Prvi se javio Petar Baranović.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice Sabora. Tražim stanku u ime kluba DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista zbog situacije u kojoj su zaposlenici kaštelanskih staklenika.
Kolega Zlatko Tušak.
Hvala potpredsjednice. Tražim isto stanku od 10 minuta, ali za radnike Konstruktor inženjering iz Splita koji 15 plaća nisu dobili od poslodavca.
Kolega Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Na zahtjev kluba HDZ-a ovaj Visoki dom je donio odluku da ravnatelj HRT-a mora dostaviti izvješće, zapravo informaciju o svojim plaćama i plaćama čelnih ljudi HRT-a. Dokument koji su saborski zastupnici dobili jučer na klupe je sramotan i ja tražim stanku u ime kluba HDZ-a da se očitujemo o tome.
Kolega Boro Grubišić.
Ne zna čovjek za što bi prije tražio stanku, hoćemo za staklenike, za konstruktor, za RIZ, za HRT, ali evo nek bude ovo zadnje kao što je gospodin Šuker ovaj puta rekao u svezi izvješća glavnog ravnatelja HRT-a, a u svezi prosječnih bruto i neto plaća na HRT-u što Hrvatski sabor i nije tražio zapravo nego sasvim nešto drugo, a to je sakriveno u ovom izvješću. Hvala lijepa.
Branko Vukšić.
Ista tema HRT.
Damir Kajin.
Raspolaganje poljoprivrednim zemljištem u Istri.
Jadranka Kosor.
Gospođo potpredsjednice, također vezano za izvještaj gospodina Radmana na zahtjev Hrvatskoga sabora. Hvala.
Goran Beus Richembergh.
Isto oko HRT-a.
Određujem stanku do 9,44 a sad smo početak zasjedanja svakog jutra pretvorili u zajedničku press konferenciju klubova. Mislim da to ipak nije u redu. U ime kluba HDZ-a kolega Jasen Mesić.
Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Uvaženi kolega Šuker je naveo razlog zašto je klub HDZ-a zatražio stanku kako bi se ponovno osvrnuli na sramotan odgovor ravnatelja HRT-a gospodina Gorana Radmana, a vezano na zaključak 16. sjednice Hrvatskog sabora od 6. ožujka 2015. godine kada smo zatražili da nam gospodin ravnatelj HRT-a dostavi podatke vezano za svoju plaću i za plaću vodećih ljudi na HRT-u kako u upravnom smislu tako i u programskom smislu. Naravno da smo očekivali minimum poštovanja ravnatelja HRT-a gospodina Radmana prema Hrvatskom saboru tim više što ga ovaj Hrvatski sabor bira svojim glasovanjem, tim više što hrvatski zastupnici kad donose zaključak donose i zaključke koji zanimaju hrvatske građane, a to možemo čitati kao pretplatnike HRT-a koji odvajaju svoj novac sukladno Zakonu za funkcioniranje HRT-a a time i za plaću gospodina Radmana. Gospodin Radman se i u toj raspravi branio da je to tajni podatak, kao da se radi o nekakvoj privatnoj ili polu-privatnoj korporaciji gdje je to neka poslovna tajna pa će se s time naštetiti HRT-u ukoliko javnost sazna za njegove podatke. Branio se da to ne može učiniti prema drugim ljudima, a mi ga pozivamo iz HDZ-a ako ima imalo morala, hrabrosti i odgovornosti neka dostavi platnu listu za zadnji mjesec, svoju osobnu platnu listu za zadnji mjesec, odnosno za ožujak 2015. godine pa ćemo onda vidjeti da li je ovaj odgovor prema Hrvatskom saboru na zaključak koji je dostavio gospodin Radman samo sramotan kao što to svi možemo vidjeti ili je k tome i lažan. Ukoliko gospodin Goran Radman, kojem saborska većina izglasuje povjerenje na njegova izvješća, a kad članovi nadzornog odbora upozoravaju na nepravilnosti onda saborska većina smjenjuje i razrješuje članove nadzornog odbora, kad ga se upozorava da ne progoni novinare i urednike, kad ga se poziva da ne dijeli otkaze novinarima na HRT-u, kada se uporno prema Ministarstvu kulture i prema njemu osobno apelira da ne ide s inicijativom fuzioniranja HINA-e s HRT-om jer s time se želi napraviti dodatna kontrola informacija onda se na to saborska većina koja podržava gospodina Radmana oglašuje. U tome kolegice i kolege glavni problem i ovog odgovora. Što ćete poduzeti kolegice i kolege iz Kukuriku koalicije ukoliko gospodin Goran Radman ne ispoštuje zaključak onako kako ga je Hrvatski sabor izglasao, oćete i dalje gurati glavu u pijesak, oćete i dalje smjenjivati članove Nadzornog odbora, oćete i dalje šutjeti na pogon novina, oćete i dalje dokazivati da vam je samo bitno da HRT u svom informativnom programu pomaže vašem očuvanju vlasti? Kolegice i kolege, nemojmo se igrati sa vlastitim zaključcima. Ako smo već taj zaključak donijeli, mi iz HDZ-a pozivamo ovim putem ponovno gospodina ravnatelja da odgovori na adekvatan način na zaključak Hrvatskog sabora, pozivamo ga da dostavi platnu listu za protekli mjesece da vidimo da li je i obmanjivao Hrvatski sabor i najavljujemo da ćemo odmah nakon uskršnjih praznika poduzeti daljnje napore i daljnje korake kako bi utvrdili interes, istinu i to u interesu hrvatskih građana, zapravo onih koji tu HRT financiraju i koji u smislu javnog interesa imaju pravo znati i ove podatke. Što se tiče izvješća, možete pogledati gospođo potpredsjednice, ovo je sramota za sve nas, pa i za vas koji ste zaduženi za vođenje sjednice. Hvala lijepa.
Vidjeli smo ga, imamo ga na klupama. Zašto bi za mene bilo? U ime HDSSB-a kolega Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice Hrvatskog sabora zamjerate nam što prekidamo i tražimo stanku, a mogli bismo svaki dan o ovoliko tema koliko smo danas zatražili stanku počevši od Imunološkog, raspolaganja poljoprivrednim zemljištem, jadranskih staklenika, Konstruktora, Hrvatske željeznice, brodogradilišta, RIZ odašiljača i na kraju Hrvatske televizije. Ovo izvješće koje je u tablici veličine 14x4 centimetra, gledajte mora javnost znati, 14 centimetara puta 4 centimetra izvješće HRT o prosječnim bruto i neto plaćama ravnatelja, rukovoditelja, njih 99. Ovo je izvješće podcjenjivački i sramotni odgovor Hrvatskom saboru na njegov zaključak da se dostave pravi podaci. Ovdje piše, dakle zašto to kažem zato što piše prosječna bruto plaća, ne nismo tražili prosječne bruto plaće, ni prosječne neto plaće nego smo tražili pojedinačne dakle iznose plaća po svima, ne mora pisati ime i prezime, ali po sistematizaciji u Hrvatskoj televiziji da se točno zna za svakoga pojedinca koliko prima, a ne prosječno. Ovo je za pučkoškolce, ne za Hrvatski sabor, ovo je krajnje podcjenjivački kako se i odnosi ovdje gospodin glavni ravnatelj Hrvatske televizije prema nama zastupnicima, tako je i ovo izvješće još gore, kao da mi s njim trčimo štafetu pa smo iza njega dok on nosi štafetu, oni mali od kužine ili kao da smo mi ideološki ostraščeni čitatelji poleta pa nama on propisa ovakvo sa ovom tablicom 14x4 cm u kojoj piše da su prosječne bruto plaće za 3165 zaposlenika 437 milijuna kuna, a za ovih 99 o kojima piše i govori i navodi ih ne piše koliko je bruto ni neto plaća. Ali ja sam izračunao, ne piše, a ja sam izračunao ukupno govorim o tome da je oko 24 milijuna bruto plaća, 12,5 milijuna neto plaća ukupno za njih 99. Ali to nismo tražili mi, to je potpuno irelevantno za ono što je Hrvatski sabor htio. Hrvatska televizija je javna televizija, tako se voli zvati i tako se zove, a onda je stvar Hrvatske televizije i javna stvar, stvar svakog građanina koji plaća 80 kuna pristojbe a mnogi vrlo teško izdvajaju 80 kuna pristojbe za Hrvatsku televiziju. I svaki građanin RH želi znati kako ide njegov novac, a ne ovako. Nadalje, u ovom izvješću nije ništa navedeno, ama baš ništa, niti koliko je ljudi zaposleno ni u tehnici, koliko je novinara, koliko je urednika na platnom spisku? Neka nam to napiše. Koliko je pravnika u Hrvatskoj televiziji, koji je odnos između kreativnog osoblja pa onda onog tehnološkog osoblja, i u upravljačkoj strukturi Hrvatske televizije? To smo tražili i to tražimo. Koliko se troši novaca na izlet u Dubrovnik kada se otvara novi studio u prostorijama OTP banke, koliko se troši novaca u Houstonu kada se idu kupovati tehničke stvari, pardon u Las Vegasu kada se idu kupovati tehničke stvari za Hrvatsku televiziju, koji su to iznosi? To smo tražili jer vidimo da na Hrvatskoj televiziji ne štima ništa i znamo dobro da ne štima ništa počevši od otpusta gospođi Nadi Prkačin, gospođi Elizabeti Gojan, Hloverki Novak Srzić, Karolini Vidović. Ko je slijedeći na redu, tko je slijedeći na redu? I s obzirom na mlake odgovore Hrvatskog novinarskog društva. Dakle, moramo ponoviti ono što smo već rekli i ono što smo tražili, ili ćemo dopuniti kao zaključak Hrvatskog sabora zahtjev za jasno izražene brojke jer to je javna stvar, kao što svaki građanin RH putem Povjerenstva za sukob interesa, borbe protiv sukoba interesa može doznati imovinu svakog zastupnika i predsjednika republike, odnosno predsjednice sada i premijera i svakoga, zašto bi gospodin Radman i njegova svita bila izuzeta od takve prakse? Pa ko su oni? Pa tko njih bira? Jesu oni javna televizija, jesu oni da kažem javna stvar? Svima nama trebaju biti dostupna njihova imovinska kartica a također i plaće. I kaže, ne može se tehnički, kako ne može? Pa preko čega oni primaju plaće [[Upadica: Vrijeme.]] A kamo li honorare, e o tome će biti posebna priča još. O honorarima, o autorskim pravima, o vanjskoj produkciji, e to bi tek bila prava trakavica. Hvala lijepa.
Hvala. Manje se uzbuđujte. U ime nezavisnih ljevičara kolega Branko Vukšić.
Uvažena potpredsjednice Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege. Pa danas bismo trebali ovdje raspravljati sasvim sigurno o ostavci, odnosno o smjeni gospodina ravnatelja Radmana. Prije nekoliko dana ili tjedana, bolje reći tjedana, 3 su novinarke Hrvatske radio televizije dobile otkaz, to je Krišto, Srzić Novak i Gojan, gospođe Krišto, Srzić Novak i Gojan. Mislim da bi na tom mjestu trebao biti gospodin ravnatelj Radman. A sada ću pojasniti zbog čega. Povjerenstvo za analizu proračunskih korisnika je pod posebnu lupu stavila Hrvatsku radioteleviziju i to zbog toga što je veliki nesrazmjer između primanja na Hrvatskoj radioteleviziji i tamo se s opravdano sumnja da postoje prevelike plaće što mi čitavo vrijeme tvrdimo. Kada sam bio predsjednik Odbora za medije dva puta sam tražio u ime odbora da glavni ravnatelj Radman a poslije i predsjednik Nadzornog odbora gospodin Gotovac podnesu izvješće o primanjima, ne o plaćama, o primanjima zaposlenih na Hrvatskoj radioteleviziji i aneksima ugovora. I prvo, ili laže Povjerenstvo za analizu proračunskih rashoda ili laže ravnatelj Radman. Ja sam nekako više sklon Povjerenstvu jer tako mu naslov kaže, trebamo vjerovati jer je to Povjerenstvo i imenovala ga je Vlada i vjerujem da Vlada nije Povjerenstvo postavila formalno. I ovo je alarm, crveni alarm da gospodin Radman radi što god hoće. Ili mu je kukuriku koalicija rekla ti radi što god hoćeš, mi ćemo formalno tebe preispitivati, pošalji to što je on poslao. Ovo je pokazivanje dugog nosa, ovo je izrugivanje Hrvatskoga sabora i ako mi to dopuštamo pa kako će onda građani Republike se odnositi prema nama saborskim zastupnicima kada ravnatelj glavne televizije, Hrvatske televizije glavni ravnatelj kaže Hrvatskome saboru ne poštujem vas, ne cijenim ono što vi tražite, neću vam dati, ismijavati ću vas. To je ovo izvješće, ovo je sramota. Ovo je sramotno. Da je netko izvan kukuriku koalicije, pa taman da je na vlasti napravio ovo, mediji bi ga razapinjali mjesecima. Ovo kao da je neki komplot. Treba zaštiti vojnika na Prisavlju. Vojnika ne Ryana nego Radmana. A zbog čega se to štiti? Tako da ovo što se događa na Hrvatskoj radioteleviziji je još jedan razlog za smjenu, za smjenu, ne za ostavku pa kažu, pa nam poručuju kako je ona bila, ona treba biti primjer drugima da ne bi bilo zabune. U 7. mjesecu 2012. godine s ove govornice sam tražio smjenu, a sada kažu, sada vi tražite smjenu. U 12., mjesecu smo tražili HDSSB je isto tako tražio tada smjenu gospođe Andree Zlatar Violić. Sve što se događa na HRT-u je posljedica katastrofalno lošeg Zakona o HRT-u. Jedan čovjek ima svu vlast u svojim rukama. I ne odgovara nikome nego šefu partije i to je strašno. Ovo što se dogodilo odgovara, uveden je na HRT-u verbalni delikt. Tamo su trebali neki dobiti otkaz zbog toga što su surađivali s drugim televizijama, zbog toga što su loše radili. Međutim ne, tek kada su digli glas ljudi, kada su rekli oprostite, ovo što se radi na HRT-u je loše, što imaju pravo. Gospodin Radman ne razlikuje komercijalne televizije od javnih televizija. Izgleda da ne zna ni svoji posao. A drugo, najgroznije u svemu tome je što mi pristajemo na ovakav odnos Radmana prema Hrvatskome saboru. Druga stvar, čitao sam danas u novinama da HRT nije korisnik državnoga budžeta pa ona ne treba to. Ona je korisnik subvencija i ona ima dužnost obavijestiti onih milijun 200 tisuća pretplatnika koji krpaju kraj s krajem koliko se zarađuje na HRT-u s time da to nije lov na vještice, samo treba znati. Hvala lijepa.
U ime Kluba zastupnika HGS-a i Jadranke Kosor govorit će poštovana Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. O izvješću gospodina Radmana. Nisam sigurna da sam precizno brojala, ali evo 6 redaka, 16 riječi, uključujući veznike i nekoliko brojki i to je sve, dakle bez ijedne jedine rečenice izvješća Hrvatskom saboru institucije, možemo je i tako nazvati, HRT-a u državnom vlasništvu koja prema Zakonu o HRT-u odgovara Hrvatskome saboru, mora podnositi izvješće Hrvatskom saboru, ravnatelj se bira u Hrvatskom saboru. Dakle Hrvatski sabor je odgovoran za ovo izvješće koje je nedopustivo i budući da nije u skladu sa Zakonom 9 HRT-u, to je moja procjena, naravno da je onda i protuzakonito. Dakle Hrvatski sabor mora reagirati. Ovo nije tema za konferencije za novinstvo, ovo nije tema za pressice, nego je ovo tema za raspravu u sabornici zato što se ravnatelj HRT-a bira u Hrvatskom saboru i to je naravno pokazatelj kakav je odnos odgovornih i potpisnika ovoga izvješća koje to nije prema instituciji Hrvatskoga sabora i u konačnici prema jednoj od grana vlasti u Republici Hrvatskoj. Međutim, mislim da je gospodin Radman postupio vrlo dosljedno. U nečemu mu se ne može prigovoriti, dakle novinarke, zaposlenici HRT-a zbog govora su dobile otkaze na HRT-u pa se gospodin Radman očito pridržava toga svog načela pa ni on u svom izvješću zapravo ništa ne govori. Ovo je dakle ignoriranje Hrvatskog sabora, mi na to moramo također reagirati. Reakcija zahtijeva reakciju. Predlažem da se od gospodina Radmana, odnosno od HRT-a zatraži novo izvješće u roku od 7 dana da nakon toga o tom izvješću raspravimo u Hrvatskom saboru jer plaće i svi drugi podaci o poslovanju HRT-a ne mogu i ne smiju biti tajna ni za zastupnike i zastupnice u Saboru, ali ni za cjelokupnu hrvatsku javnost i da nakon toga izvješća donesemo odluku, otvorimo raspravu i donesemo odluke koje se same po sebi nameću iz ovog izvješća koje to nije. Hvala.
I konačno u ime kluba HNS-a poštovani Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege u ime kluba Hrvatske narodne stranke – Liberalnih demokrata izražavam osudu i ogorčenje zbog toga što je glavni ravnatelj HRT-a kojega je ovaj Visoki dom imenovao na tu časnu dužnost i zahtjevnu i odgovornu dužnost zapravo ovim nazovi izvješćem iskazao visoku razinu ignorancije, nepoštivanja i podcjenjivanja Hrvatskoga sabora. Ne pamtim da se ikada dogodilo da je na zaključak kojim se zahtijeva dodatna informacija ili izvješće Hrvatskog sabora prema bilo kojoj instituciji itko se ikad usudio na ovakav način obratiti Visokome domu. Zaključak Hrvatskog sabora bio je jasan, decidiran i nedvosmislen. U njemu je specificirano što je Hrvatski sabor zahtijevao. Ono što je zahtijevano nije se dostavilo. Informacija koja je dostavljena zapravo u formi šalabahtera koji može poslužiti eventualno nekome za sudjelovanje u raspravi kako bi mogao baratati brojkama nije ono što smo tražili a svakako nije cjelovita informacija koja bi dala realističnu sliku o stanju plaća na Hrvatskoj radioteleviziji. Ova informacija koju imamo sve da je i bogatije eksplicirana predstavlja manipulaciju javnošću. Jer podaci, ovi kumulativni podaci o bruto i neto plaćama odgovornih ljudi na Hrvatskoj radioteleviziji možda odgovaraju kriteriju prosjeka u 2014. godini, ali ne odgovaraju onome što smo mi zahtijevali. Prije svega mi znademo da je koncem siječnja da su ukinuti limiti na plaće i da je danas sasvim druga situacija nego što je bila prošle godine, pa i u prosjeku. Jednako tako od ljudi na Hrvatskoj radioteleviziji upozoreni smo da samo u desku Hrvatske radiotelevizije ima više od 15 ljudi koji imaju nove anekse kojima su korigirane plaće iz ugovora o radu. Prema tome, ovi podaci koje imamo ne služe apsolutno ničemu, ovo su neupotrebljive informacije i zato zahtijevamo da glavni ravnatelj Hrvatske radiotelevizije u roku 7 dana dostavi cjelovito izvješće onako kako ga je obvezao Hrvatski sabor svojim jasnim i decidiranim zaključkom. Tek kada dobijemo to izvješće možemo dalje razgovarati ne samo o plaćama, nego i ostalim elementima koji su važni za ocjenu stanja na Hrvatskoj radioteleviziji, pa onda i odgovornosti ravnatelja, glavnog ravnatelja Hrvatske radiotelevizije. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Čuli smo mišljenja klubova. Ova stajališta klubova sasvim sigurno neće biti posljednja riječ Hrvatskog sabora u odnosu na izvješće koje smo primili, jer su ovdje navedene plaće za 99 izvršitelja od 3165 koliko ih je zaposleno u Hrvatskoj radioteleviziji. Ali naša reakcija mora biti sukladno našem Poslovniku. Pretpostavljam da će Odbor za medije pokrenuti prvi korak, prvu inicijativu prema plenumu, da ova mišljenja saborskih klubova i formaliziramo. Sad bismo onda prestali sa ovom temom i prelazimo na predviđeni dnevni red.
Danas ćemo još raspraviti - Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. Podnositelj izvješća je Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcija. Materijal ste primili, ali već imamo ruke u zraku.
To je Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. Podnositelj izvješća je Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. Materijal ste primili. Želi li predstavnik predlagatelja dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovani predsjednik Nacionalnog vijeća gospodin Vladimir Šeks, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ovo kao što je potpredsjednik iznio ovo je Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. To daklem nije izvješće predsjednika Vijeća, to je izvješće Vijeća koje je jednoglasno utvrdilo prijedlog ovoga izvješća i poslalo ga u Hrvatski sabor na raspravu. Dakle, radi se o Izvješću o radu za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine. U skladu sa Odlukom Hrvatskog sabora o osnivanju Nacionalnoga vijeća za praćenje provedbe Nacionalnog programa sada Strategije za suzbijanja korupcije je to Nacionalno vijeće dobilo određene zadaće točno u skladu sa Odlukom o osnivanju. Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije kao što mu samo ime i kaže nadzire i prati provedbu Strategije suzbijanja korupcije. Tu strategiju donosi na prijedlog Vlade Hrvatski sabor. Hrvatski sabor je donio Strategiju za suzbijanje korupcije, a sada je i nova Strategija suzbijanja korupcije za razdoblje od 2015. do 2020. godine. Na temelju usvojene Strategije za suzbijanje korupcije koju donosi Hrvatski sabor, Vlada RH donosi akcijske planove vezane za strategiju. U tim akcijskim planovima se daju obveze i nalozi svim subjektima, u pravilu svim ministarstvima, različitim Vladinim agencijama i državnim tijelima da provedu određene mjere koje su im naložene u akcijskim planovima, a koje su vezane za prevenciju i suzbijanje, represiju korupcije. I Nacionalno vijeće razmatra da li su svi ti pojedini subjekti izvršili ono što im je naloženo u akcijskim planovima da ostvare te mjere. Dakle, Nacionalno vijeće osim što nadzire i prati provedbu Strategije suzbijanja korupcije ono analizira izvješća nadležnih tijela o provedbi strategije i akcijskih planova suzbijanja korupcije i ocjenjuje način i rezultate provedbe. To je ključna uloga Nacionalnog vijeća koje je kao jedno kontrolno tijelo ili organ Hrvatskog sabora sudjeluje u prevenciji i suzbijanju korupcije. U razdoblju od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine vijeće je održalo 8 redovitih i 1 tematsku sjednicu i u tih 8 redovitih sjednica analizirano je i prihvaćeno 15 izvješća pojedinih nositelja mjera provedbe akcijskog plana uz Strategiju za suzbijanje korupcije. Od Povjerenstva za odlučivanje o sukobu interesa, Ureda za udruge Vlade, Državnog ureda za središnju javnu nabavu, Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave i cijelog niza ministarstava. Na tim sjednicama Nacionalnog vijeća su analizirana i prihvaćena izvješća tih pojedinih mjera, dala su dakle razna ministarstva i ova razna tijela, uključujući posebno Državno odvjetništvo, USKOK, da li su oni izvršili ili nisu izvršili i u skladu sa da li su izvršili u roku određene mjere koje su im bile naložene akcijskim planom. Na svim ovim sjednicama u okviru tog djelokruga je Nacionalno vijeće raspravljalo i analiziralo i utvrdilo da je u ogromnoj mjeri da su sva ova državna tijela uključujući i ministarstva, DORH, USKOK, da su oni ispunili u zadanim rokovima one mjere koje su im bile naložene. Drugo izvan toga Nacionalno vijeće nema u svom djelokrugu izlaziti nego nadzirati i kontrolirati da li su te mjere predviđene akcijskim planom izvršene. U daljnjem razdoblju, a to je sad već u 2014. godini, razmotrena su i sva ostala izvješća do kraja 2014. godine. U ovome izvješću koje se nalazi pred vama je dat jedan vrlo opširan prikaz svih onih nositelja subjekata koji su bili zaduženi za provedbu pojedinih mjera iz akcijskog plana uz Strategiju suzbijanja korupcije. Ne bi bilo korisno izvlačiti sada pojedino tijelo, pojedino ministarstvo, pojedinu agenciju što je ono navelo u svome izvješću jer to izvješće zapravo sadrži samo jedan zbroj svih onih mjera koje su provela određena ministarstva i određena tijela koja su bila zadužena za provedbu mjera iz akcijskog plana. Imali smo jednu vrlo zanimljivu tematsku sjednicu na Nacionalnom vijeću na temu "Koruptigenost i zlouporabljivost pravnog instituta uređenja predstečajne nagodbe" gdje su vrlo respektabilni eksperti i stručnjaci raspravljali na toj tematskoj sjednici o tome u kojoj mjeri je taj institut predstečajne nagodbe i njegovo pravno uređenje u kojoj mjeri je u korelaciji sa korupcijom i u kojoj mjeri se zlouporabljava. I na idućoj sjednici Sabora bit će puno rasprave o predstečajnoj nagodbi i svim njenim stvarima. Rezultat te tematske sjednice oko predstečajne nagodbe bio je taj da je upućen jedan prijedlog Vladi da predloži izmjene i dopune toga zakona i mislim da je to u tijeku. Dakle, ja ne bih sada više iznosio razne statističke podatke i razne brojke i sve ono što je bilo raspravljano na sjednicama Nacionalnog vijeća, to imate u ovome izvješću. Ja bih samo na kraju dodao da se Nacionalno vijeće ne može upuštati i da se ne upušta prema odluci, prema svom djelokrugu u pojedine konkretne primjer koji se odnose na korupciju. Mi smo dobili u Nacionalnom vijeću različite pritužbe građana gdje su ukazivali na korupciju u pojedinim sektorima. Sve te primjedbe i prijedloge i prijave u biti je Nacionalno vijeće prosljeđivalo ili DORH-u odnosno USKOK-u i zatražilo da ispita, razmotri i da pokrene odgovarajuće kaznene postupke ukoliko ima mjesta i osnova u okviru svoga djelokruga i da nas povratno izvijesti o tome koje je procesne radnje poduzelo. To je Nacionalno vijeće uvijek dobivalo povratnu informaciju o tome da li je protiv x,y podnijeta prihvaćena kaznena prijava, pokrenut istražni zahtjev ili poduzete neke druge procesne radnje koje se odnose na koruptivna kaznena djela. Sada će za iduće izvješće će biti obuhvaćeno razdoblje koje se odnosi na 2014. godinu pa do sada u ovome razdoblju, ovom djelu razdoblja u 2015. godini i ponovno će Nacionalno vijeće raspravljati o izvršenju akcijskih planova, odnosno revidiranog akcijskog plana koji se odnosi na novu strategiju za suzbijanje korupcije vezano za razdoblje od 2015. do 2020. godine. Zaključno, predlažemo Hrvatskom saboru, Nacionalno vijeće predlaže Hrvatskom saboru da prihvati ovo izvješće o radu Nacionalnog vijeća za promatrano razdoblje. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljene dvije replike. Prvo poštovana Vesna Škare-Ožbolt.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Šeks, ovo izvješće doista je sveobuhvatno, vrlo detaljno i upravo radi na provedbi strategije suzbijanja korupcije, na analizi i praćenju, međutim da li je vijeće dosada uočilo jednu ovako zanimljivu činjenicu a to je da je indeks korupcije odnosno ljestvica na kojoj se Hrvatska nalazi praktički stalno ista, odnosno mjesto Hrvatske na toj ljestvici je stalno isto. Dakle, prije 10 godina nam je indeks korupcije odnosno bili smo na ljestvici indeksa korupcije na 69 mjestu. Prošle godine transparents internationale je Hrvatsku stavio na 61 mjesto, to znači u 10 godina smo se pomakni, nismo se pomakli čak ni za 10 mjesta. Uz ovolike mjere, uz ovolike analize, uz ovolike brojne akcijske planovi praktički Hrvatska nije odskočila vidljivo u borbi protiv korupcije i postavlja se pitanje da li su sve ove mjere dovoljno aktivne ili smo se jednostavno utopili u samo izvršavanju, birokratskom izvršavanju evo kojekakvih kontrolnih mjera a bez konkretnog i efektnog rezultata. Hvala.
Nema naravno potrebe odgovarati na ovu repliku koja zapravo bi trebala biti dio rasprave za koju ste se prijavili jer ovo nije nikakva replika. Druga replika Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Šeks, spomenuli ste okrugli stol koji se bavio pitanjem koruptogenosti predstečajnih nagodbi. Točno je ono što ste rekli, činjenica da je veliki broj uglednih stručnjaka, pravnih stručnjaka prije svega sudjelovao u raspravi, međutim jedan od zaključaka je bio da se ide u hitnu proceduru izmjena tog zakona zato što se na tom okrugom stolu moglo jasno čuti da je riječ o duboko koruptogenom zakonom. Dakle zakonu koji omogućuje korupciju i zato je jedan od zaključaka bio da se predloži Hrvatskoj vladi hitna izmjena to zakona kako bi se tražbine konkretno potvrđivale na sudovima a ne prema važećim propisima važećeg zakona. Evo prošlo je skoro godinu dana ja mislim od tog okruglog stola, premda su izmjene najavljivane bile za jesen prošle godine nisu se dogodile, dakle možete samo zaključiti da nekome u Vladi odgovara da se i dalje nastavi postupati po zakonu koji je koruptogen prema zaključku okruglog stola vrlo jasno rečeno. Postavlja se doista pitanje onda smisla tog našeg okruglog stola ako i nakon godinu dana mi nemao zapravo izmjene i dopune toga zakona koji je omogućio, a mogli smo vidjeli iz nekih slučajeva koji su se pojavili u javnosti da su se omogućila velika zapravo korupcija i da su se nevjerojatne stvari događale kroz primjenu ovog zakona. Zahvaljujem.
Tema nije rasprava o zaključcima okruglog stola nego o radu Nacionalnog vijeća i njegovom izvješću pa je logično da kolega Šeks nema potrebu odgovarati ni na ovu repliku koja to nije. Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba Nezavisnih zastupnika, Nezavisnih ljevičara govoriti će poštovani Branko Vukšić.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvažene kolegice i kolege govorit ću u izvješću Nacionalno vijeće, da ne spominjem stalno Nacionalno vijeća za praćenje provedbe strategije suzbijanja korupcije. Kada se u Saboru govori o korupcije točnije tijelima, programima, strategijama koje bi trebale smanjiti, spriječiti ili iskorijeniti korupciju imam dojam da često, takav dojam i prevladava da govorimo o Norveškoj. Ili obožavamo virtualnu stvarnost. Ona sentenca nulta stopa tolerancije prema korupciji postala je potrošena floskula. Pametni, oni koji sumnjaju, pitaju se je li podmićivanje državnih službenika i osoba na utjecajnim položajima stvar mentaliteta ili sustava. Čak i povijest odgovara sustava države, državnih institucija, društava nad kojim bdiju moćnici i nameću igre koje smanjuju svijest o tome što jest a što nije dobro. U samom uvodu izvješća piše da se korupcija definira kao štetna društvena pojava koja narušava temeljne društvene vrijednosti te kao što je vrlo važno za daljnju diskusiju povijesni, psihološki, sociološki, gospodarski, politički i pravni fenomen. Slažem se u potpunosti sa tom definicijom. Ovaj put me zaintrigirao onaj povijesni aspekt koji se spominje u izvješću. U srednjem vijeku smo bili civilizirana što se tiče morala napredna morala napredna sredina sa vrlo dobrim zakonodavstvom. U srednjem smo vijeku na području današnje Hrvatske držali do morala koji je danas često i u sabornici podvrgnut ruglu. U 16.-tom stoljeću u Statutu Dubrovnika stajalo je da knez dubrovački neće pomagati prijatelju ni škoditi neprijatelju. Ako bi osoba koja brine o financijama piše u Statutu Dubrovačkom dala novac poslaniku slijedile bi kazne. Onaj koji bi dao novac kažnjen je sa 6 mjeseci zatvora a onaj koji je novac primio prvo bi odslužio 6 godina zatvora, izgubio službu i privilegije ako bi se dokazalo primanje mita osobe su pored rečene kazne bile javno osramoćene i izopćene iz zajednice. Sa njima se nije družilo. Situacija u Dubrovniku se nešto promijenila. Pa kada govorimo da se vraćamo u srednji grijeh, nemojmo griješiti, ne vraćamo se, mnogo dublje idemo. Danas se kršenje zakona nagrađuje. Odvjetnici se nisu smjeli družiti s klijentima kaže Statut Dubrovnika a Lastovski statut je zabranjivao sucima jesti i piti sa onima koji se sude. A kakav je odnos Hanžekovića i Bandića i zašto je takav kakav jest svi znamo. Nenormalno i nemoralno je danas za razliku od srednjeg vijeka normalno. I to podupiremo, to je društvena konvencija. U srednjovjekovnom statutu grada Rijeke stoji da se nezakonito stečena imovina ima oduzimati a postoje zapisi i oduzimala se i nakon što je oduzeta prodana je na dražbi ili je pripala zajednici. Status grada Cresa i Osora propisao je da ribare koji nisu prodavali ribu po dogovorenoj cijeni treba novčano kazniti te ih mjesec dana baciti u klade a potom oduzeti mreže i onemogućiti daljnje ribarenje. Zanimljiv je i Korčulanski statut o tome što je u srednjem vijeku značila povreda javnog interesa pokazuje odredba po kojoj je svaki akt protiv komune i protiv njezina zajedništva se kažnjavao smrtnom kaznom glavosjekom, skraćenom za glavu se konfiscirala imovina a kuća u kojoj je stanovao je sravnjena sa zemljom. Zašto? Da se nepoštenom zatre svako sjeme. Jer je nepošteno bilo, nepoštenje bilo sramota. Zamislite koliko bi samo državnih činovnika, političara, nižeg i višeg ranga danas hodalo bez glave. Ne prizivam srednji vijek ali ne odobravam Divlji zapad čiji su nepisani zakoni jačega, utjecajnijega na djelu. Onih pisanih se malo tko pridržava ili ih se pridržavaju samo oni koji ih se moraju pridržavati, slabi oni koji ne pripadaju privilegiranim i odabranim bogatunima i grupaciji koja bogatunima omogućuje grabež. Kada sam pročitao ovo izvješće stekao sam utisak da je riječ o poglavlju kakvog SF romana. Evo i zašto, citiram, ovo piše u izvješću: "Hrvatsko narodno kazalište je stožerna ustanova Hrvatske kulture koja je oduvijek bila najvažniji čimbenik u očuvanju nacionalnog kulturnog identiteta u širokom kontekstu raznolikih vremenskih okolnosti. Isprepletenost i suprotstavljanje i povezanosti europskog i cjelokupnog svjetskog kulturnog prostora. U skladu sa time nacionalna kazališta financiraju se iz državnog proračuna Republike Hrvatske odnosno proračuna jedinica lokalne, područne (regionalne) samouprave obzirom na to a osobito gledano kroz prizmu nemjerljivo važne uloge koju imaju u hrvatskom društvu od krucijalne važnosti je njihov ugled koji se ogleda u transparentnosti u radu i javno dostupnim informacijama. Rezultati istraživanja o transparentnosti rada nacionalnih kazališta još nisu javno objavljeni.". Točna tvrdnja o važnosti nacionalnih kazališta a Hrvatska ih ima kao bogata zemlje najviše vjerojatno na svijetu napisana je u izvješću dva puta. Isti pasos. Dva puta je u izvješću. I dva puta je napisano da rezultati još nisu objavljeni, ne znaš zašto uopće piše. Piše u izvješću da je među najvažnijim posljedicama korupcije gubitak javnog povjerenja u tijela državne vlasti, javne institucije, slažem se. A tko vodi te institucije? Neke vode i na neposrednim izvorima izabrane osobe koje su pod sumnjom za korupciju pod istragama i koje su osuđene. Izvješće se bavi i problemom educiranja građana o tome što jest korupcija te kako korupciju prijaviti. Pročitavši te upute sjetio sam se više anketa objavljenih u medijima nakon što je Bandić završio i prvi put i drugi put u pritvoru. Nekoliko odgovora na pitanje što misle o pritvaranju glasilo je otprilike. Imate na youtube, ako je uzimao sebi davao i je i nama. Čista legalizacije korupcije bez komentara novinara, na Hrvatskoj, na javnoj televiziji. Svjesnost o možebitnoj korupciji dakle postoji ali se ona čak ni javno pred kamerama ne osuđuje. Korupcija je općedruštveno prihvaćena. Zašto, jer je to već postao model vladanja. Dakle gradonačelnika bilo kojeg grada se doživljava kao onoga koji daje, on vama daje nešto. On ne raspodjeljuje naš novac već daje poput Djeda Mraza, a pobogu i Djed Mraz ima neke svoje potrebe. Ovo što on uzima sebi kao da uzima mrskim Marsijancima, a ne nama, on nama daje. Štampani leci koji se spominju u izvješću i nisu polučili neki bajni rezultat ili u kontekstu onoga poznatog, u početku objeručke prihvaćenog obećanja ministra Jovanovića isušit ćemo nogometnu močvaru, izgleda da nam se mnogo toga omočvarilo. Isušili su jedino džepovi građana. U uvodu izvješća piše da je državno odvjetnička organizacija u cjelini bila angažirana u progonu počinitelja koruptivnih kaznenih djela, a mi smo usprkos tomu i dalje jedna od zemalja na vrhu po korupciji. Takvima se sami vidimo i takvima nas drugi vide, naročito ulagači, no niti u jednoj zemlji bez loših ili bez priležnih državnih institucija odnosno dijelova institucija, članova tih institucija ne bi bilo velike korupcije. Bez sudjelovanja institucija u korupciji, korupcije nema, nema šverca droge. Premalo rezultata tih državno odvjetničkih institucija uz tako veliki rad. Posebna se pozornost i dalje posvećuje, piše u izvješću, provođenju financijskih istraga kako bi se zamrznula imovina stečena kaznenim djelom i osiguralo njeno oduzimanje u kaznenom postupku. U korupciji smo u vrhu, u pravosuđu na samom dnu što smo logično i na dnu i oduzimanju imovine stečene na kriminalan način. Govori se o sustavnoj zaštititi zviždača koji nisu naravno zaštićeni posebnim zakonom jer kažu u Vladi već se postojećim zakonom zviždači štite. Na koji način? Tako da ostaju bez posla, da ih se šikanira, progoni, ucjenjuje. Najveću zaštitu zviždačima dala je ovih dana predsjednica Republike Hrvatske gospođa Kolinda Grabar-Kitarović imenovanjem najpoznatije hrvatske zviždačice Vesne Balenović u savjetnicu u svom uredu. Možda će se ovim činom početi uistinu ne samo štititi već i cijeniti zviždači bez kojih ne bi bile otkrivene brojne afere. Na gotovo svakoj strani izvješća govori se o tomu da se provodi u državnim službama pa i primjerice u zatvorima da se provode ankete o stvarnim rizicima koruptivnog ponašanja. Je li to preventiva, je li to osnova za istraživanje te ankete i tko misli da će ankete smanjiti korupciju? Uostalom, koliko smo objektivni i koliko smo nerealni, koliko povlačimo građane za nos zorno svjedoči ocjenjivanje državnih službenika. Samo njih 6 nije dobilo prolaznu ocjenu, samo 6, ovi svi su dobri ili su dobili dovoljnu ocjenu. Baš čudno, kao što je čudna reakcija Vlade na primjerice 187 agencija, zavoda i fondova u kojima je zaposleno 26 000 ljudi. Kad god bih govorio o tome da treba smanjiti broj agencija, da mnoge neracionalno troše novac, da su teret građanima, da ne obavljaju posao, bio sam počašćen etiketom demagog 1 ili demagozi svi vi koji o tome govorite. E pa sad po tom principu demagog je i ministar financija Lalovac jer on to radi ono što smo predlagali prije 3 godine ili 2 godine ili godinu dana. On najavljuje strukturne promjene u agencijama, zavodima i fondovima koji će uštedjeti kažu milijardu kuna. A da se imalo volje, da se slušalo što govori opozicija sada bismo imali barem 4 milijarde kuna više jer bi bilo 4 milijarde uštede. 187 agencija s vojskom od 26 000 zaposlenih potvrda je o političkoj korupciji jer su tamo uhljebi, jer u tim agencijama su mnogi stranački uhljebi. Ako ovoga trenutka ukinete pola agencija po principu trganja latica napravit će se manje štete nego što agencije poput one koja je zaprimila jedne godine 7 predmeta, za 5 je bila nenadležna, a 2 nije uspjela riješiti. I još postoji ta agencija. Zašto? Pa to su ljudi, postoje ti ljudi, nitko nije dobio otkaz i to spajanje je isto magla koju treba odagnati, a mi guske. Ili recimo, za ove Vlade osnovana je Agencija za investicije s nikad manje investicija. Trebalo je zaposliti te ljude i točno se zna koji su to ljudi, čiji su to ljudi i oni su zaštićeni. Pogledajte javna poduzeća, ministarstva i druge državne institucije, vidjet ćete da su mnoge radna pribježišta mnogih obitelji, to su čitave obitelji unutra. Pogledajte po prezimenima kad su došli i koji predznak politički imaju. A kako ono kažemo, nulta stopa tolerancije prema korupciji. Može li išta Nacionalno vijeće za praćenje provede Strategije suzbijanja korupcije Hrvatskoga sabora kad Saboru, a ne tamo nekom vijeću, tamo nekom odboru, tamo nekom običnom zastupniku, ravnatelj HRT-a Goran Radman s podsmjehom poručuje radit ću što me volja. To smo maloprije govorili o tome. Davati ću otkaze za verbalni delikt, biti ću u sukobu interesa bez karijernih posljedica, pomagat ću prijateljima i kumovima, oglušivati se na jednoglasne zaključke Hrvatskoga sabora. Jel to moguće? Moguće je. Može li išta Nacionalno vijeća uz institucije čiji šefovi zakukuriču s vremena na vrijeme i to nakon godina čekanja, može li Nacionalno vijeće išta kad se to nekoliko godina dugo kukurikanje opravdava i s najviših mjesta i to je i predsjednik opravdavao. Vijeće samo prati, prati statistiku a ona je porazna, osim kad je ovdje podastiru državni odvjetnici koji prijete saborskim zastupnicima i istražuju ih jer se usude govoriti. Zato moramo paziti kada govorimo da se vraćamo u srednji vijek da ne uvrijedimo mnoge Hrvate iz srednjeg vijeka kojima je moralnost i interes zajednica bila na prvom mjestu.
Prelazimo na replike. Prvo poštovani Nikola Vuljanić.
Hvala. Kolega Vukšić, pričali ste o korupciji, povezivali ju sa moralom odnosno nedostatkom morala. Korupcija i moral nemaju baš puno veze. Korupcija je kraća. Nije to nemoralno djelo za koje ćemo dat tešku opomenu, očitat bukvicu. To je jednostavno krađa. I ljudi koji se time bave ne bole obraz. Javno sramoćenje im ništa ne znači kao što se na primjeru dubrovačkog gradonačelnika lijepo pokazalo. Ne znači njemu javno sramoćenje. Jedini organ koji njega boli je džep i po tom džepu ga treba naravno opaliti. Glavosjek je pretjeran, slažem se to smo odustali pred par stotina godina od glavosjeka. Ali sve ono što piše ostalo što piše u Korčulanskim statutima, što piše u Splitskom statutu, što piše u Poljičkom statutu, sve to drugo je zapravo dobro i moglo bi se savršeno lijepo uklopiti u naše zakone da imamo mi kao zakonodavci morala. Izvješće ovo koje smo dobili čini mi se ne prati korupciju, ne prati ni borbu protiv korupcije nego srazmjerno neuspješno prikriva činjenicu da nitko, ali nitko u ovoj državi o tome ne želi ozbiljno ni razmišljati, a negoli nešto uraditi.
Na repliku odgovara Branko Vukšić, izvolite.
Uvaženi kolega Vuljanić, točno je korupcija i moral nemaju nikakve veze, jer gdje je korupcija tamo morala nema i tu ne postoji veza. Nema morala, ima korupcije. Pa pitanje je sada ovih dana, mi svaki puta možemo svakoga dana ustati i reći evo nove korupcije. Ja se pitam ne prejudicirajući presudu optužnicu, bilo što ali pitanje postavljam kako netko tko je u pritvoru može voditi glavni grad RH? Kako može? Kako se može uopće to dogoditi? Kako mogu postojati u Hrvatskoj takvi zakoni koji omogućuju da budeš šest mjeseci u pritvoru i da se iz pritvora vodi bez obzira jesi kriv, nisi o tome ne govorim o krivici. Kažu da je ovo zadnje smjenjivanje koje je bilo, zamjenica gradonačelnika je čista komedija, tragikomedija. Mi svakoga dana dajemo tisuće razloga da građani sumnjaju i da kažu odustajem od svega, depresija jača. A ovo što ste rekli da je glavosjek to sasvim sigurno da je pretjerano, nitko ne izaziva. Ali samo govorim kako su se u srednjem vijeku borili protiv korupcije, kako danas zapravo obmanjujemo sami sebe o tome da se borimo protiv korupcije. Korupcije je sve više, građani žive sve lošije, sve više je milijunaša koji su se obogatili na korupciji, na pogodovanju političke elite, gospodarskoj eliti. I čini mi se da, ako ne prionemo poslu i ako ne počnemo kukurikati sada 24 sata neprestano i poslije toga djelovati, ali ne kao što je djelovao gospodin Bajić koji misli postati ustavnim sucem, pa isto ne kukurikati i pogodovati nekima vjerojatno i sa te pozicije, tada nam se piše crno.
Druga replika, poštovani Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Vukšić. Mi danas raspravljamo o izvješću koje je prema mom osobnom mišljenju kao građanina i zastupnika puka forma, jer vi ste u svom izlaganju spominjali ribare koji su bacali u klade. U tom dijelu nismo mi ni danas daleko odmakli. Naime, kad ribar prekrši zakon u profesionalnom ribolovu i danas je pod kaznenim gonjenjem i to se računa teškim kriminalom. Ali kad šetate ulicama Zagreba i drugih hrvatskih gradova i kad gledate đipove koji koštaju i limuzine po 100 tisuća eura onda se nitko ne pita koliko je takvih limuzina kupljeno u situacijama u kojima je poslovano po zakonu, stečeno po zakonu, plaćen porez po zakonu. Spomenuli ste zviždače. Malo je to, preslab je to alat. Loše je za društvo ako se samo i isključivo oslanja na hrabrost pojedinca, ukoliko ne postoji sustav. Pravi i ozbiljni kriminal je kriminal na veliko. Nisu to sitni kokošari koji opljačkaju samoposlugu, kladionicu, oni su opasni elementi u društvu i s njima se policija lako i rado obračuna da bi stvorila privid djelovanja. Međutim, pravo pitanje o korupciji koja je vezana sa krupnim i ozbiljnim kriminalom je na potezu, može se naći jedan dobar dio i na potezu primjerice od Tuškanca preko Prekrižja na Pantovčak, pa ja stoga predlažem da se kao alat šefu USKOK-a porezne inspekcije i drugih službi kupe bicikle, foto aparati i bilježnice. Nek' se provozaju na tom potezu, snimu sve vile koje vrijede desetke milijuna eura i neka hrvatskom društvu daju odgovor da li su stečene pošteno, plaćene pošteno ili su bile stečene uz pomoć korupcije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Baranović, slažem se sa vama. Problem u hrvatskome društvu je veliki kao što ste rekli krupni kriminal. Ne kokošarenje, ne obijanje kioska, toga će uvijek biti, uvijek ima mada su i neke recimo skandinavske zemlje čak i tome doskočile kako smanjiti ili svesti na najmanju moguću mjeru. Kad sam govorio o ribarima tad sam govorio o ribarima, postoji u tim statutima o svim segmentima društva, ondašnjeg društva što se čini prema onima. Bilo je nezamislivo da oni koji vladaju se koriste osim što su već bili privilegirani da ne bi mistificirali srednji vijek. Ali vodilo se računa u svakom segmentu društva, pa i o tome da ribari nemaju pravo povisiti cijenu. Hajmo sad umjesto tih ribara recimo našeg trgovca koji rade sa cijenama što god hoće, koji nam prodaju … [[Govornik se ne razumije.]] koji nikad nisu kažnjeni, koji ne dopuštaju sindikate, koji vladaju zapravo koji su država u državi. Pa dajte si zamislite kako bi se dubrovački knez danas osjećao kad vidi situaciju u Dubrovniku, što bi na tu situaciju rekao? Kad su oni donosili tako rigorozne zakone, toliko vodili računa da ne bude korupcije, da ne bude mita. Danas se kaže ovako, nema veze to je pravomoćna presuda ja poštujem sud ali građani su me izabrali. Pitanje je percepcije. Jer mi smo ovdje sto puta govorili u Saboru, mi ovdje sa svojim, stranke sa svojim odlukama su legalizirale korupciju. Jednostavno, kad postave čovjeka koji je optužen i koji je presuđen i ti ga kao stranka postaviš da bude bilo što na listi tad si rekao ljudi moji sve je dopušteno samo nemojte da vas uhvate ili da vas osude.
Treća replika, poštovani Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Vukšić, govorili ste dosta o povijesti jedne antikorupcijske klime koja je vladala kod nas u srednjem vijeku i navodili pri tome niz gradova i statuta koji su pri tome donošeni. Od toga je onaj korčulanski najdrastičniji. U Kneževu dvoru u Dubrovniku ste naveli, ali i ono što piše dakle kada ulaziš u Knežev dvor zaboravi privatno, brini se isključivo za javno. Da, to je još jedna činjenica ali eto vidite kako danas imamo situaciju u Dubrovniku. No, ono što sam htio reći u svezi korčulanskog glavosijeka da je gospodin Marko Polo otišao u Kinu i vidite iako je Korčula danas naravno teritorij RH u Kini mjera glavosijeka je ostala i danas. I nakon toliko godina kako je Korčula i Marko Polo išli u Aziju putevima čaja itd., ne droge jel' kao što danas idu. Imate i bliži primjer, npr. Republika Srbija koja je tek otpočela pregovore sa EU ona je antikorupcijskom akcijom "SABLJA" i oduzimanjem imovine i rasprodajom imovine ono što se kod nas vrlo stidljivo govori i pokušava zamrznuti imovina. Pazite, zamrznuti samo ne oduzeti, ne daj Bože, nego samo zamrznuti, to je Srbija provela jednom akcijom antikorupcijskom bez ikakvih problema. Pa pogledajmo okolo sebe pa mislim da bi mogli, ali čini mi se da baš i nema previše interesa da se to provede tako.
Odgovor na repliku, poštovani Branko Vukšić.
Kolega Grubišić, da, zamislite te komunjare u srednjem vijeku koje su oduzimale imovinu onih koji su se ogriješili o zakone. Danas kažu pa ne možeš privatnu imovinu oduzimati, privatna imovina je svetinja. Naročito ona koja je ukradena, naročito ona koja je zarađena na dilanju droge, naročito ona koja je stečena u pretvorbenom kriminalu. Što smo napravili? Koliko je ljudi osuđeno, a imamo i ustavnu, poustavili smo taj kriminal, odnosno antikriminal. Koliko smo zamrzli imovine? Mi smo jedino što smo zamrzli to je moral. Moral nam je zamrznut i to ne znam na koliko stupnjeva. I ne znam kad će se odmrznuti. Žalosno je to što vidimo po zakonima, po statutima više, gradskim statutima, da smo bili u srednjem vijeku uređeno, moralno društvo, a da danas sve ono što je pošteno, sve ono što ima glavu i rep, sve što je moralno ismijavamo.
Nastavljamo dalje sa raspravom po klubovima. U ime kluba Nezavisnih zastupnika govorit će poštovani Damir Kajin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici. Da, netko je spominjao ovdje Skandinavce i kako su oni doskočili korupciji, najbolje pokazuju Finci u slučaju "PATRIA". Znači, korupcije ima i u Francuskoj i u Finskoj, i u Švedskoj, i u Njemačkoj i u Španjolskoj, Italiji da se ne govori. Međutim, netko je spominjao ove agencije, a ja ću reći kao što se vjerojatno odmah može ukinuti većinu od tih 187 agencija jer mnoge od njih služe za uhljebljivanje pa bi se na taj način moglo uštedjeti par stotina milijuna kuna tako se vjerojatno odmah može ukinuti i ovo Nacionalno vijeće. Što radi ovo Nacionalno vijeće? Nadzire i prati provedbu Strategije suzbijanja korupcije, sustavno prati podatke o pojavama korupcije koje na njegov zahtjev dostavljaju tijela zadužena za provedbu Strategije korupcije, analizira izvješća nadležnih tijela, predlaže mjere za veću učinkovitost provedbe strategije, potiče i usmjerava suradnju Hrvatskog sabora i državnih i drugih tijela itd., itd. I stvarno si čovjek postavlja pitanje što je po tom pitanju napravilo vijeće? Imamo puno mjera. Po onoj valjda puno babica ali kilavo dijete. Ima tu dobrih poruka koje su poslane, nadzor nad radom DORH-a i to je apostrofirano na 1. mjesto. Zatim transparentnost rada lokalne samouprave, pa prava zviždača, pa imovinske kartice sudaca koje oni uporno odbijaju obznaniti, pa sprečavanje korupcije u nogometu. Ne znam tko gleda uopće naš nogomet ali dobro. Kodeks ponašanja javnih službenika itd. Znači, moje je mišljenje da korupcije u Hrvatskoj ima isto ako ne i više nego prije 3 godine, samo što se ta korupcija spustila stepenicu niže. Znači, prije Vlada a sada sa Vlade na javna poduzeća, na lokalnu samoupravu, na komunalne službe. Baš sam jutros čitao čini mi se u "Večernjaku" Hrvatske šume odbile neku ponudu, da ne govorim o poduzećima ili tvrtkama, jer nije bila dobro ili čvrsto uvezena. Bez obzira što je bila jeftinija 6 milijuna kuna ona je odbijena. Osnovni problem u Hrvatskoj jasno nije ovo vijeće, nije ovaj Sabor nego je, po meni, DORH. I dobro je da je prva točka apostrofiran ili prvom točkom apostrofiran nadzor nad radom DORH-a. Pratim jedan slučaj, mi u Istri to zovemo slučaj avioni kredit Hypo banke 20 milijuna eura kolokvijalno nazvan vazduhoplovac gdje su predmeti svjesno od strane DORH-a gurani u zastaru i što će sutra vjerojatno Hrvatska država morati nadoknaditi oštećenicima štetu od cirka 20 milijuna kuna i nikome ništa, pojedinci dobivaju opomene ili ukore. Zar netko mislim da bi se u Hrvatskoj mogla dogoditi pretvorba i privatizacija, neko je zove povijesnom pljačkom bez DORH-a? Ne bi. Ili namještanje tisuća i tisuća hektara lokalnim dužnosnicima bez kao što je slučaj u Istri, bez DORH-a. Nemoguće, nemoguće, ovo drugo je u Istri gore od pretvorbe. Sada je u tijeku, i prije sam to rekao, dodjela 260 hektara u dolini Raše. Načelnica se hvalila kako se za dodjelu ona izborila, da bi ispalo da se doista izborila ili da se bori da 180 hektara dobiju njihovi ili njeni stranački drugovi. Ma neka dobije čovjek 10, 20 hektara ma nije sporno, ali neka se ne zaobilaze pravila natječaja. Cijele općine su pretvorene, cijele općine su privatizirane. Gore na Bujštini 1300 i nešto hektara je preuzeto od države. Borio sam se protiv toga da se preuzme turističko zemljište, to se zaustavilo ali ovo preuzimanje državnog poljoprivrednog zemljišta za kunu do dvije kune ili dvije i pol kune maksimalno, potom urbanizacija slijedi. Sve to ide uz pomoć DORH-a, e to jasno nije moguće zaustaviti. Mi moramo utjecati na to da se ponašanje DORH-a promijenit, taj njih prokleti timeing za vrijeme ili da kažem njuh, osjećaj što hoće vlast u datom trenutku to je naprosto razarajuće, samorazarajuće po pravosuđe kao takvo, koga hoće vlast, to razara kao i korupcija i zaudara onda na politiku. Nekoga da, nekoga ne, e ne može to tako gospodo u DORH-u. Mislim da ljudi u DORH-u, poglavito glavni ravnatelj kad smo već kod primanja, autonomije pa on bi trebao imati po meni dvostruko veću plaću od predsjednika ili predsjednice države. Zašto? Zašto ne, kao što je ovo recimo sada tražimo da se osigura status pilotima naših kanadera da mogu doći do stana itd. jer ako ovise u tome kako plaćati podstanarske sobice mi ćemo naprosto izgubiti one koji naprosto jamče kako bih rekao sigurnost ove zemlje. Gdje se u pravilu zapošljavaju djeca ljudi iz DORH-a? U lokalnoj samoupravi. I onda što imamo? Imamo politiku "Da ruka ruku mije." Koliko je naših ministara dobilo posao kod recimo vodećih hrvatskih tajkuna od Todorića, pa na dalje. Kad govorimo o DORH-u i Istri pa ljudi koji su tamo bili šefovi na kraju postaju pravni zastupnici lokalne samouprave. U godinu dana obnašajući te poslove za lokalnu samoupravu dobiju onoliko koliko bi dobili kao šefovi DORH-a kroz 20 godina. Pa jasno je da će onda jedriti, doslovne jedriti na jedrilici sa gradonačelnicima, a ne da će im se zamjerati. Ista stvar je sa policijom. Pa ja nisam jedanput govorio za ovom govornicom, pa i znate sami cijeli odjel za borbu protiv droge je pao. Pa ja bih šuti, ali svaki dan mi se javljaju majke, očevi, noneti, none. Puljština je doslovce inficirana, mi govorimo svaki dan o eboli ili ne znam kojim bolestima, o tome ne govorimo. Pao nam je nedavno šef općeg kriminaliteta, valjda ti dečki vide dole koji rade i u policiji tko šmrče, gdje, u kojim kancelarijama pa kažu zašto ne bi i mi malo dilali i došli do dodatne zarade kada niko njih ne dira valjda neće dirati ni nas. I DORH ima različite kriterije. a sam uvjeren da gospodin Bajić ili Cvitan svejedno sve znaju u medijima kako se financira u nekim dijelovima, sve znaju kako se financiraju kroz te PR agencije ali neke diraju neke neće. I zato govorim o tom timeingu i zato govorim o tom osjećaju kako se svidjeti vlasti, da ne kažem o tom njuhu. Čime se oni bave, oni se bave štandovima. Pa majko moja. A to što pedesetak recimo dužnosnika u dva, tri mandata stječe 2,3 milijuna eura što u nekretninama, što u novcu nikomu ništa. Pa mi imamo Zakon o dohotku, u roku od 2 dana može se sve to jednostavno vidjeti tko, što, kako, do čega je naprosto došao. I šta onda imamo da zbog tog nečijeg ne činjenja prostor naprosto stagnira. Pa onda imamo situaciju da po BDP-u što je izgledalo prije 3, 4, 5 godina nemoguće, Primorsko-goranska županije prestiže Županiju Istarsku. Koncesije, mene sad tuži čovjek koji je u Županiji Istarskoj, točnije u Poreču izabran za boljeg ponuditelja u odnosu na jednu veliku rivijeru, gotovo bih rekao najveću turističku tvrtku u RH. Svi se u Poreču smiju, zapravo plaću od smijeha ali on mene normalno tuži. Donira stranici na vlasti 30 tisuća kuna, od mene traži 35 tisuća kuna valjda sa kamatom da si kompenzira ono što je radio. Carina, pa neću govoriti o tim avionima, neću govoriti o HYPO banci. Navodno, ja ne znam da li je to istina, tako mi je rečeno da je gospođa Merkel sada kada je naša predsjednica bila u Berlinu pitala pa što gospodo radite sa HYPO bankom? Ne znam da li je to istina, ne znam da li je to istina. To što je predsjednica kao što je prethodnik moj govorio vratila u život gospođu Balenović to apsolutno treba pozdraviti. Gospođa Balenović je tako reći 15 godina u ovoj zemlji bila gladna, 15 godina ju nitko nije želio pomoći. To što je prošla zahvaljujući politici to je za film. To što je predsjednica makla bistu Tita to će objasniti u Istri 30.3. na svečanoj sjednici Skupštine Županije Istarske povodom statuta županije. Korupcija nas je razorila. Tko će ulagati u Hrvatsku, ja kažem da neće ulagati nitko. U Istri se u zadnjih 10 godina nije dogodila niti jedna relevantna investicija ako ne mislimo da je pred 4 godine ili 5 za 80 milijuna eura od Hypo banke otkupljena Dragonera, odnosno Barbariga, potom to prodano Rusima a ovi su to prodali nekoj bankrotiranoj talijanskoj tvrtci. Vidimo da su čudni puti gospodnji. Tražiti mito od 500 tisuća eura, ja ne znam da li je istina, ne želim reći ni da je, ni da nije, ali prije ću vjerovati Listu ako je prošao detektor laži nego drugima. 600 tisuća eura prava sitnica. Od koga? Od Marije kapetanke, znaju to ljudi u DORH, znaju oni jako dobro, samo ovi koji su to tražili imali su tu nesreću da su uletjeli na brata Simona Pereza aktualnog izraelskog predsjednika Države. Pa na kraju je i ovaj rekao čekajte gospodo mi tako ne radimo. A od koga su tražili od istarske heroine kojoj je u Drugom svjetskom ratu ili njenoj majci ubijen otac, mati, tri sestre, jedna u 9 mjesecu trudnoće živa spaljena i ubijena su joj dva brata. 200 tisuća eura. Neki traže jučer i kažu mole me, mole me, šuti nemoj o tome govoriti. Vilu za učinjene neke usluge prenamjene, itd., to se otvoreno traži. Ako bi netko i pokušao, onda imate sljedeću situaciju da lokalni dužnosnici teatralno ulaze u DORH, ne na poziv, sami se javljaju, ne znam gdje još vlada takva praksa zato jer oni to hoće. Onda ih se lijepo pretpostavljam ugosti sa kavicom, bajadericom, popriča se o djeci, o poslu, o planovima, pogleda se kako stvari stoje i da budem ciničan zajednički se odredi čovjeka koji će pratiti neki slučaj. 20 i ne znam koliko, 4, 5, 6 golfova. Zašto 26? Pa zato jer je bitan taj utjecaj na investitora kroz jednu formu naprosto urbanizacije. Svaki dan nazovu ljudi, gladni ljudi, bosi ljudi, dekintirani ljudi, ljudi koji su zapošljavali 5, 10, 15 ljudi koji su danas na dnu, ne mogu naprijed, ne mogu nazad. Ljudi bez budućnost, djeca im odlaze, nije bitno kamo, u Kanadu, Australiju, van iz Hrvatske, Italiju. I to ja ne znam kako riješiti. Normalno to se nekada rješavalo revolucijom, to nitko danas ne zazire a danas se mogu neke stvari riješiti možda radom institucija, između ostalog valjda i DORH-om ili jednim drugim institutom da izmijenimo Zakon o izborima i da naprosto nametnemo obvezu da svi ljudi moraju ići na izbore. I slažem se sa onim što su moji prethodnici prije govorili gdje si postavljaju pitanje kako je moguće iz pritvora voditi neki grad. Kako je to moguće? Kako je to moguće? Meni je to jednostavno, dobro, ajde još nije podignuta optužnica, još uvijek nema, ne znam pravomoćne presude itd.. Ali mislim da bi osuđenim osobama, poglavito ako su pravomoćne trebalo zabraniti ne znam kroz neki rok kušnje od jednoga mandata da se kandidiraju za bilo koju funkciju. Ovoga ja mislim da nema nigdje osim u Hrvatskoj, nema toga nigdje ali e sada, zašto ljudi biraju. Ako vi recimo imate u jednoj općini od 2000 duša proračun 30 milijuna, plus 20 ili 30 milijuna kuna imaju komunalne tvrtke koje ovise o vama, to je 50, 60 milijuna kuna. Kroz 10 godina 500 milijuna kuna. Zaposlili ste stotinjak ljudi. Vama još gravitira nekoliko stotina ljudi, pa vi imate sve kupljene a na izbore izlaze 30, 35 ili 40% i normalno vi naprosto ništa ne možete po ovom pitanju učiniti. Ali bez obzira na sve, meni je drago da imamo ovo tijelo, meni je drago da su ovdje zastupnici svih političkih stranaka, znam da ne mogu puno učiniti ali barem ljudima daju priliku da se o tome može progovoriti.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo poštovana Nevenka Bečić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin, vi ste u vašem izlaganju između ostalog spomenuli da mi u cilju suzbijanja korupcije imamo na snazi Zakon o porezu na dohodak. Da, slažem se s vama i bila bih detaljnija pa bih istaknula da imamo članak 63. Zakona o porezu na dohodak koji jasno kaže da se može, porezna uprava, porezno tijelo, može i ima mogućnost da utvrdi nesrazmjer između imovine i primitaka svake fizičke osobe koja živi i koja je državljanin Republike Hrvatske. Dakle postoji mogućnost uz upotrebu OIB-a i uz naravno veoma kvalitetnu i dobru informatičku podršku što već posjedujemo i što se može upotrijebiti. Dakle da bi se suzbila korupcija potrebna je politička volja jer ukoliko se politički odredbi da se sve što je utvrđeno kao nesrazmjer između primitaka i imovnog stanja ne određenih i odabranih pojedinaca nego svih građana Republike Hrvatske onda bi to rezultiralo ne samo smanjenjem koruptivnog djelovanja u našem društvu nego iskorjenjem istog. Dakle smatram da bi porezna uprava trebala svakog građanina jer to nije veliki posao jednim klikom oni mogu utvrditi između primitaka i imovine, a zakon im dopušta da se to kontrolira od 2005. do danas. Znači suzbijanje korupcije je moguće ali treba imati političku volju za to. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku Damir Kajin.
Poštovana kolegice, bez političke volje sigurno da se ne možemo mi nositi sa korupcijom i ništa se naprosto neće promijeniti. I sami spominjete Zakon o dohotku i navodite članak 63. U dva dana kada bi postojala politička ii ne znam kakva volja, sve načelnike, gradonačelnike, župane, saborske zastupnike, ministra može se naprosto rendgenski snimiti u roku od 2 dana po županijama bez ikakvog problema. Radi se o 50-ak ljudi, to nije nikakav problem. To nije kao što vi ističete velik posao. Samo treba postojati politička volja, ali se ne želi učiniti zato jer i onaj koji bi to trebao naložiti vjerojatno isto tako se boji da bi se mogao naći pod tim rendgenom. Ali što se radi? Tjera se male obrtnike, tjera se ove takoreći beskućnike naprosto da moraju i dušu dati da bi mogli uopće poslovati.
Druga replika, poštovani Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega, vi ste dakle u svom izlaganju istaknuli da znate za primjere da su određeni pravosudni dužnosnici kasnije dobivali posao u biti kod onih koje su trebali kontrolirati. Slažem se s vama da se radi o izuzetno opasnoj situaciji, usporedivo je sa onom kada određeni politički dužnosnici kasnije prelaze recimo kod privatnih subjekata s kojima su sklapali poslove u ime i za račun države. Svakako ako imate saznanja o tome mislim da moramo pokazat da ne trebamo samo pričat nego da moramo i djelovat. Siguran sam da će iz samih redova i Državnog odvjetništva i preko Ministarstva pravosuđa da će bit otvoreni prema tome da se takve situacije u budućnosti spriječe. Uvjeren sam da ćete u tome imati podršku i nas ostalih zastupnika zainteresiranih za tu temu, ali naglašavam sigurno i Ministarstva pravosuđa i ljudi iz redova Državnog odvjetništva ali i iz redova sudstva. Sigurno da je to ako nije to kvalitetno regulirano da to će trebat riješit da bi se ovakvi slučajevi izbjegavali koji sigurno predstavljaju vrlo, vrlo veliku opasnost od koruptivnog ponašanja.
Na repliku odgovara Damir Kajin.
Nikad nikoga nisam prijavio niti mislim, ali ću govoriti otvoreno i govorim ja posve otvoreno i imenima i prezimenima i o pojavama. I u DORH-u sve oni to znaju, sve oni to znaju, ali ta njihova selektivnost je naprosto već i u pjesmama desetercem opjevana. A zašto neće? Zato jer i oni znaju da mogu imati određene koristi od pojedinih osoba. Kod nekoga u lokalnoj samoupravi, komunalnom poduzeću, državnim službama itd., mogu zaposliti svoju djecu ili će oni sutradan preuzeti imovinsko-pravno vođenje poslova za neku općinu i za neki grad ili za više općina, više gradova, za županiju, pa će u godinu dana naprosto doći u priliku da zarade onoliko novaca koliko bi zaradili da cijeli život naprosto rade na funkcijama koje su plaćene 12, 13 ili 14 tisuća kuna i ponekad ih možda treba čovjek naprosto i razumjeti. Neću reći da se boje, ali onaj osjećaj za tajming, taj njuh koga u datom trenutku vizavi koje političke opcije proganjati to je došlo savršeno do izražaja na ovim hrvatskim prostorima, a negdje naprosto ništa se ne radi. Ma ne želim nikome zlo, ali ne može jedan kriterij bit na djelu ovdje gore u Zagrebu ili u drugim krajevima Hrvatske, a nešto drugo dole u Istri. Ja vas uvjeravam da tih 1300 i ne znam koliko hektara od čega je jedna velika većina išla lokalnim dužnosnicima u Istri, ne bi bila moguća bez DORH-a. Imali smo na snazi zakon koji je zabranjivao promjenu ili prenamjenu odnosno prijenos zemljišta, ali usprkos svemu tome ljudi su dobivali klauzule, od koga, od DORH-a, uknjižili su se na 5, 10, 60 ili ne znam koliko hektara i sve ide svojim tokom i nitko im ne može ništa.
Posljednja replika, poštovani Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin, ako je istina ovo što govorite o Istri onda se trebamo duboko zamisliti svi zajedno. Ako je istina to što ste rekli o Istri onda se to može nazvati mafijom, spregom između Državnog odvjetništva, lokalne samouprave, javnih poduzeća itd. Ako je to istina. Ako je istina to što ste vi rekli danas u ovom Visokom domu netko treba odgovarati pred ovim Visokim domom, ukoliko je to istina. Drugo, govorili ste o pravomoćnoj presudi i činjenici, vi ste rekli vjerojatno ne postoji nijedan sličan slučaj da se netko sa pravomoćnom presudom kandidira. Pa ja se isto slažem s vama da ne postoji sličan slučaj u Europi, u demokratskim zemljama, međutim HRT se pobrinula da manipulira hrvatsku javnost pa je tako našla slučaj navodno gradonačelnika Bordeuxa. Zašto to kažem navodno? Zato što su izvukli slučaj Alana … koji jest bio gradonačelnik Bordeuxa, međutim čovjek je osuđen 2004. godine kad je bio financijski direktor svoje stranke i osuđen je na uvjetnu kaznu zatvora, ali zbog financijskih malverzacija u stranci i bilo mu je zabranjeno 14 mjeseci obavljanje bilo kakve javne dužnosti. Dakle to nema nikakve dodirne točke sa kandidaturom Andra Vlahušića. Međutim, ovu informaciju je HRT lijepo plasirao tri dana prije izbora, evo vidite ima i u Bordeuxu jedan pravomoćno osuđeni gradonačelnik, ne kazujući zašto. Andro Vlahušić je bio osuđen pravomoćna presuda zbog zlouporabe položaja i ovlasti i upravo gradonačelničkog mjesta. Alan … je svoj probacijski rok prošao, odnosno 14 mjeseci se nije bavio javnom djelatnošću. Dakle apsolutno sigurno ne postoji niti jedan sličan slučaj. I onda se postavlja pitanje koji kriteriji danas vladaju u Hrvatskoj. Pa može se onda … i za gradonačelnika i za sve ostale funkcije.
Odgovor na repliku, Damir Kajin.
Ne, ovo što je moguće u Hrvatskoj da se može upravljati gradovima iz pritvora, ja ću još jedanput kazati, ovdje nisu istrage podignute, pardon vode se istrage, nisu optužni prijedlozi dignuti, kamoli optužnica ali to je jednostavno nonsens. A kada imamo pravomoćnu presudu, pa tim ljudima valjda treba zabraniti da barem jedan mandatni ciklus ne mogu sudjelovati u bilo kojoj vrsti kandidiranja. Ja to osobno mislim. Ne ih isključiti iz javnog života ili primjenjivati šerijatsko pravo ili standarde o kojima su kolege govorile, govorim o običajnom pravu iz razdoblja 13, 14 ili 15 st. Ja tvrdim još jedanput, pa kada govorim o ovome šta se zbiva na nekim krajevima da DORH sve to zna. A zašto ja to govorim? Pa zato jer prostor naprosto stagnira, zato jer se stvaraju podjele kakve nisu zabilježene u našoj povijesti. Ljudi koji nisu imali ništa danas financijski postaju stupovi društva. Pa i za govornicom sam rekao, ono što sam ja i činio ovdje u Saboru boreći se protiv preuzimanja turističkog zemljišta, pa to nije radio nitko. I sad bih ja trebao odšutjeti svojim bivšim kolegama koji naprosto sad su došli u situaciju da im nije dovoljno pet ili deset hektara. Sada traže po sto, 180 i više hektara. Pa to u povijesti naprosto tih naših prostora nije bilo zabilježeno. Ali to su razlozi zašto nam Istra stagnira. Tvrdim da u zadnjih pet, šest, sedam godina nije se dogodila niti jedna relevantna investicija, niti će se tako skoro dogoditi. I da nema ovih investicija iz države, proračuna, parafiskalnih fondova, ne da bi nas pretekla samo Primorsko-goranska županije što se tiče bruto-društvenih proizvoda, nego bi bilo zasigurno i puno gore.
U ime kluba DC-a, Novog vala i Narodne stranke – reformista govorit će poštovana Vesna Škare-Ožbolt. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo kolega Vukšić krenuo je od ranog srednjeg vijeka, a ja bih krenula možda od 2000. godine kada je na neki način u zakonodavnom smislu krenula naša malo organiziranija borba protiv korupcije, posebno osnivanjem USKOK-a, jačanjem USKOK-a kroz izmjene i dopune zakona, uvođenjem i radom i donošenjem antikorupcijskih strategija koje su u početku moram priznati bile vrlo formalne. Donosili smo antikorupcijske strategije reda radi, a radili sve ono suprotno njima. Sjetimo se samo jednog premijera koji je rekao, treba po svakoj županiji naći jedan primjer i objesiti ga javno kako bi se vidjelo i uvjerilo javnost da vodimo borbu protiv korupcije. Pa silnih sastanaka svih struktura vlasti kada je trebalo otkrivati tko je hardware, a tko je software u korupcijskim aferama. Sve je to bila velika pompa sa malim rezultatima, dizala se velika buka a trčali su ispod mali miševi. Danas je situacija sasvim drugačija. Puno toga se u organizacijskom smislu krenulo naprijed i ovo Vijeće i ovo izvješće pokazuje koliko je veliki broj mjera danas u primjeni u borbi protiv korupcije. Međutim, kada pogledate statistiku, kada pogledate izvješća relevantnih institucija, međunarodnih institucija koje mjere stupanj korupcije u zemljama, onda se u stvari vidi da broj ovih mjera nije adekvatan percepciji koja se stvara kada je riječ o Hrvatskoj i o stanju korupcije u našoj zemlji. I to je ono što je problem. Dakle, mi možemo imati još ovakvih izvješća, još detaljnijih, još preciznijih, još mjera koje ćemo izmišljati, donositi, primjenjivati ali nema pomaka. Stupanj korupcije evo u 10 godina nije se pomakao ni 10 mjesta, pomakao se 8 mjesta, a trebali smo već 30 mjesta odskočiti s obzirom na brojne mjere koje smo donijeli u našoj zemlji i konačno počeli primjenjivati. Dakle, tu nešto ne štima, nešto nije dobro. Uloženi rad ne odgovara rezultatu i mislim da ovo Vijeće u nekim idućim sjednicama treba se pozabaviti da li ove sve mjere imaju rezultata u stvarnosti i to je naša preporuka kluba da Vijeće o tome počne voditi računa, odnosno da analizira sve ove mjere i da se pokažu konkretni ima li rezultata, koje mjere imaju rezultata, koje mjere nemaju rezultata. Ja ću samo podsjetiti koliko je bilo potrebno da se uvede Zakon o transparentnosti objavljivanja financijskih izvješća posebno na razini države, a onda i lokalnih zajednica, a onda i poduzeća koja su u vlasništvu države. Trebalo je dugo, dugo, dugo. I sad kada pogledate neka javna poduzeća, kada pogledate i tražite koliko su ugovora donijeli, koliko su ugovora objavili, koliko su javnih nabava proveli onda vidite da ima vrlo malo podataka ili da nema gotovo uopće podataka. Ili možda znate za neke natječaje koji su vođeni, ali ih nigdje nema na stranicama tih javnih poduzeća. I to je problem. Dakle, očito još uvijek postoji mehanizam kako izbjeći zakonsku regulativu, kako izbjeći pravilo. Tu je bilo riječi i o statutima hrvatskim, povijesnim statutima koja su puno bolje regulirala neke stvari, odnosno možda nisu bolje regulirala, oštrije su regulirala ali moral je bio na puno zavidnijoj razini i jednostavno civilizacija nas je iskvarila. Ali ću možda se poslužiti izrazom da u ovoj zemlji i na državnoj i na lokalnoj razini ima puno onih koji podsjećaju na likove Super Hika iz Alan Forda koji oduzimaju siromašnima da bi davali bogatima posebno kada je riječ i o donacijama kojih je u odnosu na prijašnje godine manje. Ali kada javna poduzeća daju 35 milijuna donacija nekim udrugama i po tko zna kojim kriterijima, onda očito novaca ima, ona se troše netransparentno i mislim da takve donacije kada je riječ o državnom novcu treba svesti na najmanju moguću mjeru ili ako se nešto donira onda ti kriteriji trebaju biti apsolutno transparentni. Kada imate čelnika tijela koji može do određenog iznosa donirati nešto bez da položi ikome račune onda kada se zbroji takvih čelnika tijela dolazite do iznosa plus/minus beskonačno. Dakle, na kraju bih samo rekla da borba protiv korupcije u Hrvatskoj mora biti vječna vatra. Dakle, stalno mora gorjeti i to puno jače nego što danas gori upravo iz razloga što sve ove mjere koje poduzimamo, o kojima raspravljamo svakih 6 mjeseci nisu pokazale prave rezultate koje bi Hrvatsku izbacile na onu razinu zemalja sa malim stupnjem korupcije, poput nekih evo zemalja u EU. Jer podsjećam svaki onaj investitor koji s velikim oprezom ulazi u ovu zemlju analizira sve. Analizira stupanj državne birokracije, efikasnost birokracije, na koji način će moći biti zaštićen u pravnom smislu ali i gleda kakav je stupanj korupcije, posebno u državnim i lokalnim tijelima s obzirom na vjerojatno prepreke koje će imati kada uloži ili krene ulagati svoj novac u ovu zemlju. I zato mislim da jedna kvalitetnija analiza dosadašnjih mjera koje bi ovo vijeće trebalo pripremiti za iduće izvješće bi u svakom smislu pomoglo da i mi kada donosimo i antikorupcijske strategije i brojne zakone imamo jasniju sliku. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Prelazimo na replike. Prvo, Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovana kolegice mislim da ste dobro primijetili da je silan trud uložen, počevši od 2000. godine na ovamo, i prema međunarodnom istraživanju a to prenosi i naš Hrvatski transparency international govori o tome kako je Hrvatska i napredovala na toj ljestvici, dakle imamo manje korupcije, međutim Hrvatska još uvijek ima veliku uvezenu korupciju. Svi znamo Hypo, svi znamo što se dogodilo sa MOL-om, međutim malo se u Hrvatskoj spominje afera "DAIMLER", ja sam to na nekoliko naših sastanaka ne samo ovdje na plenarnoj sjednici kad sam bila u mogućnosti govorila ali odgovora nema. To govori i o tome, u našoj suradnji sa drugim zemljama, i to zemljama EU, govorim o njima, pa čak i jednom Njemačkom. U medijima smo imali prilike čitati upravo kako te afere sežu do stranih državnih dužnosnika koji onda čije vlade ne odgovaraju na traženja naših represivnih tijela. Uza sve one ugovore koje smo potpisali i koje je ovdje oko domaćih stvari bilo itekako vike kad smo jedan drugom neke stvari predbacivali, a bez razloga kolegice i kolege. Usredotočimo se mi na to da smo kao mala zemlja i da ugled možemo stvoriti bez obzira na potpisane sporazume samo ako principijelno vodimo politiku. I ja mislim da te stvari ne smijemo propustiti tek tako i da to na jednoj političkoj razini treba vidjeti što je s time, zašto se ne udovoljava traženjima naših represivnih tijela kada su drugi stranci i to visoko pozicionirani upleteni, odnosno postoje sumnje.
Odgovor na repliku, Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovana kolegice Antičević jeste u pravu ste, barem kada je riječ o Hypo banci ali i kada je riječ o aferi "DAIMLER". Bilo je situacija da se našim pravosudnim tijelima na njihova traženja nije odgovaralo. Ali isto tako podsjetit ću i da naša tijela nisu odgovarala na zahtjeve pravosudnih tijela drugih zemalja. Sjetimo se samo Brodosplita koliko se čekalo na odgovore vezane za tu aferu, upravo od strane naše policije i organa gonjenja. Ono što definitivno trebamo napraviti, trebamo napraviti jedan iskorak, trebamo se malo više uvezati. Ja ne znam koliko je uopće naših ljudi otišlo na Međunarodnu antikorupcijsku akademiju. Koliko ljudi imamo evo tamo da se obučavaju, povezuju i na neki način uspostavljaju jednu čvrstu novu mrežnu strukturu kada je riječ o borbi protiv korupcije. Ja nemam tih podataka da li smo ikoga poslali na tu akademiju ali nismo vidjeli konkretne rezultate, koji su to rezultati kada je riječ o našim ljudima koji su tamo. Hvala.
Druga replika, poštovani Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Škare-Ožbolt rekli ste da mnogo toga se radi, a korupcija ne jenjava, zapravo brojne mjere se poduzimaju. Ja mislim da su to samo dimne zavjese. Znate kako u tzv. zapadnom svijetu rade policije? To sigurno znate čak i više od mene. I kako surađuju s dilerima droge? Tako da svako malo treba pasti neka veća količina droge i onda policija uperi kamere i hvali se vidite mi smo to napravili, a sto puta više droge se prošverca. To su dimne zavjese. Slažem se s vašom tezom da vas podsjeća današnja situacija na strip i Alan Ford i Superhika. Međutim, ulogu Superhika je preuzeo Hrvatski sabor. Zašto? Hrvatski sabor je ozakonio jednu pljačku a ta pljačka se zove ovrhe i na temelju ovrha jedna kasta, vi ste vrlo bliski, ne kažem da vi to radite, se bogati na račun siromašnih. Daje se bogatima da bi se siromašnima uzelo. Dug od 200 do 500 kuna vam naraste do 1000, 1500 do 2000 jer odvjetnička kancelarija koja samo štanca, u jednom piše koje sam ja dobio, imat ćete neugodnosti, prijeti,imat ćete neugodnosti. Pazite, to je čista otvorena prijetnja. Šta ćete napraviti? Bogatima se daje veliko bogatstvo i onda ti za svoje štićenike na sudovima 15 milijuna daju. Zašto? Pa zato što su preuzeli Holding, ovrhe. Mislim mi smo jedno društvo koje, to je samo dimna zavjesa, nište se ne čini, mi tu nešto rovarimo po površini ali korupcije je sve više i više i ona je pametnija ova korupcija, naši su daleko pametniji, sve to rade fino sa ugovorima, sve je legalno, sve je transparentno, sve je po zakonu [[Upadica Stazić: Vrijeme.]] pa i ovaj kažem, a to ćemo predložiti, naš klub će predložiti, da toga više ne bude. Normalno da neće biti prihvaćeno.
Odgovor Vesna Škare-Ožbolt.
Poštovani kolega, ja mislim da ni jedna mjera koja se ovdje donosi u Saboru nije dimna zavjesa. Možda ne donosimo najbolje zakone jer dosta smo i mi sami često izolirani od stvarnosti i nismo svjesni kako naša stvarnost, hrvatska stvarnost izgleda. Zato ja bi vam preporučila da ipak malo kada je riječ o ovrhama da ne stvarno jednu krivu sliku, kada dobijete prijedlog za ovrhu onda očito vi dugujete neke novce, morate ih platiti posebno kad je riječ o televizijskoj pretplati a na nju očito aludirate. Morate platiti tih 80 kuna ako gledate televizor. Netko vam tu ovrhu šalje ili će vam poslati Televizija pa će vam se prijetiti ili će vam poslati pravni zastupnik Televizije. Ja nisam za nikakve prijetnje, trebamo napraviti takav sustava da svatko odgovora za svoje obaveze, ali i da ne bude nekakvog nezakonitog velikog bogaćenja na problemima i nevolji ljudi. E ako napravimo takav model da možemo osigurati i jamčiti ljudima da neće imati neugodnosti i stvarati nekakvu dodatnu nepravdu onda smo napravili posao. Međutim, mi to nismo dosada napravili i zato imamo ovakvu anarhiju sa ovrhama, zato imamo ovakve nesreće koje se događaju ljudima da ih se izbacuje iz kuća zbog nekakvih sitnih malih iznosa. Ja ću samo podsjetiti, a ja sam se osobno borila da se ukinu lihvarske kamate. Koliko je ljudi bilo izbačeno iz nekretnina, svi su šutjeli zbog par tisuća kuna iz nekih davnih 93. i 94. godine, koliko ih je prijašnjih godina bilo izbačeno dok nismo ukinuli te lihvarske kamate.
Vrijeme. Zahvaljujem kolegice Škare-Ožbolt. U ime kluba Jadranke Kosor i HGS-a govorit će poštovana zastupnica Jadranka Kosor. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Podržavamo naravno ovo izvješće, podražavamo rad vijeća, predsjednika vijeća. Moglo bi se reći da vijeće radi u tišini, neću reći u tmini, ali svakako u tišini. Dakle, nadzire i prati stručno i odgovorno. Što se mojeg mišljenja tiče mislim da bi čak moglo biti i vidljivije i više javno i poticati na akciju i možda reagirati češće ali ovaj stil i vođenja vijeća i rada vijeća mislim da je našao zapravo najbolju mjeru da obavlja svoje zadaće u skladu sa zakonom, u skladu sa propisima, u skladu s Ustavom i da kao što je i rečeno nadzire i da prati. Što se tiče pojavnosti, naravno neću analizirati samo izvješće osim nekoliko zaključnih prijedloga koje podržavam jer je ono standardno, međutim naravno ovo je prilika da govorimo o toj pojavnosti korupcije kao najgoreg kriminala i slažem se sa svima onima koji tvrde da mi puno radimo ali male rezultate imamo. I u pojavnom i u svakom drugom smislu imamo odlične zakone, imamo odličan set zakona od biranja zastupnika, dužnosnika, sprječavanja financiranja političkih stranka, kampanja i naravno oduzimanja imovine u konačnici kao najvažnije poruke onima koji kradu i koji rade za sebe ali situacija u društvu je i dalje zapravo bih rekla loša jer prave i stvarne osude, stvarne istinske osude zapravo nema. Nema javnog zanimanja od novinarskih do političkih u širokom rasponu gdje nema primjera ljudi koji su ili pod istragama, ili su podignute optužnice, ili im se sudi, ili su već izrečene presude dakle nema. I to je, i to naravno u onim elitnim zanimanjima onih koji bi na najbolji način morali predstavljati društvo i koji bi trebali biti ono kako se kaže krema hrvatskoga društva. Nogometni dužnosnici osuđeni ali ih se odmah ponovo bira jednako tako i različiti donatori koji su čak neki i priznali neka djela koja su naravno kaznena djela ali su rado viđeni gosti, oni koji su koristili i državne resurse na različite načine apsolutno vrlo često i bez javne osude, pa evo sindikalni dužnosnici koji se unatoč optužnicama ponovno biraju itd. i tako redom. Naravno o imenima neću govoriti jer ovo nije sudnica ovo je sabornica. Ono što se meni čini vrlo znakovitim i jako zabrinjavajućim u zadnje vrijeme osobito. Kada pogledate, evo u zadnja 3, 4, 5, 6 mjeseci, uglavnom, uglavnom gotovo svaka istraga koju pokrene državno odvjetništvo, odnosno koje pokrene USKOK se proglašava političkim progonom na ovaj ili onaj način. Dakle uglavnom se o tome govori kao o političkom progonu. I mene jako čudi zašto Državno odvjetništvo, zašto USKOK češće i vrlo jasno i precizno ne reagiraju, ne reagiraju javno, ne demantiraju one koji naravno ovisi o kojoj se skupini radi, uglavnom političkim skupinama koji svoje pod navodnicima brane i štite a one tuđe naravno razapinju gdje god je to moguće. I to prozivanje za politički progon jest vrlo opasno. Državno odvjetništvo bi na to trebalo reagirati i reći jasno i glasno da ne radi se o političkom progonu. Zašto se ne radi, to obrazložiti. Ja sam uvjerena da Državno odvjetništvo radi u skladu sa zakonima i sa Ustavom i da USKOK radi u skladu sa zakonima i sa Ustavom a kada iz politike na različitim razinama dolaze procjene da se radi o politički strukturiranim aktivnostima a ne zakonski, ne nezakonito strukturiranim aktivnostima onda je to vrlo loša poruka. I to naravno ohrabruje sve one koji ne misle ni na koji način osuditi korupciju odnosno kriminal. Pa tako naravno imamo, neću o tome danas govoriti jer sam o tome govorila nebrojeno puta izbore, lokalne izbore gdje evo i oni sa istragama i optužnicama i sa presudama raznim dobivaju i prolaze glatko. To mi se čini zapravo najvećim problemom i dapače mnogi ljudi koji su se našli u takvoj situaciji su i dalje vrlo, vrlo ugledni građani i građanke Republike Hrvatske. Slažem se sa zaključnim rečenicama gospodine predsjedniče Vijeća da samo vidljivi rezultati a to su pravomoćne sudske presude i oduzimanje protupravno stečene imovine zapravo dovode do onoga što želimo a to je smanjenje negativne percepcije javnosti među ostalim. Ali ni to kao što vidimo iz svakodnevne hrvatske javnosti ni pravomoćne sudske presude zapravo u nekim slučajevima nemaju nikakvog odjeka u javnosti i nemaju smanjenje te percepcije u javnosti koja bi trebala prva, nakon slažem se pravomoćnih presuda donositi osude jer dakako da treba poštivati presumpciju nevinosti i svatko je zaista kako Ustav Republike Hrvatske kaže nevin dok mu se pravomoćnom sudskom presudom ne dokaže. I u tom smislu mislim da Hrvatski sabor može bez da se to kvalificira kao uplitanje u rad neovisnih tijela konstatirati da kada se radi o istragama u koruptivnim slučajevima te istrage moraju biti brže i moraju brže završiti ili podizanjem optužnica ili odustajanjem od progona. To bi isto bilo nešto važno zato što se sve to valja u jednom istom kolopletu i više se zaista ne zna tko radi zakonito, tko radi protuzakonito. U tom smislu mi naravno trebamo mijenjati i neke zakone. Što se tiče politike, dakako već sam spomenula tu je na djelu onaj poznati trend svoje ćemo koliko je god moguće štititi, tuđe ćemo pribijati koliko je god moguće, kako je moguće i gdje god je to moguće najžešće i najtvrđim sredstvima. Evo za kraj, potpora i bilo bi dobro da smo mogli, naravno takva je praksa u radu Vijeća da smo zapravo mogli danas raspravljati o izvješću Vijeća, rada Vijeća za cijelu 2014. godinu ali i ovo je s obzirom na ritam, naravno radi se zapravo o godini dana. Međutim, u tih zadnjih 6 mjeseci 2014. godine puno se toga dogodilo tako da predlažem da u budućnosti imamo zapravo kalendarsku godinu kao predložak za Izvješće o radu Nacionalnog vijeća kojemu dakako dajemo potporu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu jednu repliku, Branko Vukšić.
Uvažena kolegice Kosor, slažem se s vama da se mnogi koji su učinili neki prekršaj, koji su financijski prekršaj učinili da govore kako ih se politički proganja. I to je jedna poštapalica, međutim, slažem se i s vama da bi trebalo i Državno odvjetništvo reagirati na takve pojave. Druga stvar kada građani izaberu osoba koja je ili pod istragom, ili koja je osuđena to samo dovoljno govori koliko vjeruju sudovima i govore o moralnosti društva. To su te dvije stvari. A prije kada sam govorio o ovrhama, nisam govorio o tome da ne treba plaćati ono što treba plaćati, znači ili tv pretplatu ili telefonski račun. Govorio sam o tome da ako ste 100 kuna dugovali i ako vam 7 godina nitko nije poslao niti jednu opomenu i ako su kamate, s kamatama dug narastao 600 kuna i ako je na to odvjetnik stavio 1200 kuna, to je onda 1800 kuna, to je ozakonjena pljačka. To je čista pljačka. To je ono kao razbojništvo, drumsko razbojništvo, mi smo ovdje to ozakonili. Ja o tome govorim. Vjerojatno kao što je rekla kolegica Vesna Škare-Ožbolt s dobrom vjerom. A druga stvar koja, građanima recimo u gradu Zagrebu, prije je Holding slao opomene uz minimalne troškove nekoliko kuna i ljudi su plaćali ništa nije manja naplata danas. Ti poslovi su sada prepušteni odvjetničkim kancelarijama da se bogate na račun siromašnih građana. To i dalje, razgovarao sam s ljudima koji su to radili prije može Holding raditi u gradu Zagrebu. Zašto to ne radi? Pa zato što se onda ne bi neki odvjetnički uredi obogatili. To je, ja sam govorio o tome a ne da ne treba plaćati.
Odgovor na repliku, Jadranka Kosor. Kolegice i kolege, ja vas molim za malo mira da možemo omogućiti kolegama koji govore da se čuju. Hvala.
Da, kolegama koji govore da govore. Oko političkog progona, dakle moraju se tu stvari raščistiti, to mi se čini jako važnim problemom. Rade li institucije poput Državnog odvjetništva i USKOK-a slobodno ili neslobodno, je li pritišće netko iz izvršne vlasti ili možda iz neke druge vlasti, zakonodavne. To moramo znati. Ako se radi o pritisku i to bismo morali znati, ako se ne radi o pritisku, političkome pritisku onda ta hajka mora prestati jer to je svaki puta pritisak na Državno odvjetništvo i na USKOK kad se kaže radi se o …. To je pritisak, a naravno najviše pritišću političari koji daju izjave i intervjue. Evo radi se ponovo o političkom progonu, znači tu treba raščistiti kao i u radu sudova, jesu li sudovi i suci pod pritiskom ili ne i zbog toga ja mislim da suci bi morali jako paziti kakva stajališta iznose u javnosti, izvan sudnice. Što se tiče ovrha, ja se tu slažem s vama, elemente pljačke treba ukloniti, ali se slažem i sa kolegicom Škare-Ožbolt, sve ono što se mora platiti moramo platiti.
Vraćamo se na raspravu o Izvješću o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine. Raspravu nastavljamo po klubovima zastupnika. Na redu je Klub zastupnika Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora.
Malo pričekajte da se kolege srede. Molim pozornost. Nastavljamo sa raspravom. U ime kluba SDP-a poštovani zastupnik Draženko Pandek. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Kada govorimo o ovoj temi treba reći da korupcija nije samo pravni pojam, premda rekao bih da je u prvom redu tako doživljavamo. Ona ima svoj i povijesni i psihološki i gospodarski, politički i sociološki i drugi kontekst. U biti i ne možemo se suglasiti baš oko definicije samog tog pojma no ipak su neke odrednice pojma neosporne. Stoga je ovdje izvorno bitno istaknuti da se radi kad govorimo o korupciji o svakoj zlouporabi javne ovlasti radi ostvarivanja privatnih probitaka osobe koja obavlja javnu službu. Uža neka definicija bi označavala korupciju kao postupak u kojem dakle najmanje dvije osobe ne dopuštenom razmjenom radi ostvarivanja vlastitih nekih probitaka postupaju na štetu javnog interesa i to kršeći ne samo pravnu nego i moralnu normu i time povređuju temelje demokratskog razvoja, pravnu državu i vladavinu prava. To je šire od definicije iz kaznenog prava koja u biti obuhvaća ona kaznena djela koja su zakonom propisana, dakle one pojavnosti korupcije koje su zakonom propisane kao takve, a to su recimo zlouporaba položaja i ovlasti, nezakonito pogodovanje, primanje mita, davanje mita, trgovanje utjecajem. No opet, važno je ovdje istaknuti da korupcija nije samo ostvarenje bića koruptivnog kaznenog djela nego možemo govoriti o korupciji i u širem smislu kao određenoj vrsti pogodovanja i prihvaćanja određenog pogodovanja u kojem su dakle oštećeni, u kojem postoji oštećenje pogodovanih ljudi van tog kruga premda nema baš ostvarenog kaznenog djela ali to također moramo istaknuti predstavlja značajnu društvenu opasnost. Ta opasnost, rekao bih krije se u tome što ona ugrožava i taj oblik ugrožava institucije, vrijednosti demokracije, etičke vrijednosti i pravdu kao takvu. Korupcija napada načelo vladavine prava potirući načelo jednakosti svih pred zakonom. Od jednakosti svih ljudi općenito, a time ruši temelje djelovanja pravne države. Tada i nestaje u biti povjerenje u državu i njene institucije. Građani nisu više sigurni u ostvarenje svojih Ustavom i zakonom zajamčenih prava i sloboda. Nažalost ne samo u Hrvatskoj rekao bih upravo ta činjenica o kojoj sam govorio narušava povjerenje u institucije i kad imamo ona ispitivanja javnog mnijenja možemo nažalost uočiti da povjerenje u velik broj značajnih i važnih institucija pada. Korupcija je stoga bolest koja je zbog njene ukorijenjenosti i sposobnosti mijenjanja vrlo teško liječiti, a gotovo rekao bih nemoguće iskorijeniti. Efektivno nekakvo operativno suzbijanje korupcije kada govorimo o ovoj korupciji koja je baš propisana kao koruptivno kazneno djelo prvenstveni je dakle zadatak tijela pravosuđa i pravosudnog progona. Na zakonodavnom tijelu je, Saboru je, naravno da pripremi normativni okvir, da usvoji Strategiju suzbijanja korupcije te da prati provedbu te strategije. Stoga je upravo i osnovano ovo Nacionalno vijeće za provedbu Strategije suzbijanja korupcije. U ovom promatranom razdoblju koje se navodi u ovom izvješću od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. navodi se koliko je vijeće radilo. Održalo je dakle 8 redovnih i 1 tematsku sjednicu. Možemo vidjeti da su u radu sudjelovali uglavnom svi članovi Nacionalnog vijeća. Navodi se dalje da je prihvatilo 15 izvješća pojedinih nositelja mjere akcijskog plana i Strategije suzbijanja korupcije. Posebno se izdvajaju pojedinačna izvješća o provedbi mjera iz akcijskog plana, kao što je izvješće, što je važno mislim istaknuti, Izvješće Državnog odvjetništva, Izvješće o području odgovornosti Ministarstva pravosuđa, Izvješće o području odgovornosti i drugih ministarstava. Iz navedenih izvješća može se zaključiti da su te mjere, dakle da se mjere koje su bile predviđene ovom strategijom aktivno ostvaruju od subjekata koji su za izvršavanje bili zaduženi. Ovdje se naznačava još jedan značajan element borbe protiv korupcije, a to je širenje javne svijesti o štetnosti korupcije koja je također dakle kao mjera predviđena i strategijom. Nažalost, rekao bih da se nekad stječe dojam da građani nemaju svijest o opasnosti od korupcije. Kao da nisu svjesni da protupravna korist koja se dakle ostvaruje od koruptivnih djela znači štetu nanesenu upravo njima, poreznim obveznicima. Bez obzira što možda u tom trenutku tu štetu ne doživljavaju direktno kao svoju. Nekad građani nažalost kao da nisu svjesni da su to upravo njihovi novci. U ovom izvješću navodi se da je ta mjera izvršena, što je točno i što treba pozdraviti. No trebali bi, pogotovo mi u klubu SDP-a naglašavamo, da su na ovom području očito potrebni dodatni napori. Dok god imamo taj neki Robin Hoodovski mentalitet ili ako koristimo izraz primjereniji našim krajevima hajdučki a koji je najbolje okarakteriziran u onoj sad već gotovo narodnoj neka je krao ako je i nama dao u kojem dakle pljačku javne imovine ne doživljavamo kao "pravu pljačku" dok mi i sami imamo osjećaj da dobivamo dio kolača dotle ne možemo reći da možemo biti zadovoljni učinjenim u provedbi ove mjere. Dok god javni novca doživljavamo kao nešto što se spontano stvara ili pada s nema, dok ne postanemo svi svjesni činjenice da smo taj novac sami zaradili i da je onaj koji taj novac krade ili pronevjeri u biti pljačka nas i nikog drugog dotle moramo rekao bih inzistirati na značajnijoj i boljoj edukaciji o tome što je to korupcija i koliko štete nanosi. Jer u korupciji tamna brojka je ogromna, svi koji se na kraju uhvate s prstima u pekmezu rekao bih predstavljaju mali vrh ledenog brijega. I zato je upravo dizanje društvene svijesti o štetnosti korupcije važno. Dalje se u izvješću u pogledu provedbe anti korupcijskih mjera razmatraju izvješća u području odgovornosti još određenih subjekata odgovornih za provedbu akcijskog plana dakle Ministarstvo branitelja, Povjerenstva za utvrđivanje sukoba interesa, Ministarstva obrane, unutarnjih poslova, ravnateljstva policije, uprave Kriminalističke policije. Iz tih izvješća koja su uključena u ovo izvješće kao najznačajnije rekao bih da treba izdvojiti provedbu mjera usmjerenih ka većoj transparentnosti postupanje, većoj mogućnosti kontrole i od nadležnih i kontrolnih inspekcijskih tijela to mjera koju vode boljoj i transparentnijoj provedbi javne nabave. Zašto? Rekao bih da su postupanja dakle državnih tijela u postupcima koji se tiču ostvarenja ili odobravanja određenih prava i područja javne nabave upravo taj teren na kojima je najveća mogućnost za ostvarenje određenih korupcijskih ponašanja. Rekao bih da je to teren koji u javnosti ispravno percipiran kao onaj teren di se najviše, u najvećoj mjeri takve radnje i događaju. U izvješću je ocjenjeno da su i predviđene mjere na ovom području u većoj mjeri izvršenje što je potkrijepljeno i odgovarajućim podacima. Na kraju izvješća daju se i prijedlozi i preporuke Nacionalnog vijeća nositeljima mjera iz akcijskog plana u Strategiju suzbijanja korupcije. Mi u klubu SDP-a složili bi se s ocjenom da su u zakonodavnom okviru stvorene pretpostavke za učinkovitiju borbu protiv korupcije. Složili bi se i sa konstatacijom da percepcija građana o korupciji u hrvatskom društvu ukazuje na ozbiljnost i potrebu još jače borbe s korupcijom. Kad govorimo o toj percepciji jedan možda subjektivan dojam koji mogu izreći iz opažanja kada ovdje dolaze učenici srednjih škola koji posjećuju Sabor često znaju primijetiti da je naša zemlja prožeta korupcijom a takav dojam imaju jer je u zadnje vrijeme priličan broj visokih dužnosnika optužen za korupciju a dio i osuđen. Smatraju to lošim, no treba zbog toga što oni to smatraju lošim naglasiti da to u biti je izuzetno dobar podatak jer kako se u izvješću konstatira samo vidljivi rezultati dakle pravomoćno osuđujuće presude i oduzimanje protupravno stečene koristi će vodit ka većoj u prvom redu generalnoj prevenciji a onda opadanju pojavnosti korupcije, o padanju pojavnosti i samim tim procesuiranja korupcije i smanjenju negativne percepcije javnosti. Također se u svakom slučaju treba složiti da je neophodno pojačati i sve aktivnosti nositelja strategije i akcijskog plana. Za kraj rekao bih još jednom da je potrebno istaknuti da pogotovo treba zabrinuti pa i rekao bih nonšalantan odnos jednog djela građana prema korupciji i kaznenim djelima korupcije. Stoga je napor na suzbijanju korupcije upravo potrebno još i pojačati a možda započeti provoditi čak i neke nove neortodoksne mjere ili mjere koje su se u drugim zemljama pokazale kao efikasne, kao djelotvorne a još ih nismo uveli u naš sustav suzbijanja korupcije. Za zaključno bi rekao da ovo izvješće pokazuje dobar rad vijeća, da je dobar uvid u provođenje mjera predviđenih strategijom te će stoga klub SDP-a podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala klubu SDP-a, ali ima jedna replika. Poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Pandek, koliko ste postupaka javne nabave proveli, jeste možda sudjelovali u tome i da li imate kakva iskustva u tom djelu? Jer kad ste govorili o toj korupciji u javnoj nabavi da je javna nabava jedan od glavnih središta korupcije ne znam jeste smetnuli s uma da postoji Ured za kontrolu javne nabave i da smo ovdje kad su izvješća o radu tog ured često puta ukazivali na probleme da se u Uredu za kontrolu javne nabave događaju nelogičnosti i nepravilnosti i da je tu također jedan takav problem da ne bi ispalo da je javna nabava samo kod onih institucija da li u lokalnoj ili državnoj sad svejedno kojoj razini da je tu nešto prisutno. Dakle, ako i jeste prisutno postoji ured koji to kontrolira, postoji mogućnost žalbe. Dakle, vrlo se dobro može kontrolirati ali prebacujem to dakle sa ovoga na što ste vi po meni aludirali na ono tko kontrolira. Da li tamo postoje ti elementi, da li je možda u tom djelu veći problem čak nego dolje gdje se može dogoditi apsolutno nitko ne bježi od toga da se takve stvari mogu dogoditi, ali postoji sustav, postoji sustav. Pa zašto onda taj Ured za kontrolu javne nabave, da li on radi svoj posao, da li kontrolira?
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Uvaženi kolega, da imao sam prilike sudjelovati u postupcima javne nabave, čak sam sam izrađivao određene prijedloge odnosno provodio natječaje za javnu nabavu i poznati su mi i nedostaci u zakonu i znam da još uvijek nažalost ukoliko postoji volja da se određeni ti postupci mogu voditi i na rekao bih ne dobar način. A samo povjerenstvo ima mogućnost dakle reagirati samo kada postoji žalba, kada ne postoji žalba oni u biti imaju malo, malo ovlasti. I upravo kada smo imali tu zakone o javnoj nabavi i u raspravi nadam se da će se i dalje to razmatrati, postoje mogućnosti za poboljšanje tog zakona upravo da se iskontroliraju oni postupci kada i nema formalne žalbe. Ukoliko vi znate da postoje neke situacije koje bi trebalo dodatno ispitati ja sam siguran da ćete to i prijaviti, mislim da je to područje u kojem trebamo pristupati vrlo intenzivno. Dakle ne se ograničavati samo na stvari koje su jasne nego budući da postoji tu tamna brojka mislim da trebamo vrlo, vrlo oštro kontrolirati čak i u slučajevima koji velim nema žalbi i sprečavanje takvih postupaka je vrlo bitno zbog tamne brojke koja postoji u korupciji. Hvala.
Hvala lijepa. Molim poštovanog zastupnika Boru Grubišića, izlaganje u ime kluba HDSSB-a u Hrvatskom saboru. Izvolite kolega Grubišić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine predsjedniče Nacionalnog vijeća koje se zove Vijeće za praćenje, dakle za praćenje provedbe, pa zapravo praćenje ili opservacija ili razmatranje je pojam, dakle praćenje, provedbe Strategije praćenje ili konstatiranje zapravo korupcijskih djela ili nedjela u Republici Hrvatskoj u svim oblastima, u svim područjima života počevši od športa i nogometa pa do evo ureda za kontrolu javne nabave, javne nabave i svega ostaloga. Ono što obilježava zapravo ocjenu ili stanje koruptivnosti u Republici Hrvatskoj je ocjena iako ne mora biti potpuno egzaktna odluka, odnosno ocjena Transparency Internationala gdje je Republika Hrvatska unazad 10 godina dakle plovi, varira iz godine u godinu između 60.-tog i 70.-tog mjesta na tablici koruptivnosti svih država koje se prate po toj metodi i po pitanju korupcije u državi. Gdje god zakopamo zapravo na ovim područjima, evo počeo sam od nogometa pa nadalje, imate izvješća i rasprave i samog ovoga Vijeća koje je zapravo u neku ruku da ne bih pretjerao ali i pomalo i samo izvješće i potvrda politike rekao bih i nezamjeranja i nedovoljne čvrstine, nedovoljno čvrstog stava, garda na ono što je već kako je netko rekao floskula na nultu toleranciju za korupciju. O nogometu valjalo bi početi od najnižih, dakle županijskih nogometnih saveza pa i niže klubova u županijskim ligama, sudačkih organizacija, namještanja delegiranja, suđenja, uzimanje više funkcija u nogometu pa onda po tom modelu i primanje više nagrada koje onda iznose daleko više nego li plaće predsjednika Republike tih dužnosnika u nogometu. Dakle jedan čovjek je i predsjednik ovoga i predsjednik onoga i predsjednik komisije i delegiran itd.. I kada se zbroje njegovi prihodi u nogometu a mi to svi znamo u svim županijskim organizacijama se to tako radi da onda ti ljudi. Ja neću govoriti imena iako bih mogao i o imenima jer ih znam i dobivam svakodnevno poruke nakupe ili skupe prihode koji su veći nego li čak i gospodina guvernera Hrvatske narodne banke. Je li to korupcija? Je li korupcija kada netko iz takvih struktura nogometnih uvlači cijelu svoju obitelj i namješta je ili pak prijatelje ili stranačke drugove u nogometne organizacije, namješta im funkcije, pozicije i onda iz toga crpe naravno i dobit. Kako se got to zvalo, nagrada, naknada ili ne znam ni ja što. Dakle nije Mamić glavni po meni problem Hrvatskog nogometa, ima toga od početka od onih primarnih županijskih nogometnih saveza pa nadalje. A onda piramida raste prema vrhu. Nadam se da me neće tužiti Hrvatski nogometni savez. O zviždačima. Svi znamo da je bilo koji zviždač u Republici Hrvatskoj a znam ih dosta i znamo ih sada tko je postao i savjetnik predsjednice Republike gospođa Balenović. Ona je dobila otkaz i taj otkaz uporno stoji u INA-i nema šanse da bilo koja struktura u INA-i nju vrati na posao. I to ne godinama, nego desetljećima. Tako bi se to moglo brojiti. I ne samo da nije vraćena na posao ili da nisu oni vraćeni na posao, znam i jednu u Slavonskom Brodu zviždačicu dakle koja je izrekla to što je izrekla a ticalo se tada politički vladajuće strukture, nikada nije vraćena na posao, popljuvana je, medijski je diskreditirana i eno danas je domaćica u Slavonskom Šamcu, kućanica, domaćica kako god hoćete i ne može dobiti posao nigdje. Taj status zviždača u Republici Hrvatskoj nije nimalo zavidan i nitko ne želi na taj način izgubiti posao, doći kao nepoželjna osoba u medije i ne znam ni ja i biti oblačena počevši od privatnih i obiteljskih stvari pa nadalje. Tako to se rade oni koji opet od vrste korupcije koja se zove a to je politička korupcija klijentalizam, nepotizam u kojima se zapravo stvaraju ove naše agencije, fondovi, uredi, zavodi, instituti itd. a u organizaciji i vlasništvu države Republike Hrvatske sa 26 000 zaposlenih. Gledajmo samo evo onaj APIS agenciju itd. gdje je napokon došao da kažem, ne bih htio uvrijediti ministra Lalovca, kaže se do pameti da je napokon to sustav koji ne može podnijeti ova Hrvatska država ni njezini porezni obveznici. Pa je eto jučer izjavio da će doći do racionalizacije gdje može uštedjeti samo ove godine 2 milijarde kuna. Što mislite da je to nastalo kada je Kukuriku koalicija došla na vlast, pa sad bi imali ušteđenih 8 milijardi kuna i ne bismo uopće imali problema sa proračunskim deficitom niti bi nas Europska unija i Europsko vijeće i parlament opominjali za deficit proračuna. Kažu da je zamrznuta imovina, evo ovdje u materijalu piše da je to jedan od elemenata antikorupcijske borbe kada dođe do već ne samo istražnog nego i optužnog prijedloga, zamrznuta imovina pa ćemo vidjeti što je. Pa znamo li koliko za neku od zamrznutih imovina koja je zamrznuta Hrvatska država mora platiti održavanje zamrznute imovine, koliko je to skupo. Postoji puno efikasniji način. Ja znam da u zakonskoj regulativi nema uporišta za to, ali ja sam rekao u jednoj replici da neke države i u susjedstvu ovdje imaju drugačiji stav prema korupciji ne sa čuvanjem do okončanja postupka nego prodajom, prodajom imovine i novcem koji se zaradi od te imovine taj novac ide u državni proračun. Kod nas to nekako sve tiho, stidljivo i polako. Kod Kineza koji su najmoćnija ekonomska sila svijeta suočavanje s korupcijom obično završava sa dugogodišnjom robijom ili pak sa glavosjekom kako reče kolega Vukšić. Mislim da je strijeljanje način toga. U Maleziji sa jednim konopom riješe svu korupciju, jednim konopom. Ne bih htio biti ovdje tako brutalan ali moram reći, dakle tamo je vješanje kao način egzekucije. Dakle s jednim konopom riješiš svu korupciju u državi, pa čak i preprodavače ili dilere droga. To je ono što je najčešće razlogom egzekucije u državi Maleziji ili azijskom tigru, ekonomskom tigru. Dakle naravno da je, kako ovdje netko kaže, definiciju korupcije štetna društvena pojava kojom se zapravo nanosi šteta cijelom društvu, javnosti, javnim interesima itd. Lijepa je to definicija, ali evo mi ne mrdamo po toj definiciji ispod 60. mjesta prema izvješća Transparency Internationala, ali eto ne idemo ni dalje od 70. što mislim da za Hrvatsku državu i za one statute koji su bili pisani u srednjem vijeku ili u vrijeme renesanse ili ne znam ni ja kada, poglavito u slobodarskom Dubrovniku, ne zaslužujemo se. Ili smo se mi kao narod promijenili od tih vremena koja su bila tada. Što je razlog korupcije? Mislim da je partitokracija to je moje mišljenje, bez obzira što drugi rekli, dakle partitokracija iznjedrila zapravo i korupciju. I dok je tako i dok ne budemo prešli definitivno na preferencijalno glasovanje za izbor zastupnika pa time onda i Hrvatske Vlade nećemo se mi riješiti korupcije. Jer svaki onaj tko je izabran kao gradonačelnik, kao župan, kao izvršna vlast u državi dakle Vlada, ima mogućnost i svi oni koji zavise od njega dobivaju bilo posao, bilo nekakav status drugi, bilo zaposlenje djece, bilo poslove u javnoj nabavi. Dakle svi su ljudi, veliki broj ljudi u Hrvatskoj državi su dužnici tih dužnosnika. Oni su dužnici. I šta onda imamo, ovisnost o dvije tzv. bipolarnosti, ovisnost o dvije stranačke oligarhije koje su uklopljene u koalicije i jasno da onda ne možete iznjedriti nikakav politički napredak ako imate recimo u našoj županiji 100 ljudi zaposlenih u Hrvatskim autocestama na naplatnim kućicama koji su bili nezaposleni. I 100 ljudi se zaposlilo preko stranke, preko stranačke oligarhije. 100 ljudi se zaposlilo u državnoj upravi, županiji ili ne znam ni ja, u gradu Brodu, u općinama. Dakle tko to zapošljava, pa zapošljavaju oni koji su izvršitelji vlasti na tom području. Svi ti ljudi, oni kose travu neki ljeti jer mu načelnik općine da 3 mjeseca da može kositi travu i to je velika stvar za ljude koji su zaista u tako teškom stanju. I naravno, kada je narod u tako teškom stanju bilo kakva usluga te vrste iziskuje i glasovanje u tom smjeru. Neće glas dati nekom tko mu nije taj posao dao, neće dati glas onome tko mu nije sredio nekakav, pomogao pri rješavanju braniteljskog ili nekakvog statusa. Neće dati glas onome tko ga nije zaposlio u Hrvatskim autocestama na naplatnim kućicama itd. i niz drugih stvari. Ja ovdje ne želim imati i reći nijednu riječ na te ljude kojima je to potreba, kojima je to nužnost da prežive, ali takav sustav jasno da vodi u korupciju. Dakle nepotizam i klijentelizam su politička korupcija koja onda dalje producira opet na izborima novu elitu koja će nastaviti dalje. Evo pogledajte kako se to događa npr. kada dođe do smjene vlasti recimo u županiji. Onda svi oni pročelnici postanu referenti, a nova izvršna vlast dovede nove pročelnike. Nema otpusta iz službe nego on samo ostane referent, ali pročelnik postaje novi. I onda se ne čudimo da je jučer rečeno da na jednoga u državnim službama, na jednoga rukovoditelja dolazi 1,12 referenata. Vrlo zanimljiva činjenica. Dakle, jedan zapovjednik zapovijeda 1,12 dakle jedan rukovoditelj, jedan radnik. Evo to je situacija danas u Hrvatskoj. O agencijama i onoj nesretnoj agenciji koja je riješila 9 slučajeva, nije riješila nego je imala 9 slučajeva pa je pripojena jednoj drugoj agenciji. Jasno da se radi o Agenciji za regulaciju tržišta željezničkih usluga o kojoj smo ovdje raspravljali, imala je 9 slučajeva, 5 neriješenih, 2 riješena, jedan nije nadležna ili tako nekako. To je zaista smiješno, a njen je proračun bio godišnje 10 milijuna kuna sa 9 zaposlenika čini mi se, 10 milijuna kuna. I takvih agencija imate koliko god hoćete. Onda agencija, pa vijeće, pa zavod, pa fond, pa pitaj boga kojih sve nema, a tu se vrti oko 70 milijardi kuna, 70 milijardi kuna. Sad idemo malo po stranicama ovoga izvješća. Evo ovdje nema, na stranici tri piše da ministarstva i uredi koji su bili u razdoblju od 15. srpnja nema Ministarstva vanjskih poslova koje je podijelilo ili dodijelilo milijun i 800 tisuća kuna raznim udrugama građanskim, nevladinim, nestranačkim itd. Evo neki dan smo bili svjedoci da je dodijeljeno i rođenom dakle čovjeku koji je rođen u upravnom odboru jedne takve udruge građanske 250 tisuća kuna, dakle a brat je gospođe ministrice vanjskih poslova. Tako da je nevjerojatna ta, evo rekao sam da je klijentelizam i nepotizam najveći neprijatelj zapravo i najveći izvor korupcije [[Upadica predsjednik: Hvala lijepa.]] Brzo je prošlo.
Imate dvije replike, još imate 4 minuta govorit. Prva replika poštovani zastupnik Branko Hrg.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Kolega Grubišić, govorili ste o nogometu i o korupciji u nogometu. To nije dobro govorit općenito, jer kad spomenete riječ nogomet onda ne govorite samo o velikim klubovima, govorite o onim mnogim klubovima amaterskim koji su po cijeloj Hrvatskoj i koji itekako imaju problema sa ovime što ste vi govorili pogotovo ako pokušavaju na svaki mogući način vrlo korektno i pošteno sudjelovati u natjecanju. Ali ja postavljam pitanje, zašto o tome ovdje govorimo? Pa postoje zakoni kojima je to propisano samo je stvar u tome da nitko ne poštuje zakone, nitko ne provodi zakone. Tu je problem. I onda se iščuđavamo ovdje i onda generaliziramo stvar, tako da nikako ne bih volio da se generalno kaže vi ste tu izdvojili taj jedan sport. Ja sam zaljubljenik u sve sportove naravno, vjerojatno i vi i većina ljudi, ali u svakom slučaju nije to samo u nogometu, svugdje toga ima ali to je samo stvar neprovođenja. Ali ono zašto sam se najviše javio spomenuli ste racionalizacije u cilju ovog što je ministar Lalovac najavio i u stvari zapošljavanja po tim razno raznim agencijama ili čemu drugom. A je ovo jaka racionalizacija, baš ste pravi primjer naveli. Najprije se pozapošljavalo na stotine i tisuće ljudi, a sada smo se najedanput nakon tri i pol godine osvijestili, sad radimo racionalizaciju. Navodno samo u Hrvatskim vodama stotinjak novih ljudi. U Agenciji za plaćanje u poljoprivredi 190 i nešto novih ljudi. Koliko tek u drugim agencijama ima? Malo mi je ovo licemjerno kad se govori o racionalizaciji. Mislim da je to opet ono skrivena priča.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Hrg, ja ću počet od kraja, od agencija. Dakle, ja sam, vi ste zapravo potvrdili to što sam ja rekao. Ali ipak ako ministar kaže da ima mjesta za dvije milijarde ušteda. Ja se nadam da je to samo početak, ja znam kao i vi koliko ste zaposlili. Spominjao sam taj APIS nesretni, pa Agencija za poljoprivredu. Pa gledajte kada govorim o Agenciji za poljoprivredu kažu da tri godine nije radila jer je čelnica te agencije bila bolesna ili na bolovanju, ne znam. Pa jel' nije se moglo nekoga drugoga angažirati kao što je sad angažirano pa ide, nešto je krenulo naprijed. Ali na stranu to. Što se tiče nogometa, nisam ja govorio o tim našim klubovima koji životare ili kako netko životinjare, nego o strukturi županijskih nogometnih saveza, o strukturi sudačke ogranizacije, delegata, onih koji, dakle organiziraju sve to skupa. I pogledajte samo kolike su naknade po igraču, po klubu. Pa klubovi to ne mogu platiti. Jeste vi, ako ste u tome onda znate dobro o čemu pričam. A što se tiče, dakle tih odluke ministra, pa treba svaku dobru odluku, ja nisam tako zločest da poništavam i kudim svaku odluku ministra. Ovo je odluka, ako će se provesti vrlo brzo u svezi tih racionalizacije u agencijama i ako je to početak jedne pojave gdje će doći do zaista do prave racionalizacije onda je treba pozdraviti, a nećemo sad kuditi ako ljudi, ako se može uštediti 2 milijarde kuna. Pa to je dobro, mislim ne vidim razlog da sad to kudim.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Grubišiću, slažem se sa onim što ste govorili posebice oko nogometa. O tome sam i ja nešto samo u naznakama. I evo u prilog raspravi bih htjela podsjetiti, neću naravno o imenima ali vjerojatno ako pratite nogomet znat ćete dobro slučajeve, dakle gdje su neki djelatnici ili kako bi ih mogla nazvati možda i dužnosnici, ali svakako djelatnosti u tom području bili osuđivani prvostupanjskom presudom, dakle vezano za primanje mita. I odmah neposredno nakon toga na njihovim razinama, dakle organizacija, bili ponovno birani i to jednoglasno. Kakva je to bila poruka svim tijelima progona, istrage neovisnim institucijama i u konačnici sudu koji je donio odluku? Kakva je to bila poruka? Poruka ignorancije i poruka prezira. I o tome se radi i kad raspravljamo evo o ovoj temi. O tome da institucije koje moraju progoniti, koje moraju suditi zapravo vrlo često nemaju ugleda jer im se takvim izborom zapravo šalje poruka evo parafrazirat ću onu čuvenu pjesmu poruka poput one udri jače manijače jel'. Dakle, ako te ponovno biramo znači mi te poštujemo bez obzira što je sud o tvom radu rekao.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boro Grubišić.
Poštovana kolegice, ne čini li se vama da je zapravo korupcija postala uobičajeni način života u Hrvatskoj državi? I da pomalo građani već više ni ne raspoznaju zapravo elemente korupcije i korupciju kao nešto što je štetno, naprotiv neki su od toga i profitirali pa kažu pa ne imali smo mi kaže on je krao ali i mi smo se zaposlili nas 100. E sada, kada govorite o izboru tih dužnosnika u nogometu. Pa imate isti takav primjer i evo grad Dubrovnik jer imate dakle pravomoćno presuđenog bivšeg i sadašnjeg gradonačelnika ali građani to upravo pokazuje i dokazuje da je korupcija postala nešto što je uobičajeno i normalno u Hrvatskoj i da to ne treba previše kao ni osuđivati jel'. A tko je zaslužan za to? Pa upravo ove dvije stranačke oligarhije koje su zapravo proizvele takav način života. Govorio sam i o zapošljavanju i o statusima pa da ne govorim i djece i rješavanju nekih problema i u građevini i u dozvolama i bilo čemu drugome jel'. I oni su zavisni od tih struktura. I onda kada ovaj nešto napravi kaže ma on je meni pomogao nije on loš čovjek jel'. To je problem u Hrvatskoj.
Hvala lijepa. Na redu je klub Hrvatskih laburista u Hrvatskom saboru i poštovana zastupnica Nansi Tireli, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovani kolega Šeks predsjedniče Nacionalnog vijeća, kolegice i kolege. Pa evo čuli smo dosta, više o korupciji kao pojavi u hrvatskom društvu nego o ovom izvješću koje je danas pred nama. Izvješće kao takvo mislim da fer i korektno prikazuje svoj rad u ovih godinu dana, dakle od 1.07.2013. do 15.07.2014. i možemo reći da je Nacionalno vijeće u tom periodu odradilo posao koji je bio pred njim i pratio na koji se način i kako provodi Strategija o suzbijanju korupcije. Čuli smo danas u nekom izlaganju da građani nisu svjesni korupcije koja je u Hrvatskoj, ali kako rasprava ide dalje možemo zaključiti da su građani itekako svjesni korupcije, a da smo kao društvo po pitanju korupcije dosta kontradiktorni. Dakle, ako nešto građanima smeta onda smeta korupcija, a s druge strane kao što smo sad čuli usprkos presudama i usprkos odlukama sudova građani i dalje biraju one za koje je dokazano da su u samoj korupciji učestvovali i onda se pitamo kako se dalje boriti protiv korupcije i da li korupcija jeste ili nije zlo našeg društva ukoliko ja osobno od te korupcije imam nekakve koristi onda korupciju baš i ne doživljavam kao nešto što nije dobro. Korupcija je usprkos svemu zasigurno nešto što je obilježilo samostalnu Hrvatsku u ovih 24 godine i od toga ne možemo pobjeći. Indeks korupcije nam se ne smanjuje, uvijek smo tu negdje na dosta visokoj poziciji. I mjesta za optimizam zasigurno nemamo. Gledajući sa aspekta ovog izvješća Nacionalnog vijeća možemo reći da se korupcija u Hrvatskoj živi na dva načina. Na način teorije i na onaj način prakse. Kao teoretičari imamo strategiju koja je dobra, imamo Akcijski plan za suzbijanje strategije, imamo nositelje, imamo rokove i kontroliramo da li su nositelji u određenim rokovima implementirali i napravili sve da bi se korupcija svela na minimum i da bismo kao društvo došli čim bliže nuli čemu težimo u onoj nultoj stopi tolerancije prema korupciji. Ta teorija nam ide dobro, međutim praksa je nešto sasvim drugo i s time se moramo pomiriti. Prvu grešku koju smo napravili u cvjetanju korupcije bilo je kad smo ukinuli Zakon o utvrđivanju porijekla imovine. Dali smo vrlo jasnu i dobru poruku da nam to u tom trenutku nije prioritet i da nam jedan takav zakon ne treba. Drugi problem jesu dugotrajni procesi dokazivanja same korupcije. Građani ne dobivaju informaciju u kratkom roku i ne dobivaju informaciju da se korupcija u hrvatskom društvu još uvijek ne isplati. Što se tiče oduzimanja protupravno stečene imovine pitanje je kakvu poruku dajemo kada kao država tim tim istim građanima preko proračuna uzimamo novac da bismo odražavali protupravno stečenu imovinu nekome kome smo je zaplijenili i uzeli, postupci traju i nitko sa sigurnošću ne može reći da li će ti postupci završiti pozitivno ili negativno. Postupci u većini slučajeva je nemoguće utvrditi zbog još jednog razloga a to je i dodatni razlog za korupciju, to su vrlo opsežni zakone koje donosimo, zakone koje tumačimo i ovako i onako zavisno tko ih čita i tko ih tumači koji su u većini slučajeva teško provedivi i koji uistinu zakompliciraju maksimalno sve ono što se zakomplicirati da. Kada bi zakoni bili jasniji, kada bi zakoni bili razumljiviji onda bi one sudske odluke odnosno obrazloženja sudskih odluka pretpostavljam imali manje osnova za žalbe i za odugovlačenje tih postupaka upravo u ovim predmetima koruptivnog karaktera. Često kada govorimo o korupciji se postavlja pitanje da li represija ili prevencija? Ja bi slobodno rekla u ovom trenutku u Hrvatskoj najprije represija a paralelno s represijom prevencija zbog svega ovoga što sam dosada izrekla. Jedan od mogućih najvećih krivaca zbog ovako visoke stope korupcije u Hrvatskoj tvrdim da jeste porezna uprava. Koliko god mi govorili što se dešava i nagađali što se dešava jedino porezna uprava u ovom trenutku ima kvalitetan i dobar alat u svojim rukama da temeljem utvrđivanja nesrazmjera između imovine i dohotka na najbrži mogući način utvrdi tko je bio koruptivan i na koji način se stekla određena imovina koja ne odgovara prijavljenom dohotku. Dokle god porezna uprava ne počinje radit svoj posao onako kao bi ga trebala radit i dok god to ne bude rađeno u kontinuitetu plašim se da se korupcije nećemo riješit jer još uvijek je ono uvrijeđeno mišljenje dok dođem na red proći će još dosta dugo vremena i dajmo poruku cijelo vrijeme i sa sudskim presuda i sa ne činjenjem i sa nekažnjavanje da je korupcija još uvijek djelatnosti koja se u Hrvatskoj itekako isplati i koje u ovom trenutku treba maksimalno iskoristiti. Neučinkovitost javne uprave isto je tako jedan od dobrih poligona za korupciju. Kada bi javna uprava bila efikasnija, kada bi rokovi bili kraći onda bismo smanjili zasigurno i one koji bi uopće učestvovali u korupciji jer se korupcija sad u velikom djelu dešava upravo i zbog toga što nekome nešto damo da bismo prije ostvarili nekakva svoja prava koja su nam zakonom zajamčena zato što je administracija u Hrvatskoj prespora, netransparentna i mislim da nam je isto tako jedan od prioriteta. Zaključno, ne možemo govoriti samo o jednoj vrsti korupcije a to je korupcija u Hrvatskoj nego moramo ipak korupciju razdvojiti i razlučit na domaću korupciju i na uvoznu korupciju. Europa nas kritizira zbog visoke stope koruptivnosti, mi smo narod koji u koga se ne isplati vjerovati, mi smo ljudi koji padamo na mita, mi smo narod u koji se ne, država u koju se ne isplati ulagati jer je korupcija izuzetno velika a onda se dolazi do jednog temeljnog pitanja da li smo samo mi u Hrvatskoj koruptivni ili je ipak jedan dio te korupcije stigao upravo od tih zemalja koje nas prozivaju i koje nas napadaju da smo koruptivni? Nabrojat ću samo neke DAIMLER dobili smo koliki je iznos ali nismo dobili tko je bio upleten u korupciju, ni Njemačka, ni Amerika nisu htjeli surađivati sa Hrvatskom. HYPO Austrija odbila suradnju, Patrija MOL Mađari odbili i suradnju i izručenje. Dakle, sve ove članice EU odbile su suradnju sa Hrvatskom a Hrvatska nažalost nije bila nikada ta koja je poticala i koja se nametnula kao netko tko je htio istražiti sve ovo što stoji uistinu do kraja i prozvat onoga imenom i prezimenom tko je koruptivan. Raiffeisen štedno kreditne zadruge o kojima jako puno govorimo postavlja se pitanje da li je to hrvatska korupcija ili je možda nešto drugo s obzirom na sve ovo što se sad dešava. Za kraj zviždači, da bismo iskorijenili korupciju zviždači su nam nužno potrebi, dobivamo informaciju da poseban Zakon o zaštiti prijavitelja nepravilnosti ili zviždača zbog dobrih zakona koje imamo nije potreban da se temeljem postojećeg zakona zviždače izuzetno dobro i kvalitetno može zaštiti a evo i jučer smo bili svjedoci jednog otpusta u jednom škveru u Splitu radnika koji se usudio javno izreći o određenim nepravilnostima koje u poduzeću postoje da se nitko o tome nije izjasnio čovjek je dobio otkaz, nema više egzistencijalnih prihoda i mi kao društvo i dalje teoretiziramo govorimo da korupciju treba spriječiti a kada nam se ovakve stvari dešavaju ispred nosa onda ostanemo nijemi i dolazimo do one kontradiktornosti sami sa sobom pa to se ipak ne tiče mene zašto bih baš ja progovarala o korupciji i vrtimo se cijelo vrijeme u krug. Strategija je dobra, Nacionalno vijeće kao takvo zasigurno je dobro tijelo koje prati samu provedbu ali mislim da bi i Nacionalno vijeće moglo i trebalo biti inicijator otvaranja određenih aktualnih pitanja radi informiranja, boljeg informiranja javnosti i davanja javnosti jače poruke da to Nacionalno vijeće kao tijelo Hrvatskog sabora uistinu razumije, ne kao što smo danas čuli da ponekad i ne razumijemo šta se dešava oko nas, svi smo samo ljudi, živimo i djelujemo izvan ovog Hrvatskoga sabora i da bi Nacionalno vijeće upravo na taj način uz provedbu strategije i akcijskog plana dalo vrlo jasnu i dobru poruku da se korupcija zna detektirati, da se detektira i da se o korupciji u Hrvatskom saboru najprije želi raspravljati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Poštovana zastupnica Jadranka Kosor ima repliku.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ma kolegice Tireli samo oko slučaja Daimler, ako sam dobro razumjela da se Hrvatska nije dovoljno trudila, moje mišljenje jest da smo se dosta trudili. I naravno nemam ja informacije koje biste pretpostavljam, koje bismo mogli dobiti i dodatno, one koje su dostupne, javne i u državnom odvjetništvu dakle da se tražilo te informacije i podatke o onima za koje se sumnjalo da su primali mito. Međutim činjenica jeste, tu se slažem s vama ta priča nikada nije dovedena do kraja. Dakle ono što je nužno jednako tako da procesi koji se otvore, to sam i prije u raspravi govorila kada se pokrene istraga, ona se mora završiti i mora se znati je li netko, hoće li se podići optužnica, neće se podići optužnica i onda da ti procesi što je moguće prije traju i da se donesu presude na sudovima. A jednako tako u ovakvim slučajevima, znači otvoreno u javnosti jedna velika priča oko jednog velikog bazena koruptivnih djela i ona nikada do kraja nije završena i ona će se uvijek, ono što je najgore onda se uvijek može potezati u političke svrhe i s političkim razlogom a to je isključivo stvar pravosuđa.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Nansi Tireli.
Zahvaljujem kolegice Kosor na replici. Evo slažemo se u tom dijelu, informaciju koju građani nasušno po meni trebaju jeste upravo taj završni korak. Dakle ako sam učestvovao u nečemu koje su sankcije za mene i koju sam kaznu zbog toga dobio. I jedino bi to bilo u tom trenutku dakle ono za što bismo sa sigurnošću mogli reći da će utjecati na sve one koji se žele i dalje baviti korupcijom da to uistinu ne čine jer onda su svjesni toga koje su im kazne. Ovako mi malo medijski popratimo kada netko završi u zatvoru pa 2, 3 dana čitamo i slušamo o tome i nakon toga mjehur se ispusti, građani shvaćaju da je, da će to vjerojatno trajati u beskonačnost i da evo od toga opet ništa. Da će politika opet učiniti svoje jer je takvo promišljanje i razmišljanje i da će ti pojedinci o kojima smo 2 ili 3 dana čitali opet završiti nakon nekoliko mjeseci samo možda još boljoj funkciji nego šta su bili. Dakle javnost na taj način percipira borbu protiv korupcije. I ovaj dio što ste rekli zasigurno i ove velike, veliki procesi koji jesu mislim da svi mi u Hrvatskoj zaslužujemo da se do kraja istražuje i da hrvatska javnost uistinu dobije informaciju i podatak jer tu se ne radi o malim novcima, tu su milijuni, milijarde kuna upleteno unutra, … [[Upadica se ne čuje.]] eura, da, eura i mislim da je to jedan od problema. I moramo se maknuti od toga da je evo svako privođenje određenog političara politički progon jer to uistinu nema smisla ukoliko se radi o kriminalu bez obzira da li je netko političar ili nije političar, kriminal je kriminal i tako bismo ga trebali tretirati.
Hvala lijepa. Klub Hrvatske narodne stranke u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. O samom izvješću Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije nešto je rečeno, možda se moglo ići detaljnije ali o njemu možemo samo reći da mi u HNS-u da je napravljeno dobro, da je to jedan dobar posao, da taj posao treba nastaviti, intenzivirati i da je to jedno tijelo koje je važno. Važno za praćenje ukupnog stanja i stupnja korupcije u Hrvatskoj. Po definiciji Transparency Internationala korupcija je zlouporaba povjerenih ovlasti za privatnu korist. Po Svjetskoj banci, njihovoj definiciji korupcija je zlouporaba javnih ovlasti za privatnu korist a … [[Govornik se ne razumije]] je rekao da je korupcija devijantno ponašanje djelatnika javne uprave izabranih ili imenovanih koje nije u skladu sa njihovim zadacima po službenoj dužnosti a primjenjuje se u cilju stjecanja privatnog bogatstva ili statusa pojedinaca uže obitelji ili povezane grupe ljudi. U Hrvatskoj kod nas Strategija suzbijanja korupcije koju je donio Hrvatski sabor definira korupciju kao štetnu društvenu pojavu koja narušava temeljne društvene vrijednosti te kao povijesni, psihološki, sociološki, gospodarski fenomen. U najširem smislu to je svaka zlouporaba javnih ovlasti radi ostvarenja osobne koristi. U užem smislu korupcija se može definirati kao čin nedopuštene razmjene između javnog dužnosnika i druge osobe u cilju ostvarivanja osobne koristi. To je svaki čin kojim se suprotno javnom interesu nedvojbeno krše moral i pravne norme te povređuju temelji vladavine prava. Među najvažnijim posljedicama korupcije gubitak javnog povjerenja u tijela državne vlasti, javne institucije, što se posljedično negativno održava na gospodarski razvoj društva. Mi iz kluba HNS-a smatramo da je danas zaista prilika i da je važno da se progovori nešto više o samom problemu korupcije, o korupciji kao bolesti društva, kao jednom zlu s našeg liberalnog stanovišta. Drago nam je da su svi klubovi koji su do sada govorili vrlo jasno su se odredili spram korupcije i da su korupciju definirali kao zlo kojeg se trebamo svi zajedno riješiti. Naime, sve bivše države tzv. komunističkog bloka prolazile su i prolaze teške posljedice korupcije raznih oblika pljački, privatizacije, nekada društvenih odnosno državnih tvrtki koje su se dešavale tijekom tranzicijskog razdoblja i političkih previranja od početka '90.-ih pa do danas. Sve te države trpe u razvojnom pogledu i gospodarskim stagnacijama, krizama, sve posljedice pljačkaških i koruptivnih radnji njihovih na demokratskim izborima izabranih vlasti i njihovih suradnika. Jasno je da države nisu same sebi svrha, država postoji isključivo zbog svojih građana da bi njima osigurale sigurnost, slobodu i sreću, a korupcija jest zlo. Kao što i filozof Terry Eagleton tvrdi da je zlo ljudima imanentno, borba protiv zla je još imanentnija. Na svaku korupciju koja je stvarno općedruštveno zlo neprihvatljiva je. Pojedinci, grupe, udruge, pa na koncu i cijelo društvo na njih reagiraju ispravno, osuđujući. Udružuju se u borbi protiv nje i nameću pri tome naloge vlastima da donose zakona o suzbijanju te iste korupcije. Hrvatska je kao i većina postkomunističkih tranzicijskih zemalja isto tako podlegla pogubnom i dugoročno nerazumnom zlu korupcije s tim da je Hrvatska osjetila još i strašniji utjecaj rata i ratnog profiterstva. Najveće zlo jedne države, odnosno njezinih institucija jest korupcija. Korupcija razara gospodarstvo, stvara izokrenute vrijednosti, gura na površinu ljude i događaje i pojave koje simboliziraju kvazi uspjeh, a radi se o nesposobnim prevarantima i kradljivcima te razarajućim pojavama u društvu koje promoviraju neisplativost ispravnog načina života, sustavnog čestog napornog osobnog obrazovanja odnosno učenja, poštenog rada ili poštenog poduzetništva. Korupcija nastaje i može nastati isključivo u državnim institucijama i poduzećima vezanim uz državu. Korupciju su nažalost da bi opstali u krajnjim slučajevima i preživjeli, prisiljeni prihvatiti brojni pojedinci i privatni poduzetnici svih vrsta djelatnosti, a nekima je to što je strašno i uobičajeni način poslovanja. 19. svibnja '91. na referendumu, po meni je to jedan od najvažnijih, ako ne i najvažniji dan u demokratskoj povijesti Republike Hrvatske, hrvatski su se građani odlučili da žele imati svoju demokratski uređenu državu po uzoru na demokratske države visoko razvijene zapadne Europe. U mnogima od nas još uvijek je živo sjećanje na tadašnji osjećaj ponosa, entuzijazma, sreće zbog imanja samostalne države koju ćemo kao pojedinci i pojedinke, suvereni građani i građanke urediti po svojoj mjeri i u kojoj ćemo kao svojoj vlastitoj, željenoj državi živjeti bolje i ljepše. Još je živo sjećanje, to je bila stvarna želja hrvatskih građana i građanki, živjeti bolje, sigurnije, slobodnije, sretnije, u svojoj državi ravnopravnih pojedinaca odnosno pojedinki. Željeli smo ravnopravne početne pozicije, pravedno društvo, pravednu državu, istinske uzore u društvu, od političara, umjetnika do sportaša, poduzetnika, znanstvenika. Uz časne iznimke, nažalost dobili smo suprotno i vrijednosti i društvena događanja i uzore. Neobično dugo je hrvatsko društvo bilo izloženo korupciji koja se često znala i ozakoniti privremenim zakonima i zato su i posljedice pogubnije i dugoročnije, a koruptivna odluka je uvijek dugoročna kriva odluka, odluka kojoj je temelj korupcija dugoročno je razornija od trenutne koristi od te odluke ili neposredne štete od odluke o korupciji. Izjava "tko je jamia, jamia" parafrazira stanje u kojem se nažalost nalazimo još i danas. Tranzicija, rat i poratno razdoblje donijeli su nam razornu korupciju kao najnegativniju moguću pojavu u društvu i čije posljedice svi osjećamo. Svima nama koji se bavimo bilo kojim javnim poslom te posljedice i saznanje o razornosti korupcije nameće odgovornost javne borbe protiv nje svugdje, na svakom mjestu i ne samo načelno kad su upaljeni reflektori u nas i kamere već uvijek. Brojni naši politički, gospodarski, društveni moćnici osuđeni su ili su na optuženičkim klupama zbog raznih oblika korupcije i nezakonitog bogaćenja, ali brojni još nisu. Važno je da Hrvatska u što kraćem roku procesuira sve, baš sve kojima je ustanovljena krivnja vezano uz ratno profiterstvo, kriminal u privatizaciji i korupciji. Važno je da se ti procesi završe u što je moguće kraćem roku, poštujući zakone, ljudska i građanska prava svake osumnjičene osobe, ali u što je moguće kraćem roku kako bi okrenuli što ranije novu, čistu stranicu razvoja Hrvatske. Hrvatske koja danas i u neposrednoj budućnosti ima savršenu priliku da se u okviru članstva Europske unije razviju stvarno u državu blagostanja, ali ne samo blagostanja u ekonomskom smislu već državu osobnih sloboda za sve njene stanovnike. Državu pravednu, otvorenu, privlačnu za sve svoje građanke i građane, državu u kojoj ćemo svi moći razvijati svoje talente i gdje ćemo svi moći realizirati svoje ambicije. Imamo istinsku priliku stvoriti za sebe državu u kojoj ćemo se osjećati ugodno, sigurno, slobodno, u kojoj ćemo se osjećati sretno. To je šansa koju ne bi smjeli propustiti, to je prvenstveno naša odgovornost, nas koji sjedimo u ovom Saboru i naših kolegica i kolega iz Vlade, političara na svim razinama, ali i svih ljudi koji se bave bilo kojom vrstom javnog posla i djelovanja, civilnog društva i medija, te odgovornost i svih građana. … [[Govornik se ne razumije.]] od korupcije očišćenog društva teško će ići. I zato treba ponovo pročitati preporuke Nacionalnog vijeća nositeljima mjere iz akcijskog plana u Strategiji suzbijanja korupcije. Kaže se ta treba predložiti Vladi RH izradu nove Strategije suzbijanja korupcije, nastavak proaktivnog pristupa korupciji, predlaganje korektivnih mjera, provođenje aktivnosti na podizanju svijesti o postojanju korupcije, njezinim uzrocima i opasnostima. Može se zaključiti nadalje da su zakonodavnom okviru od ustavnih promjena preko donošenja izmjena i dopune postojećih zakona koje reguliraju pitanja javnih nabava, koncesija, sukoba interesa, financiranja političkih stranaka, prava na pristup informacijama, Kaznenog zakona, Zakona o kaznenom postupku kao i pravosudne reforme stvorene pretpostavke za učinkovitu borbu protiv korupcije. Percepcija građana o korupciji u hrvatskom društvu u svim državnim tijelima, politici, zdravstvu, visokom školstvu i u sportu ukazuje na ozbiljnost i potrebu još jače borbe s korupcijom koja se najprije ogleda u iskazivanju snažne političke volje svih nositelja vlasti od lokalne do nacionalne razine. Samo vidljivi rezultati pravomoćne osuđujuće presude, oduzimanje protupravne stečene koristi dovest će do smanjenja negativne percepcije javnosti. U borbi protiv korupcije transparentnost je najdjelotvornija prevencija korupcije, ali uz transparentnost neraskidivo je nužno i znanje i odgovornost uvjetima recesije, nelikvidnost i nezaposlenosti rastu i korupcijski rizici pa je neophodno pojačati i sve aktivnosti svih nositelja strategije i akcijskog plana. I zato mi u Hrvatskoj narodnoj stranci – Liberalnim demokratima smatramo da su nam potrebni svi mogući alati i pomoć u suzbijanju zla korupcije od policijskih, odnosno pravosudnih postupaka preko edukacije javnih i državnih službenika na svim nivoima do snažne javne osude bilo koje koruptivne radnje. Jedan od alata je svakako i Nacionalno vijeće za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije koji praktički u našim saborskim rukama. Rad Nacionalnog vijeća je naše ogledalo. Ono u krajnjoj točci pokazuje koliko smo svi zajedno kao saborski zastupnici bili efikasni u svom ukupnom radu, jer što je manje korupcije u državi znači da smo mi nešto malo bolje radili nego naši prethodnici. A kvaliteta i uspjeh našeg posla očituje se u onom što smo ostavili iza nas. I ako je situacija na kraju našeg mandata barem malo bolja nego je bila na početku radili smo dobar posao. I to je jedini pokazatelj kvalitete našeg rada. Ako na kraju našeg mandata budemo mogli reći da je u Hrvatskoj manje korupcije, barem smo u jednom važnom dijelu svi zajedno uspjeli. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Branko Hrg, poštovani zastupnik ima repliku.
Hvala lijepa. Pa ja nisam danas poštovani kolega očekivao da će klub HNS-a imati raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Očito da ste ju pisali prije koji dan, jer danas ona više ne bi mogla biti baš ovdje u toj mjeri izrečena. Govorili ste o devijantnom ponašanju djelatnika u javnoj upravi. Pa stvarno je danas nemoralno u ime HNS-a govoriti o tome, kad znamo što se ovih dana događalo, a nemoralno je zato što se to ne bi događalo da nije ukazano i da nije od strane javnosti i kolega koji su bili ovdje i da javnost nije napravila pritisak. Da nije bilo pritiska javnosti, dakle ne bi bilo ni ovog što se dogodilo, ne bi bilo da velim tako prisiljene ostavke ministrice kulture, a danas ovdje govorimo, vi danas u ime kluba govorite o devijantnom ponašanju javnih djelatnika.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Hrg, moram priznat da mi je strašno žao što je otišla jedna od najsposobnijih osoba u hrvatskoj Vladi ministrica kulture gospođa Andrea Zlatar Violić koja je jedna od rijetkih osoba koja stvarno razumije sve segmente kulture u Hrvatskoj. Ona je dala ostavku u saznanju da je prekršila propise. Ona je dala ostavku jer je pedesetak tisuća kuna s tih pedesetak tisuća kuna krivo raspolagala i to je njen čin moralnog odnosa spram posla koji obavlja. Ja se nadam da će to biti primjer svim budućim prekršiteljima takvih djela i da će zbog takvih kršenja propisa ne krađe, ne lopovluka, ne nekakvog poslovnog kriminala, nego zbog kršenja propisa krivog vođenja računovodstva, da će isto tako i oni nakon ovakve odluke, jedne od najkvalificiranijih osoba u hrvatskoj Vladi da će i svi ostali davati ostavke.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice u Hrvatskom saboru poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo pretpostavljam, vidim da je ovo zadnja rasprava nakon što su otišli oni koji dolaze petkom pa u miru raspravljamo o točki koja je pred nama. Ja ću u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice odmah na početku reći da ćemo mi podržati naravno ovo izvješće i rad Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za ovo razdoblje koje je navedeno, dakle od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine. I sam sam sudjelovao u radu tog Nacionalnog vijeća, pa onda neću toliko govoriti o onomu što piše ovdje u materijalima, već je puno toga rečeno a i u uvodniku je gospodin Šeks predsjednik Nacionalnog vijeća rekao ono što je bilo potrebno. Ali ću se zapravo osvrnuti i na rasprave i na to gdje smo kad govorimo o korupciji, gdje smo mi danas i jesmo li se približili onoj proklamiranoj nultoj stopi tolerancije na korupciju. Danas, tri i pol godine nakon što je stupila Kukuriku koalicija na vlast, možemo slobodno reći da smo miljama dalje od nulte stope tolerancije na korupciju nego što smo bili prije nego što su oni preuzeli vlast. Usudim se reći da smo danas u procesu pristupanja EU ne bismo zatvorili Poglavlje pravosuđa, 23. Zašto? Već su brojni spominjali afere, spomenut ću i ja afere sve one koje je potrebno spomenuti. Ali mene najviše zabrinjava odnos vlasti, dakle najviših razina vlasti Vlade RH prema pravomoćnim presudama, prema relativiziranju nezakonitih radnji. Pa jedan od pokušaja relativiziranja nezakonitih radnji je i ovaj slučaj zadnji o kojem su sad u replici govorili i kolega Hrg i kolega Blažeković. Naime, vjerojatno bi sve prošlo ispod radara da naši zastupnici, prije svega kolega Goran Marić, nije kad se govorilo o Izvješću Državne revizije rekao da je u 2013. godini i 2014. itd. da je Ministarstvo kulture imalo neke neobjašnjive financijske izdatke na način koji je nezakonit. To isto izvješće je bilo u veljači na Vladi RH. I Vlada Republike Hrvatske ga je uredno propustila i rekla da se slaže sa izvješćem. Vjerojatno nisu uočili to nezakonito postupanje. Da stvar bude gore izvješće revizijsko je objavljeno prošle godine u listopadu mjesecu i već tada su neki portali objavili nezakonito postupanje tadašnje, evo do neki dan, ministrice kulture gospođe Andreje Zlatar Violić. I onda nastupa relativizacija nezakonitog postupka. Pa se tako govori pa ona nije uzela, ona je samo uzela neki novac koji je naknadno vraćala pa nije samo ona, pa su taj novac posuđivali iz državnog proračuna. Pa ako tako može braniti potpredsjednica Vlade ili predsjednik Vlade takvo postupanje pa onda neka donesu pravilo za sve građane da svaki građanin RH ne treba uzimati kredit u banci, bilo kojoj, nego lijepo neka posudi iz državnog proračuna 50, 100, 150, 200, 300 tisuća kuna pa neka vrati bez kamata za jedno godinu, dvije dana ili kad već bude mogao. A vidimo da se to događalo i u nekim drugim ministarstvima. Ministarstvo poljoprivrede danas možemo pročitati odnosno mogli smo pročitati u izvješću 318 tisuća kuna, nešto slično. Dakle, to relativiziranje nezakonitih radnji zapravo dovodi nas u poziciju da je sve moguće ako ste na vlasti i da je sve moguće obraniti do trenutka dok ne postane prejak pritisak javnosti kao što je to bio i u ovom slučaju. Dakle, ovdje je samo riječ o prejakom pritisku javnosti koja naravno da ne odobrava takve nezakonite radnje. Dakle, to je što se tiče ove afere. A što reći za neke druge afere o kojima smo na Nacionalnom vijeću i govorili? Recimo ministar zdravlja, ode sa službenim autom na skijanje. I onda naknadno nam pojašnjava da je on zapravo tamo bio na službenom putu ali bez obzira na to uplatio je neke desetke tisuća kuna za vozača i za automobil itd. Pa ako je bio na službenom putu onda nema nikakvog razloga da vraća taj novac ili da uplaćuje za nekog vozača ako je to bio službeni put. Međutim, sama logika kaže da je očito da nije bio na službenom putu nego da je bio na privatnom i da je naravno zlouporabio svoj položaj. E vidite, govorimo o percepciji korupcije. U Švedskoj ministrica, ne znam sad točno kojeg resora, u svakom slučaju ministrica u Vladi Švedske države na službenu karticu je kupila nešto u razini 10 eura jer je bila na službenom putu, u tom trenutku valjda nije raspolagala svojom karticom i službenom karticom je to platila. I odmah nakon povratka u Švedsku je uplatila taj novac u državni proračun jer je znala da je koristila službenu karticu u privatne svrhe i htjela je odmah riješiti taj problem. Znači, da odmah vrati i da bude sve jasno itd. Međutim, zbog olakog korištenja službene kartice ta ministrica je morala podnijeti ostavku. Dakle, podnijela je ostavku. I sad to uspoređivati sa ovim našim slučajevima u kojima je riječ o desecima tisuća, stotinama tisuća kuna gdje se relativiziraju stvari i ne daju se ostavke nego tek pod pritiskom javnosti ja mislim da dovoljno govori o zrelosti našeg društva. Miljama smo daleko od 2009., 2010., 2011. godine kad smo pregovarali s EU. Ne bismo završili pregovore da smo ovakvi kakvi smo danas da smo sad u pregovorima i da je u pitanju Poglavlje 23. Afere "DAIMLER BENZ", "PATRIA", "HYPO ALPE ADRIA", itd., itd. Što je sa aferama prenamjene zemljišta u Istri? Znamo da je bivši ministar otišao s te pozicije ali ne znamo koji je epilog. Ako vlasnici prije njega nisu mogli to zemljište uza sve napore pretvoriti iz poljoprivrednog u građevinsko kako je onda to njemu uspjelo? Koji su argumenti tu? "DAIMLER BENZ", Daimler priznaje pred Američkim sudom da je podmitio hrvatske dužnosnike da potpišu ugovor kako bi potpisali ugovor o kupnji njihovih vozila. Dakle, jasno kažu u kojem trenutku su podmitili hrvatske dužnosnike, u trenutku prije nego što potpišu ugovor, što je i logično. Logično je da netko tko želi podmititi nekoga u nekom poslu želi ga podmititi da napravi nešto s čime će ovaj imati koristi. A DAIMLER je imao koristi ako Hrvatska kupi. A 2003. se to događalo, bez obzira što se nama predbacivalo HDZ-u da možda HDZ ima veze s time, 2003. su potpisivali ugovor, odnosno ovlašteni za potpisivanje takvog ugovora su bili dužnosnici SDP-a. Što reći za relativiziranje pravomoćnih presuda? HNS se uporno trudio, uz pomoć svestranu i javnog medijskog servisa HRT-a, prikazati kako nije to usamljen slučaj, kako ima još jedan gradonačelnik Bordeaux koji je također pravomoćno osuđen i još je uvijek gradonačelnik. Međutim, miješaju kruške i jabuke, ne postoji ni jedan ovakav slučaj u Europi, to se može jako jednostavno provjeriti. Dakle osoba koja osuđena pravomoćno za zlouporabu položaja i ovlasti naravno da ne bi smjela biti kandidat ozbiljnih političkih stranaka, stranaka kojima je stalo do borbe protiv korupcije, međutim izvlači ću slučaj Alana Jupea koji je bio financijski direktor stranke koja je zlouporabila, u financiranju te stranke koja je zlouporabila određene i ovlasti i taj je gospodin tada u tom trenutku nije bio gradonačelnik, dakle bio je financijski direktor svoje stranke, i osuđen je na način da je uvjetno osuđen ali istovremeno zabranjena mu je javna djelatnost 14 mjeseci i nije smio biti ništa pa ni gradonačelnik, niti se smio kandidirati za gradonačelnika. Novo izabrani gradonačelnik Dubrovnika je ušao u izbore sa pravomoćnom presudu, relativizirajuću odluku konačnu Vrhovnog suda, stranke, prije svega HNS, pa zatim i SDP podržavaju pravomoćnu osuđenu osobu za zlouporabu položaja i ovlasti. To nećete naći u Europi, ne postoji takav slučaj ni u CDU, ni u CSU, ni u francuskim strankama u MP-u ili ne znam kojim, niti u engleskim laburistima, niti drugdje u ozbiljnim demokracijama takvo što nije moguće, jednostavno nije moguće i ne događa se. Dakle, jasno je da nažalost političke elite koje danas upravljaju Hrvatskoj imaju problem sa odnosom prema nezakonitim radnjama i prema zlouporabama položaja i ovlasti i naravno kakva se poruka šalje. Pa ako je njima dopušteno onda je dopušteno i svima ostalima. Zašto neki drugi građani ne bi zloupotrebljavali pozicije manje od gradonačelničkih ili ministarskih recimo u nekim drugim institucijama itd. itd. što bi bio problem njima i ako budu pravomoćno osuđeni da dalje nastavljaju obavljati svoj posao. Međutim, zaboravljaju svi oni koji su poduprli kandidaturu pravomoćno osuđene osobe zaboravljaju da se takve osobe ne mogu zaposliti u niti jednoj takvoj javnoj instituciji. Npr. u Gradu Dubrovniku ne možete dobiti zaposlenje ni portira, ni čistačice, ni službenika a ni pročelnika ukoliko imate pokrenut proces protiv sebe i ukoliko ste pravomoćno osuđeni. Dakle, ne možete se javiti za posao u instituciji, u gradu konkretno ali ne možete biti gradonačelnik zato što vas podupro SDP i HNS. Koji paradoks, to je hrvatski paradoks nevjerojatno, apsurd. Dakle, sasvim je jasno da jedino pritisak javnosti dovodi do smjene onih koji nezakonito postupaju, a evo zadnji primjeri su tu pred nama, bojimo se da će ih biti još jer to izvješće revizije sadrži slična nezakonita postupanja i u tom smislu naravno da je potrebno napraviti puno, puno više ali prije svega najodgovorniji su oni koji upravljaju RH danas, ta Kukuriku koalicija koja taj svoj odnos prema korupciji nažalost ne stavlja na onu razinu na koju bi trebalo i to je samo loše za hrvatsko društvo. Takvo što jednostavno nije dobro za političku higijenu hrvatskog društva jer ovo što se danas događa, način na koji se relativiziraju nezakonite radnje i pravomoćne presude je jednostavno nešto što treba zabrinuti sve one kojima je stalo do demokracije, kojima je stalo do boljeg demokratskog hrvatskog društva. I još jedanput evo zaključujem da mi ćemo u HDZ-u podržati naravno ovo izvješće koje je suma odnosno zbir svega onoga što je Nacionalno vijeće radilo, no ulazeći u neke posebne detalje ali nas zabrinjava ovaj odnos i ovakav odnos prema korupciji.
Hvala lijepa. Imamo repliku, jedan, dva, tri. Prva replika i poštovani zastupnik Borislav Kovačić. Izvolite kolega Kovačić.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zastupniče, pažljivo sam slušao vaše izlaganje, vašu raspravu i dobrim djelom se slažem s onim što ste rekli pogotovo u dijelu kada ste govorili o zloupotrebi položaja, pa ste govorili i o nekim recentnim događanjima. Pa mogu prihvatiti vašu kvalifikaciju da smo još uvijek kako ste vi rekli otprilike miljama daleko od nulte stope tolerancije. Međutim, nažalost, ovo nažalost siguran sam da ćete shvatiti naš glavni problem je našeg društva što smo mi ipak bliži sada toj nultoj stopi tolerancije nego u onim godinama koje ste vi također citirali od 2007., 2008., 2009. itd. I to je veliki problem čini mi se našeg društva. Pa i ovom pritisku javnosti kada ste govorili on je itekako dobrodošao i potreban nam je još uvijek, međutim ja sam i ovdje, i spomenuli ste i vi gospodina Marića i pripisali mu zasluge u razotkrivanju ovih događanja, ja sam i tada replicirao i smatram vrlo pozitivnim stav Vlade koja se ipak u tom djelu nije i ne smije se miješati na što mi je on s punim pravom i odgovorio, ali mislim da je to i isto jedna od krucijalnih promjena u djelovanju prije svega evo institucija. Od tud izvlačim ovaj svoj zaključak da su stanoviti pomaci učinjeni da li dovoljni ili ne o tome možemo raspravljati, a isto tako ova ljestvica nije jedini meritum i kriterij za to ocijeniti. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Nansi Tireli, … [[Upadica se ne čuje.]] dobro nećemo oduzimati, sloboda govora je u Parlamentu uvijek zagarantirana. Poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ne bi se složio da smo bliže zato što 2008., '09. i '10. nismo relativizirali stvari i nismo branili neobranjivo. Dakle nismo. Oni koji su bili na vlasti tada pustili su službi da rade svoj posao i to je činjenica. Međutim kada govorite ovaj recentni slučaj gospođe Andree Zlatar Violić onda trebate znati da ona je već u veljači davala izjave oko tog trošenja novca itd. i da je to očito na Vladi prošlo bez ikakve kritike i bez pravog uvida zapravo što se događalo. Jer ako vi posuđujete novac iz državnog proračuna i vraćate ga onako kako vama ogovara, a to je nezakonita radnja. I ako to, ako se to vidi na Vladi, ako se vidi na Vladi da je to potrošeno na način na koji je trošeno pa naravno da više ne možete braniti, naravno tada je već trebalo reći gospođo razrješujemo vas dužnosti ministrice zbog takvog nezakonitog ponašanja. Sada druga je stvar da li je još bilo u nekim ministarstvima kao što se može vidjeti iz revizije, nagađa se u Ministarstvu poljoprivrede nešto slično itd., itd.. Ali u svakom slučaju nismo, nismo bliže ni malo, rekao bih da smo znatno dalje a nećemo ni biti bliže dok ne riješimo ove krupne afere koje još uvijek stoje i vise u zraku. Ako su za Patria-u donesene presude u jednoj finskoj koja je doista se bori protiv korupcije vrlo snaženo i možemo reći da ima najbližu stopu nultoj stopi i u Sloveniji se donijela nekakva odluka oko Patria-e koliko ja znam pravomoćna. U Hrvatskoj se ništa ne događa. Zar i to ne zabrinjava?
Poštovana zastupnica Nansi Tireli, replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Matušić, slažem se sa velikim dijelom vašeg izlaganja međutim, htjela bih upozoriti možda na jedan važan trenutak. Vi ste sada u svojoj raspravi spomenuli 3,5 godine i spomenuli ste ovu Vladu a mi danas govorimo dakle o jednoj nacionalnoj strategiji koja nije i ne provodimo tu Strategiju protiv korupcije, dakle 3,5 godine nego je provodimo puno, puno više. Uvijek padamo na jedno te istom ispitu. Nema veze tko je trenutno na vlasti, važno je na koji način rješavamo korupciju i na koje načine rješavamo zlo koje se u tom trenutku dogodi. Političke stranke, bez obzira koje jesu čine ljudi. Vi ste danas spomenuli Zlatar Violić, spomenuli ste ministra poljoprivrede. Ja se sjećam recimo imena Čobanković, imena Polančec, imena Sanader, dakle to je bilo prije ovih 3,5 godine i činjenica jest da se isto tako radilo o određenim stvarima koje su bile i protuzakonite i na štetu društva i na štetu svih građana Republike Hrvatske. I zato smatram da kao saborski zastupnici moramo imati najprije odgovornost a onda i mudrosti i ozbiljnosti da shvatimo da se korupcija ne dešava od jednog mandata do drugog pa da onda krajem, završetkom jednog mandata ona prestaje i kreće ispočetka nego da je korupcija nešto što nas prati u kontinuitetu i da je izuzetno važno da kao saborski zastupnici, kao Hrvatski sabor utječemo na to da institucije promptno i u svakom trenutku odrade svoj posao i da korupciju spriječe bez obzira tko je počinitelj da li lijevi, da li desni ili bilo tko drugi. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Korupcija ne bi trebala imati veze sa onim koji je na vlasti. Vi ste rekli da nema, ali nažalost ima. Slučajevi koje ste vi spomenuli od prije koliko ja znam procesuirani su. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne znam tko će biti procesuiran ako sa najviše razine Vladi, iz Vlade, potpredsjednica Vlade itd., govore da tu nema ništa, tu nema ništa, da tu nema kaznenog djela. … [[Upadica se ne čuje.]] Da, DORH istražuje, da, slažem se da DORH istražuje. Ja isto ne želim nekoga proglasiti odgovornim prije nego što to pravomoćnom presudom bude dokazano. Međutim i kada pravomoćna presuda dokaže zlouporabu položaja i ovlasti onda imamo opet relativizaciju tih istih. Dakle u ovom slučaju nažalost je važno tko je na vlasti. Razumijete, o tome se radi. Pravomoćna presuda za zlouporabu položaja vlasti. Pa takva osoba se više ne bi smjela kandidirati za niti jednu poziciju. … [[Upadica se ne čuje.]] To im zakon omogućava. Međutim Zakonom o izboru za Hrvatski sabor smo onemogućili one koji imaju preko 6 mjeseci osude itd., do sada je to bilo isto moguće, ali sada smo ih onemogućili a ostavili smo taj vakuum koji smo isto mogli urediti i na nižim razinama. Ako je netko pravomoćno osuđen ne može, a u krajnju ruku najmanje dok mu traje probacijski rok, u krajnju ruku, najmanje do tada. Prema tome, sasvim sigurno ne bi trebalo biti važno tko je na vlasti, ali nažalost danas je važno tko je na vlasti jer vidite kakve poruke javnosti šalju.
Poštovani zastupnik Alen Prelec, replika.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvaženi kolega Matušić rekli ste da smo mi danas miljama daleko od borbe protiv korupcije. Ja moram reći nažalost vi doista podcjenjujete naše pamćenje ako vi iz stranke koje jeste govorite o tome. Mi danas imamo činjenica nezakonitog postupanja. I uspoređivati to nezakonito postupanje koje nije u redu, koje treba sankcionirati a vidimo da se sankcionira. Uspoređujete ministricu kulture ili službeni odlazak automobilom na skijanje sa korupcijom u vrijeme vaše Vlade. Neću govoriti 8 godina, bilo je to 7 godina Sanadera u kojem ste vi svi koji ovdje sjedite bili uz njega ili većina vas koji tamo sjedite. Držali ste mu vreću. To stvarno nije korektno. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa nije lijepo da se smijete. Ja vam moram reći da doista podcjenjujete naše pamćenje. I kada govorite o ovim aferama i Patria-i i HYPO-a i afera Planinska, sve su to afere koje se znaju da su bile čista korupcija. To nije bilo nezakonito postupanje nego korupcija. Patria je bila dio vašeg ministra. To što vi kažete da seže u 2003. godinu ako ste to znali zašto niste postupili po tome? I na kraju, stvarno, doista ne bi trebali govoriti o korupciji u ovom domu, pogotovo ne vi iz vaše stranke. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Ja ne znam kome vi držite vreću, ja znam da ja nikome nisam držao, a kome vi držite valjda vi sami znate najbolje. Kolega, nisam uopće uspoređivao gospođu Zlatar sa slučajevima iz prošle Vlade. Ne, nisam uopće ja nju uspoređivao s tim slučajevima, ja sam samo rekao što se danas događa i na koji način se relativiziraju presude i nezakonita postupanja. Nezakonita postupanja je utvrdila Državna revizija, pa nećete nam valjda zabranit da govorimo u Saboru o izvješću revizije ili o izvješću Nacionalnog vijeća o borbi protiv korupcije. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome i afera Daimler je vezana uz SDP-ovu Vladu i HNS-ovu Vladu. 2003. se potpisao ugovor, a novac se dao da bi se potpisao ugovor, prema tome pročitajte malo ono što je Daimler u iskazu pred američkim sudom rekao. Zašto to do sada ne znamo, ne znamo. Mi smo tražili, godinama smo tražili. Zašto ne znamo ništa o ovim drugim aferama, ne znamo zašto ne znamo, tražimo od Državnog odvjetništva da nam reče zašto su …. Kako je moguće da se stalo, da se u drugim zemljama osudilo upravo za te slučajeve? Osudio netko nekoga za mito u Hrvatskoj, a u Hrvatskoj nitko ne odgovara, u Finskoj odgovara. Kako je to moguće? Mislim gdje je tu logika. Ili je pogriješio sud u Finskoj u što manje vjerujem ili je netko zameo dobro tragove u što čini mi se više treba vjerovat. Dajte građanima da rade ono što je napravila Andrea Zlatar Violić, dajte im tu mogućnost. Zašto bi uzimali kredite po 5, 6, 10% kamata, zašto ne bi uzeli iz državnog proračuna 50, 150 tisuća kuna kao što je ona napravila sa svojim suradnicima, pa onda zašto to ne bi se tako postupalo prema svima isto. Zašto? Prema tome, govorimo o korupciji generalno, jasno je sve koje varijacije korupcije možemo vidjeti svaki dan u postupanju ove vaše vlasti.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu, replika i odgovora na repliku. Sada je na redu predsjednik Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije, poštovani zastupnik Vladimir Šeks.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja ću bit vrlo kratak. Zahvaljujem svima koji su sudjelovali u raspravi o radu Nacionalnog vijeća, koji su podržali izvješće Nacionalnog vijeća i želio bih reći nekoliko rečenica da je Hrvatska ušla u Europsku uniju zato što je dobro odradila posao koji je vezan za poglavlje 23 gdje je Vlada predsjednice Jadranke Kosor najzaslužnija zato što je Hrvatska dobila zeleno svjetlo i završila pregovore upravo na tom polju borbe protiv korupcije. I zbog toga ja podržavam i gospođu Jadranku Kosor, a također i raniju ministricu pravosuđa gospođu Vesnu Škare-Ožbolt i njen prijedlog, a koji korespondira isto i sa prijedlogom gospođe Nansi Tireli da Nacionalno vijeće organizira jednu raspravu, jednu tematsku sjednicu na kojoj ćemo raspraviti koji su učinci svih ovih mjera koje su kroz Akcijski plan raspravljeni i provedeni, da vidimo obzirom da stupanj percepcije korupcije nije zavidan, da vidimo da raspravimo analitički na Nacionalnom vijeću kako su te mjere i u kojoj mjeri su te mjere i da li su nešto doprinijele i da li treba nešto promijeniti, sugerirati Vladi, Saboru radi utvrđenja da treba neke druge mjere uz akcijski plan da bi se prevenirala i suzbijala i represirala korupciju. Mi ćemo to na jednoj od prvih sjednica Nacionalnog vijeća prema vašem prijedlogu i organizirat takvu jednu tematsku sjednicu da Nacionalno vijeće da još jedan jači poticaj, jedan prijedlog, da usmjerava i Vladu i sva druga državna tijela radi jačanja borbe protiv korupcije. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani predsjedniče Nacionalnog vijeća. Na vaše izlaganje prijavio je repliku poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo kolega Šeks, još bi trebalo nešto vidjeti i utvrditi zašto se nije dogodila. To je činjenica da smo mi na Nacionalnom vijeću zatražili hitne izmjene Zakona o predstečajnoj nagodbi. Dakle prije godinu dana je bio okrugli stol o predstečajnoj nagodbi gdje se utvrdila velika koruptogenost tog zakona. Dakle pravi stručnjaci su jasno rekli da je riječ o zakonu koji potiče korupciju i kojim je moguća korupcija na zakonit način. Upravo taj zakon je omogućio korupciju na zakonit način. I zatražili smo na Nacionalnom vijeću da se što prije izmjene članci zakona koji su to omogućavali i čak je predstavnik ministarstva rekao i najavio da bi trebalo to biti u jesen prošle godine. Evo do dana današnjega postupa se i dalje po tom koruptogenom zakonu i do dana današnjeg nismo vidjeli izmjene tog zakona pred Hrvatskim saborom i trebalo bi zapravo upozoriti Vladu da je potrebno što je moguće prije promijenit i izmijenit taj zakon kako se korupcija ne bi odvijala na zakonit način.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Zaključujem rad 16. sjednice Hrvatskog sabora. I prije nego se raziđemo svim kolegicama zastupnicama i svim kolegama zastupnicima, vašim obiteljima želim sretan Uskrs, želim sretne uskrsne predstojeće praznike, da ih dobro provedete, ugodno, u krugu obitelji, a sljedeću sjednicu ćemo zakazati pisanim putem. Svako dobro. Sljedeće, Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine. Rasprava o izvješću je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe Strategije suzbijanja korupcije za razdoblje od 1. srpnja 2013. do 15. srpnja 2014. godine.". Molim glasujte o prijedlogu zaključka. Hvala lijepa. Glasovanje je završeno. Utvrđujem da je većinom glasova, 96 glasova za, 4 glasa suzdržana i 2 glasa protiv, prihvaćen predloženi zaključak, donesen predloženi zaključak.