Dakle, - Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, prvo čitanje, PZ br. 98. Predlagatelje zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog zakona, akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika Hrvatskog sabora koje se odnose na prvo čitanje zakona. Odredbe članaka 144. do članka 150. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća tih radnih tijela Hrvatskog parlamenta primili ste za sjednici, želi li predstavnica predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da, poštovana ministrica ministarstva, poštovana Andrea Zlatar Violić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Radi se dakle o prijedlogu dopuna i izmjena Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji i to o dopunama i izmjenama koje su usmjerene u vrlo uskome krugu samoga zakona. Te dopune i izmjene tiču se prvenstveno načina kako je usustavljeno upravljanje na televiziji, nadzorni rad i koje su ovlasti programskoga vijeća. Iz razloga što se televizija nalazi, dakle javna Hrvatska televizija, već mjesecima u upravljačkoj krizi koja je počela sa ostavkama u 11. i 12. mjesecu i nastavila se kontinuiranim sukobima između nadležnih dijela, dakle upravnog, programskog i nadzornoga tijela. Iz razloga što se nalazi u financijskog krizi i programskoj krizi, koja je logična posljedica ove prve dvije. Smatramo da je potrebno važeći Zakon o Hrvatskoj televiziji nužno izmijeniti. I to upravo tako da se raspodijele ovlasti između pojedinih razina tijela da bi se izbjegla blokada njihova rada i da bi se jasno raspodijelile razine ovlasti i razine odgovornosti. Ovaj Prijedlog Zakona o izmjenama i dopuna uređuje sljedeća temeljna pitanja. Prvo, to je uređivanje tijela HRT-a, glavnog ravnatelja HRT-a, nadzornog odbora HRT-a i programskog vijeća HRT-a. Postupak njihovog izbora i djelokrug rada te ravnateljstvo HRT-a, čiji se djelokrug i zadaće određuju Statutom HRT-a. U načinu postupanja, izbora glavnoga ravnatelja HRT-a kao, i nadzornog odbora HRT-a i programskog HRT-a poštuje se jedan princip. Riječ je o javnim natječajima koji dolaze na Saborski odbor i zatim se o kandidatima za sva ta tijela glas na Saboru. Smatramo da je ta odluka opravdana jer je Sabor najviše reprezentativno tijelo građana u Hrvatskoj. I smatramo da je način da upravo odijeljenom, odijeljenim načinom glasanja od te tri instance možemo postaviti programski način kontrole, nadzorni način, dakle kontroliranja poslovnog i financijskoga dijela i samoupravljanje do tri odjelite funkcije. To nam se čini posebno važnim jer je dosadašnja praksa pokazala da je srž sukoba i blokiranje samoga rada, upravo bio u tome što su se ovlasti međusobno preklapale. Što je Programsko vijeće imalo ovlasti djelom u upravljanju i odlučivanju, te na taj način nije moglo doći do kvalitetnoga rada. U svim ovim, u svim ovim razinama odlučivanja također se u ovom prijedlogu vodi računa da su jasno razgraničene ovlasti. S time što je, to ga smo svjesni, veći dio ovlasti vezan uz funkciju glavnoga ravnatelja, upravo iz razloga da on kao ključna osoba može snositi sve odgovornosti kao što ih i snosi. Glavni ravnatelj je dužan svake godine podnijeti Saboru uz prethodno mišljenje Programskog vijeća i Nadzornoga odbora Izvještaj o radu, ali to vas upozoravam tko nije pratio sve izmjene do danas. Da taj Izvještaj nije, prihvaćanje ili neprihvaćanje Izvještaja nije osnova za razrješenje ravnatelja, da se taj problem ne bi ponovno potezao u raspravi. Što se tiče Programskoga vijeća i što se tiče i glavnog ravnatelja i Nadzornoga odbora kriteriji su vrlo jako propisani, dakle kriteriji za javnog glavnoga ravnatelja uključuju sva već potrebita, potrebite uvijete. Uključuju i poznavanje medijskog zakonodavstva i informacijskih tehnologija, a kao što znate proces izbora pretpostavlja da će se kandidati sa svojim programom, što je prvi puta uvedeno u zakon, moći očitovati i trebati očitovati pred nadležnim Saborskim odborom. To znači imat će pravo izložiti sebe i mislim da ćemo na taj način imati doista kvalificirani uvod u, uvid u njihove programe. U završnom dijelu, samoga zakona propisuju se rokovi za provođenje pojedinih zakonskih odredbi kao i rok za usklađenje rada i poslovanja HRT-a sa odredbama samoga zakona. Što se tiče rada ravnateljstva, njegov rad biti će uređen statuom, za statut također je ovlašten Sabora za davanje suglasnosti. Pa u tom smislu smatramo važnim da u ovome zakonu, da ga prenenormiramo i da ga neopterećujemo sa sadržajem koji se tiče ovlasti rada samog ravnateljstva. U javnim diskusijama koje su trajale prvo neformalno na nizu okruglih stolova, zatim formalno gotovo mjesec dana u web raspravi, te u komentarima koji su došli iz Europske komisije našlo se nekoliko vrlo jasnih točaka i ja ću ih ukratko izložiti i reći koje su točke od njih prihvaćene. Prije svega u primjedbama Europske komisije je iznesena primjedba o načinu prihvaćanja godišnjeg izvješća u hrvatskom saboru od strane ravnatelja kao temelja za njegovo razvlaštenje i ta je stavka onda iz zakona brisana. Također u primjedbama iz Europske komisije iskazana je stanovita zabrinutost ako se o ovome zakonu glasa običnom većinom i predložena je kvalificirana većina u Saboru što je u ovom prijedlogu prihvaćeno. Jednako tako moram kazati da primjedba koja se tiče da li su dovoljno jaki uvjeti za izbor glavnoga ravnatelja ti uvjeti su dovoljno jaki i dopunjeni su upravo ovim setom znanja koji se tiče medijskog i informacijskoga prostora. Zaključno bih htjela kazati da su ove izmjene zakona doista koncentrirane da bi riješile nagomilane probleme na HRT-u dakle tu upravljačku, financijsku i programsku krizu napose zbog toga što smo već na polovici godine, a dva nova specijalizirana kanala za koje se televizija obvezala svojim programom u prošloj godini nisu niti u pred pripremi za njihovo pokretanje. U ovoj su raspravi i postoji i cijeli dopis uzete u obzir primjedbe ministarstava i drugih nadležnih tijela, a jednako tako obzirom da je ovo prvo čitanje vjerujem da ćemo kroz raspravu doći i do još kvalitetnijih pojedinih odredbi. Hvala.
Hvala lijepa poštovanoj ministrici. Da li žele izvjestitelji odbora, radnih tijela Sabora uzeti riječ? Ocjenjujem da ne. Otvaram raspravu. Raspravu vodimo najprije po klubovima. Prvi za raspravu prijavljen je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Treba li mijenjati Zakon o HRT-u? Sasvim sigurno da treba zbog upravljačke, zbor uređivačke, moralne i što je najvažnije koncepcijske krize. Dakle, stanje nas sili na promjene i to suštinske promjene. Kad govorimo o HRT-u treba imati na umu dvije cjeline – radio i televiziju. Krizu uglavnom vežemo uz Hrvatsku televiziju, a HTV nikad nije bila da se ne bi zavaravali javna televizija, televizija na usluzi javnosti. HTV je bila ili državna televizija čiji su novinari javno govorili da su za državu na HTV-u spremni lagati. A kojoj to državi laž koristi? I koja to država traži od novinara da za nju laže? Ne traži država već političari koji svojataju državu. Dakle, gotovo sve vrijeme hrvatskog višestranačja HTV je služio s jedne strane stranci na vlasti, a s druge se upuštao u utrku čim su se one pojavile s komercijalnim televizijama. Javni sadržaj je malo koga zanimao. HTV se natjecao sa NOVA-om i RTL-om u gledanosti umjesto da im bude primjer profesionalnosti, pouzdanosti i vjerodostojnosti. Umjesto da bude mjerilo kvalitete u javnome sadržaju HTV pokušava parirati komercijalom. U suštinski strateški, koncepcijskih, strategijski promašaj pojavile su se i sumnje u nezakonito poslovanje o čemu su uz ostale svjedočili u ovome Domu i novinari Hrvatske radio-televizije. Umjesto da ih se zaštiti zbog hrabrosti nad njima prokazani provode mobing i teror. Mnogi su hrabri HTV-ovci platili danak vjerujući da smo pravedno, demokratsko društvo vjerujući da su došle promjene. Ali promjene ne padaju s neba. To će dobro upamtiti. Oni koji se usude glasno progovoriti o korupciji na HRT-u ili im se ukidaju emisije ili ih se ucjenama prisiljava na suradnju, na poslušništvo. Poslušnici odrađuju posao, nešto za kuću, nešto za svoj džep. Postoji na Hrvatskoj radioteleviziji čuli smo jučer na odboru sitni lopovluk i postaje krupni lopovluk. O tome ću nešto u pojedinačnoj raspravi. Kada vladaju nekompetentni događa se negativna selekcija, negativna selekcija na Hrvatskoj radioteleviziji traje 22 godine. Najbrže i najefikasnije talentiranima odrubljuju glavu na Prisavlju. Poslušnost je najbolja karakteristika za napredovanje i veliku plaću. Tko zapravo vlada HRT-om. Je li vlada HDZ? Sumnjam. Je li vlada SDP? Sumnjam. Stranačka politika odavno je izgubila kontrolu nad HTV-om još iz vremena Ivića Pašalića. HRT-om vladaju moćnici, podzemni i nadzemni. HTV nije odgovarao za sliku HDZ-a u cjelini već za sliku Ive Sanadera. Uz Sanadera se na listu nedodirljivih prošvercao još poneki HDZ-ov moćnik koji je imao urednika informativnog programa na izravnoj vezi. Uvidjevši da brod pun novca nitko ne kontrolira konce i upravljačke, ali i uredničke preuzima tzv. grupa formirana oko Europskog doma. Do danas su uspjeli isplesti mrežu o kojoj sve znaju čak i ptice na grani. Zna, čuo sam u više navrata i policija, ali nitko ništa ne poduzima. Zašto? Zato što ih je uvijek kada su htjeli istragu dovesti do kraja politika vraćala na rezervne položaje, nije vrijeme. Ima važnijih stvari u državi od televizije, govorili su. Bila im je jedino važna vlastita slika na ekranu. Dakle, HRT-om i danas vladaju klanovi, vanjski, unutarnji, mafijaški, politički, tajkunski, novinarski, urednički. Klanovi stvaraju crne liste. Da, crne liste postoje. One se kreiraju i u političkim kabinetima i na poslovnim ručkovima i na neformalnim sastancima uredničkih i novinarskih klanova. Iako u pravilu kaska za portalima i dan i pol starim temama u novinama, ponekad kaska i za temama u tjednicima. HTV vidite vraga razotkriva aferu Holy. Kako? Tako da sadržaj Dnevnika 3 dan i pol prije emitiranja saznaje gospođa Mamić, medijska pobočnica prvog potpredsjednika Čačića, baš ona. Gospodin Kovačić njoj povjerava sadržaj Dnevnika ili možda gospođa Mamić gospodinu Kovačiću povjerava sadržaj Dnevnika. I vidite, nikog to odveć ne uzbuđuje. Nitko nije pitao što taj urednik radi sa piarovkom bilo kojom. Nitko ne reagira kada na javnoj tv tobožnja ekspertica za telekomunikacije zagovara bez ikakvog otpora urednika otkaze uz banke najprofitabilnijoj telekomunikacijskoj tvrtki HT-u. Uz enormni profit i stotine angažiranih honoraraca HT dijeli otkaze jer je to kaže ekspertica europski trend. Urednik ne opaža ni trunčicu nelogičnosti. Što je rekao glavni urednik na skandalozni prilog kad je upozoren? Nije ga gledao. Maju Sever gleda i kažnjava, druge ne gleda. Kupuju se emisije po napuhanim cijevnima, kupuju se filmovi pu napuhanim cijenama, iznajmljuje se oprema po napuhanim cijenama, dok etablirana produkcijska kuća ne uspijeva na natječaju sa niti jednim od dvadesetak projekata, druga uspijeva s jednim jedinim. Dali su valjda ponudu koja se ne može odbiti i u vezi su poslovnoj s velikim oglašivačem. Na taj se način uložen novac u oglas vraća kroz sapunice oglašivaču. Uništen je dramski program, uništen je obrazovni program, kultura pokušava proklijati na marginama, informativni program je starmalan, negledivo dosadan, predvidljiv, stereotipan i pun osobnog animoziteta uprave i urednika prema kritičarima. To Programsko vijeće ne vidi jer vidi samo sebe, ostatak Programskog vijeća ne vidi da ga je napustilo petero od jedanaest članova zbog loše politike HRT-a, a napustilo je častan posao zbog sveopćeg lošeg stanja na HRT-u. No, zaljubljenici u žmirenje na oba oka vide jedinu krivicu u saborskom Odboru za informiranje. Saborski odbor je radio crne liste, saborski odbor je sklapao štetne ugovore, saborski odbor je angažirao četrdesetak odvjetničkih ureda, saborski odbor je uništio dramski program, saborski odbor diže kredite za plaće i saborski odbor čuli smo jučer treba tužiti. Sabor tužiti, vlasnika treba uništiti. Treba li išta mijenjati na HRT-u? treba. Što? Sve. Sve treba mijenjati. Brza li se s promjenama? Kasni se s promjenama. One su se trebale dogoditi ekspresno u veljači, najkasnije u ožujku ove godine. danas smo trebali umjesto da raspravljamo o promjenama i izmjenama Zakona o HRT-u raspravljati o tome tko su članovi nadzornog odbora i Programskoga vijeća. Da, mi Hrvatski laburisti Stranka rada bili smo za hitre promjene. Ako je bilo što trebalo odmah na početku ovog mandata ove Vlade učiniti to je HRT koji je jednako važan kao i Hrvatska narodna banka, kao i ova institucija, kao i Vlada. Tko vlada informacijom taj vlada svijetom. To bi trebalo znati i predsjednik Vlade Zoran Milanović. Na dobrobiti svih nas prije svega građana pretplatnika i javnosti i ciljnoga društva jer javnom od politike klanovima oslobođenom televizijom možemo imati društvo, no tamo gdje nema društva o svemu odlučuje politika. I ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o HRT-u iznjedrila je politika tretirajući HRT kao propalu tvornicu donjega rublja. Predsjednik Vlade Zoran Milanović kaže da ni njega a ni SDP ne zanima informativni program već javni, dramski, umjetnički. Ne može se ta izjava tretirati kao lapsus već kao površnost, neznanje, indolencija. Nema ničeg javnijeg od informativnog programa, uostalom ti su postulati postavljeni tada kada je osnova BBC. Znači nema ničeg javnijeg od informativnog programa gospodine Milanoviću, ničega. Na elaboraciju te teze neću gubiti vrijeme, već ću za mentora preporučiti prof. Jantola s Fakulteta političkih znanosti uz napomenu da je javnost oporbeni čimbenik politike i zato vlasti preziru javnost, prezire je ova vlast. Da je tako dokazuje upravo ovaj prijedlog zakona. Iako Ministarstvo kulture mistificira izradu ovog prijedloga koji medijski stručnjaci napišu u 2, 3 dana i to tisuću puta bolju u smislu služenja javnosti jednostavnoga je analizirati. Ovaj zakon je komesarski, on nas vraća u sedamdesete prošloga stoljeća kada se baš o svemu odlučivalo u političkim kabinetima. Po ovim izmjenama zakona politika bira sva tijela pa i posredno preko svog komesara glavne urednike. Politika, većina u Saboru na zapovijed Vlade izabire glavnog ravnatelja, izabire nadzorni odbor, politika izabire Programsko vijeće i što je nakomitetskije, najkomesarskije glavni ravnatelj koji mora voditi brigu o poslovanju HRT-a postavlja glavne urednike. Postavlja ih i smjenjuje po nalogu politike. A kako bi trebalo biti? Sabor bi trebao izabrati nadzorni odbor i Programsko vijeće. U nadzornom odboru bi trebali biti stručnjaci za medijsko poslovanje. U Programskom vijeću 11 uglednika s izvrsnim poznavanjem medija. Nakon što Sabor na temelju natječaja izabere nadzorni odbor, on bira glavnog ravnatelja koji upravlja poslovanjem i ne smije se ni izravno ni neizravno miješati u uređivanje programa. Ako većina izabere nadzorni odbor i nema povjerenja u one ljude koje je izabrala, pa dajete molim vas, koja je to igra? Nakon što Sabor na temelju natječaja izabere Programsko vijeće, Vijeće na temelju natječaja izabire glavnog urednika radija i glavnog urednika televizije. Nakon što ga izabere traži obvezujuće mišljenje kreativnih zaposlenika u jedinici programa. Za prolaz glavnog urednika potrebno je 50% plus jedan glas. No, kažu zakonopisci nemamo povjerenja u 11 članova vijeća, nemamo povjerenja u 200, 300 televizijskih kreativaca. Zašto nemaju u njih povjerenja? Jer vijećem i novinarima netko može zamislite manipulirati. Tko? Politika, ali kriva politika. Ono žele svoju politiku. Više nego jednim jedinim čovjekom koji je ekspert za sve i za poslovanje i za program. Taj jedan glavni ravnatelj zna više od 311 stručnih ljudi. S njim se može manje manipulirati nego 311 govorim otprilike 311 stručnih ljudi i na njega će politika teže utjecati nego na 311 ljudi. Jer on je superheroj, on je Betman, trenutno na zadatku ispravljanja neke od svjetski nepravdi. Morati ćemo angažirati BEtmana jer Chusk NOrris je već angažiran na sličnim poslovima do 2050. godine koliko košta da košta. Da, ovaj zakon je retrogradan. On je komesarski jer to napominjem zbog kolege koji se jučer jako naljutio zbog uporabe tog pojma. Komesar je službena osoba koja ima posebne iznimne punomoći. Glavni ravnatelj ima iznimne punomoći. To je prvi glavni ravnatelj koji izravno postavlja i smjenjuje glavnog urednika, to je ukidanje demokracije, to je ukidanje slobodnog novinarstva. Takve ovlasti nema niti predsjednik države, niti premijer, pa čak niti prvi potpredsjednik jer i on bar formalno mora tražiti dopuštenje od Sabora za neke svoje poteze. Ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona ukinut će se medijske slobode na HRT-u i novinari će ponovno postati društveno politički radnici. Javnost je iz čitavog procesa odlučivanja u potpunosti isključena. Pa zašto onda ne ukinuti pretplatu? Zbog čega to ne postane državna televizija? Zbog čega kada se isključuje javnost dati javnosti namet na ono o čemu ne može odlučivati? Usvoji li se ovaj nakaradni prijedlog koji je štetniji od svega što se do sada izglasalo, HRT možemo nazvati koalicijskom televizijom na kojoj će se crne liste sastavljati najprije politički moćnici kao u vrijeme Pašalića, a potom urednici koji će tražiti uz financijske privilegije i mogućnost da se i oni malo osvećuju. Osvetit će se na kraju Kukuriku koaliciji. I na samom kraju treba nešto reći o famoznoj preporukama EU. Prije svega u EU najmanje su regulirana područja medija. EU ovdje na Parlamentu je gospodin Van Doren bio na jednom okruglom stolu i tada je rečeno nemojte slušati Europu kad uređujete svoju javnu televiziju, javnu televiziju čuvajte. Javnu televiziju trebamo mi ovdje u Hrvatskom saboru kreirati na taj način da javna televizija postane televizija svih hrvatskih građana, ne partija, ne parlamenta, ne politike, ne Vlade, ne moćnih pojedinaca. Tek ako ćemo imati hrvatsku javnu televiziju tada ćemo moći biti demokratsko društvo. Neoliberalni kapitalizam svuda u Europi želi dokinuti javnu televiziju jer javna televizija je jedina pozornica na kojoj ćemo mi i vi koji ćete dići, možda ćete dići, nadam se da nećete dići nakon drugog čitanja glas za ovaj prijedlog zakona, nećete moći sudjelovati na televiziji kojom će upravljati neka druga stranka kad dođe na vlast. Mi Hrvatski laburisti ćemo se zalagati da ovaj zakon izmijenite u vjeri da radimo dobro za sve nas. Ne želimo da politika ima prste u uređivanju programa. Ovaj prijedlog zakona je napravio jednu katastrofalnu grešku, sve je prihvatljivo. Prihvatljivo je to da glavnog ravnatelja može izabrati Sabor, ali je u potpunosti neprihvatljivo da urednika, glavne urednike radija i glavnog urednika Hrvatske televizija bira, postavlja glavni ravnatelj koji je izravno odgovoran kome, pa saborskoj većini. I koliko god se vi prali da nije to politička televizija, da ne stvarate političku televiziju dokumenti vam govore. Nikad nije bilo rigidnijeg Zakona o HRT-u ovih 22 godine. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo prijavljene ispravke netočnog navoda. Idemo po redu. Prvi je poštovani zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Netočna je tvrdnja kolege Vukšića da se ovim zakonom ukidaju medijske slobode. Njegov kategorijalni aparat je pucanje iz debelih berti, ideoloških. On ovaj zakon naziva komesarskim, a po svemu što govori Laburisti bi uveli valjda mesarski zakon. Sam je rekao da im je prva nakana bila da to likvidiraju sve, da promijene stanje u prvoj sekundi rada ovog Parlamenta. Tko šiša zakone, tko šiša Parlament. Ovaj zakon je u prvom čitanju, on je u prijedlogu, bit će još jedno čitanje. Nije nikakvo dokidanje medijskih sloboda, a katastrofičnost i priče i ideološka papazijanija vezana uz neoliberalizam, kapitalizam i medijske slobode koje se tobože ne samo ukidaju nego protežiraju neoliberalni tip kapitalizma zaista ispada pluralitet.
Hvala lijepa. … [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] /Buka u dvorani./… Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas kolega Marine, hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Ispravljam netočan navod uvaženog kolege koji je rekao da će HTV postati televizija koalicije. Ne kolega, neće postati koalicije jer i to je bila jedna vrsta demokracije, postat će partijska televizija i vratit će nas u vrijeme kad je gladan narod pljeskao i klicao svojim velikim vođama revolucije, a sve loše i loše živio i živio u tamnici onog naroda. Eto gdje vodi ovakav zakon.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Mladen Marelić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Vukšić je rekao da će blokada medija. Mislim da je on nama, to nije istina, ni predsjednik Vlade što je rekao da ga ne interesira uređivanje dnevne politike. Mislim da je to i dobro da se politika ne miješa u onaj dio koji je sloboda medijima. Ali gospodin Vukšić je nama demonstrirao ovdje kako on to misli i kako su to oni zamislili da bi radili kad dođu nekada ako bi došli blizu vlasti, kako bi to oni prezentirali. Hvala.
Hvala i vama. Iscrpili smo ispravke netočnih navoda. Idemo na raspravu po klubovima. Sljedeći klub je HDZ i dva zastupnika prema vlastitoj podjeli. Prvi je poštovani zastupnik Jasen Mesić, izvolite. Drugi je poštovani zastupnik Davor Ivo Stier.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Ovo je prvi zakon koji imamo prilike vidjeti iz Ministarstva kulture u mandatu ove Vlade. Bez obzira što se najavljivalo da će za mnoga područja djelovanja u kulturi biti donijete strategije, biti donijete analize, evo za ovaj novi prijedlog zakona, odnosno za njegove izmjene i dopune Zakona o HRT-u nemamo prilike vidjet nikakvu strategiju i dopune. Imali smo prilike u medijima vidjet da se čak zakon planirao donijeti u hitnom postupku sa vrlo skraćenom javnom raspravom. Sva sreća da taj ambiciozni pokret nije uspio i da smo imali ipak određeno vrijeme za javnu raspravu tako da su se ipak neke stvari i u ovom prijedlogu zakona koje su bile toliko očite uspjele popraviti. Najbitnije stvari nismo uspjeli popraviti ni u javnoj raspravi. Ni novinari, ni Hrvatsko novinarsko društvo, ni nezavisni intelektualci, ni predstavnici političkih stranaka. Podsjetit ću vas na 2010. godinu, podsjetit ću vas na riječi ovo je pretvaranje televizije u državnu televiziju pod kontrolom Vlade. Ovo je povratak na mrak medijskih sloboda. Nisu to naše riječi, to su riječi uvaženih zastupnika, dozvolite gospodine potpredsjedniče Sabora da i vas citiram kada ste to govorili. Citirat ću i gospodina Beus Richembergha kada je govorio u drugom čitanju zakona, kad je pohvalio Ministarstvo kulture kako je donijelo drugo čitanje zakona nakon što je dozvoljeno da se Nadzorni odbor bira u proporcijama između pozicije i opozicije. Podsjetit ću kada je ondašnji predsjednik Odbora za medije čestitao Ministarstvu kulture i onda aktualnom ministru da se evo našao politički konsenzus. Zato što smo zakon donosili sistematski, zato što smo poštivali javnu raspravu, zato što smo poštivali i slušali pojedine sugestije iz Europske komisije jer nije točno da baš zakon nema direktne veze jer tu se radi i o državnim potporama vezano uz poglavlje broj 10. Točno je da nema zajedničke legislative u EU. Kaže se kriza na HTV-u, otkad gledam Hrvatsku radioteleviziju, odnosno slušam Hrvatsku radioteleviziju govori se o krizi. Koji nam to podaci pokazuju? Da li je kriza upravljanja nastala s time što se tijela na HRT-u evo već mjesecima ne popunjavaju? Zato što je to na neki način i blokirano od Ministarstva kulture jer se ne provodi važeći zakon. Možete o njemu misliti što god hoćete, ali dok je ovog Visokog doma, dok je RH važeći zakoni se moraju poštivati. Tim više što ste glasali za njih. Glasali ste za njih zbog toga što je u važećem zakonu su bili predviđeni omjeri između pozicije i opozicije, 6 naprema 5 u Programskom vijeću i 3 naprema 2 u nadzornom odboru. I sama ministrica, gospođa Zlatar Violić na odboru je jasno rekla i citirala određena mišljenja Europske komisije koji su rekli da zakon koji je važeći bio je dobar, da zakon je u smislu političke nezavisnosti ovaj koji je važeći bolji nego ovaj koji se predlaže u izmjenama i dopunama. Uvodi se nadzorni odbor koji se bira većinom svih zastupnika u Hrvatskom saboru bez kvote za opoziciju. Uvodi se glavni ravnatelj i točno je i u pravu su svi oni koji kažu da je to određena vrst komesara koji će na određeni način birati glavnog ravnatelja i televizije i radija. Doduše kaže se pitat će za savjet novinare i kreativne djelatnike na HRT-u. A što je s drugim urednicima? Što je recimo s urednikom Informativnog programa? Za njega ne mora pitati ni mišljenje novinara. Glavni ravnatelj će imati tako koncentrirane ovlasti u svojim rukama kakvo nema nijedno javno poduzeće kojem je vlasnik Republika Hrvatska u RH. Tamo je preko 3 tisuće ljudi. Svugdje gdje imate javna poduzeća te veličine imate uprave. Uvodi se nekakvo famozno ravnateljstvo u kojem ne znamo s čime će se zapravo baviti jer će to navodno biti regulirano statutom, to je zapravo kao neki kolegij ravnatelja, u kojem će taj imenovani glavni ravnatelj imenovan od saborske većine birati svog zamjenika. Po kojim kriterijima, kako? Ne znamo. Valjda svojom ili Božjom voljom. Programsko vijeće, ponovno se bira evo da ne promašimo saborskom većinom. Naravno da neće biti krize upravljanja pa svi će misliti isto jer će svi biti izabrani iz jednog centra političke moći. Citirat ću vam rečenicu koja je temelj Javne televizije "Javne usluge HRT-a u smislu zakona moraju sadržavati programske obaveze HRT-a koje ispunjavaju demokratske, socijalne, kulturne potrebe hrvatskog društva i jamče pluralizam." Pa kako će taj program HRT-a jamčiti pluralizam kad mi nismo ovdje u Hrvatskom saboru u stanju takav pluralizam poštivati? Kad nismo u stanju razgovarati i dogovoriti tu odgovornost? Naravno da sad ima prijepora između tijela na televiziji kad se moraju usuglašavati. Najbolje da se i misli odmah isto i odmah ga izglasaju. U tom smislu zašto je potreban i javni natječaj? Pa imali smo niz situacija upravo u ovom Saboru u mandatu ove Vlade gdje smo predlagali stvari bez javnog natječaja. Pa i ovdje se predviđa imenovanje privremenog ravnatelja na rok od 6 mjeseci bez natječaja. Kakve kriterije treba ispunjavati taj čovjek koji na maksimalni rok od 6 mjeseci će voditi Hrvatsku radioteleviziju? Ništa ne piše. Vjerojatno će se i to jednoglasno dogovoriti. Da ne kažem da se, možemo ići sada i po člancima, ali o tome ću u pojedinačnoj raspravi. Da ne kažem da u HRT-u se u Programskom vijeću planiraju dva djelatnika HRT-a. Čije će oni interese zastupati? Da li interese javnosti koje bi trebali i stvarno će se građani RH s pravom pitati trebaju li plaćati pretplatu za takav sadržaj? Ako pak netko smatra i ako vladajući smatraju da upravljanje na televiziji nije dobro mogu se napraviti promjene i po važećem zakonu. Ali ne ide se zato u izmjene i dopune zakona jer kada bi ovaj zakon ostao i po njemu bilo smijenjeno vodstvo HRT-a ne bi se moglo imenovati onog kojeg se želi jer bi se mogli poštivati kriteriji. Zato ovaj zakon ide na ruku onima koji govore da se radi o političkom jednoumlju i da se ovdje radi o stranačkoj televiziji, o televiziji na kojoj apsolutnu kontrolu ima vladajuća koalicija. Da ne govorim o najavama ukidanja dodatnih kanala za kulturu itd. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Poštovani zastupnik Davor Ivo Stier.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana ministrice, kolegice i kolege. Javna televizija je opće dobro. Ona ne može pripadati ni Vladi ni stranci. Vlade se mijenjaju, nakon jedne stranke druge dolaze na vlast, a javna televizija ne može biti izborni plijen jer to nije dobro za tu televiziju da se mijenjaju njezina vodstva, njene koncepcije svaki puta nakon izbora. Kada saborska većina bira ravnatelja HRT-a to je izborni plijen. To je način na koji se biraju čelnici nekih vladinih organizacija. Kolegice i kolege nije to citat iz nekog dokumenta EU, HDZ-a ili Europske pučke stranke to su misli koje je iznio u ovom Saboru prije godinu i pol dana uvaženi potpredsjednik i saborski zastupnik SDP-a Nenad Stazić. I doista nema i ne može biti neovisnosti javnog servisa ako stranka ili koalicija na vlasti mogu samovoljno izabrati koga god žele na čelu HRT-a. To bi bilo kao što je rekao drugi uvaženi SDP-ovac Tonči Vujić korak unatrag prema državnoj televiziji. Ili kao što je tada istaknuo prof. Damir Grubiša to bi bio manipulativni pokušaj da se ponovno uvede državna, odnosno politička kontrola nad Javnom televizijom. I doista evo bili su u tom smislu u pravu i stoga je tadašnja Vlada HDZ-a potrudila se da uvaži sve te primjedbe i konsenzusom donese Zakon o HRT-u. Danas se zastupnici SDP-a jako ljute kada mi kažemo da nas ovaj prijedlog Vlade Zorana Milanovića vraća na partijsku televiziju. Kažu nam da je HRT u velikoj krizi i da se stoga može uvesti reda jedino ako SDP i partneri mogu samovoljno imenovati Glavnog ravnatelja HRT-a. No ja ću se opet tu referirati na kolegu Stazića iz tog istog SDP-a koji je na jedan donekle sličan čak i benigni prijedlog svojedobno reagirao ovako: "Oni žele produbljivanje krize kako bi se u javnosti stvorila slika da je bolje bilo što pa i državna televizija." Takvu taktiku danas provodi nitko drugi nego SDP-ova koalicija koja je imala 6 mjeseci da implementira važeći Zakon o HRT-u umjesto da ga opstruira. A opstruirala ga je tako što nije htjela pokrenuti postupak izbora novih članova Programskog vijeća, štoviše ministrica je javno priznala da su svjesno opstruirali provedbu članka 27. Zakona o HRT-u kako bi onemogućili funkcioniranje današnjeg sustava. To je rekla upravo u Dnevniku HRT-a 30. svibnja nekadašnjeg Dana državnosti. Evo i to su ukinuli. Dakle danas ćemo od SDP-a i partnera puno čuti o krizi o HRT-u, ali bojimo se da nije namjera riješiti tešku situaciju na Hrvatskoj televiziji a za to smo svi, već samo uspostaviti političku kontrolu nad televizijom. Danas SDP gazi po svemu što su njegovi prvaci govorili prije godinu i pol dana, a možda i više od toga. Ali ono što je puno važnije, SDP danas gazi po pravu hrvatskih građana na razvijenu demokraciju kojoj mediji neće biti pod kontrolom stranke na vlasti. Mali tračak nade je dao jučer na odboru zastupnik Ivan Račan, koji je ako smo ga dobro razumjeli otvorio mogućnost da se ipak razmotre neke promjene u načinu izbora glavnog ravnatelja. No, to danas nažalost nismo čuli od Vlade, a to i jest ključna stvar ovog prijedloga. Jer oko sređivanje financija i uvođenja reda svi se možemo i moramo složiti, ali način imenovanja glavnog ravnatelja je pokazatelj želi li Vlada Zorana Milanovića kontrolirati u potpunosti HRT ili će se HRT razviti kao javni servis. U tom smislu je svoju kritiku na ovoj prijedlog dala predsjednica relevantnog Odbora Europskog parlamenta. Na istom tragu se oglasila i generalna direktorica EBU-a, Europskog udruženja javnih radiotelevizija u ime europske struke. Isto tako Europska komisija koja naravno ističe da je organizacija javnog servisa pitanje nacionalnog zakonodavstva, a ne pravne stečevine. Ali je Europska komisija upozorila da je prijedlog zakona Vlade Zorana Milanovića lošiji od postojećeg zakona o HRT-u jučer potvrdila na odboru i ministrica Zlatar violić. Pa kako ćemo onda ići naprijed s lošijim zakonima? Štoviše, komisija jasno izražava zabrinutost da po ovom zakonu parlamentarna većina može nametnuti koga god želi za glavnog ravnatelja HRT-a. Stoga nije točno da je Vlada uvažila primjedbe Europske komisije, jer ako će se glavni ravnatelj birati u Saboru većinom svih zastupnika, jasno je da će Kukuriku koalicija moći nametnuti svog kandidata. A što je to onda, nego Kukuriku televizija, partijska televizija, ili kako je nekad rekao Nenad Stazić televizija koja će biti izborni plijen i čije će se vodstvo mijenjati kada se promijeni vlast. Zašto te primjedbe Europske komisije Vlada nije transparentno prezentirala hrvatskoj javnosti, ja ne znam. Ali zna da ako ovaj zakon prođe teško ćemo ikada više čuti na Hrvatskoj televiziji bilo kakvu suvislu kritiku prema Vladi SDP-a. I naravno da onda premijer Milanović moći će uživati u umjetničkom i dramskog programu. Jer kaže da ga informativni program uopće ne zanima. A što će ga zanimati kad unaprijed zna što će biti na dnevniku. No, to što Vlada ne čuje poruke iz Europske komisije ili Europskog parlamenta doista je manje važno. Ono što zabrinjava jest činjenica da Vlada Zorana Milanovića ne čuje i ne želi čuti poruke hrvatskih građana koji od Vlade traže da se konačno počne baviti životnim problemima i da se prestane baviti kadroviranjem. A Zakon o HRT-u nije ništa drugo nego daljnje kadroviranje po partijskom ključu. Hvala vam. … [[Pljesak.]]
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje imamo prijavljene, prijavljena dva ispravka netočnog navoda. Prvi je poštovanog zastupnika Marina Jurjevića.
Hvala kolege Mesić i Stier. Ustvari istu tezu nameću da se radi o partijskoj televiziji tako kao da opisuju stanje dok je HDZ bio na vlasti.
Molim vas, pustite da govori.
Da, da gospodo, između ostalog vama je čudno što kvalificirana većina, recimo može predlagati ravnatelja. Pa ne postoji kvalificirana manjina U Parlamentima ako je parlament onaj koji donosi neke odluke. Normalna stvar da se donosi većino. Pa nismo krivi šta smo osvojili puno više glasova od vas. Kolega Stier vi dobro znate situaciju u Europi, po vama je Francuska nedemokratska, komesarska, partijska, komunjarska itd. televizija. Jer tamo Programsko vijeće, recimo postavlja direktno predsjednika Francuske republike i predstojnik Vlade imenom i prezimenom. Ne pada nikome na pamet da govori zbog toga i preuzima i odgovornost. Opisali ste stanje na toj televiziji kao kataklizmičko, na kraju netko ima onu stvar da preuzme odgovornost da to promijeni.
Hvala lijepa. Imamo prijavljenu povredu Poslovnika poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Poštovani potpredsjedniče. Uvaženi zastupnik je povrijedio članak Poslovnika 209., mi ne znamo opće o čemu on govori. Ono što vam želim reći, da isto tako prekršio vrijeme i to već drugi put, ako treba neka se javi za pojedinačnu raspravu pa neka raspravlja. Što se tiče ovoga, ja ne zna jel gospodin cijenjeni zastupnik bio u prošlom sazivu Sabora? Pa za koji on to prijedlog zakona je glasao onda i govorio da je napredak, kad je to bilo u tom smislu dogovoreno da bi se zahvatio taj pluralizam. Šta je sad ovo bolje kad samo jedna strana odlučuje? Šta je SDP bez opozicije pametniji u donošenju zakona, konstruktivniji, demokratičniji? Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče, ali nisam razumio u čemu se radi, povreda poslovnika. Razumio sam repliku i tolerirao sam repliku to je u redu. Molim? Sljedeći ispravak netočnog navoda, je ispravak poštovanog zastupnika Igora Dragovana. Izvolite.
Ispravljam dva navoda. Prvo da je ovaj Prijedlog zakona ustvari uvođenje partijske televizije. I drugo da je ukidanje prava hrvatskih građana. Pogotovo ovaj drugi ako je istinit onda bi značilo da je HDZ 8 godina ukidao prava hrvatskih građana, jer građani koji su dali povjerenje nekome na izborima nisu očekivali da će se krasti iz javnih poduzeća, da će se isisavat novci iz državnog proračuna, da će se prodavat i kupovat zgrade za 20 milijuna kuna i da će stranka kojoj su dali povjerenje sjedit na optuženičkoj klupi zbog korupcije, to je činjenica. Nisu znali da će se bivšem predsjedniku HDZ-a i Hrvatske vlade, Ivi Sanaderu sada suditi i da će mu se nositi novci u koferu doma. Dok je bio predsjednik tog istog HDZ-a i te iste Hrvatske vlade koju ste vi vodili zadnjih 8 godina. To je bilo ukidanje prava hrvatskih građana. A ovdje govorimo o milijardu i dvjesto milijuna najvećeg parafiskalnog nameta koji plaćaju hrvatski građani, a to je pristojba HRT-a nad kojom nitko u ovom trenutku nema kontrolu i svi govore o korupciji, netransparentnom vođenju kuće o tome se radi. Hvala.
Hvala lijepa. … [[Pljesak.]] Idemo sa raspravom po klubovima. Sljedeći je klub HNS-a i poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, kolegice i kolege. Posljednjih 10 godina u Republici Hrvatskoj ovo je treća intervencija u zakon kojim se regulira rad jedne od najvažnijih institucija, kad se govori o javnome interesu, a osobito kad se govori o javnome informiranju, a to je Hrvatska radiotelevizija. Ogromni su napori bili ulagani i u zakon iz 2003. i u zakon iz 2010. godine. To je činjenica i to ne treba osporavati. Oni koji su ih predlagali sigurno su imali i dobre namjere. Međutim, u oba ta dva slučaja pokazalo se da su modeli koji su implementirani u zakon imali svoje bitne manjkavosti. Da li su te manjkavosti svjesno ugrađene ili nisu ja ne želim špekulirati, ali je činjenica da zakon kojega je Hrvatski sabor donio 2010. godine u sebi sadrži nekoliko ozbiljnih manjkavosti koje su dovele, izravno generirale višestruku krizu na Hrvatskoj radioteleviziji. Već je rečeno da jedna od najvidljivijih sama kriza upravljanja, iako bi vjerojatno bilo točnije da je kriza programa ono što je najvidljivije, jer to vidimo svakoga dana na ekranu. Hrvatska radiotelevizija na žalost ne ispunjava niti očekivanja, niti obveze javnog informativnog servisa. Ona luta, ona ne razumije. Dakle, ključni ljudi Hrvatske radiotelevizije ne razumiju što znači javni interes u informiranju. Bez ikakvoga problema nama se u prima timeu nudi kao javni interes prijekor obitelji poglavnika NDH-a zato što ne održava njegovu grobnicu u Madridu. Pa da li je to moguće? A to je činjenica. S druge strane, najkreativniji ljudi Hrvatske radiotelevizije svjedoče o sužavanju prostora za rad. Svjedoče o tome da se pojedinačni i privatni interes u kreiranju programa nerijetko stavljaju pred javne. Neću govoriti sada o konkretnim slučajevima, njih je u javnosti bilo iznošeno jako mnogo osobito posljednjih mjeseci. Kriza upravljanja iz koje proistječe sve ovo oslonjena je na postojeći model upravljanja iz Zakona iz 2010. godine jer zakon nije uspio na žalost razdijeliti i razjasniti uloge i obveze niti u upravljačkom niti u nadzornom kontrolnom mehanizmu. Imamo situaciju da imamo paralelne sustava upravljanja na Hrvatskoj radioteleviziji, da uz postojeću upravu imamo ravnatelje, da uz postojeće ravnatelje imamo i urednike koji se također ovoga časa bave jednim dijelom i produkcijskim poslom. Ali nemoguće je obaviti ni jedan jedini posao bez najmanje tri do pet potpisa. S druge strane također je činjenica da ključna tijela zamišljeno iz zakona iz 2010. a to su Programsko vijeće i Nadzorni odbor su se tako preplela u svojim nadležnostima da je nastala jedna situacija koja se može odgovorno nazvati kaos. Ne samo da tijela nisu funkcionalna jer su iz njih istupili mnogi koji se ne slažu sa ovakvim načinom rada na Hrvatskoj radioteleviziji, nego je nadležnost tih tijela poklopljena u stvarima koje su najspornije na Hrvatskoj radioteleviziji. Time je recimo Programsko vijeće umjesto da stvarno odigrava svoju ulogu programskog tijela, dakle da prati ispunjenje javnoga interesa, ostvarivanje javnoga servisa postalo kadrovska komisija preko koje se prelamaju najprimitivniji mogući pojedinačni i grupni interes. Mi smo svjedoci što se sve događa u Programskome vijeću već godinama. Na neki način redikulizira se pozicija toga tijela, ona je potpuno nemoćna jer se bavi pitanjima koja uopće ne bi trebala biti u fokusu ovlaštenja takvoga tijela. S druge strane, odnos između Nadzornog odbora i same uprave sadašnje potpuno su nejasni. Uprava potpuno ovisi, odnosno Nadzorni odbor potpuno ovisi o volji postojećega predsjednika uprave. To su neodržive situacije. Također, kriza nadzora kazuje da se unatoč tome što u javnosti pravo građanstva već imaju vrlo konkretne priče o aferama, korupciji, krađi novca, sumnjivim vanjskim produkcijama, odlijevanju novca preko ugovora za vanjsku suradnju do toga da samo jedna odvjetnička tvrtka je u stanju za 15 dana fakturirati usluge vrijedne pet milijuna kuna. Sve to svjedoči da se na Hrvatskoj radioteleviziji događa jedan proces kojega nitko od onih koji bi zakonom trebali biti definirani kao kontrolori i nadzornici nisu u stanju ni kontrolirati, ni nadzirati i u tom programiranom kaosu događaju se stvari koje prije svega idu na štetu javnome interesu jer pokazuju na koji neodgovoran način se raspolaže materijalnim, financijskim i što je najvažnije ljudskim resursima. Čuli smo danas i ovih nekoliko rasprava, puno velikih i puno teških riječi, ali i puno demagogije. Nude se ocjene o tome da će izmjene i dopune ovoga Zakona definirati Hrvatsku radioteleviziju kao partijsku televiziju, kao komesarsku televiziju. Čulo se i Lukašenkovu televiziju. Pa nije valjda da smo prespavali zadnjih osam godina? Izmjene i dopune ovoga zakona idu ciljano upravo na kritične točke postojećega sustava, dakle da definiraju upravljačke mehanizme, da postave odgovornost na najvišu moguću točku i da budu potpuno jasni ti mehanizmi, da se točno znade za što tko odgovara i da se ustanovi takav model upravljanja u kojemu više neće biti u interesu nikome da imenuje nesposobne i podobne, nego samo isključivo one koji su kvalitetni i sposobni. Zašto? Jer logika stvari govori da vaš suradnik koji nije dobar radi vama o glavi. Interes je svake odgovorne osobe na HRT-u po novom modelu, po izmjenama i dopunama zakona, da bira najbolje moguće suradnike jer oni stvaraju njegov rezultat ili njen rezultat. I to je logika ovako postavljene jasne upravljačke strukture. Nitko me ne može uvjeriti da je dosadašnji način izbora glavnoga ravnatelja bio nešto, jedan proces u kojemu se čuvao javni interes, u kojemu je javnost mogla sudjelovati. Pa sjećamo se kako je to izgledalo upravo kod izbora postojećeg glavnog ravnatelja koji je nota bene bivši dužnosnik HDZ-a. Kako je to izgledalo kod izbora glavnog urednika? Programsko vijeće i Nadzorni odbor postali su zapravo ratište različitih interesnih skupina i političkih interesa. To nije bilo dobro. Onemogućeni su u svome osnovnome poslu. Govoreći o tome da će u slučaju da Hrvatski sabor bira glavnoga ravnatelja taj glavni ravnatelj biti komesar, produžena ruka jedne političke stranke. Pa znate li kome ste udarili pljusku? Udarili ste pljusku svim onima koji sjede na čelu nezavisnih institucija koje bira Hrvatski sabor. Na taj način ste političkim komesarom prozvali i glavnog državnog odvjetnika i guvernera HNB-a, isto tako i pravobranitelja. Tako vi tumačite autonomnost institucija na čijem su čelu. To su ljudi koje bira Hrvatski sabor i koji odgovaraju Hrvatskome saboru. Danas govoriti da bi glavni ravnatelj samim tim što će se birati u Hrvatskom saboru biti saslušavan, iako je to neadekvatan prijevod one riječi hurryng pred nadležnim saborskim odborom, da će to biti smanjenje demokratskih standarda, a ne zapravo omogućavanje najširoj javnosti da izvrši uvid u program, u nakane, u obećanja i u kvalifikacije osobe o kojoj se radi. Mislim daje to izvrtanje teza. Apsolutno smo zato kao klub Hrvatske narodne stranke Liberalnih demokrata da se sve političke stranke maknu od HRT-a. politika se nažalost ne može. Zašto? Zato jer je ovdje politika je ovdje sve što mi radimo. Shvatimo značenje riječi politike. To je naša odgovornost. Dakle, Hrvatski sabor odgovara za HRT koju je uostalom i osnovao po posebnom zakonu ali neka se političke stranke maknu. To se prije svega odnosi i na dosadašnju praksu HDZ-a koja 8 godina izravno pritiskala, ali ne samo do prošlih izbora. Gospodo nemojte da vas ja podsjećam da su vaši ključni ljudi HDZ-a i u toku vaših internih dakle unutarstranačkih izbora nazivali urednike HRT-e i tražili koga će se u koju emisiju pozvati, a koga neće. To je način na koji se funkcioniralo na HRT-i punih 8 godina. Punih 8 godina ste vi definirali kako će se i tko pripuštati u emisije hrvatskoga radija i hrvatske televizije na jedan manje ili više suptilan način ali to ste radili. I vjerojatno iz tog rekursa imate taj osjećaj da bi se moglo događati to isto samo sa nekim drugim predznakom. Ovdje se to više ne smije događati. Od danas pa do nove godine Hrvatski sabor će još 7 puta raspravljati o HRT-u. 7 puta će hrvatska javnost preko rasprave na plenarnoj sjednici imati mogućnost vršiti uvid u stvarno stanje i preko onoga što kaže vlast ali i preko onoga što kaže opozicija. Da podsjetim, razgovarat ćemo o Izvješću Programskog vijeća, razgovarat ćemo o imenovanju vršitelja dužnosti, razgovarat ćemo o imenovanju glavnog ravnatelja, razgovarat ćemo o imenovanju članova nadzornog odbora i Programskog vijeća itd. Hrvatski sabor postaje odgovorni akter u ovome slučaju, kao najviše predstavničko i zakonodavno tijelo preuzima odgovornost za stanje u javnome servisu kakav je HRT i dovodi u situaciju glavnoga ravnatelja sutra da ovdje pred čitavom hrvatskom javnošću odgovara za to kako se troši milijardu 200, 300 ili više milijuna novca građana koji plaćaju radijsko-televizijsku pristojbu. To je iznimno važna stvar jer to do sada Hrvatski sabor nije bio u prilici. Nije mogao pitati glavnoga ravnatelja odnosno predsjednika uprave za junačko zdravlje. Ubuduće hoće. Zar je to umanjenje demokratskih standarda? Dozvolite da na kraju u ime kluba HNS-a Liberalnih demokrata izrazim potporu ovome prijedlogu uz prijedlog, da se korigiraju dva elementa u ovome prijedlogu koji je došao u prvo čitanje i to u članku 22. stavak 4. alineja 3. da se ovaj roko koji je određen Hrvatskome saboru za raspisivanje natječaja za glavnoga ravnatelja sa 30 dana produži na 90 zbog ustavne pauze koju Sabor ima. Ja se nadam da ćemo do kraja ovoga zasjedanja uredno izvršiti sve druge obveze koje zakon propisuje, dakle da se ovaj rok umjesto 30 stavi na 90 kako bismo mogli odraditi svoje posao u rujnu. I drugo, da se u članku 24. ova odredba o stupanju na snagu zakona 8 dana nakon objave u Narodnim novinama da se promijeni i da se vrati na isto rješenje koje postoji već u postojećem zakonu, a to je da zakon stupa na snagu danom objave u Narodnim novima. Molim gospođo ministrice da i ovo uzmete u obzir. I na kraju želim samo reći, svi oni koji kažu da je ovo ad hoc zakon, a čuli smo jučer na matičnome odboru, nisu u pravu, jer već 5 mjeseci intenzivno hrvatska javnost preko različitih medija, kolegija, skupova, foruma raspravlja o tome što je trulo na HRT-u i što treba hitno mijenjati. Sada je na nama da do konca ove sjednice odradimo svoj posao odgovorno, časno i pošteno i omogućimo kreativnim ljudima na HRT-u da konačno mogu raditi bez pritisaka, bez mobinga, bez prijetnji otkazom i svega onoga što se događalo kao serija afera na HRT-u osobito proteklih mjeseci. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče BEus. Na vaše izlaganje 8 zastupniku prijavilo je ispravak netočnog navoda. Prvi je poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega je rekao da je važeći zakon o HRT-u izvor problema na HRT-u. ja ću reći da je to netočno, ukoliko je istina ono što je sam zastupnik BEus Richembergh govorio prije godinu i pol dana, a sada ću citirati. Dakle, to se odnosilo na zakon koji je donijela koalicijska vlada SDP-a i partnera prije, a on je tada rekao "Čitava javnost svjedokom agonije u kojoj se HRT kako sustav ne samo posredni nego onaj kreativni dio našao proteklih godina". Dakle on je već tada govorio o tome dakle kritizirao je tadašnji zakon, a upravo je tražio da Sabor ne bude taj koji će birati članove nadzornog odbora. I kada se to uvažila ta promjena, rekao je kako se time otklanjaju političke zamke koje je sadržavao početni prijedlog zakona. Sada te iste zamke vi želite vratiti ali ne za nadzorni odbor nego kompletno za cijelu strukturu HRT-a.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je Branko Vukšić, poštovani zastupnik. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolega Beus je rekao da netočno je rekao da smo tvrdili da će biti komesarska televizija zbog načina biranja glavnoga ravnatelja. Nije želio čuti jednu stvar zbog čega sam ja konkretno u svom izlaganju rekao da je komesarska televizija. To je način izbora glavnoga urednika radija, glavnoga urednika televizije. Način na koji postavlja se, ne bira se. Oduzela se mogućnost novinarima da odlučuju, oduzela se mogućnost javnosti da preko svojih predstavnika u vijeću odlučuju o tome tko je glavni urednik. Danas imamo zbog toga najrigidniji prijedlog zakona. To nije povećanje demokratskih standarda, to je smanjenje demokratskih standarda. I ja vas molim kad se referirate, dajte se referirajte na glavnog urednika, to je jedino bitno. govorite o nevažnim stvarima. Glavni ravnatelj je taj koji sve postavlja i sve smjenjuje, sve urednike, on uređuje HRT.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega Beusa je dokazivao da ništa ne televiziji ne valja što ne treba dokazivat, ne valja, to znamo i sami. A ne valja zato jer je kriva stranka birala krive ljude što je isto istina, birala ih je. Odjednom će sve postat dobro jer će prava stranka birat prave ljude. Naime, dosad je HDZ provodio kadrovsku politiku na HRT-u, zapravo eskivirajući i zaobilazeći demokratsku proceduru što se vidi iz ljudi koji su tamo ostali i iz onih koji su morali otići. To je istina. Vi sad propisujete situaciju u kojoj to neće bit potrebno, neće bit potrebno zaobilaziti demokratsku proceduru. Vi ustanovljujete nedemokratsku proceduru koja će se lijepo slijedit i sve će biti zapravo onako kako partija to hoće.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovana zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala vam lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa evo obzirom da nisam imala pločicu vrijeđanje zdravog razuma morala sam podignuti ispravak netočnog navoda jer doista ova rasprava kolege Richembergha vrijeđa zdrav razum i nas tu većine u Hrvatskom saboru, ali i građana i građanki koji gledaju ovaj program. Jer govoreći o tome kako će sada konačno se izabrati najbolji glavni ravnatelj, to će biti demokratska televizija, je doista vrijeđanje zdravog razuma, a vezano je uz ono što ste govorili kolega Richembergh pri donošenju bivšeg zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo dužan sam tri ispravka krivog navoda. Dakle javna rasprava o ovom zakonu je počela kad je verzija izmjena i dopuna zakona bila objavljena na web stranici ministarstva, znači nije trajala mjesecima nego taj broj dana. U nijednom slučaju, ako i biramo glavnog ravnatelja neke od institucija, ali baš nigdje ne biramo i programsko vijeće i nadzorni odbor i ravnatelja. I treće što sam želio reći i ispraviti da očito kad ste ovako govorili uvaženi kolega onda očito predmnijevamo da će drugo čitanje izmjena i dopuna ovog zakona biti prije ljeta, na ovoj istoj sjednici što isto nije dobra demokratska praksa.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda je ispravak poštovanog zastupnika Gordana Jandrokovića. Izvolite.
Hvala vam lijepo, gospodine potpredsjedniče. Ispravljam netočan navod da se ovaj zakon donosi da se sve političke stranke maknu od upravljanja HRT-om. Upravo suprotno, svakome je jasno tko je pročitao zakon da SDP i HNS ovim zakonom žele utjecati, izravno se uplitati u politiku i upravljanje HRT-om jer sasvim je logično ako većina bira ravnatelja, a u ovom domu većinu imaju SDP i HNS, tada će izravno utjecati na ono što će se događati na HRT-u, a pogotovo što će taj ravnatelj birati glavnog urednika. Dakle izravno ćete se vi kao političke stranke uplitati u rad HRT-a i uplitati i u informativni program koji vaš predsjednik kaže da mu nije ni važan. Kolega Beus se jako trudio, međutim nije mu baš posebno išlo jer nije vjerodostojan s obzirom na ono što je govorio ranije, a onda po starom dobrom običaju kad nema argumenata posiže za HDZ-om i kaže HDZ se pokušava umiješati u program. HDZ nije imao instrumente, ako je bilo neformalnih intervencija mi za to ne znamo, a vi vjerojatno znate preko gospođe Mamić.
Hvala lijepa. Sedmi ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Ispravljam netočni navod gospodina Beusa, uvaženog zastupnika koji je rekao da budući ravnatelj HRT-a neće biti politički komesar. Inače teško je ispraviti ovaj jedan set demagogije. Doista neće biti možda politički komesar nego će biti izvršni sekretar agit propa, to je definitivno jasno, budući da prijedlog koji dolazi od partije koja se pretvorila u neoliberalnu, u ovom trenutku prema HRT-u ponaša se isključivo konzervativno i želi čitav HRT staviti u funkciju partije, vođe. I uskoro ćemo se vratiti u vrijeme kada na HRT-u ćemo imati prijenose kongresa partije gdje će ponovno napominjem gladan narod klicati svom velikom vođi, a niti jedna druga informacija neće moći ići na taj HTV, kao i to što više neće biti ni prijenosa sjednica Hrvatskog sabora bez obzira koliko puta tema na Saboru bila HRT.
Hvala lijepa. I osmi ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Dinko Burić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Dakle kolegice i kolege, ispravljam netočan navod gospodina Beusa koji je rekao da se osam godina odlučivalo o tome tko može, a tko ne može doći na HTV. To može se odnosit na ono vrijeme dok je uistinu Sanader vladao i državom i strankom, pa i svime u Hrvatskoj, ali mora se priznati jedna činjenica. Ja sam protiv toga da se na rekao bih neprimjeren način obezvređuju i svi djelatnici HTV-a i HRT-a konstatacijama kako baš ništa tamo ne valja. To jednostavno nije točno. Obezvređujemo i trud i rad onih ljudi koji nastoje časno radit svoj posao. Mnoge stvari nisu dobre i treba ih mijenjati, ali zapamtite kolege iz danas vladajuće koalicije, mi smo protiv ovog prijedloga iz jednog jednostavnog razloga. Da nije bilo otvorenosti medija, pa i HTV-a gdje je bilo dozvoljeno žestoko kritiziranje tada vladajućeg HDZ-a, a mi to iz kluba HDSSB-a imamo pravo reći i prenosili su svi to mediji, onda smo protiv toga da se kaže kako je postojala cenzura i vladajući su apsolutno kontrolirali. Bojim se, završavam, bojim se da ovakvim prijedlogom zakona vi želite spriječiti upravo to da za neke buduće izbore barem HRT ako ne druge komercijalne televizije ne prenose ono što građani trebaju čuti o propustima koje vi već sada naveliko radite. I bojim se uistinu da na kraju ne dođe do toga da dobijemo zabranu čak i prijenosa sjednica Hrvatskog sabora gdje bi građani trebali biti.
Hvala lijepa.
Pustite vi neka bude onako kako je bilo u posljednjih godinu dana uz dodatke i poboljšanja, ali ovakav prijedlog zakona kakav ste sad … [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Kolega Burić … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Burić imate prebačaj 100% vremenski. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije, nije. Više ste. Hvala lijepa. Idemo na raspravu po klubovima. U ime kluba SDP-a u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Josip Kregar. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedavajući, uvažena ministrice, kolegice i kolege. Ovaj zakon koji se nalazi pred nama, Prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HRT-u, je ključan korak rješavanja problema upravljanja HRT-om. Za neke taj zakon dolazi prekasno zbog toga što kriza postoji i bez obzira na suprotstavljene zaključke u dijagnozi koji postoje kod mojih prethodnika bitna slaganja. Kriza postoji, međutim treba istaknuti da ona nije rezultat slučaja. Važne institucije na HRT-u ne funkcioniraju zbog toga što ne djeluju kako je zamišljeno pa onda ne možemo suditi mi tako o zakonu je li on bio dobar ili nije nego njihovo nefunkcioniranje je posljedica lobiranja i posebnih interesa koji su doveli do podjela, sukoba, koja onemogućavaju vođenje HRT-a. Na to se treba koncentrirati. Drugi će reći da ovaj zakon se donosi prebrzo. Jer da bi trebalo prije toga donijeti strategiju je rekao gospodin Mesić, razriješiti konceptualne probleme i donijeti jedinstvene, ja bih rekao kodeks medijskih zakona koji će regulirati posebna područja. Bilo bi međutim dosta teško pa i neozbiljno pristati na takav stav jer su očekivanja da promjene trebaju uslijediti jer je kriza otvorena, skandali se nižu, do jednog takvog neodređenog trenutka. Takvog vremena za čekanje mi nemamo. Ja ću istaknuti nekoliko elemenata koje smatram važnim i pozitivnim u ovom zakonodavstvu. Prije svega pitanje na koji, a to je vezano uz brzinu, na koji način se on donosi? Jest javna rasprava je rasprava koja počinje kad je zakon definiran. Međutim, ovdje užurbanost javnosti je dovela do toga da smo imali cijeli niz stručnih, profesionalnih, kvalificiranih rasprava o stanju na HRT-u koji su organizirali novinari, koji su organizirale udruge civilnog društva, na kojem su istupali ljudi pa neki i iz ovih klupa koji su iznosili svoje stavove. Ta javna rasprava međutim obilježena je i bila velikim razlikama između stavova. Neke od njih vidimo i danas. I nije jednostavno bilo objediniti ih ili je nemoguće bilo objediniti ih u jedan zakon. Tražili su se različiti načini biranja recimo ravnatelja, različita ovlaštenja i slično. Ali baš to obilježje javne rasprave da se raspravlja o vrlo različitim stvarima je najvažnije, najveći dobitak. Druga stvar o kojoj nešto kratko želim reći je pitanje da li je zakon mogao doći u ovaj Dom bez mišljenja Europske komisije? Mnogi od nas mogu misliti da u tom pogledu, budući da acquisa nema, da je praksa u različitim državama Europe različita, da smo mogli pokazati tu hrabrost, ali molim vas to znači prihvaćanje političkog rizika o tome da je Hrvatska kao država ne surađuje sa Europskom komisijom. Onaj tko želi prihvatiti taj rizik taj će reći da, mi kasnimo, ali to je jedna od onih stvari s kojima se ova Vlada mora nositi. Ona mora računati s time da simpatije ili antipatije nisu u politici toliko važne, ali da postupci svakako jesu. Donošenje, odnosno predlaganje ovog zakona nakon javne rasprave i nakon mišljenja Europske komisije je vrlo važno i dobro. Ti koraci bili su nužni. Želim komentirati jednu stvar o kojoj postoje različita mišljenja, ali trebate pogledati što znači mišljenje Europske komisije o ovom zakonu. Ako piše da je raniji zakon bio dobar ali se nije primjenjivao ili postoje problemi implementacije to ne znači da je raniji zakon bio dobar jer se nije primjenjivao. I ono što je jedan od važnih elemenata u ovom prijedlogu je da se realistički prosuđuje što će funkcionirati, a što će biti samo pokriće za ono lobiranje i posebne interese o kojima sam govorio. U ovoj raspravi govorilo se i o tome kakva su i govorilo se velika su ovlaštenja glavnog ravnatelja. Teoretičar upravljanja Anais Fayol početkom 20. stoljeća formulirao je jednu vrlo važnu stvar, a to je da odgovornost ide samo uz ovlaštenje. Odgovornosti nema ako ovlaštenja ne postoje. I još jednu važnu stvar je rekao, da u situacijama dobrog upravljanja mora postojati nedvosmislenost, on kaže jedinstvo komande. Nedvosmislenost o tome što će se odlučivati, što će se primjenjivati i tko je za što odgovoran. U ovoj situaciji kakvu su moji prethodnici opisali kao kaotičnu kao punu, situaciju punu problematičnih skandala i sumnji na zloupotrebe ja mislim da je to jedna od nužnih, potrebnih mjera. Položaj glavnog ravnatelja je doista jak, ali sumnjam da bi itko mogao preuzeti odgovornost za svoj posao ako mu se ne bi dala ovlaštenja da na HRT-u može odlučivati o mnogim stvarima. Postupak kojim se bira glavni ravnatelj je demokratski i transparentan. Jest bira ga Sabor, ali ne možemo reći da bi se mogao birati recimo referendumom. Bira ga većina i dozvolite da kažem koja većina, smatram da je dobro da je prihvaćeno rješenje da kvalificirana većina odlučuje o tom, o toj osobi. Kvalificirana, znači dvotrećinska nije, oprostite postoje razni oblici, dvotrećinska većina se, kod nas se dvotrećinskom većinom donosi Ustav i Ustavni zakon. Pa nije k vragu jedan zakon ovakvog tipa na istoj razini kao Ustav? Ovdje se kaže kvalificiranom većino, što je većina ukupnog broja zastupnika u Saboru. Ne onih koji glasuju, nego izabranih, i u tome je kvalificirana većina. Što se tiče mišljenja, tamo se kaže i definira ko će od uposlenika dati svoje mišljenje o takvom ravnatelju. Smatralo se da savjetodavno mišljenje nije dovoljno, nego da bi trebalo biti obavezno, ali to bi onda značilo da ne bira nitko nego uposlenici sebi pogodnog i dragog ravnatelje. Ovo omogućuje da se mišljenje iskaže, vrlo vjerojatno da se uvažava. Jer teško da jedan kandidat koji nije dobio veliku podršku ili skoro većinu ili većinu svih onih kreativnih uposlenika, može biti dobar ravnatelj s određenim autoritetom. U pogledu Nadzornog odbora malo mi je čudno da se ovdje zapravo hvalilo rješenje postizanja ključeva između političkih stranaka. Jer ono, to načelo dogovora političkih stranaka, se ja mislim sa razlogom napušta. Ono što se ovdje traži je izvjesna kvalificiranost za taj posao isto i za Programsko vijeće. A postupak pri tome, koji uključuje i raspravu na odboru ovog Sabora, koja će biti javna, koja uključuje blaže rečeno, intervju sa kandidatom za glavnog ravnatelja, također će biti na tom odboru. Ja u tom zajamčenom postupku, sasvim transparentnom vidim i jamstva da ćemo za glavnog ravnatelja i članove ovih tijela dobiti ljude koji javno mogu pokazati svoj profil, koji javno mogu pokazati da su sposobni obavljati takve funkcije. I zato mislim da je to vrlo dobro rješenje. U ovom zakonu vrlo malo i nedovoljno, možda se mijenja ono što će naglasiti javni karakter Hrvatske radiotelevizije, ali i to se mijenja člankom 1. Ono što je do sada, naravno bilo isticano u raspravi danas, je činjenica da Hrvatska radiotelevizija je javna, ali mora se nositi i sa komercijalnim televizijama. I u tom smislu mora imati jednu određenu, jedan određeni profil programa koji će zadovoljiti ravnotežu između suprotstavljenih zahtjeva gledanosti, koji zahtijevaju izvjesnu dozu podilaženja gledateljima, ali isto tako i krajnje važnu edukativnu i kulturnu funkciju. U tome podržavam sve one zahtjeve koji to traže. Dozvolite da na kraju kažem nešto što se tiče i stila ove današnje rasprave. Ovdje su se koristili termini koji su trebali naglasiti odlučnost, snagu argumenta onih koji su ih koristili pa je bilo spominjano da se radi o komesarskom tipu odlučivanja. Čak je gospodin Vinković i rekao da se ovdje radi o Gebelsovskoj televiziji, u svakom slučaju bilo je rečeno da se vraća jedno u. Ja bih htio da se takvi pokušaji zamjenjivanja teza ne koriste, to nisu argumenti već diskvalifikacije. To ne znači, to ne znači raspravu o tome što je sadržaj ovog zakona, a to je promjena u načinu upravljanja, već je zahtjev da se to pitanje pretvori u opće političko pitanje u kojem ćemo svi imati osjećaj da rješenja nikakvog nema. Ovaj zakon, međutim je sasvim pragmatičan u tom smislu da nudi rješenje. Nudi rješenje za upravljačku krizu Hrvatske radiotelevizije, poštivao je stavove iznesene u javnoj raspravi, pa i stavove Europske komisije. On na neki način nudi jedan model upravljanja i traži se u tome vaša podrška, sviju, u kojem će biti jasno tko je za što odgovoran i koju televiziju se isplati gledat. Ali najvažnije od svega, ovaj zakon kada se usvoji značit će kraj skandala i natezanja onog tipa kojeg sada i danas imamo. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Na vaše izlaganje, 9 zastupnika ima prijavljen ispravak netočnog navoda. Idemo po redu, poštovani zastupnik Gordan Jandroković, prvi ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Pa ovako, ovaj zakon jest ključan korak u rješavanju krize upravljan na Hrvatskoj radioteleviziji, kaže kolega Kregar. To je netočno, kriza postoji već godinama, ali vi ne tražite rješenje. Već krizu koristite za nametanje takvog zakonskog rješenja koje će omogućiti političku kontrolu nad Hrvatskom radiotelevizijo. Vi koristite krizu i slabosti ovog sustava da biste partijski ovladali Hrvatskom radiotelevizijom, a ne da biste zaštitili javni interes. I na kraju kolega Kregar, vi se ponašate kao da je Hrvatska radiotelevizija teško bolesna, ali vi ne nudite i ne tražite lijek za tu bolest već nudite posmrtnu pripomoć, s čime imate puno iskustva.
Hvala lijepa. Idemo na sljedeći ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kregar ako ćete govoriti o kvalificiranoj većini i u tom kontekstu citirati očitovanje i primjedbe Europske komisije onda to trebate točno citirati. Jer tamo se jasno govori o kakvoj kvalificiranoj većini. Tako da parlamentarna većina ne može nametnuti glavnog ravnatelja koje ona želi i to treba se reć. Dakle ako želite citirati, točno citirajte. Niste morali reći mi smo uvažili primjedbe Europske komisije, kad to nije točno, nego recite otvoreno, nismo ih uvažili mi idemo po svome, mimo onoga što je rekla komisija. Dakle, ali recite istinu. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem. Imam ispravak netočnog navoda cijenjenom profesoru vezano za implementaciju zakona. I mi se pitamo zašto se evo zadnjih mjeseci važeći zakon ne implementira, odnosno ne poštuje. Dakle, nema popunjavanja upražnjenih mjesta u Programskom vijeću. I ja sam se pitao to u svom govoru. Možda je tu problem implementacije puno veći i što želi reći Europska komisija nego to da je ovakav zakon nemoguće implementirati. Pa zašto ne implementiramo odredbe važećeg zakona koji je na snazi? To je protuzakonito, jel' da?
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovana zastupnica Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravit ću kolegu Kregara koji je onako junački rekao da to znači politički rizik. Ja vas lijepo molim nemojte to uzimati kao junačenje, nemojte se igrati sudbinom javnog medijskog prostora. Što se tiče ingerencije odbora i pozivanja na intervju mi koji smo sjedili u tom odboru i ranije svjedoci smo bili impresivnih biografija pa je zato ispravak ili moj prijedlog da bi bilo bolje govoriti o tome da obvežemo kandidate da predlože program unapređenja poslovanja. A što se tiče političkog uplitanja onda vas molim nemojte govoriti o tome već razmislite o formulaciji koja kaže glavni ravnatelj ne bi smio biti član političke stranke, a pogotovo u situaciji u kojoj samostalno upravlja HRT-om. Dakle, nije dovoljno ograničiti samo članstvo u tijelima političkih stranaka. Razmislite o toj formulaciji kad se nadmećete političkim strankama. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite poštovani potpredsjedniče Doma.
Uvaženi kolega Kregar, rekli ste: „Teško se može pretpostaviti da će izabran biti netko tko neće imati punu podršku kreativnog osoblja.“ Na žalost, nije to tako teško zamisliti. To se dogodilo u ovom Programskom vijeću koje nije poštivalo volju kreativnog osoblja i koje je izabralo glavne urednike mimo te volje kreativnog osoblja i time stvorilo krizu takvim neodgovornim ponašanjem. To je razlog zbog čega se mora mijenjati zakon. Upravo to što je zakon predvidio odgovornost tih ljudi, predvidio je to da oni opće interese, interese HRT-a pretpostave svojim osobnim interesima, a oni su to propustili učiniti. Oni su doveli do ove krize HRT-a a svi se slažemo da ona postoji i oni su doveli do toga da se stvorila potreba da se zakon mijenja i da se uvedu odgovorniji načini ponašanja. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče, ispravljam dva netočna navoda. Prvo gospodin zastupnik je rekao da je zakon zapravo rješenje krize, da se donosi zbog rješavanja krize. Rješenje krize je smjena ljudi koji su loše radili i koji su krivo radili i koji su u ovu krizu i uprave prije. I prije ove uprave su radili loše, ali se ništa nije poduzimalo. Drugi netočan navod je da se Hrvatska radiotelevizija mora nositi sa komercijalnim televizijama. Potpuno krivo. Dužnost Hrvatske radiotelevizije je obavljanje javnih funkcija. Ona nije u utakmici sa komercijalnim televizijama i to je najveća pogreška kada urednici se žele takmičiti iz neznanja sa komercijalnim televizijama. Ako će imati treću komercijalnu televiziju onda badava ovdje raspravljamo o Hrvatskoj radioteleviziji.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Darko Milinović. Izvolite zastupniče.
Hvala lijepo. Uvaženi zastupnik Kregar rekao je da ova Vlada snosi rizik provedbe ovog Zakona. Ja mislim da je, odnosno da ova Vlada snosi puno veći rizik. Ne zaboravimo da u listopadu ove godine dolazi izvješće o monitoringu Republike Hrvatske, a u tom izvješću će biti izvješće o imenovanju za članove nadzornog odbora bez javnog natječaja, da će biti izvješće o pokušaju izmjene Zakona o policiji, da će isto tako biti u tom izvješću i priče oko zakona i promjene oko Zakona o sukobu interesa pa na taj način ukoliko dobijemo, a naravno bit će u tom izvješću i ovaj novi zakon na što se Europska komisija već negativno odredila barem donekle. Dakle, ova Vlada snosi puno veći rizik. Da to izvješće monitoringa bude negativno, a to bi značilo onda prolongacija termina od 1. srpnja iduće godine kada bi Hrvatska trebala postati punopravna članica Europske unije. Dakle, puno veći rizik sa ovakvim zakonima koje donosi ova Vlada, puno je veći rizik nego samo provedba ovog Zakona.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Josip Đakić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kregar, uvaženi profesor rekao je netočno da je primjedba u raspravama ispred klubova da su to argumenti, da to nisu argumenti nego da je to diskvalifikacija sadašnjih prijedloga zakona. Naime, to je apsolutno netočno, jer da je konsenzus postignut u ovom hrvatskom Domu kao što je 2010. oko ovoga zakona onda bi to bili argumenti koji bi otklonili takove sumnje. Ovakva politička literatura koja se stavlja pred nas zastupnike ovaj puta sigurno ne govori o javnoj televiziji nego o državnoj televiziji. Politički kontrolirana televizija sigurno neće biti javna televizija i komesarski vođena neće biti ona čemu smo težili.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda prijavio je poštovani zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa i ja sam primijetio ovaj netočan navod da je ovaj zakon ključan korak prema ka rješavanju problema na Hrvatskoj radioteleviziji. To je netočno. To je korak unazad i tu nema spora. Govorili ste da će i potaknuti i kreativnost stvaratelja programa. Pa kolega Kregar strah ne pojačava kreativnost nego je umanjuje, jer ako netko dođe u situaciju da ga glavni ravnatelj i netko smijeni jednog od urednika to će bit poruka jasna onima ostalima. Ti pazi što radiš, jer vidiš kakve se stvari događaju. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Iscrpili smo listu ispravaka netočnih navoda, a sada obavijest zastupnicama i zastupnicima da je u skladu sa člankom 207. stavkom drugi Poslovnika Hrvatskog sabora u 11 sati i 10 minuta isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Druga obavijest. Predlažem zastupnicama i zastupnicima da danas radimo bez stanke kako bismo mogli raspraviti ovaj prijedlog zakona i još dva iz dnevnog reda. Dakle, zakoni koji su vezani za ovršnu materiju. Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub IDS-a i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodo predstavnici ministarstva, zastupnici. Pa mislim da je dobro da ovaj Zakon prije svega ide u dva čitanja. Bilo bi dobro možda i da ide u ono treće čitanje i uvjeren sam da će barem neke one dobronamjerne prijedloge predlagač prihvatiti. Vidimo kako je to otprilike izgledalo da su mnogi prije svega usuđujem se reći visokopozicionirani na HRT-u nadali se da ovaj zakon neće proći. Ali ajde na neki svoj način dobio je zeleno svjetlo u Bruxellesu. Isto tako mnogi ti visokopozicionirani na HRT-u su se nadali da će ovaj zakon doživjeti sudbinu onog Zakona o policiji, ali isto mislim da su se prevarili. Ali treba biti pošten i tu se ja slažem sa Stierom i citirati što je to zapravo Bruxelles odgovorio i doslovce citiram temeljem prijevoda iz Globusa. Kaže: "Postojeći zakon iz 2010.bio je jako dobar iako je bilo problema s njegovom provedbom. U pogledu neovisnosti javne TV novi je zakon nešto slabiji. Da bi se spriječili nazadovanje na području slobode medija, hrvatska vlast morat će ga vrlo pažljivo provoditi". Između ostalog kažu: "Kod imenovanja glavnog ravnatelja, procedura imenovanja glavnog ravnatelja izgleda slabo. Umjesto kvalificirane većine" ali vidimo da to sada i sam ministar ili ministrica predlaže "u prijedlogu zakona predlaže se izbor običnom većinom u Parlamentu". Takav je prijedlog ovdje ali se predlaže ovo drugo. "To znači da bi politička stranka koja ima većinu u Parlamentu mogla imenovati koga god želi. Parlament može vrlo jednostavno dalje navode smijeniti glavnog ravnatelja tako da mu ne prihvati godišnje izvješće o radu. Kriteriji koje mora ispuniti kandidati za glavnog ravnatelja također su nepotrebno smanjeni u odnosu na postojeće zakonsko rješenje". Eto gotov citat tako da jednostavno znamo o čemu razgovaramo. Međutim svi su ovdje rekli, a ja ću isto ponoviti, da stvari na HRT-u zasigurno treba dovesti u red. Ne mislim da bi se nitko od nas, a niti od gospode preko puta trebao petljati u uređivačku politiku ne znam urednika, novinara itd. ali ajde pogledajte samo ove zadnje nedjeljne naslove iz Jutarnjeg, Večernjeg lista pa se onda ovako govori "Šokantna istina o korupciji na HRT-u". U Večernjem "USKOK u lovu na prisavsku hobotnicu" itd. i to valja riješiti. I zato je potreban slažem se novi zakon, ali nam je potreban dobar i stabilan zakon koji će nadživjeti da se tako izrazim ovaj saziv Parlamenta. Zato su potrebni i novi ljudi na čelu HRT-u, zato je potrebno i apostrofirati usuđujem se kazati ulogu Parlamenta iako ne mislim da će na kraju biti onako kako hoće ovaj Sabor, nego će logično biti onako kako je uvijek bilo do sada kako hoće Vlada. A to se može promijeniti u onom trenutku kada i zastupnike kao županje, gradonačelnike, načelnike, budemo neposredno birali. Jasno, kada govorimo o tome zakonu da u njemu vidim nešto osobno, iako moj slučaj sigurno neće riješiti ovaj Zakon o HRT-u. Već 3,5 godine vodim spor, nisam jedanput govorio o tome za ovom govornicom, znači vodim spor sa HRT-om, pardon oni vode spor sa mnom, ne ja s njima, zbog izjave da se na HRT-u može kupiti gotovo svaka emisija. Zbog toga ja vodim spor s njima 3,5 godine. točnije da se ispravim, zbog mišljenja da su kupuju i prodaju emisije. I iduće ročište mi je zakazano ili za 29.ili za 30.mislim drugu srijedu, nije sada bitno. I šta im možete? Ništa im ne možete. Oni imaju proračun milijardu i pol kuna, mogu vas izluditi, a govore s druge strane da se baš oni bore za slobodu govora za neovisnost institucija, slobodu riječi, svetost mišljenja itd., itd. A vidite sad, taj Grammy na HRT-u da ih ne imenujem, ja kažem da se prije svega bore za sebe. I gospodin Vukšić je prije kazao ili pitao se, tko vlada HRT-om? HDZ, pa kaže ne. Da li vlada SDP? Kaže isto tako ne. Kaže IDS? Ja vladam da. Ja vladam, ja imam strašnu moć i na HRT-u i na drugim medijima, bilo da je riječ o lokalnim bilo nacionalnim. Ali kažem, to je Vukšić rekao. Vladaju klanovi. Klanovi su shvatili ono što i mi svi znamo da je televizija moć, da je to utjecaj, da je to snaga. Na HRT-u isto tako vlada omerta, pustite nas, pa ćemo i mi pustiti vas u politici. A onda ćemo tamo nekoga za primjer ostalima tužiti. Ja nisam jedanput rekao, ja ću reći to i sada. Za mene je HRT bez obzira na sve još uvijek dobra televizija, najbolja televizija u Hrvatskoj. Ako ništa drugo to je neki javni servis, barem čovjek može tamo doći. Ove saborske sjednice se prenose i to treba ostati i ne daj Bože da nekome padne na um da ukida ove prijenose kada svaki grad, svaka općina itd. plaća one prijenose svojih gradskih vijeća. Iako ponekad mnogi ne bi htjeli da se to čuje što se tamo govori. Međutim, kako stvari stoje? Mediji tu se svi slažemo moraju biti neovisni. To što nisu to je druga stvar. Pratili smo ne znam propast Vjesnika, da HRT nema ovu pričuvu o tih milijardu i 100 milijuna kuna pa ove obične kak se kaže komercijalne televizije pa to bi ih naprosto pojelo. Koji je utjecaj s druge strane i politike ali i kapitala, monopola, tajkuna na medije to isto svi znamo. ali znamo i to da mediji na neki način neki, pokušavaju funkcionirati kao neka paralelna vlast. Ne samo kao korektiv vlasti što je uredu, već i kao paralelna vlas. Mi jako dobro znamo što su da budem iskren i lokalna, i državna, i županijska vlast spremi učinit za medijsku naklonost. Nemojmo se farbati sve mi znamo, no svi u tome jasno ne sudjelujemo. S druge strane u Hrvatskoj je na sve lako uprijeti prstom ali nije tako lako uprijeti prstom recimo na medije. I znamo zašto, jer vas mogu politički, moralno, ljudski doslovce sahraniti. Vi bez problema možete kazati, ne znam, u HNS-u je baruština. Što ti može Marković ili netko drugi? Ništa ti ne mogu. Mi možemo reći ona vlast je bila ovakva ili onakva. Šta može? Ništa. Mi možemo za ovu vlast isto tako ili za ovaj Sabor koji ne odlučuje ionako o ničemu reći ovakvi su ili onakvi. Ali kaži ti to za neki medij? Pa jasno da ćete rastrgati ne znam tko da ne kažem koga. Ako ih s druge strane sponzorirate, ako imate neki utjecaj preko kapitala izvršne vlasti onda vas neće dirati. Kao što nikada jasno ili malo tko dira svoje sponzore ili političke mecene. No nije sada da budem isto tako iskren bitno drugačije to u jednoj Italiji sa Berlusconijom ili u Velikoj Britaniji kako se zove Murdoch koji sada krstari po Jadranu i još mu je Jadransko more hladno more, ali dobro. Što su radili njegovi novinari, prisluškivali su 3000 telefonskih brojeva, od kraljičine obitelji do premijerove žene itd. To je strašno, pa to naprosto nisu radile '30.-tih godina tajne službe u Engleskoj, a to danas čine pojedini novinari. I apsolutno jesam, stvar na HRT-u treba promijeniti. Slažem se s onima koji kažu glavni ravnatelj nema što birati glavnog urednika, to mislim da nije dobro. Ja to mislim, ne moram biti u pravu. Neka Sabor bira ravnatelja, neka bira, a urednika neka biraju urednici, neka biraju novinari HRT-a. Politika ako je moguće a neće uvijek biti moguće,van sa HRT-a. No ja isto tako znam, svi mi to znamo, sve je politika, a HRT je isto tako netko će reći politika nad politikama. I ne vjerujem da itko tko sjedi ovdje u Saboru ili u Vladi veću brigu vodi u kulturi no što vodi o informativnim emisijama. Nogomet slažem se to je nešto drugo, to ajde, to se slažem. Slažem se isto tako, tko je to rekao, Stier, citirajući gospodina Stazića, HRT ne smije biti ničiji plijen. Slažem se, vlade se mijenjaju, nama treba jedan dugoročan dobar zakon koji će nadživjeti ovu i onu buduću vladajuću garnituru. Jesam za punu autonomiju urednika, jesam za punu slobodu novinara, jesam da novinari budu nepovredivi, ali i za zaštitu privatnosti ljudi kojima se oni bave. Jesam protiv podmetanja u novinarstvu itd., itd. Jesam protiv onog načela koji danas vlada recimo u nekim medijima, pogotovo ovim javnim, HRT itd., pustite nas pa nećemo mi dirati vas. To je ono što ja govorim, jedan paralelizam vlasti. Nisam se možda dobro izrazio, ali to ja tako sebi nekako prevodim. A tako je HRT funkcionirala. I ako ste prije 3, 4 godine uprli prstom u to e onda ste bili na tapeti, ali ja opet kažem, za mene osobno HRT i dalje je najbolja televizija. I sad doista treba izabrat ljude koji će biti za HRT, ne za politiku na HRT-u, koji neće po mišljenje nije bitno kod nas dole u Splitsku ili Ilicu ili na Iblerov trg ili na Pantovčak ili ne znam kamo kod nekoga recimo tajkuna itd. Znači treba izabrat ljude, govorim o ravnateljstvu, tom vodstvu televizije koje će vratit dignitet HRT-u, koji neće biti u službi nikog osim javnosti i jasno onih ljudi, djelatnika, novinara, urednika, snimatelja, spremačica itd. koji rade na HRT-u. Ako ste HRT 2012. vratili na pozicije na kojim je bila i ranih '90,.-tih godina ili '70.-tih, nije bitno, jao si ga svakome tko bude slobodno razmišljao. A da ovaj zakon može već sada značiti pretrčavanje u novi, sad pobjednički tabor mnogih urednika, novinara itd., pa to je svima jasno i to nije dobra poruka. Ako bude novi ravnatelj, ravnateljstvo, vodstvo HRT-a ne znam kako da ga nazovem, razmišljao da je servis javnosti, da je servis onih djelatnika koji rade na televiziji, onda će on siguran sam imati saveznika, možda ne u nama, nije bitno, mi nismo bitni sada, nego svojih djelatnika. Ako bude igrao političke igrice znate šta će napraviti, morat će se okružiti ulizicama, pustiti te ulizice da rade ono isto što su radili do sada i za dvije ili tri godine HRT će biti u istim ili većim problemima no što je danas. A HRT je u ogromnom problemima financijskim, bez obzira što im mi osiguravamo onu potporu kako se to kaže ili pretplatu od milijardu i 100 milijuna kuna. Oni su u ogromnom međuljudskim problemima, problemi nepovjerenja među djelatnicima, o tome vam ne trebam ni govoriti. Možda će sutra biti neki pravosudni itd. Ja znam da netko može kazati izvan ove Sabornice opet se oni bave sami sobom kada govore o HRT-u itd., ali HRT je novac. To je milijardu i 500 milijuna kuna ja bih rekao novca, sponzora, građana Republike Hrvatske, ponekad i novca iz državnog proračuna. To je moć, to je utjecaj, to je politika, za to se politika uvijek boramo. Nemojmo se jednostavno zavaravati jer sve drugo bi bila demagogija i o HRT-u ovaj Sabor treba govoriti. Kada govorimo o ovim izborima puno smo utakmica odigrali, znamo kako netko bira pravobranitelja, pa guvernera, pa sebi šefa kabineta, pa ovoga, onoga, svi znamo da su oni svi kažu nezavisni itd., svi znamo da su dužni postupati po zakonu no srce je srce, razum je razum, zakon je zakon, a uvijek ću izabrati sebi naklonjenijeg iako netko će reći da to tako nije. A ono što je bitno, zašto to govorim, da sutradan po gubitku vlasti i taj ravnatelj svoj mandat lijepo stavi na raspolaganje, ali to može staviti ravnatelj, a ne urednik i ne smiju ti urednici ili glavni urednik, svejedno kako ćemo ga zvati, slijediti sudbinu ravnatelja ako želimo jednu neovisnu televiziju. Sve u svemu zakon treba donijeti, zakon je dobro da ide u drugo čitanje, zakon vjerujem da će biti korigiran i slažem se da tog glavnog urednika na neki način treba odvojiti od nekog diskrecijskog mišljenja glavnog ravnatelja kojeg postavlja nota bene politička većina i za koje ću vjerojatno i ja u ovom Saboru glasati.
Vrijeme. Hvala lijepa. Na vaše izlaganje poštovani zastupniče Kajin imamo prijavljena tri ispravka netočnog navoda. Prvi za ispravak prijavio se poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Želio sam imati opsežan ispravak netočnog navoda, ali uvaženi zastupnik Kajin se u drugom dijelu izlaganja ispravio tako da sam imao samo ispravak netočnog navoda vezano uz nedosljedni prijevod dokumenta Europske komisije koji je u jednoj i drugoj tiskovini objavljen u originalu pa se zbog toga što u ovom što ste vi citirali su već neke stvari koje su uslijed javne rasprave popravljene i izmijenjene i to moramo priznati. To je samo dokaz da je javna rasprava korisna, to je samo dokaz koliko je usuglašavanje bitno i koliko to može biti vrijedno za konačni dokument.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin puno ste toga točno rekli, ali netočno ste naveli da je ministrica danas najavila i da će uvažiti primjedbu Europske komisije da će se promijeniti način izbora glavnog ravnatelja tako da saborska većina ne može nametnuti svojom samovoljom koga god želi. To nije danas najavila, nažalost. Bilo bi dobro da se uvaži ta primjedba, nažalost to danas nije učinjeno. A to je zapravo ključna stvar jer upravo taj glavni ravnatelj je onaj koji imenuje po ovom prijedlogu poslije i urednike. I tu je zapravo taj ključ političke kontrole koju se želi uvesti na HRT. I to se treba promijeniti. Hvala vam.
Hvala i vama. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Hvala. Pa evo vi ste zastupniče Kajin rekli da na HRT-u vladaju klanovi i da na HRT-u vlada Omerta. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne vi ste rekli jedno i drugo, zapisao sam. Mislim, a ipak HRT je Hrvatska nacionalna televizija, jedan medij ozbiljan hrvatski i mislim da je od nas bez obzira na koji način pristupali da stalno u jedno blato umačemo sve. I sve državne i sve nacionalne institucije. Pa HRT nije mafijaška organizacija, ukoliko postoji oblik mafijaškog ponašanja zato postoje institucije ove države koje se time trebaju baviti. A mislim da ne trebamo sve naše institucije pretvarati u mafijaške organizacije. Također ste rekli da treba birati ljude koji neće ići po mišljenje ni na Pantovčak ni na Iblerov trg i slično, a svoju ste raspravu počeli sa time što je nama Bruxelles rekao. Pa mi smo zastupnici Hrvatskog sabora, izabrani od hrvatskog naroda, Bruxelles je rekao Vladi, a nije rekao nama. Nama govori hrvatski narod koji nas bira na izborima i mi odgovaramo hrvatskom narodu, a ne Bruxellesu. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeću raspravu u ime kluba u Hrvatskom saboru HDSSB-a i poštovani zastupnik Ivan Drmić u prvom dijelu, a prema njihovom dogovoru u drugom Dinko Burić. Hvala lijepa.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj zakon, odnosno izmjene zakona koje su danas predložene i koji se ovdje nalaze danas pred nama ako naravno budu dobili dovoljan broj glasova donijet će velike promjene u radu HRT-a. Do donošenja ovih izmjena, odnosno do dana današnjeg, na HRT-u sa desnom rukom mahalo se zastavom HDZ-a, a sa lijevom rukom se ispod stola mešetarilo. Donošenjem ovih izmjena zakona to više neće biti tako. Lijevom rukom mahat će se zastavom SDP-a, eventualno HNS-a kukuriku koalicije, desnom rukom će se mešetariti ispod stola. Desnom rukom će se netransparentno raspolagati novcem hrvatskih građana, novcem koji hrvatski građani uplaćuju u riznicu HRT-a kroz opće poznati harač ili pristojbu za HRT kojom se godišnje skupi negdje oko milijardu i 200 milijuna kuna. To nije jedina promjena. Prije donošenja ovog zakona u emisijama HRT-a najpametniji, najsposobniji, najpožrtvovniji građani ove zemlje bili su Ivo Sanader, nakon njega Jadranka Kosor, uz nju ministri Šuker, Čobanković i ostali, a nakon donošenja ovih izmjena to više neće biti tako. Najsposobniji, najpametniji, najljepši bit će premijer gospodin Milanović, uz njega prvi potpredsjednik Vlade Radimir Čačić, Željko Jovanović, Milanka Opačić i svi ostali ministri. To će biti drugačije poslije donošenja ovog zakona. I na kraju jedna, možda i najbitnija promjena, predsjednik Uprave HRT-a više neće biti predsjednik uprave, on će biti Ravnatelj HRT-a i neće više biti predsjednik Mladeži HDZ-a kao dosada već će biti predsjednik Mladeži SDP-a ili eventualno ako bude dogovor unutar vladajuće koalicije, a s obzirom da je ministrica iz HNS-a, možda taj novi ravnatelj bude i predsjednik Mladeži HNS-a. Na našu žalost mislim da bilo tko tko je pročitao ovaj prijedlog izmjena zakona niti ne očekuje nekakve drugačije izmjene da će se dogoditi u radu HRT-a. I dalje ćemo plaćati skupu RTV pretplatu od koje se prikupi čak milijardu i 200 milijuna kuna. I dalje ćemo gledati jedan prosječan televizijski program koji nimalo ne odstupa od ostale dvije komercijalne televizije ali za razliku od naše Javne televizije koja godišnje u taj program utroši oko milijardu i pol kuna ove komercijalne televizije utroše između 250 i 300 milijuna kuna. I dalje će se kupovati vanjska produkcija skupe i nekvalitetne tv serije, strani dokumentarni program i neće se dozvoliti djelatnicima HRT-a da sami snime jedan kvalitetan dokumentarni, povijesni hrvatski program, dječji program koji oni itekako dobro i kvalitetno znaju snimiti. Ne dozvoljava se zato jer je to jeftin program i na njemu se ne da ništa ušićariti. Bolje je i bolje se isplati kupovati nekvalitetan program u vanjskoj produkciji. Na HRT-u je 3,5 tisuće zaposlenih. Od tih 3,5 tisuće ljudi ja vjerujem da većina itekako dobro zna raditi svoj posao, itekako ga želi raditi. Problem je samo u vodstvu HRT-a kojem to nije u financijskom interesu, privatnom financijskom interesu. Za razliku od ove televizije u ove dvije komercijalne televizije radi između 300 i 350 ljudi i njihov program ne odudara previše i nije sigurno puno nekvalitetniji od programa Javne televizije. Čak po gledanostima, koliko pratim određene ankete, puno bolje stoje od HRT-a. Moje kolege iz HDSSB-a i ja bit ćemo protiv ovih izmjena zakona. Ne zato što su nam javili, kako kaže kolega iz HDZ-a, iz EU da to nije dobro i da mi ne bi trebali prihvatiti taj program. Mi ćemo biti protiv stoga jer zastupamo ne interes EU nego interese hrvatskih građana. Zastupamo interese hrvatskih građana koji pune tu kasu sa spomenutih milijardu i 200 milijuna kuna, a evo imali ste priliku u jednim dnevnim novinama i vidjeti sudbinu jednu kako su je nazvali u novinama bake Joke od 83 godine koja ima mirovinu od 700 kuna, koja ima mali tranzistor i dug HRT-u koji ide na ovrhu od 6100 kuna. Sljedeće dvije godine HRT će joj uzimati 270 kuna mjesečno. Najgore će biti kad baka Joka i ostalih nekoliko tisuća građana koji su u sličnoj situaciji vide sutra na televiziji kako se taj njihov krvavo stečeni novac koji im je ovrhom otet netransparentno troši i završava u privatnim džepovima. To je razlog što ćemo biti protiv ovog zakona jer sve ostalo, one negativnosti koje su bile na Hrvatskoj televiziji i dalje će biti iste. Klanovi će ostati isti, jedina razlika je što će tim klanovima upravljati, ne predsjednik mladeži HDZ-a već predsjednik mladeži SDP-A. I zato, i zbog bake Joke i ostalih hrvatskih građana koji su u takvoj situaciji klub HDSSB-a neće podržati izmjene ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. I poštovani zastupnik Dinko Burić, također u ime kluba HDSSB-a.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovan gospođo ministrice. Dakle, zaključno ne trebamo se zavaravati, i trebamo jasno i glasno reć da ovaj predloženi zakon nije ništa drugo nego uistinu pokušaj stavljanja Hrvatske radiotelevizije pod stranačku kontrolu danas vladajuće većine. Tu treba biti sasvim jasan. Ono što je HRT bio pod, prije svega vodstvom Ive Sanadera dok je on vodio HDZ i Hrvatsku vladu, a nije bilo puno bolje ni kasnije, ali nije bilo tako izraženo. Dakle, ono što je HRT bio pod Sanaderom kao stranačka HDZ-ova televizija ovakvim prijedlogom SDP-e to isto želi učiniti sada za sebe. I nikoga tu nije briga, niti za istinu, niti za javnost, niti za prvo javnosti na istinu, niti za prvo djelatnika Hrvatske radiotelevizije, niti za pravo na vlastito mišljenje, već za mišljenje koje bi vladajući htjeli da hrvatski građani imaju o njima. Podsjetit ću vas i na riječi škotskog filozofa koji je definirajući onaj svoj paradoks, paradoks vlasti rekao: "Kako svaka vlast mora počivati na kontroli misli.". Razlika između diktatorskih i demokratskih, ili tzv. demokratskih sustava jest u jednoj vrlo jednostavnoj tezi, ako se ljudi mogu kontrolirati uz pomoć sile, što je obilježje diktatorskih sustava, onda nije toliko važno kontrolirati što ti ljudi misle ili osjećaju. Ali ako se izgubi sposobnost da se ljudi kontroliraju silom, a to je obilježje tzv. demokratskih sustava tada postaje neophodno kontrolirati njihove stavove i mišljenje. Nužno je kontrolirati, ne samo što ljudi rade, već i što misle. Budući da državi nedostaje mogućnosti da osigura poslušnost silom, jer se naziva demokratskom a ne diktatorskom. Misli mogu dovesti do po vlast neželjenih dijela te stoga prijetnju poretku treba uništiti na izvoru. Rekao je ovo, vjerojatno najpoznatiji suvremeni lingvist i najznačajnije ime suvremenog anarhizma Noam Chomsky. Bilo je ovdje upozorenja što je rekla Europska komisija? Rekao je moj kolega Ivan Drmić da se mi u klubu HDSSB-a ne vodimo prije svega time kakve direktive dobivamo bilo iz Bruxellesa, ili iz bilo kojeg drugog centra. Nego da, reći ću vam, kad je rado i o Zenici, rado idemo po mišljenje Hrvatskom generalu koji je stvarao Hrvatsku državu. Nego što danas vladajući, a i oni koji su bili prije njih idu po svoje mišljenje u strana veleposlanstva i u centre stranih obavještajnih službi. Toliko o vašoj upadici gospodine Silvano Hrelja, radi hrvatske javnosti. Mi se time ponosimo, a vas u vladajućoj koaliciji treba biti sramota što po mišljenju o sudbini hrvatskih građana odlazite u strana veleposlanstva i centra stranih obavještajnih službi. No, unatoč tome što se ne vodimo prije svega preporukama i mišlju Europske komisije, ne smije se zanemariti činjenica kad se toliko pozivamo uvijek na to što reći Bruxelles na usuglašavanje sa pravnim stečevinama Europske unije. Da kad nam to odgovaramo radimo, a kad nam to ne odgovara onda ne radimo. Nije čudo, uvaženi profesore Kregar da Europska komisija šalje upozorenja, da je novi Zakon o Hrvatskoj radioteleviziji slabiji od postojećeg. Ja ću vas podsjetiti i na vašu netočnu tvrdnju, kako kvalificirana većina znači, a upozorenja iz Europske komisije su stigla u smislu toga da izražavaju zabrinutost što se u ovom prijedlogu predviđa donošenje odluka kvalificiranom većinom. Da točno je da u Hrvatskom ustavu u 5. točaka Ustava se govori kad se donose odluke dvotrećinskom većinom. I u članku 83. Organskim zakonima o prvima nacionalnih manjina, i u članku 105. kad je povreda Ustava od strane predsjednika države, i u članku 126. kad biramo ustavne suce, i u članku 140. kad donosimo odluke o međunarodnim ugovorim i u samom članku 149. kad mijenjamo Ustav. Međutim, pojam kvalificirane većine je različito tumačen u različitim zemljama Europske unije i vi to, ja sam uvjeren znate ali namjerno prešućujete. A ja ću vas sada podsjetit na činjenicu da glasovanje u članicama, državama članicama Europske unije, glasovanje kvalificiranom većinom jest najčešći način donošenja odluka u Vijeću Europske unije. Međutim, za usvajanje određenoga prijedloga potrebno je zadovoljiti dva, a u nekim slučajevima i tri uvjeta. Prvi uvjet je da za određenu odluku glasuje 255 od ukupno 345 glasova kojim raspolažu države članice Europske unije, a to vam je 73,9%. Ne natpolovična većina svih članova. Drugi uvjet je da glasovi moraju dolaziti od većine država članica. I treći uvjet, da kvalificirana većina mora predstavljati barem 62% stanovništva Europske unije, a zadovoljenje ovog uvjeta povjerava se jasno na zahtjev bilo koje od države članice. Mi smo na ovo upozoravali i kad je bilo u tijeku rasprava oko ratifikacije sporazuma, prihvaćanja Lisabonskog ugovora itd. Prema tome, ako uistinu postoji dobra volja danas vladajuće većine da se izbjegnu bilo kakvi prijepori ili moguće sumnje da će odluka o izboru glavnog ravnatelja biti u funkciji stavljanja HRT-a u funkciju stranačke televizije onda nema nikakvog razloga da mi tu odluku ne donesemo i ovakvom kvalificiranom većinom kakva je praksa u zemljama članicama Europske unije gdje se ne radi samo o nadpolovičnoj većini nego kod nas to u našem slučaju dvotrećinska većina. Ako smo prošli zakon donijeli kako se to kaže konsenzusom ne vidim razloga zašto ako postoji dobra volja da izbjegnemo sumnje u stranačku televiziju ili želju da se pretvori u stranački medij da se to donese i sada. Dakle, izbor glavnog ravnatelja koji bira glavnog urednika voljom vladajuće većine u Hrvatskom saboru uistinu jest korak unatrag u odnosu na ono što smo imali do sada ne tvrdeći da i ovo što je do sada bilo dobro. Naprotiv, smatramo da se mora popravljati pogreške, ali i ispravljati pogreške čineći još veće greške nije obilježje razumnog nego nerazumnog čovjeka. Prema tome, nemojmo robovati situaciji da samo zato što imamo dovoljan broj ruku sada vladajuća većina nakon idućih izbora kad se taj omjer bude ili ne bude mijenjao ponovo onda kritizirate sami ono za što se sada tako zalažete. Ponavljam u ime kluba već je rekao gospodin kolega Ivan Drmić klub HDSSB-a se protivi ovom prijedlogu zakona principijelno najviše iz ova dva razloga, a to je način donošenja odluke o tome tko će biti glavni ravnatelj jer ne poštujemo praksu i parlamentarnu praksu drugih [[Upadica Leko: Vrijeme!]] Evo završavam, drugih članica Europske unije i to je bojazan da se uistinu kako je i rekao kolega Drmić onda nakon toga neće ništa promijeniti osim što će umjesto članske iskaznice HDZ-a biti dovoljna članska iskaznica SDP-a ili HNS-a ili drugih članova vladajuće koalicije. Hvala lijepa.
Na izlaganje predstavnika kluba HDSSB-a imamo prijavljena 4 ispravka netočna navoda i to 2+2. Dakle, kolegi Drmiću dva i kolegi Buriću dva. Idemo po redu. Prvi je poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ispravak netočnog navoda kolege Drmića, rekao je da se za program Hrvatske radiotelevizije troši milijardu i pol kuna. Da ne bi bili gledatelji i zastupnici u zabludi, za program se troši manje od 300 milijuna 285 milijuna kuna. To je, trebali bismo razgovarati i o racionalizaciji Hrvatske radiotelevizije. Znači, sve ostalo se ne radi o programu. Druga stvar koja je najbitnija je ta da Hrvatska radiotelevizija tehnološki nazaduje. Ona je najslabija u Hrvatskoj i u regiji zato što se troši novac uludo. Dok jedni kopaju po kantama za smeće kako bi platili 80 kuna Hrvatskoj radioteleviziji. Drugi se ponašaju na toj istoj Hrvatskoj radioteleviziji kao pijani milijarderi.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Davor Ivo Stier. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Drmić je točno rekao da se ne mora pošto poto slušati sve što dolazi iz Bruxellesa. Ali je netočno naveo koja je pozicija HDZ-a. Ja sam u ime kluba baš explicite rekao da nije toliko bitno što Vlada ne čuje, ne sluša što prigovara Komisija ili Europski parlament nego što ne sluša hrvatske građane i to je zapravo naša pozicija. Ali već kada se poziva Vlada na Europsku komisiju onda mora to točno citirati i reći sve što tamo piše i koje su to primjedbe. Evo to je naša pozicija. A to da se iz ove sabornice ili iz Bruxellesa ili iz aviona vidi da zapravo ovaj Prijedlog zakona o HRT-u je prijedlog o partijskoj televiziji. To je ono štoje zapravo naš stav. Hvala vam.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći ispravak netočnog navoda ima poštovani zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine Burić, vi ste se svojski trudili reagiravši na moju upadicu da opravdate odlazak po vlastito mišljenje u Zenicu pa da osudite odlazak po mišljenje u Bruxelles. A ja tvrdim da tu postoji znak jednakosti, da odlazite po svoje mišljenje bilo gdje je potpuno jednako loše. I ne razumijem kako jedan dobar, odgovoran i obrazovan zastupnik ne razlikujete na neki način rad kojim želimo i moramo ispuniti određene kriterije i kako to poistovjećujete sa odlaskom po svoje mišljenje. Hvala lijepa.
Prvo molim zastupnike da nemaju upadice jer to nije predviđeno Poslovnikom, a poštovani zastupnik Dinko Burić prijavljuje povredu Poslovnika ali ne znamo u čemu.
Jesam poštovani gospodine potpredsjedniče. Dakle, povrijeđen je članak 214. u najmanju ruku zato što je uvaženi kolega Hrelja govorio izvan teme ovoga i ispravljao je netočan navod koji ja uopće nisam rekao. Sve što sam ja rekao je točno. Ponosimo se time da idemo kod hrvatskog generala svaka dva tjedna ako nas puste u zatvor i po njegovo mišljenje o situaciji u Republici Hrvatskoj. Time smo ponosni. On je stvarao ovu Hrvatsku državu za razliku od mnogih koji danas čine vladajuću većinu a nisu ni željeli tu istu državu, za razliku od vas iz vladajuće većine koji odlazite po svoja mišljenja u strana veleposlanstva i u strane centre obavještajnih službi.
Na žalost vašu, gospodine zastupniče Burić, nije povreda Poslovnika jer niti vi niti kolega Hrelja niste povrijedili Poslovnik ali jeste koristili Poslovnik da iskažete svoje mišljenje, a prijavili ste nešto drugo. … [[Upadica Burić, ne čuje se.]] Hvala lijepa. Idemo na sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Josip Kregar. Molim kolege da poštujete kolegu.
Ispravak netočnog navoda ne odnosi na razlike u stavovima. Ja poštujem vaše stavove iako su moji sasvim suprotni, ali mislim da je stvoren dojam da odlučivanje o europskim tijelima je isto kao odlučivanje o Hrvatskoj. Europa nije jedna zemlja. Ona je sačinjena od mnogih zemalja i onda morate koristiti nacionalno zakonodavstvo kao dokaz i činjenicu kod pozivanja na većinu. Ali ostaje čvrsta stvar da se u Saboru zakoni donose većinom što znači nadpolovičnim brojem glasova prisutnih u sabornici ako postoji kvorum. Postoji kvalificirana većina koja se ovdje predlaže, a to je većina svih zastupnika Sabora. Ja mislim da je to dobro rješenje. Ono nije apel na konsenzus i potpuno slaganje, jer i ova rasprava pokazuje to se neće moći postići.
Hvala lijepa. Sljedeći klub je klub nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Nedžad Hodžić. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo ministrice sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Klub zastupnika nacionalnih manjina će podržati ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HRT-u, vjerujući da je predlagatelj iskreno pristupio ovim promjenama želeći napraviti zakonski okvir koji će omogućiti HRT-a prevaziće stanje koje danas nije dobro i koje se mora čim prije promijeniti na bolje. HRT je prevažna javna institucija hrvatskog društva. Kao najgledanija i najslušanija medijska kuća direktno utječe na kreiranje javnog mišljenja u našem društvu. Pod programi Hrvatskog radija i Hrvatske televizije se prate i u zemljama regije gdje se hrvatski jezik razumije. Stoga je to medij koji informacije o hrvatskom društvu idu i izvan granica naše zemlje. I upravo zato smatramo da izbor glavnog ravnatelja koji prema ovom prijedlogu zakona se bira u Hrvatskom saboru je dobro zakonsko rješenje. To konačno i na naša pleća kao saborske zastupnike u Hrvatskom saboru donosi i odgovornost za djelovanje glavnog ravnatelja HRT-a a kroz njegove istina velike ovlasti da kreira ukupnu politiku Hrvatske televizije praktično donosi nanaša pleća i odgovornost za kompletne programske sadržaje koji će se imitirati u programima Hrvatskog radija i Hrvatske televizije. Naravno, izbor i odluku ali i odgovornost za stanje na HRT-u prema ovom zakonu preuzima većina svih zastupnika u Hrvatskom saboru što po nama nije sporno. Konačno na taj način biramo i premijera i Vladu koja preuzima odgovornost za vođenje države u cjelini. U ovom trenutku bi se moglo reći da ovakav zakon danas ide na ruku vladajućoj koaliciji ali danas je to Kukuriku koalicija, a sutra možda to bude i neka druga politička opcija. Prema tome, ovakav zakon koji se u budućnosti ne bi mijenjao i trebalo bi ga zadržati pada u budućoj nekakvoj političkoj opciji koja će voditi dakle sa preuzimanjem odgovornosti za vođenje društva da se onda preuzme odgovornost i za vođenje politike HRT-a jer ona u dobrom dijelu izražava i određene strateške i nacionalne interese koje svako društvo ima pa i Hrvatska država. Nas pripadnike nacionalnih manjina će naravno u budućnosti zanimati na koji način će ta HRT pratiti i naše aktivnosti u hrvatskom društvu. To do sada nije bilo loše ali mislimo da ima prostora za poboljšanje nekih stvari. Na kraju želimo podsjetiti da smo pred ulaskom u EU i da će sva zbivanja u našem društvu biti na oku ne samo članica EU gdje moramo ispuniti određene kriterije nego će nas pratiti zemlje iz regije kojima bismo morali na njihovom putu k europskim integracijama poslužiti kao primjer. Stoga i rad na HRT-u će biti podložan istim tim mjerilima i mi ovakvim prijedlogom zakona praktično saborski zastupnici preuzimamo punu odgovornost za budući rad HRT-e. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo prijavljen 1 ispravak netočnog navoda na vaše izlaganje i to poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče. Ja bih samo jedan navod krivi ispravio, a to je gospodin zastupnik je rekao da je Hrvatska televizija najgledanija. Međutim to nije točno, treba biti fer prema ostalim televizijama. Ona nije. To je druga stvar što se Hrvatska televizija služi manipulacijama pa efemerne zapravo sramotno efemerne nagrade objavljuje uz logo svoje televizije tjedan ili više dana. A s tim tvrtkama koje su dodijelile HRT ne biste htjeli imati posla niti biste na njih i bicikl naslonili. S tim da treba samo ovdje naglasiti da na HRT-u ima jako puno odličnih novinara, odličnih urednika, ali njih nema na ekranu, njima se ne da raditi. Gdje je Latin? Gdje je Šprajc? Gdje je Maja Sever? Gdje su ostali mladi novinari kojima se ne da kojima se želi kastrirati vlastito mišljenje? Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Ovom zadnjom raspravom Kluba nacionalnih manjina u Hrvatskom saboru iscrpili smo listu klubova prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Prelazimo na raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prvi za raspravu prijavo se poštovani zastupnik Nenad Stazić, potpredsjednik Hrvatskog sabora. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala vam. Koji su razlozi da se donose ove izmjene zakona? Jel to hir dokonih ljudi u Ministarstvu kulture pa onda nemaju što pametnije raditi pa onda pišu izmjene Zakona o HRT-u? jel to želja da se HRT politički pokori, odredi Vladi ili je to nastojanje da se konačno sredi nedopustivo rasulo na HRT-u nastalo primjenom postojećeg zakona? A to rasulo primjećuju svi u ovoj sabornici i nikoga nije bilo tko bi rekao gledajte što vi idete mijenjati zakon kada je tamo na HRT-u sve uredu. Nitko to do sada nije rekao. Centralno pitanje koje se ovdje postavilo je odnos politike i HRT-a, pa ajde vidimo kakav je taj odnos bio kroz povijest. U doba komunizma jednog partijskog sustava naravno HRT bio je podčinjen jedinoj partiji. U to vrijeme HRT podsjetit ću stvorio "Gruntovčane", "Velo i malo misto", "Kuda idu divlje svinje", "U registraturi" djela kakav nikada više nije stvorio do danas. Tko su bile voditeljice? Jasmina Nikić, Vesna Spinčić, Helga Vlahović, Ksenija Urličić, Gordana Bonetti. Ne znate jesu li bile ljepše ili obrazovanije, jesu li imale bolju dikciju ili su bolje govorile strane jezike. Da, to je bila HRT pod kontrolom jedne partije. Devedeseta godina. Demokracija, višestranačje. Da li ta demokracija dolazi na HRT? Ne. Predsjednik Tuđman, Vrdoljak tada javno govore svi vi u HDZ-u pravo je onoga tko osvoji vlast da osvoji javnu televiziju. To ste govorili to ste i ostvarili. Potjerani su sa HRT-a najkreativniji ljudi, najkreativniji. Dovedeni ljudi s ceste sa jasnom zadaćom da televizija mora biti HDZ-ovska. I bila je. 2000. godina nova smjena vlasti. HRT postaje izborni plijen. Ivica Račan, Galića se ovdje bira tu smo ga izabrali na prijedlog Vlade većina u Saboru, jer je HRT i tada bio izborni plijen. Ali Ivica Račan i ona njegova Vlada kažu ne, to ćemo sada promijeniti. Idemo stvarati javnu televiziju i mijenja se zakon. Kolegica Željka Antunović je kao potpredsjednica Vlade pisala onaj prvi zakon od kojeg stvorena javna televizija. Programsko vijeće se tada nije biralo u Saboru i nisu političke stranke na njega utjecale. Ne, udruge su same birale predstavnike u to programsko vijeće. A što se dogodilo u tom programskom vijeću, tamo su osnovali političku stranku i rekli da idu na izbore. U tom vijeću ne izabrani ovdje u Saboru, ne, nisu se oni petljali nego oni koje nitko nigdje nije birao, oni su išli osnivat političku stranku. Jel to bilo dobro, nije, pa je tada ministar Vujić pisao drugi zakon. Temelj, taj zakon je bio temelj i za donošenje ovoga posljednjeg zakona. I rekao sam da je taj posljednji zakon dobar i ponavljam to i sada, nisam nedosljedan, ministre Mesiću javno sam vas pohvalio zbog načina donošenja tog zakona i zbog kvalitete toga zakona i taj zakon je bio konsenzusom donesen ovdje. Uistinu to je bilo tako i nitko sretniji od mene. Vjerujem ni od vas, ali ni od ministrice da je taj zakon dao rezultate, nitko sretniji. Ne bismo ga trebali mijenjati. Ove izmjene su nametnute od same televizije, od zbivanja koja se tamo događaju, one su iznuđene. Pa da je taj stari zakon mogao postojati, da je on dao dobre rezultate pa tko bi ga lud išao mijenjati i zbog čega. Ne, nije bilo političkog tutorstva o tom zadnjem zakonu, ne. HDZ tamo nije postavljao nikoga, nije ni SDP jer je zakon i bio složen tako da nijedna stranka i nijedna politička opcija ne može ostvariti većinu. Ali što se dogodilo? Dogodilo se to da su neki drugi centri moći izvan politike ovladali HRT-om, događalo se to da se u Programskom vijeću počelo trgovati osobnim interesima. Pa gledajte, mi smo ovdje u Saboru izabrali te ljude u Programsko vijeće, nismo ih poslali tamo da trguju s nekim ili između sebe. I HDZ i SDP je poslao ljude u Programsko vijeće s jednim naputkom, radite odgovorno, po svojoj vlastitoj savjesti i potrudite se da ta kuća se razvija kao javna ustanova, kao javna televizija sa dobrim i kvalitetnim programom. To smo im rekli, bar SDP, uvjeren sam i HDZ. Uvjeren sam. Šta su oni napravili? Izaberu glavne urednike koji nemaju podršku kreativnog osoblja. To se drznu napraviti. Naravno, kad su to napravili počeo je njihov raspad. Pa nisu svi u tom vijeću nečasni, pa Sanja Ivić je drugi dan istupila, drugi dan i rekla ja ne mogu bit u takvom tijelu, pa ja imam obraz, ja imam neko svoje dostojanstvo. Pa niste vi mene zato tamo predložili da ja to duram, ja to neću durat. I vijeće se raspalo. I sad kad se vijeće raspalo što je nama činiti? Dići ruke, prepustiti ih onima koji su tamo ostali i reći a šta sad mi tu možemo? Naše namjere kao politike su bile dobre, mi smo političari napravili dobar zakon, a slušajte sad, i najbolji zakon ako ga idu provoditi loši ljudi neće dati dobre rezultate. Jer da to napravimo nisam za to. Nisam sretan što moramo ići ovim putem, nisam najsretniji jer ovo jest … [[Ne razumije se.]] HRT-a i to treba priznati, ali to nema smisla ni skrivati, pa to se vidi iz prijedloga zakona. Ali šta napraviti? Ostaviti njima kojima se dalo povjerenje u dobroj volji, a koji su se zapravo izrugali s tim povjerenjem, da i dalje devastiraju javnu ustanovu tog značaja, te vrijednosti i na koncu s tim novcima koje ubire od pristojbe. Pa Vlada bi bila neodgovorna kad bi to napravila. Mi svi skupa ovdje bili bismo neodgovorni kad bismo to odšutjeli. E sad, kako postići reprezentativnost. Pokušalo se na razne načine. U Programskom vijeću, kolega Milas će mi biti svjedok i on mi je i dokaz, bio je jedno vrijeme u Programskom vijeću, ne, nije ga politika poslala tamo, poslala ga je jedna udruga branitelja. On je bio nezavisan, politički nezavisno lice, danas je zastupnik HDZ-a u Saboru. Toliko o nezavisnosti ljudi koji su bili u Programskom vijeću. Potpuno nezavisnih nema, to je sasvim jasno. A da li ćemo sada težiti tome da postignemo transparentnost, oprostite nisam ovdje mislio reći da kolega Milas nije dobro ili kvalitetno i savjesno obavljao posao, ne. Ako je to netko pomislio onda je to potpuna neistina, bio je kvalitetan vijećnik. Ali se ne može reći da nije bio politički vezan, da nije politički čovjek, pa da nije ne bi bio danas zastupnik HDZ-a u Saboru. Kako postići reprezentativnost? Ljudi dragi pa nemojmo se lagat, Sabor nije samo zakonodavno tijelo i Sabor nije samo tijelo koje bira Vladu, pa Sabor je najviše predstavničko tijelo građana Republike Hrvatske. Pa tko drugi ako ne Sabor, tko drugi, tko drugi ima jači mandat, tko drugi ima snažnije, veće pravo da postavlja ljude u javne ustanove nego Sabor. Imali smo uvjeren sam svi dobre namjere kod donošenja zadnjeg zakona i ja mislim da svi sa žaljenjem moramo konstatirati da nam taj eksperiment nažalost, na veliku našu žalost nije uspio. Ali sad imamo odgovornost da ne dopustimo daljnju devastaciju, sad imamo odgovornost izabranih, ne samo većina nego i manjina da to stanje popravimo, da spriječimo daljnju devastaciju. Hvala vam.
Hvala i vama poštovani kolega Stazić. Imamo prijavljena dva ispravka netočnog navoda i tri replike. Idemo po redu. Prvo ispravci netočnog navoda. Poštovani zastupnik Josip Đakić, izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo ministrice. Pa evo ispravljam netočan navod kolege Stazića gdje je ustvrdio da se Programsko vijeće raspalo. To je netočno. Programsko vijeće ima većinu od 6 članova od 11, 5 je dalo ostavke iz raznih razloga. Ante Tomić iz osobnih razloga ili možda sukoba interesa, Grivičić smijenjen je kao predsjednik Poljoprivredne komore i tamo je bio predložen i zbog toga je dao ostavku. Kujundžić Milan zbog uključenja u političku borbu dao je ostavku, Viktorija Car ne znam zbog čega je dala ostavku. Potrebno je bilo samo dopuniti to Programsko vijeće kao bi zajedno sa Nadzornim odborom moglo donositi odluke o smjeni ili imenovanju, raspisivanje natječaja za novoga ravnatelja. Nije se raspalo, treba ga samo dopuniti.
Hvala lijepa. Sljedeći ispravak netočnog navoda i poštovani zastupnik Franjo Lucić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodine Staziću rekao bih vam samo da se ne slažem i ispravljam vaš netočan navod. Prije svega slažem se da je ovo tijelo Parlamenta najviše tijelo u državi Hrvatskoj, ali gledajte nije dobro što ste rekli da to treba upravo donositi ovo tijelo koje je danas … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, molim vas! Dozvolite samo malo. Ali danas je ovo tijelo obojeno kukuriku koalicijom, sutra će biti HDZ-ovom koalicijom i s nekim drugim. Prema tome, nije dobro da to donosi Sabor jer ovaj Sabor će opet politički donijeti odluku, gospodine Staziću. Političku odluku će donijeti što se ne slažem s vama i ovo tijelo to ne treba donositi. Prema tome, niste u pravu kada to govorite jer će opet biti postavljeni ljudi ispred politike, a što ne bi smjeli jer to je državna televizija, to nije komercijalna televizija. Prema tome, nije dobro da se na takav način odlučuje i da se na takav način postavljaju ljudi. Samo sam vam to htio reći.
Kolega Lucić zaista niste ništa ispravljali nego ste iznosili svoje stajalište koje se u pravilu iznosi ili u replici ili u raspravi. Dakle, zaista niste ništa ispravljali. A drugo, Sabor nije obojen ničim nego je Sabor dobio strukturu onako kako su građani odlučili. … [[Upadica se ne razumije.]] Nemojte da je netko ovdje nekoga bojao i farbao, ovdje su predstavnici građana u demokratski izabranom procesu. Hvala lijepa. … [[Upadica se ne razumije.]] Ja bih ovako završio ovu raspravu. Dvije ste pogreške učinili. Raspravljate mimo Statuta i mimo toga da sam vam dao riječ. S obzirom da ja vjerujem da je ovo dovoljno upozorenje neću se koristiti ovlastima iz Poslovnika. Uvažite Poslovnik i uvažite ostale kolege u Saboru. Hvala lijepa. Idemo na replike. Prvi za repliku prijavio se poštovani zastupnik Zoran Vinković. Izvolite.
Pa drago mi je da je kolega Stazić se prisjetio programa tadašnje Televizije Zagreb ili sadašnje Hrvatske televizije spominjući hrvatske serije pa bi ga evo ja upitao što bi rekao Smojin pošćer Bombišta iz Malog mista ili meštar iz Velog mista na ovaj prijedlog zakona, gospodine Staziću? Drago mi je da ste se prisjetili i pokojnog predsjednika Vlade Ivice Račana čija je Vlada htjela pretvoriti državnu televiziju u Javnu televiziju. Međutim, ovaj prijedlog zakona pretvara tu Javnu televiziju ne u državnu nego isključivo u partijsku. I da je to u prošlom mandatu predložila ova strana u kojoj sjedi HDZ vjerujte da vi ne bi ostali sjediti u ovoj sabornici nego bi demonstrativno kao zastupnik SDP-a ili sadašnje koalicije napustili ovu sabornicu, održali tu press konferenciju u Hrvatskom saboru i rekli kako HDZ pretvara HRT u HDZ-ovu televiziju. To isto čini sada SDP. Ja bih više volio da govorimo o lošem programu HRT-a, o onome što bi HRT trebala biti. A u ovom Saboru bi prije svega trebalo postići konsenzus. I ako treba Hrvatski sabor imenovati ravnatelja tada to treba biti dvotrećinskom odlukom, a ne odlukom obične većine jer sasvim sigurno morate shvatiti da za dvije godine, godinu dana ili četiri godine ćete arlaukati na vlastiti prijedlog zakona jer više nećete moći biti ni u Dnevniku niti u bilo kojoj emisiji kao što je tip "Otvorenog". Tko će vas zvati? Bit ćete opozicija.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Prvo, vi ili niste slušali što sam ja govorio ili imate problema sa razumijevanjem izgovorenog. Drugo, nećemo nikada arlaukati to prepuštamo vama da radite u Saboru. Treće, jasno sam rekao da premijer Račan i Račanova vlada je koncept državne televizije pretvorila u koncept Javne televizije. Jasno sam rekao i ovo nisam sretan da moramo donositi ovakav zakon i sretniji bih bio i ova Vlada i ja osobno da postojeći zakon za kojeg sam pohvalio i ministra Mesića i njegovu Vladu funkcionira. Ali činjenica je da on ne funkcionira, činjenica je da se on loše primjenjuje, činjenica je da se vijeće tamo raspalo, činjenica je da je program katastrofalan i činjenica je da kao odgovorni ljudi moramo to promijeniti. Hoćete li vi to iskoristiti politikantski da nam prigovarate kako želimo staviti šapu na HRT to je vaša stvar. To je stvar vas i vaših birača i onima koji će vam hoće ili neće povjerovati. Mi svoju odgovornost znamo i tu svoju odgovornost, tu svoju zadaću ispunit ćemo konzekvetno do kraja u najboljem interesu RH. Hvala.
Hvala lijepa. I sljedeća replika, poštovanog zastupnika Branka Vukšića na izlaganje kolege Stazića.
Poštovani kolega Staziću ja se većinom vaše rasprave slažem u potpunosti. Slažem se s konstatacijom da je ovaj zakon iznuđen. I to smo odmah na početku rekli. Ja sam to već nekoliko puta rekao, to je rekla gospođa ministrica na početku zbog čega će se donijeti zakon. Međutim, postoji mnogo neiskrenosti drugih vaših kolega koji ne govore tako. Koji govore da je ovaj suštinski zakon da se nešto suštinski mijenja. Ako se nešto suštinski mijenja, a vi to jako dobro znate, onda se to mijenja. Izbor glavnoga urednika. Odgovornost nije razlog za suspenziju slobode na HRT-u, novinarske slobode. To sasvim sigurno nije. I slažem se s vama '90-ih su snimljene velike serije, prije '90-ih pardon, velike serije – Mejaši, Malo i Velo misto, Prosjaci i sinovi. Zbog čega? Tada je bila Zagrebačka televizija, a ne Hrvatska televizija ne zbog toga što, jedan od razloga je sasvim sigurno jer se politički nije dalo disati na HRT-u sav novac se davao u zabavni i dramski program Kruha i igara i bili su vjerojatno i potentniji i pisci i redatelji. I treća konstatacija da Programsko vijeće se raspalo i Programsko vijeće, naročito ovaj ostatak, je izvor mnogih zala. To se nije dalo krpati, to treba mijenjati. Ja kad sam govorio o promjenama koje treba napraviti i koje je trebalo napraviti u veljači ili u ožujku mjesecu, a sada već imati gotovu situaciju na HRT-u ja sam govorio o vodstvu kuće ne kao što netko reče politikantski kako to voli gospodin Stazić kvalificirati sve mijenjati. Nisam mislio sve, ako ste bukvalno, samo one koji vode loše ovu kuću.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku potpredsjednika Doma poštovanog kolege Nenada Stazića.
Uvaženi kolega, vi replicirate meni pa kažete da se sa mnom slažete ali ne vjerujete u iskrenost mojih kolega. Pa što ne replicirate njima, a ne meni? To je prvo, ako sumnjate u njihovu iskrenost. Radioteleviziju Zagreb sam spomenuo i ove sve divne serije koje, produkciju tu bogatu, kvalitetnu koju imamo. Kao jedan dokaz koji najradije ne bi upotrijebio, i to nije nešto što bih ja zagovara, ali to je dokaz da čak i u jednom krutom, jednopartijskom sustavu produkcija takve televizije može biti izvrsna. Dakle, da to nema veze, nema nužne veze partijska kontrola i kvaliteta programa. Nije dobro, pa naravno da ne bi bilo dobro da bilo koja partija, i moja partija, vaša HDZ ima potpunu kontrolu nad javnom televizijom. Pa ko to može zagovarati pametan i normalan. I nije ni cilj ovih izmjena zakona da se to postigne. Nije to cilj, jer da jest pa ne bi to radili 2002. godine, stvarali javnu televiziju, pa nije to naš cilj. Mogli smo ostaviti i 2000. godine takav sustav. Dakle, povezivati kontrolu, političku kontrolu i kvalitetu nije osobito opravdano, dokaz za to je radiotelevizija Zagreb.
Hvala lijepa. I treća replika, je replika poštovanog zastupnika Dinka Burića. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Staziću, rekli ste u jednom trenutku kako je vrlo važno promijeniti postojeće stanje i ja se slažem s vama da, i to smo konstatirali u svim dosadašnjim raspravama da ima razloga za mijenjat mnoge stvari. Međutim, nije problem ovog prijedloga zakona da li treba nešto mijenjat na bolje ili ne treba. Problem je, i iz svih rasprava se to vidi, način izbora i tko to i kojom većinom bira glavnog ravnatelja, a koji onda ima ovlast birat glavnog urednika. To je temelji problem neprihvaćanja ili suprotstavljanja ovakvom prijedlogu zakona. Jer ne može se jednostavno otet dojmu, da ukoliko vladajuća većina ima pravo i izabrati ključnu osobu, a što je još važnije nemojmo zaboravit da ta ista vladajuća većina onda tog glavnog ravnatelja, ako nije zadovoljna s onim kako će zastupati interese vladajuće većine na toj javnoj televiziji. Da jednakim takvim postupkom i procedurom jednostavno i razriješi. Prema tome, to je postojeća rješenja koja su bila, nije trebalo mijenjat jer su donijeta konsenzusom, a ova očito neće biti, nego je trebalo mijenjat ono što nije valjalo, a to je rekli ste sami rad Programskog vijeća. I neka kompetentne osobe, ali uistinu stručne osobe biraju glavnog urednika, a ne jedna osoba. Iako vam se ne bude dopadalo što će, kako će u godinu dana bit zastupljena ili prezentirana javnosti vladajuća koalicija, vi ćete glavnog ravnatelja jednostavno razriješiti. U tome je problem.
Hvala lijepa, hvala lijepa. Vrijeme i odgovor na repliku poštovani potpredsjednik Sabora, kolega Stazić. Izvolite.
Cijenjeni kolega Burić ja potpuno razumijem vašu bojazan i ona je opravdana, i ja bi da sam opozicijski zastupnik iskazivao istu bojazan. I kažem nije dobro, nije dobro ako jedna partija može, jedan stranka može podređivati uredničku strukturu javne televizije. Još ću vam nešto reći, i kad je imala tu kontrolu nije uspjela nužno time zadržati vlast. HDZ je imao do 2000. godine punu kontrolu nad javnom televizijom, izgubio je izbore. To da li će se po ovom zakonu vlast ponašati odgovorno ili ne, to ćemo tek vidjeti. Ono što za sad znamo da su se sadašnja tijela izabrana po važećem zakonu ponašala krajnje neodgovorno, krajnje neodgovorno. Znate da su zastupnici bili u tom Programskom vijeću, ne bi oni tako postupili, ne bi, zašto? Pa oni nekom odgovaraju, pa ako nikom drugom, pa bar svojoj stranci odgovaraju. Ovi ne odgovaraju nikome. Ovo će, ovo je test i vlasti, test Vlade, test parlamentarne većine. Hoće li izabrati, hoće se ponašati odgovorno, hoće li izabrati stvarno one najbolje i hoće li odustati od toga da upravlja tim HRT-om i da tamo ostvaruje neke svoje političke interese. Bude li to pokušala, a šta vi mislite da to javnost neće prepoznati, šta vi mislite da će to ići u korist te Vlade, pa kako može ići u korist i kome išlo to u korist, i kada je to išlo u korist. Pa onaj ko to pokuša, prvo ga se razotkrije, drugo ga se osramoti, treće okrene cijelu javnost protiv sebe. Razlozi su jasno navedeni za izmjenu ovoga zakona i nemojte sumnjati u njihovu iskrenost. Hvala.
Hvala lijepa. Idemo na sljedeću raspravu u trajanju od 10 minuta i poštovani zastupnik Boris Blažeković. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Javna radiotelevizija svugdje je neobično važna ustanova za državu i za društvo u cjelini. Za zemlju kao što je Hrvatska koja je potpuno devastirana, a po mom uvjerenju na početku je treće tranzicije, uređeni javni mediji kao što je Hrvatska radiotelevizija je naprosto nasušan. Hrvatska medijska scena sustavno uništavana od devedesetih godina pa do današnjih dana. Jedan od najvažnijih segmenata društva prepuštan je nekompetentnima da odlučuju o njihovoj sudbini i to u početku s jasnim stranačkim direktivama, a kasnije uz neminovnu devastaciju zbog baš tih stranačkih direktiva. Prepušten je tajkunskim privatizacijama koje su opet uz političko nerazumno upletanje doveli do situacije u kojoj imamo današnju medijsku scenu. Još su sjećanja na kultne i novinarski nedostižne, da se prisjetimo u ono doba još Radija 101, Starta, Danasa nešto kultni Feral tribun. Gdje je Vjesnik? Jučer je kažu izašao zadnji broj još jedno medija. Sjećamo se svih vrhunskih novinara koji su naprosto desetkovani početkom devedesetih. Gdje su novinari koji su do nedavno kao svjetionici svijetlili u tami brojnih nesuvislih medijskih političkih projekata. I danas se sa nostalgijom osvrćemo u spomen na neke od velikana Hrvatskog novinarstva, a nisu umrli, tu su uz nas ali ih nema na pozicijama, u medijima koji u potpunosti zaslužuju. Politizacija u prvom redu, ali i komercijalizacija medija ubrala je svoj danak satrvši brojen novinarske veličine i potencijalne talente, što je možda još veća greška. U proteklom vremenu potpune nebrige države za medije ukoliko nisu bili u cijelosti u službi vladajuće politike doveli su do današnjeg stanja kada zainteresiran građanin mora pročitati dva nacionalna dnevna lista, najmanje jedan lokalni, zatim čuti barem jednu radio stanicu te pročitati dva portala da bi došao do prave, odnosno pune, istinite informacije ili opisa događaja. A i tada svakog čitatelja, gledatelja i slušatelja prvo zapljusnu dvije stranice ili dva uzastopna animirana ili video ili audio oglasa, pa tek onda taj isti zainteresirani čitatelj, gledatelj, slušatelj može krenuti u potragu za istinom ili informacijom. Proteklih se godina vlast odnosila spram medijima posebice oni koji nisu bili u njezinoj službi ili nisu servisirali kao spram neprijateljske djelatnosti koje su se nekako uspjele mimo svih instalirati u društvo i u biti ih je najbolje bilo maknuti i još da nema te zločeste međunarodne javnosti koja je to čudovatno biće Bog te pitaj zašto i za čiji interes štiti. Tom nebrigom i razvojem neslobodnog ovisnog društva vlast je medije i medijsku scenu prepustila samo devastaciji kroz potpunu komercijalizaciju koja sama po sebi uopće nije loša, čak štoviše i potrebna je. Kad bi postojala ravnoteža javnog, kvalitetnog, sređenog i uređenog medijskog prostora. Potpuno je pogrešna teza da sloboda od medija znači potpunu nebrigu države i vlasti za razvoj medijskog prostora. A izgleda da se baš to desilo hrvatskoj medijskoj sceni zbog nekompetencije, nesnalaženja, zbog želje za potpunim političkim ovladavanjem javnih ali i privatnih medija Hrvatska je danas praktički bez ijednog uistinu nezavisnog i politički i društveno u cijelosti korektnog medija. Čak su i do neki dan stvarno iskreni portali pokleknuli pod pritiskom totalne komercijalizacije pa samim tim i uvođenjem autocenzure spram izdašnih naknada za sve brojnije reklame. Kao što sam rekao komercijalizacija medija uopće ne mora biti i nije problem ukoliko je uspostavljena ravnoteža kvalitete i kompetencije informacija, te ukoliko postoji mogućnost provjere istinitosti tako se tendenciozna i lažna informacija na društvenom javnom izražaju sankcionira. Ne mislim o sudskim presudama, iako mi nikako ne trebamo omalovažavati i zanemariti brze i kvalitetne sudske presude za netočne informacije koje mogu uznemiriti javnost i njih treba učiniti što bržim i efikasnijim. Država i vlast imaju obvezu brinuti o medijskom prostoru i o razvoju medijske kulture, te novinarske djelatnosti isto kao što mora brinuti o razvoju političkih stranaka, razvoju sloboda, demokraciji, kao što mora brinuti o razvoju društva u cjelini. To je posao društva i vlasti, države i vlasti. To je složen i ozbiljan posao koji zahtijeva kompetentnu i stvarno zainteresiranu vlast koja je spremna i koja zna koristiti sve resurse zajednice. Hrvatskoj je nasušno potrebna medijska strategija. Zašto to do danas nije napravljeno zaista mi je potpuno nejasno. Pa da se vratim na današnju temu. Zahvaljujući potpunoj nebrizi vlasti o prošlih osam godina danas više nema Vjesnika, HINA je na koljenima, a HRT se guši unutrašnjim kadrovsko-klanovskim ratovima i nevjerojatnoj količini pokušaja nekakvog kvazi snažnog utjecaja na program HRT raznih PR agencija, PR stručnjaka, slobodnih strijelaca, producenata, glazbenih lobija, proizvodnih lobija, trgovačkih lobija i inih drugih lobija. Osobno imam dojam da se program na HRT-u odvija isključivo zahvaljujući nevjerojatno čvrstim i dubokim temeljima nekadašnje tv Zagreb tako da se zahvaljujući toj tradiciji odvija svakodnevni život jedne kuće koja se u stvarnosti svakodnevno devastira u tehničkom, kreativnom, radnom i financijskom pogledu. Da bi se uočilo da nešto ne valja na HRT-u posebno na HTV-u nije neophodna dubinska analiza iako moram priznati da je dubinska analiza stanja na HTV-u dobro došla. Naime, sva zainteresirana javnost i polu zainteresirani hrvatski građani vide da na HRT-u naprosto nije dobro. Dovoljno je pratiti sam program, njegovu kvalitetu i gledanost, čuti žalopojke HRT djelatnika, zaviriti u tehničku opremljenost, pogledati financijske izvještaje, čitati … [[Govornik se ne razumije.]] članke. Kao što sam u samom uvodu rekao smatram da za zemlju kao što je Hrvatska koja je devastirana na svim područjima, a po mom mišljenju na početku treće tranzicije uređeni javni mediji kao što je HRT jest nasušan, neophodan. I zato je krajnje vrijeme da se rad HRT odmah uredi. Svaki je potez u tom smjeru vrijedan hvale i hitan je. Ukoliko ova vlast želi ući u strukturne reforme, a očito je da želi što pokazuje ovim izmjenama i dopunama Zakona HRT-a neophodni su zakonski okviri za funkcioniranje te tako značajne javne ustanove. Kao što je i ministrica Zlatar u uvodu rekla radi se o izmjenama i dopunama zakona koji uređuje samo jedan segment rada HRT, radi se o promjenama zakona u cilju funkcionirajućeg upravljanja. Uvjerenja sam da ovakav, tj. ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona upravo omogućuje uspostavu funkcionirajućeg upravljanja tom značajnom kućom. Velika količina ovlasti stavlja se u ruke glavnog ravnatelja koji u potpunosti odgovornost za uspješno funkcioniranje HRT-a dijeli sa nama, saborskim zastupnicima. Hrvatska radiotelevizija jest javna i konačna odgovornost za funkcioniranje, te ustanove po mom uvjerenju i treba biti na demokratski izabranim saborskim zastupnicima. Na nama je da osiguramo okvir za funkcioniranje, a to je izbor najvažnijih rukovodećih i kontrolnih tijela i pri tome je na ravnatelju da organizira tehnički, programski, urednički i kreativni rad ustanove. Tako ustrojen HRT treba potpuno samostalno, neovisno i na najviši novinarsko-uredničko-stručnim i kompetentnim osnovama u cijelosti bez ikakve diskriminacije područja ili profesionalne etike prikazivati program od važnosti za cijelo društvo i to informativnom, obrazovnom, kulturnom, zabavnom i sportskom programu. Jasno i jednostavno. Ovim izmjenama postavljen je zakonski okvir koji omogućava efikasno upravljanje HRT-om. Hvala lijepo.
Hvala vam lijepa kolega Blažekoviću. Ovo vaše izlaganje potiče cijeli klub HDSSB-a na repliciranje. Prvo uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Raspravljali smo u ime kluba, sad raspravljamo kao zastupnici, zastupnici koji također imaju mandat naroda koji ih je izabrao. Uvaženi kolega, ja bih se složio s vama doista da je stanje na HTV-u, ja ga ne bih nazvao katastrofom, ali je izuzetno loše kako i financijski tako i programatski. Međutim, posebno je opasno kad na primjer potpredsjednik Sabora kaže da je on u opoziciji da on ne bi glasao za ovakav zakon i da ga bi bilo opravdano strah da je u opoziciji što može napraviti na ovakav način izabrani ravnatelj HRT-a. On očigledno ne zna da su Prosjaci i sinovi dugo vremena bili u bunkeru bez obzira što su snimljeni kako to kaže radi kruha i igara hrvatskom narodu. Pa napravljeni su za vrijeme Hrvatskog proljeća, da su pojedine emisije odnosno epizode Kuda idu divlje svinje ili Ponoćka malog mista također bila u bunkeru. Dakle ono što se ovim zakonom predlaže da se od jedne javne televizije, treba prije svega vidjeti način kako izabrati Programsko vijeće. Možda je put dvotrećinska većina u Hrvatskom saboru ali ne ova obična kvalificirana većina. I treba spriječiti ovaj put koji od javne televizije koja je da tako kažem utemeljena 2000. sada nakon 12 godina ponovno dobivamo ne državnu televiziju, nego se vraćamo u ono doba mraka i dobivamo partijsku televiziju. Ja vjerujem i sasvim siguran sam da ćemo umjesto biciklističke ture po Hrvatskom zagoru, Foruma mladih imati uskoro partijske kongrese. Nešto slično kao što je bilo ono doba mraka, kada je bio 10. Kongres Saveza komunista Jugoslavije. To sam slušao i bolio me stomak od govora druga Tita jer je čitav dan bio 10. Kongres Saveza komunista, tako će vjerojatno biti [[Upadica: Vrijeme.]] glavni odbor SDP-a.
Vrijeme. E sada ovako kolega Vinkoviću. Prvo, ja nisam rekao to što mi stavljate u usta da sam rekao, dakle nisam rekao da ja ne bih glasao za ovaj zakon. Pitajte kolegu Burića, rekao sam da razumijem njegove strahove. Slušajte pažljivo. Drugo, vidim da vam je trebalo nešto vremena da smislite kako ćete mi replicirati. I treća stvar, smatram ovaj vaš istup izuzetno nekorektnim jer mi replicirate u trenutku kada vodim sjednicu i kada vam ne mogu odgovoriti na repliku. Ali sve to prepuštam vašoj savjesti i savjesti onih koji su vas birali. Idemo na drugu repliku kolega Jurjević. Izvolite.
Hvala. Kolega Blažeković slažem se s vama da je osnovni cilj, pa mislim da su toga svjesni svi zastupnici ovih prijedloga, da je osnovni cilj urediti stanje na HTV-u koje je jednostavno alarmantno, nepodnošljivo, katastrofalno. O je tome malo prije govorio potpredsjednik Sabora Stazić. I zaista je možda vrijeme da razumijemo da zakon koji nekorenspondira stvarnosti je najlošiji zakon. Dakle, poznati su totalitarni sustavi. O tome ne treba vama govoriti, svi to znate, u čijim ustavima su zagarantirane velike demokratske slobode, a praksa je bila nešto sasvim drugo. Tako se nažalost ni prošli Zakon o HRT-u koji je ovdje donese konsenzusom u praksi nije ostvario na onaj način kako su to zastupnici očekivali, nego se kriza reproducirala iz ovih i onih razloga koji su navođeni tu. Normalna stvar da su zastupnici tj. profesionalni političari jako zainteresirani za sudbinu javnog medija zbog značaja kojeg on ima inače u praksi, ali zaista je vrijeme da malo i pogledamo u ogledalo i da kažemo, neponovila se vremena iz vremena prve faze vladanja HDZ-a kada se skakalo i iz grmlja hvatalo novinare itd. Dakle, jednostavno mislim da su namjere svima jasne, a to je da se promijeni [[Upadica: Vrijeme.]] postojeće stanje.
Dugujem ispriku kolegi Blažekoviću. Oprostite kolega Blažeković nisam vam dao mogućnost da odgovorite na repliku iako ste digli pločicu. Ja se ispričavam vama i cijelom Domu, naprosto nisam shvatio. Mislio sam da vi želite replicirati na neku repliku ali ako želite iskoristiti to svoje pravo ja sam vam ga dužan pružiti.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Samo sam htio reći da ne mogu replicirati na nešto što ide vama što je adresirano vama. To je jedno način na koji sam ja htio odgovoriti na repliku.
Hvala vam lijepa. Sljedeća replika uvaženi zastupnik Dražen Đurović.
Pa evo vi ste zastupniče rekli kako je Hrvatska danas bez ijednog potpuno neovisnog medije. Ja se slažem. Ali Hrvatska je oduvijek bez jednog potpuno neovisnog medija. Bila je tako prije 10 godina i prije 20 pa tako i danas. Također ste spominjali oko Programskog vijeća i tu bi se složio. Hrvatska nije Švedska i način na koji je uopće bila ta ideja da se to Programsko vijeće formira nije bila realno provediva u hrvatskim okvirima. Način odabira tog Programskog vijeća i njegov rad bio je jedan ćušpajz koji se na kraju pokazao nejestivim za hrvatsko društvo i za HTV. Da, Hrvatska mora imati i svaka ustanova nekoga konkretnog tko ju vodi i tko u toj ustanovi odlučuje, a ne neke skupine koje će onda neformalno provoditi neke odluke daleko izvan svojih ingerencija. I to se događalo i sa tim Programskim vijećem takvim kakvo je bilo. Jedan od primjera koje bih ja sada naveo koji do sada nije spominjan je primjer serijala Heroji Vukovara njegovog 3.dijela. to je najuspješnija hrvatska dokumentarna serija snimljena u nezavisnoj Hrvatskoj državi i koji je upravo zbog i tog i takvog Programskog vijeća njen 3. dio tog serijala HTV nije htio ni po koju cijenu i ni na koji način preuzeti i emitirati u programu HTV-a. Upravo zbog tih interesa tih kojekakvih neformalnih skupina koje su bile formirane kroz to Programsko vijeće. I još bih se samo kratko osvrnuo nešto što je prethodno rečeno oko Hrvatskog sabora. Hrvatski sabor nikada nije bio obojen niti HDZ-ovski niti će obojen SDP-ovski kao što nije bio obojen mađaronski. Hrvatski sabor je Hrvatski sabor i iznad Hrvatskog sabora su uvijek Hrvati.
Na repliku će odgovoriti poštovani zastupnik Boris Blažeković.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Samo bih htio napomenuti da jednom riječju izrekom nisam spomenuo Programsko vijeće HRT-a. a načelno jesam spomenuo sve ono što se sada bira, a sa dubokim uvjerenjem da odgovornost za to kako će se birati kako to izgleda jest na Hrvatskom saboru.
I posljednja replika, uvaženi zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Dakle ne zavaravajmo se, nije osnovni cilj ovakvog prijedlog zakona urediti stanje na HRT-u već želja za stavljanje HRT-a pod kontrolu vladajuće Kukuriku koalicije. Jer prijedlozi koji se nalaze u ovakvom obliku prijedloga zakona HRT-a ne mogu navesti na drugačije razmišljanje nego da uloga glavnog ravnatelja kojeg bira stranka ili vladajuća koalicija, njegova uloga nije poboljšanje programa već uspostava okvira tzv. dopustivog mišljenja koji je ograničen unutar principa državne, u ovom slučaju stranačke religije. I kad je bilo ovdje rečeno, mislim u replici gospodina Jurjevića, onda vi ste rekli ne ponovila se neka vremena. Da, u redu je, ali ja moram ovdje reći ne ponovila se i vremena kada se zbog izgovorene riječi išlo na višegodišnje robije, a to su vremena komunizma i komunističke partije čiji ste vi i svjetonazorski i duhovno i politički sljednik.
Kolega Dinko Burić, vi možete replikom ustati na osnovno izlaganje kolege Borisa Blažekovića. Vi znate da nemate poslovničku mogućnost da u replici odgovarate na neku repliku Marina Jurjevića od prije 10 minuta jer on nema nikakvog mogućnost, nema nikakvu poslovničku mogućnost da vam na tu repliku odgovori. Ajmo se dogovorit da se držimo Poslovnika, ajmo se dogovorit da budemo fer, da budemo parlamentarni i može se u okviru Poslovnika izrazit svoje mišljenje, može se i replicirati, može se i oponirati ali nemojmo da se moramo upozoravati neprestano i pozivati jedan drugoga da ovdje radimo maksimalno dobronamjerno, fer i onako kako nam to naš Poslovnik propisuje. Hvala vam unaprijed na ovom razumijevanju… … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala na razumijevanju. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, dao sam vam savjet. Konstantno kršite Poslovnik. Ako se ne slažete sa mnom imate Odbor za Ustav i Poslovnik. A sad ću dati uvaženom kolegi Borisu Blažekoviću mogućnost da odgovori na ovu repliku. Hvala.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Hvala Bogu da ovih zadnjih vremena više nema i hvala Bogu nikad ih više neće ni biti. Ne znam zašto određeni kolege tako rade vole živjeti u prošlosti, pozivat se na prošlost vjerujući da se možda mogu neka stara vremena vratit. Ne mogu. Živimo u potpuno drugim vremenima koja su različita, čak u proteklih godinu dana su se strašno promijenila, da ne govorim tri ili pet, a kamoli ovo o čemu kolege govore i hvala Bogu ta vremena se vratiti ne mogu i neće. Ono što bih htio reći je to da sam uvjeren da ova Vlada i ova Kukuriku koalicija ne samo da ima dobru namjeru u promjeni ovog zakona, izmjeni ovog zakona, nego ima dobru namjeru ukupno u razvoju ovog društva. Mi ovdje, barem svi ovi koje ja poznam i oni koje bolje ili manje poznam, nitko od nas nije ovdje zato da bi ovu zemlju učinio lošijom. Mi smo ovdje duboko uvjereni da su neophodne korjenite promjene i uvjereni smo da te promjene koje mi nudimo su dobre za ovu državu i za ovo društvo, za svakog građana i građanku ove zemlje. I na taj način pristupamo i ovom zakonu, izmjeni ovog zakona sa dobrom voljom i s uvjerenjem da će ta izmjena zakona ovom društvu pomoći da bude u narednom razdoblju puno bolje. Hvala.
Hvala vam lijepa. Mi sada nastavljamo s pojedinačnom raspravom pa pozivam uvaženog kolegu Šimu Lučina da nam se obrati, nama i javnosti.
Hvala lijepo, potpredsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Moram priznat da uvijek se veselim jednoj činjenici kad raspravljamo o HTV-u, bilo da je riječ o izvješću, bilo da je riječ o novim inicijativama da ona, dakle da ta tema, dakle da HRT pobuđuje takvu pažnju. Ja bih želio vjerovat u to da ta pobuđena pažnja i interes, sad ću se zadržat samo na Saboru, kolega zastupnika i kolegica, zapravo znači želju da dobijemo što bolji i kvalitetniji zakon, odnosno da imamo što bolju javnu televiziju, kao što je netko ovdje rekao dakle jedno od najznačajnijih javnih dobara ili kao što ja volim reći javni servis građana ove zemlje. Međutim, pomalo sam i tužan kad vidim da dio kolega zapravo se koncentrira samo na jedan dio priče, zapravo opet se bavimo na određeni način sami sobom jer nas interesira samo tko će bit pozvan u "Otvoreno" i kakav je informativni program. Ja bih volio da razgovaramo i o nekim drugim temama, da ne razgovaramo samo o samim sebi nego da počnemo razgovarat malo i što je sa kulturnim programom, što je s obrazovnim programom, što je s dokumentarnim programom itd., itd. Ali nažalost očito ni mi sami često ne možemo pogledat dalje od sebe. Neću plakat ni za gorom prošlošću ni za boljim vremenima na HTV-u jer me prošlost ne interesira, interesira me budućnost. Stoga spadam u onu skupinu zastupnika i ljudi koji misli da na HRT-u pod hitno treba nešto poduzeti i mislim da je ovaj zakon jedan dobar put ka tome šta treba poduzeti jer svi smo se složili manje-više da je stanje na televiziji loše. Manje-više ne samo što smo se mi složili nego evo nema dovoljno vremena da vam recimo prezentiram korespondenciju koju sam dobio u zadnja tri mjeseca. Ne svodi se samo ona na dakle krnje i de facto raspadnuto vijeće, nego vi imate raznoraznih pisama. Recimo imate zahtjev predsjednice Nadzornog odbora za smjenu Uprave, pa onda imate ostavku dva člana Nadzornog odbora, a prije toga dva člana Nadzornog odbora traže da se smijeni predsjednica Nadzornog odbora. Onda imate predsjednika Uprave koji traži da se smijeni predsjednica Nadzornog odbora i sad bih ja to mogao nizati. Dakle, samo ta korespondencija koju imamo u odboru pokazuje zapravo da tamo je totalno bezvlašće, ne samo u smislu dakle upravljanja nego i programa i financija, dakle svega, nadziranja onoga što se radi. Dakle mi nismo ovdje otvorili po meni bitne teme, ali morat ćemo ih otvoriti. Što je sa Programom restrukturiranja HRT-a? To je po meni jedno od ključnih pitanja. Netko je o tome nešto govorio. Ja sam to rekao na odboru da smo nažalost zemlja koja je gledala Europsko prvenstvo u nogometu sada kad je riječ o regiji u najlošijoj tehnici. Do prije 7, 8 godina Hrvatska televizija je bila ponos ne samo programske nego i tehničke i tehnološke opremljenosti. Danas su nas gospodo pretekli Austrijanci, Slovenci, dakle pretekli su nas i Srbi. E sad, ako se taj trend nastavi ja se pitam, vas i sebe, što će biti sa HRT-om za godinu ili dvije dana? Zašto sve ovo govorim? Ovo govorim iz jednostavnog razloga jer sam mišljenja da mi trebamo ako hoćete preuzeti odgovornost na sebe jer zato su nas ljudi i izabrali i da jednostavno kažemo dosta. Da izaberemo ravnatelja HRT-a, odnosno da izaberemo nadzorni odbor i da se stvari tamo počnu raščišćivati. U tom smislu čak mislim da su i neki rokovi po ovom zakonu po meni je ovaj malo rastegnuti. Evo recimo ja bih bio za to da odmah se ide na izbor recimo vršitelja dužnosti dok se ova procedura oko izbora ravnatelja. Zašto čekati 8 dana? Od dana objave ili 30 ne znam koliko tamo piše, danom objave ovog zakona idemo stvari realizirati. Jer alarmantno je stanje kad razgovarate s predstavnicima sindikata, kad razgovarate s predstavnicima struke novinarima pazite tamo ne možete reći da je bilo tko zadovoljan, a istovremeno znamo da se dešavaju različite nezakonitosti, u medijima pratimo i čitamo ne znam korupcija na velika vrata itd., itd. Prema tome, mislim da bi trebali se uhvatiti posla. E sad, što je u svemu dobro? U svemu je dobro, mislim da je to kolega Beus rekao da ćemo do kraja ove godine još 6, 7 puta raspravljati na temu HRT-a. Dobro je što smo mi relativno na početku našeg mandata i što će sve ove riječi koje su ovdje danas izgovorene već biti lako provjerljive za godinu, a da ne kažem za dvije godine dana. Pa ćemo onda vidjeti tko su komesari i gdje su komesari. Da li je zakon dobar, da li nije zakon dobar. Dakle, svi bi mi bili sretni dakle da smo imali medijsku strategiju, da smo imali jedan širi paket zakona itd., itd., ali svi mi znamo da se ta priča ne može realizirati u dva, tri mjeseca. A stanje na televiziji je katastrofalno. I stoga mislim da će biti prilike još da razgovaramo i o široj priči oko HRT-a. Ja vjerujem zapravo da ovaj zakon ima potencijal u onom smislu kad je riječ poslagivanja upravljačke i programske strukture i strukture nadzora. Ali u konačnici smo uvijek mi odgovorni za tu situaciju. I ja sam spreman, ne znam da li ste vi, preuzeti odgovornost za ono što će se narednih godina događati na HRT-u. I stoga ću ja ovaj zakon podržati. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Želju da vam replicira iskazuje zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Lučin rekli ste da tražite najbolje rješenje, ne znam da li ste jutros bili u dvorani ali jedno od mogućih rješenja ponuđeno prije 2,5 mjeseca niste dozvolili da se uvrsti u dnevni red i o tom ravnopravno raspravlja s ovim rješenjem. Dakle, ne tražite najbolje rješenje nego ste utvrdili rješenje i tvrdite da je to najbolje rješenje ili jedino rješenje. Drugo, kolega Vukšić u ime kluba nije govorio samo o Informativnom programu, upravo je upozorio ovo što i vi dramski, kulturni, dječji i svi ostali programi koji su izgubili na kvaliteti. I u pravu ste, ne smijemo govoriti samo o Informativnom programu nego o stanju na Javnoj televiziji u cjelini. Ako je želja imenovanje ravnatelja na čisti demokratski način zašto onda u zakonu ne piše dvije trećine zastupnika? U čemu je problem? Jer sa ovim rješenjem neki pravni stručnjaci ustavnog prava kažu da je na rubu ustavnosti. Pa ako se već Bruxellesu pokoravamo i prihvaćamo njihovu sugestiju idemo onda dvije trećine. Četvrto, zašto se toliko bojite obvezujućeg mišljenja novinara prilikom imenovanja urednika? Što su novinari kužni, nesposobni? Zašto čovjeku jednom jedinom dajete pravo imenovanja urednika, a ne uz obvezujuće mišljenje novinara? Zašto taj strah, zazor svih vas pred time? I suština je u sljedećem, HRT je danas Javna televizija i zato se plaća pristojba. Činom imenovanja ravnatelja u Hrvatskom saboru pretvarate ju u državnu televiziju. I možemo i to prihvatiti ali budite dosljedni. Ukinite pristojbu i financirajte ju iz državnog proračuna i neka se zove državna televizija.
Hvala lijepa. Na repliku će odgovoriti uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Stvarno kolega Lesar ne znam zašto vaš zakon nije uvršten u dnevni red Sabora, ne sjedim u Predsjedništvu Sabora pa ne znam, ali imamo mislim vremena još i o njemu raspravljati. E sad slušajte ovako, poznavajući ja nas da je u ovom zakonu pisalo dvije trećine ne bih se ja začudio da bi se netko digao pa rekao da ga izglasamo jednoglasno. E sad vidite, ako ćemo dlaku cijepati možemo je cijepati do kraja. Međutim, napominjem ono što sam rekao neću ulaziti sad u polemike s vama jer ovo nije ni mjesto ni vrijeme, ali vjerujem da ćemo za godinu dana na ovu temu razgovarati pa ćemo vjerojatno onda vidjeti tko je bio komesar, tko je koga imenovao i tko je zapravo zloupotrijebio ovu sabornicu i politiku za stanje na HRT-u.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Ivan Račan. Izvolite.
Hvala lijepa. Za početak želim reći da mi je žao što je prošli zakon donesen konsenzusom, a nije dao rezultata. To je neuspjeh i šteta jer je to dobra parlamentarna praksa oko bitnih zakona, ali nažalost nije dao rezultat. I nalazimo se u situaciji gdje smo svi svjesni raznih problema na HRT-u, neki koji žele pomoći kako da se ti problemi riješe i neki koji samo hvataju poene kako spustiti nešto u ovoj raspravi ne bili ispali malo simpatični javnosti. Pomalo je smiješna objeda oko pokušaja pretvaranja Hrvatske televizije u partijsku televiziju. Dakle, u 2012. godini smo sa razvijenim medijskim tržištem i bilo kakav pokušaj stvaranja neke državne televizije koja će biti odgovorna samo stranci na vlasti i koja će njenu arendu ili njen program gurati ili favorizirati je osuđen na neuspjeh. Jer to je televizija koja ne može biti gledana, to naprosto javnost neće gledati. I tako da ta vrsta argumenata je, ponavljam sitna borba za nešto malo poena. Također, je ovdje rečeno da se želi postaviti komesara i komesarskim modelom upravljati tom televizijom. Ok, prihvaćam obrazloženje da je komesar osoba kojoj su dane posebne ovlasti, to je točno obrazloženje ali svaka osoba koju Republika Hrvatska, bilo Vlada bilo Sabor imenuje, ili postavlja, ili zadužuje za neku dužnost je osoba sa posebnim ovlastima. Bio to direktor, predsjednik uprave nekog javnog poduzeća, na kraju krajeva bilo to ministri, dužnosnici. I to je opet korištenje jedne riječi koja ima jedan povijesni kontekst, da se pokušava karakterizirati nas SDP-ovce danas po nečemu što je bilo pred 50, ili 60 ili više godina. Nepotrebno je, ne vidim kako to pomaže raspravi oko Hrvatske radiotelevizije. Ključna stvar u ovom zakonu i glavna točka prijepora je ovlast glavnog ravnatelja da sam imenuje glavnog urednika. To je rješenje koje u ovom trenutku se meni čini vrlo prihvatljivim, ali zašto zbog situacije u kojoj se Hrvatska radiotelevizija nalazi, a to je gdje su novinari djelatnici. Teme medijskih priča u drugim medijima zbog međuljudskih odnosa u svojoj kući gdje su sankcionirani, gdje su opominjani, gdje se ne dozvoljava da radi. Novinari bi morali biti teme isključivo i jedino ustvari poznati javnosti samo po prilozima i pričama koje rade, sami ne bi trebali biti priče barem ne na ovaj način. Čini mi se da na Hrvatskoj radioteleviziji situacija prevelikih podjela. I jako teško je razgovarati sa djelatnicima jer vrlo brzo shvatite da oni malo razgovaraju jedni sa drugima, oni nisu složni oni svoj problem ne mogu riješit. Postojeći zakon nije pokazao mogućnost da prevlada te podijele. Neću ići u priče o kriminalu, ali ću ponoviti nešto što smo rekli na Odboru za medije, a to je da očekujemo od DORH-a da djeluje na temelju javno dostupnih informacija. Ne mogu biti mediji puni priča o kriminalu na Hrvatskoj radioteleviziji, a da se institucija koja je za to zadužena time ne bavi. No, to je ukupna situacija u Hrvatskoj vrlo često nedorečena pa to je nešto što treba promijeniti. Sam izbor glavnog ravnatelja je kao što je rečeno predviđen u vrlo transparentnom procesu koji se potpuno odvija pred javnosti. Meni je žao što netko misli da vladajuća koalicija ima namjeru izabrati glavnog ravnatelja kojem nije u interesu kao i nama, a to je da se popravi ovo stanje na Hrvatskoj radioteleviziji. Dakle, sve se dešava pred javnošću. Nova ravnateljica ili ravnatelj će odgovarati također pred javnošću kao i pred nama ovdje. Dakle, mi snosimo odgovornost ne smo za donošenje zakona nego i za to što ide dalje i mi tu odgovornost prihvaćamo. I za kraj ne bih puno o segmentima televizije, radija, pošto to bi bila jedan tehnička rasprava, ali želim reći da sam pomalo tužan što evo ovdje pred saborskom dvoranom su smještene kamere tri vodeće nacionalne televizije u Hrvatskoj, pa ću samo reći da jedna televizija radi sa modernim karticama, druga sa DV trakama, a da Hrvatska televizija radi u jednom pomalo arhaičnom BETA sustavu koji je zaista prastar. To govori o jednom nevjerojatnom tehnološkom zaostajanju sa kojim su suočeni svi djelatnici te Hrvatske radiotelevizije. Novinari vrlo često znaju reći da se oni bave najviše, ne svojim poslom nego nadilaženjem tehničkih problema koje imaju u svom radu. Svi smo mi ovdje odgovorni za to. Ovaj zakon također se ne bavi odnosom, tržišnim odnosom i konkurentnošću javne televizije sa ostalim koncesionarima u Republici Hrvatskoj. Ali mi ne možemo očekivati da će Hrvatska radiotelevizija moći razvijati kvalitetne ljude, zadržavati kvalitetne ljude koji neće imati alat u kojem će moći raditi. Tako se kvalitetni program ne može raditi. No, to je ponavljam samo tehnička pretpostavka. Da ne dužim dalje. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče Račan. Na vaše izlaganje imamo prijavljene, prijavljena 2 ispravka netočnog navoda i 2 replike. Idemo sa ispravcima netočnog navoda i poštovanog zastupnika Davora Ivu Stiera molimo da kaže.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Račan rekli ste da je glavna točna prijepora u ovoj raspravi da glavni ravnatelj može izabrati urednike, tj. vrlo točno da je to točka prijepora, ali nije glavna. Glavna točka prijepora je to što će saborska većina samovoljno moći imenovati takvog glavnog ravnatelja, onda on poslije urednike i u tome jest problem političke kontrole nad cijelim procesom političke kontrole na HRT-om. Upravo zbog takvih nekih prijedloga puno benignih, na primjer da saborska većina je bio nekada prijedlog može izabrati članove Nadzornog odbora. Članovi SDP-a su govorili da to bi bio onda sumrak demokracije, da bi se ušlo u medijske slobode itd. Tada im niste prigovarali nego ste se složili s tim. Štoviše i Vlada HDZ-a je uvažila upravo takve prijedloge. Dakle, ono o čemu danas mi raspravljamo jest da želimo javni servis, a ne političku kontrolu nad HRT-om, o tome, to je glavna točka prijepora u ovoj raspravi.
Hvala lijepa. Drugi ispravak netočnog navoda ima poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Račan vi ste rekli jednu rečenicu koja me zasmetala i koja nije točna. Rekli ste da ova današnja rasprava borba za neke sitne poene. Nije kolega Račan, ovo je borba za neovisnost HRT-a i prije svega protiv političkog utjecaja na izbor uprave ravnatelja HRT-a jer ona ne može misli se na HRT pripadati ni Vladi, ni stranci. Vlade se mijenjaju, stranke dolaze, druge na vlast i javna televizija ne može biti izborni plijen jer to nije dobro za tu televiziju da se mijenjaju njezina vodstva, njene koncepcije svaki puta nakon izbora, a mi to upravo činimo danas. Ovo su bile riječi vašega kluba koji je raspravljao 2010. o ovom zakonu kojeg danas mijenjamo. Hvala lijepa.
Imamo prijavljenu povredu Poslovnika poštovani zastupnik …
Povreda Poslovnika članak 209. uvažena zastupnica je ispravila nešto što ja nisam rekao. Ja sam rekao da pojedine rasprave teže ostvarenju sitnih poena, a ne da ukupna rasprava u ovom Saboru ne pokušava razriješiti probleme na HRT-u, odnosno raspravljati o ovom zakonu. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče, ali nisam našao povredu Poslovnika u ovome, pa idemo na replike. Prvi za repliku prijavio se poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani.
Evo gospodine Račan, ja ću se nadovezati. Rekli ste da se na neke misli, vjerojatno na njih niste da je to borba, sitna borba za malo poena. Prije svega, mislim žalosno je, ja sam žalostan zbog toga što borbu principijelno, za principe nazivate borbom za malo poena. Mi smo predložili čak i zakon, potrudili smo se o tome, nešto o tome i znamo, predlažemo, pokušavamo biti konstruktivni, govorimo u čemu je problem. Ne stvaramo, nismo za stvaranje televizije koja bi pogodovala nama, opoziciji nego smo za javnu televiziju. Neozbiljno je usporediti sve ostale funkcije sa funkcijom ravnatelja Hrvatske televizije. Hrvatska televizija ima posebni status. Nije isto biti šef tvrtke državne za proizvodnju struje i šef tvrtke za proizvodnju informacija. Glavni urednik je problem. … [[Govornik se ne razumije.]] čak smo nešto ali neću govoriti što smo vi i ja privatno na hodniku razgovarali. Glavni urednik je problem. Način na kako se postavlja. Prvi put se postavlja i ne možete reći da to nije političko imenovanje. Da, to je političko imenovanje jer ga izravno postavlja stranka na vlasti preko svoga namjesnika – glavnog ravnatelja. Mislim to je evidentno. Što smo mi tu, koji je to naš sitni politički poen? Zato što kažemo uključite javnost. Sad najedanput nemate povjerenja u Programsko vijeće, jer Programsko vijeće tamo sjede neki ljudi, neki Igori Mandići, neki, molim lijepo. A taj jedan šta će biti? Ono ponavljam Betman. Šta će biti? Daj Bože da se ostvari da to bude genijalan čovjek, daj Bože da se ostvari.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja bih se u mnogo čemu složio sa kolegom Račanom. Stanje je doista složeno na televiziji od zastarjelosti tehnologije, programa do svega onoga što Hrvatsku televiziju čini Hrvatskom televizijom. Međutim, ovim zakonom pa evo ta katedrala duha da i meni i vama bude bliže pretvorit će se u kockicu ali ne za vrijeme vašeg oca, nego za ono vrijeme prije demokratskih promjena kada se doista u toj kockici odlučivalo o svemu. Imenovanjem ravnatelja od strane saborske većine stavlja je HTV pod kontrolu vladajućih i to nam svima mora biti jasno. I ne moramo nikom sada prodavati bilo koju vrstu demagogije da se svi nadamo da će na HTV-u biti bolje da time se preuzima odgovornost. Ne, time se HTV i HRT stavlja pod kontrolu vladajućih. Istovremeno to neće utjecati niti na smanjenje one pretplate koju svi građani koji posjeduju televizijski prijemnik ili radio prijemnik plaćaju niti će to pomoći onoj baki koja je dobila ovrhu. Ali tisuće i tisuće građana Hrvatske koji dobivaju ovrhu od strane Hrvatske radiotelevizije koja u neke sredine i ne dolazi. Na primjer 20 godina nisu dolazili na Đakovačke vezove, 20 punih godina. U zadnje dvije godine dolaze, ali pokazuju snimke zahvaljujući ovim raspravama ovdje u Saboru. Dakle, ono što želim podcrtati niti će imenovanje ravnatelja utjecati na smanjenje pretplate, niti će to poboljšati život u Hrvatskoj. Međutim, ova javna televizija koja je tek u začecima neće više postati niti državna, nego će postati isključivo partijska i to svima treba biti jasno ne ulazeći i ne želeći vezati SDP sa komunističkom partijom. To mi uopće na kraj pameti nije bilo, iako neki danas razmišljaju tako pa se boje zakona koje će donijet i ne slažu se praktično ni sa vlastitim mišljenjem. Pa to dovoljno podsjeća na ona vremena kada se mnogi nisu slagali sa vlastitim mišljenjem.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku i poštovani zastupnik Ivan Račan. Izvolite.
Da, može se interpretirati, može se tako interpretirati, repliciram gospodinu Vukšiću prvo. Razlika je samo jedna u odnosu na situaciju kada smo zadnji put imali državnu televiziju, a to je bilo prije 2000 godine. Razlika je jedna, ali je velika a to je što prije 2000 godine je to bilo moguće jer nije bilo drugih televizija, nije bilo drugih medija. Dakle, i glavni ravnatelj odgovara za glavnog urednika kao što ima ovlast, tako ima i odgovornost. Ako glavni urednik radi loše, ako televizija i program nisu gledani mi kao politika ne smjenjujemo glavnog urednika, nego mi smjenjujemo glavnog ravnatelja. I to je ta vrsta utjecaja. Ja nemam problema s davanjem ljudima ovlasti u upravljanju, dapače. Ali oni moraju dobiti sve alate za to upravljanje, a mi smo tu da ih pozivamo na odgovornost za to i kako rade pogotovo što se radi o mediju, o javnoj televiziji i dešava se pred svima nama. Dakle, stvar je interpretacije ili doživljaja može se, ne mora se. A što se tiče partijske televizije na koju se stalno vraćate, da vama to očito nedostaje, jer toliko o tome pričate. Vi ustvari želite takvu nekakvu partijsku televiziju, vi vjerojatno sanjate da je to televizija HDSSB-a pa ste zavidni što ne možete tako nešto reći pa napadate nas za nešto što mi zaista ne namjeravamo. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo sa raspravom u trajanju od 10 minuta i poštovani zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite poštovani zastupniče.
Slušajući obrazloženja, razloge zbog kojih je potrebno intervenirati ovim zakonom, tek u drugom dijelu se otvoreno i iskreno priznalo i reklo da je to stanje na HRT-u, da model u zakonu iz 2010. nije dao rezultate koje se očekivalo, a da stanje koje je zatečeno nije održivo i da ga treba mijenjati. I to je jedina istina. I doista stanje na HRT-u novinari sami u smislu programa ocjenjuju lošim, a što se tiče upravljanja HRT-om poslovni rezultati odgovaraju na pitanje kako se trošio novac. Ako pođemo od toga onda moramo sagledati da li je ponuđeno rješenje dovoljno dobro da zadire u razloge koji su doveli do ovakvog stanja. Ali prije toga kada je u pitanju mišljenje Europske komisije i kada preporučuju kvalificirano većinu, ponovno upozoravam da po Ustavu RH Zakon o HRT-u nije zakon koji bi se za imenovanje ravnatelja mogla uvesti tako kaže dio pravnih stručnjaka, kvalificirana većina. Ali ako je onda je znak političke dobre volje vladajuće koalicije, onda je njihova spremnost da otkloni svaku sumnju da će politizirati to imenovanje u tome da ponudi da se glavni ravnatelj HRT-u u Saboru imenuje dvotrećinskom većinom. I svi ovi argumenti, natezanja i sporovi bi tada bili pali u vodu. Dakle, po preuzimanju političke odgovornosti ne vidim ništa spornog, ali dijeljenje političke odgovornosti zajedno s oporbom i dvotrećinskom većinom je daleko više od jednog stranog preuzimanja političke odgovornosti na koje se zastupnici kluba SDP-a pozivaju. Mi smo ponudili i nudimo dijeljenje političke odgovornosti za stanje na HRT-u imenovanje ravnatelja u Hrvatskom saboru dvotrećinskom većinom. Vi kažete ne, to ćemo mi. Dobro, to je poruka. Ne to ćete vi. Ovaj zakon je jedan od rijetkih zakona da bi se ga razumjelo kojega treba čitati od zadnjeg članka prema prvom, ne od prvog prema zadnjem, a posebice članak 22. stavak 3. otkriva ključ, koji zapravo kaže da će Hrvatski sabor imenovati prinudnog upravitelja i to u roku odmah stupanja na snagu ovoga zakona koji će u 6 mjeseci rukovoditi HRT-om dok se ne napravi zakonom predviđeni postupak. Kolegi Račanu i sada mi je žao što ga nema ovdje, pobjeglo je pa je rekao ne upravitelj, upraviteljica, rekao je u ženskom upraviteljica. Nije to slučajno. Ili, ili. Nije to slučajno. Dakle, ako mislite da se radi o ravnopravnosti spolova u velikoj ste zabludi. Samo se radi o tome da oni znaju nešto više no što znate vi i ništa drugo [[Upadica: Molim vas bez dobacivanja, zadržimo poslovničku atmosferu u Saboru, molim lijepo.]] Dakle, kada smo riješili pitanje o tome da vladajuća većina ne želi dijeliti političku odgovornost s oporbom, onda postavljam pitanje zašto ne želite dijeliti stručnu odgovornost s novinarima kod imenovanja urednika televizije i radija? Dakle, sada govorimo o dijeljenju stručne odgovornosti. Zašto mišljenje novinara ne bi obavezivalo ravnatelja prilikom imenovanja urednika? To s politikom nema nikakve veze. To je dakle druga naša ponuda vama, podijelite stručnu odgovornost sa strukom, sa kreatorima programa, a to nisu samo novinari, to je više od 300 ljudi u tom javnom servisu. Kažete, ni to ne treba i to ćemo mi preuzeti putem svojeg namjesnika, ravnatelja. Dobro, imate očito jaka pleća, nemojte da vam kičma pukne prerano. Ovakav način kadroviranja kroz zakon doista javnu televiziju pretvarate u državnu. Korak dalje od toga ukinite pristojbu, financirajte HRT iz proračuna i tada su stvari jasne, čiste. Ja vam prigovarati neću. To su čisti računi, to je onda preuzimanje odgovornosti. I ono što se pregovara kaže, moramo onima koje imenujemo dati alate. Točno. A čemu onda Programsko vijeće? Dakle, i ravnatelj će uređivati program jer mu dajete alat da uređuje program. Onda Programskog vijeća ne treba. Ako ovlast upravljanja, a to je velika razlika, upravljanje i programski dio, dakle ako i upravljanje svoje alate dajemo ravnatelju, čemu onda nadzorni odbor? Onda taj ravnatelj neka direktno odgovara Vladi RH kao kod ostalih javnih poduzeća. To je državni servis i tad su stvari čiste. A oni pak koji ne razumiju zašto smo spominjali nasrtaje neoliberalnog kapitalizma, mala besplatna poduka. Da bi kapital, neoliberalni kapitalizam mogao uspijevati onda mu je prva zadaća stavit u ovisnost sve medije. Komercijalne medije po prirodi stvari stvara ovisnim o novcu, oglasnim prostorom, vremenom, minutama, sekundama, dugotrajnim, kratkotrajnim ugovorima i kako god hoćete. U nekoliko država članica Europske unije i u Hrvatskoj postoje javne televizije i one su im trn u oku, jer upravo zbog činjenice da se radi o javnom servisu ne mogu ih staviti u financijsku ovisnost poštujući legalno. Koristeći raznorazne spinove, podmetanja, zbunjivanja, pozivanja na ne znam što počinje pritisak na komercijalizaciju javnih televizija, na dokazivanje da ne treba građane opterećivati pretvorbom, da to ne mora biti trošak državnog proračuna nego neka se izvole i one financirati iz promidžbenog programa komercijalom. To prijeti i HRT-u i nemojte se začudit ako za par mjeseci ili godinu dana takav stav, takvi prijedlozi, takav pritisak na HRT počinje pravdajući to krizom, neimanjem novaca, kriminalom, lošim trošenjem, svime. Iza toga se krije i interes krupnog kapitala da i jedini i preostali javni medijski servis kroz novac stavi pod kontrolu oglašivača, a onda nema više nijedne granice njihove slobode, porobljavanja svega kroz medijski prostor. Ja vas sada na tu mogućnost upozoravam jer ima krugova u Hrvatskoj čiji emisari, a izvana su polako ovu tezu počeli provlačiti i kroz medijski prostor. I pitam sve one koji kritički gledaju na stavove i primjedbe koje smo mi iz oporbe iznosili danas, hoćete li i tada pokleknuti, hoćete li i tada reći moramo još jednu milijardu zašparati, nema neka HTV se financira na tržištu kao i ostale televizije pravdajući to korisničkom, financijskom građana, a zapravo pogodovat ćete onima koji stoje i iza ove krize na HRT-u. Nije se slučajno dogodila tako loša primjena zakona, nije slučajno ovaj kaos na HRT-u, to je namjerno napravljeno, samo očekivali su smjer, način, alate, rješavanje problema drugačije no što se dogodilo.
Hvala lijepa. Sljedeći zastupnik ima pravo na 10 minuta je poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Evo mi smo podijelili 20 minuta po pola. Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo ja ću se nadovezat na ovu raspravu ne s namjerom nego gospodin Lesar mi je dao schlagwort. Ja sam vjerojatno jedan od rijetkih koji se zauzima za ukidanje reklama na HRT-u. Tu sam vodio duge razgovore u odboru, sa novinarima HRT-a i nakon dva, tri mjeseca razgovora bili su blizu moga rješenja. Jedna od najuglednijih svjetskih televizija, sasvim sigurno najbolja europska televizija je BBC, to čak se možemo i složiti o tome. BBC je ukinuo reklame, nije ukinuo reklame zato što ne želi višak novca, zato što ne voli te milijarde imati u svojoj blagajni. Ukinuo je reklame sa obrazloženjem, ne želi da bilo tko na njegov program utječe. Smiješno je kad ljudi govore kakav krupni kapital, šta krupni kapital može. Hrvatski tajkuni određuju mnogo toga na HTV-u, tko smije, tko ne smije u program, kog se mora smijeniti, kog se ne mora smijeniti, koja će novinarka što voditi, to rade hrvatski tajkuni. To su radili i političari, nažalost, na svu sreću to političari više ne mogu raditi jer političari nemaju nikakvog utjecaja na program televizije. Imaju pojedini, ali to su im omogućili njihovi PR-ovi koji su jači jer imaju u rukama novac. Žalosno je kad se miješaju kruške i jabuke. Prvo upravljanje se ne može između upravljanja i uređivanja programa stavljati znak jednakosti. Uređivanje nije upravljanje, to su dva različita pojma, dvije različite kategorije. Oduvijek, pogledajte medije u zapadnim demokracijama, to su dvije odvojene funkcije. Direktor koji vodi poslovanje i glavni ured koji uređuje. Postoje mediji u SAD-u, znači nisu komunistički mediji, nisu samoupravljački mediji, najveći mediji u kojima je obavezno mišljenje novinara pri izboru, postavljanju, znači oni sudjeluju u izboru na privatnom mediju. Zbog čega, pa zato što je logično, zato što će glavni urednik ne može uređivati novinu u koju će imati bijeli štrajk novinara. Naravno da u tim novinama, takvim novinama dolaze znaju kog profila novinara i dolaze novinari u te novine. Međutim što smo mi napravili, ovdje raspravljamo u Hrvatskom saboru, a Vlada predlaže da se ništa ne pita novinare. Ok, neće se pitati novinare, tko su novinari, tko je 300-tinjak nenovinara, redatelji, scenografi, kostimografi, scenaristi, tonci, osvjetljivači, majstori koji rade, koji sudjeluju u stvaranju HRT-a. Šta će njih pitat kad zna, imamo jednog čovjeka, taj zna sve. Kaže mi smo, čitavo vrijeme se ovdje ponavlja, mi smo spremni preuzeti odgovornost. Pa nije preuzimanje odgovornosti suspendiranje demokracije, pa nije preuzimanje odgovornosti ukidanje medijskih sloboda, to nemate pravo, to vam nitko ne daje za pravo. Javnost ste u potpunosti isključili, javnost tu ne postoji, pa po čemu je to javna televizija. Kad zamjerate nama da govorimo, mi ne govorimo o informativnom programu, mi govorimo o hrvatskoj javnoj televiziji, o HRT-u koja bi trebala biti javna. Išlo se 2000-ih u stvaranje Javne televizije, ali nije se stvorila Javna televizija. To se vidi po rezultatima, to se vidi po kadrovima, to se vidi po tome tko upravlja tom televizijom. Tom televizijom su novinarski, pardon ne upravlja, tko uređuje televiziju, isti ljudi su. Samo postoji ili su iza kulisa ili su ispred kamere. Jedni te isti ljudi od '90-ih godina kada je gospodin Antun Vrdoljak postavio neke ljude oni i danas vedre i oblače na HRT-u, nešto iza kulisa, nešto ispred kamere. Bez obzira koja je vlast oni su uvijek podobni i uvijek se sa vlašću dogovore. I uvijek rade svoje crne i bijele liste. Popularne i nepopularne. Kog stavljaju? Stavljaju ljude kao što su prije stavljali. Dnevnik nije mogao započeti bez predsjednika HDZ-a, samo što se nije govorilo "Dobro večer gospodine Sanader". A to je bio čovjek koji je glavnu urednicu Vjesnika smijenio samo zato što je objavila kad je bio u Washingtonu malu sliku na dnu stranice jer ju nije mogla urednica Andrea Latinović koja može potvrditi to objaviti veću jer je bila zrnata ako se poveća, rekao je smijeniti na kolegiju i poniziti. Da, to se radilo. Što se sad radi? Sad se ide opet u jednu krajnost ili se nastavlja taj put. Nitko nije dosada objasnio zbog čega toliko nepovjerenja prema javnosti, zašto je tih 11 ljudi prije svega mislimo da ako je Programsko vijeće tijelo koje analizira program i ako u Programskom vijeću ne smiju biti ljudi koji su zainteresirani za ono što analiziraju tada novinari ne mogu sjediti u Programskom vijeću jer je to sukob interesa. Ako Goran Grgić ne može sjediti u Programskom vijeću zato što je glumac i mogao bi glumiti u drami HRT-a onda ne može novinar koji sudjeluje u stvaranju informativnog, dramskog, obrazovnog bilo kojeg drugog programa sudjelovati kao član Programskog vijeća. Mislim da je to zabluda. I drugo, u Programskom vijeću trebaju sudjelovati stručnjaci za medije, uvaženi intelektualci. Da li njih imamo? Imamo ih i različitih svjetonazora kao što piše u prijedlogu zakona, različitih svjetonazora. Od desnih do lijevih svjetonazora. Imamo i oni su kompetentni, i oni znaju medije i oni znaju kako izabrati glavnog urednika. Međutim, nemamo ni u njih povjerenja. Jer što će oni, a što ako izaberu onog koji neće slušati politiku? Da li imamo pravo sumnjati? Pa imamo, 22 godine prakse nas upozorava da moramo sumnjati i nama jest da nam sutra ne bi rekli pa niste nam rekli to, bili ste tiho. Pa naravno, što je opoziciji posao nego da uočava vaše pogreške i da vas upozorava na pogreške. Što je uloga pozicije? Pa da pametne prijedloge koji su korisni za čitavo društvo uvažava. To ste rekli na početku kada se premijer obratio Hrvatskom saboru je rekao mijenja se praksa, sad ćemo mi uvažavati opoziciju. Još niste jedan zarez nikad uvažili. Pa čak se ne usudite staviti zakon koji smo predložili. To nije isto slučajno zašto taj zakon danas nije na ovoj raspravi. Dva i nešto mjeseca se kupusao u nečijoj ladici, nije stavljen u proceduru. Samo je pod novim aktima. Zbog čega? Zato što bi se vidjelo da se taj zakon napisao ono što sam rekao prije kad sam govorio u ime kluba, taj zakon se može napisati, tu se govori pisao se mjesecima, 6 mjeseci. Dajte molim vas, jel vidite kako je to napisano i drugo jel znate koliko se jedan zakon piše? Postoje tu puno iskusniji ljudi od mene, probao sam napisati nešto pa vidim da se može napisati i prije. Klub Hrvatskih laburista nema toliko pravnih stručnjaka kao što vi imate pa je iznjedrio koliko zakona kao opozicija? Nije se to preko noći, nije se to 6 mjeseci pisalo, to se 6 mjeseci dogovaralo, to se odlučivalo i vidjelo se koji je model da budemo u potpunosti iskreni. Kad smo na početku razgovarali o tome zakonu prišli smo skupa, ja kao predsjednik Odbora za medije i dogovorili smo zakon koji imate, koji nemate na stolu, takav zakon je bio dogovoren. Ti principi, ne te riječi, ti principi. I najedanput je netko rekao e to ne važi, to će biti predemokratično, to ne možemo kontrolirati. Ponovno, neću biti indiskretan, čovjek koji je isto sudjelovao u razgovorima je rekao mi želimo kontrolu i jednostavno ovo bez kontrole ne ide. Da, trebate kontrolu, ali trebate kontrolu nad poslovanjem, kontrolu nad sadržajem HRT-a nema nitko pravo. Ima pravo samo javnost, a javnost nije Sabor koji isto su temelji politologije, mi nismo javnost kao što to svakako se želi predstaviti. Javnost je onih 11 dobro izabranih, a mi trebamo paziti da dobro izaberemo ili da samo potvrdimo već po jednom modelu koji je najbolji da tih 11 bude stvarno reprezent javnosti. I sasvim na kraju ja vas molim u ime te javnosti, prema tome nitko se nema pravo boriti za partijsku televiziju. Međutim, vi ste sami napisali da je to partijska televizija. Mi vam ne predbacujemo nego samo čitamo taj tekst. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeća zastupnica jeste Sunčana Glavak i njezinih 10 minuta u raspravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšić evo nastavit ću možda sa ovim posljednjim što ste vi rekli i složit ću se s time ukoliko je Ministarstvo kulture, odnosno Vlada kao predlagač se odlučila za uvođenje reda u financijsko i drugo poslovanje na HRT-u kroz instituciju jakog glavnog ravnatelja onda smatram da on mora dobiti protutežu na jednako jakim i neovisnim funkcijama glavnog urednika radija i televizije. Jednako tako smatram da je očito jasno ili je bilo ishitreno kada ministrica govori samo Hrvatska televizija, nije Hrvatska televizija nego je Hrvatska radiotelevizija i mislim da bismo trebali obratiti pozornost i na to. U obrazloženju i obrazloženjima koje smo imali prigode vidjeti nije navedeno zašto se zapravo ukida uprava i zašto se ponovno uvodi funkcija glavnog ravnatelja jer podsjetit ću vas, a i kolege su govorili prije mene o tome, da HRT ima preko 3 tisuće zaposlenih, da se tamo vrti ogroman novac preko milijardu kuna prihoda i sve su rasprave i analize pokazale i proteklih godina da takav golemi sustav ne može, a ja ću reći i ne smije biti u rukama jedne osobe ili ga ne može voditi jedna osoba. Ovakav prijedlog glavnom ravnatelju daje iznimno velike ovlasti. Osim toga zakon miješa njegove funkcije, odnosno njegove funkcije menadžera u odnosu s onima na sadržaj posebno u dijelu kada govorimo o sadržaju. Upozoravam i na činjenicu da HRT previše tretiramo kao poslovni subjekat, a premalo kao javni medij ili javni servis. Takve su primjedbe došle, a vjerujem da ste ih dobili i vi, ako niste onda ću samo nešto navesti, dakle iz redova ogranka Hrvatskog novinarskog društva Hrvatskog radija koji traži da se Hrvatska radiotelevizija ponajprije tretira kao medijski subjekt hrvatskog društva, te da ga se ne smije i ne može tretirati kao primjerice HEP ili HŽ. Dakle, javni servis, a ne kao Hrvatske željeznice ili kao Hrvatska elektro privreda. Jednako tako ostavlja se suviše prostora bez obzira na to kako vi to žestoko branili, za moguće političko uplitanje jer kad govorim o glavnom ravnatelju i nejasno je kako će on, primjerice imenovati svog zamjenika, na koji će rok on to činiti, kome mi zapravo, odnosno ne mi, jer mi to nećemo podržati, kome mi to zapravo dajemo ovaj golemi sustav u ruke. I zašto zaboravljamo da je Hrvatska radiotelevizija golemi sustav koji je zanimljiv mnogima, a prije svega je zanimljiva televizija i njegov informativni program, ma koliko neki to osporavali. Svi mi koji smo se bavili medijima znamo ponešto malo o medijima, znamo da je zapravo informativni program ono što političku scenu najviše zanima. Što se tiče ravnateljstva nejasno je ili nije propisano koliko će uopće imati članova, koji su uvjeti, na koji rok se bira. Dakle, u slučaju spriječenosti glavnog ravnatelja podsjećam zamjenik treba preuzeti upravljanje, a tu osobu ne verificira ni jedno tijelo, barem nam zakon to ne objašnjava. Koje su kvalifikacije te osobe i ponovo na koji rok može biti imenovana i koje bi joj bile ovlasti? Javna rasprava o Zakonu o Hrvatskoj radiotelevizija iz 2010. godine pokazala je da postoji ozbiljna sumnja u neovisnost upravnih tijela koje bi izravno birala parlamentarna većina. Podsjetit ću vas na to, bila je žestoka, bila je dugačka, bila je transparentna i svi smo se složili iznašli smo najbolje rješenje. To je nazivano pretvaranjem HRT-a u državnu televiziju i nemojmo si lagati da netko to nije rekao, bilo je rečeno i to nekoliko stotina puta, bilo je žestoko napadano, osporavano. Letale su ovom sabornicom uvrede koje više ne želimo čuti i ne želimo ih ponavljati. Nemojmo se praviti da se to nije dogodilo. Glavni ravnatelj kojeg bira Sabor i koji svake godine daje Izvješće Hrvatskom saboru, o čemu ovisi i njegov reizbor, naravno to svi znamo, najizravnije je miješanje politike u upravljanje Hrvatskom radiotelevizija. Ovo znači, zapravo da će glavni ravnatelj dolaziti i odlaziti sa smjenom vlasti. Njegova će dakle funkcija biti u rukama, ili njegova će sudbina ovisiti o aktualnoj vlasti. Budući da je odgovoran za sve i za financije, i za uređivačku politiku znači da će o svemu na HRT-u izravno odlučivati parlamentarna većina. Pa prema tome, kažemo jasno je li to utjecaj politike onda ili nije? Glavni ravnatelj i žestoko prosvjedujem protiv toga, što svi zatvaraju oči. Rekla sam to ispravljajući nekog od kolega danas, ne bi smio biti član političke stranke. Dakle, nije dovoljno ograničiti samo članstvo u tijelima političkih stranaka. Dakle, to je isto, znate kako se kaže okruglo pa na ćošak, pa nije pa je, pa svi znamo da je, onda tvrdimo da nije, dakle, smatram da to treba precizno odrediti a imat ćemo vremena do drugog čitanja. Što se tiče Programskog vijeća, kolega Vukšić je nešto o tome govorio, ako Programsko vijeće zastupa i štiti interes javnosti, kako onda pitam vas zaposlenici HRT-a mogu biti članovi Programskog vijeća, oni trebaju štiti interes HRT-a a ne javnosti. A mi se opet toliko pozivamo na tu istu javnost. Samo ću nekoliko riječi reći o ugovoru, ugovoru koji je ključan kako bi se financiranje HRT-a uskladilo s pravilima o državnim potporama i sami znate što je predviđeno. Zašto se predviđa ponovo potpisivanje privremenog ugovora, ako se može potpisati ugovor koji se u bilo kojem trenutku može mijenjati aneksa? Zašto ne bismo to mijenjali aneksa, zašto to nije tako predviđeno? Pa imenovanje nove uprave sigurno je valjani razlog za aneksirani ugovor, nadam se da ćemo dobiti odgovor i na ovo pitanje. Mislim da bi smo ozbiljno trebali o tome razmisliti i zašto predviđamo to potpisivanje. Kada se usklađivao zakon s pravilima o državnim potporama, zapravo je najveći napor napravljen i najviše je bilo rasprave oko toga da bi se nadziralo poslovanje. Ponovno možemo postaviti pitanje zašto se opstruira popunjavanje tijela koje upravo nadziru poslovanje. Smatram da nije politički korektno govoriti o tome da nitko ne želi u ta tijela, već smatram da su vladajući trebali to učiniti, važeći zakon je na snazi, važeći zakon treba poštovati i ta tijela trebalo je popuniti i onda raspravljati o tome da li se može ili se ne može funkcionirati na taj način. Svima nam je jasno da je svima bitno zaštiti na ovaj ili onaj način kapital, a zapravo ne štiti ono što Hrvatska radiotelevizija jest i mislim da je neozbiljno, neodgovorno posebice ovdje u Hrvatskom saboru govoriti da na HRT-u ništa nije dobro. Na Hrvatskoj radioteleviziji radi čitav niz vrijednih, uglednih članova naše zajednice, profesionalaca i mislim da više u ovom Sabor ne bismo smjeli upotrebljavati riječi kao što su se danas čule. Apeliram na vas, ti ljudi nisu krivi ako je netko činio nešto loše, jer oni to nisu znali, nisu u tome sudjelovali i ne možemo više od tri i nešto tisuće zaposlenika apostrofirati na ovakav ili onakav način, zbog greški pojedinaca. Jednako tako smatram da nam je nužna, da nam je nužan sasvim novi Zakon o medijima. Puno smo čuli da će se nešto činiti, eto u 6 mjeseci dobili smo ove male izmjene, kažu tako iz ministarstva, mislim da su goleme. Vidjet ćemo koliko će biti dalekosežne posljedice donošenja ovog zakona, odnosno njegova provođenja. Ali mislim da Hrvatski sabor mora razgraničiti slobodu izražavanja mišljenja, odnosno medijskih sloboda i ograničiti doseg svojih političkih odluka, odnosno žele za političkom moći. Hrvatska radiotelevizija mora ostati javni servis, treba ga urediti svi smo se složili. Međutim, ne na agresivan način i ne ovakvim izravnim političkim uplitanjem ma kolikom mi htjeli reći da tome nije tako. Nema ovdje kolega koji su u prošlom sazivu govorili nešto sasvim drugo, koji su hvalili postojeći zakon, koji su pohvalno se izražavali, hvalili tadašnjeg ministra, rekli kakva je to primjer kako bi se zakoni trebali donositi, a eto nešto manje od 2 godine prošlo je kada govorimo sasvim suprotno, odnosno oni govore sasvim suprotno. I kažu ništa ne valja, idemo sada iznova ovo će biti zakon koji će srediti stvari, kolegice i kolege sumnjam. Mislim da će ovaj zakon biti štetan, no dajmo mu priliku da zaživi. Naravno onima koji će za to dići ruku. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. Riječ ima poštovani zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice sa suradnicima. Pa ovaj prijedlog izmjena i dopuna Zakona o HRT-u jasno govori o nakani vladajuće parlamentarne većine da kao i Vlada koju je ta većina izabrala želi jasno vratiti HRT pod partijski patronat i komesarsko upravljanje koje je spominjano ovdje u Hrvatskom parlamentu naših kolega zastupnika jasno će biti na djelu. Vođenje, upravljanje, kadroviranje u konačnici programsko uređivačka politika, nadziranje informacija i sve ostalo poznato je u prijašnjim vremenima političkih vladavina, pa i u predpolitičkom vremenu jednoumlja. Svaka politička garnitura pokušala je na bilo koji način kontrolirati taj javni sustav jer su potpuno svjesni da tko kontrolira informaciju taj kontrolira i društvo i događaje, taj ima javni servis u svojim rukama koji će proklamirati i njegovu političku opciju, hvaliti je i dizati je, sakrivati ono što ne valja i ne govoriti o onom što se negativno događa u društvu, u zakonima, pa i u imenovanjima i razrješenju. Kada se postigao napokon koncenzus 2010. godine oko zakonskog prijedloga kada su definirane sve stavke što je to Programsko vijeće, što je to Nadzorni odbor, što zajednička sjednica i kako se može birati direktor, kakvim se ugovorima i ugovornim formama odnose jedni prema drugima Vlada i HRT, što kontrolira Hrvatski sabor kada je to sve usaglašeno, kada su silne salve hvale u ovom Domu na Odboru za informatizaciju i medije kojega sam tada bio član jasno iskazane, kada su sve prepreke skinute, kada se stvarno govorilo o javnom servisu i njezinoj ulozi, kada se govorilo o građanima kao financijerima tog javnog servisa i odgovornosti prema tim građanima sve bi bilo lijepo i krasno da bi se na jedan puta izjalovilo, da bi se govorilo o tome u prijedlogu izmjena i dopuna kako ništa ne valja, kako Hrvatska radiotelevizija ne služi svrsi, kako ne ispunjava ugovorne obaveze dok predsjednica Upravnog vijeća do opovrgava. Ministrica to navodi, Vlada takvo obrazloženje daje i da zbog toga je potrebno izmijeniti zakon kako bi se kontrolirao taj sustav. Ja ne vidim ništa osim toga da se želi pod kontrolu staviti ono što je vlasništvo i što je financirano od svih građana Republike Hrvatske. To ne može biti predmet ničije političke opcije, ne može biti predmet ni koalicije Kukuriku u ovom slučaju, ne može biti predmet više ničega nego bi trebao biti predmet donošenja Zakona o HRT-u dvotrećinskom većinom. Tada bi zadovoljili i javnost i kontrolu, zadovoljili bi i potrebe koje proizlaze iz očitovanja Europske komisije i monitoringa koji je još uvijek nazočan u Republici Hrvatskoj po svim pitanjima, pa tako i po ovom. Ovakova protuzakonita opstrukcija koja se dogodila u Hrvatskom parlamentu, neraspisivanje natječaja za pet članova koji su dali ostavku ili koji su iz bilo kojih razloga otišli zasigurno govori o tome koji je krajnji cilj i namjera vladajuće većine. Tendenciozno je neutemeljeno prozivanje od strane ministrice, a tako i zauzimanja stava Vlade da nisu ispunjene obaveze iz privremenog ugovora HRT-a i Vlade, te da nisu ispunjenje obaveze javnih interesa, odnosno neravnomjerna zastupljenost sadržaja od javnog interesa. Ovakvo obrazloženje jasno govori o tome da Vlada i vladajuća većina želi političkim diktatom javnu televiziju pretvoriti u vladinu televiziju i tako imenovanjem glavnog ravnatelja kao političkog komesara postaviti urednike, režisere i tako na HRT-u otpočeti sa podjelom plijena koji je osvojen na proteklim izborima. Podjela plijena je sto puta ponovljena i u ovom Parlamentu i u prijašnjim sazivima kada se govorilo o HRT-u. jasno, osjećamo se i izjave prvog potpredsjednika Čačića da je, da to nije podjela plijena, da je to samo politička odgovornost prema onima koji su ih izabrali. Ovakova politička odgovornost zasigurno ne proizlazi iz svega onoga što smo koncenzusom donijeli u proteklom Zakonu o HRT-u koji je jasno definirao tko, šta i kako radi, kako se izabire i kako zajednički i Programsko vijeće i Nadzorni odbor donose bitne odluke na HRTu-u. Nužno ga je bilo popuniti kako bi mogao funkcionirati i donositi odluke. Nadamo se da se neće pojaviti na natječaju za glavnoga ravnatelja gospodin Ferenčak ili njemu netko sličan kako bi bio potvrđen i imenovan, pa onda poslije opozvan. Vjerojatno dakle stvari se više neće dogoditi. Na žalost nadamo se i da neće ta vijest na HRT-u biti zatamnjena ili skinuta u dnevniku ili informativnim emisijama koje proizlaze. Vjerujemo da se neće takove informacije skidati sa Dnevnika HRT-a. I vjerujemo da neće se dogoditi da se na javnoj televiziji ili možda tomu se teži, da neće biti vijesti o tome da je ova Vlada neefikasna, da zakonskim rješenjima ne iznalazi izlazak iz krize, da povećanjem cijena plina i struje, cestarine i PDV-a, bez idejnosti, nekompetentnosti, lutanju, imenovanju bez provjere, ukidanjem ili odgađanjem rada javnih ovršitelja i svega onoga što je u ovim proteklim mjesecima učinjeno, da neće te informacije više biti vjerujem donošenjem ovakvih političkih odluka i novog zakona. Takve informacije će biti zabranjene, jer to ne bude vijest, to nije vijest koja bi išla na ruku vladajućoj garnituri. Danas dvije godine kasnije događa se da javni interes građana koji oni financiraju i plaćaju tu javnu televiziju ovim Zakonom više neće biti javni servis i više neće biti neovisna ta Hrvatska televizija. Bit će ovisna o partijskim rukovodiocima, o partijskom diktatu, o diktatu koalicije koja će podijeli ono što je za ravnatelja, za glavnog ravnatelja, što je za onoga koji će biti urednik televizije i radija i tako sve niže kadrove to će podijeliti kao plijen dobiven na izborima. Vjerujem da će to građani prepoznati kao što to ovdje rečeno. Bez obzira na mogućnost parlamentarne većine da donese takve odluke i zakone, vjerujem da bi puno ljepše i bolje bilo da je onda preuzela odgovornost za financiranje HTV-a da je stavila stvarno u funkciju državne televizije, da je oslobodila građane od plaćanja pretplate kako bi naši umirovljenici i sva sirotinja koja nema dovoljno primanja bila oslobođena ili da se stavi brojčanik na svaki televizijski aparat kako bi onaj tko želi gledati Novu plaćati Novoj, onaj tko želi gledati HRT plaćati HRT-u. vidjeli bi tada tko ima dobar program po ovom zakonu i po ovoj uređivačkoj politici o kojoj sada govorimo i o ovom zakonu i imenovanju ravnatelja od strane parlamentarne većine. Baš se i pitam da li je stvarno nije došlo da se i ovom zakonu ili u drugom čitanju ili sada amandmanom oslobodimo građane plaćanje HRT-a, dajmo da to bude vladina televizija, državna televizija, neka je Vlada plaća, neka je … neka imenuje glavnog ravnatelja, neka imenuje ravnatelje programa, neka imenuje sve ono što želi i neka za to odgovara. Vjerujem da bi to bilo najbolje rješenje s obzirom da nema dvotrećinske većine u odlučivanju o ovom zakonu, da nama konsenzusa o ovom, onda bi građani trebali biti također izuzeti financiranja ovokavog načina kontroliranja partijskog kontroliranja HRT-a. Vjerujem da ovim zakonom jasno se uvodi politički patronat nad javnom televizijom, vraća se u predpolitičko doba u doba centralnog komiteta i Komunističke partije Hrvatske, ali također 2010.godine govorili ste da se mora biti na razini zadatka pa su spregnuti ono što je možda u prirodi svake političke stranke i opcije izaći iz toga okvira i raditi za dobrobit naroda.
Hvala lijepa.
To su bile riječi koje su bile upotrjebljene u ovome Parlamentu. Danas ih nema, danas se ne čuju, danas su zaboravljene, danas su sasvim nešto drugo.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme. Na vaše izlaganje imamo prijavljen ispravak netočnog navoda. Poštovani zastupnik Damir Tomić.
Mislim bi šutnja bi možda rekla više od puno riječi. Na niz neistina koje su ovdje izrečene podsjećanje na partijsko kontroliranja, na politički patronat, na centralni komitet Komunističke partije Hrvatske gdje većina članova upravo završila u vašim redovima, ali imputirati Kukuriku koaliciji dijeljenje plijena, nakon vašeg dijeljenja plijena postaju žrtve koje ćemo još generacijama i generacijama odgajati u ovoj državi. Žrtve vaše podjele plijena. Hvala lijepa.
Hvala i vama. I jednu repliku poštovana zastupnica Sandra Petrović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo upravo me fascinira ovo predavanje kolege Đakića o demokratskim procedurama i o slobodi i nezavisnosti medija. Mene interesira prije svega kako je moguće da iz usta kolege Đakića dolaze ovakve riječi koje veličaju nezavisnost medija kada znamo evo kolega iz moje izborne jedinice iz moje županija tko i na koji način preslušava i kontrolira radijske emisije na privatnim radiopostajama prije nego se one puste u eter ako su gostujući bili članovi SDP-a ili bilo koje druge političke opcije koja nije HDZ. Upravo me fascinira i njegova želja da se ovaj zakon donese konsenzusom, da se donose dvotrećinskom većinom. Mislim, budimo realni ovo nije Ustav RH, uopće ne znam o čemu govorimo. Nadziranje, cenzura, dakle kontrola informacija. Onaj tko kontrolira informaciju taj ima moć, to su upravo riječi koje je izgovorio zastupnik kolega Đakić evo iz ovih razloga mene to zaista, zaista fascinira, možda me malo i plaši. Ja nisam živjela odnosno jako mali dio svog života sam živjela u vrijeme komunizma tako da ja ne znam kako ste vi iskusili moć komesara, moć namjesnika, moć ne znam ovih institucija o kojima govorite ali u svakom slučaju znam da bi izbor glavnog ravnatelja koji bi imao malo jače ovlasti koje bi dobio bila prava stvar.
Hvala lijepa. Sada ćemo čuti kakva su iskustva bila u odgovoru na repliku.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo uvaženoj kolegici, mojoj zemljakinji moram jasno reći da sloboda medija u našoj izbornoj jedinici tj. našoj županiji je takova da pogotovo privatni mediji ne možemo ih kontrolirati jer oni pozovu koga hoće, rade što hoće, prezentiraju kada hoće, isključite kada hoće i doživo sam puno puta da budem baš isključen u bitnim stvarima, isječen i izrezan i to baš u Pitomači od kuda dolazite i vi i ja, gdje smo po mjestu rođenja živjeli i radili od tih ko tobožnjih naših prijatelja. Oni također u interesu svoje financijske dobiti rade onako kako ih je volja i kako im je netko više platio ili nije platio. Dakle, ako ste zakasnili iz SDP-a sa računom ili iz HDZ-a s računom nećete biti pozvani u emisiju i nećete biti pušteni u cijelosti ako pustite priopćenje. To su njihove vrijednosti i tako oni rade. A što se tiče ovoga sada ću vam pročitati tko je to rekao. Ovo što sam ja ponovio, a ponovio sam samo izlaganje iz prošlog zakona kada je bila rasprava gospodina Beusa Richembergha koji je upravo došao. On je rekao: "Sve su političke garniture na ovaj ili onaj način pokušavale kontrolirati taj sustav potpuno svjesne da tko kontrolira informaciju, taj kontrolira društvo. Nije li gospođa ministrica iz njegove opcije političke, nije li to vaš koalicijski partner. Ali valja reći i izaći iz toga predpolitičkog doba i treba pogledati interesima nacije u oči i valja biti na razini zadataka pa suspregnuti ono što je možda u prirodi svake političke stranke, izaći iz toga okvira i raditi za dobrobit naroda". To je rekao gospodin Beus Richembergh, vaš koalicijski partner uvažena moja prijateljice i kolegice. Tako da znate nisu to moje riječi to su vaše i vaših koalicijskih partnera.
Hvala lijepa. Idemo sa raspravom sljedećeg zastupnika od 10 minuta i poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo,gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Pa evo ja ću počet svoju raspravu, kratko ću se samo vratit dakle u nedavnu prošlost, otprilike godinu i pol dana koliko ovaj Zakon o HRT-u je na snazi. Pola godine smo o njemu raspravljali na način da je procedura kroz javne rasprave, kroz imenovanje povjerenstava različitih profila koja su davala stručna mišljenja, prijedloge o novom zakonu, koji su trebali polučiti da taj zakon bude što manje pod političkim utjecajem, dakle da ga neutraliziraju što više. To je bilo sistematski osmišljeno, dapače došli smo do konsenzusa u ovom domu i prije toga dobili zeleno svjetlo obzirom da je Hrvatska imala potpisane obveze prilikom ispunjavanja uvjeta ulaska u EU. Nedugo imamo promjene tog zakona na stolu. Zašto? pa ja ovdje moram postavit i sebi i vama pitanje, premda mi je ovo prvi mandat, slušam o katastrofičnom stanju na televiziji i radiju vjerojatno jer radi se o Hrvatskoj radioteleviziji, o alarmantnom, krizi upravljanja, krizi financijskoj i ne znam još kakvim krizama, ali kroz jednu paušalnu priču bez ijednog konkretnog podatka, pokazatelja, sve na bazi subjektiviteta, rekla-kazala, čuo-nisam itd. Pitam se gdje je izvješće o radu HRT-a. Koliko sam čuo izvješće o radu Programskog vijeća je odbijeno. Zašto nismo pričekali da dobijemo to izvješće u klub, jednostavno da čujemo i drugu stranu, da čujemo one koji su kroz zakon koji je još uvijek na snazi odgovorni za rad HRT-a, dakle za rad javnog servisa. Naravno da problemi postoje, ali oni se moraju rješavat provođenjem zakona i to upravo oni koji su odgovorni za to i na televiziji, radiju, ali Boga mi i u ovom domu. Zašto mi nemamo jedan presjek stanja HRT-a u zadnjih 10, možda i više godina, kroz jednostavne pokazatelje, brojke što je matematika, dakle financije i program, ono što je snimljeno i pokazano ili nije pa ćemo lako komparirati što se to događalo s HRT-om svih ovih godina, odnosno sa financijama što se događalo, a što se događa u zadnjih godinu ili dvije dana. Ja čak tvrdim da je HRT financijski sada konsolidirana i da bolje stoji nego što je ikad stajala u zadnjih 10 godina. A razlog onog minimalnog gubitka koji će biti vjerojatno u teškim gospodarskim vremenima je upravo plaćanje milijunskih dugova koji su nastali u vrijeme velikih glavnih ravnatelja kojima mi težimo, dakle sustavu kojem težimo se danas vratiti, a koje je i ovaj dom preko Odbora za medije amnestirao, blagoslovio, preko kojeg je prelazio onako kao preko plitkog potoka. Zašto stalno pričamo paušalno, zašto obezvređujemo jedni druge, zašto obezvređujemo institucije, bez obzira o kojoj se radi, u ovom slučaju HRT. Što dalje reći o tome? Velimo da implementacija zakonskih rješenja koja su … [[Ne razumije se.]] u zakonu nije dobro, da ne mogu polučiti rezultate. Pa upravo suprotno. Mi imamo izabranu upravljačku strukturu pa čak prvi put u povijesti nove Hrvatske bez političkog utjecaja. Izabrana upravljačka struktura, glavni urednici jedan i drugi i to sa mišljenjem struke, a ne bez mišljenja kako je rekao gospodin Stazić koji sad nije ovdje. Onaj tko kaže da je bilo kakav politički utjecaj na to vršila recimo stranka na vlasti onda može se primijenit onaj kad bi gluposti uzdizale mnogi bi lebdjeli, a možda i letjeli. Pa tko može reći da izbor za kog je stao gospodin Ante Tomić, gospođa Zgrabljić, Sonja Ivić itd. može imat politički utjecaj za stranke na vlasti u to vrijeme. Međutim ako želimo zaista govoriti o blokadi o tih tijela onda moramo govoriti i o nama. Šest mjeseci unazad opetovano su slani zahtjevi za popunjavanjem Programskog vijeća na način da se raspiše natječaj i da se imenuje broj članova koji je iz ovih ili iz onih razloga napustio Programsko vijeće. I na koncu, ako želimo zaista biti transparentni, a,o želimo nekakav konsenzus, ako želimo odgovornost, u čemu je problem da i ova zakonska rješenja koja danas predlažemo ako ništa drugo Odbor za medije ne donese 2/3-skom većinom. Dakle glavni ravnatelj, Nadzorni odbor, Programsko vijeće. Ako već mora bit na način tako da nema više ravnoteže oporbe i pozicije zašto ne bi išlo tamo 2/3-skom većinom, zašto se libimo preuzet odgovornost svi zajedno. Čega se bojimo? Osim što ovaj zakon koji je na snazi, ja neću ponavljati i sintagmu komesara, ali činjenica je da sva moć sadržana u liku i djelu glavnog ravnatelja to je apsolutno neodrživo, tim više što on imenuje jednog i drugog glavnog urednika. Drugim riječima, htjeli mi to priznat ili ne, postoji bojazan, ja neću reći jel opravdana ili ne ali ona je tu. I mi to trebamo izbjeći takvu mogućnost da će ta televizija doći jednostavno pod kontrolu političke stranke na vlasti, da interes koji HRT kao najjači i najvažniji nacionalni medij neće biti interes javnosti nego interes nažalost političke opcije na vlasti, bez obzira o kome se radi. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo prijavljene tri replike na vaše izlaganje. Idemo po redu. Prvi je poštovani zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Kolega Milas, ja cijenim vaš pristup, između ostaloga i zbog toga jer ste vi osobno zainteresirani da se slika o HRT-u prikaže što je moguće ružičastije jer ste sjedili u vrlo važnome tijelu koje je vodilo priču na HRT-u. Ali reći da ocjene stanja na HRT-u su utemeljene na paušalnim pričama, na nekim rekla-kazala pričama, da nema nikakvih konkretnih dokumenata, pokazatelja, informacija naprosto ne stoji. Ogromna količina dokumentacije koja svjedoči o nezakonitostima na HRT-u već je proslijeđena državnom odvjetništvu pa vi ste sigurno čitali u novinama i čuli da postoji afera koja se ovoga časa valja i dotiče HRT, a to je afera Core media. HRT samu je sebe prije mjesec dana proglasila neobveznom prema Zakonu o pravu na pristup informacijama jer zatvara, postojeća uprava zatvara prostor i ne dozvoljava da informacije cure. Sva svjedočanstva koja smo slušali na okruglim stolovima Hrvatskog novinarskog društva, na različitim susretima koje je organizirala sindikalna podružnica, svjedočanstva novinara, urednika, zaposlenika o kršenju zakona kako su završavala? Sankcijama, prijetnjama pred otkaz, ukidanjem emisija. Zar to nisu dovoljni pokazatelji koji govore da nešto nije u redu? Ne samo da su članovi Programskog vijeća dali ostavku, ne samo da su članovi nadzornog odbora dali ostavku nego i član uprave, te iste uprave je dao ostavku. Zar to nije jedan od stvarnih, kvalitetnih pokazatelja da stvari ne štimaju? Ja stvarno ne znam što bi trebalo? Zar bi trebalo svakom saborskom zastupniku dostaviti sve one podatke i sve dokumente koji su izašli iz HRT-a iz službi koje su zadužene za zakonitost rada na toj televiziji i iz kojih se vidi da se tamo zakoni ne poštuju. Zar nije podatak da HRT traži povećanje iznosa pretplate već dovoljan podatak da financijska situacija u kući nije dobra? Zar nije podatak da se HRT zadužio za dodatnih nekoliko stotina milijuna kuna pokazatelj da stvar nije dobra? Vi možete govoriti što god hoćete, ali situacija doista ne valja. Hvala.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepo. Pa poštovani gospodine Beus naravno da sam zainteresiran, ali iz razloga iz kojih je mislim svaki pošteni i normalan čovjek zainteresiran za stanje na HRT-u. A kad kažem da je to paušalno onda iz usta, bez obzira koliko poštujem svakog saborskog zastupnika i saborsku zastupnicu, meni to još uvijek ne da ništa ne znači, ali to nije zaista argument, dakle to je meni još uvijek rekla-kazala. Ja mogu voljeti više ili manje jednog novinara ili mogu misliti da je jedan novinar bolji ili lošiji i da njegov pristup problemima koji jesu na televiziji je ovakav ili onakav, ali opet to je moje subjektivno mišljenje. Dakle, kada dobijemo od tijela koja jesu nadležna za to zaista stanje da je na televiziji kriminalno, da se radi o kriminalu ili o bilo čemu drugom ja ću to priznati kao argument i tek onda će biti argument. A sve drugo zasada na ovaj način ne mogu prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa i vama. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Josipa Kregara. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine Milas cijenim ton s kojim ste iznijeli svoje stavove, ali ne mogu se složiti sa argumentima i opisom situacije koju navodite jer bi to značilo da smo slijepi prema svakodnevnim ne samo napisima nego i potpuno čvrstim činjeničnim saznanjima o postupcima nabave prije svega, kupnje vanjske produkcije i sličnog koji se odvijaju na HRT-u. Postojeća tijela umjesto da rješavaju takve situacije su mirno to trpjele ili su se dovele u stanje potpune hibernacije i podijeljenosti. U pogledu čvrstih dokaza koje bismo trebali čekati zar bismo trebali sačekati pravomoćnu sudsku presudu protiv koje medije? Mislim da ne i da bi trebalo intervenirati odmah. Te ova argumentacija koja ide na zapravo održavanje statusa qua mi se ne čini dobrom i mislim da postupke treba ubrzati. A konačno, jer vidim vrijeme, imat ću dovoljno da kažem svoje osobno iskustvo u kojem voditelj, a to se čuje, kaže, radi se o meni i o jednoj izbornoj debati, kaže isključi ga, ne daj mu da govori. Ako meni ne vjerujete pogledajte na Youtube.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gospodine Kregar ja se mogu složiti s vama da nešto treba raditi, ali meni nije jasno zašto onda ne kritiziramo sami sebe? Zašto, dakle od tijela koje se zove Programsko vijeće, govorim o Saboru ne mislim na vas, dakle zašto ne govorimo i o sebi? Zašto nakon opetovanih zahtjeva da vrše zakon, dakle da omoguće normalan rad tih tijela zašto ne poduzmu ono što je zakonski ustanovljeno? Zašto blokiraju rad onoga tko je tu da nadzire rad Hrvatske radiotelevizije, odnosno ispunjenje javnog interesa? Zašto tu nismo isto tako glasni i zašto o sebi to ne govorimo na isti način? Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Milas govorili ste jasno i glasno o stvarima koje sigurno nisu zakonski ispoštivane, stvari koje nisu učinjene ja vjerujem namjerno. Namjerno nije sa 5 članova popunjeno Programsko vijeće kako bi moglo funkcionirati, namjerno se opstruira da rad toga Programskog vijeća u zajedničkoj sjednici sa nadzornim odborom iznese sve ono što je potrebno pa i smjene ukoliko su potrebne, ali takvim načinom samo se to može učiniti. Ne može se učiniti kao što je to bilo prije. Ne može se to tretirati kao izborni plijen sada i čekati priliku da se postavi svoj glavni ravnatelj. Izborni plijen je bio i 2001. godine kada je postavljen ravnatelj Galić na prijedlog premijera pokojnoga Račana Hrvatski sabor većinom ga je potvrdio. To jasno stoji. I to je definirano kao izborni plijen tada. Jednako tako kao i svakoga direktora javnog poduzeća ili ministra predlagao je ovom hrvatskom Domu. Jasno je očitovanje predsjednice Programskog vijeća Nade Zgrabljić Rotar koja jasno govori o tome da nema argumentacije o Vladinom negiranju njezinog izvješća, da je sve rađeno onako kako stoji u ugovoru. Zašto nemamo to izvješće mi pred sobom kao zastupnici? Zašto ne pročitamo njezino očitovanje i očitovanje Programskog vijeća tj. Izvješće Programskog vijeća o radu Programskog vijeća HRT-a? Zašto ga nemamo u svojim pretincima i u klupama? Zašto se skriva od nas? To je pitanje svih pitanja u kom grmu leži zec i zašto taj zec nije dostupan javnosti. Stvarno se ovim novim prijedlogom zakona i siguran sam prije svega da se vraća koncept državne televizije, a budite toliko i vi gospodine Milas u svojim raspravama daljnjima i odgovoru koncizni pa recimo onda javnosti da Vlada želi financirati Hrvatsku televiziju i osloboditi građane i tom će svi pljeskati. Bit će opće zadovoljstvo u RH, neće kontrolirati Vlada novac naših građana i nas osobno kao zastupnika nego će to činiti Vlada. Oni neće plaćati i svi će biti zadovoljni.
Vrijeme. Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonko Milas.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani zastupniče Đakić ja se slažem s tim da meni isto nije jasno zašto sabornici nisu dobili Izvješće Programskog vijeća, dapače Izvješće HRT-a? Dakle, upravljačke strukture. Mi razgovaramo o zakonu i govorimo o onome što se događalo dok je stanje kakvo je. A zašto ne dopustimo toj drugoj strani, a oni kažu, odnosno da nam egzaktno kažu kakvo je stanje i o čemu se radi. A što će donijeti još promjena ovog zakona u smislu poslovanja i svega onog što će se događati na HRT-u, mi možemo govoriti da će dogoditi financijski gubitak cca 200 milijuna kuna zbog pritisaka mi nemamo danas još ni započeto restrukturiranje HRT-a. Mi smo odgodili donošenje 5-godišnjeg Ugovora HRT-a s Vladom za jednu godinu zanemarujući pritom da je to potpisano i dogovoreno sa Europskom komisijom, itd., itd. Hoćemo bolji program, restrukturiranje znači otprilike micanje cirka 500 ljudi koji danas rade na Hrvatskoj televiziji, odnosno dovođenje ih toliko, dakle novinara i kreativnog osoblja kako mi to volimo reći. Ali ja mislim da to u idućih nekoliko godina neće biti moguće, dapače to će značiti još gore stanje u financijskom a bojim se i u programskom smislu, samim tim. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Idemo sa raspravom dalje i poštovana zastupnica Đurđica Sumrak, 10 minuta rasprave.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažena ministrice sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Evo drago mi je da sam tu čula dosta iznesenih mišljenja, međutim evo htjela reći nešto u svoje osobno ime i ime nas iz kluba HDZ-a. Da smo željeli kontrolirati medije na ovaj način na koji vi predlažete onda bi smo 2010. godine, naime ne bismo donesli onakav prijedlog zakona, ne bismo usvojili sve prijedloge koji su došli i ne bi taj zakon bio konsenzusom donesen, nego većinom i mi bi danas možda drugačije razgovarali. Da želimo da u Hrvatskoj bude mediji pod kontrolom države i Vlade koje ja je na vlasti, onda bismo mi sigurno u klubu HDZ-a se dogovorili i podržali ovaj vaš prijedlog zakona. Jer sigurno je da na idućim izborima vi više ne možete dobiti nikako povjerenje naroda. Međutim, mi to ne želimo ni sada, mi želimo da imamo dobar Zakon o HRT-u, da mediji nisu pod kontrolom, da mediji nisu jednoumni, da medije mogu kreirati doista ljudi svojim sposobnošću u svom kreativnom radu, a to svakako nije, to svakako nije jedna osoba koja će odlučiti. Ja sad evo neću, bit ću diskretna neću govoriti o imenima koja se provlače kroz javnost, ko je pisao ovaj zakon i potpisivao i tko će odlučiti tko je na toj televiziji kreativan tko nije. Svakako će biti kreativan, u ovom slučaju ako se ovaj zakon donese ovakav kakav je, onaj koji će veličati lik i djelo vladajućih momentalno sada. Slušam danas ovdje od koalicije na vlasti da oni preuzimaju odgovornosti, zato što preuzimaju odgovornost evo ga donose i ovakav zakon, odnosno predlažu ovakav zakon. Pa evo mi već svaki put u stvarnosti od ovih 6 mjeseci od kad su počeli preuzimati odgovornost, ova Vlada je u stvarnosti suspendirala demokraciju. Pa tako je ukinula javne natječaje, tako je postavlja političare, želja je postaviti političare u Nadzorne odbore. Tako je, evo demokraciju suspendirala, u jako puno u 6 mjeseci navrata i ovo je sad, neću reći sigurno nije posljednji pokušaj da se na ovaj način preuzme odgovornost. Što naravno kad su dobivali povjerenje naroda nije bio Plan 21, barem ne javni, ovo je vjerojatno bio neki tajni plan pisan na nekom papiru, nekom tinkom koja se evo ga sad u 6 mjeseci polako pojavljuje i vidimo što znači ta odgovornost. Svi građani koji plaćaju pretplatu HRT-a ne žele da to bude ovakav zakon, ne žele da jedna osoba može imenovati u programske urednike, oni to jednostavno ne žele. Nikoga od nas koji plaćamo pretplatu HRT-a ne zanima uopće osobno mišljenje nekog voditelja neke informativne emisije, ili nekog voditelja nekog okruglog stola. Nas sve koji plaćamo zanima konkretna činjenica, a svoje mišljenje svatko od nas će kreirati na način koji želi. Razmišljam zašto i kako je u stvarnosti želja ove koalicijske vlade, da to učini. Pa evo ga ono što su nama godinama naši simpatizeri predbacivali jest to da mi nikad nismo imali medije i to SDP-e i koalicija jako dobro zna jer oni su oduvijek znali kako imati u rukama medije. Kao u stvarnosti postaviti glavnog i odgovornog koji će postaviti druge glavne i odgovorne a koji će svi skupa biti glavni i odgovorni vladajućoj stranci. Eto to je taj dio odgovornosti koji stvarno fantastično želite preuzeti. Ja sam sigurna da to evo u javnosti neće dobro proći. Vidjeli smo sada pred parlamentarne izbore što znači imati medije. Gospodin kolega uvaženi Kregar je govorio na svom osobnom primjeru, pa svi mi ovdje, sigurna sam u ovoj sabornici, takvih primjera imamo tisuće. Kad mediji naprosto komentiraju vaše mišljenje osobno ili vas evo kao vas isključiti. Oni su usuđuju reći, ne na temelju onog što ste vi rekli, nego se usuđuju naprosto reći i ono što oni misle da ste vi mislili, naime a to odgovara da smo mi mislili neki, što uopće ne odgovora istini. To mišljenje i dalje kažem različitih voditelja neodgovaran i zato nikome u ovoj Hrvatskoj, pa posebice i nama u klubu HDZ-a, ali evo vidim i Hrvatskih laburista i svih nas koji se zalažemo da više javnosti da ovaj zakon, nam je želja da taj zakon kao takav ne prođe. Jer to je doista zadiranje u demokraciju na najvišoj razini. Dobro to je nama 6 mjeseci poznato, to sam rekla. Međutim, evo ga trebali bi malo ipak taj doživljaj svoj nekako metnut na jednu nižu razinu. Kakva će to izgledati televizija, kako će to biti, tko će to danas? Mislim da je kolega Richembergh govorio o kreativnim urednicima koje će imenovati glavni, pa kako će on to, dal će to kolega Richembergh njima reći, ne ovaj ti je kreativan, moj mali ti je kreativan njega metni, on ti je genijalan. Kako će ta kreativnost izgledati? Što mi uopće u ovom zakonu osim ove namjere, ove namjere da jedna televizija postaje državna imamo? Nemamo ništa, nemamo ništa. Ovdje se na jedan, ni na što ne možemo izvući nešto pozitivno, naprosto nego jednostavno vidljivo, pročitano, evo tintom koja se pokazala konačno. Pa evo mi želimo imati televiziju pod kontrolom, mi smatramo u klubu HDZ-a u interesu svih građana Hrvatske da to neće uspjeti.
Hvala lijepa. Imamo prijavljenu jednu repliku i to od poštovane zastupnice Sandre Petrović. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Evo kolegice Sumrak vi ste rekli, ja vas neću ispravljati upravo zato sam digla repliku. Vi ste rekli da građani, svi građani Republike Hrvatske koji plaćaju pretplatu HRT-u, Hrvatskoj radioteleviziji ne žele ovakav zakon. Ja vas pitam da li građani koji plaćaju pretplatu Hrvatskoj radioteleviziji žele upravu HRT-a, odnosno HRT koji je bio u stanju nabiti 40 milijuna kuna duga Odašiljačima i vezama. Ja vas pitam tko će riješiti taj problem, tko će riješiti taj spor i tko će za to biti odgovoran? Čitam po medijima odašiljači i veze bi mogli taj dug oprostiti, međutim stopirani su od strane revizora jer se takvo opraštanje duga ne može opravdati. Prema tome, ja ne znam tko će to platiti. Vjerojatno ti isti građani Republike Hrvatske koji plaćaju pretplatu. To je još jedan problem o kojem govorimo ovdje danas u Saboru.
Hvala i vama. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Đurđica Sumrak.
Evo hvala vam kolegice na ovoj vašoj replici. Pa možda bi to javni ovršitelji mogli riješiti da ih niste ukinuli. Ali još nešto što sam vam htjela reći kolegice. Vidite, upravo bivša Vlada otvorivši ovu borbu protiv korupcije otvorila je i mjesto da se na HRT-u o tome progovori, odnosno sa to DORH preuzme u svoje ruke i da se to počne rješavati. Velik je kolegice problem, to nije problem od financijskih manjkova o kojima govorite. Nije to problem sad unazad pet, sedam godina. Pa taj problem se vuče, uvažena kolegice vi ste još bili jako mladi, negdje od 2000. Ne želim uopće, želim reći da je Hrvatska radio televizija ogroman doprinos imala u Domovinskom ratu i to im se mora reći. To se mora odati priznanje. Sve ostalo, neka, neka se kažnjavaju oni koji su učinili. Neka javni ovršitelji na žalost neće moći. Evo tu je sreća to ste im ukinuli, pa neće moći ispoštovati zakon. Zašto niste u šest mjeseci imenovali sve ove koji su dali ostavke? Niste jer ste imali plan, jer je to bilo dogovoreno da oni učine, a vi kad dođete da ćete učiniti ovo što želite. Evo to je to.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava i rasprava poštovane zastupnice Ivanke Roksandić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, uvažena ministrice sa suradnikom. Pa evo kolegice Sumrak dali ste mi ovako bih rekla jedan šlag wort sa ovom svojom zadnjom rečenicom. Žao mi je što su neke kolege današnju raspravu pokušali pretvoriti, kolege iz vladajuće koalicije u politikanstvo. Naime, mi iz oporbe ni u kom slučaju ne želimo oko ove prevažne teme politizirati. Ne želimo i time što smo pokazali da smo upravo u prošlom mandatu uvažili vrlo važne prijedloge tadašnje opozicije, a da ta ista opozicija te iste prijedloge koje je tada predlagala i koji su uvaženi sada svojim odlukama poništava. Pokazat ću vam to i kroz moju raspravu. Sva sreća što ste ministrice uputili i ovaj Zakon u prvo čitanje, to znači u redovnu proceduru, jer mislim da ćemo toliko doći do svijesti svi da ipak još jednom razmotrimo ove prijedloge koji su danas na stolu, a nakon ove rasprave koju vodimo svi za samo jednu dobrobit, dobrobit naše javne televizije. Bilo bi zato dobro da smo možda dobili izvješće o radu HRT-a i Programskog vijeća. Zašto? Zato što onaj zakon koji je donesen krajem 2010. nakon jedne vrlo žustre, široke rasprave donesen upravo iz, i proizašao iz onoga što smo mi svake godine raspravljali ovdje u ovoj sabornici. Mi koji smo tu već dva ili tri mandata dobro znamo na što smo upućivali. Upravo na ono što se je promijenilo 2010. u tom zakonu. Što smo željeli ovim zakonom koji je na snazi kojeg sada pokušavate promijeniti. Htjeli smo prije svega osigurati stabilno i odgovorno upravljanje HRT-om i osigurati financijsku stabilnost za što je dala zeleno svjetlo za ovakvo rješenje i Europska komisija koju danas neki kolege kažu ne treba se uzimati za ozbiljno. Još će oni možda neke stvari promijeniti nakon što mi čvrsto odlučimo da nećemo sa svog puta skrenuti. Zašto to ističem? Zato što upravo i jučer taj isti HRT u glavnom Dnevniku upozorava na primjedbe upravo Europske komisije kod donošenja ovog zakona a to nisu jedine primjedbe kolege na donošenje zakona u posljednje vrijeme, nisu jedine. Sadašnjim zakonom se dobro i jasno definirao sadržaj i funkcija javne televizije i ono načelo za koje smo se stalno zalagali u ovoj sabornici svi za istinito, nepristrano, cjelovito informiranje javnosti o događajima od javnog interesa. Stalno se ističe da HRT kao javna televizija mora obrađivati i gospodarska i socijalna i obrazovna i zdravstvena i kulturna, znanstvena, ekološka, religijska pitanja. Upravo na tome smo inzistirali. Zato u svojim informacijama i u svom djelovanju mora biti prije svega neovisna. Informacija koju donosi HRT mora biti provjerena. Komentar nije informacija. Sjećam se rasprava gotovo svih kolega bez obzira jesu bili opozicija ili su bili u vlasti upravo na tu temu, da onaj tko donosi vijest, tko čita vijest ne smije tu vijest komentirati. To je osnovno pravilo javne televizije. To si možda može dopustiti netko i u nekoj drugoj emisiji, ali u informativnoj svakako ne. Zakon je omogućio i uvođenje dva specijalizirana programa. Svi smo kroz ona izvješća rekli da nam nedostaju emisije o kulturi, glazbene emisije, da nam nedostaju obrazovne emisije, emisije za djecu i mlade. I zato smo otvorili dva specijalizirana, mogućnost dva specijalizirana programa od kojih nemamo ništa zato što smo danas čuli kroz ovu raspravu da se zaista, da su se neke stvari onemogućile jer nismo neka tijela do kraja izabrali, nismo otvorili sada otvaramo raspravu o ta dva specijalizirana programa. Koliko smo godina svi upućivali kritike na rad HRT-a od programskih do financijskih u kojima je bilo, a moramo priznati netransparentnog financiranja koje je dovelo i do nestabilnosti ovog medija, a koje je od posebne važnosti još jednom ću reći za cijelo hrvatsko društvo. Zato smo i doveli do toga da u zakonu iz 2010. posebno napominjemo i uređujemo upravljanje ustanovom. HRT po postojećem zakonu ima upravu, nadzorni odbor i Programsko vijeće. Uprava ima predsjednika i dva člana koje zajednički imenuje Programsko vijeće i nadzorni odbor. Takva uprava vodi poslovanje, upravlja HRT-om, izrađuje program rada financijski plan. A što predviđa ovaj zakon? Ovaj zakon koji je pred nama predviđa da nema više uprave. Ta uprava zamijenjena je glavnim ravnateljem. Ima ravnateljstvo, postoji dalje nadzorni odbor i Programsko vijeće, a razlog ovih promjena predlagatelja navodi da je došlo do problema u funkcioniranju i upravljanju HRT-om te je nemoguće kadrovski ekipirati neka tijela i zato se treba upravo ovaj upravljački dio promijeniti. Moramo ipak napomenuti da prije svega uvođenje glavnog ravnatelja kojem su date velike ovlasti opet prije svega zbog mogućnosti političkog djelovanja na HRT a na taj način i na potpun kontrolu politike i utjecaja preko ravnatelja. Glavni ravnatelj je po ovom prijedlogu zaposlenik HRT-a ima ogromne ovlasti, bira ga većinom glasova svih zastupnika Hrvatski sabor. On danas smo već čuli je zaista svemogući, može kada hoće i kako mu se prohtje razriješiti glavne urednike. Ravnateljstvo HRT-a čini ravnatelji ustrojbenih jedinica a zadaće su propisane Statuom HRT-a kojeg ga donosi nadzorni odbor, ali zamislite na prijedlog ravnatelja uz potvrdu Hrvatskog sabora. Što to znači? Da će opet sva vlast biti u rukama jednog čovjeka kojeg imenuje politika, a to smo upravo zakonom iz 2010.godine i promijenili i trebali izbjeći. Da se potpuno politika želi umiješati u upravljanje i upravljačku strukturu HRT-a vidljivo je i iz načina izbora članova nadzornog odbora. 4 člana bira Hrvatski sabor na prijedlog Odbora za informiranje, informatizaciju i medije većinom svih zastupnika, temeljem javnog natječaja. Jedan član je predstavnik radničkog vijeća, a potpuno je izbačeno iz članka 22. sljedeća rečenica "Najmanje jedan član bira se na prijedlog parlamentarne manjine". Zamislite što se dogodilo s onom raspravom iz 2010. kada je kolega Stazić u ime kluba tada u opoziciji SDP-a rekao "da se barem jedan član tog odbora bira na prijedlog parlamentarne manjine. Takvim rješenjem nitko neće imati dvije trećine većinu zagarantiranu u tom zajedničkom tijelu koje će birati glavnog ravnatelja. A znamo od glavnog ravnatelja dalje proizlaze ravnatelji podružnica, urednici, uopće programska politika. Glavni ravnatelj htjeli mi to ili ne ima bitnu ulogu u kreiranju pozicije televizije kao javne ili kao pristrane ili sklone jednoj opciji". To su riječi od samo godinu i pol. Sada to mijenjamo. Treći dokaz je isto tako imenovanje programskog vijeća koje isto tako sada mijenjamo želeći potpuni utjecaj politike na programsko vijeće. I evo opet će većina odlučiti o onome zašto smo 2010. ovdje svi digli ruku protiv takvog odlučivanja, a za dobar primjer i za dobru promjenu ovoga zakona koji je na snazi. Završit ću svoje izlaganje, evo dopustite još samo onime što je klub SDP-a izrekao za ovaj zakon na raspravi 2010. Mislim da ovaj zakon zaslužuje pohvalu jer je javna televizija opće dobro. Ona ne može pripadati ni Vladi ni stranci. Vlade se mijenjaju, stranke dolaze druge na vlast i javna televizija ne može biti izborni plijen jel to nije dobro za tu televiziju da se mijenjaju njezina vodstva, njene koncepcije svaki puta nakon izbora. A vi sada kolege upravo pobijate ono što ste sami izrekli 2010. Televizija ne može i ne smije biti ničiji plijen [[Upadica: Hvala lijepo.]] i zato je ovaj zakon koji je sada na snazi puno bolji od ovog prijedloga.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme. I imamo prijavljene tri replike na vaše izlaganje poštovana kolegice Roksandić. Prva je poštovana Đurđica Sumrak. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena ministrice, kolegice Roksandić. Nastavit ću samo na ovom vašem zadnjem citatu kako govora tada SDP-ovog zastupnika. Vidite oni su to tada govorili ali su shvatili da trebaju uzeti odgovornost i da to treba sve maknuti jer to nije dobro. Nije dobro kada je demokratično, nije dobro pa treba uzeti odgovornosti i to sve svesti na zajednički nazivnik i reći mi ćemo uvesti kontrolu jer inače smo nastradali nećemo dočekati ni 4 godine na ovoj vlasti. I još nešto kolegice, rekli ste jako dobro da je i sada došlo upozorenje Europske komisije, pa možda baš upravo i ovaj zakon pa neće se više čuti nikakve upozorenja Europske komisije osim na sreću što mi imamo jednako tako i svoje zastupnike i predstavnike u Europskom parlamentu pa ćemo dobiti neku informaciju ili s neke druge televizije, jer naravno da nije lijepo čuti da Europska komisija i Europa kaže, ne, nemojte molim vas po političkim funkcijama imenovati nadzorne odbore, ne, nemojte ukidati natječaje. Pa nije to baš dobro. Toliko smo se mučili, toliko smo se borili, imali smo Domovinski rat, toliko zakona donesli da bismo završili pregovore da bi nam čestitali, a sada u 6 mjeseci već tri puta se javljaju, kažu i to zamislite prenosi HRT-e. Nije to dobro. I tako oni smatraju odgovornost preuzeti i zastaviti ovakve uopće izvješća.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Ivanke Roksandić.
Hvala gospodine potpredsjedniče Ma kolegice sve ste to dobro rekli i to je jedini cilj izmjene ovoga zakona. Naime, možemo to i na neki način se skriva iza toga sve. Žao mi je što ova rasprava traje mjesec dana. Ona rasprava je trajala pola godine. bila je vrlo transparentna. Ovdje morate kopati, tražiti nešto što su ljudi rekli na toj raspravi, a znate postoji ona oduvijek u narodu pa i u politici sigurno, imati u rukama medije, znači imati vlast.
Hvala lijepa. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Peđe Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Evo prije svega zahvaljujem poštovanoj kolegici Roksandić što je najavila da neće politizirati o ovoj točci dnevnog reda, međutim vidjeli smo evo da se to kod replike nije uspjelo ostvariti. Međutim, ja ću govoriti zašto smatram da nešto se Zakonom o HRT-u i sa HRT-om treba promijeniti, a to je jednostavno. HRT nažalost ne funkcionira. Prije nekakvih osam godina bila je vodeća, bila je najgledanija, bila je najbolja, imala je najzanimljiviji program i svi drugi su je slijedili. Danas je najmanje gledana, mnogi će reći da je najgora, a istovremeno ima najbolju tehniku i ima najbolje profesionalce. Nešto očito s njom ne štima. Onda govorili ste o dva programa specijalizirana, gdje su? Nema ih, pa očito onda moramo nešto napraviti da bi te programe dobili i da bi se HRT kao javna televizija, kao televizija sa najvećim sredstvima vratila na ono mjesto gdje mora biti, a to je na čelu hrvatskog medijskog prostora. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić.
Pa gledajte kolega Grbin, ja nisam politizirala, ja samo iznosila razlike između mišljenja vašeg kluba dok je bio u opoziciji i u ovom trenu na vlasti. To su vam bile činjenice. Ja sam fonograme vaših kolega čitala i nisam ni u kom slučaju politizirala. Željela sam vam samo pokazati da se govori jedno kad ste u vlasti, a drugo kad niste u vlasti. Kad ste u vlasti želite upravo zagospodarit cijelom situacijom, a to i ove vaše zadnje riječi govore. Rekli ste danas da je katastrofa na televiziji, a sada vi govorite da ima najbolju opremu, najbolju situaciju, najbolje sve, a da su najgori programski. Znate zašto su, pa zato što šest mjeseci ljudi daju ostavke u različitim tijelima. Postoje mehanizmi da se ta tijela natjeraju da se ekipiraju i da se donesu programi, da se ustroje dva specijalizirana kanala. Nitko o tome ne priča, pa zato što tijela ne djeluju, a ne djeluju jer nema dobre volje da se ona popune, da se ona kadrovski ekipiraju.
Hvala lijepa. Treća replika je replika poštovanog zastupnika Josipa Đakića. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolegice Roksandić puno ste toga rekli, zaboravili ste usporediti kako je bilo u ovoj sabornici 2004. godine kada je izvješće podnosio gospodin Galić. U cjelodnevnoj raspravi inzistirali smo da saznamo visinu njegovih primanja i nismo je saznali. To je bilo transparentno, to je bilo objektivno prema hrvatskoj javnosti, prema hrvatskim saborskim zastupnicima da cijeli dan u ovom parlamentu nismo mogli saznati koliko je primanje gospodina Galića i kako troši novac onih koji plaćaju pretplatu HRT-a. Toliko o transparentnosti, o kvaliteti HRT-a itd. Ovim što se danas događa urednički integritet koji se temelji na zaštiti profesionalnih interesa novinara od svih oblika političkog utjecaja, kao i utjecaja drugih društvenih skupina, pojedinaca u cilju vjerodostojnosti i kvalitetnog informiranja javnosti bit će bitno narušen ili ga uopće neće biti. Imenovanjem glavnoga ravnatelja pa tako i urednika svih nivoa sigurno ovaj kvalitet neće bit moguće zadovoljit jer će bit ovisan o političkim odlukama glavnoga ravnatelja koji će biti poduprijet ovakvom političkom većinom u Parlamentu. Kad bi to 2/3-skom sigurno bi nadzor bio kvalitetniji, konkretniji, kad bi bilo to konsenzusom bilo bi najbolje i bilo bi sigurno transparentno. I poboljšanje rada o onom što govorite ja ga ne vidim jer sam informiran da svi oni koji su se javljali povjereniku za kvalitetu su ocijenili da je kvaliteta HRT-a dosta dobra, može bit uvijek i bolja i on se mora takmičiti i vezati uz sve komercijalne televizije koje rade na prostoru Republike Hrvatske kako bi opstao i kako bi prestigao same njih. Ali ja ću reći da imamo primjera striktnog vođenja, rukovođenja, poslovanja i svega ostaloga pa tako je bilo i za Galića povika da postoje netransparentne narudžbe, trošenje novaca itd.
Hvala lijepa. Isteklo je vrijeme.
Međutim nemamo izvješće o tome da li su državni pravosudni organi postigli kakve rezultate u otklanjanju tih devijacija.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
… [[Govornica nije uključena.]] Ispričavam se. Rekla sam zašto je došlo do promjene zakona 2010. Dobro ste me podsjetili na tu famoznu ja bih rekla 24-satnu raspravu jer zaista je dugo trajala, na spominjanje više ne znam plavih, žutih, zelenih košulja koje su se kupovale i ne znam čega sve ne, dobro ste me podsjetili na to i da je na tome stalo, da nismo saznali nikada o visinama plaća, menadžerskih ugovora, uredničkih dodataka, nikada nismo saznali, a nismo saznali zato što je ravnatelj i onda bio neprikosnoven. On je bio odgovoran za sve, on je o svemu odlučivao. Eto nakon onoga što smo htjeli promijeniti u potpuno demokratskom duhu, a vi ste dobro i čitali kao i ja upravo rasprave naših kolega sa suprotne strane od one prošle rasprave koji pokazuju zašto smo promijenili 2010. zakon da bi sada taj isti zakon, odnosno prijedlog upravljanja HRT-om jer tu je polazište svega problema, u upravljačkoj strukturi vratili ponovo natrag. I mislim da ćemo za godinu dana ako dođe izvješće o radu HRT-a raspravljati isto kao što smo raspravljali 2008. i 2009.
Hvala lijepa. Nastavljamo s raspravom. Uvažena zastupnica Martina Banić.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovana gospođo ministrice, kolegice i kolege zastupnice i zastupnici. Pred nama je i Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o HRT-u. Vjerujem da se mnogi ovdje sjećaju rasprave od prije dvije godine kada je konsenzusom izglasan spomenuti zakon i kada je posebno pohvaljena široka rasprava, radionice, okrugli stolovi koji su bili vezani uz donošenje zakona. Tada je i predsjednik saborskog Odbora za medije pohvalio i Ministarstvo kulture i ministra zbog procedure donošenja zakona i kazao je da je to primjer kako se treba pristupiti promjeni zakona. Pitam se što se dogodilo u samo dvije godine i zbog čega se sada mijenja zakon koji je donesen konsenzusom. Čuli smo da se zakon mijenja zbog krize poslovanja, međutim ni jučer na odboru ni danas nismo dobili konkretan niti jedan pokazatelja o kakvoj to krizi upravljanja na HRT-u se radi. Predlaže se zakon kojim se pokazuje izostanak bilo kakve koncepcije osim postizanja jedinog pravog cilja, a to je da saborska većina samostalno imenuje Glavnog ravnatelja HRT-a. Kada je 2010. godine predlagano da nadzorni odbor imenuje saborska većina tadašnja oporba govorila je da se HRT pretvara iz javne u državnu televiziju. Danas u Saboru isti brane nacrt zakona gdje sva tijela imenuje i nadzire saborska većina. U posljednjih 6 mjeseci smo mnogo puta bili svjedoci selektivnog pamćenja vladajuće koalicije tako da nas ovo nimalo ne čudi. Da podsjetim, u starom zakonu predsjednika uprave je birao nadzorni odbor u kojem su bila tri člana pozicije, dva člana opozicije i Programsko vijeće u kojem je bilo šest članova pozicije i pet članova opozicije. A za to je bila potrebna dvotrećinska većina. Pitam se da li je demokratskije birati na način da se usuglasi pozicija i opozicija ili je demokratskije da odluku donosi kukuriku koalicija? Prema nacrtu zakona o kojem sad raspravljamo saborska većina bira Programsko vijeće, bira nadzorni odbor i bira glavnog ravnatelja. Tako je moguće bez ikakvog razgovora s oporbom imenovati Glavnog ravnatelja HRT-a. To znači apsolutnu kontrolu HRT-a, to znači da HRT pretvaramo u servis Vlade ili preciznije u servis kukuriku koalicije. Upravo ono što je Zakonom iz 2010. regulirano sada se nastoji nametnuti što je svakako neprihvatljivo i korak unazad u daljnjem razvoju medijskih sloboda. Postoji i mišljenje Europske komisije u kojem piše da je Zakon o HRT-u koji je donesen konsenzusom 2010. bio dobar. Novi zakon je po pitanju garancije neovisnosti slabiji što praktički znači novim zakonom HRT je lišen neovisnosti. Upravo to je ono na što upozoravam kroz ovu raspravu. Idemo na izmjenu zakona samo da bi na drugi način odredili imenovanje vodećih ljudi javne televizije. Dajemo široke ovlasti glavnom ravnatelju, on bi tako trebao upravljati poslovanjem, raspolagati nekretninama i imovinom, predlagati nadzornom odboru Statut HRT-a, donositi opće akte, predlagati Program rada i Financijski plan HRT-a te imenovati i razrješavati Glavnog urednika HTV-a i HR-a. Na ovaj način omogućujemo da jedan čovjek odlučuje o svemu i dajemo sve ovlasti jednom čovjeku. Čovjek koji je pod isključivom kontrolom kukuriku koalicije i podsjeća na marionetu što nam jamči da HRT postaje igračka vladajućih. Kolegice i kolege ovo nije način za rješavanje problema na HRT-u. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda i jednu repliku. Najprije ispravak, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh.
Ispravio bih odjednom dva netočna navoda. Prvi je, kaže da se zakon donosi bez ikakve koncepcije kako bi vladajuća većina samostalno imenovala sva tijela na HRT-u, a drugi je da HRT pretvaramo u servis Vlade. Ne, kolegice Banić. Predlagatelj ima vrlo jasan koncept, a koncept glasi ovako da se više nikada ne dogodi da recimo osoba na dužnosti koju ste vi obavljali, to je sada gospodin Tomislav Saucha, da mu nikad više na pamet ne padne, dakle ni njemu ni bilo kome poslije njega da radi ono što ste vi radili kao šefica Kabineta predsjednice Vlade da gotovo na dnevnoj bazi zovete urednike HRT-a i utječete na uređivačku politiku. Eto to je koncept predlagača ovoga zakona. Hvala lijepa.
Čut ćemo i repliku kolege Josipa Kregara.
Moja replika naravno više će sličiti na ispravak navoda moj prvi zato dio intervencije je činjenica da smo jučer na odboru vrlo argumentirano pokazali u kojim to sve sasvim činjenicama potkrijepljenim elementima vlada kriza u upravljanju. Spomenuto je i to da postoje novinari kojima je cenzurom nametnuta šutnja. Da postoje sporni ugovori, da se vode postupci da ja ne ponavljam ono što je rečeno. Samo ne bi nikako bilo dobro da se stvori dojam da je na HRT-u stanje dobro pa da onda ovaj zakon ne treba nego treba status quo. Druga stvar, tiče se višestrukih navoda u raspravama koje se tiču ocjene kako je protekli zakon bio dobar. Ja sam pribavio to mišljenje i predlažem ministarstvu da ga stavi na svoju stranicu. Jer mišljenje uvažava i kaže da je bio dobar zbog toga što je postignut dogovor, a kaže a ovaj prijedlog koji mi je dostavljen kaže is a bit weaker, samo malo je lošiji i kaže u nastavku a citirajte i taj nastavak zbog toga kod implementacije Hrvatska vlada morat će pokazati osjetljivost, senzibilnost. … [[Upadica se ne razumije.]] To ćemo vidjeti, ali to nije argument protiv zakona. I još onda budući da se spominju i ostali stavci tog mišljenja oni se odnose na raniji prijedlog zakona, to je očigledno iz teksta, a ne na ono što imate pred sobom. Zato bi bilo dobro da javnost, a ne mediji krivo to prikazuju, bude informirana točno o tom mišljenju i da se s njim ne manipulira.
Nastavljamo sa raspravom. Prekasno, prekasno kolegice Banić. Nastavljamo sa raspravom. Pojedinačna rasprava, uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
… [[Govorniku nije uključen mikrofon, ne razumije se.]] ali je dama zakasnila. Evo ovako, evo čitav dan smo imali priliku s jedne strane doista čuti jednu demagogiju, potpunu političku demagogiju koja kaže da moramo biti u dobroj vjeri da se HTV neće staviti pod političku kontrolu, HRT ispričavam se. Jer ne radi se ovdje samo o televiziji, ovdje se radi i o HR-u, a nekima je posao na HR-u dosta blizak pa čak i onom vremenu kada su i čitali određene vijesti i znali da su pod političkim pritiskom jer su morali pročitati vijesti za koje se nisu nikad ni slagali, posebno pišući komentare koji su bili hvalospjevi tadašnjim vlastodršcima. No najveću svakako brigu i u središtu stvari je ipak Hrvatska televizija koja je i središte i političkog i društvenog i kulturnog života, bar bi tako trebalo biti, pa naše zadovoljstvo, informacije, prosvjećenost, razumijevanje svjetskih lokalnih događaja pa i najveći dio slobodnog vremena završava upravo s tim medijem. Način na koji dobivamo informacije preko tog medija umnogome odlučuje i o stanju svijesti pa ja bih rekao i čitave nacije, čitave države. Ako rad televizije vodi jednoj osrednjosti jednoj tehničkoj zapostavljenosti. Tada to nije stvar, dakle o tome, i načina kako će se birati ravnatelj Hrvatske radiotelevizije, nego prije svega način, način poslovanja. Bezobzira tko je na tom mjestu, uprava, ravnatelj moraju snositi svoju odgovornost, na eventualne dubioze, gubitke itd. koje je Hrvatska televizija ili Hrvatska radiotelevizija ostvarila. Dakle, jedno je financijsko stanje, a drugo je način upravljanja i politička namjera, u ovom slučaju vladajuće većine, a prije svega Socijaliberalne partije Hrvatske, odnosno SDP-a koji se pretvorio u neoliberalnu stranku da to postane, da HRT postane politička kolonija. Čuli smo ovdje i izvode iz citata sa prošle sjednice, odnosno sjednice Sabora iz prošlog mandata. A to je samo dokaz da ovdje u Saboru mnogi zastupnici se često ne slažu sa vlastitim mišljenjem jer nešto što je vrijedilo za upravljanje Hrvatskom radiotelevizijom prije godinu dana i načinom odabira ravnatelja, smatram da bi trebalo i sada vrijediti. Posebno demagoški, pa ja bi rekao i suludo zvuči da pojedinci, dakle iz vladajuće koalicije se boje i protiv su ovoga zakona, jer čitava rasprava koja je veza je bila uperena protiv ovakvog prijedloga zakona, ali su i sami sa govornice u ime klubova rekli da će ipak podržati taj zakon. Dakle, što je to nego demagogija, ili u narodu se nešto prodaje, a neću to reći šta se prodaje umjesto bubrega. Dakle, 2000. godine, odnosno u onom mandatu od 2000. do 2003. godine, ona katedrala Hrvatskog duha, a ja sam bio jedan od rijetkih koji je rekao da bivši ravnatelj Vrdoljak, da je bolje snimao filmove nego što je bio ravnatelj Hrvatske radiotelevizije. Pa bio je čak i bolji glumac od ravnatelja Hrvatske radiotelevizije. Ali dakle, ta katedrala Duha koja je vrijedila u onim devedesetim, a posebno nit smatram da jedna takva televizija bila neophodna za vrijeme Domovinskog rata, a posebno onom vremenu do 95. isključujući dakle one političke stvari koje su tada bile vezane. I doista nije baš bilo previše demokracije na Hrvatskoj televiziju u tom vremenu. Ali vezano i za obranu Republike Hrvatske bilo je dobro da imamo jednu takvu katedralu Hrvatskog duha. 2000. ta katedrala Duha, odnosno državna televizija se pretvara u javnu televiziju, dakle u televiziju koja treba biti praktično servis informacija svim građanima. Televiziji koja treba pratiti sve javne sadržaje, od one utrke gusara i kulturnih događaja, od utrke gusara u Metkoviću, pa sve do Vinkovačkih jeseni i Đakovačkih vezova. I zbog toga smatram da, a kao gradonačelnik sam nekoliko puta, pa i saborski zastupnik upozoravao i Programsko vijeće isto tako i ravnatelja da je nedopustivo i nekulturno da nema direktnog prijenosa Đakovačkih vezova kao jedne od najvećih manifestacija. Da su sve ekipe Hrvatske radiotelevizije tada kiselile noge u moru ili su snimali za vrijeme otvaranja ili svečane povorke vezova, snimali kako dva mladića skaču u Modro jezero i od toga radili prilog koji je bio u središnjem dnevniku. Dakle, možemo pričati o programu, možemo pričati o tome zašto se ne snimaju serije poput Malog mista. Zašto program vrvi Mexičkim sapunicama, zašto vrvi emisijama sumnjivog kvaliteta itd. itd. Zašto neke kuće snimaju i produkcije snimaju za Hrvatsku televiziju, te koprodukcije se masno plaćaju tako dalje. Ali kažem o tome bi Sabor trebao raspravljati i ovdje imati jedno cjelokupno izvješće o radu Hrvatske televizije koji bi trebao podnijeti ravnatelj i financijsko i programsko. Dakle, u ovom trenutku SDP skreće sa koncepta javne televizije i to treba otvoreno građanima reć, ne prelazimo na državnu, nego prelazimo na partijsku. Hoće ona bit malo lijepa, hoće bit malo više liberalna, neoliberalna ovisit će o volji predsjedništva, a ja bi rekao i samog predsjednika ili oni koji su blizu predsjedniku, da ne kažem i na koji način blizu. Tako da nam se može desit da tada ja Miroslav Lilić bio sav uplakan, koliko se sjećam kad je umro najveći sin naših naroda i narodnosti. Tako da je to doista bilo srceparajuće i gledati, suze su lile. Svi gledatelji HTV-a u tom trenutku, gospodine Đurović ja sam dobio jednu pedagošku opomenu jer sam rekao nešto o dotičnom predsjedniku, ali to je sad stvar koja nije za televiziju a to vam mogu potvrditi moji roditelji, tako da me ne prekidate iza dok govorim. Dakle, može nam se desit, evo danas je naš lijepi, mili, uvaženi predsjednik gospodin Milanović otišao otvoriti i postavio kamen temeljac, kao što su neki prethodnici njegovi radili, za školu, za bolnicu. Bilo je smo pitanje tko hoće koji kamen temeljac i da jednostavno cjelokupni hrvatski puk uključujući sve hrvatske građanke i građane, sve pripadnike nacionalnih manjina frenetično plješće za vrijeme središnjeg dnevnika. No, to neće biti dovoljno, imat ćemo i Dnevnik plus, imat ćemo i posebne reportaže. Tako da će taj program trajati umjesto ovog sadašnjeg noćnog programa trajati sve do zoru, a onda ćemo gledati kako se taj predsjednik othrvan tim teškim radom koji je radio, kako se ujutro budi i kako pojedini dužnosnici Vlade ispunjavaju svoj radni dan. Evo tako će izgledati ta partijska televizija u kojoj opozicija neće imati uvid niti u rad ravnatelja, niti će se pojavljivati bilo u kojoj informativnoj emisiji, bilo u kojoj kontakt emisiji niti će uopće se čuti njen glas. To je vjerojatno do imenovanja novog ravnatelja zadnji prijenos Hrvatskog sabora i ovako popodne jer tema je doista se radi o …
Hvala lijepa.
Završit ću. A ja bih molio da mi se da replika da mogu odgovoriti.
Netočan navod ispravit će gospodin Jasen Mesić. Isteklo vam je vrijeme kolega zastupniče. Isteklo vam je vrijeme.
Ne, ne. Vidim, vidim. Niste tako ažurni kad vaši pričaju duže od vremena što me i ne čudi.
Netočan navod ispravit će gospodin Jasen Mesić.
Štovani cijenjeni kolega samo sam bez obzira što se slažem sa velikim dijelom vašeg izlaganja želio reći da se ne radi o utrci gusara u Metkoviću, nego o utrci lađa i lađara. Prema tome, tu ste mali. Ali s obzirom da nam je stalo o jednom i drugom evo do kulture i do prijenosa Đakovačkih vezova, mislim evo čisto toliko.
Replicirat će uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Čitajući izvješće s rasprave o prijedlogu zakona koje je Saboru dostavio Odbor za informiranje, informatizaciju i medije onda a u svezi sa ovim što je govorio kolega Vinković doslovno piše kako je važno da bi se poboljšalo funkcioniranje HRT-a raditi i vanjski nadzor nad provedbom zakona i ugovora i to putem regulatornog tijela Vijeća za elektronske medije. Ovom prigodom bih podsjetio ponovo na onu nelogičnost koju smo bili govorili i prilikom evo prošlotjednog imenovanja tog istog Vijeća, jer ispada da samo građani Zagreba i Rijeke plaćaju pristojbu Hrvatskoj radiotelevizije, a građani cijele Slavonije i Baranje i cijele Dalmacije nemaju nikakve veze s time niti onda smiju sudjelovati u tom nadzoru programa Hrvatske radiotelevizije. Podsjetit ću vas da su četiri člana od prošlog tjedna iz Zagreba, a tri člana tog regulatornog tijela iz Rijeke. Ni jedan iz cijele Slavonije i Baranje i niti jedan iz Dalmacije niti iz bilo kojih drugih dijelova Hrvatske. I ovim prijedlogom zakona kaže se da se pokušava napraviti preustroj upravljanja Hrvatskom radiotelevizijom izborom glavnog ravnatelja, Programskog vijeća, Nadzornog odbora itd. problem je u postupku upravo u tome i jest problem. To cijelo vrijeme naglašavamo. Postupak izbora je problem. Vladajuća većina bira, vladajućoj većini daješ izvješće, vladajuća većina te može razriješiti ako nije zadovoljna izvješćem i onim što si radio [[Upadica Stazić: Vrijeme!]] Moraš biti malouman da ne provodiš politiku vladajuće većine.
Na repliku će odgovoriti uvaženi zastupnik Zoran Vinković.
Uvaženi kolega potpuno ste u pravu. Doista bi netko trebao biti malouman, netko koga imenuje da ne radi ono što on hoće. Pa to je jasno i onim vrapcima na grani. Ja bih rekao da želeći reći da će novi ravnatelj tako izabran biti malouman, imat će veliku plaću i morat će raditi ono što mu vladajući kažu. Ali koliko god to zvučalo ružno najgore od programskog šunda koji smo i svjedoci zapljusniti ne samo sa Hrvatske radiotelevizije nego i sa drugih televizija je, a taj programski šund je manje toksičan od otrova političke manipulacije i toga moramo biti svjesni. A kolege iz SDP-a, neće mi još vrijeme isteći da mi se ovaj potpredsjednik Sabora ne naljuti, kolege iz SDP-a trebalo bi im biti jasno da ovo što sada imamo da je to predložio HDZ prije godinu dana, ne da ne da ih ne bi bolile prepone, nego bi izišli van iz ove sabornice, demonstrirali, radili bi ono što se radilo oko radija 101, a sada prodaju demagogiju koja se zove da žele odnosno da ne žele staviti Hrvatsku radioteleviziju pod svoju šapu. Stavit će ju i gledat ćemo ono što sam naveo. Gledat ćemo i buđenje predsjednika i ručkove, gledat ćemo govore, nećemo gledati samo to da odemo malo biciklom napravimo dva kruga nego će se ta televizija crvenjeti ali ne od SDP-ove boje nego od sramote.
Replicirat će i uvaženi kolega Davor Ivo Stier.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Vinković, evo upravo ste rekli da sa strane vladajuće većine prodaju nam demagogiju. U potpunosti se s time slažem. Oni traže da im mi vjerujemo, da im vjerujemo da će oni zapravo evo nisu htjeli donijeti takav zakon ali morali su, morali su ali da im vjerujemo da su zapravo vrlo čiste namjere poštivat će struku. Znate, njima je vjerojatno vjerovala i ravnateljica Klovićevih dvora da je dobro radila, da je bila stručna i nije bila članica HDZ-a. E, da ne govorimo o ravnatelju arhive u Osijeku. Ali što se dogodilo? E došao je kukuriku tsunami i odletjeli su svi. toliko o tom vjerovanju. A što će biti, evo tko će koga nazvati. Pa vjerojatno više se neće naravno intervenirati, pa sami će s Prisavlja nazvati Iblerov trg i tražiti autorizaciju za svaki Dnevnik. Hvala vam.
I na ovu repliku odgovorit će Zoran Vinković.
Pa u pravu ste kolega. Stvar vjere je ipak stvar pojedinca. I u Ustavu piše da je sloboda vjere, vjeroispovijesti zagarantirana svakom građaninu Republike Hrvatske. Pa evo ja sam kao građanin Republike Hrvatske vjerovao između ostalog, doista vjerovao da neće poskupiti plin, struja, gorivo i svi ostali nameti itd. i Boga mi su me razuvjerili u tome vjerovanju, tako da sad možda razmišljam čak da postanem i agnostik, da vam ne kažem ateist. Ali to nema veze doista sa mojom katoličkom vjerom nego ja njima više ne vjerujem a ne vjeruje većina građana ove prelijepe Lijepe naše Hrvatske domovine jer onaj plan 21 ne postoji. Dobili smo plan 25, 35 i pitanje koliko će tih planova, nije on pisan nevidljivom tintom. No, da se razumijemo imali ste vi prije nekoliko godina i jamstvene kartice. Sad se nalaze tamo pa će se vidjeti kako će to izići. Ali ja se nikad ne vraćam u prošlost, nit me zanima što je bilo u 2000., niti u devedesetoj, nego me prije svega zanima što će biti sutra, a od sutra odnosno od izglasavanja ovakvog lošeg zakona dobivamo ne državnu nego partijsku televiziju. Protiv Gordane Grbić ja nemam ništ, ali vjerujem i vjerovatno da se možda i ona vrati. Jer ona je jedna od onih koji su bili ja bih rekao i neopravdano maknuti sa programa tamo devedesetih. Ali nije nelogično da se to napravi. Dakle, čeka nas crvena partijska televizija.
U nastavku pojedinačne rasprave čut ćemo kolegicu Nansi Tireli. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Evo na tragu kolege Stier njegove rečenice sada izrečene, oni traže da im vjerujemo. Samo postavljam pitanje kako? Mislim da svi s razlogom možemo sumnjati ako zbog ničeg drugog onda zbog toga što pojedini saborski zastupnici tako lako mijenjaju svoja uvjerenja, svoje iskaze i što su nažalost najviše kontradiktorni sami sebi, a tome smo svjedoci evo zbog nekoliko citata koje smo čuli u odnosu na još uvijek važeći zakon. Ono što je jedino dobro u donošenju ovih izmjena Zakona o HRT-u jeste da ide u redovnoj proceduri u dva čitanja i da možemo vjerovati možda da će ga predlagatelj ovakvih izmjena i da će ove izmjene uzeti u obzir i sve ono što je danas rečeno u ovoj saborskoj … sve sugestije struke kojih se ovaj zakon itekako tiče i da će onda sve to implementirati u neku novu verziju prijedloga izmjene Zakona o HRT-u koje ćemo imati na drugom čitanju. Rekla sam vjerovati možda zato što je uistinu teško vjerovati i to ne zato što ne želimo, ne zato što svi politički ovdje isto ne razmišljamo, možda vjerovati isključivo je vezano za primjere i praksu koje svjedočimo prilikom svakog izglasavanja i rasprave o bilo kojem prijedlogu ili zakonu u ovoj sabornici u našoj bližoj povijesti. Raspravljamo dakle želimo doći do najboljeg rješenja. Sve ovo što danas čujemo ovdje nimalo ne lični na konstruktivnu raspravu, ne sliči na volju da je svima nama cilj isti, a to je javna televizija, neovisno novinarstvo i točna informacija. Informacija je danas najvažniji resurs. Zbog neke informacije reagiramo upravo zbog istinitosti informacija donosimo odluke kakve donosimo. Na tu informaciju koju građani čuju nitko nema pravo utjecati i ne smije. Čuli smo danas da je ovakav prijedlog izmjene Zakona o HRT-u test Vladi i vladajućoj većini. Da bismo nešto ocijenili treba nam vremena. Ja se pitam, imamo li ga? Imamo li vremena da zbog neplasiranja važnih informacija građanima zato što nekome tako odgovara uskraćujemo javnost za istinu koja se događa. Jučer je u jednoj dnevnoj emisiji na HTV-u 1 bio otvoren telefon za gledatelje, pa ću evo tu epizodu iskoristiti u ovoj svojoj raspravi. Jedan je gledatelj dao zamjerku HT-u za neizvješćivanje i neinformiranje građana o tome što se je danas odnosno jučer dešavalo u okolici Markova trga s radnicima Dioki-a. zamjerao je to što HTV javno ne kritizira Vladu koja je u predizbornoj kampanji obećava da će okupljanja građanima na Markovom trgu biti moguća, a to sada brani. To su zamjerke građana i to su zamjerke s pravom. Koliko građana u Hrvatskoj zna shemu odlučivanja na HRT-u? ono što njih interesira jeste točna i pravovremena informacija i oni na to imaju pravo i ne samo zbog pristojbe koju plaćaju nego zato što su građani jednog demokratskog društva. Često se volimo pozivati na preporuke EU na mišljenje Europe o našim odlukama, ali ispada po svemu ovome danas o ovome da što smo čuli da samo u onome što nam odgovara. Koliko smo samo u ovom Saboru imali hitnih procedura zbog Europe? Zašto je sada ne slušamo ili ne čujemo? Europa želi da u imenovanju čelnika javne televizije sudjeluju svi. Ovakvim prijedlogom ravnatelj ima jako velike ovlasti i odgovara za puno toga. Ali on bi morao biti isključivo u funkciji menadžera koji brine i vodi brigu o poslovanju HRT-a ali ne i u uređivačkoj politici. O toj politici morala bi odlučivati struka koja bi zato bila i odgovorna. Zašto opet zanemarujemo znanja? U ovom našem toliko željenom društvu znanja to znanje marginaliziramo kada god možemo, gdje god možemo i kako god nam se sviđa. Sabor jednostavno mora razlučiti gdje je to granica odgovornosti struke i odgovornosti politike. Danas ovu izmjenu zakona opravdavamo krizom na HRT-u. jesmo li uistinu detektirali tu krizu? Koje je ona prirode? Financijske, uređivačke ili koje. I zbog čega i koga nastaje kriza? Uvijek zbog ljudi ili pojedinca, nekoga tko donosi krive odluke, nekoga tko izigrava zakon, nekoga tko situaciju iskorištava u svoju korist ili u korist nekolicine istomišljenika. Tko danas zbog krize na HRT-u odgovara? Čuli smo da dokumenti i dokazi o nepoštivanju zakona postoje, ali tko odgovara ili snosi određene sankcije zato što nije ispoštovao upravo taj zakon koji je trenutno na snazi i o kome smo čuli nekoliko puta da je dobar kao takav. Imaju li postojeća tijela koja su zatvarala oči pred istinom koja se događala ikakvu odgovornost? Naravno da imaju. I da li bismo mogli reći da je onda problem u njima ili u nama kada to sve znamo a ne poduzimamo ništa? Ispada ovakvom praksom da nikada nitko i neće odgovarati. Kada nam prođe vrijeme ispita i testa ove Vlade po pitanju izmjene Zakona o HRT-u i kada budemo shvatili da ovakve izmjene zakona nisu vodile dobro, tko će odgovarati? Politika koja je na ovakav način postavila glavnog ravnatelja ili taj glavni ravnatelj koji ne bude zadovoljio politiku. Najvjerojatnije nitko do trenutka izmjene neke nove vlasti, a kada dođe nova vlast lako ćemo još jedanput promijeniti Zakon o HRT-U. Praksu nam pokazuje ova današnja rasprava u kojoj smo ne jedanput ustvrdili da je postojeći zakon dobar ali je izazvao krizu. I umjesto da zakonske odredbe tog dobro zakona implementiramo u praksu, mi jednostavno taj zakon mijenjamo jer želimo vidjeti kako ćemo proći na testu. Ali ono što danas ovdje nismo definirali ni čuli jesu koje su to ustvari sankcije ili koje će biti sankcije za neuspjeh na tom ispitu.
Na ovo izlaganje imamo prijavljene tri replike. Prvo uvaženi zastupnik Zoran Vinković, izvolite.
Uvažena kolegice, ovaj zakon doista treba politički konsenzus, konsenzus svih stranaka ovdje u Hrvatskom saboru, ali i konsenzus cjelokupnog hrvatskog društva jer ne radi se ovdje o tvrtki za sađenje cvijeća ili o ministarstvu za istraživanje ruda i gubljenje vremena, ne radi se čak ni o onim, iako ovo mene apsolutno ne čudi, ni o onim koji će se zaposliti pod izlikom odgovornosti na tri, četiri godine bez natječaja, bez stručne spreme, ali putem političke podobnosti pa se bojim da i ravnatelj HRT-a ne bi imao, odnosno nemao takvu spremu, ali u svakom slučaju će imati političku podobnosti. I ukoliko doista nam je želja da Hrvatski sabor imenuje ravnatelja HRT-a pa ja ne vidim razloga da o tome onda ne odluči 2/3-ska većina u ovom Saboru. Jer zapamtite, onaj koji ima informaciju on ima vlast, a ja si ne mogu baš zamisliti društvo u kojem ćemo ponovno živjeti da onaj dežurni sinoptičar ili meteorolog mora izvadit mobitel i nazvati najbliži komitet i pitati iako je vrijeme oblačno da li smije reći da je oblačno, da je na hrvatskom ciklona ili da li se ovim zakonom sprema uragan. Samo vrijeme je promjenjivo i moja želja je da se ovaj zakon doradi i da stvarno ak je potrebno odlučuje Sabor, ali 2/3-skom većinom.
S replikom ustaje i uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovana kolegice, rekli ste da je jedina dobra stvar u ovome to što ide u dva čitanja. Slažem se s vama i stvarno bi bilo jako dobro kada bismo od toga u konačnici onda imali korist pa da se i prihvati nešto od ovih primjedbi koje se daju u ovom prvom čitanju za drugo čitanje. Ali nemojmo se zavaravat, ovo što je stavljeno u proceduru od dva čitanja je samo bacanje prašine u oči cjelokupnoj hrvatskoj javnosti, običan igrokaz vladajućih kako evo žele dat šansu da se o tome provede rasprava, da javnost bude upoznata, a prava istina je da se već i zna tko će bit glavni ravnatelj i tko će bit glavni urednik i kako će izgledat emisije koje će se prenosit, samo to još uvijek nije obznanjeno jer se čeka da zakon bude izglasan. Ili ravnateljica ok. I rečeno je ovdje i poštovani kolega Kregar je također bio rekao, piše u izvješću Europske komisije, samo malo lošije, ali ja bih bio sretan da piše malo bolje, jer i to malo lošije je lošije od onoga što imamo sada. To nije korak naprijed, to je korak natrag. I malo lošije je lošije od postojećeg. I na kraju, uvažena kolegice, rekli ste zanima vas kakve će bit sankcije za neprovođenje ovoga. Vrlo jednostavne. Ako glavni ravnatelj ili ravnateljica, glavni urednik ili urednica ne budu izvršavali i pravili programe po volji vladajućih sankcija će bit njihova smjena, najkasnije na prvom izvješću, možda i ranije, ali moraju vladajući voditi računa o tome da će i oni snosit sankcije na idućim izborima.
Na ovu repliku odgovorit će poštovana Nansi Tireli.
Hvala, uvaženi kolega. Nisam mislila sankcije na glavnog urednika odnosno urednike i glavnog ravnatelja nego mislila sam koje će to bit sankcije za Vladu koja je danas, čuli smo ovdje u Saboru, rekla da je to za nju ispit i da je donošenje ovakvog zakona odnosno izmjene zakona u ovakvom obliku ništa drugo nego samo test našoj Vladi.
I treća posljednja replika, uvaženog kolege Branka Vukšića.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice Tireli. Dva čitanja je samo forma, nema tu nekakvog sadržaja. Pa imamo recimo prije nekoliko mjeseci mnogi su mediji izvještavali o tome da HTV-om vladaju Laburisti i da će HTV-om zavladati Laburisti i onda se mi tu krijemo iza toga svega. Sad se vidjelo kako je to bila manipulacija i manipulacija koga, većine da dobije na vremenu. Podmetanje, nek budu Laburisti krivi, nek se pljuje po njima. Suprotan efekt se izazvao. Samo radite vi za nas. Imam jednog prijedlog. Najbolje postaviti za glavnog ravnatelja volontera, sad su popularni volonteri, on je najjeftiniji, 1600 kuna i testiranje u Starom fijakeru, to nam je najbliže. Govorili ste u jučerašnjoj emisiji, glavni urednik u jučerašnjoj emisiji kad ga se pitalo što je s obećanjem Kukuriku koalicije da će dopustiti na Markovom trgu proteste nije rekao istinu. Istina je sljedeća, da se pokrenulo to pitanje. Ili ne zna ili manipulira. Hoće li biti kakvih sankcija prema kome ako se to još oduži šest mjeseci, a to je moguće. Hoće li se intervenirati, na televiziju svakodnevno se manipulira na HTV-u, svakodnevno se svete na HTV-u, svakodnevno se prijeti Saboru na HTV-u. Pazite oni prijete Saboru, to sam nekoliko puta ali to nikog nije briga. I pitanje da li će urednici odgovarati za mobing nad novinarima. Pazite tamo je teror, smjenjuju, plaše, prijete otkazima, pozivaju na kave i na tim kavama govore ako nećete raditi za nas neće vas više biti na ekranu, uzimat ćemo emisije. Hvala.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić, izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospođo ministrice. Zakon se mijenja kad ne valja, nitko ne mijenja konja koji dobro trči. Dakle ne valja, ne valja situacija na HRT-u, ne valja programski. Program je dosadan, sve manje gledljiv i sve manje gledan što govore pokazatelji i ispitivanja. Program je neambiciozan, najbolje što se dogodi je ona strahota od emisije o Udbi. Program nema plana, ne zna se što hoće. … [[Upadica se ne razumije.]] Jel'? Situacija je loša financijski. Novci se troše kapom i šakom, a kaže državni odvjetnik sad i bagerima se voze. Tolika količina novaca se razbacuje i stavlja u privatne džepove da čak i neka suđenja na Županijskom sudu u Zagrebu zasjenjuju to. Program, odnosno Hrvatska televizija, stanje na HRT-u je loše i kadrovski. To smo se svi uvjerili. Ljudi koji su publici zanimljivi, ljudi koji su intelektualno izazovni, novinari koji imaju nešto reći javnosti, koji su kritični prema vlasti – pa kakav bi to dobar novinar bio koji nije kritičan prema vlasti?!, ti se novinari miču sa ekrana, guraju u drugi plan, a u prvi plan dolaze mediokriteti što je česta nažalost praksa u Hrvatskoj. Nije Hrvatska televizija tu izuzetak. Mediokriteti su naš specijalitet, mogli bi ga izvoziti. Situacija je loša kažu i politički. HDZ-ovci drže sva mjesta. Što je istina. Drže HDZ-ovci sva mjesta. I sad ćemo situaciju promijeniti. Kako ćemo je promijeniti? Pa utvrđenim načelom i već isprobanim, uvježbanim načelom da je sva pamet koncentrirana u vlasti. Sva pamet je skoncentrirana u ovoj koaliciji i ta koalicija naravno najbolje zna kako usmrtiti pse koji nisu bijesni i tko treba vladati televizijom, nema nikakve dileme sve najbolje znaju i za sve imaju opravdanje i sve znaju kako treba. Ona prolongirana zemlja znanja, društvo znanja to nam ne treba. Zna se gdje je znanje, sve znanje je tu i eto sad će partija to znanje primijeniti. A što se mijenja u zakonu? Prije i iznad svega mijenja se način imenovanja ljudi. Ravnatelja imenuje saborska većina, dakle praktično Vlada možemo si to otvoreno reći. Većina saborska misli ono što misli Vlada, nije obrnuto. Mi nemamo situaciju da Parlament kontrolira Vladu, Vlada kontrolira Parlament i to je istina. Dakle, ravnatelja imenuje Vlada. Što on radi? On sklapa sporazum, s kim? Sa Vladom. Provođenje tog sporazuma, ugovora zapravo kontrolira nadzorni odbor. Nadzorni odbor imenuje opet ovaj Sabor, dakle Vlada. Nadzorni odbor isto tako može potaknuti ako se taj ugovor ne provodi i smjenu ravnatelja pa će onda Vlada, Sabor, Vlada ne znam više Sabor jel smijeniti toga ravnatelja. Dakle, ovdje nije situacija da kadija sudi i kadija tuži. Kadija ovdje sudi, kadija tuži, kadija farba sudnicu, kadija nosi kahvu svima u sudnicu, kadija sve radi. Ovo, ružna je riječ, ovo je najboljem maniru totalitarizma i zaokruživanja kompletnog problema u rukama jedne grupice ljudi. Što je rezultat takvog postupanja? Umjesto javne dobiva se rekao bih politička televizija. Politička u smislu politokracije koja nas je dovela ovdje gdje jesmo. Svjetska kriza je to potencirala, ali u ovaj kompletan karneval u kojem se Hrvatska nalazi dovela nas je partitokracija i činjenica da su stranke jedna i druga i treća najpametnije i sve najbolje znaju, o svemu odlučuju, pa si onda to naravno i naplate. Neki sad na sudu odgovaraju, neki će tek odgovarati i tome slično. Dakle, dobivamo političku televiziju koja neće uzrujavati vlast ni prvog premijera ni prvog zamjenika prvog premijera, ni drugog zamjenika prvog premijera, nijednog ministra. Koja će uvijek stvari davati u pravom svjetlu kao što je jučer navečer dala izvještavajući o kreditima koje jadna Španjolska diže sa, odnosno prodaje obveznice sa očajnom kamatom, ubitačnom kamatom od 7%. Naš ministar financija je prodao obveznice vrlo uspješno sa kamatom od 9%. E to je to što se događa i to će nam se događati u medijima. I bit ćemo nakon izvjesnog vremena uvjereni stvarno da je 9 manje od 7, ako nam se to dovoljno puta ponovi povjerovat ćemo da 9 je manje od 7, 9 je uspjeh, a 7 je očajna katastrofa. Dakle, bit će to po svemu što ovdje piše Vladina radiotelevizija. Pa negdje u ponekim zemljama svijeta vlade imaju i svoja javna glasila, pa mogla bi i naša imati zašto ne? Neka to kažu, evo Zakon o Vladinoj radioteleviziji. I riješili smo problem. Izglasat ćemo ga za 15 minuta. Hvala.
Imamo tri replike na ovo izlaganje. Najprije uvaženi zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem. Poštovani kolega ima dosta stvari s kojima se slažem s vama, ali ima i jedna s kojom se ne slažem i krenut ću od nje. Da, nazvali ste onu emisiju o Udbi katastrofom. Naprotiv, treba biti nebrojeno takvih emisija koje će razotkrivati komunističke zločine koji su se desetljećima tako snažno skrivali. Možda je baš ta emisija bila i razlogom da danas imamo ovakav prijedlog zakona kakav danas imamo. Znate bojim se da bi se moglo dogoditi vrlo brzo da umjesto i vjerskih emisija dobijemo emisije o pravima homoseksualaca, da bismo mogli dobiti situaciju da unedogled gledamo reprize partizanskih filmova, a "Četverored" treću i četvrtu epizodu koju su zabranili 2000. godine tadašnja Račanova Vlada kada je došla da ne pogleda hrvatska javnost, a ne da ne govorim o tome da nema njene reprize. I slažem se s vama ovo kad ste govorili o izvrtanju teza. Da, uistinu će se doć u poziciju da će se moći reć, pa 9 je stvarno bolje od 7, kao što se i sada pokušava reć. Malo lošije, pa šta se bunite protiv toga nema veze što bi trebalo biti malo bolje. Podsjeća me to na onu čuvenu rečenicu, a mislim da ćemo i to, ako ovakav prijedlog prođe, a nažalost boljim se da hoće, vrlo brzo na Hrvatskoj radioteleviziji moći slušat, nešto poput one čuvene rečenice ministra Mate Crkvenca iz vremena Račanove vlade: "Građani Hrvatske već bolje žive, samo toga još uvijek nisu svjesni."
Vrijeme. Na ovu repliku odgovorit će poštovani kolega Nikola Vuljanić.
Samo kratko. Povodom one emisije dao sam jedan vrijednosni sud. Mislim da je kriminalno loše napravljena i tako sam je ocijenio, nisam ocjenjivao sadržaj jer smatram da i takvi sadržaji se naravno trebaju pojavit na javnoj televiziji. Sadržaji sa svih strana, kao što trebaju i partizanski filmovi pojaviti, ali se trebaju i ovakvi sadržaji pojaviti. Samo sam rekao da je kriminalno loše napravljena u kontekstu ocjene i gledanosti Hrvatske radiotelevizije. Ako javna televizija sa praktično neograničenim sredstvima može tako nešto lansirati onda znači da nitko živ ne vodi računa, tako loše napravljen, mislim da onda znači da nitko živ ne vodi računa o tome kamo se troše novci. Hvala.
Replicirat želi uvaženi kolega Dražen Đurović.
Hvala. Da ja sam se isto htio na sličnu stvar replicirat kao i zastupnik Burić. Rekli ste, vaš je vrijednosni sud bio da je to strahota od emisije o Udbi, tako ste rekli. Ja mislim da to nije strahota, nego hvala Bogu da je takva emisija uopće već jedanput snimljena u Hrvatskoj državi. Žalosno da je toliko godina trebalo da se uopće snimi takva emisija. A na konto te emisije prije nekoliko dana su se pojavili, pojavile vijesti o tome kako ministrica Vesna Pusić u Njemačkoj pregovara o tome da se, Nijemci traže da se ukine teleoperaterima što je Vlada Republike Hrvatske danas upravo i učinila, od 6% a za uzvrat je Vesna Pusić tražila da se povuče tjeralica Interpola za Perkovićem i Mustačem. Pa ćemo vidjeti da li će se i drugi dio te pogodbe na taj način ostvariti kao što je Hrvatska upravo danas ostvarila svoj dio pogodbe i ukinula porez od 6% teleoperaterima. Kad smo ga donosili rekli smo bit će do ulaska Hrvatske u Europsku uniju, evo prošlo je koliko? Dva, tri mjeseca, četiri i upravo danas je taj porez od 6% teleoperaterima ukinut. Kad je riječ o HRT-u spominjali smo sam sadržaj, kvalitetu tog programa. I ja sam spominjao, još ću jedanput spomenuti serijal Heroji Vukovara, treći dio tog serijala koji je najgledaniji dokumentarni serijal prema podacima koji su dostupni, od ovoga što je snimljeno od kad je uspostavljena Hrvatska država na HTV-u. Treći dio tog serijala HTV nije htjeo i ne želi niti otkupiti niti prikazati, a gledamo naravno te kojekakve partizanske filmove u nedogled.
I na ovu repliku odgovorit će poštovani Nikola Vuljanić.
I još jednom smatram da je, ne samo ova emisija o Udbi i veći dio programa kojeg izrađuje Hrvatska radiotelevizija zapravo financijska katastrofa. Konačno to sad i državni odvjetnik pokazuje. Jer je kvaliteta tog programa takva da ga čovjek razumne inteligencije teško može pratiti bez oponiranja i bez množenja, ako hoćete. Time ne mislim reći da se na televiziji ne mogu pojavljivati i programi koji meni ne pašu, koji vama ne pašu. Javna televizija upravo tome i služi, a ovo što sada se događa pojedini dijelovi programa, pojedini dijelovi informacija jednostavno će biti izostavljeni. Neće trebati zapovjediti ni uredniku, ni glavnom ravnatelju što da stavi, što da ne stavi. Znat će, znat će što paše, što ne paše onima koji ga postavljaju i to je najveća tragedija.
Ostavljam da čujemo još i repliku poštovanog kolege Branka Vukšića.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega Vuljaniću. U potpunosti se slažem s vama da emisija o Udbi loše zanatske kvalitete, ono što Manjkas proizvodi ne bi komentirao. Prije svega, dobro je da su takvi sadržaji, trebaju biti tj. zadaća Hrvatske radiotelevizije, da trebamo slušati o zločinima koji su se dogodili nakon 2. Svjetskog rata i to Hrvati imaju pravo znati o tome. Al na nekoj drugoj razini i to trebaju radit profesionalci. Da je program sve infantilniji, isto tako se slažem. Trebalo bi se znati da su novinari psi čuvari demokracije, to je jedna poznata definicija novinarstva. I novinari su, vlast bi morala znati uvijek oporbeno nastrojeni osim u Hrvatskoj, na Hrvatskoj radioteleviziji. Sada se ozakonjuje da ne smiju biti oporbeno nastrojeni, da i EPH-a, da. Kadija, rekli ste kolega Vuljaniću, kadija sve radi, točno je, a najviše kadi stranci na vlasti, tako predviđaju zakone. Navijačko novinarstvo će nažalost uzeti primat na televiziji, bojimo se da će uzeti primat, ne možemo znati unaprijed. Ali ozakonjuje se mogućnost, pa spriječimo ozakonjivanje mogućnosti, zašto da puštamo to, zašto se bojimo slobode, zašto ne vjerujem? Osim, ponavljam i još jedan primjer, neto je tu spomenuo u četiri reda, isto ste uzeli jedan film koji treba znati u Bleiburgu što se dogodilo. Al opet razina je, ja bi volio da hrvatski redatelji snimaju puno bolje filmove o tom Hrvatskom povijesnom razdoblju. … [[Upadica se ne čuje.]]
Na repliku odgovara poštovani Nikola Vuljanić.
Ma zašto se bojimo slobode? Pa zato jer je sloboda neugodna, i dosadna, i zna ugrist, zna reć stvari koje ne volimo čut, zna pogotovo blag prema vlasti, zna ukazati na ono što ne želimo da se vidi. Ali ne bi se trebalo bojati, novinari u Hrvatskoj i nisu oni svi nastali u ovih zadnjih 20 godina. Ima njih dosta koje smo naslijedili iz prethodne države, kao što smo i nas sve naslijedili, svi smo se naslijedili odonuda. Uvježbani su već, pa se ovakve stvari sa ovih 7 i 9%, ja ne vjerujem da je netko iz Vlade rekao gle daj reci da je Španjolska stravična sa 7, a da smo mi dobri sa 9. Ma ne treba to reći takvim novinarima. Ono što je tužno jeste da takvi novinari napreduju na Hrvatskoj televiziji.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom, pa riječ dajem poštovanom kolegi Stjepanu Milinkoviću. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Dakle, u dosadašnjem tijeku rasprave smo čuli uistinu dosta toga ili gotovo sve. Dobro je naravno i ponoviti jer smo čuli koja je snaga i moć ponavljanja ne sedam, da je jače od devet nego 15 i više može biti, a o tome smo svjedočili i u prošlom sazivu. Puno puta smo čuli ponavljanja, dakle sa lijeve strane. Čak smo čuli i pljeskanje i odobravanje o određenim stvarima i danas se to zaboravilo. Ja danas neću ponavljati ovdje, ali sam zapamtio dakle onu glavnu poruku od predlagatelja i sa lijeve strane da se ovdje radi o uređivanju, radi se o upravljačkim i financijskom uređivačkom sređivanju stanja. Pa ne treba puno razmišljati da se ovdje radi o upravljačkom sređivanju, o upravljanju, a ovo uređivačko će doći samo po sebi. Jer ako netko ne bude to shvatio dobro od tih urednika ili tako bit će mu vrlo jasno rečeno ne uklapaš se u programsku koncepciju itd. A znate zašto dolazi do toga? Zato jer nisi dovoljno hvalio naša postignuća. Nisi dovoljno pljeskao. Pa ne treba se dugo vratiti u povijest da se sjetimo tko je prvi stradao u nekim režimima. Znate koji je prvi stradao koji je prvi prestao pljeskati, ali vjerujte i mi pretplatnici i građani, a poglavito oni novinari koji znaju puno, koji su educirani, obrazovani kojima je to život pa ne može se pljeskati povećanju PDV-a, ne može se pljeskati 25. Ne može se pljeskati povećanju stope nezaposlenosti. Ne može, budimo realni, budimo pošteni. Ne može se pljeskati povećanju cijene struje, plina. Ne može. To se ne može u nikom slučaju. Pa evo mi u mojoj županiji Koprivničko-križevačkoj iz koje ja dolazim, pa mi ne možemo pljeskati najavi da se obustavljaju radovi na podravskom ipsilonu. Ne možemo! Pa meni to ni medijsko sveučilište ne može i svi stručnjaci koji će iz njega proisteći ne mogu objasniti ni mom, kamo Jožini, Štefini i mom sumještaninu. Nitko to ne može objasniti, a poglavito molim vas lijepo mojem poljoprivredniku, seljaku. Ma ne može mu nitko objasniti da je njemu dobro u vrijeme kada je, kada su mu potpore srezane, kada je cijena mlijeka pala, kada se potpore ne isplaćuju i sve ostale okolnosti koje urušavaju hrvatsko selo. I sad će on u toj situaciji neće biti u mogućnosti dragi prijatelji, neće biti u mogućnosti izraziti svoju misao jer mu neće dati mogućnost da kaže i što njemu preostaje? Što njemu preostaje drugo nego traktor. I onda će na kraju opet izazivati iritaciju, a on je u teškoćama, u nevolji da jednostavno osigura svoju golu egzistenciju. To je ono. Što se nama sad u tim okolnostima nudi. Što se nudi? Pa nudi se jedna kontrolirana informacija vrlo jasno iz toga iščitati. Nudi se jedna ucelofanjena kako god je zvali čuli smo ovdje razne nazive ucelofanjenja televizija. A znate šta je najveći problem? Da što ono unutra mi plaćamo televizijski pretplatnici. Samo vjerujte da se ovaj celofan kad-tad skine. I danas postoje drugi načini dobivanja informacija. Građani to vide, shvaćaju. Ne može se nikako njima objasniti neke stvari i vjerujte da će zasigurno račun ubrzo doći na naplatu. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na vaše izlaganje imamo tri replike. Zastupnik Zoran Vinković, izvolite.
Slabo se nešto čuje. Pa evo uvaženi kolega, ovo celofanska televizija neće to biti baš televizija u ukrasnom papiru, nego će to biti televizija, ja mislim da u svijetu postoji jedan primjer takve televizije. Ne želim uopće karikirati. To je ona sjeverno korejska televizija. Umro nam je dragi vođa Ki Mil Sung. Ona jadna voditeljica plaće. Ja ne znam jesu li joj bijeli luk ili crveni luk narezali ispred nje da lije one suze. I ona kaže živio novi vođa Ki Mil Jong. I to doista nije karikiranje niti karikatura onoga što se može desiti sa Hrvatskom radiotelevizijom. Jer doista, pa evo sjećam se i onih eseja i onih putopisa Malnarovih u Globusu i predsjednika Pešćenice i doista bi se moglo desiti da bude i onako kada predsjednik kaže i himne Pešćenice dobro jutro Pešćenico, dobro jutro moj narode a narod nešto drugo odgovori od onoga što ne želi čuti vođa ili partija na vlasti. Tako da upozoravam da ne radimo doista od Hrvatske televizije političko prostituiranje, da ne radimo od javne televizije javnu kuću, nego da doista svi zajedno ovdje u ovom Hrvatskom saboru shvatimo da, jer ono što će sada važiti godinu ili dvije godine za stranke na vlasti da će to upravo za njih biti najpogubnije vrlo brzo i da ne pravimo politički servis od javne televizije, nego da doista imamo javnu televiziju, ne partijsku, ne državnu, nego javnu.
Hvala. Imamo odgovor na repliku zastupnik Stjepan Milinković, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vinković i ja sam shvatio danas ovdje iz rasprava, rekli su da će i ove izmjene potaknuti kreativnost. Ja sam htio dati isto jedan svoj kreativni doprinos u ovom razmišljanju. Dakle, da bi se i tako moglo, da je to jedan od mojih, iako sam više suglasan onom vašem razmišljanju. Ali može mene ovo na neki način uvjeravanje sa lijeve strane podsjeća i na ono lovačko, znate ono na lov na tigra. Kad uhvate mačku i tuku dok ne prizna da je tigar. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Izvolite kolega Vinkoviću najavili ste povredu Poslovnika. Slušam.
Članak 214. to nisu bili lovci nego Crnogorci.
Nije bilo povrede Poslovnika, znači zlorabili ste Poslovnik. Imamo još jednu repliku na uvodno izlaganje zastupnica Ruža Tomašić, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Milinkoviću rekli ste ne može se pljeskati poskupljenju struje, plina itd. Pa ne može se pljeskati. Ja se slažem s vama pogotovo kada plaćate ono što ne dobivate. Tome u prilog vam govori pismo koje sam dobila od mještana sa Pupnata, sa otoka Korčule koji kažu da već nekoliko godina ne mogu gledati televiziju, ne mogu gledati Hrvatsku televiziju, a uporno dobivaju račune za to. I kaže da apsurd bude veći kako je već navedeno u … TV toranj odašiljača i … na kojemu ne žele montirati opremu za praćenje digitalnog programa. I kada su oni rekli da neće plaćati uredno su ih tužili i uredno im uzimaju novac sa računa. Kaže, protiv ljudi koji iz revolta odbijaju platiti TV pristojbu pokreću prisilnu naplatu. Za napomenuti je da tužitelj, Odašiljači i veze d.o.o. na sudu tvrde da mogućnost gledanja TV programa nije od nikakve važnosti za plaćanje TV pretplate. Dakle, kada netko dobiva novac a ne muči se za njega onda ga ni ne poštiva. A da li znate kako je teško živjeti na otocima pogotovo zimi kada nema nigdje nikoga i to je jedino što ljudi imaju to je gledati TV. Pa ću ovu prosvjednu nekakvu notu ujedno predati ministrici. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na vašu repliku, zastupnik Stjepan Milinović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Tomašić apsolutno sam suglasan s vama dakle da se ne može pljeskati onome čemu se ne može. To je vrlo jasno. Ali zasigurno za suosjećati sa ovim gledateljima koji proživljavaju takve teškoće a moraju platiti. Ne dobiju informaciju, ali evo možemo i svjedočiti kako i mi plaćamo a puno puta dobijemo krivu informaciju, pa se ta informacija sutradan promjeni to je posve nešto drugo. Evo jučer smo na sva zvona čuli najavu gospodina Linića da će Vlada ući u Dioki u vlasničku strukturu. I danas evo kaže na portalima uživo iz Banskih dvora, veli ministar Linić je krivo shvaćen. Pa evo to su vam te vjerodostojnosti informacija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo još jednu repliku zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolega MIlinkoviću. Samo jedna nadopuna, vi ste govorili o pljeskanju, aplaudiranju, u Gulagu je završio zato što je prestao pljeskati Staljinu visoki partijski dužnosnik. O tome svjedoče … u odličnom dijelu arhipelag Gulag pljeskalo se 40 minuta. Jadnik jednostavno više nije mogao nije da nije volio Staljina, volio ga je jako ali fizički nije mogao. A korejska je voditeljica iskreno plakala. O tome da na otocima ne mogu gledati Hrvatsku televiziju i ostale hrvatske televizije to je ozbiljan problem. ali je neozbiljna su ministarstva, ne ozbiljno je Vijeće za elektroničke medije. Tisuću 500 pisama su poslali Talijanima koji su pojačali frekvenciju i ometaju naše signale. Umjesto da se ponašamo kao suverena država i da pojačamo signal. Ne, mi smo vazalski u odnosu sa Europom. Potlačeni smo bili i na potlačenosti sada, jer Bruelles je rekao nemojte pojačavat. Ipak su Talijani Talijani i taj zakon je sličan toj praksi.
Hvala. Imamo odgovor na repliku zastupnik Stjepan MIlinković.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa kolega Vukšić slažem se s vama u ovome dijelu. Ja sam isto čitao Solženjicina i uistinu tu nema se što dodati. Ali u ovom dijelu urednika ili tih informativni program kreiraju oni zasigurno neće dobiti tako radikalnu kaznu ali će dobiti 700 dana, tisuću dana bez posla. Pa što to u današnje vrijeme za tog novinara što to znači. Vrlo smo toga svjesni. I zato uistinu i na taj treba razmišljati kolika je moć te kontrole upravljačke o kojoj sam govorio.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice, kolegice i kolege. Pa važeći Zakon o HRT-u donijet 2010. godine, donijet je sukladno stajalištima sukladno preuzetim obvezama iz pregovaračkih stajališta i kao takav je bio jedan od prezentiranih zakona temeljem kojih smo i potpisali pretpristupni ugovor. Ovaj prijedlog zakona je samo još jedan u nizu prijedloga izmjena i dopuna zakona kojima mijenjamo sve one akte sve zakone i sve poteze koje smo prezentirali i koje je Europa prihvatila i temeljem kojih je potpisala pretpristupni ugovor. I zbog toga ne znam kako ćemo se pokazati pred tom Europom kao vjerodostojni. Znam da ćete mi vi možda odgovoriti da u ovom dijelu izmjena zakona koji se sada predlaže zapravo nema europskog acquisa i to je točno. Nema acquisa kao što nemaju u gotovo cijelom poglavlju 23.-Pravosuđe i temeljna prava nema acquisa nema pravne stečevine koju bi implementirali ali ima zato zahtjev ili traženje da se dostignu određeni demokratski standardi konkretno o pravosuđu o tome ćemo kasnije govoriti neovisno i učinkovito i profesionalno pravosuđe, a ovdje određeni demokratski standardi, zaštita javnog interesa i sloboda medija i sve smo mi to prezentirali upravo tekstom zakona koji smo donijeli 2010. godine. I tim je zakonom zaista postignut vrlo visok stupanj depolitizacije javne televizije, radiotelevizije, potpune odsutnosti utjecaja političkih opcija i na kadroviranje i na program javne televizije. Zakon je donesen 2010. konsenzusom. Svi smo ga ovdje pohvalili svi smo ga smatrali dobrim jer je on predviđao da se temeljem javnog natječaja po zakonu utvrđenim kriterijima ovdje u Hrvatskom saboru bira i nadzorni odbor i programsko vijeće i da se vodi računa o svjetonazorima i o političkim opcijama i da se konzultira i oporba u svim tim procesima donošenja odluke o imenovanju članova i Programskoga vijeća i nadzornog odbora. Tako izabrano Programsko vijeće i nadzorni odbor sasvim samostalno i to dvotrećinskom većinom birali su upravu HRT-a, a Programsko vijeće je na temelju javnog natječaja na prijedlog uprave i po prethodno pribavljanom mišljenju urednika i novinara određenog područja imenovalo i razrješavalo glavnog urednika i urednike u pojedinim područjima. I još nešto Programsko vijeće po tadašnjem zakonu bilo birano sa zadaćom da zastupa i štiti javni interes u provođenju i provođenje nadzora nad radom uprave. Upravo to je trebalo raditi i stoga je bilo, postojećim zakonom još uvijek je predviđeno da u tom Programskom vijeću ne može bit nitko tko je bilo na koji način ovisan o HRT-u, bilo financijski, bilo da je u radnom odnosu što se i ovim zakonom predlaže izmijeniti. Evo sada slušamo i od gospođe ministrice smo čuli da je došlo do upravljačke krize u HRT-u, do financijske krize, da se zakon ne provodi, da je zakon dobar ali da se ne primjenjuje i da je to razlog zašto taj zakon treba mijenjati. A ja pitam zašto se ne provodi. Zakon postoji, ima sve mehanizme da se provodi, ima i načine što ako netko ne ispunjava ono što mu je propisano tim zakonom. Čuli smo negdje u ovoj raspravi od nekoga od zastupnika koji možda nešto više zna ili je neko tijelo dobilo takve prijedloge da je zapravo prava kriza u tome da svi u tim tijelima su međusobno podnijeli prijedloge za razrješenje. Pa dobro, rješenje je vrlo jednostavno, treba provesti zakon do kraja. Imate ispred sebe važeći zakon, imate odredbe čini mi se članka 27. i članka 18. koji govori koji su razlozi i kako i tko razrješuje članove Nadzornog odbora i Programskog vijeća i prema tome treba dosljedno provest zakone te osobe koje nisu u stanju funkcionirat, promijeniti osobama koje će funkcionirat i provodit ovaj zakon, a one koje su dali ostavku također na njihov vlastiti zahtjev razriješiti. Ne vidim razloga zašto se to nije kroz sve ove mjesece provelo. To doduše u obrazloženju prijedloga ovog zakona ne vidimo, to ne piše, ali piše nešto drugo. Kaže da je zakon donijet, da je on dobar, ali međutim zbog načina raspodjele pojedinih ovlasti između tijela HRT-a i njihovog djelokruga došlo je do problema u funkcioniranju. Što bi se onda očekivalo da prijedlog ovog zakona o izmjenama i dopunama sadrži, očekivali bismo da sukladno ovome što u obrazloženju piše da se predložila izmjena zakona na način da se uredi i razgraniči djelokrug između Programskog vijeća, Nadzornog odbora i Uprave i da se jasno odredi tko što radi ako je to bio problem. Ali ne, ne predlaže se to nego umjesto toga nudi se nešto drugo, kako je kolega Vuljanić rekao nudi se zakon o VRT-u, dakle o Vladinoj radioteleviziji, a ne Hrvatskoj radioteleviziji jer se sve rješenje problema vidi i to u funkcioniranju i u djelokrugu i financijski će se stvari srediti ponudom čega, da umjesto uprave sada imamo glavnog ravnatelja kojega će birati Hrvatski sabor i to natpolovičnom većinom svih zastupnika. Taj glavni ravnatelj imenovat će se direktno političkim utjecajem i što je najvažniji prigovor zapravo ovom rješenju da će on osim menadžerskih, svih menadžerskih ovlasti dakle on će bit menadžer, upravljat će, brinut će o financijskom poslovanju, ali uz sve to sasvim samostalno će odlučivati o uređivačkoj politici. Kako, tako što će imenovati potpuno slobodno i samostalno će imenovati glavne urednike i urednike u pojedinim područjima i to bez javnog natječaja. Ali i u tome će nas SDP i HNS sigurno uvjeriti da je 9 manje od 7 jer nas uvjerava već šest mjeseci da je transparentnija i demokratskija procedura imenovanja bez javnih natječaja nego sa javnim natječajima, jer oni su namješteni pa je onda bolje da ih to lijepo politika sama imenuje i da je to daleko transparentnije i daleko demokratskije. Taj i takav ravnatelj imat će sve ovlasti, mnogo ovlasti, uređivačku politiku, vođenje, upravljanje, financije, a bit će imenovan voljom vladajuće većine. On će imenovat svog zamjenika, ne zna se otkud i kako, ne znam se šta će taj zamjenik radit, koje su mu potrebne kvalifikacije i koji su kriteriji ali naravno znamo da zamjenik u svakom trenutku kad ravnatelja nema ima iste te velike ovlasti koje ima i sam ravnatelj i također se predlaže i ravnateljstvo kao jedno od tijela. I gledajte molim vas tri su tijela HRT-a, od toga za dva imamo sastav, broj, način imenovanja, djelokrug, što radi, ali imamo ravnateljstvo za koje se samo kaže zakonom da ono postoji. Tko će u njemu bit, koliko će članova imat, što će radit, to će statut uredit. Dakle nedopustivo je da se to ne uredi ovim zakonom. I na kraju samo to, netočno je iskazivano ovdje i od predstavnika kluba SDP-a, a i od nekih naših zastupnika da se javna televizija mora nosit s komercijalnim televizijama. To je potpuno netočno jer komercijalnoj televiziji je jedini cilj profit i stoga mora često podilaziti publici, podilaziti da bi bila gledana, da bi skupila više oglašivača, a upravo si javna televizija može dozvolit taj luksuz da ne podilazi jer ima uplate koje su joj zagarantirane i prihode koji su joj zagarantirani zakonom i upravo zato mora provodit sve ono što je člankom 7. ovog zakona predviđeno, a to je prije svega nepristrano i pravodobno informiranje [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] To je prije svega kriterij izvrsnosti i stručnosti, provjeravanja izvora informacija itd. Hvala lijepa.
Hvala vama. Za riječ se javio zastupnik Nedžad Hodžić. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, u ime Kluba zastupnika Nacionalnih manjina tražim stanku od 10 minuta jer smatram da je danas u diskusiji gospodina Zorana Vinkovića došlo do uvrede Nacionalnoj manjini Crnogoraca koju zastupam i mislim da to moramo prokomentirat i ne dozvoliti da se na ovakav način koristi govor ja bih rekao i mržnje i netrpeljivosti prema pripadnicima nacionalnih manjina. Postoje određene granice do kojih se može ići, postoje granice do kojih se može nešto smatrati određenom retorikom, ali postoje granice koje se zbog čuvanja digniteta ovog Sabora ne smiju prelaziti. Stoga tražim pauzu od 10 minuta.
Za riječ se javio zastupnik Vinković. Izvolite.
Klub HDSSB također traži stanku, a evo ja prije same stanke se ispričavam ako sam uopće niti mi je bila namjera uvrijediti bilo koju nacionalnu manjinu ili pripadnika nacionalne manjine. Radilo se samo o ispravku netočnog navoda jer je kolega zastupnik vic ispričao o tigru i to nisu bili lovci nego je to vic o Crnogorcima. Mogli su bit i zagorci, šokci ili ne znam što. Ali eto ako sam nekog uvrijedio ispričavam se. Ali i mi također tražimo stanku u trajanju od 10 minuta.
U redu, odobravam stanku od 10 minuta. Zastupniče Hodžić izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege. Dakle, nije nam nikakav cilj medijska pozornost, nije nam nikakav cilj da prekidamo i odugovlačimo rad ovog Parlamenta ali nam je veliki cilj da zaštitimo dignitet Hrvatskog sabora. Pripadnici nacionalnih manjina su platili jednu stravičnu cijenu stvaranja Hrvatske demokratske države. O tome ćemo i u Parlamentu jednom razgovarati, čut ćete stvari koje niste ni sanjali da su se događale ali o tome ćemo jednom drugom prilikom. Štovani kolega Vinković vaše diskusije meni su vrlo simpatične i to vrlo često, ali mislim da ste ovaj put prešli jednu granicu i da sam ja kao zastupnik između ostalog i crnogorske nacionalne manjine morao na to reagirati. Prihvaćam ispriku koju ste već iznijeli i pretpostavljam da ćete možda još iznijeti, ali vas molim i ne samo vas nego sve zastupnike da ubuduće vodimo računa da je ovo i građansko društvo, da ovo nije zemlja katoličke vjeroispovijesti, da ovo nije mjesto gdje možemo zbijati šale na crnogorski račun ili bilo koji drugi. Dakle, ne zato što to nekoga osobno može uvrijediti nego radi načelne prirode. Ono što možemo reći u kafiću, ono što možemo reći na političkom skupu ne možemo u ovoj sabornici. Zato sam tražio pauzu. Meni medijska pozornost ne treba. Ja u ovaj Parlament dolazim nakon 25 godina poduzetništva, dakle dolazim iz Bošnjačke demokratske stranke Hrvatske koja je jedna mala manjinska stranka i ja ne trebam medijsku pozornost nego samo imam dužnost i obavezu da čuvam i dignitet ovog Sabora čiji sam član, ali i dignitet pripadnika nacionalnih manjina. I stoga vas molim ubuduće, ne samo ja nego kad su ovakve diskusije u pitanju da reagirate i vi koji pripadate drugim političkim strankama. Toliko.
Hvala. Na vaše izlaganje imamo ispravak netočnog navoda, zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa kolega ovo je već drugi puta da ste rekli da Hrvatska nije zemlja katoličke vjeroispovijesti. Ali ako je ovdje većinom katoličko stanovništvo i svi oni, najviše koji su se odredili da su katolici, ne znam zašto vam to smeta i uporno ponavljate da ovo nije. Kao da kažete da Hrvatska nije zemlja hrvatskog naroda. Hvala lijepa.
Hvala. Izvolite u ime HDSSB-a zastupnik Dinko Burić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Uvaženi kolega ne misleći da ste tražili stanku radi zadobivanja pozornosti ipak moram reći da mislim da je u ovom trenutku ta stanka bila rekao bih ničim isprovocirana. Ali u redu, poštujem vaše stavove i vaše mišljenje. Radilo se o bezazlenoj, možda je neka to bude i rekao bih škola svima nama, reakciji na jedan vic koji nije ispričao kolega Vinković nego zastupnik Milinković. A on ga je, Vinković ga je samo ispravio u smislu kako u originalu ide vic. Pa mislim ako ćemo se baš ljutiti, ja ne vjerujem da se itko u Hrvatskoj ljuti ako ispričamo viceve o zagorcu, o šokcu, o ne znam imamo viceva o Muji i Hasi pa neće to valjda biti razlog ako ispričamo takav vic da se nađemo uvrijeđeni. Međutim, da ne duljim dalje, kolega Vinković se ispričao i smatramo evo da ćete vi tu ispriku i prihvatiti. Nikome iz kluba HDSSB-a budite uvjereni ne pada na pamet vrijeđati bilo koju nacionalnu manjinu. To što smo mi ponekad oštri u svojim istupima i što govorimo ono što mislimo to je naše pravo, ali nikad nismo generalizirali. I kad smo pričali o bilo kojoj nacionalnoj manjini pa tako ne generaliziramo ni sada. Međutim ja moram odreagirati na vaše dvije konstatacije. Visoko cijeneći doprinos svakog građanina Republike Hrvatske u stvaranju njene neovisnosti, njene slobode i njene samostalnosti u obrani od velikosrpske agresije, visoko cijeneći doprinos i crnogorske nacionalne manjine u tome nemojte zaboraviti da je najveću žrtvu za stvaranje neovisne i samostalne Hrvatske države podnio hrvatski narod. I nije u redu da preko te činjenice kad već tako reagirate onda i prešutite je. I u pravu je i kolegica zastupnica gospođa Ruža Tomašić kada je odreagirala, i ja ću odreagirati na to, Hrvatska jest većinski katolička zemlja. I ne vidim zašto bi to bilo koga tko nije pripadnik katoličke vjere u Hrvatskoj smetalo. Ne namećemo nikome svoju, dakle iz te činjenice, ne namećemo nikome osjećaj manje vrijednosti ali dopustite ne dozvoljavamo niti da se volja manjine nameće volji većine. I zaključit ću, ova stanka mislim da je cjelokupnoj javnosti koja je ovo gledala jasno bila je bespotrebna čini mi se. A mi ćemo ubuduće dakle kad se budu pričali i vicevi voditi računa o tome, nismo ga mi ispričali, ali voditi računa o tome da ne ispravljamo netočne navode onda barem viceva. Nadam se da se nećete ljutiti ako budemo pričali viceve vani i o Muji i Hasi koji su najomiljeniji ostali još iz one bivše države. To je tako kako jest. Kolega Vinković je rekao sve što je trebalo reći, evo u ime kluba mislim da je to bilo dovoljno i nadam se da ćete tu njegovu ispriku prihvatiti. Hvala lijepa.
Hvala vama. Imamo ispravak netočnog navoda, zastupnik Nedžad Hodžić. Izvolite.
Ima tu više sad za ispraviti, morate ja bih rekao dobro slušati što se govori. Prije neki dan smo govorili o sjednici prekidali smo sjednicu na rečenici da je Hrvatska katolička zemlja. Hrvatska je zemlja uređena po Ustavu i zakonima ove zemlje. I to nigdje tamo ne piše. Naravno da je većinski, pa to sam ja i rekao za govornicom, većinski katolički hrvatski narod ja ih imam i u svojoj familiji, dakle nikome to ne smeta. Ali želimo vratiti diskusiju u jedan diskurs čist gdje nećemo ono što možemo na političkim skupovima govoriti u sabornici. To je moja intencija. Ovo je sad bila rečenica da su uvrijeđeni lovci, zato što je kolega ispričao vic. Najmanje ću se ljutiti kad budete pričali o Muji i Hasi, dapače ja ću vama ispričati koliko god želite, ali vas molim da onaj grb gore i onu godinu koja je napisana poštujemo svi. Što se tiče broja i najvećih žrtava, to u apsolutnom iznosu je točno, ali u relativnom omjeru su najveće žrtve podnijeli Bošnjaci, jer od 1000 Bošnjaka je ginulo u Domovinskom ratu 4, a od 1000 Hrvata 1. U relativnom… … [[Upadica se ne razumije.]] Molim vas, reći ćete… Ok, hvala.
Kolega vrijeme je, isteklo vam je vrijeme. Na izlaganje zastupnice Ane Lovrin imamo prijavljene 3 replike. Prvi se javio zastupnik Zoran Vinković. Izvolite kolega.
Sad bi me trebali podsjetit na čega, jel. … [[Upadica se ne razumije.]] Dakle, evo…
Možete odustati od replike ako želite.
Ne, ne neću, imam ja dobro pamćenje, ali ovaj put ću paziti da u usta ne uzimam ni jedan vic jel doista nisam imao namjeru nikog, nikoga povrijediti niti sam smatrao da su lovci bili uvrijeđeni, jer ima niz viceva i o lovcima. Da li je to skupina organiziranih ljudi koja ide najkraćim putem kroz šumu u birtiju, a nadam se da se sad i oni neće naljutiti, i da neko iz lovačkog saveza neće tražit stanku. Ali vratimo se mi nazad glavnom problemu ove sjednice Sabora i apostrofirajmo upravo ono zašto se evo npr. i klub Nacionalnih manjina zalaže, da upravo ova javna televizija koja je u povojima postane partijska televizija. I to je najopasnije što se može desiti. Ne da javna televizija postaje državna, ako je državna neka se financira iz proračuna, ako je javna, a za nju se plaća pretplata i to velika pretplata, i ne vjerujem da nakon ovog zakona neće uslijediti i povećanje te pretplate jer će se pronaći određeni dugovi, trebat će se namiriti sadašnjeg ravnatelja, sadašnje glavne urednike. Al kolegice Lovrin ja ću vam reći ko će biti glavni urednici na toj televiziji, Zoran Milanović, Radimir Čačić, Silvano Hrelja, Ivan Jakovčić, Kajin neće biti niti jedan od urednika jer je on protiv tog zakona, ali će glasat za.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Da kolega Vinkoviću rekli ste mi glavne urednike, ali nemojte se ljutiti to o partijskoj televiziji tako, nije to to. To vam je odgovornosti, znate, oni su jako odgovorni. 6 mjeseci već slušamo da treba imenovati bez natječaja, po podobnosti jer se onda zna tko odgovara za što i tko je za što kriv. A vi ste spomenuli Kim il Sunga i njegovog sina ili unuka Jonga, a ja bih rekla da su oni najodgovorniji. Sve sami odlučuju i za sve su sami odgovorni, a kakva je Korejska televizija to smo isto vidjeli neki dan upravo na jednoj izvrsnoj reportaži Hrvatske televizije. Hvala. … [[Upadica se ne čuje.]]
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu repliku zastupnika Branka Vukšića. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovana kolegice Lovrin. Vi ste govorili o tome da bi bilo najbolje da su se popunili članovi Vijeća i članovi Nadzornog odbora, da bi to bilo najefikasnije, međutim ne slažem se s vama. To se ne da popraviti, to treba mijenjati. Zbog čega? Zato što ste loše birali i jedna i druga strana, prema tome i jedna i druga strana snosi krivicu jer su te dvije institucije na Hrvatskoj, dva tijela na Hrvatskoj radioteleviziji podčinili svoj osobni interes, javnome interesu, pardon, javni interes, svom interesu su počinili. I sve što danas rade, način na koji Hrvatska radiotelevizija djeluje upravo svjedoči o tome, ono što se ne da popravljati, ono treba mijenjati, ali se slažem u tome da je najlakši način bio da se promijene samo završne odredbe u drugom, trećem mjesecu i da se išlo izradi novog zakona kao što je bilo i dogovoreno u početku. Hvala.
Hvala vama. Imamo još jednu repliku, o pardon odgovor na repliku. Izvolite zastupnice Lovrin.
Pa kolega Vukušiću žao mi je da se s menom ne slažete jer sve to o čemu govorite, dakle ja slažem ako ne valja, treba promijeniti. Postoje mehanizmi u postojećem zakonu, rekla sam članak 27. i članak 18. o razrješenju članova Nadzornog odbora i Programskog vijeća govori i upravo ovo o čemu ste vi govorili da su koristili svoje položaje za osobne interese itd. To je jedan od razloga za razrješenje sukladno postojećem zakonu, dakle njih je trebalo razriješit i u ovoj proceduri koja je dobra, koja je transparentna i demokratična, je trebalo izabrati nove ljude.
Zahvaljujem. Imamo još jednu repliku, zastupnik Zvonko Milas. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću se nadovezati na ovo što je gospođa Lovrin, ali djelom i na ovo što je, pardon, gospodin Vukšić govorio o direktnom Programskom vijeću, odnosno Nadzornom odboru. Dakle, u ovom Saboru je u ravnoteži kako to je po zakonu izabrana, izabrano 6 članova vijeća, dakle Programskog vijeća iz poziciji, odnosno iz oporbe. I po prvi puta ja mislim od kad postoji Hrvatska javna televizija je konsenzusom zajedno s Nadležnim odborom, dakle u dvotrećinskoj većini izabrana su upravljačka tijela. Izabran je predsjednik uprave, uprava, izabrani su urednici i to prema mišljenju i kriterijima, dakle kreativnog osoblja kako zakon i nalaže. Nakon toga su neki i od članova Vijeća napustili vijeće. Ja mislim, bez obzira što uopće ne sumnjam u vaše dobre nakane, da mi trebamo jednostavno provodit zakon jer takvu poruku moramo poslati svima. Zakon je tu da ga prije svega poštujemo mi kako bi ga poštovali, povraćam se gospođi Lovrin, kako bi ga poštovali i oni svi dakle koji nas gledaju. Dakle, trebalo je raspisati natječaj, prema natječaju ima na toj nove članove i pustiti dakle Vijeće koje prije svega, ne da nije komponento, ako imamo 5 doktora znanosti u tom vijeću od kojih su 3 iz područja medija, 2 novinara, filmski redatelji itd. itd. onda možemo govoriti o tome da to Vijeće zna što je njegov posao. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku zastupnica Ana Lovrin.
… [[Govornik naknadno uključen.]]
Mikrofon zastupnice uključite.
Oprostite. Dakle, da je trebalo postupiti sukladno zakonu i onaj koji ne obnašaju svoju dužnost prema tom zakonu razriješit. Evo samo zato ću pročitat što je jedan od razloga za razrješenje, a kod izvan propisanog načina rada Vijeća HRT-a svojim zahtjevima nastoji utjecati na objavljivanje određenih programa. Dakle, ne dozvoljeno utjecati i promovirati svoj privatni interes, to je jedan od razloga za razrješenje.
Hvala. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Zastupnik Dinko Bošnjak. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo ministrice, kolege zastupnici. Donošenje predloženog zakona preustrojit će se upravljanje HRT-om tako da će se jasno urediti postupak izbora i djelokrug pojedinih tijela HRT-a, te odrediti jasna odgovornost glavnog ravnatelja HRT-a za rad i poslovanje HRT-a kao da to do sad nije bilo regulirano temeljem važećeg zakona. Pod floskulom pojačane odgovornosti i krinkom povećane kontrole nastoji se preuzeti političko preuzimanje Hrvatske radiotelevizije. Kako to drugačije protumačiti kad sva tijela počevši od glavnog ravnatelja, ravnateljstva HRT-a, Nadzornog odbora, Programskog vijeća bira političko tijelo Hrvatski sabor. U situaciji kada u Hrvatskoj državi sve pada kako kaže naš guverner što ne bi smjelo padati našoj Vladi prvenstveni je cilj kako instalirati svoje kadrove na svim razinama Hrvatske radiotelevizije što će omogućiti skladno funkcioniranje svih tijela kako kaže predlagatelj. Izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji teći će med i mlijeko kada se imenuju podobni, a ne sposobni. Vjerujte gospodo da niti jednoj vlasti, pa tako niti ovoj neće pomoći frizirani dnevnici i naručene plaćene emisije iz sredstava poreznih obveznika. Prvenstveni cilj svih vlada je da omogući bolji standard svih građana, a ne da se bavi s tim tko će biti glavni urednici informativnih emisija. U situaciji kada na tisuće ljudi ostaju bez posla, a oni što rade veliki dio njih ne dobiva plaću, kada lokalne jedinice zbog tereta krize, primjene novih poreznih zakona nisu u mogućnosti financirati osnovnu djelatnost i dolazi upitno njihovo postojanje mi se u Hrvatskom saboru bavimo evo cijeli dan politizacijom Hrvatske radiotelevizije. Mislim da Hrvatski sabor, odnosno hrvatska Vlada koja bi trebala pripremati zakone ima puno prioritetnijih projekata i programa koji bi doprinijeli boljitku cijelog hrvatskog naroda. Gospodo draga, ako u skoro vrijeme ne dođe do otvaranja novih investicija i novih zapošljavanja doći će do još teže situacije koja bi za ovaj ispaćeni narod bila neodrživa. Zbog ovih navedenih činjenica hrvatska Vlada trebala bi se uhvatiti u koštac sa prioritetnijim stvarima koje su u interesu boljitka svih građana, a ne baviti se politizacijom koja neće ni u kom pogledu omogućiti bolji život i standard svih građana Hrvatske. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Još nam je preostalo, aha pardon imamo repliku zastupnice Sunčane Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, dobro ste rekli. I meni se čini da se građani pitaju što ipak mi radimo 17 je sati, eto čitav dan u Hrvatskom saboru. Zašto ne progovaramo o pitanjima koja su njima od životne važnosti. Ne bavimo se politizacijom već se bavimo stvaranjem političke televizije. To je činjenica. Druga činjenica je na koju ponovo želim ukazati ponavljamo došlo je do upravljačke, odnosno financijske krize, pa ako je problem razgraničenja ovlasti bio onda su se ovlasti mogle razgraničiti, a ne mijenjati način izbora. Dakle, to je jedna stvar. Druga stvar je nismo čuli ništa što bi predlagalo nove standarde ili unaprijedilo profesionalni razvoj televizije. Ono što smo čuli kad se usvoji ovakav zakon, a zacijelo će se usvojiti jer za to postoji dovoljan broj ruku, bit će to dirigirana televizija i mi ćemo sve to zajedno još morati platiti. I tako na kraju više neće pisati odabrao Đelo Hađiselimović, nego odabrao Zoran Milanović. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo završnu riječ u ime klubova. U ime Hrvatskih laburista zastupnik Branko Vukšić, izvolite.
Potpredsjedniče, poštovana ministrice sa suradnikom, poštovane dame i gospodo, kolegice i kolege. Evo na kraju čuli smo cjelodnevnu raspravu, mnogo mišljenja, mnogo sličnih mišljenja, pa i onih koji će drukčije dići ruke. Ja bih na kraju imao samo dva pitanja. Gospođu ministricu koja se danas nije javljala, nije se očitovala. Nadam se da će mi odgovoriti na ta dva pitanja. Prvo pitanje glasi možete li pristati na prijedloge saborskih zastupnika da se izglasa dvotrećinskom većinom ravnatelj. Drugo pitanje možete li prihvatiti prijedloge koje je dala velika većina saborskih zastupnika da je mišljenje novinara pri izboru glavnog urednika obvezujuće i da za to mišljenje glasa 50% plus jedan član programske jedinice na Hrvatskoj radioteleviziji i da na taj način ipak učinimo jedan korak naprijed, a ne dva koraka nazad. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice Jasen Mesić. Nema ga, gubi pravo na završnu riječ. I u ime kluba HDSSB-a, zastupnik Ivan Drmić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovana ministrice, kolege i kolegice zastupnici. Evo u završnoj riječi iznio bih još jednom da klub HDSSB-a nije promijenio svoje mišljenje, znači tijekom ove rasprave što ste vjerojatno mogli i čuti prilikom uključivanja naših zastupnika. Evidentno je da izmjene ovog dosadašnjeg zakona vode samo jednom cilju to je želja danas vladajuće koalicije da stavi Hrvatsku radioteleviziju posebno njen informativni program koji im je jedino u stvari interesantan pod političku kontrolu. Nama to nije jedini problem na Hrvatskoj radioteleviziji. Problem je i netransparentno trošenje novaca. Milijardu i 500 milijuna kuna godišnje se potroši. Do sada izvješća nisu bila transparentna, nije bilo pravog nadzora na Hrvatskoj radioteleviziji. Zakon je, bivši zakon, odnosno sadašnji zakon je bio dosta loše napisan i nije bilo jednostavno kontrole nad utroškom tih sredstava. Naš je zaključak da izmjenom, ovom izmjenom zakona Kukuriku koalicija će staviti televiziju pod političku kontrolu ali netransparentno trošenje sredstava će se i dalje nastaviti. Isto tako bih uputio jedan apel vladajućoj koaliciji koja ako bude običnom većinom usvajala ovaj zakon sigurno nećemo mi iz oporbe moći ništa napraviti da to zaustavimo da još jednom razmisli jer ovo što rade nije dobro i neće im pomoći da dobiju sljedeće izbore. Jer da to pomaže danas bi premijerka i dalje bila Jadranka Kosor. Vi ćete možda poslije Dnevnika HTV-a u 19,30 ili onog trećeg Dnevnika mirnije zaspati kada vidite svoju sliku uljepšanu na informativnom programu HTV-a ali zasigurno će dodatno izirtirati građane koji znaju da taj informativni program nije realan i da se radi o željama i mjeri vladajuće koalicije. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Završili smo sa ovim dijelom rasprave. ja bih zamolio ministricu da se na kraju obrati. Izvolite gospođo ministrice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Željela bih se u ime predlagača Vlade RH i posebno Ministarstva kulture kao resornoga ministarstva zahvaliti na svim današnjim doprinosima u raspravi. Na samome početku odgovorit ću na okvirno na temeljna pitanja koja su se pojavila u prvome dijelu rasprave, a ona se tiču odnosa medijske politike, medijske strategije i ovih izmjena i dopuna. Naravno da je kao što smo jučer razgovarali na samome odboru jasno da u situaciji uređenog funkcioniranja medijska politika i medijska strategija trebaju prethoditi bilo kojem donošenju zakona. Mi smo se nažalost našli u situaciju, a kada kažem mi mislim na sve nas ne kao na one koji djeluju u izvršnoj ili zakonodavnoj vlasti nego kao gledatelje HTV-a i građane RH u situaciji da svjedočimo radu HTV-a koji je mnogostrano nezadovoljavajući. Niz tih argumenata je danas bio iznesen, ja ću ukratko podcrtati. Ovo je jedna velika mapa koja mi tamo stoji ovako debela nisam je htjela nositi sa sobom samo je dio korespondencije koja svjedoči o neprestanim optuživanjima između triju instanci, uprave, nadzornog odbora i Programskoga vijeća, o njihovim međusobnim zahtjevima za ostavku, što pokazuje da zakon koji postoji jest dobar kao zakon na papiru ali čiji je nedostatak ne u tome što on nije implementiran nego u tome što se on u današnjim uvjetima ne može u potpunosti implementirati. Meni je zbog toga kao što je kazao kolega Stazić i mnogi zastupnici najviše također žao jer bi vjerujte mi svima nam bilo puno jednostavnije i lakše kada bismo se sada mogli baviti cjelokupnom strategijom i politikom medija u Hrvatskoj jer je niz problema koje ste danas otvorili itekako relevantan od statusa tiskanih medija, budućnosti T- portala, nezavisnih medija, neprofitnih medija svega onoga što pripada naprosto svim hrvatskim građanima jer od kuda oni danas jer nije riječ o jednom grlu nego o više načina na koji se dolazi do informacija kako se oni danas u složenoj mreži medija informiraju. Međutim, situacija je takva da iako Ministarstvo kulture nije za to zaduženo i moja je procjena da neprestano punjenje organa ili odbora koji ne funkcioniraju u samoj shemi i to iz razloga što ne funkcioniraju jer se njihovi ovlasti preklapaju. Nije bilo moguće razdvojiti ovlasti a da se ne zadre u logiku upravljanja. I tu je ključni argument. Naime, ključna da tako kažem nedostatak postojećeg zakona koji onemogućavao implementaciju i otvarao vrata ovim nažalost vrlo često nedokazivim radnjama kao što su klijentelizam, privatni interesi, grupni interesi itd. se sastoji u tome da su članovi Programskoga vijeća čineći kvorum sa nadzornim imali pravo odlučivanja u onim područjima za koje zapravo nisu po logici izbora opunomoćeni. Zbog toga je ideja zakona da se Programsko vijeće bavi programskom analizom. Programski izvještaj će se uskoro naći pred vama. Taj programski izvještaj ima 900 stranica i neće biti lak zalogaj ni za koga, niti za analizu a niti za njegovo vrednovanje, ne samo zbog količine nego i zbog heterogenosti i samih proturječnosti koje govore o stanju na televiziji. Financijski izvještaj ni do danas nije stigao osim za naravno ono razdoblje do 1.11.2011.godine dakle ne za tekuće razdoblje. Ono što mislim da je iznimno važno, a to je točno pratiti izmjene o kojima se radi. Jer ako pogledate Programsko vijeće i nadzorni odbor biraju se na isti način dakle biraju se u Saboru, biraju se ne običnom većinom nego se biraju kvalificiranom većinom. Postoje vrlo jasni propisi i Ustav koji govore koji se zakoni trebaju birati. O tome su govorili kolege zastupnici koji su upućeni i po svojoj su struci pravnici koji zakoni pripadaju razini donošenja dvotrećinskom većinom. U ovom slučaju riječ je o izmjenama i dopunama jednoga zakona i to izmjenama i dopunama koje uopće ne diraju u ideju javne televizije. Dapače, javna svrha televizije i njezini programski zadaci su u jednom od prvih članaka dopuna itekako poboljšani. Tko želi ponovno pogledati može se uvjeriti da su uvrštene i dodatno podcrtane tri stvari koje su došle iz resornih ministarstava. Jedno je o programu za zdravlje, drugo je o programu o dignitetu i štićenu digniteta Domovinskog rata i treće je o pojačanju školskoga programa i programa za djecu. Dakle to je jedini dio u kojem se ovdje dopunjavalo i to ne na štetu nego na korist ideje javne televizije. Svi drugi mehanizmi su zadržani osim mehanizma kotiranja između pozicije i opozicije. I taj mehanizam kotiranja kakav je bio prisutan u prošlom zakonu ovdje je zamijenjen vrlo jasnom rečenicom, da će se, a u tome svi imamo i imate prava sudjelovati i sudjelujete i u tijelima kroz koja prolazi proces odlučivanja i ovdje, da će se u izboru članova Programskoga vijeća voditi računa o svjetonazorskom pluralizmu i drugom pluralizmu hrvatskoga društva. Mi smo svjesni vjerujem svi da su sve odluke u Hrvatskom saboru političke odluke, ali to ne znači da su one politikantske ili da rade u korist jedne opcije niti dijela političkih opcija. Mislim da su zakonske mjere i sigurnosni mehanizmi koji su u ovom prijedlogu izmjena i dopuna osigurani sa programskim izvješćem, sa vrlo jasnim godišnjim financijskim izvješćem koji daje nadzorni odbor garancije da će rad svih tijela televizije biti u potpunosti transparentan, da će izvješća stizati redovito i da će biti jasno tko za koju razinu odgovara. Jer ono do čega je došlo ja mogu doista reći vjerujem u najboljoj namjeri, došlo se do toga kad su svi odgovorni da nije odgovoran nitko. Kada su članovi Programskog vijeća trebali postati odgovorni za cjelokupna izvješća onda se naravno došlo do toga da oni ni po svemu opsegu kompetencije ni zadatka ne mogu u tome sudjelovati. A prva ostavka, neću ići u cijelu kronologiju, prva ostavka koja je pala da tako kažem na Programskom vijeću pala je već 26.11., dakle i prije izbora. Dakle radi se o jednom procesu koji nije započeo i nije započet ni sa kakvim političkim promjenama, on postoji od samoga trenutka kada su ta tijela osnovana i kada su ona počela na nezadovoljavajući način funkcionirati. Iskreno vjerujem da ćemo u ovih sljedećih nekoliko dana raditi na jasnoj analizi svih danas iznesenih prijedloga, komentara i prigovora, usvojiti ih u onoj mjeri u kojoj oni mogu zadržati osnovnu ideju ovoga zakona, a to je dakle podjela odgovornosti i podjela ovlasti. Dakako da će, iako je to propisano statutom pa zato nije … [[Ne razumije se.]] zakonom, svi će biti birani javnim natječajem i nema uopće govora da će bit riječ o imenovanju bez javnih natječaja, ali to je naravno u tekstu statuta, nije u tekstu zakona pa nije izrijekom kazano. Ako treba to će bit posebno podcrtano jer to može naravno izazvati veliku zbunjenost. Što se tiče na kraju komentara i odnosa zapravo prema komentarima i o primjedbama koje su došle od strane Europske komisije. Za vrijeme cijeloga rada na samom prijedlogu izmjena i dopuna zakona bili smo u kontinuiranu odnosu rasprave sa članovima delegacije u Zagrebu. Činimo to i sada i to u dobroj vjeri kao i ovdje da su sve primjedbe i svi komentari i svi prijedlozi oni koji su rađeni sa namjerom da zakon bude što kvalitetniji i da on i dalje osigurava ali na jasniji način ono što jest svrha javne televizije. A što se tiče logike samoga izbora glavnoga ravnatelja i pitanja demokratičnosti ja moram kazati da na način na koji se u ovome implementiranju dosadašnjega i sada postojećeg zakona demokracija delegirala toliko nisko da više nije imala odgovornosti, da mislim da moramo biti svjesni da jedno od temeljnih demokratskih načela znači upravo to da uzimajući ili prihvaćajući neke ovlasti, prihvaćamo i odgovornost. I svakako su u pravu svi oni koji su danas rekli da ako netko najveći rizik preuzima predlaganjem i donošenjem ovakvoga zakona to su naravno sami predlagači ili onako kao se često danas reklo, vladajuća koalicija. Tog rizika smo svi svjesni i da znamo da je jedini kriterij po kojem će se vrednovati HTV neće biti nikakve statistike nego će biti zadovoljstvo gledatelja, a ono je itekako moram kazati danas na veoma nažalost niskoj razini. Hvala vam.
Zahvaljujem ministrici. Na vaše izlaganje imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi se javio zastupnik Zoran Vinković, izvolite. Što ispravljate kolega?
Cijenjeni doista ovaj cjelodnevni boravak gospođe ministrice ovdje u Hrvatskom saboru želim ispraviti jedan netočan navod. Naime, gospođa ministrica je rekla da se u Saboru donose političke odluke, ne politikantske. Upravo ovaj jedan prijedlog zakona predstavlja politikantstvo vladajuće koalicije kojim želi staviti pod kontrolu javnu televiziju i od javne televizije napraviti partijsku ili koalicijsku televiziju. Ovaj zakon prije svega i oko njega treba postići konsenzus svih političkih opcija u Hrvatskom saboru i ne vidim razloga zbog čega, bez obzira što pojedini zastupnici, pravnici govore o kvalificiranoj većini, običnoj većini, da se u ovom Saboru postigne konsenzus i da se jedna takva odluka donese 2/3-skom većinom.
Hvala. Imamo sljedeći ispravak… … [[Upadica se ne razumije.]] Završili ste [[Upadica Vinković: Tek tada doista možemo vjerovati u odgovornost, u dobre namjere, a u ovom trenutku sit gladnom ne vjeruje.]] Ali kolega niste ni ispravili netočan navod. Sljedeći za ispravak se javio zastupnik Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo ministrice, ispravljam vaš netočan navod kad su u pitanju konstatacije Europske komisije. Dakle, vi jeste rekli da su oni uputili, o čemu smo uistinu već dosta govorili, svoju bojazan oko načina izbora kvalificirane većine, ali bit je u tome što su iskazali u tom svom stavu brigu i bojazan da će na ovakav način birana uprava HRT-a izgubit svoju neovisnost. Dakle to je bit primjedbi koje dolaze odavde. A čujte, preuzimanje rizika onoga koji predlaže ovakav zakon mora vodit računa da svaka akcija stvara i reakciju. Ako je prethodni zakon bio napravljen konsenzusom i uvedena jedna dobra praksa u ovom Hrvatskom saboru, neovisno o tome mora li biti 2/3-ska ili ne većina onda tu dobru praksu nije trebalo mijenjati. Bojim se da će kad dođe do promjene vlasti onda s punim pravom neka nova vladajuća većina reći čekajte, sad ćemo mi određivat tko će vodit javnu televiziju.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Zahvaljujem se ministrici Andrei Zlatar Violić sa pomoćnikom.
Prelazimo na glasanje. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, prvo čitanje, P.Z. br. 98. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasanje sljedeći zaključak: "Prvo, prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji, Drugo, sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona". Izjasnimo se tko je za? Protiv? Suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 79 glasova za, 34 protiv i 1 suzdržan donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na 2. točku dnevnog reda - Konačni prijedlog zakona o izmjenama Ovršnog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 101 - Konačni prijedlog zakona o izmjeni Zakona o javnim ovršiteljima, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 100 Provest će se objedinjena rasprava. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja pozdravio bih zamjenicu ministra pravosuđa gospođu Sandru Artuković Kunšt. Zamjenice uvodno izvolite.
Hvala lijepa. Poštovane zastupnice i zastupnici, evo pred nama je još jedna odgoda primjene Ovršnog zakona. Predlažemo ju iz razloga što smo u intenzivnim pregovorima s Europskom komisijom i mi smo predočili naše namjere vezane za unapređenje ovršnog sustava i prilagodbu ovršnog postupka smjernicama Vijeća Europe koje zahtijevaju da uredimo takav sustav koji će biti učinkovit, koji će biti ekonomski, odnosno na svaki način pa i ekonomski dostupan, dakle, neće povećavati troškove ovršnog postupka, koji će smanjiti broj predmeta na sudovima i koji će maksimalno štititi dostojanstvo dužnika. Vlada se opredijelila za onaj sustav koji ne uvodi novi instrument, odnosno novu službu javnih ovršitelja jer smo procijenili i zaključili da takvo rješenje ne dovodi do ostvarenja ovih preporuka Vijeća Europe. U pregovorima i razgovorima sa predstavnicima iz Europske komisije predočili smo podatke koji to potkrepljuju i dobili smo načelno pozitivan stav no međutim ono što nam nedostaje, a mi bi htjeli biti ozbiljan pregovarač, odnosno sudionik u pregovorima i strana koja prihvaća realne preporuke, čekamo to pismeno očitovanje u kojem ćemo onda dobiti ovlast da u odgovarajućem smjeru i u punini izmijenimo ovršni sustav. Budući da takvo pismeno očitovanje nije još stiglo, a da je 1. srpanj datum dakle za koji smo se opredijelili u onoj prethodnoj odluci je ovdje mi radi osiguranja funkcioniranja pravnog sustava predlažemo odgodu Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima za vrijeme do 15. listopada. Inače prijedlog zakona novog, odnosno cjelovitog novog ovršnog sustava jer to nije samo Ovršni zakon nego i neki drugi izrađeni su u potpunosti i uputit će se u proceduru čim budu za to stečeni uvjeti vezani za Europsku komisiju. Tako da je ovaj rok od 15. listopada određen u tom maksimalnom obliku. Mi smo kao što je rečeno proveli raspravu na saborskim odborima. Dobili smo i amandman od Odbora za zakonodavstvo pa ako mi bude dozvoljeno ja se mogu odmah očitovati na to. Naime, mi smo u članku 4. našeg prijedloga Zakona o izmjenama Ovršnog zakona naveli da u Zakonu o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona 125/11. i 12/12. u članku 7. mijenjamo riječi od 1. srpnja do 1. rujna. Odbor za zakonodavstvo nam je ukazao da bi nomotehnički točnije i preciznije bilo odrediti, pozvati se samo na ovu posljednju izmjenu koja se dakle iz 2012. dogodila koja je spominjala 1. srpanj da se dakle amandman bi se odnosio samo na spominjanje te zadnje izmjene. I to je nomotehnički u redu i onda Vlada bi prihvatila ovaj amandman ako se možemo već sad o tome očitovati jel. Tako da bi, dal' to sad trebam čitati u zakonu to glasilo? U Zakonu o izmjenama Ovršnog zakona NN 12/12. u članku 2. riječi 1. srpnja zamjenjuju se riječima 1. rujna 2012. Evo, to je otprilike to. Hvala vam.
Hvala zamjenici ministra. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani gospodine predsjedavajući, poštovana zamjenice ministra. Evo pred nama se nalazi još jedna izmjena Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima koja u osnovi ne predstavlja izmjenu već više odgodu njihove primjene. I to odgodu do dana 15. listopada 2012. godine. Dopustite mi da odmah na početku istaknem da će Klub zastupnika SDP-a podržati ovu izmjenu jer smatra da je ona u ovom trenutku nužna. Zakon koji regulira ovrhu, odnosno zakon koji regulira prisilnu naplatu potraživanja vjerovnika jedan je od temeljnih zakona svake države. Na njemu počivaju kako pravni poredak, jer on jamči izvršenje sudskih odluka, tako i financijski sustav. Jer bez saznanja da će se vaše obveze moći i prisilno izvršiti vjerojatno poznavajući ljudsku prirodu nitko svoje obveze ne bi izvršavao. Upravo zbog toga takvim se zakonima mora posvetiti posebna pažnja. A takvi zakoni moraju u osnovi zadovoljiti dvije stvari. Prva je da se njima jamči ostvarenje zahtjeva vjerovnika, da se njima jamči onome koji nešto traži da će to i dobiti. Ali isto tako da se to jamstvo nečime ograniči. A to ograničenje mora biti zaštita egzistencije i dostojanstva dužnika, odnosno kada se radi o Ovršnom zakonu ovršenika. Naše je mišljenje, zbog čega smo odmah na drugoj izvanrednoj sjednici Sabora odgodili primjenu Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima, da su ti zakoni donijeti 2010. godine, odnosno da ti zakoni donijeti 2010. godine nisu uspjeli zadovoljiti ova dva cilja. Smatramo da ti zakoni u ovom obliku u kojem su donijeti niti jamče efikasnost, kvalitetu naplate potraživanja za vjerovnike niti štite prava dužnika. Njihova temeljna ljudska prava da im se u ovršnom postupku neće vrijeđati dostojanstvo, odnosno njihova egzistencija. Dapače, smatramo da je činjenica da se još jedan ostvari, još jedan segment ovršnog postupka i to onaj koji je najosjetljiviji, a to je sama provedba ovrhe prepusti u ruke privatnika smatramo to pogrešnim, smatramo to nedopustivim. I baš zbog toga krenuli smo u izmjene Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima. Te izmjene su dostupne na web stranicama ministarstva, o njima se već duže vrijeme vodi javna rasprava, one prezentiraju u kojem smjeru naše ideje o ovrsi, o njenom uređenju, o načinu njenog provođenja idu. Nažalost, evo kao što je istaknula uvažena zamjenica ministra konzultacije sa Europskom komisijom glede tih predloženih izmjena zakona još nisu dovršene i nama u toj situaciji ne preostaje ništa nego još jednom odgoditi ova dva zakona. A zašto? Kao što sam prije napomenuo smatramo da su ovi zakonski prijedlozi jednostavno loši. Možda ima i drugih mišljenja, dapače, ali mi smo još i u predizbornoj kampanji istaknuli da smjer u kojem ti zakoni idu nije prihvatljiv. S druge strane potrebno je istaknuti da se 2010. prilikom uvođenja, odnosno donošenja ovih zakona, da se donio još jedan zakon, a to je Zakon o ovrsi nad novčanim sredstvima dužnika. Taj zakon je pokazao vrlo dobre rezultate. Ovrha putem agencije, odnosno naše FINE se pokazala vrlo učinkovitom. Naravno u početku je bilo određenih problema koji su srećom ispravljeni. Pokazala su učinkovitom i kvalitetnom i pokazala je smjeru u kojem treba ići, smjer da mi određene institucije koje su kod nas ustanovljene, koje su možda kod nas i jedinstvene trebamo uzdignuti i iskoristit maksimalno koliko god možemo. Evo, rasprave na odborima su pokazale da se od nas traži i jasno određivanje u kojem smjeru bi takva izmjena išla. Ovdje je potrebno istaknuti, mi ne želimo javne ovršitelje, smatramo ih nepotrebnim. I buduće izmjene Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima kao takvim ići će u tom smjeru. Znači ovom odgodom, sprječavamo da se ono što smatramo nekvalitetnim počne primjenjivati i idemo za time da se do 15. listopada sustavno uredi ovrha na način koji će po mojem sudu i po sudu kluba zastupnika SDP-a biti prihvatljiv, efikasan i manje tegotan za ovršenike. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista, zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Po drugi put se od saborskih zastupnika traži donošenje Odluke o odgodi primjene dvaju zakona. Koji se argumenti ili argumente daje. Da je Vlada Republike Hrvatske Europskoj komisiji poslala na očitovanje izmjene i dopune zakona. Mislio sam u svojoj raspravi, a na to me i ponukao kolega Pedža koji je govorio prije mene, spomenuti i na to da nakon godinu i pol primjena Zakona o ovrsi na novčanim sredstvima građani ove zemlje imaju užasnih problema. I da te institucije kao posebne u Hrvatskoj, vjerojatno je mislio na FINU, još uvijek vrše ovršne postupke građana bez ovršnih naloga, dostave ovršnih naloga. Da se plijeni cjelokupni dohodak, a ne samo jedna trećina. Zbog toga građani ostaju bez cjelokupnih dohodaka pa i zbog najbizarnijih zahtjeva za ovršne postupke, na temelju falsificiranih dokumenata, plaćenih obaveza koje su trebali platiti i sve su to negativnosti u sustavu koje postoje. Mi se možemo nadmudrivati ovdje i praviti da toga nema, da to ne postoji ili da su to samo propusti sustava, ali nije tako. Zato i od onoga koji je najslabije, to je građanin, država je dokazala da će efikasno i brzo naplatiti potraživanja, bez obzira da li se radi o televizijskoj pretplati, kazni za krivo parkiranje, komunalnoj naknadi, kreditu za banku i bilo čemu drugome. Ali nema smisla sad o tome govoriti jer naravno da će vladajući reći da to nije predmet ove rasprave, jer se radi o trećem zakonu, oni koji su donosili i predlagali te zakone reć da je ovo primjer u pojedinačnim slučajevima. Ono što sam želio upozoriti i postaviti sljedeće pitanje. Kada smo raspravljali o izmjenama Poslovnika Hrvatskoga sabora i odlučivali o pristupanju Hrvatske u Europsku uniju rekli smo da ćemo morati donijet i posebni zakon o odnosu Vlade i Sabora Republike Hrvatske. Europski koncept je da uloga i pozicija Parlamenata, načelnih parlamenata jača. A kako to izgleda je vidljivo u rečenici iz ocjene stanja jednog i drugog zakona u kojem Vlada šalje zastupnicima ocjenu stanja u kojoj piše da su oni svoje izmjene napisali, taj nacrt proslijedili Europskoj komisiji koja se još nije očitovala. Što bi falilo Vladi, vama u ministarstvu poštovana gospođo, da ste taj tekst nacrta izmjena priklamali uz ove zakone i nas zastupnike upoznali sa sadržajem toga što ste vi napisali i poslali u Bruxelles. Ja nemam vremena čitati privatne Facebook profile vaših ministara, koji na Facebook profilu, privatnom Facebook profilu objavljuju nacrte zakona koje šalju u proceduru i otvaraju javnu raspravu, jer tako vi postupate. Vaši ministri na svojim privatnim Facebook profilima otvaraju javne rasprave o nacrtu prijedloga prije čak i rasprave, recimo u Gospodarsko-socijalnom vijeću. Ja nema namjeru, niti moram čitati web stranice različitih ministarstava i tražiti što su oni nadrljali i poslali u Bruxelles. Pa kad dolazite u Sabor i tržite odgodu primjene nekih dva značajan zakona, zbog toga što čekate pravorijek Bruxellesa. Budite toliko pristojni, odgovorni prema Parlamentu Hrvatske, Saboru Republike Hrvatske i dajte nam to što ste nam poslali njima na očitovanje. U čemu tajna u čemu je caka, što je ustvari? Mi moramo glasati o odgodi primjena zakona temeljem nacrta kojega ste vi poslali Europskoj komisiju u Bruxelles, čekate njihovo očitovanje i onda ćete nam tek poslati svoj prijedlog nacrta. To je odnos drugačiji, pravedniji, bolji, jača pozicija Parlamenta u odnosu na Vladu, kad uđemo u Europsku uniju. Zašto kada se u prijedlozima zakona traži mišljenje Europske komisije, a Vlada od Sabora traži odgodu primjene nekih zakona, hitne intervencije i promjene, to nije sastavni dio prijedloga. Zašto o tome nije rasprava i u matičnim radnim tijelima prije no što Vlada traži mišljenje Europske komisije. Zašto Vlada ide prije u Bruxelles nego matičnom odboru? Ne tražim raspravu na plenarnoj sjednici, nego matičnom odboru Sabora, prije traženja mišljenja Europske komisije. U Europskom parlamentu, ali i u mnogim Nacionalnim parlamentima najkvalitetnije, najstručnije, najžustrije, najduže rasprave o prijedlozima zakona traju u odborima, mjesecima. I kad oni dođu na plenarnu sjednicu čak i u ime klubova rasprave traju 3 minute i postiže se dogovor. Hrvatska je u poziciji vlastitim izborom, vlastitim … [[Govornik se ne razumije.]] i nespremnošću dijaloga sa Parlamentom … [[Govornik se ne razumije.]] da se nacrt zakona napiše, pošalje u Bruxelles a da matično radno tijelo Sabora o tome pojma nema, ne da raspravlja traži od Sabora odgodu primjene zakona i kaže ako hoćete znati što smo poslali u Bruxelles čitajte naše web stranice ili možda Facebook profil ili Twittere. To je neprihvatljivo ponašanje. To u buduće se ne smije dogoditi. Ne znam, ne razumijem zašto matični odbori Hrvatskog sabora pristaju na takvo poniženje. Zašto mišljenje Bruxellesa Vladi je bitnije od mišljenja, stručnog mišljenja radnog tijela Sabora? Možda bi taj prijedlog nacrta koji ide prema Europskoj komisiji bio bolji da je razmotren u matičnom odboru ili ne samo u matičnom nego i zainteresiranom radnom tijelu. Možda bi i mišljenje, stav matičnog i zainteresiranog odbora bio dodatni argumenat kada Europska komisija daje svoje mišljenje, jer oni sad daju mišljenje samo na stav Vlade ne i Parlamenta. I da dobijemo cjelinu razumjeli bi zašto nismo dobili mišljenje Europske komisije, nego po drugi put odgađamo primjene istih zakona. I što sad za građane mijenja? Ništa. Ovrhe idu i dalje po starom modelu, po starom sistemu bez ovršnih naloga, na zaštićeni dio dohotka. Ako građanin ne zna da na vrijeme reagira prema FINA-i ode sve k vragu, a mi se pokrivamo ovdje mišljenjem, čekanjem mišljenja Europske komisije bez prethodne rasprave u Saboru. I pitam na kraju otkud znate tko vam je rekao da ćete do ovih rokova koje ste upisali u prijedlog zakona dobiti mišljenje Europske komisije. Ili kad ste zadnji put tražili da je to polovica ove godine rekli ste da ćete dobiti mišljenje europske komisije do polovice godine. Niste. Kako sad znate da ćete na vrijeme dobiti mišljenje? Tko vam je to jamčio da ćete dobiti to mišljene? Budite korektni recite ne znamo, neizvjesnost je i produžite primjenu do kraja godine onda odgodu primjene. Nemojte nas maltretirati svaka tri mjeseca sa prijedlozima zakona o odgodi primjene zakona zbog čekanja mišljenja Bruxellesa o kojem Sabor prije što tražite mišljenje Bruxella nije raspravljao. Ne plenarnoj sjednici, matičnom radnom tijelu. To se zove zaštita digniteta Hrvatskog sabora pred hrvatskom javnošću, hrvatskim građanima, ali i kao buduće članice Europske unije. To se zove nova pozicija, nova uloga, jača uloga parlamenata u odnosu na Vladu. To je nešto što će očito trebati biti i predmet posebnog zakona. I sad će biti izgovor da mi takav zakon nismo donijeli to je točno. Argumenat prošli put odgode primjene je bilo čekanje, mišljenje Europske komisije. Ponavljam pitanje, mislite li da će oni prekinuti godišnje odmore da vam daju mišljenje do novih rokova koje predlažete i zašto vam je tako teško uz ove prijedloge zakona dati dokumenat koji ste poslali Europskoj komisiji na mišljenje?
Zahvaljujem. Imamo tri ispravka netočnog navoda na vaše izlaganje. Prvi se javio zastupnik Peđa Grbin, izvolite.
Zahvaljujem. Evo više netočnih navoda pa ćemo krenuti redom. Prije svega kolega netočno je da se ovrha u FINA-i vrši bez dostave ovršnog naslova. Zakon je tu jasan, propisana je procedura. Bože moj, grešaka ima kao što ih ima i u svakom sustavu ali se na njihovom uklanjanju radi i kako se sustav bude uhodavao bit će ih sve više. Nadalje, upozorio bih vas da postoji nešto što se zove kodeks savjetovanja sa zainteresiranom javnošću u postupcima donošenja zakona, drugih propisa i akata. I taj je kodeks vrlo jasno propisao gdje se akti objavljuju prije nego što se upućuju u proceduru ovlaštenom predlagatelju a nakon toga zakonodavnom tijelu koji ih donosi. A konačno imamo i Poslovnik Hrvatskog sabora koji propisuje kada je predlagatelj uputio određeni prijedlog što se sa njime radi. Vrijeme mi ne dozvoljava da ispravim i dalje navode. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Sljedeći ispravak netočnog navoda zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite kolega.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Evo ja ću nastaviti kako je kolega Grbin govorio isto mi je neke neispravne navode već ispravio. Dakle, ja ću se referirati na Facebook, Twitter i web stranice. Dakle, kolega Lesar ovo je 21. stoljeće i normalno je da se komunicira i s pomoću najsuvremenijih medija posebice ako to doprinosi transparentnosti rada Vlade jer na taj način se širem krugu zainteresiranih građana omogućuje da imaju uvid u dokumente i zakone koji su u proceduri. Što se tiče, ministar nije privatna osoba kolega. Što se tiče uloge Parlamenta u Europskoj uniji meni je jako žao što niste bili na jednom izvrsnom predavanju koje je organizirao Odbor za europske integracije na kojemu nam je jedan vrhunski politolog zapravo govorio o tome koja je budućnost parlamenata u Europskoj uniji u odnosu na Europsku komisiju, na nacionalne vlade i Europski parlament. Evo vrijeme mi ne dozvoljava da vam dalje elaboriram, ali rado ću ako želite.
Zahvaljujem. Sljedeći ispravak netočnog navoda zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Lesar, netočno je da argument za prvu odgodu 22. prosinca 2011. je bio čekanje mišljenja Europske komisije. Argument je bio, mi doduše nismo dobili jasne argumente ali mogli smo iščitati otprilike, mi smo rekli da to nećemo i mi nećemo javne ovršitelje. Oni upadaju nogom ljudima u stanove po noći, a onda budući da je bilo pozitivno mišljenje na postojeći zakon prihvaćeni dvotrećinskom i više većinom u ovom Hrvatskom saboru onda sada treba čekati mišljenje o izmjeni toga tada već odobrenog zakona odnosno pozitivno ocijenjenog. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba Hrvatske demokratske zajednice zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra. Klub Hrvatske demokratske zajednice neće podržati donošenje ovoga zakona iz razloga koje smo već govorili prilikom prijedloga za prvu odgodu primjene donijetoga zakona. Ali evo moram ovdje reći da je ovo još jedan zakon koji se suštinski, sadržajno pa i u provedbenom dijelu mijenja nakon potpisivanja pristupnog ugovora. I ovo je jedan od zakona koji su bili mjerilo u poglavlju 23. I opet će mi netko reći da nema pravne stečevine europske i nema acquisa i to je točno. Ali ono što je bio zahtjev za potpisivanje ugovora jest bilo da Hrvatska postigne i da primjeni mjere i donese zakone kojima će osigurati učinkovito, profesionalno i nepristrano pravosuđe. Kako je pitanje ovrhe i Ovršnog zakona naravno ljudima izuzetno važno jer mogu imati super efikasno pravosuđe do stanja pravomoćne presude ali sa pravomoćnom presudom mogu samo mahati, to je papir dok nemaju svoje pravo da li pravo ili neko materijalno dobro koje stječu tom presudom dok ga nemaju na svom računu u svom džepu ili u zemljišnoj knjizi upisano na svoje ime do tada za njih taj sudski postupak nije završen. Meni je ovdje nekako neugodno raspravljati o ovome, neugodno mi je i zbog gospođe ministrice vanjskih poslova gospođe Pusić koja je bila i predsjednica saborskog Nacionalnog vijeća za praćenje provedbe pristupnih pregovora i … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Odbora nacionalnog vijeća, ne zvalo se vijeće čini mi se ali nije važno. Dakle, kakogod. Kroz to tijelo prošli su svi ovi zakoni. Svi su dobili zeleno svjetlo i potvrđena su sva pregovaračka stajališta i svi ti zakoni upravo na tome tijelu. I nakon toga donijeti ovdje na plenarnoj sjednici evo upravo ova dva zakona o kojima govorim čini mi se sa 100 i nešto 110 glasova. Koji su argumenti zašto je trebalo tako promptno i hitno odgoditi primjenu toga? Kao što sam već rekla nismo nikada egzaktno čuli niti smo dobili nekakve analize o tome. Spominjalo se povećanje troškova, nismo dobili uporedne troškove što to znači sa javnim ovršiteljima. Dakle i sada se plaćaju sudske pristojbe. Iste te bi se plaćale i u tom slučaju i sada se plaćaju troškovi odvjetnika. Bilo bi zanimljivo da ministarstvo možda napravi jednu analizu koliko su troškovi kada uzme odvjetnika građanin ili bi bili predmnijevani troškovi da se uvede javnoovršiteljska služba. Naravno, ja sam na matičnom odboru postavila pitanje kada je zakon upućen Europskoj komisiji. Ja sam tada bila upućena na web. I kolega Grbin svakako taj akt koji vi spominjete vjerujem da spominje web stranice hrvatskih ministarstava ali sigurno ne spominje privatne facebookove ministara ali evo to je moderan stil ove Vlade da komunicira s građanima na svojim facebook profilima privatnim. Često se tamo zanesu pa komuniciraju nekim rječnikom i stilom koji i ne priliči ministrima u hrvatskoj Vladi jer treba razlučiti kada se razgovara kao ministar hrvatske Vlade, kada na privatnom face razgovaraš o zakonu a kada twitaš sa bilo kim. Dakle, tada sam otišla na web pa sam vidjela ta je i prva odgoda bila hitno, hitno 22.12. na izvanrednoj sjednici Sabora čini mi se, a da tamo vidimo da je tek u 3.mjesecu 2012.godine oformljena radna grupa za izradu prijedloga izmjena i dopuna toga zakona. Dakle, u trećem mjesecu formirana je radna skupina, a ovaj je prijedlog izmjena web-u bio u svibnju ove godine. Naravno da sada moramo, nema kako kaže kolega Grbin, nema druge nego odgoditi zbog moguće pravne praznine, odnosno ne bi bila pravna praznina već bi bilo ono što je u postojećem zakonu već zacrtano ali bi se ušlo u primjenu što vladajućoj većini ne odgovara. Dakle, da se na vrijeme nacrt prijedloga izmjena i dopuna učinio onda bi to mišljenje komisije do 1.srpnja već svakako i bilo. Pridružujem se komentarima kolege Lesara itekako jer htjela sam predložiti upravo gospođi zamjenici ministra da do prijedloga izmjena i dopuna zaista dobijemo neke analize, da ne dođe opet suhi prijedlog izmjena i dopuna sa šturim obrazloženje. Međutim evo zamjenica ministra je rekla da je Europskoj komisiji prezentiran prijedlog izmjena i dopuna i da su prezentirani svi pokazatelji koji to nešto potkrepljuju. Voljeli bi i mi da je ovom Hrvatskom saboru pa makar i sa ovom odgodom gdje se već jasno najavljuje u samom obrazloženju da Vlada odustaje od javnoovršiteljske službe da su onda i nama prezentirani ti neki pokazatelji da onda i mi možemo nekako argumentirano o tome razmišljati. Jer se govori da je ovaj zakon koji je donijet u ovom Hrvatskom saboru ne dovodi do onoga što su smjernice bile smjernice EU a to je učinkovita ovrha i financijska pristupačnost građanima. Dakle, ta ista komisija ponavljam po tim istim smjernicama je dala pozitivno mišljenje na predloženi Zakon o javnim ovršiteljima i o Ovršnom zakonu u ovom postojećem tekstu. O onim cjelovitim izmjenama i dopunama ćemo vjerojatno još razgovarati ali čujem da se predlaže da sve ovrhe idu na općinske sudova i da se izuzmu iz nadležnosti trgovačkih sudova. Na klupama smo našli sad pred neki dan odgovor ministra da saborska zastupnika SDP-a jedna je pitala koje je prosječno trajanje ovrha na trgovačkim sudovima, pa je rečeno da nemaju te podatke ali ipak prema sudskim nekim podacima je taj prosjek 3 do 10 mjeseci, što se meni čini sasvim prihvatljivim rokom. Pa onda ako je to na trgovačkim sudovima danas tako zašto bi onda opterećivali općinske sudove koji su i tako opterećeni ovrhama. Ali o tome ćemo razgovarati kada dobijemo pred sebe službeni prijedlog izmjena i dopuna zakona. I naravno slažem se sa kolegom Grbinom da Ovršni zakon uvijek mora postići ravnotežu između toga da vjerovniku garantira da će dobiti svoje potraživanje i s druge strane zaštitne mehanizme za obranu digniteta dužnika. Samo nisam čula argument decidirani po čemu to ovako predloženi postojeći prijedlog kojem je primjena odgođena Ovršnoga zakona, po čemu to i koji su to članci toga zakona koji to ne garantiraju i ne postižu tu ravnotežu. A ja se sad pitam budući da je zadržana sudska ovrha zanima me tko je to, a nisu javni ovršitelji jer u primjenu zakon nije krenuo, tko je to tko provodi ove sve ovrhe, nepravedne ovrhe na kućama, na imovinu, kada se prodaju kuće u bescjenje za namiru nekog zanemarivoga duga, a tko to radi a nisu javni ovršitelji. Pa sud, po istom tom zakonu sada sudski ovršitelji jer javni neće radit ništa drugo ono što nisu javni ovršitelji radili i zato su to priče za malu djecu i plašenje ljudi sa tim upadanjem u kuću u ponoć, u noć i ne znam kako dalje. Jednako tako molim predlagatelja odnosno hrvatsku Vladu kada dođe sa prijedlogom izmjene i dopune Ovršnog zakona ili novog Ovršnog zakona kako god, kojim će odustati od javno-ovršiteljske službe da onda svakako u obrazloženjima nam dostavi neke pokazatelje, da nam da neku analizu recimo ovih 6 mjeseci kada je ovrha još uvijek provođena na sudovima, da li su ubrzani postupci, koliko traju, da li su sudovi manje ili više opterećeni. Jer sam podatak, i govorim o ovrsi na novčanim potraživanjima, to nije prava slika ovrhe. Najlakše je FINA-i i to nikad nije bio problem, novčano potraživanje skinut s nečijeg računa. Nije problem. I to smo, negdje sam pročitala podatak, ne znam da li će na njega reagirat ministarstvo, ali evo to je podatak od Udruge javnih ovršitelja da FINA, da je od svih podnijetih ovršnih prema FINA-i realizirano 35%. Dakle na 35% računa je bilo nekog novca koji se mogao ovršiti, a velika većina će završit vjerojatno opet pred sudovima tražeći ovrhu dalje na pokretninama i nekretninama. I najveći problem efikasne ovrhe jest ne toliko na nekretnina već na pokretninama. Te ovrhe u sustavu sudske ovrhe gotovo se nikad ti postupci ne dovrše uspješno, odnosno ovrhe vrlo rijetko budu uspješno provedene i ne radi se tu o tome da ne budemo demagozi, da se nekome hoće oduzet njegov štednjak ili krevet što smo isto čuli za ovom govornicom u nekim bivšim raspravama jer taj je izuzet od ovrhe. Ali se radi o tome da se džipovi i mercedesi na kojima se traži recimo ovrha da zanimljivo sudski ovršitelj nikad taj mercedes ne može pronaći, nikad nije parkiran pred kućom, uvijek je baš nestao i njega nikad nema, o tome se radi. Vjerojatno bi u nekoj efikasnijoj službi gdje bi kako se to predlagalo ovim zakonom dakle gdje se ne bi nešto davalo u ruke privatnicima ne tako simplificirano, radi se o prijenosu ovlasti na ovršitelje, privatne ovršitelje, jednako kako je to u slučaju javnih bilježnika. I napominjem, ne radi se o nekim ljudima kako se to često ovdje znalo prezentirat, polukriminalnog miljea za Boga miloga ili neukima, radi se o ljudima koji su završili Pravni fakultet, položili pravosudni ispit, položili javno-ovršiteljski ispit, dakle još jednu kvalifikaciju više i prisegnuli na hrvatske zakone, Ustav i poštivanje propisa. Dakle o tim ljudima govorimo kad govorimo o javnim ovršiteljima. I još nešto, ako bude prijedlog novog Ovršnog zakona, ako se odustane od te službe onda molim svakako da se vodi računa da se u onoj rubrici potrebna financijska sredstva za taj zakon da se navedu svi troškovi koji su učinjeni u godinu dana pripreme za primjenu toga zakona. Jer ne zaboravimo, zakon je donijet 2010. godine, godinu dana država je ustrojavala tu službu, ljudi su polagali ispite, ne samo što su se osobe fizičke pripremale pa su imali troškove, imala je i država troškove u provedbi toga zakona pa će to se ići u financijski teret jer sve će se to platit, sve je to plaćeno iz državnog proračuna, a svakako onda i procjenu koliko će bit zahtjeva za naknadu štete onih ljudi koji su uložili svoj trud, rad i financijska sredstva u pripremi za javno-ovršiteljsku službu koja im je zakonom bila garantirana i onda im je preko noći rečeno da oni to više neće moći raditi. Evo iz svih ovih razloga klub HDZ-a neće podržati ovaj zakon kojim se prolongira rok primjene Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima.
Zahvaljujem. Imamo najavu povrede Poslovnika, kolega Vuljanić. … [[Upadica se ne razumije.]] Žao mi je kolega, drugi puta pripazite. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Zastupnik Peđa Grbin, izvolite
Zahvaljujem. Pa evo točno je da je mjerilo za pristupanje Europskoj uniji bilo efikasno i nepristrano pravosuđe, međutim nije točno da se takvo što jamčilo Ovršnim zakonom i Zakonom o javnim ovršiteljima iz 2010. godine, dapače. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolegice, vi i ja imamo pravo na svoj stav i ja smatram da ste vi iznijeli jednu činjenicu koja nije točna. Dapače, smatramo da ovaj zakon odnosno ovaj komplet zakona uzrokuju dužu, kompliciraniju i u konačnosti skuplju ovrhu. A poštovana kolegice, kodeks o kojem smo prije govorili spominje internetske stranice, a ovaj zakon je objavljen na službenim internetskim stranicama Ministarstva pravosuđa ako se ne varam domene www.pravosudje.hr. Nakon toga ako je netko sherao to na svojem Facebook i na svojem Twitter profilu ili na društvenoj mreži bilo kojoj drugoj dopustite, to je njegovo pravo.
Hvala. Najava povrede Poslovnika, zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Evo 209. Poslovnik, kolega govori o stvarima o kojima ja uopće nisam govorila u svom izlaganju.
Koji članak Poslovnika je povrijeđen?
209.
Što konkretno?
Evo konkretno to što je rekao, govori o ovom sheranju po web stranicama, dakle ja nisam govorila, to je drugi ministar sherao po Facebooku ali ja o tome nisam govorila.
Zastupnice Lovrin vi ispravljate netočan navod. Nije napravljena … [[Upadica se ne razumije.]] Nije, ne nije bila povreda Poslovnika. Imamo još jedan ispravak netočnog navoda, zastupnik Domagoj Hajduković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolegice Lovrin, evo ja ću se nadovezati dakle kolega Grbin mi je uzeo riječ, web stranice ministarstava su službene
Kolega Hajdukoviću što ispravljate?
Da ispravljam navod da se objavljuje na web stranicama što nije dovoljno službeno, znači službeni mail. … [[Upadica se ne razumije.]] Jeste rekli ste kolegice. Web stranice su javno i službeno glasilo ministarstava kao i drugih institucija. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] A na facebooku ne postoje privatne osobe, pogotovo one koji su ministri. A što se tiče jezika u odnosu sa biračima … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Kolege, dozvolite
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Hvala lijepo. Ja vas molim kad se javite za ispravak ili povredu da se držimo Poslovnika. Uvažit ću kolega Vuljaniću krivo okrenutu pločicu ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Hvala. Naime, kolegica Lovrin je rekla da je Vlada zajedno s ovim novim zakonom poslala u Bruxelles Europskoj komisiji nekakve analize, procjene i slično. Čisto sumnjam jer hrvatski promatrači u Europskom parlamentu nisu dobili niti papirić o tome, a bilo bi za očekivati tako nam je rečeno kad smo išli tamo da će ta komunikacija sa našom Vladom biti stalna i da ćemo stavove Vlade dobivati kako bi mogli eventualno tamo nešto i obraniti. Pa sumnjam da je takav stav i otišao. Hvala.
Hvala lijepa. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HNS-a zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice, kolegice i kolege zastupnici. Klub HNS-a podržat će prijedlog izmjena Ovršnog zakona i prijedlog izmjena Zakona o javnim ovršiteljima. Dakle, radi se o meritumu, a to je da obavezni smo naravno usklađivati, odnosno dobivati mišljenje od Europske komisije vezano za zakone koje u ovom periodu donosi Hrvatski sabor, odnosno predlaže Hrvatska vlada. I to je jasno i nije ni prvi, ni očigledno niti zadnji put. Ono što je bitno, bitno je da ovi zakoni trebaju postići pravnu sigurnost i red, da sudske odluke se faktički provode, da dobijemo efikasnost s obzirom da je jedan od najosjetljivijih zakona da se direktno dotiče izuzetno velikog broja građana, a već smo imali krajem godine reakcije građana po pitanju primjene postojećeg nacrta zakona koji u biti se odgađa. Sasvim je jasno i pravo je ove koalicije i Vlade da predloži izmjene, da te izmjene prođu Europsku komisiju, da dođu i na odbore i pred Hrvatski sabor i da se donese nešto što je najbolje, što je najkvalitetnije i što smatramo i najodgovornije ukoliko bi se provođenje pravde, sigurnosti i reda moglo imati u Hrvatskoj državi. Prema tome, radi se o jednoj relativno jednostavnoj odgodi o 3 mjeseca kako ne bi došlo do kočenja tekuće mogućnosti provođenja postojećeg zakona i HNS to podržava. I smatramo da ćemo sigurno u roku od 3 mjeseca dobiti ono o čemu smo pričali i prije 6 mjeseci kod prve odgode. I to je nešto što je normalno i nešto što je u tijeku i što ukazuje u biti da ova koalicija dobro razmišlja o potrebi da su zakoni životni, da oni nisu samo usklađeni nego da su životni i da odgovaraju potrebama, a i svima je jasno da i drugi zakoni će se morati sigurno mijenjati jer potrebe života, potrebe onoga što želimo u napretku u RH traži i da zakoni se tome prilagođavaju. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Završili smo s raspravom po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Zastupnica Sandra Petrović, izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Evo svašta smo čuli u dosadašnjoj raspravi po klubovima, ja bih u jednom podržala kolegu Peđu Grbina ispred kluba SDP-a, a to je u dijelu u kojem je rekao da je i predizborno obećanje kukuriku koalicije bilo da će primjena ovog zakona se odgoditi i da je Ovršni zakon koji je donesen loš i da javni ovršitelji u hrvatskom sustavu ovrhe ne trebaju. To je ono što ja mogu reći osobno, bit ću toliko slobodna pa ću možda i prejudicirati stav Vlade o tome, to je moje osobno mišljenje. Smatram da su posljedice koje bi mogle nastati, odnosno koje bi nastale stupanjem na snagu ovog Ovršnog zakona i Zakona o javnim ovršiteljima bile u krajnjem slučaju negativne po dignitet i prava hrvatskih građana koji su pod ovrhama, pod teretom nenaplaćenih odnosno neplaćenih obveza. Neki od njih su svojom krivnjom, neki od njih čak i ne svojom krivnjom, često je takav slučaj, pod opterećenjem nekih dugova ili nisu pravovremeno ispunili svoju obvezu. Sustav javnih ovršitelja mi se čini prije kao kažnjavanje obijesnih potrošača, obijesnih građana koji troše uludo svoj novac koji nemaju pa onda nisu u stanju izvršiti svoje obveze. I mislim da je to loše. Mislim da se svaki Ovršni zakon, odnosno ovršni sustav treba voditi prije svega zaštitom dostojanstva ovršnog dužnika i to je cilj kojem bi se trebalo voditi u ovršnom postupku. Ne mislim pritom na sam cilj ovršnog postupka, a to je naplata potraživanja. Također, želim se osvrnuti i na prigovore saborske oporbe da je ovrha, odnosno ovršni postupak koji je 2010. godine bio izglasan bio tzv. reći ću na engleskom "closed deal" sa Europskom komisijom. Dakle, ono što je ispregovarano sa Europskom komisijom i sama Europska komisija je svojim načelnim stavom potvrdila da se može mijenjati. Mi i dalje imamo suverenitet i ovaj Sabor može donositi zakone, može ih mijenjati ako većina misli da je to potrebno i da je to dobro. Dakle, ono što je pregovarano sa Europskom komisijom nije uklesano u kamen i to nije nešto što je zauvijek zacrtano i u čemu mi više nemamo nikakvu slobodu odlučivanja. Provedba ovrhe novčanih sredstava, na novčanim tražbinama putem FINA-e u kojoj je isto danas bilo govora, da li je ona dobra ili nije dobra, da li je bila uspješna ili nije bila uspješna? Mislim da jeste iako je ovrha na novčanim tražbinama, zakon je bio dobar i njezina provedba je bila dobra zato što je to malo drugačiji sustav ovrhe. Onaj dio koje je kolegica Lovrin spomenula da je nešto preko 35% ili 36% na plaćenih ovršnih postupaka preko FINA-e putem ove vrste ovrhe. Razlog nije u tome što FINA nije sposobna provesti, nego što su računi su blokirani, nema sredstava na računima. Prema tome, naravno da se mora ići, pronaći drugi način kako će se ovrha provesti. To nije bilo zbog nesposobnosti ili zbog nekog drugog razloga koji je priječio FINA-u da provede te ovrhe. Također bilo danas rasprave, ne znam da li ima aktera od strane Laburista koji su se posebno ljutili na činjenicu da nacrt koji je poslan Europskoj komisiji nije došao u saborske klupe i ja opet podsjećam na riječi kolege Grbina. Radna tijela, Matični odbori i zainteresirana radna tijela daju svoje mišljenje u raspravi i odlučuju na svojim sjednicama. One prethode plenarnoj sjednici i one se događaju kad predlagatelj uputi zakon. Smatram da je predlagatelj upućujući nacrt zakona komisiji na usuglašavanje napravio dobru stvar da je dokazao da je odgovoran u svojem resoru da je spreman izvršavati obveze i komunicirati sa Europskom komisijom na način na koji smo to uglavili u krajnjem slučaju i uz porez o pristupanju. Dopustimo, pozivam vas kolegice i kolege da predlagatelj traži odgodu na vrijeme koje je on sam procijenio, da je maksimalno potrebno i u kojem očekuje da će se steći uvjeti da se u proceduru uputi novi ovršni zakon. Ja mislim da je odgovor na pitanje zašto nije dan odgovor, zašto se odgađa primjena ovog zakona i zašto se odustaje bio vrlo jasan od strane predlagatelja. Mi smo rekli da smatramo da javni ovršitelji nisu dobri, da nisu potrebni i da se može obični sustav, odnosno ovrha provoditi i na druge efikasnije i manje komplicirane i manje, uz manje troškova za dužnika i za kompletni ovršni postupak. I konačno opet moram se osvrnuti na tu, kako da kažem nesretnu komunikaciju preko društvenih mreža. Dakle, da objasnimo jednom, da utvrdimo princip share-anja na Facebook-u iako kolegice Lovrin kažete da niste govorili o ministru pravosuđa i kolega Lesar je isto rekao da nije govorio o ministru pravosuđa, nego o nekom drugom ministru. Dakle svako mjesto na webu može se share-ana na svom privatnom Facebook profilu to ništa ne znači. To znači da je zakon bio, koji je bio objavljen na konkretnom mjestu na webu bio share-an na Facebook profilu bio on privatni ili nečiji, nekakva stranica ili page ili bilo što slično ili grupa, sasvim je svejedno. Nadalje, spomenuta je ovrha, odnosno efikasnost ovrhe preko Trgovačkih sudova. Smatram da su, potrebno je i napomenuti da su Trgovački sudovi i do sada svoje radnje provedbe ovrhe prepuštali Općinskim sudovima, pa nema razloga da isti sud i određuje i provodi ovrhu. Smatra da ta argumentacija, da su Trgovački sudovi bili ažurni i ovršne postupke provodili u roku od 3 do 10 mjeseci, ili 3 do 7, ne znam točno, ispričavam se ako griješim, ta argumentacija je pogrešna. Dakle, Trgovački sud šalje na provedbu Općinskom sudu, prema tome ništa ga ne rasterećuje niti ga u nekakvom znatnom dijelu oslobađa od njegovih radni. Evo toliko, hvala lijepa.
Hvala lijepo. Na vaše izlaganje imamo 4 replike. Prva se javila zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
… [[Govornik naknadno uključen.]] kod kolegice Petrović. Evo rekli ste da je to jedno od vaših predizbornih obećanja. Ja bih rekla jedno od rijetkih predizbornih obećanja koje ste promptno ispunili, odnosno niste ispunili jer ste samo odgodili, a evo već 6 mjeseci nemate suštinski prijedlog zakona o kojem bi mogli raspravljati, ali odgađate primjenu. Doduše, druga predizborna obećanje, primjerice gospodarski rast, povećanje zaposlenosti, investicije do 6 mjeseca, to niste ispunili, ali ste ispunili nešto što niste obećali, povećali ste PDV, poskupili ste struju, zapošljavanje bez natječaja po stranačkoj podobnosti itd. to ste sve vrlo brzo ispunili. Ali toga u predizbornom programu bilo nije.
Hvala. Imamo odgovor na repliku? Ne. Hvala. Sljedeći za repliku prijavio se zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo moja uvažena kolegica govorila je o nesavjesnim građanima koji trošeći više nego što zarađuju provlačeći kartice, dizajući kredite, bi trebali biti zaštićeni. Ti građani postaju dužnosnici i tada ih vi štitite odgodom ovršnog zakona. Ti građani postaju ministri i tada ih vi štiti odgodom ovršnog zakona, obustavljanjem javnih ovrhovitelja da rade svoj posao. Ti nesavjesni građani su postali vrlo savjesni, i utjecajni i moćni, pa tako kroz sustav pravosuđa vjerojatno kočite i provođenje ovrha na njihovim računima. Kada tako govorite o zaštiti tih građana. Ja neću govoriti danas o imenima, ni zadnji put nisam kad sam govorio o tom istom, govori o imenima. Ona sama izlaze povremeno van, vidimo kakvi su iznosi u pitanju, vidimo kako se trošilo. Imamo odgovore Općinskih sudova da je nešto vraćeno, nešto nije i pitam se dal stvarno i druga odgoda izvršenja zakona i primjene zakona kao i uvođenje javnih ovrhovoditelja u posao je u funkciji vaših dužnosnika da ih se zaštiti. To je generalno pitanje koje se postavlja iz ove rasprave, jer drukčije ne mogu razaznati. Ili možda da ne bi se ovršili računi gospodina Čačića i njegovih firmi koje su pred blokadom, možda je i to razlog. Jer ne mogu saznati drugo nego jer priča se da prijedlog za donošenje zakona po hitnom postupku je otklanjanje većih poremećaja u gospodarstvu. Pa zamislite si? Koji to poremećaji u gospodarstvu mogu izazvati primjena Ovršnog zakona, pravovremena naplata potraživanja, onemogućavanje naplate potraživanja, nepriznavanje trošenja na karticama [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega Đakiću.]] Pa mislim smiješni smo sa obrazloženjima.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnica Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepa. Nisam htjela odgovarati na repliku kolegici Lovrin zato što nije bila vezana na moju raspravu, prema tome nisam smatrala potrebnim. Kolega Đakiću, ja ću samo reći kada govorite o zaštiti nesavjesnih građana koji ne ispunjavaju svoje obveze ja vas molim da osobne financije nekih ljudi ne dovodite u raspravu u ovaj Sabor. To stvarno nije, nije ni ukusno, a nije ni potrebno. Ako ste rekli da ste htjeli uvesti sustav ovim zakonom kojim bi se efikasno i brzo vršila naplata potraživanja putem ovrhe. Mislim da se s vama možda slaže i Udruga javnih ovršitelja koja kaže da bi uvođenje javnih ovršitelja spriječilo nepotrebno gomilanje odvjetničkih troškova jer bi javni ovršitelji prvo snimili cjelokupno imovinsko stanje ovršenika, potom odredili provedbu ovrhe na dijelu imovine ovršenika koji je razmjeran osnovnom dugu, a da je pritom njegova prodaja najmanje tegobna za ovršenika tako da bi praktički smatram da je, praktički bi ovim postupanjem ovršenika ovrha bila gotova u roku od par dana. To što ste vi predložili i to što ste vi zagovarali mislim da bi toliko išlo na štetu samih ovršnih dužnika da oni ne bi imali priliku reći ni a već bi ostali bez svoje imovine. Hvala.
Zahvaljujem. Sljedeći za repliku javio se zastupnik Zlatko Tušak, izvolite.
Da kolegice Petrović vi ste govorili da se radi o društvenim mrežama i da se radi o službenim stranicama na kojima se objavljuju zakoni i onda se oni šeraju na privatne Facebook profile. Kolega Lesar kada je govorio, a i sami ste rekli da nije govorio o ovom zakonu. Govorio je o primjeru gdje nije objavljen zakon na službenoj stranici ministarstva nego je zakon objavljen na privatnom profilu. I onda kada o tome govorite onda i kažete da gospodin Lesar nije rekao da je to bilo na, se tiče ovog zakona, tiče se jednog drugog zakona o kojem ćemo razgovarati, a to je Zakon o kriterijima za sudjelovanje u tripartitnim tijelima za reprezentativnost za kolektivno pregovaranje o kojem ćemo jasno i dalje raspravljati. Ali to je samo negativni primjer kako se radi kad se sa pojedinim zakonima ne objave na službenoj stranici ministarstva nego isključivo na svojim privatnim Faceboook profilima.
Hvala. Imamo odgovor na repliku Sandra Petrović, izvolite.
Evo poštovani kolega, upravo je kolega Peđa govorio o zakonu koji konkretno određuje gdje i kako se objavljuju nacrti koje je Vlada, odnosno koje je predlagatelj dužan objaviti. Prema tome, oni se objavljuju na internetu. To je to.
Hvala. Imamo još jednu repliku Ivanka Roksandić, izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Petrović, na početku svoje rasprave ipak ste rekli mada kažete da je kolegica Lovrin nije govorila o tome ali jest da je ukidanje ovog zakona predizborno obećanje Kukuriku koalicije. Ovaj zakon je služio samo da plašite građane u predizbornoj kampanji kako će ovršitelji upadati u stanove i otimati imovinu. A kad bi se zaista ova koalicija držala predizbornih povećanja onda ne bi porastao PDV na 25, ne bi rasla cijena struje, plina, prijevoza, komunalija. Svjesni ste da zbog toga, upravo zbog tih poskupljenja veliki dio građana neće moći plaćati svoje obveze i da će zaista ovi ljudi morati raditi svoj posao. Odgoda ovog Zakona neće pomoći građanima a kad je riječ o tome da niste dobro razumjeli kolegicu kad je govorila o FINA-i. Nije ona rekla da je FINA i ljudi u FINA-i nesposobni nego nemogućnost naplate. Ovo su građani koji nemaju ni kune na računima. Dakle, nemate im šta uzeti, nego onda sudovi moraju sjedati na pokretnu i nepokretnu imovinu. Ne radi se o nesposobnosti FINA-e. Bilo bi bolje zaista kad bi se počeli u ovoj Vladi baviti gospodarskim reformama, kad bi povećali zaposlenost ne na način da damo mladima 1600 kuna pa ih onda uzmemo u hrpama da bismo dokazali kako je taj program dobar i iskorištavali ih čak i u lokalnoj samoupravi, a oni od toga nemaju nikakve koristi, nemaju čak ni dobre mentore. Provjerite to u nekim jedinicama lokalne samouprave gdje se takvi mladi ljudi masovno upošljavaju da bi se dokazalo da je primjena ovog zakona dobra.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovana kolegice, ja cijenim to što ste u svojoj replici iznijeli sva obećanja i sva ostvarenja ove Vlade. Na žalost niste spomenuli svoja ostvarenja iz prošlog mandata i niste spomenuli stanje koje smo zatekli i stanje na koje smo naišli preuzevši vlast. Kad ste rekli da su građani koji su dužni, koji su pod ovrhom da oni nisu u mogućnosti ispuniti svoje obveze jer nemaju niti kune. Ja vas uvjeravam da ne postoji institucija koja će ovrhu učiniti bezbolnom i koja će ovrhu učiniti ugodnom. Vas nitko neće ako mu dođete plijeniti pokretnu imovinu ili nekretninu pozvati na kavu bio to sudski ovršitelj ili javni ovršitelj. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Kolegice Roksandić, ja se neću složiti s vama, evo kršim Poslovnik svjesno za 1600 kuna da nemaju dobre mentore tu ne treba generalizirati. Ja bih volio ako imate priliku da vas odvedem u svoj grad, da vidite gdje su pročelnici sa 25 godina staža, iskustva i ti ljudi su vrlo kvalitetni mentori. Hvala lijepa. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom zastupnik Ante Babić, izvolite.
hvala gospodine predsjedavajući, poštovane zamjenice ministra, kolegice i kolege. Naime, htio sam dati svoj skromni doprinos ovoj raspravi onda je ona otišla u jednom drugom tijeku. Pa evo i kolegici Petrović istina je da danas ljudi komuniciraju društvenim mrežama od Skyba, Twittera i Facebooka. Međutim kolegice Petrović ružno je kada na službenim web stranicama ne dobijete informaciju prije nego što ju ministar objavi sharanu kao što vi kažete odnosno izrezanu jer to sharano mi se ne sviđa, izrezanu kada je objavi na svojem facebook profilu. To nije dobro. A na službenim stranicama je svakako dobra takva objava. Međutim niti na twiteru niti na facebooku ili skyba-u ne možete naći neke stvari koje su vezane za javne ovršitelje. Rekli ste i sami da je odgođena primjena ovoga zakona od nove godine za 1. srpnja, a evo sada i druga odgoda do 15. listopada. pitanje je hoće li to biti i tada? Mislim da brzopletošću vladajućih je odgođena ova primjena zakona što je nanijelo izravnu štetu javnim ovršiteljima. O tome malo tko govori. Oni su se pripremali za ove funkcije ulažući sredstva i planirajući novi posao a uz to zamjenice ministra a i gospodinu ministru, gospodinu Miljaniću jedna preporuka, upozorenje. Ovo su ljudi koji su izabrani na javnom natječaju i oni su prisegnuli. A ono što je vrlo bitno činjenica je po meni je da im se uskraćuje pravna sigurnost, to je ono što mene osobno smeta. Isto tako treba podsjetiti da su oni imenovani krajem prošle godine i trebali su početi raditi od nove godine, međutim odgodom svega ovoga do 1. sprnja oni su ostali bez posla. I što im se događa? Mnogi od njih ostavili su poslove sudaca ili odvjetnika, a da bi se mogli opet baviti odvjetničkim radom i sami znate da moraju čekati 6 mjeseci i Hrvatskoj odvjetničkoj komori platiti 5 tisuća eura, a u poslovne prostore u kojim su tada radili uložili su po njihovim navodima i do 50 tisuća kuna. Oni nakon ovoga nemaju budućnosti, ta im budućnost nije svijetla. Što su zapravo trebali raditi javni ovršitelji? Trebal8i su smanjivati troškove. Naime, svaki put kada dođe do neke promjene u ovršnom postupku primjerice oko predmeta ovrhe taj se trošak naplaćuje od ovrhovoditelja koji plaća odvjetniku, a tu su primjerice i troškovi dostave koji nisu zanemarivi. O javnim ovršiteljima u medijima je stvorena vrlo ružna slika i o tome je rekla kolegica Roksandić da su se zapravo vladajuća koalicija je plašila birače javnim ovršiteljima, tako da se građane plašilo da će im ulaziti usred noći i plijeniti imovinu pa čak odjeću i obuću. Međutim, propušteno je kazati da sadašnjom ovršnom praksom štetu trpe i vjerovnici i dužnici. Prvi trpe zbog dugotrajnosti postupka, a drugi zbog kamatnih opterećenja koja su između 12 i 17% te i ostalih troškova koji proizlaze iz toga. Uz to treba znati i priznati da javni ovršitelji predstavljaju posrednike iako se postigne sporazum između ovrhovoditelja i ovršenika do ovrhe zapravo ne mora ni doći. Javni ovršitelj može u dogovoru sa ovršenikom iznaći rješenje oko načina što bezbolnijeg provođenja ovrhe. A upadati ljudima noću u domove zato nemaju sigurno nikakve ovlasti. I da zaključim. Služba javnih ovršitelja jeftinija je od sudske da takav sustav ima 19 europskih zemalja. Kada bi zaživjelo u Hrvatskoj onda bi značajno doprinijela rasterećenju pravosuđa što je i vama u interesu te boljoj zaštiti i dignitetu dužnika što nam je i interes a svakako transparentnost. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Imamo jednu prijavljenu repliku. Poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite. Ispričavam se nisam ubilježio, nisam vidio, ali naravno dat ćemo pravo na repliku kada ste digli pločicu. Izvolite poštovana zastupnice Ana Lovrin.
Gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Babiću jasno je i nikom nije sporno zaista da danas se komunicira i putem društvenih mreža, da se komunicira putem interneta i službeno i sa mnogim tijelima državne uprave i sa sudovima ali zaista mislim da nigdje ne piše da građanin mora postati facebook prijatelj određenoga ministra da bi saznao nešto o tekstu zakona. Kolega Lesar je govorio o jednom drugom ministru, o jednom drugom zakonu. Taj ministar objavio je zakon na svom facebook profilu privatnom jer navodno web stranica službena ministarstva ne valja ili nije dobra, pa preporučam da prije svega uredi službenu web stranicu ministarstva da bi svi građani mogli doći do objavljenog nacrta zakona ili ma što to bilo. Naravno da u današnje vrijeme i ja osobno i svi mi putem interneta komuniciramo i prema sudu i prema zemljišniku i prema javnim bilježnicima i prema tijelima državne uprave naravno ali uvijek putem njihovih službenih web stranica. A ja ono što sam spomenula o stilu pojedinih članova ove Vlade mislim da nije dobro, zanese se čovjek kada iz spavaće sobe piše nešto na faceu i onda mu padaju na pamet i izrazi i način izražavanja malo ležeran, a to uvijek članu hrvatske Vlade nije primjereno. I kada sam govorila o FINA-i ne bih rekla da je FINA nesposobna. Ma radi se o tome jednostavno da je najlakše provoditi ovrhu na novčanim potraživanjima i skinuti pare sa računa. To je vrlo jednostavno, to može bilo tko. Mislim bilo tko, tko je ovlašten ako novce ima. Pravi problem i težina ovrhe je onda kada se to ne može učiniti ovrhom novčanih sredstava s računa već kada treba provoditi ovrhu na pokretninama i nekretninama s time da bih rekla da je na pokretninama zapravo najkompliciranije. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeća replika je replika poštovanog zastupnika Peđe Grbina.
Zahvaljujem. Pa evo ja ću početi sa jednom malom ironičnom opservacijom koja dolazi iz moje bivše profesije, a to je profesija odvjetnika. Zar vi uistinu mislite da bi se odvjetnika uspjeli riješiti sa Zakonom o javnim ovršiteljima? Evo ja bih rekao teško. I upravo zbog toga sve one primjedbe koje dolaze od javnih ovršitelja ne kalkuliraju sa sobom jedan vrlo važan trošak, a to je trošak odvjetnika. Nigdje ga nema ni u jednoj kalkulaciji. A u svim kalkulacijama kada procjenjuju koliki je trošak ovrha pred sudom procjenjuju trošak odvjetnika. Izbacimo li trošak odvjetnika u onom postupku pred sudom tada bi on bio drastično više puta jeftiniji nego pred javnim ovršiteljima. Tako da mislim da je to jedan važan segment cijene ovršnog postupka koji moramo uzeti u obzir, a mislimo da nije u dovoljnoj mjeri bio uzet u obzir kada se Zakon o javnim ovršiteljima donosio. Npr. evo jedan način kako bi se moglo izbjeći. Donese se sudska presuda, ona postane pravomoćna. Ovim zakonom koji sad odgađamo takvu sudsku presudu mora se nositi javnom ovršitelju da poduzmu svoje radnje, svoje mjere i da ju pošalje FINA-i. A zašto ne bismo sada uveli da se FINA-i direktno poput rješenja javnog bilježnika može poslati i pravomoćna ovršna sudska presuda. Time izbacujemo jedan trošak, a u prijedlogu koje je ministarstvo uputilo takvo je rješenje i usvojeno. I sad pošto sam repliku uvažene kolegice Lovrin doživio više kao repliku sebi nego kolegi Babiću moram biti malo van teme pa reći a propos stila. Možda je neprimjereno da pojedini ministar komunicira s javnošću iz svog kreveta, ali mislim da je to puno primjerenije nego da krade, da prima mito i da u konačnici završava na optuženičkim klupama i u zatvoru. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Ante Babić. Izvolite.
Hvala kolega Grbin. Međutim evo ja ću vam nešto pročitati da nije točno to što kažete da u sustavu javnih ovršitelja nije moguće od FINA-e i poslodavca neposredno zatražiti provedbu ovrhe temeljem pravomoćnog i ovršnog javnobilježničkog rješenja o ovrsi budući da je ta mogućnost neposredne ovrhe propisana članom 118. stavaka 2. odgođenog Ovršnog zakona iz 2010. godine kojim se uvodi javno-ovršiteljska služba. Hvala.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Sljedeći govornik u trajanju od 10 minuta je poštovani zastupnik Ivan Šantek. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana zamjenice ministra, uvažene kolegice i kolege. Zanimljivo je bilo danas pratiti ovu raspravu, ali isto tako je mislim pravo vrijeme da se prisjetimo malo i kronologije događaja donošenja ovih zakona. Ti zakoni su kao što je nekoliko puta rečeno doneseni 2010. i bili su jedan od uvjeta na koje je naša strana pristala prilikom prihvaćanja mjerila iz poglavlja 23. o pravosuđu koje je bilo uvjet za pristupanje EU. Evo imam podatak da je tada prilikom glasovanja u Hrvatskom saboru prilikom donošenja tih zakona 111 zastupnika bilo za Zakon o javnim ovršiteljima, a 108 je bilo za Zakon o ovrsi, niti jedan protiv i niti jedan suzdržan. Premda neki kad govore o ovim zakonima govore da su to HDZ-ovi zakoni moram podsjetiti da je HDZ u to vrijeme imao 65 zastupnika, dakle ovi zakoni su bili doneseni općim konsenzusom. Zašto je zanimljiva ova kronologija? Godinu dana nakon toga otprilike počinje predizborna kampanja i cijela priča se mijenja ono što kažu za 180 stupnjeva. Javni ovršitelji koji su u međuvremenu i položili ispit i morali osigurat adekvatne prostorije za obavljanje svoga posla, koji su položili prisegu, koji su čak osnovali i svoju komoru, bili su na neki način medijski progonjeni, nazvalo ih se šerifima i javnosti su bili prikazani kao osobe koje ustvari oni donose odluku tko je dužnik, tko treba platiti,kojim redoslijedom i koliko mu imovine treba zaplijeniti što naravno nije bilo točno. Isto tako, na 1. sjednici Sabora odnosno na 2. izvanrednoj među prvim zakonima koji su stavljeni, čija odgoda je odgođena za 6 mjeseci bili su upravo i ova dva zakona. Ja sam čitao fonogram, imam ga ovdje pred sobom, kolegice koja je to iznosila u ime predlagatelja i premda je gospođa Lovrin, kolegica Lovrin rekla da nisu bili potpuno jasni razlozi zašto se to traži zaista i nakon iščitavanja nije jasno utvrditi zbog čega se traži ta odgoda. Međutim, ako se da reći jedan općeniti razlog zašto je to ustvari htjelo se zaštititi da tako kažem žrtve tranzicije koje bi postale plijen, meta ovih Zakona o javnim ovršiteljima, odnosno Zakona o ovrsi. Da li je to točno ili nije, možemo stvar gledati sa dvije strane. Zaista postoje ljudi koji danas ne mogu ispunjavati svoje ovrhe i zaista postoje osobe koje ne mogu plaćati ni svoje komunalne račune, ni svoje telefonske račune, ni svoje račune za struju i za ostale komunalije. Ali isto tako postoje i osobe, postoje radnici koji ne mogu doći do svojih plaća. Pa da li smo onda stavljeni izvan snage ovoga zakona, kome ustvari smo pomogli, što je uzrok, a što je posljedica. Isto tako, očekivao sam naročito od kolega koji su danas na vlasti da će spomenuti određenu kategoriju građana koji su isto tako, mislim možda čak i najveća žrtva tromog pravosuđa, a to su samohrani roditelji koji godinama ne mogu do sredstava neophodnih za uzdržavanje djece dok njihovi dužnici, bivši poslodavci ili supružnici vješto izbjegavaju obaveze. Isto tako, ako govorim o zaštiti siromašnih mislim da postoji samo pravni postupak, da li je on upravni ili sudski, koji može utvrditi da li je netko siromašan, da li netko može ili ne može izvršavati obaveze. Evo imali smo prilike čitati po medijima da su čak i neki korisnici socijalne pomoći dolazili u mercedesima po socijalnu pomoć, čak su i primali hranu iz Caritasa, a odvozili ih u skupim vozilima. Isto tako, da li su siromašni oni koji imaju milijunske stanove u centru grada, a recimo ne podmiruje svoje obveze prema državi, prema lokalnoj samoupravi ili možda prema svome supružniku s kojim više nisu u bračnoj zajednici. To su sva pitanja koja se otvaraju kad pogledamo primjenu ovih zakona. Nadalje, gledajući kronologiju ovih zakona, u 3. mjesecu ministar je rekao da je donesena politička odluka i to je ustvari bio kraj javnih ovršitelja. Ti javni ovršitelji su tada imali čak i okrugli stol gdje su i suci Vrhovnog suda sudjelovali i tada se upravo sa tog njihovog skupa pojavio se jedan pojam koji mislim da mora sve nas zabrinuti, naročito danas koaliciju koja obnaša vlast, a taj pojam ja sam prvi puta čuo prije nekoliko mjeseci, a zove se industrija duga. Industrija duga je nešto što zaista sve treba zabrinuti jer izgleda da ta industrija duga pored industrije trgovanja plemenitim kovinama je jedina profitabilna danas u Republici Hrvatskoj. Kolega Babić je spomenuo kolike su kamate za tekuće račune u crvenom i naravno da je svakoj banci u interesu da što više ljudi budu u crvenom i da im na taj način naplaćuju što veće kamate. Isto tako prođemo li danas Zagrebom na svakom drvetu, na svakom stupu vidjet ćete papiriće gdje se daju povoljni krediti. Vidjet ćete isto to vozite li se čak i u tramvaju. Povoljni krediti za umirovljenike, nikakvih jamaca, nikog ništa ne treba, ali isto tako svjedoci smo što i kakve posljedice na ljudske sudbine izaziva to lihvarenje. Imali smo slučajeve i ubojstava i samoubojstava i propalih brakova zbog toga svega što se događalo. Dakle, mislim da ključna stvar o kojoj danas ovdje trebamo staviti težište je industrija duga. I zato je ključno pitanje ovdje da li ovim zakonima mi ustvari potičemo tu industriju duga ili odgađanjem ovih zakona ustvari tu industriju duga stavljamo u one okvire koji su propisani zakonima. Ono što mene na neki način ustvari i brine da li ćemo mi kao Hrvatski sabor nakon ove današnje rasprave poslati poruku da je dug ustvari neće se nikad dovršiti. Dakle, onaj tko je nekome nešto dužan s obzirom da su odgođeni ovi zakoni opet za 6 mjeseci da ta ovrha neće stići. Međutim, to nije točno i to moramo ovdje jasno reći. Ako netko uđe u sudski proces ili bilo koji drugi proces utjerivanja duga taj dug će biti naplaćen. Pitanje je samo vremena, da li kroz neko kraće vrijeme ili duže vrijeme. Ako je kroz kraće vrijeme onda će i cijena toga duga biti manja, a ako je kroz duže vrijeme onda će cijena duga biti veća. Mislim da su ovo ključne stvari o kojima smo mi danas ovdje raspravljali, a sva ova druga prepucavanja mislim da idu na štetu naših građana. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo ja bih krenuo da tako kažem redom. Ime šerif nije nešto što je izmišljeno u RH, javni ovršitelji se u određenim pravnim sustavima upravo tako nazivaju tako da to možda i nije baš toliko derogatoran pojam, ali nema veze. Što se tiče vaših napomena o ovlastima javnih ovršitelja, upozorio bih vas na članak 33. Ovršnog zakona kojeg danas odgađamo, a koji kaže da se upravo javnom ovršitelju podnosi prijedlog za određivanje ovrhe. Nakon toga upozorio bih vas na članak 39. koji govori upravo o tome da je javni ovršitelj ima čitav niz ovlasti, odnosno zadataka u ovršnom postupku između kojih je upravo to da on određuje kako, kojim redom i gdje će se provoditi ovrha naravno unutar okvira onog što je od njega zatražio vrhovoditelj. Dakle, mislim da malo ste u tom dijelu pogriješili. A ovaj drugi dio vašeg izlaganja uistinu moram se sa time složiti, pogotovo ovaj dio kada ste govorili o otkupu dugova, odnosno o industriji duga i ovoj zastrašujućoj, uistinu zastrašujućoj pojavi da na svakom autobusnom, tramvajskom stajalištu ili na rasvjetnom stupu nalazimo papiriće gdje se poziva ljude da dignu kredite. I mislim da ste u potpunosti u pravu i da u tom dijelu trebamo pojačati naš angažman sviju nas da spriječimo te pojave. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Ivan Šantek. Izvolite.
Zahvaljujem. Evo i ja se s vama slažem u ovom drugom dijelu, međutim moram reći evo da sam prije same rasprave otvorio stranicu Vlade i pročitao izvješće sa današnje sjednice i moram reći da je ministar financija gospodin Linić danas najavio da će na stup srama biti pribijeni svi oni koji duguju više od 15 tisuća kuna, oni ispod 15 tisuća kuna neće. Prema tome, ja smatram kad sam govorio o ovom dijelu da postoje dužnici unutar obitelji, unutar raspadnute obitelji koji su daleko više dužni nego što netko je dužan državi, pa evo mislim da upravo odgađanjem ovih zakona, mi dakle ove zakone nismo stavili izvan snage. Jer ja imam dojam iz vaše rasprave i vaših kolega koji su prije raspravljali da su ovi zakoni vrlo loši. Međutim, nije mi jasno jedna situacija ako su ti zakoni tako loši i tako štetni zašto ih se ne stavi izvan snage? Pa čekamo novi zakon koji će biti ok, koji ćete vi predložiti. Međutim, ti zakoni se odgađaju, odgađaju, odgađaju. Ovo je drugi puta. To je nešto što ne štima. Zašto se odgađaju ako su loši. A ako su dobri zašto se ne primjene? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Dalje za raspravu prijavila se Branka Juričev-Martinčev. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospođo zamjenice ministra, kolegice i kolege. Danas je 20. lipnja, još nema ni punih 6 mjeseci da smo u ovom sastavu u Saboru, a već mijenjamo zakone koje smo u istom ovom sastavu donijeli. Ja sam gradonačelnica grada Vodica, a tu ima dosta mojih kolega, vjerujte da većina od nas bi se crvenjeli i debelo morali opravdavati svojim gradskim vijećima da u roku od 6 mjeseci dva puta mijenjamo isti zakon u istim člancima. Naša Vlada i naš premijer kao da su se iznenadili i evo 14. lipnja su se sjetili da je za koji dan 1. srpnja i dan kada bi trebao po drugi put stupiti, početi primjena novog Ovršnog zakona. Zato su nam uputili u hitnu proceduru ovaj prijedlog zakona i to tako loše napisano da ga već ispravljamo amandmanom. Zanimljivo je čitati da se ovaj zakon donosi po hitnom postupku radi sprečavanja ili otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu. Treba reći da ovaj zakon, da ovaj prijedlog zakona ne sprečava ili otklanja poremećaj u gospodarstvu već on izaziva točnije stvara vrlo ozbiljne poremećaje koje mogu imati teške posljedice i u gospodarstvu. Naime, izvjestitelji EU o monitoringu mišljenja su da je ovo korak natrag u našem približavanju EU. Upravo je uvođenjem javnih ovršitelja trebao biti dokaz da će Hrvatska smanjiti velik broj ovrha koje se ne rješavaju, a provođenje ovrha važno je za kvalitetno sudovanje. Bez efikasne ovrhe sudski postupak nema smisla. Poštovane kolege vi vladajući razmislite da li trebate dići ruku za ovaj zakon jer izvještaj o monitoringu koji će uslijediti u listopadu bit će ključan. Trebate znati da to izvješće će biti presudno za ratifikaciju pristupnog ugovora upravo u Parlamentu u Nizozemskoj koja velik značaj problemu ovrha pridaje. Prilikom rasprave prije nepunih 6 mjeseci branili ste tadašnju odgodu velikim riječima kako se time dokazuje da se drži do svojih građana, da se brine o onima koji su ostali bez posla, onima koji nisu dobili svoje plaće, a navodile su se i brojne primjedbe na postojeći zakon. Danas očito više nema primjedbi, jer samo se odgađa primjena Ovršnog zakona, a treba reći da nije bilo primjedbi ni 2010. godine. jer u Hrvatskom saboru je izglasan Ovršni zakon bez ijednog glasa protiv. A kada su u pitanju građani gdje je ta briga, kada se podizao PDV, cijena struje, plina i postigao rekordni broj nezaposlenih. Moje sljedeće pitanje kada ćemo uvesti pravnu sigurnost za ljude koji posluju na ovom prostoru, znate li da je preko 20 milijardi kuna blokiranih sredstava fizičkih i pravnih osoba u kojima nema ni jednog zaposlenog. Koliko je privrednika ili pak državnih institucija prevareno za taj iznos, koliko bi radnih mjesta spasila ta sredstva da nisu tako zarobljena? Što će na sve ovo reći svi oni koji uredno podmiruju svoje obaveze? Jadni ovršitelji su praksa koja je u Europi poznata i u primjeni u 19 zemalja. Time se zapravo uvodi red na najefikasniji način, u 2011. godini provedeni su natječaji, ljudi su izabrani, položeni su ispiti, mnogi su dali otkaze, podigli kredite, kupili i opremili urede. Svima njima kao i onima koji duguju, svi ti neuredne platiše ovim zakonom naš premijer Zoran Milanović kaže u svom stilu :"Samo kratko sorry.". Hvala.
Hvala. Imamo repliku. Izvolite zastupniče Kovačić.
E hvala lijepo. Pa makar pažljivo, hvala potpredsjedniče, makar pažljivo slušam, ali možda ipak sam prečuo ovu blokadu 23 milijarde. Da li je to od 23. prosinca na ovamo ili do tada, pa nisam to dobro čudo. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. I sljedeći za raspravu zastupnik Josip Đakić.
Hvala lijepo gospodine zastupniče. Pa evo na kraju smo i ove rasprave koja također odgađa ponovno već odgođeni zakon, zakon koji je donesen u Hrvatskom saboru kao što smo čuli konsenzusom, bez ijednog glasa protiv, bez suzdržanih. To je drugi zakon po redu, a vjerojatno deseta zamjerka Europske komisije. I to je zabrinjavajuće, dal stvarno želite prkosit monetoring, dal želite da ocjene budu negativne, dal želite da stvarno hrvatski građani koji imaju svoje prihode, a ne mogu ih naplatiti budu bez njih. Dal stvarno oni koji imaju Mercedese, vile, vikendice, a ispumpali su iz svojih tvrtki, a nisu platili radnike, želite ih zaštitit? Da li stvarno ovim odgađanjem radite u interesu onih koji imaju 10 tisuća ovršnih predmeta u svojim odvjetničkim uredima, sa desetoricom zaposlenih. Dal možda u njihovim interesima radite? Da li radite u interesu stvarno onih građana koji su kao što je rečeno nesavjesno poslovao po tekućim računima i peglali kartice? Da li radite u interesu pojedinih ministara koji su također nesavjesno poslovali? Ja se stvarno pitam što se događa, da ovakve konkretne zakone koji su doneseni jednoglasno u Hrvatskom saboru i koji će prouzročiti štetu i naplatu. Siguran sam od Hrvatske države svih ovih 68 ljudi koji su bili na natječaju izabrani, koji su dali prisegu, koji su kupili ili iznajmili urede, koji su namjestili te urede, koji su već krenuli i izabrali one koji će raditi kod njih, koji su dali otkaze, dali u sudovima, dali u svojim odvjetničkim uredima. I bili spremni preuzeti ovu odgovornost koja nije nimalo zahvalna. Biti javni ovršitelj sigurno nije zahvalan posao, dolaziti daleko od tajkuna ili kod sirotinje. Ne zna se šta je teže, da li će te onaj smuljati ili će te sirotinja osramotiti i plakati pred tobom. To su pitanja koja i danas rade sudski ovrhovoditelji i oni danas ulaze u kuće i stanove, zvone na vrata, plijene namještaj, plijene i ono osnovno sredstvo koje je informacija čovjeku televizor, aparat radijski, namještaj, i bez kompromisno se naplaćuju kada to hoće. Ali postoje i vremena kada to neće, pa ne dolaze ili pišu nismo ga našli kod kuće, pišu obavijesti kojima se nitko ne odaziva i tako zaobilaze za neke zakon. Pitanje svih pitanja je, zašto stvarno ja ne mogu dokučiti osim ovih razloga koje sam naveo, dal stvarno želimo štitit pojedince. Zar stvarno želimo prouzročiti sebi štetu, jer ovih 68 ljudi koji su pravnici po struci, koji su položili ispit i pravosudni, položili su i ovaj javno ovršiteljski, uložili svoje novce, neće ostati šutjeti na ovakve nebuloze koje se donose u prolongiranju zakona. I ovaj prvi koji je odgođen govorio je o tome da će se tim odgodama zakona, doveo do problema o provedbi te je stoga potrebno odgoditi primjenu ovog zakona, od 1.srpnja 2012. kako bi se sustav ovrha u tom razdoblju poboljšao u cilju stvaranja doprinosa pravnoj sigurnosti, većoj vladavini prava kao idealu svake suvremene, pravedne i socijalne države. Ako ovo nije demagoški pamflet onda ja ne znam što bi rekao, dok se danas s druge strane govori o tome da je po hitnom postupku potrebno donesti odgodu ovog zakona, samo zbog toga da ne bi došlo do većih poremećaja u gospodarstvu. Ako je KONIG sa svojim kćerima, tvrtkama i svim drugim taj koji će poremetiti hrvatsko gospodarstvo, dok mu pomaže Croatia osiguranje i sve druge državne tvrtke pumpaju u njegov proračun kako bi namirili plaće koje su u zaostatku 3 ili 6 mjeseci. Ja ne znam da li je to jedini gospodarski subjekt kojemu treba pomoći ili postoje još i pojedinci koji su bili nestašni, a danas su u prilici da upravljaju, da prijete, da upozoravaju predsjednike sudova ako se dogodi nešto da će biti smijenjeni sigurno, da će biti postavljeni drugi. Ako mislite tako voditi pravni sustav, i efikasnost njegovu, neovisnost njegovu onda je tu sumrak vladavine prava, a naročito sumrak socijalne države. Ovakvo odgađanje govori o svemu samo ne o pravednosti, ne o pravu, ne o jednakosti pred zakonima i ne o efikasnosti zakona. Ovo ne vodi ničemu. Poslije rasprave o HRT-u ova dva zakona koja su objedinjena u raspravi govore o tome da nećemo imati nikakve pravne mogućnosti osim one o kojoj je govorio kolega Peđa preko FINA-e koja ne uzima zakonske odrednice koje govore da se ne može preko jedne trećine ovršiti sa računa ili sa plaće ili sa mirovine ili sa bilo kojih drugih primanja osim u slučaju kada je klijent potpisao banci da može se i preko toga bez obzira na zakonske odrednice što ne bi smjele banke uzimati, ali evo uzimaju takve izjave i na osnovu takvih izjava se događa ovrha cijeloga iznosa. Ja bih stvarno htio čuti i od kolega iz SDP-a, HNS-a da li stvarno postoje vaši miljenici, zaštitnici, odvjetnički uredi sa 10000 ovrha godišnje koje štitite. Recite nam jasno i glasno. Mi ih znamo i nećemo sigurno budite šutiti o tome jer ćemo tražiti kao saborski zastupnici odgovor od ministarstva, odgovor od svih onih poimence o tim osobama koji se štite kako bi hrvatska javnost znala da se u ovom Saboru donose zakoni koji štite pojedince, pogoduju pojedincima, koji nisu socijalni ni pravedni. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo dvije replike, Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo kolega Đakić vi ste rekli da ova vladajuća većina pogoduje bogatima očito odgodom ovog Ovršnog zakona i da stopira neke ovršne predmete. Vi znate i sami da se nikome odgodom ovih zakona ne pogoduje, da znate i sami da nesrazmjer između prihoda i imovine on se ne rješava ovršnim postupkom. I ljudi koji voze Mercedese, imaju u svom vlasništvu skupe jahte ili imaju vile podrijetlo svoje imovine objašnjavaju na drugim mjestima a ne u ovršnom postupku. I u krajnjem slučaju će svoj nesrazmjer između prihoda i imovine objasniti pred sudom neke nadležnosti, a ne građanske. Vjerujte mi da je u vrlo malom broju slučajeva ovrha provođena na imovini koja je jahta bila ili skupi Mercedes. Ona se uglavnom provodi na trošnim kućama i na televizorima marki Gorenje iz 95. godine. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Josip Đakić. Izvolite.
Evo ja mislim da se ja i kolegica puno puta ne razumijemo iako sam ja jasan i glasan i nedvosmislen. Radnici koji nisu dobili plaću, a njihov poslodavac ima vilu, ima jahtu, doveo je firmu u stečaj ili ju nije doveo u stečaj, a ne plaća radnike kako će se ti radnici naplatiti? Pa govorite kontradiktorno. Jedno je odgovornost pred opravdanjem imovine, a drugo je ono što kao vlasnik poduzeća čovjek treba učiniti da bi platio svoje obaveze, a ne plaća ih. Da, donijeli smo i zakone koji su i kaznena odgovornost za one koji ne isplaćuju plaće, koji ne isplaćuju doprinose i sve ostalo. Ali jednako tako radnik jadnik koji je zaslužio svoju plaću nema mogućnosti ni momenata kako da ju naplati od poslodavca koji je prepumpao njegovu imovinu u svoj Mercedes, u svoju vilu, u svoju vikendicu ili odnio na račun van države. To bi javni ovršitelji učinili, sudovi ne. Sudovi baš rade na jadnim kućama, na trošnom namještaju, na televizoru ili radiju. To uzimaju, to plijene i to odvoze. Polovne automobile koji ne vrijede ništa. Od toga nema ni onaj koji potražuje, nema ni onaj koji, niko nema ništa. Javni ovršitelji bi našli pravu vrijednu imovinu i tako naplatili ono što očekuje onaj koji je to zaradio.
Hvala. Imamo još jednu repliku zastupnik Peđa Grbin, izvolite.
Poštovani kolega, da bi javni ovršitelj mogao provesti ovrhu na imovini poslodavca prije toga je potrebno utvrditi da li taj poslodavac odgovara, a to se provodi u sudskom postupku. To se provodi primjerice kroz institut proboja pravne osobnosti koji smo nedavno pojačali. To se provodi primjerice kroz stečajni postupak, odnosno kroz zaštitu radnika u stečajnom postupku što smo primjerice pred nekoliko mjeseci učinili, a ne poštovani kolega kroz ovršni postupak. I vaše stajalište da sudovi Republike Hrvatske namjerno štite bogate na račun siromašnih mi je u potpunosti neprihvatljivo. A što se tiče ulazaka u kuću da li bi vi više željeli da vam od tijela javne vlasti u vaš dom ulaze privatnici i da privatnici budu ti koji će vam plijeniti mašinu, radio ili onaj televizor marke Gorenje iz 95. godine. Ja ne. Meni je potpuna privatizacija javnih službi strana i ja ne želim da Republika Hrvatska krene putem onih država koje su privatizirale vojsku, policiju i na kraju zatvore. Hvala vam lijepa.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, zastupnik Josip Đakić.
Pa kolega sve ste rekli zapravo, ali zaobišli ste ono pravo stanje. 19 zemalja Europske unije upotrebljava Zakon o javnim ovršiteljima i to radi. To je većina u Europi od 27. to je ono što smo stavili u akcijski plan. To je ono što je ispregovarano u Poglavlju 23. To je sve ono što je pozitivna praksa Europe, a vi se protivite tome. Protivite se i tome da javni ovršitelj po sudskom nalogu o ovrsi odgovorne osobe ili bilo koga drugoga bude taj koji odabere koju će imovinu njegovu zaplijeniti, a najbolje da će uzeti najnekvalitetniju. Pa javni ovršitelj će uzeti najkvalitetniju kako bi naplatio i sebe i onoga koji traži ovrhu. To ste zaboravili reći. To odvjetnički uredi rade parcijalno. Naplate sebe, a za stranku puno put ih nije ni briga pogotovo za siromašne stranke. To se događa u hrvatskoj javnosti. To je praksa koju možemo poimence izlistati i dokazati vam. Vi ljudi ne vjerujete, ali ja sam uvjeren jer postoje, postoje i oni koji su kao ovrhovoditelji angažirali i privatne zaštitarske tvrtke da idu uz sudskoga ovrhovoditelja kako bi učinili ono što oni traže, kako bi ovršio ono što oni nadpikiraju i pokažu prstom. I to se događa i danas. To vam odgovara vjerojatno, a ovi javni ovršitelji vam ne odgovaraju koji bi kvalitetnije obavljali svoj posao, savjesnije, nepristrano i pod bilo čijim pritiskom.
Hvala. Završili smo sa ovim dijelom rasprave. ja bih zamolio zamjenicu ministru Sandru Artuković-Kunšt da se zaključno obrati. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo završno ću se nastojati osvrnuti na ovo sve što je izrečeno iako u dobrom dijelu odstupa od ovoga što smo mi konkretno predložili ali da razjasnimo i upravo uvažavajući autoritet Hrvatskog sabora želimo i poštujemo proceduru onako kako je ona određena. Dakle, nismo dostavljali naše dokumente koje smo upućivali Europskoj komisiji na Sabor jer to u krajnjoj liniji nije takva procedura. Naprotiv, kada budemo dobili sve one ovlasti radi kojih ovaj zakon i odgađamo uputit ćemo cjeloviti prijedlog zakona koji se odnosi na uređenje ovrhe Saboru kao tijelu koje će o njima raspravljati na način kao što se o zakonima i raspravlja. Ona preporuka koju ćemo dobiti u pismenom obliku od Europske komisije naravno da će biti pred ovim tijelom predmet razmatranja rasprave i općenito biti će pred Saborom predmet svake diskusije kao što ona treba i biti ako bude i kada bude predložena kao zakon. Da ovu priču oko facebooka anuliramo i skratimo naravno da su na službenim stranicama objavljeni prijedlozi nacrti prijedloga naših zakona. Mi smo promijenili onu ideju odnosno viziju kako bi ovršni sustav trebalo urediti u RH u odnosu na ono što je bilo ispregovarano pred Europskom komisijom. To nije zabranjeno, to je dozvoljeno i to je moguće i to smo učinili upravo zato što su se određeni normativni uvjeti stekli da ovrha u Hrvatskoj krene drugim putem od onoga koji je bio zamišljen 2010. Ne radi se o hiru, radi se jednostavno o činjenici da je u vrijeme izglasavanja prethodnog Ovršnog zakona kojeg sada odgađamo bilo stanje takvo da nismo imali Zakon o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima. Taj zakon je stupio na snagu 1. siječnja 2011. i on je donio jednu višu razinu kvalitete u ovršni postupak u RH ustanovljavanjem dvaju elemenata koji omogućavaju ovrhu. Dakle, povezivanjem OIB-a sa podacima iz jedinstvenog registra računa. Ta dva elementa koja nemaju ime i prezime i nemaju osobnosti, nemaju elemente za bilo kakvu razinu protekcije dovode do toga da je ovrha u dijelu naplate na novčanim tražbinama postala efikasna. To naravno da u određenim situacijama stvara probleme i izaziva čuđenje pogotovo u kronologiji ovoga što smo govorili industrije duga. Naravno da postoji industrija duga. Postoji zato što je sustav naplate tražbina u Hrvatskoj bio godinama zanemaren i godinama nije bio predmet sustavnog raspravljanja i odlučivanja nego nečega što bi se moglo nastojati arbitrarnim odlučivanjem hoćemo ili nećemo, kako brzo i u odnosu na koga. Sustav naplete putem Zakona o provedbi ovrhe na novčanim sredstvima prepoznaje brojeve i na temelju njih provodi ovrhu u onim situacijama kada se radi o ovršnim odlukama. One su ovršne zato što je prošla procedura da dužnik takvu tražbinu osporava. Ako ju nije uspio osporiti tražbina je ovršna i država je dužna da za takvu tražbinu osigura odgovarajući efikasni pravni sustav provedbe naplate te tražbine. Upravo je prijenos ove ovlasti, prijenos tog autoriteta javne vlasti da se prisilnim putem ostvari tražbina na privatnu službu nešto što je najsuspektnije u ovom predloženom zakonu. Vrhunac postojanja javne vlasti je upravo u toj mogućnosti da na prisilni način nešto ostvari. Mi mislimo da sustav koji prenosi takvu ovlast na privatnu službu nije dobar upravo radi ovoga što smo govorili dakle nema arbitrarnosti i nema mogućnosti da privatnik koji je svoju službu ustanovio zato da se naplaćuje iz ovoga sustava da on arbitrira da li će i kada će i u odnosu na koga i na kojim sredstvom izvršiti tražbinu vjerovnika koji čeka da mu se efikasno naplati ono što je on tražio, a ne da on ovisi o pregovaranju. Tu se često spominjala mogućnost da se javni ovršitelji biti osobe koje će sporazumijevati stranke, koji će ih nagađati itd. sustav nagodbe postoji dok tražbina nije postala ovršna. Kada je ona postala ovršna obveza je države da efikasno naplati. Tu više prostora za neka nagađanja ako to vjerovnik neće ne bi smjelo biti odnosno država ga ne smije otvarati i ne smije davati jer je njezina obveza da se dospjela i ovršna tražbina promptno naplati. U tom smislu je sustav ovrhe putem FINA-e puno efikasniji od ovoga što smo govorili privatne službe javnih ovršitelja, a ono što smo dužni reći i ako sada govorimo o tom kontekstu, o čemu javni ovršitelji donose novu vrijednost u sustav? U tome što ga poskupljuju. Ja sada moram biti malo dosadna u pravnom smislu pa reći da se ovrha sastoji od razdoblja određivanja ovrhe, dakle određujemo da postoji neka tražbina koja se može naplaćivati zato što je prošlo vrijeme za dobrovoljno ispunjenje. Dužnik nije ispunio obvezu vrijeme dospijeća 8 ili 15 dana, prošli su rokovi za pravna sredstva i tražbina je postala ovršna. Kada je ona postala ovršna mi imamo drugo razdoblje ovršnog postupka a to je provedba ovrhe. Ono što javni ovršitelji čine i gdje je njihovo mjesto je da preuzimaju postupak provedbe ovrhe. U sadašnjem sustavu koji normalno djeluje i koji s obzirom na odgodu ovog zakona nije doveden u pitanje ovrha se provodi jedinstveno, ne razdvajamo postupak određivanja i provedbe ovrhe. A s ovim zakonom kojeg odgađamo dobivamo novu fazu provedbe ovrhe i na nju posebno dodatno trebamo platiti određene troškove. Povećanje troškova ovrhe i razdvajanjem postupka na određivanje i na dodatnu provedbu taj postupak čini znatno skupljim. Nije moguće da javni ovršitelj određuje ovrhu jer tako zakonom nije propisano i on ne preuzima one troškove koje inače stranka ima da mu javni bilježnik odredi ovrhu. Stranka da bi dobila ovršnu ispravu treba ići kod javnog bilježnika, platiti trošak javnog bilježnika i dobiti ovršnu ispravu. A da bi se po odgođenom sustavu ta provedba ovrhe učinila do kraja dakle provela, treba platiti novi trošak i treba imati provedbu ovrhe. Dakle, to je nova skuplja kategorije koja nije u skladu s preporukama Vijeća Europe koje su zahtijevale da se ovrha uredi na način da bude pristupačna dakle da ju stranka može podnijeti da ne mora dodatno plaćati. I ono što je isto posebno problematično ovrha je određena tako da javni ovršitelj ne postupa ukoliko mu predujam nije plaćen. Dakle, ako vjerovnik nema novaca da financira takvu vrstu provedbe ovrhe kao što je određeno, on se neće moći naplatiti jer dakle njegova je dužnost da još dodatno plaća provedbu ovrhe kod javnog ovršitelja, inače ovrhe nema. To nije pristupačnost ovrhe, svakako nije. A naravno da će u krajnjoj liniji taj dodatni trošak za provedbu ovrhe pasti na leđa dužnika i ako ćemo govorit o socijalnim kategorijama upravo je dužnik taj koji u ovoj sferi provedbe ovrhe putem javnog ovršitelja treba platiti dodatni trošak koji sad ne treba platiti i to se ne može opravdati interesima. Ako ćemo se baviti osobama javnih ovršitelja o kojima smo prethodno govorili, ne radi se o osobama koje su ostale bez posla. Mi smo najavili na vrijeme da se odgoda zakona primjenjuje. Oni su i dalje u radnom odnosu. Oni koji su u odnosu na Odvjetničku komoru izašli iz komore našli smo modalitete da povodom ponovnog upisa nemaju nikakve dodatne troškove. I ako ćemo govoriti o pitanju eventualno njihove naknade štete i možda utjecaja na financijski učinak, financijski učinak je trebao bit procijenjen kad je donašan prethodni zakon, a što se tiče ove odgode nema protupravnosti pa nisu ostvareni ni elementi da bi se govorilo o eventualno nekakvoj prejudiciranoj naknadi štete. Bilo je govora o tome da postoji putem FINA-e 35% nerealiziranih potraživanja. Radi se o onim potraživanjima koja nisu odmah i promptno plaćena. Naravno da svaka stranka na svom računu nema odmah dovoljnu količinu za naplatu tražbine i to ne znači da će se, postoji naravno mogućnost da će se ono kasnije u drugom krugu prilikom kako sredstva pritiču naplaćivati. Ali treba naglasiti, to je jako bitno, niti javni ovršitelji niti ne znam koja druga služba ne mogu učiniti to da dužnik ima dovoljno sredstava da se sva potraživanja koja u državi postoje naplate. To je nemoguće, nemoguće je uvesti službu koja će sad učiniti da je sve naplativo. Toga jednostavno nema. I ova izjava da bi javni ovršitelji našli pravu i vrijednu imovinu na kojoj bi se naplatila tražbina ne bi ju našli jer postoje registri, postoje sustavi kako se imovina upisuje. Ako ona nije upisana, a nije upisana zato što je sustav bio zanemaren i nije uređivan i nije vođen onda takvu imovinu ne može naći ni javni ovršitelj jer ne može provesti ovrhu na nečemu što ne glasi na dužnika i to je jednostavno tako. Dakle ne predstavljaju dodatnu vrijednost u sustavu ovrhe ni na koji način. A što se tiče opterećenja sudova, jedna od odredbi koja je izuzetno suspektna i koja je zapravo možda i veliki razlog za tu odgodu jest činjenica da je odgođeni zakon predvidio da se upravni lijekovi u odnosu na rad ovršitelja podnose sudovima prvog stupnja ili općinskim sudovima. To su sudovi koji su najopterećeniji, koji imaju najviše spisa i upravo bi oni takvom odredbom odnosno takvim sustavom kojeg sad odgađamo dobili još veću količinu predmeta jer nema uopće dvojbe da bi u odnosu na rad javnog ovršitelja stranke podnosile svaki mogući pravni lijek ne bi li i dalje pokušavali odgađati svoje potraživanje. Dakle povećanje broja predmeta na sudovima zbog uvođenja javnih ovršitelja bilo bi neminovno i to je nešto što je Europska komisija ocijenila kao vrlo negativno u onom trenutku kad nam je dala pozitivnu ocjenu oko promjene sustava prema kojem idemo. Dakle, da bi se postigla ravnoteža između prava vjerovnika i zaštite prava dužnika, uvođenje privatne službe sa prijenosom autoriteta javne vlasti i mogućnosti prinudne naplate jednostavno nije rješenje jer povećava troškove, ne štiti dignitet dužnika, uvodi službu koja sama sebe financira iz toga što će provoditi ovrhu i dovodi do toga da nema nikakvog jamstva da bi se upravo zbog toga ovrha trebala efikasnije provoditi. Ono što je posebno u zakonu uočeno, nije moguće izbjeći javnog ovršitelja, dakle govorili smo o FINA-i. Zakon je tako koncipiran da stranka ne može ono što sada može, zatražiti naplatu putem FINA-e. Ne, mora ići kod javnog ovršitelja i mi smo procijenili da će upravo onaj najveći dio posla javnog ovršitelja biti da predstavlja transmisiju između zahtjeva stranke i FINA-e i to će naplaćivati, a taj trošak danas uopće ne postoji. Ovo hodanje po kućama i otimanje imovine to je kategorija koja nikako ne bi trebala biti u sferi privatnog posla koji se iz toga financira, naprotiv trebala bi ostati na sudovima i mi smo u tom dijelu u predloženim promjenama zakona ustanovili određene postupovne odredbe koje će štititi prava dužnika utoliko što će značajno pojačati angažman odnosno obvezu ovrhovoditelja da sudjeluje u tim fazama postupka jer ako ne sudjeluje postupak će se obustaviti. Dakle stavili smo teret u tom socijalno najosjetljivijem dijelu provedbe ovrhe na aktivnosti ovrhovoditelja, no o tome ćemo govoriti kasnije kada zakon uputimo u redovitu proceduru. Ponovit ću, nismo htjeli biti neozbiljni i predložiti zakon, a da nismo sa Europskom komisijom kao partnerom u nalaženju rješenja koje je najpovoljnije za nas, nismo htjeli krenuti u proceduru dok takvo pismeno rješenje ne dobijemo i zato smo predložili ovu odgodu, a ovo sve što smo sad pričali, što smo najavili kao izmjene uslijediti će vrlo skoro. Nemamo jasno da će to biti upravo do roka kojeg smo rekli jer nemamo kristalnu kuglu i ne djelujemo na takav način, ali u onom verbalnom dijelu komisija je već gotovo sastavila to i mi smo korak do upućivanja pred vas konačnog prijedloga, odnosno nacrta zakona kao što smo ga složili. Hitni postupak je nužan zato što bi da nema hitnog postupka 1. srpnja stupio na snagu novi zakon koji predviđa sasvim drugačiji sustav ovrhe putem javnih ovršitelja u odnosu na ovaj koji se danas redovito primjenjuje, a koji nas usmjerava na agencijsku ovrhu. I to je taj put. Ako govorimo da u 19 europskih zemalja postoji sustav javnih ovršitelja onda isto tako možemo reći da je izvrgnut velikim kritikama, da neke zemlje odustaju od uvođenog sustava jer su da to tako kažem kolokvijalno kopirali rješenja koja nisu njima tradicijski utemeljena, naprotiv koja se znatno razlikuju. U zemljama u kojima je kao i kod nas industrija duga već došla do razine koja je suspektna i u odnosu na transparentnost itd. I to nije rješenje za naš sustav, naprotiv povezivanje informacija o imovini dužnika putem OIB-a i jedinstvenog registra računa ili općenito putem OIB-a u odnosu na sve ostale registre je put koji je transparentan, koji je pouzdan i koji će uz informatičku tehnologiju dovesti do toga da se ta problematika ogromnih dugovanja u Hrvatskoj smanji. Naravno da će to biti bolan proces, naravno da se ljudi trebaju suočiti sa onim s čim se jako teško suočiti s obzirom na zanemarenost ovoga dijela, a to je da se dugovi moraju platiti, ali mi se moramo svi s tim suočiti. I to nam slijedi svakako. Evo, hvala.
Zahvaljujem zamjenici ministra. Ovime zaključujem raspravu. Sutra nastavljamo sa radom, Prijedlog Zakona o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, prvo čitanje, P.Z. br. 95. Hvala lijepa.
Konačni prijedlog zakona o izmjenama Ovršnog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 101. Rasprava je zaključena. Predstavnik predlagatelja prihvatio je amandman Odbora za zakonodavstvo koji je postao sastavni dio zakona. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Tko je za? Tko je protiv? Ima li tko suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 78 glasova za, 28 protiv i 9 suzdržanih donesen Zakon o izmjenama Ovršnog zakona u tekstu kako ga je predložio predlagatelj zajedno sa prihvaćenim amandmanom.