ne poduzmu odgovarajući koraci. Recimo, kod tankera regulira da se balastne vode i pranje brodova radi …, a ne npr. bilo u Jadranu, bilo puno ranije, negdje gdje se onda uzimaju balastne vode koje su ne samo Egejsko more nego eventualno i neka dalja mora. Dakle mnogo takvih stvari koje na prvi pogled izgledaju sitnice su de facto način da se spriječi ekološka katastrofa čiji je ovaj zakon jedan od instrumenata dakle on mora biti usklađen sa ovim drugim mjerama da bi bio učinkovit i da bi faktički postigao efekt koji se od njega očekuju. Drugu ili treću temu koju hoću ovdje spomenuti je pitanje šverca odnosno neovlaštenog prijevoza kao što se to ovdje zove, šverca rijetkih životinja. Ta tema je usko vezana ne samo sa invazivnim vrstama i opasnosti za nas nego je vezana i sa opasnosti za životinje, dakle ima usku vezu sa zakonom koji smo nedavno izglasali u ovom Saboru o zaštiti životinja i trebalo bi ju na neki način koordinirat ove sankcije koje se ovdje predviđaju i mjere koje se ovdje predviđaju sa s druge strane Zakonom o zaštiti životinja koji brine i o dobrobiti tih životinja da bi ponovno ukupno zakonodavstvo imalo nekog smisla. Četvrta stvar, u ovom prijedlogu zakona spominju se i vrste ili životinje koje se uvoze ili unose u zemlju kao što se kaže u svrhu istraživanja i proizvodnje medicinskih proizvoda. To je jedna vrlo kontroverzna tema, pitanje eksperimentiranja na životinjama i to je također jedna tema koju treba gledati u kontekstu Zakona o zaštiti životinja i uskladiti sa odredbama Zakona o zaštiti životinja. Dakle ova tema je definirana u članku 10. stavku 2. točci 4., a onda mislim vrlo značajno u članku 22. stavak 3. tema uklanjanje invazivnih vrsta i tu se vraćam na ono što sam rekla na početku. Dakle, kada počnemo razgovarati o ovoj temi počne se pokazivati jedan bazični često primijećeni strah ljudi od životinja i reakcija je treba ih poubijat. Treba poubijat ne znam koliko je bilo 1500 kormorana jer smetaju ribičima, to nije ni po Zakonu o zaštiti životinja, ni po zdravoj pameti, ni dobar, ni efikasan način. Dakle sigurno je upravljanje umjesto ubijanje, upravljanje tim invazivnim vrstama, sigurno ima situacija u kojima nema drugog načina, ali ima i mnogih situacija u kojim je kontrola razmnožavanja i kontrola habitata su recimo puno efikasniji načina nego ubijanje životinja, to također treba uskladiti sa zakonima koji su već na snazi u RH. I zato sam rekla da su to stvari koje je teško ili nemoguće formulirati u amandmanima jer se odnose na međusobno usklađivanje pet, šest, pa možda i desetak različitih zakona kojima se reguliraju segmenti odnosa čovjeka i prirode u Hrvatskoj i koji bi da bi mogli proizvest željeni rezultat i da bi bili efikasni morali biti međusobno usklađeni. Pa uz to da ćemo mi podržati, da će klub GLAS-a i HSU-a podržati ovaj zakon, predlažemo i ministarstvu da eventualno izradi jedan pregled zakona kojima se regulira ova tema o kojoj razgovaramo dakle priroda, zaštita životinja, klimatske promjene, svi ovi segmenti pa i elementi prometa, poljoprivrede koji se dotiču ovih tema, da bi imali jasnu sliku da li na uopće zakoni proizvode željeni učinak i željeni efekt. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, gospodin Bulj.
Hvala lijepo. Zastupnice Pusić, konstatirali ste jednu stvar koja je činjenica, znači prenormiranost tj. neujednačenost zakona poglavito ste dobro naznačili ovaj problem, naveli te i primjer tankera, brodova koji dolaze u Jadran već i koji ispuštaju balastne vode i ugrožavaju floru i faunu na tom području. Uglavnom ne radi se tu samo u predatorima i tu ste pogodili, to može biti i najmanje biološke stanice koje mogu ugroziti cijele vrste na Jadranu i smatram da zakonskim okvirom treba točni precizirati način ulaska tih brodova, ispuštanja balastnih voda jer oni to i sada rade na način da nekontrolirano noću ispuštaju balastne vode pa se čak i pojavljuju i mrlje u Jadranu koje su ogromne. Čak imamo i fotografiju gdje se vidi da je veličine grada Splita mrlja od balastnih voda. Smatram da se mora to napraviti isključivo zbog prevencije, poglavito utjecaja na životinje i ovo što ste rekli, ovih koji „švercaju“. Prevencija utjecaja od brojnih boleština domaće vrste jer invazivne vrste su otpornije ili donose druge bolesti. Prema tome ovo je jedan ozbiljan problem kojem treba ozbiljno pristupiti a nikako prenormiranošću nego jednostavnim, jedinstvenim zakonom kojega treba pod hitno donijeti ovdje jer inače ćemo ugroziti sve vrste i flore i faune kako u Jadranu tako i na kopnu jer jednostavno naj naočitiji je primjer ambrozija. Jednostavno sve pred sobom gazi, cijelu bioraznolikost u RH i gdje ona dođe, ona je jednostavno gasi. Zbog toga bi treba biti obaveza ministarstva jedan cjelovit zakon a ne prenormiranost da se ne zna, jedan zakon govori jedno o istoj temi, a drugi drugo. Hvala vam.
Hvala i vama. Gospodin Damir Felak ispred Kluba zastupnika HDZ-a. A oprostite, gospodin Felak oprostite, digla je ruku, oprostite, sjetio sam se, izvolite.
Mislim, nemam puno za reći, slažem se s ovim što je kolega Bulj rekao, ali je spomenuo nešto što ja nisam spomenula, mislim da je važno a to je veterinarski aspekt o kojem rijetko mislimo. Dakle, ti organizmi invazivni i opasni su između ostalog i bolesti. Tako da je to još jedan aspekt tog problema kojeg bi vjerojatno trebalo harmonizirati sa ovim. Hvala lijepo.
Hvala lijepa, ispričavam se. Izvolite.
Štovani gospodine dopredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici u Hrvatskom saboru. Kao što je već više puta danas rečeno, ovaj Zakon o sprečavanju unošenja i širenja stranih te invazivnih stranih vrsta i upravljanje njima jedan je od zakona kojima se zakonodavstvo RH usklađuje sa zakonodavstvom EU-a. Ovo je konačni prijedlog, naglašeno je već da su bile određene izmjene između prvog i drugog čitanja no one su prije svega novotehničke naravi i odnose se na neke izmjene koje se tiču usklađivanja ovoga zakona sa Zakonom o zaštiti prirode. Trenutno je problematika stranih vrsta i gledište njihove invazivnosti djelomično uređena odredbama Zakona o zaštiti prirode, izdvajanjem tematike stranih vrsta i Zakona o zaštiti u prirode u zasebni zakon, cjelovitije se uređuje problematika stranih vrsta a posebno područje sprečavanje unošenja i širenja te upravljanje stranim vrstama uključujući invazivne strane vrste. Ovim zakonom uređuje se pravni okvir vezan uz stavljanje na tržište uzgoj u kontroliranim uvjetima i uvođenje stranih vrsta u prirodu, pitanje procjene rizika invazivnosti stranih vrsta utvrđuju se strane vrste koje izazivaju zabrinutost u RH te s time povezana ograničenja i kontrole. Također se definira detaljan sustav upravljanja invazivnih stranih vrsta u RH. Utvrđuju se nadležna tijela i njihove zadaće uključujući nadležna inspekcija tijela. Uspostavlja se pravni okvir za učinkovitu međunarodnu suradnju te propisuju primjerene prekršajne odredbe. Novina u ovom zakonu je da se tereti izrade studije utjecaja strane vrste na prirodu prenosi sa podnositelja zahtjeva na stručno tijelo odnosno Hrvatsku agenciju za okoliš i prirodu čime se postiže i veća transparentnost te objektivnost rezultata procjene rizika invazivnosti strane vrste budući se ukidaju dosadašnje odredbe kojima studiju utjecaja strane vrste na prirodu mogu izrađivati samo ovlaštenici te prema kojima se ista može koristiti samo u okviru pripadajućeg upravnog predmeta dolazi do racionalizacije jer će se rezultati jednom izrađene procjene rizika invazivnosti strane vrste primjenjivati na sve druge istovjetne upravne postupke. Pravilnikom će se propisati bijela lista stranih vrsta koje ne predstavljaju ekološki rizik u RH te za njih neće biti potrebni ishoditi dopuštenje za stavljane na tržište i uzgoj u kontroliranim uvjetima i uvođenje u prirodu. Ukoliko rezultat procjene rizika invazivnosti strane vrste pokažu značajan utjecaj, vrsta će se uključiti na popis invazivnih vrsta koje izazivaju zabrinutost u RH tzv. crna lista. Za strane veste koje se nađu na crnoj listi zakon propisuje ograničavanje njihovog namjernog unosa u područje RH, stavljanje na tržište, razmjenu, držanje, uzgajanje i uvođenje u prirodu osim u svrhu istraživanja i proizvodnje medicinskih proizvoda dok će se komercijalne zalihe takvih vrsta morati riješiti u roku 2 godine od njihovog uvrštenja na crnu listu. Postupanje sa stranim vrstama trenutno je uređenom Zakonom o zaštiti prirode. Ovaj zakon ne može izvan snage stavljati odredbe Zakona o zaštiti prirode. Potrebni je istovremeno donijeti i Zakon o izmjenama i dopunama o zaštiti prirode, te oba zakona trebaju istovremeno stupiti na snagu. Zakonom o sprječavanju unošenja i širenja stranih vrsta, te invazivnih stranih vrsta i upravljanje njima nad cjeloviti i kvalitetniji način, pravno se određuje problematika obuhvaćena ovim zakonom, te će stoga Klub zastupnika HDZ-a poduprijeti ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama gospodine Felak. I na kraju, kao pojedinačna rasprava, gospodin Hrvoje Zekanović.
Uvaženi potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, uvaženi pomoćniče ministra. Invazivne vrste, je nešto s čim će se, ne samo Hrvatske, nego mnoge zemlje svijeta, uskoro susretati u sve većoj, većoj mjeri, s obzirom na globalne komunikacije, na transport, koji omogućava, da bilo koja vrsta, bilo biljna ili životinjska, s bilo kojeg kraja svijeta, dođe u drugi kraj svijeta. Pa ja ne bi rekao, čak ni futuru, nego susrećemo se. Pa bi ja sad ovdje izdvojio par primjera, da malo, evo, senzibiliziram gospodu iz ministarstva, za par vrsta koji itekako stvaraju velike probleme i da se u dogledno vrijeme, osim i kroz ovaj zakon i neke druge pravilnike nađe, iznađe rješenje za njihovo uklanjanje iz okoliša. Počeo bi sa onom vrstom koja je svima nama jako dobro poznata, pogotovo alergičarima, to je ambrozija, čija je pelud itekako veliki alergen, koja se nekontrolirano širi i evo, ga, u zadnje vrijeme, čak i u priobalnoj Hrvatskoj, gdje je prije nije bilo, a u kontinentalnoj Hrvatskoj vjerujem da svi, itekako dobro znaju za nju. Znači, radi se o jednoj tipičnoj invazivnoj vrsti. Nadalje, amorfna, jedna biljka, koja se nalazi uz vodotoke rijeka, koja stvara jako velike probleme i utječe na bio raznolikost. Nadalje, tigrasti komarci. Svi se sjećamo komaraca iz našeg djetinjstva i većina nas danas, imamo komarce i u hladnom dijelu godine, komarci, kojih ima u znatnoj većoj količini, upravo se radi o jednoj intrudicionalnoj vrsti, tropskoj vrsti, na kojoj nažalost, nismo našli nikakav lijek. Kad govorimo o moru, tu imamo … [[Govornik se ne razumije.]] razne biljke koje rastu na morskom ednu i nažalost potiskuju onu naše izvorno stanište, onu biljku koja nam je glavna na morskom dnu … [[Govornik se ne razumije.]] Oceaniku u kojoj počiva, ja bi rekao sva bio raznolikost jadranskog, odnosno, hrvatskog podmorja. Nadalje, moram govoriti o raznim glodavcima, kao što je dabar. Nedavno smo imali jedan primjer, nesretne introdukcije, tj. reintrodukcije, jedne vrste u Hrvatsku, pa taj dabar sada, odnosno danas stvara probleme. A onda još imamo i neke vrste kao što je barska nutrija, jedna jako simpatična životinjica, vidjeti ćete odmah, kad uđete u ZOO u Zagrebu na početku, ali nažalost udomaćila se na mnogo mjesta i u Hrvatskoj. Također ću spomenuti i čin čile, koje su mali glodavci, korišteni nekoć za proizvodnju odjeće, a danas ih imamo i u prirodi. Jedan jako veliki problem je jedno nesuglasje između resora. Pa tako npr. danas, smo proglasili kalifornijsku pastrvu, vrstom koja je invazivna, a s druge strane je sami introduciramo svake godine u velikim količinama. Nje u prirodi nije bilo. Kod nas je ova klasična pastrva riječna, potočna pastrva, fali mi riječ. … [[Govornik se ne razumije.]] je latinski naziv, kolega, jel tako? Međutim, ribiča, zbog nedostatka potočne pastrve, u velikoj mjeri introduciraju kalifornijsku iako je rekao sam kategoriziram kao invazivna vrsta. Nadalje, ja bi spomenuo problem alepskog bora, evo danas smo na odboru razgovarali kratko za ovaj širi auditorij. Alepski bor je jedna vrsta, radi se o … [[Govornik se ne razumije.]] za kojeg se danas i šumare spore, je li on autohton ili alohton, je li on se udomaćio ili nije. Ali, ja bi rekao, s obzirom na način širenja, da on predstavlja jednu invazivnu vrstu. Pogotovo ću spomenuti primjer nacionalnog parka Kornati, gdje je onaj temeljni fenomen, to je onaj kontrast kamena i mora, polako se gubi. Već imamo nekoliko kornatskih otoka, od njih 89, koji su potpuno prekriveni šumom i polako se mijenja krajobraz tog iznimno vrijednog prostora. Nadalje ću spomenuti i biljku pajasen. Pajasen je jedan problem pogotovo u Primorskoj hrvatskoj velik i kod njega ću, a kod ostalih vrsta, upozoriti, evo kolege iz ministarstva da se, da je nužno educirati, sve one koji rade na poslovima zaštite prirode, na prepoznavanje ovih vrsta. Jer jako često vidimo da se taj pajasen njeguje, da se oko njega čisti, jer izgleda lijepo, a zapravo se radi o iznimno invazivnoj vrsti koja ne pripada našem prostoru. Također, spomenuti ću jednog malog kukca, koji je u zadnje vrijeme jako prisutan u Hrvatskoj, pogotovo jer radi jedan veliki problem u Primorskoj Hrvatskoj, to je crvena palmina pipa. Tisuće i tisuće palmi, ne samo u Hrvatskoj, nego veću 60 zemalja svijeta su, u Hrvatskoj tisuće, u svijetu se radi o milijunima, trajno uništene, nestale zbog ovoga kukca. Nažalost, lokalne samouprave, nisu educirane po ovom pitanju, pa imamo iz dana u dan, jedno po jedno mjesto, u našem priobalju koje je bilo okićeno palmama, gubi taj svoj ukras, zbog needuciranosti. A postoji način da se tretiraju palme protiv ovoga kukca koji je štetan. Spomenuti ću i štuku. Štuka je također jedna invazivna vrsta, koja postoji u rijekama Jadranskog, pardon dunavskog slijeva, odnosno, crnomorskog slijeva, ali nema u … [[Govornik se ne razumije.]] jadranskog slijeva, danas nije bilo, pa barem danas ima. Čak se i u Krki pojavila, i to je također problem. Imamo problem raznih kornjača. Mi imamo našu kornjaču, barsku … [[Govornik se ne razumije.]] koja je autohtona za Hrvatsku, ali imamo u novije vrijeme tropske kornjače, koje iz rasnih akvarija dolaze u naše bare i potoke i potiskuju ovu barsku kornjaču koja je nama autohtona. Problem kormorana je spomenula kolegica Pusić, radi se o jako velikom problemu za kontinentalne ribnjake, gdje, evo, ga uzgajivači riba u kontinentskoj Hrvatskoj, itekako veliki problem imaju s ovom jednom agresivnom invazivnom ptičjom vrstom, kod nas u priobalju to je labud. Mi u uvalama šibenskog zaljeva, Prokljansko jezera imamo danas stotine i stotine labuda koji, gdje je kraj. Prije par godina smo ih imali nula, danas ih imamo već stotine. Oni nisu agresivni za druge svojte, ali jednostavno i sami znate ako sjedim ja na ovoj stolici, ne može sjediti netko drugi. Znači ta vrsta jednostavno potiskuje druge vrste. Ja bih rekao da je ovo jedna jako specifična tema i da ima jako mnogo problema. I ja sam pokušao nabrajanjem ovih vrsta ukazati malo na koliko je ovaj problem širok. I pozdravljam ovaj zakon, pozdravljam njegovu provedbu. I evo ga, bilo bi dobro da se nađu konkretni instrumenti, konkretni pravilnici za svaku od ovih navedenih vrsta i još brojne druge koje ja naravno nisam naveo, jer nam je bioraznolikost ja bih rekao naš glavni brend ili jedan od glavnih brendova u našoj Domovini. Hvala.
Hvala lijepa. Želi li predlagač, državni tajnik gospodin Mile Horvat uzeti završnu riječ? Hvala.
Zahvaljujem se potpredsjedniče Sabora. Dakle, samo ću kratko se zahvaliti svima vama koji ste iskazali veliki interes za ovu temu i dajete podršku predlagatelju, odnosno ministarstvu u donošenju ovog zakona. Samo ću se osvrnuti kratko, rečenicu, dvije. Dakle, problem balasnih voda na brodovima je riješen Pomorskim zakonikom i posebnim Pravilnikom o balastnim vodama i oni su usklađeni sa ovim našim zakonom koji smo mi sad predložili. Samo ću podsjetiti, dakle kategorije su zavičajnih vrsta, stranih vrsta, invazivnih stranih vrsta i teško je danas napraviti jasnu distinkciju kad nastaju invazivne strane vrste. Ovim zakonom pak bavimo se onim stranim vrstama koje su unesene u novije vrijeme ili postoji opasnost od njihovog unosa. Na takve se vrste naši eko sustavi nisu prilagodili, pa one izazivaju ili mogu izazvati štetne posljedice. Preventivno, dakle idemo sa prijedlogom ovog zakona. Zato vas molimo da prihvatite ovaj prijedlog zakona i usvojite ga. Hvala vam još jednom.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Konačni prijedlog zakona o sprječavanju unošenja i širenja stranih, te invazivnih stranih vrsta i upravljanju njima, drugo čitanje, P.Z.E. br. 173. Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o sprječavanju unošenja i širenja stranih, te invazivnih stranih vrsta i upravljanju njima. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 122 glasa za donijet Zakon o sprječavanju unošenja i širenja stranih, te invazivnih stranih vrsta i upravljanju njima.
Prijeđimo na zadnji zakon, na zadnju odluku, na zadnji akt danas. - Prijedlog odluke o proglašenju 1. ožujka – „Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora“ – podnositelj: Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu Podnositelj je Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu na temelju članka 59. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Želi li gospođa Vesna Bedeković ispred predlagatelja, odnosno Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu obrazložiti? Ne. Otvaram raspravu. Žele li izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo uzeti riječ? Ne. Jer su isti. Ne, to je zakonodavstvo. Prva na redu je onda gospođa Marija Alfirev ispred Kluba zastupnika SDP-a, izvolite.
Hvala uvaženi potpredsjedniče Sabora i kolegice i kolege zastupnici. Dakle, evo pred nama je jedna Odluka o proglašenju nacionalnog dana struke koja je zapravo izuzetno važna, a rekla bih i na neki način marginalizirana. Pa evo ja se nadam da ćemo mi ovim činom zapravo odati to jedno važno priznanje. Izuzetno mi je drago što smo i zapravo u ova dva tjedna, a evo i u ime sada kluba, ali evo i ja osobno zapravo razgovaramo o tematici koja je, dakle meni osobno bliska. Prošli tjedan je to bilo Zakon o psihoterapiji, a ovaj put je zapravo također sa ovog našeg Fakulteta edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta, znači Odluka o proglašenju Nacionalnog dana edukacijsko-rehabilitacijskih, edukacijskih rehabilitatora. Ovo je priznanje struci koja to zaista zaslužuje, struci kojoj je to i posao i poziv. Edukacijski rehabilitator, zapravo to zahtijeva jednu visoku razinu empatije, visoku razinu tolerancije i visoku razinu strpljivosti i velikih, visokih očekivanja. Zanimanje edukacijskog rehabilitatora usko je vezano s društvenom odgovornošću, društvenom osjetljivošću i društvenom kohezijom. Edukacijski rehabilitator svojim radom izravno djeluje na uključivanje osoba sa invaliditetom u život zajednice. Utječe na prihvaćanje i poštivanje različitosti. Oni svojim radom utječu na promicanje prava osoba sa invaliditetom, a svojom stručnošću osnažuju, uče, pružaju podršku i razvijaju sve potencijale kako djeteta sa teškoćama, tako i odraslih osoba sa invaliditetom. Edukacijski rehabilitatori rade u različitim sustavima, u obrazovnom, socijalnom sektoru, Sektoru zapošljavanja, ljudskih prava i zdravstvu. Edukacijski rehabilitator je prisutan u obitelji djeteta s teškoća od najranije dobi kroz ranu intervenciju do odrasle dobi radeći na poboljšanju kvalitete života samih osoba, ali i osoba, dakle i njihovih obitelji. Zato danas zaista želim istaknuti također i ulogu obrazovne ustanove koja obrazuje ovaj kadar edukacijske rehabilitatore, a to je Edukacijsko-rehabilitacijski fakultet. Prije 55 godina profesor Špoljar osnovao je Višu defektološku školu u Zagrebu koja kasnije postaje fakultetom sve do današnjeg edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta. I tada i sada to je zapravo jedina ustanova u Hrvatskoj i to u Zagrebu na kojoj se mogu obrazovati edukacijski rehabilitatori i srodne struke. To je izuzetna ustanova koja svojom društvenom odgovornošću i povezanošću sa zajednicom pokazuje jednu izuzetan značaj za razvoj uključivanja osoba sa invaliditetom u život zajednice i sustavno, dakle jedno poticanje i poštovanje različitosti. To su dokazali i osnivanjem Centra za rehabilitaciju unutar svoje obrazovne ustanove što pokazuje da se stručnjaci, dakle nastavnici s tog fakulteta intenzivno ne samo znanstveno usavršavaju, nego i svojim dakle stručnim radom doprinose, osnažuju i sami se dalje obrazuju i doprinose zapravo toj uključivosti. Ova profesija ono što također želim istaknuti, a vezano je uz ovo i nadam se da će i ovaj dan doprinijeti nekim promjenama u tom smislu, da ova profesija je u Hrvatskoj deficitarna pogotovo za sva ona područja izvan Zagreba. I to već traje već dugi niz godina. Pretpostavljam da je to rezultat toga što i studenti iz drugih krajeva Hrvatske nakon studija ostaju u Zagrebu. Ali je to vjerojatno i rezultat da se upisne kvote nisu već dugo mijenjale, pa bi i na tom području trebalo nešto napraviti. Stoga pozdravljam inicijativu da se i ozbiljne, dakle ozbiljnu volju, dakle postojanje ozbiljne volje osnivanja izvanrednog studija dislociranog studija, dakle izvan Zagreba što pretpostavljamo da će donijeti, doprinijeti rješavanju ovog problema, te da će se i mladi ljudi moći obrazovati ne samo u Zagrebu već i negdje drugdje. Ja se nadam da će, toplo nadam da će to biti negdje blizu u Dalmaciji, ali isto tako i u nekom drugom dijelu Hrvatske. To bi sigurno trebalo doprinijeti ostajanju stručnjaka tamo odakle dolaze i pokrivanje dakle ovog deficita na tržištu rada. O ovome govore vrlo jasno i činjenica i pokazatelji Hrvatskog zavoda za zapošljavanje što proizlazi iz njihovih preporuka za 2018. godinu, ali već to dugi niz godina traje. To su preporuke za obrazovnu, upisnu politiku stipendiranja, a evo osobno mogu reći, dolazeći iz Šibensko-kninske županije svjedok sam zapravo toga da je koliko je to deficitarno zanimanje i kolika je zapravo potražnja svih ustanova, svih pružatelja usluga koji skrbe, koji pružaju socijalne usluge osobama, djeci s teškoćama u razvoju i osobama sa invaliditetom, a nemaju stručnog kadra i zapravo onda taj posao moraju raditi neke druge srodne struke. A vjerujem da bi zapravo i omogućavanjem izvanrednog studija omogućili obrazovanje i tih ljudi koji žele raditi u ovom području. Na kraju još jednom drago mi je što evo i osobno sudjelujem u donošenju i proglašenju ovog Nacionalnog dana edukacijskih rehabilitatora i zapravo time čestitam svim svojim kolegicama i kolegama koji su odabrali ovaj častan posao i ovu važnu profesiju i poziv. Hvala.
Hvala i vama. Imate jednu repliku, gospodin Vučetić.
Poštovana kolegice, vi ste u svom izlaganju uglavnom govorili o edukacijskim rehabilitatorima pod vidom njihove zapošljivosti, potrebe na tržištu i načinu na koji oni stiču znanja i kako je potrebno dislocirati to institucijsko osposobljavanje, odnosno proizvodnju stručnjaka. Međutim, čini mi se da je vrlo bitno naglasiti i kad se radi o tom institucijskom dijelu školovanja edukacijskih rehabilitatora, a to je da postoji ipak jedna vlastitost, a to je da se radi o struci koja predstavlja kvalitetu javnih emocija u društvu. Na koji način to mislim? Kad se pogleda program ovog studija postoji jedan pojam koji odudara od svih ostalih, a to je da se od kandidata i budućih stručnjaka zahtijeva mogućnost empatije. Dakle, ovim zvanjem, zanimanjem strukom se ne mogu baviti osobe koje nisu sposobne za empatiju. A da bi mogle biti empatijske i empatične one u isto vrijeme trebaju biti u stanju i izvršiti auto refleksiju s pozicije vlastite struke, tako da imamo usudio bih se reći jedan plemeniti krug. Imamo struku koja na stručan način promatra sebe samu, oplemenjuje društvo i pomaže onoj ugroženoj populaciji, populaciji kojoj je potrebna naša institucijska i društvena pomoć kako bi oni izgrađivali društvo. Zahvaljujem.
Lijevi prednji dio velikog mozga po novim istraživanjima. Malo snimanje pa onda se mogu uzeti raditi. Izvolite odgovor. … [[Govornik se ne razumije.]]
Koliko sam razumjela vi smatrate također da je empatija zapravo izuzetno bez empatije se ne može obavljati većina posla, dakle dosta poslova se ne može obavljati, a pogotovo kada je u pitanju kada su ljudi koji rade s djecom s teškoćama ili sa odraslim osobama s invaliditetom onda je to gotovo i imperativ. Dakle tu se slažem bez empatije tu ne možemo govoriti da bi vrlo teško možemo govoriti o tome da bi se mogao obavljati ovaj posao, eto toliko se slažem.
Hvala lijepa. I sada gospođa Vesna Bedeković ispred Kluba zastupnika HDZ-a, sada će nastupiti.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovane kolegice i kolege. Naravno Klub zastupnika HDZ-a će podržati ovu inicijativu i samo ću podsjetiti da je ova Inicijativa za proglašenje 1. ožujka Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora potekla od Saveza edukacijskih rehabilitatora Hrvatske i naravno da je ovu inicijativu i ovaj prijedlog da su raspravila saborska radna tijela dakle Odbor za znanost, obrazovanje i kulturu i Odbor za zakonodavstvo jednoglasno poduprla da se ovaka odluka donese. A evo kolegica je već napomenula da navedeni datum 3. ožujka kao Nacionalni dan edukacijskih rehabilitatora povezan je s danom smrti prof. Tomislava Špoljara koji je početkom 20. stoljeća u Varaždinu inicirao osnivanje i rad tada u to vrijeme prvih pomoćnih odjeljenja za učenike s teškoćama u razvoju, a kasnije je 1963. godine osnovao i Visoku defektološku školu pri Sveučilištu u Zagrebu koja je u to vrijeme šezdesetih godina prošlog stoljeća bila prva i jedina visokoškolska ustanova kada govorimo o sveučilišnom studiju defektologa u Hrvatskoj, ali jednako tako i u cijeloj bivšoj državi i naknadno kasnije s vremenom je ta visoka škola postala fakultetom, a prof. Tomislav Špoljar i prvim dekanom toga istoga fakulteta. Danas se kao što je već bilo rečeno edukacijski rehabilitatori obrazuju na Edukacijsko-rehabilitacijskom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu koji je danas jedini takove vrste u RH i naravno da ima važnu ulogu u obrazovanju kadrova ovog specifičnog profila koji onda nakon završenog školovanja mogu raditi u različitim područjima, primjerice u području odgoja i obrazovanja na različitim razinama, u socijalnoj skrbi, u sustavu zdravstva, a jednako tako i profesionalne rehabilitacije i zapošljavanja. I kroz sve ove djelatnosti neki vidovi koji obuhvaćaju djelatnost edukacijskih rehabilitatora prije svega odnose se na edukacijsko-rehabilitacijsku procjenu, zatim na rano otkrivanje i intervenciju djece s teškoćama u razvoju i osoba s invaliditetom, jednako tako promicanje prava i potreba djece s teškoćama i osoba s invaliditetom, zatim prilično bitan segment odgojno-obrazovni rad neposredni s djecom s teškoćama i osobama s invaliditetom, pa onda jednako tako kasnije sudjelovanje u profesionalnoj orijentaciji pružanju podrške pri zapošljavanju, a onda i sve one edukacijske aktivnosti usmjerene na profesionalce i okolinu koja okružuje djecu s teškoćama i osobe s invaliditetom. I naravno ono što je po meni bitan dio njihove djelatnosti je i edukacijsko-rehabilitacijska evaluacija, a onda i stručna i znanstvena istraživanja u tom području. Naravno kada govorimo o samom činu proglašavanja 1. ožujka Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora time ćemo postići dodatno i nužno naglašavanja, značenje i uloge edukacijskih rehabilitatora kako u ustanovama u kojima oni profesionalno djeluju, ali tako i u svim lokalnim sredinama u kojoj rade pa onda i u široj društvenoj zajednici kada govorimo o nacionalnoj razini, posebno iz tog razloga što oni upravo svojim znanjem i svojim kompetencijama uklanjaju predrasude i prema djeci s teškoćama u razvoju, ali i prema osobama s invaliditetom na razini cijelog društva što kod nas trenutno u našem društvu još uvijek osobno smatram da za to imamo potrebu neprestano naglašavati važnost uklanjanja svih mogućih predrasuda u tom području. Ono što smatramo osobito bitnim ovdje za istaknuti je i činjenica da edukacijski rehabilitatori zagovaraju i promiču i prava djece s teškoćama u razvoju, ali jednako tako i prava njihovih roditelja jer evo nažalost svjedoci smo činjenice da u praksi imamo sve više različitih uzroka i različitih vrsta teškoća, različitog oštećenja koje naši današnji učenici imaju. I upravo taj čitav jedan spektar teškoća koje se kod učenika javljaju dakle nalaže i evo sve izraženiju potrebu za jednim posebnim pristupom kad je riječ o metodici rada sa takvom djecom u neposrednoj nastavi, dakle jedan diferencirani pristup koji će onda pokušati zadovoljiti i treba zadovoljiti individualne potrebe svakog pojedinog učenika. I naravno bitna uloga edukacijskih rehabilitatora je istodobno upravo pružanje podrške i samim učenicima s teškoćama ali i njihovim učiteljima koji s njima rade pa onda i njihovim vršnjacima i njihovim roditeljima i zajednici u cjelini. I slijedom svega što sam navela, ponovno ponavljam da će Klub zastupnika HDZ-a podržati odluku da Hrvatski sabor dan 3. ožujka proglasi Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Gospodin Vučetić, replika.
Pa evo nisam mogao odoljeti a da ne iskoristim trenutak da Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora progovarate vi koji ste u izvan političkom životu pedagog i gospodin potpredsjednik Sabora koji je u izvan političkom životu psiholog. Ovim danom edukacijskih rehabilitatora budući se radi o iznimno složenom i plemenitom zanimanju kojim se donosi dijagnostika izriču se određeni tretmani ali i provodi se evaluacijski postupak i tu sudjeluju i mnoga srodna zanimanja, od pedagoga, socijalnih pedagoga, psihologa, rehabilitatora, ostalih terapeuta, logopeda, tako da ovim danom, proglašenjem Nacionalnog dana edukacijskih rehabilitatora, mi u isto vrijeme proglašavamo značaj svih onih struka koje skrbe uistinu o našim najplemenitijim građanima a to su ljudi koji imaju određene poteškoće i te poteškoće budući da su nositelji tih poteškoća osobe koje predstavljaju vrijednost u ovo društvo, mi se prema njima tako moramo i odnositi. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Vučetić. Gospođa Bedeković, odgovor.
Ma samo kratko, naravno da se slažem sa svime što ste rekli i drago mi je da ste nabrojili sve ove profile i sva ova zanimanja koja nekako rekla idu ruku pod ruku sa edukacijskim rehabilitatorima kad je u pitanju timski rad, dakle timski pristup učenicima s teškoćama u razvoja i osobama, ljudima sa invaliditetom. Ja bi samo rekla da ne samo da su to zanimanja i struke koje zahtijevaju pored osobina ličnosti i određenu razinu kompetencija, dakle ovisno o području u kojem se djeluje, nego bih rekla da su to zapravo pozivi, čovjek koji radi s učenicima s teškoćama, koji radi općenito s djecom, s ljudima s invaliditetom, ono što radi i mora doživjeti kao poziv i doživljava kao poziv i na temelju toga onda može biti uspješan u poslu koji obavlja.
Hvala lijepa. Gospodin Željko Jovanović, izvolite, kao pojedinačna rasprava.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pridružujem se prethodnim raspravama koje ističu važnost obilježavanja ovog datuma, također želim podijeliti sa kolegama i veselje udruge edukacijskih rehabilitacijskih stručnjaka Primorsko-goranske županije, Ličko-senjske, Istarske županije koje djeluju pri Centru za odgoj i obrazovanje u Rijeci obzirom da je iz njihovih redova upravo krenula ova inicijativa za proglašenjem Nacionalnog dana edukacijskih rehabilitatora. Ono što ja želim posebno naglasiti, obzirom da je 1. ožujak vrlo blizu i da sve ove naše odluke koje inače donosimo kada su određeni datumi u pitanju ne ostanu samo deklaratorne, da se, evo docentica Bedeković i Odbor za obrazovanje potrude i održe u Saboru tom prilikom ne samo pouko obilježavanje ovog datuma nego da u Saboru probamo utvrditi koji su glavni problemi za koje smo već i čuli danas vezano za rad edukacijskih rehabilitatora. Prije svega to je deficitarnost, to su male upisne kvote gdje jasno je da mi ne možemo puno učiniti ali možemo apelirati na sveučilište da naravno uvažavajući njihovu autonomiju, nađu malo više novaca i povećaju upisne kvote na Edukacijsko-rehabilitacijskom fakultetu, a naravno sve gradove i općine poput Rijeke koja to čini, da se ugledaju i da u svojim sredstvima, u proračunima planiraju sredstva za stipendiranje ovih deficitarnih zanimanja kako bi osigurali da sva djeca sa poteškoćama u razvoju i osobe sa invaliditetom uspiju razviti do maksimuma svoje preostale sposobnosti i na taj način da im osiguramo što je moguće kvalitetniji život. Hvala lijepo.
Izvolite, gospođo Bedeković, replika.
Kolega Jovanoviću, drago mi je da ste ovo sad spomenuli, naravno podržavam i vaš prijedlog i inicijativu i čini mi se da možda bismo uz i upisne kvote i stipendiranje ovog profila zanimanja kako od strane lokalnih zajednica tako i na državnoj razini. Treba spomenuti još jednu važu situaciju koju imamo u praksi. Moramo priznati da ne znam trenutno kako je sada, ali barem tako jedno vrijeme je bilo. Naime, timovi koji rade u osnovnim školama s učenicima, mislim na stručne suradnike, na pedagoge, psihologe pa i edukacijske rehabilitatore, u svim našim školama nisu na adekvatan način popunjeni u smislu da timovi u osnovnim školama imaju istovremeno sva tri ova profila nego negdje se to svede na samo na pedagoga, negdje samo na psihologa, negdje na kombinaciju pedagoga i psihologa. Nažalost nekako mi se čini d su prilično rijetke one škole koje imaju sva ova tri stručnjaka u ovom timu tako da mislim da bi jednako evo i tu problematiku trebalo staviti na stol. A evo koristim priliku i ovu prigodu reći da u Virovitičko-podravskoj županiji mi upravo ovih dana idemo sa izgradnjom centra za odgoj i obrazovanje, dakle upravo centra koji pohađaju naši učenici s teškoćama u razvoju i ponosni smo jer je to jedan od većih projekata. Evo trenutno što se tiče odgoja i obrazovanja u našoj županiji. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. I zdanja pojedinačna rasprava, gospodin Marko Vučetić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora. Budući da je sve sadržajno bitno rečeno. Ja ću iznijeti, nekoliko, ovih kulturološko … [[Govornik se ne razumije.]] segmenata važnosti proglašenja ovog nacionalnog dana edukacijskog rehabilitatora, jer mi kao što je iz prethodne rasprave razvidno, ovime ne želimo istaknuti značaj jedne struke na način isticanja hermetizma te struke. Jer uistinu, ne bi bilo nikakvog opravdanog niti dovoljnog razvoja da izdvajamo edukacijske rehabilitatore i njima i proglašavamo dan edukacijskih rehabilitatora, zbog toga što smo se zadržali samo na njihovom usustavljenom znanju, nego zbog toga što se vodimo načelom, da je svrha stvari vrijednima od sami stvari. Dakle, ono zbog čega smo se i kao odbor i kao sabor, nadam se jednoglasno odlučili podržati nacionalni dan edukacijskih rehabilitatora, sadržano je u tome, što smo prepoznali vrijednost i to ne idealnu, nego realnu vrijednost osoba koje imaju različite poteškoće i te poteškoće se kreću od intelektualno metalnih do senzualno motoričkih. I od najranije dobi, pa do odrasle dobi i da na taj način kao društvo smo odlučili se i za ranije intervencije i za tzv. tranzicijske programe u kojima ćemo pomagati našim odraslim sugrađanima, koji imaju određene probleme, koji za njih postaju prave, istinske, neprevladane egzistencijalne situacije, koji iziskuju adekvatan odgovor društva i taj adekvatan odgovor društva mora biti na razini, dakle, usustavljenog znanja, na razini stručnog odgovora i na razini integracije svih građana u društvo i izgradnji društva. Ukoliko ne bi prihvatili ovakav hodogram aktivnosti i ukoliko bi odustali od ove idejne osnove, onda bi se hrvatsko društvo razvijalo na razini derivata metafizike zla, a ne na razini onoga čemu ovo društvo treba ići, a to je da ono što nam je do 20. st. bilo na razini nekakve transandencije, a to je da do početka 20., st. li kako odgovoriti na potrebe osoba koje imaju razvojne poteškoće, da danas kada to znamo odgovoriti, ali još uvijek nismo u potpunosti prevladali tu marginalizaciju tih građana i na tome trebamo razvijati ove naše javne emocije, kako bi se približili idealu, ne samo da društvu uspijevamo, na znajući način, udijeliti dobročinstvo da pomažemo u razvoju društva, nego da na osloboditeljski način djelujemo a to je da iz društva iskorijenimo sve one elemente koje će dovesti do marginaliziranja bilo kojeg sloja i bilo koje populacije, a osobito ove populacije koje ima poteškoće u razvoju. Zbog toga držim, nadam se i očekujem da će Hrvatski sabor jednoglasno donijeti i proglasiti dan edukacijskih rehabilitatora, upravo zbog toga, što je vrijednost onih stručnjaka u onima kojima je ta struka i ta znanja su potrebna. Zahvaljujem.
Hvala i vama. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kad se steknu uvjeti, sutra ujutro nastavljamo u 9,30 sa Prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani. Znači važan zakon, ali vas ima premalo, da vršim propagandu da dođete na taj zakon. Prenosite to, idite i razmnožite se. SJEDNICA PREKINUTA U 18,30 SATI.
Prijedlog odluke o proglašenju 1. ožujka Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora. Podnositelj Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o proglašenju 1. ožujka Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora. Molim glasujmo. Utvrđujem da je jednoglasno sa 124 glasa za donijeta Odluka o proglašenju 1. ožujka Nacionalnim danom edukacijskih rehabilitatora u tekstu kako je predložio Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Nastavljamo s radom. Prva točka, Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obrani, prvo čitanje, P.Z. broj 268. Imamo rukE u zraku dvije ruke, prvo kolega, ima i više, prvo kolega Glasnović. Izvolite.