Gospođe i gospodo zastupnici. Otvaram današnju sjednicu na kojoj će nam se obratiti predsjednik Slovačke Republike Njegova Ekselencija gospodin Ivan Gašparovič koji je u službenoj posjeti u Hrvatskoj. Gospođe i gospodo, sve vas srdačno pozdravljam. Osobita mi je čast i zadovoljstvo da u vaše i u svoje osobno ime posebno pozdravim Njegovu Ekselenciju gospodina Ivana Gašparoviča predsjednika Slovačke Republike. [[Pljesak!]] , izaslanstvo Slovačke Republike, Diplomatski zbor na čelu sa doajenom zbora apostolskim nuncijem u Republici Hrvatskoj preuzvišenim monsignorom Mariom Robertom Kasariem. [[Pljesak!]] Čast mi je zamoliti poštovanog gospodina predsjednika Slovačke Ivana Gašparoviča da se obrati zastupnicima i zastupnicama Hrvatskoga sabora i nazočnim članovima Diplomatskog zbora. Izvolite, gospodine predsjedniče.
Govornik govori stranim jezikom, nema prijevoda. Pljesak!/
Zahvaljujem predsjedniku Slovačke Republike, gospodinu Ivanu Gašparoviću na obraćanju, kao i na prijateljskim porukama i potpori koju nam pruža pri našim naporima za ulaskom u Europsku uniju. Hvala lijepa još jednom gospodine predsjedniče. [[Pljesak!]] Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa sjednicom i raspravom o: - Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 121; Predlagatelj zakona je zastupnik Dragutin Lesar. Kod donošenja ovoga zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu. Izvješća ste primili na sjednici. Izvjestitelj, predstavnik predlagatelja, gospodin zastupnik Dragutin Lesar će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Republika Hrvatska je odavno posredovanje u zapošljavanju izuzela monopol, dotadašnji monopol Zavoda za zapošljavanje i stavila na tržište. Privatne tvrtke, agencije, pa čak i poduzetnici koji se registriraju za obavljanje toga posla i dobe suglasnost nadležnog ministarstva, mogu vršiti posredovanje u zapošljavanju, za sva zanimanja, sve profesije i sve djelatnosti u Republici Hrvatskoj. To je bilo i u kontekstu usklađivanja sa zakonodavstvom Europe, nastojanjima i težnjima da i taj dio posla koji omogućava nezaposlenima brže i lakše dolaska do posla, ali i privatne inicijative na tom području stavimo na tržište. Rekoh za sve profesije, zanimanja i djelatnosti osim za posredovanje u privremenom i povremenom zapošljavanje, zapošljavanju studenata. Ovaj zakon o kojem danas bi trebali otvoriti raspravu zadržao je monopol studentskih centara ili studentskih servisa da samo oni imaju pravo posredovati u tom privremenom i povremenom zapošljavanju studenata. Takvo rješenje ima svoje prednosti ali i nedostatke. Naime prilikom usvajanja zakona predlagatelj, Vlada ali i Parlament prihvaćanjem tog zakona išao je s pozicije da bi studentski centri dakle studentski servisi kroz ostvarenu dobit ili zaradu trebali ulagati u poboljšanje studentskog standarda pa bi zbog toga prehrana u menzama ili smještaj u domovima trebali biti jeftiniji. To je bila očito nakana predlagatelja kada je upotrijebio odredbu ili definiciju da redovni studenti imaju pravo na zapošljavanje pravnih osoba čija djelatnost osigurava cjelovitost i potrebni standard sustava visokog obrazovanja, (studentski centri), sukladno pravilniku koji donosi ministar. Dakle ove, iza ove dosta birokratizirane rečenice zapravo se krije monopol studentskih centara u posredovanju u zapošljavanju privremenom i … [[Govornik se ne razumije.]] Ekskluzivno pravo studentskih centara da organiziraju privremeno i povremeno zapošljavanje povezuje se dakle s njihovom obavezom da svoj novac, svoju zaradu ulažu u poboljšanje standarda studenta. I to je ta dobra strana koja bi trebala rezultirati većim studentskim standardom. Međutim dolazimo do, po meni, 4 točke ili 4 stvari koje u ovom monopolu nisu dobre. Provizija koje studentski centri uzimaju za posredovanje ili tobožnje posredovanje u tom zapošljavanju u prosjeku se kreće 12%. Nju određuju uski krug menadžmenta studentskih centara i ona nije podložna ali na nikoji način utjecajima tržišnih uvjeta poslovanja. Drugo, cijena rada pojedinačnog studenta određena je cjenicima studentskih centara i nije ovisna ni o poslu ni o kvalifikaciji studenta niti pak na trenutnu vrijednost na tržištu rada. Treće, studenti dobrim dijelom, ja bih rekao najvećim dijelom sami pronalaze posao a uloga Studentskog centra je a zbog zakonom zaštićenog monopola to im je moguće, samo je posrednik koji im daje ugovor i uzima proviziju i ništa više. I četvrto, kontrola prihoda ni u kojem trenutku ne pokušava utvrditi da li su poslovi za koje su studenti angažirani doista odrađeni ili se radi o klasičnom pranju novca. Naime poznato je da usluge ili «usluge» studentskih centara često služe za stvaranje crnih fondova u poduzećima, tvrtkama kako privatnim tako onim državnim ili poludržavnim. Da se na taj način dolazi do keša kojim se kasnije koriste u protuzakonitim radnjama. Razgovarajući sa studentima u Zagrebu oni su sami utvrdili nekoliko primjedbi na postojeći sustav. Kažu da poslovi koje im studentski centar nudi su malobrojni, da su oni samo, sami često prisiljeno sami tražiti radno mjesto odnosno posao i kad ga obave ili kad ga se pripremaju obavljati naprosto se javljaju u studentski centar samo radi ugovora i uzimanja provizije. Poslovi koji se nude studentima nisu vremenski prilagođeni što znači da u vremenu kada oni imaju najviše vremena ponuda posla je najmanja. Često dolazi do neplaćanja rada ili dugog perioda čekanja do isplate. Naime nije rijedak slučaj da naručitelj posla ne isplati zaradu a studentski centri zbog pomanjkanja obrtnih sredstava ne isplaćuju studentima odrađeni rad pa da kasnije potražuju od naručitelja nego studentima isplaćuju tek onda kada naručitelj njima plati posao. Česti je slučaj da se putem student-servisa zapošljavaju ne studenti što im stvara nelojanu dodatnu konkurenciju. Izvanredni studenti koji nisu zaposleni nemaju pravo na posredovanje studentskih sredstava. Ali zato ponavljam često se zloupotrebljava institut student servisa i njihovim uslugama se koriste oni koji sa fakultetom nemaju nikakve veze. Ponude su dostupne samo preko oglasne ploče u student servisima. Nema oglašavanja putem Interneta. Oglasi se sporo autoriziraju tako da često na tim oglasnim pločama stoje ponude stare i po nekoliko mjeseci a poslovi su već davno obavljeni. A studentski servis ne čini ništa da bi zaštitio pravo studenata u odnosu na poslodavca u slučaju neplaćanja ili plaćanja niže cijene od ugovorene. Suština mog prijedloga nije u tome da se studentskim centrima zabrani posredovanje u zapošljavanju nego samo u tome da dobe konkurenciju. Susjedna Slovenija zadnja je država nama bliska i članica Europske unije koja je također napravila sličan potez, izvršila ili ukinula taj monopol koji su efekti postignuti ne samo u Sloveniji nego i u državama koje su to ranije napravile. Prvo, dosadašnja ili sadašnja provizija koja se i tamo kretala između 10 i 12% pala je na 3 do 4%. Upravo zbog te konkurencije. Drugo, privatni posrednici u želji stvaranja što boljih uvjeta studentima plate odrađeni dio posla iz svojih sredstava a kasnije naplaćuju od onih koji su te poslove naručili. Dakle, izuzetno se skraćuje vrijeme naplate posla kojega su studenti odradili. Treće, dolazi do toga da cijena rada, sata rada studenata sa sadašnjih petnaestak do dvadesetak kuna raste i zbog smanjenja provizije. Ali i zbog toga što privatni posrednici u pregovorima sa naručiteljima nastoje postići primjerenu cijenu. I četvrto, po meni isto tako izuzetno bitno. Privatni posrednici nisu pasivni promatrači, ne čekaju da studenti sami pronađu posao, nego su aktivni u traženju poslova primjerenih za studente i sa svojom ponudom kojega su ostvarili na tržištu nude studentima, ne samo putem oglasnih ploča kao što je to sada slučaj, nego i putem Interneta i na sve druge dostupne načine, jer je njihov cilj da imaju što veći broj posredovanja sa što većom zaradom i što većim poslovima. Upravo ta aktivna pozicija poduzetništva na tom tržištu korisna je s jedne strane i gospodarstvu, onima koji koriste te usluge. Ali i studentima i zbog skraćenja roka plaćanja i postizanja veće cijene. Svi smo unazad nekoliko godina bili svjedoci kontinuiranih problema Studentskog centra u Zagrebu, pa i nekih drugih. Nezadovoljstvo studenata koji svakodnevno proživljavaju nisu artikulirali i iskazali na neki drugi organizirani način, jer oni koji rade ovisni su o tom istom Studentskom centru i ne žele se normalno nikome zamjeriti, jer sutra će imati probleme. I ono s čime ću ovaj dio završiti. Ako je država htjela stvoriti sustav da studenti sami svojim radom poboljšavaju svoj standard, jer ako Studentski centar ostvari profit koji se ulaže u studentski standard ispada da zapravo studenti svojim radom investiraju u svoj standard. Onda se postavlja pitanje da li je društveno prihvatljivo, da li je pravedno da samo oni studenti koji rade i stvaraju dobit Studentskog centra ulažu dio svoga rada, svoje zarade u povećanje studentskog standarda, a oni koji zbog materijalnog statusa ne rade, ne koriste usluge Studentskog centra koriste te iste beneficije koje je ostvario onaj dio studenata koji su zaradili profit Studentskog centra. Nismo li tu onda napravili dvije vrste, dva statusa studenata onih koji studiraju, a obično oni koji rade najčešće i redovitije završavaju studije stvaranom vrijednošću financiraju standard i onih koji ne rade. Ako je cilj da studenti radom olakšavaju i sufinanciraju svoj osobni, ali i studentski standard u cjelini, onda uspjeh, zaradu i profit kojega ostvaruju oni studenti koji rade mora biti samo njihov kroz povećanu cijenu rada, kroz povećanu zaradu stvaraju svoj standard, a opći standard u studentskim domovima, menzama stvar je države da pokriva. Ako nas iskustva ne samo susjedne Slovenije, nego praktički svih članica Europske unije pokazuje da je ovo jedini način koji su i oni riješili problem korupcije u onima koji imaju monopol, povećanje cijene rada, skraćivanje roka naplate i većeg interesa gospodarstva, ali i studenata da se ovaj oblik rada koristi ne vidim ni jedan razlog zašto to ne bi prihvatili to tim više ponavljam da smo prije nekoliko godina posredovanje o zapošljavanju za sve profesije, sva zanimanja stavili na tržište. Ne vidim ni jedan razlog da to ne pravimo i kod ovog privremenog i povremenog zapošljavanja studenata. Hvala lijepa.
Hvala. Izvjestitelji Odbora za zakonodavstvo, Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu predsjednik odbora gospodin zastupnik Petar Selem. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu razmotrio je na 29. sjednici 21. listopada ove godine Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, P.Z. 121. Odbor je pitanje raspravio kao matično radno tijelo. Predlagatelj nije nazočio sjednici. Temeljem članka 58. stav 4. Poslovnika Hrvatskog sabora odlučeno je da će se pitanje raspraviti u odsutnosti predlagatelja. Odbor je uzeo u obzir mišljenje Vlade Republike Hrvatske upućeno predsjedniku Hrvatskog sabora aktom od 4. rujna, klasa ta i ta i Izvješće Odbora za zakonodavstvo Hrvatskog sabora od 23. rujna, klasa ta i ta. U kraćoj raspravi uzeta su u obzir stajališta Vlade Republike Hrvatske i Odbora za zakonodavstvo, a istaknuta je i nomotehnička slabost prijedloga. Naime, i mišljenje Vlade i mišljenje odbora su negativni, a nomotehnička slabost prijedloga sastojala bi se u tome da bi prema predloženom članu 1. zakon iz djelokruga Ministarstva znanosti, obrazovanja i športa donošenje podzakonskog akta za provedbu tog zakona predlagao ministru nadležnom za pitanja rada. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova 5 za i 3 suzdržana donio slijedeći zaključak. Odbor predlaže Hrvatskom saboru da ne prihvati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Hvala.
Hvala. Predstavnik Vlade koja je dostavila mišljenje … [[Govornik se ne razumije.]] dodatno obrazložiti mišljenje Vlade. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Nevio Šetić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, gospođo zastupnice, gospodo zastupnici. Doista riječ je o jednoj maloj izmjeni Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju gdje se samo u jednom članku mijenja, a smisao je ovih promjena konkurentnost i demonopolizaciju uloge studentskih centara pri upošljavanju povremenog, privremenog studenata i zastupnik Lesar je ovdje u elaboraciji iznio određena iskustva Njemačke pa i Slovenije tako da je na neki način unio određene dimenzije ovog problema koji postoji. Ali s obzirom kada smo u klubu Hrvatske demokratske zajednice raspravili i vidjeli ono što je intencija, a kad tome pridodate još da su i negativno stajalište Vlade i odbora, onda smo vidjeli da zastupnik Lesar nije do kraja baš razmotrio ovu problematiku koja se odnosi na privremeno povremeno upošljavanje studenata i vidi se da jedno uhodano iskustvo koje ima Republika Hrvatska treba izmijeniti, ali u puno kompleksnijem sadržaju. Isto tako valja ukazati za ovu raspravu da povremena upošljavanja u Republici Hrvatskoj i općenito upošljavanja regulira se Zakonom o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme zaposlenosti, što će biti u praksi od 1. siječnja 2009., tako da se regulira to jedno šire područje, a studentska problematika po nama s pravom, a tako to misli i Vlada riješiti će se Zakonom o sveučilištima i Zakonom o znanstvenoj djelatnosti, visokom obrazovanju i perspektivi kao i agencijama koje se bave tim područjem i tek onda će se moći razriješiti ova problematika. Iznijeti ću još jedan argument za kojega možda nismo dovoljno svi svjesni, a riječ je o bolonjskom procesu koji uvodi sasvim jedan drugi način studiranja i okupacije studenata, vođenje kroz studij, tako da se sužava taj prostor tako da s jedne strane ostaje uloga studiranja i studenata prema tom procesu i studentski standard koji se ne sastoji samo od tih provizija i eventualnih mogućnosti, nego se sastoji od podizanja i od mogućnosti smještaja prehrane i svega drugoga, što ulazi u taj standard što se mora uzeti u obzir sa ukupnim razvitkom visokoškolske znanosti u Republici Hrvatskoj. Prema tome, klub Hrvatske demokratske zajednice, a uvažavajući i mišljenje Vlade i mišljenje matičnoga Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu kao što je iznio prije predsjednik gospodin Selem mi ne možemo prihvatiti i nećemo podržati izmjenu zakona kao što je to predložio zastupnik Lesar. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege. Evo, imamo jedan Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u jednom malom segmentu koji se tiče i koji ima namjeru poboljšati, u konačnici naravno, poboljšati standard studenata, redovnih studenata koji privremeno, odnosno povremeno rade da bi i sami povećali svoj studentski standard. Mislim da je namjera zastupnika gospodina Lesara dobra i čini mi se da je i Vlada i da su predstavnici Vlade uočili, evo da li ga nazvati nedostatak ili vezano za odrednice zakona kazati da i Vlada u konačnici ima namjeru izvršiti određene izmjene, pa i u ovom pitanju. Međutim, kao što puno puta čujemo od predstavnika Vlade, a i jučer smo to čuli kada netko predloži, naravno kada netko predloži iz opozicije, pa i jedan mali dio koji ide u pozitivnom smjeru izmjena i dopuna raznoraznih zakona i jučer smo imali jedan taka, onda Vlada odgovara da se priprema cjelovita izmjena, izmjene i dopune, ili da se pripremaju cjeloviti zakon, ili kao što je danas, evo izrečeno ovdje da s obzirom na potrebu raznoraznih izmjena i dopuna zbog uočenih nedostataka određenih zakona, a u konkretnom slučaju vezano i za bolonjski proces da će se, citiram, "izmijeniti postojeći sustav kompleksni." E sad, mi očekujemo to složeniju i kompleksniju i cjelovitu izmjenu, a nećemo uvažiti nešto što zaista po prirodi stvari nema ama baš ni jedan argument, ni jednu činjenicu jer je sasvim sigurno da i aktualna Vlada, a i opozicija ima želju omogućiti studentima, redovnim studentima, pa ako hoćete i izvanrednim bolji standard, a ovaj zakon upravo u tom jednom malo segmentu ide u tom smjeru jer je uočeno i zaista od strane studentskih centara da po, evo po mom iskustvu upravo u ovom dijelu kada se radi o povremenom i privremenom zapošljavanju studenata ti studentski centri izuzetno malo rade. Jer je činjenica da studenti, ne samo osobno, nego prema raznih drugih pravnih osoba, fizičkih osoba nalaze sami sebi posao u jednom velikom broju. A što radi studentski centar? Studentski centar je samo tu jer je zakonom određeno da on ima monopol, da ima ekskluzivno pravo i da se preko tog studentskog centra odvijaju poslovi, odnosno da studentski centar djeluje kao posrednik. Ne vidim zaista ni jednog jedinog razloga. Mislim da što se tiče studentskih centara da nije to 12% zaokruženo, nego oni sami donose odluku o tome kolika će biti provizija, ali mislim da čak tu nisu niti neki veliki novci koje sami studentski centri ostvaruju, a da bi ti isti novci mogli se usmjeriti u poboljšanje, cjelovito poboljšanje studentskog standarda. Pa zašto onda ne omogućiti i drugim pravnim i fizičkim osobama da se bave ovim posredništvom, da izađu na tržište i da se zapravo samim tim aktiviraju, značajno aktiviraju u pronalaženju povremenih privremenih poslova gdje bi studenti mogli raditi i ukoliko bi se to dogodilo, ukoliko bi omogućili ovakvu izmjenu i dopunu zakona, sasvim sigurno da bi zbog konkurencije ljudi se u tim tvrtkama, pravnim i fizičkim osobama itekako potrudili prvo da cijena rada za studente bude veća, drugo da se značajno više otvaraju mogućnosti za zapošljavanje privremeno i povremeno studenata i konačno, ono što je i gospodin Lesar naglasio, a evo aktualno je ovih dana, korupcija, pranje novca. Mi smo imali sanaciju studentskih centara. Vi ovdje u Zagrebu najbolje znate, ali i u Osijeku. Sanacija studentskog centra, evo to može potvrditi potpredsjednik Hrvatskog sabora, sanacija studentskog centra u Osijeku je trajala beskonačno. Da li je tako u tom cijelom nekoliko godina, da li je taj studentski centar od posredništva mogao ulagati, a u sanaciji je bio, ulagati u povećanje studentskog standarda? Država je tu ulagala, to je činjenica. Ali od ovog posredništva, samo od tog segmenta što će studentski centar izdati ugovor i uzeti nekakvu proviziju, mislim da koristi vezano za studentski standard apsolutno nema ili su one vrlo vrlo male. Prema tome u ovom dijelu prijedloga podržavam ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti, s tim da prihvaćam da možebitno ima nedostatak vezano za pravilnik koji donosi nadležno Ministarstvo rada, ali mislim da to nije prepreka ukoliko sa pravne strane postoji smetnja pa vrlo lako ćemo uložiti amandman i ispraviti ovaj nedostatak i zapravo donijeti izmjenu i dopunu zakona u korist studenata, u korist zaista poboljšanja standarda u onom dijelu koji oni taj povećani standard ostvaruju sa privremenim i povremenim zapošljavanjem. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Ova izmjena Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju sa predloženim rješenjima je prihvatljiva, jer svi smo svjesni manipulacije koje se događaju u studentskim centrima. Činjenica je da studentski centri imaju monopol u pronalaženju posla za studente. Činjenica je također da unutar studentskih domova ima mnogo sivih zona i da treba uvesti reda na to prilično veliko i važno tržište rada. Studentima koji su prisiljeni uz redovito studiranje koje je sve skuplje i sve manje dostupno zarađivati vlastitim radom za studij, treba omogućiti da lakše dođu do posla i da lakše dođu do novca za određeni posao. Svako uvođenje reda treba pozdraviti i podržati. U ovom prijedlogu upoznaje se saborske zastupnike sa stanjem u Njemačkoj ili nekim drugim zemljama i vidljivo je da te zemlje imaju razrađene zakonske akte za oporezivanje takve djelatnosti kao npr. mini job u kojem svatko tko zarađuje do 400 eura ne plaća poreze ni doprinose, a to isto vrijedi i za studente. U ovom Prijedlogu izmjena i dopuna Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju u članku 1. nalaže se ministru rada i ministru za znanost i visoko obrazovanje da donesu pravilnike, odnosno podzakonske akte koji će propisati posebne uvjete za obavljanje te djelatnosti. Nadam se da će ti pravilnici biti napisani do kraja tekuće godine u cilju poboljšanja i nesmetanu primjenu ovog zakona. Jer u protivnom ukoliko se taj rok produlji sa 3 na 33 mjeseca i ministar ne shvati ozbiljnost tih podzakonskih akata može se otvoriti prostor, a ne za jednu poreznu rupu, crnu poreznu rupu nego za njih stotinjak i nećemo se riješiti monopola u studentskim centrima. Naravno da ovakav način poslovanja u studentskim centrima kakav je sada ima i dobre strane. No ima puno više negativnih aspekata od provizije pa do toga da studenti sami pronalaze posao u većini slučajeva kao što je to predlagatelj Lesar uvodno u uvodu i obrazložio, a studentski centar ili centri samo su posrednici i uzimaju proviziju, a zarada koja pripada studentima isplaćuje se tek nakon što studentski centar naplati sredstva od korisnika. Ali pitanje je da li će student uopće moći doći do svoje zarade, jer ukoliko studentski centar u kojem slučaju ne plati sredstva od korisnika, tada student ne dobija svoju zaradu za koju je pošteno radio. Stoga mislim da je ova izmjena dobra, treba je podržati i nadam se da će se prihvatiti i početi primjenjivati od 1. siječnja 2009. godine. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče. Briga o materijalnom položaju naših studenata nesporno je tema koja zaslužuje našu pažnju pa i pažnju Hrvatskog sabora. Briga o kvaliteti njihovog života, njihovoj socijalnoj sigurnosti, njihovom zdravstvenom osiguranju, sve su to važne teme kojima se bavi svako odgovorno društvo i svaka odgovorna država pa tako to radi i Republika Hrvatska kroz svoje nadležne institucije, kroz svoja nadležna ministarstva. I u svakom slučaju siguran sam da kroz nadležno Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa sva ta pitanja koja su važna za kvalitetu života naših studenata, za njihov životni standard zaslužuju pažnju i napore tog ministarstva i odgovarajuće mjere i odgovarajuće prijedloge izložene na sustavan, dobro organiziran i osmišljen način vrlo skoro ćemo čuti i u Hrvatskom saboru i o tome zaista se ne treba posebno zabrinjavati. Ono što rekao bih zaslužuje dodatnu pažnju kada govorimo o životu studenata i kvaliteti njihovog studiranja je nešto što je isto tako važna tema, raditi studenti mogu biti prisiljeni koliko raditi i koliko se zaista mogu angažirati s obzirom na sve ono što su novi vrlo oštri zahtjevi za studiranje koji se nameću i kroz Bolonjski proces. Tempo rada, tempo učenja ne dopušta nikakva kašnjenja, jer svako kašnjenje na žalost može uvjetovati i uzrokovati produljenje studiranja, a to u svakom društvu znači dodatne troškove i kada gledamo na ovaj problem u cjelini onda ga moramo promatrati i s obzirom na efikasnost društva u cjelini u tom segmentu, a to je kvaliteta studiranja, to je brzina studiranja i moramo učiniti sve da tom glavnom poslu posvetimo odgovarajuću pažnju. Na prvom mjestu dakle kvaliteta studiranja, brzina studiranja i siguran sam da ćete se složiti da na mnogim fakultetima u okviru Bolonjskog procesa zaista nema vremena za neke dopunske aktivnosti tog karaktera. Moramo razumjeti da su nekada ljudi iz raznih razloga prisiljeni i na dopunski rad, ali kvaliteta studiranja i kvaliteta nastave je osnovni cilj posebno u kontekstu nedavnih rasprava kada smo govorili o vjerodostojnosti pojedinih fakulteta i pojedinih profesora, tome nema alternative. Na nekim fakultetima koji su zaista zahtjevni, kao što je, mogu reći medicina, Fakultet elektrotehnike i računarstva, fizika, matematika pa i neki drugi, puno prostora za dopunske aktivnosti nema. Pravi put koji zaista može biti obećavajući je zapošljavanje studenata, ali kroz razne fakultetske programe, projekte, projekte Ministarstva znanosti, sve ono što osigurava da studenti i čak kad su prisiljeni raditi dopunski, ostaju u struci, jačaju svoju kompetentnost. I mislim da je to onaj put koji je obećavajući i predstavlja zajednički interes i predstavlja optimalan odnos i najbolji kompromis između onoga što se zove raditi, ali istovremeno kvalitetno i efikasno studirati. Prema tome, u prijedlozima koje ćemo vrlo skoro čuti u Hrvatskom saboru na ovom tragu koji će dobro balansirati te interese, možemo očekivati kvalitetna, dobra i najbolja rješenja koja osiguravaju optimalan kompromis ovih ponekad suprotstavljenih zahtjeva, I na kraju, vrlo jasno, rekao bih sljedeće. Nadležno ministarstvo, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa kroz svoje prijedloge ponudit će cjelovita, sustavna i dugoročna rješenja u odnosu na rješenja koja zaista imaju ad hoc karakter i koja ne sagledavaju ove probleme u cjelini. Evo, s time bih zaključio svoju raspravu, uz jasan stav da brigu o ovim rješenjima i ovim problemima vodi kvalitetno nadležno ministarstvo i te prijedloge koji predstavljaju dugoročnu perspektivu imat ćemo prilike vidjeti u Hrvatskom saboru. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Mario Habek.
Evo, ispravit ću netočan navod. Kolega Ćosić rekao je da se ne treba posebno zabrinjavati jer će ministarstvo riješiti problem studenata koji rade preko studentskih centara. To nije točno. Ako smatrate da se ne treba posebno zabrinjavati, što se čeka. Evo prijedlog je pred vama, prihvatite ga i nećemo se zabrinjavati niti mi, niti studenti i neće imati ni oni više nikakvih problema raditi preko studentskih centara. Čemu čekati ako imate prijedlog ovdje koji rješava problem studenata? I ja sam stvarno kao i svi studenti zabrinut ako prijedlog postoji, a odlaže se da ga se riješi. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, nekoliko rečenica. Danas evo potaknuti prijedlogom kolege Lesara koji nas vrlo opravdano upozorava na jedan problem, mislim da pomalo, a pokazuje se da je i potrebno, i širimo raspravu zapravo na cijelu priču oko studenata i oko uvjeta studiranja. I ono što moram priznat, da sam na neki način zbunjena. Čini mi se da smo od svih diskutanata čuli da postoje određeni problemi u studentskoj populaciji, da postoje određeni problem i kod, evo sad konkretno, privremenog i povremenog zapošljavanja studenata. Moram osobno istaknuti da kolega Lesar dobro identificira zapravo probleme koji u tome jesu. Čujemo dakle da nešto jest problem. Vlada u svom mišljenju govori da također prepoznaje određeni problem i govori da će kao i inače vrlo brzo riješiti svojim novim zakonima te probleme. Ja moram priznat da sam malo zbunjena ovakvim obrazloženjima Vlade. Naime, 25. travnja prošle godine Sabor je donio Izmjene i dopune Zakona o znanosti i visokom obrazovanju. Tada, prije godinu i pol dana, nam je govoreno da je sve oko studenata riješeno i da smo potpuno akceptirali novu ulogu studenata u Bolonjskom procesu itd., itd. I onda su rekli da nam još nedostaje jedan zakon. To je Zakon o studentskom organiziranju kojeg smo mi donijeli 27. lipnja prošle godine. Dakle, po onome što smo slušali od Vlade u zadnjih godinu dana, sve smo propise donijeli. Sada kada imamo s druge strane inicijativu koja opravdano upozorava na određeni problem imamo od Vlade mišljenje, koje dozvolite da citiram i molila bih gospodina državnog tajnika da malo da zapravo pojašnjenje oko mišljenja Vlade koje kaže: "Unapređenje studentskog standarda u okviru sustava visokog obrazovanja jedno je od temeljnih potreba koja se javila tijekom primjene zakona…" itd. Ja vas molim, gospodine državni tajniče, da nam kažete koje ste to probleme uvidjeli. Jer ste nam do sada, do jučer govorili da nikakvih problema nema. I koje su to potrebe i na koji način se misli riješiti zakon? Dakle, to je nešto što mene zanima jer očito problema ima. Vlada malo tvrdi da je sve riješila pa onda kad ne zna kako bi odgovorila na prijedloge zastupnika, kaže da će riješiti svojim zakonima. Stoga ja zaista vas molim evo, gospodine državni tajniče, da date pojašnjenje na mišljenje Vlade, odnosno da nam kažete koje ste to probleme uvidjeli u provođenju studentskog standarda, odnosno koje mjere mislite riješiti novim zakonom? Zahvaljujem.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo hvala Bogu ili na sreću, nisam imao prilike niti sam koristio u svom studiju usluge tadašnjeg studentskog servisa ili studentskog centra, ali znam da je i tada kao i danas, vjerojatno i danas ili vrlo vjerojatno i danas, postoje problemi koji su ovdje već polako istaknuti u ovoj raspravi. Tada je doduše postojao Fond za stipendiranje studenata i učenika koji je studentima upravo onih fakulteta, kako je rekao gospodin Ćosić medicine i nekih drugih, omogućio ako su redovni da ne moraju koristiti usluge studentskog servisa. Iz ove rasprave proističe da je zapravo studentski centar ili studentski centri u Republici Hrvatskoj, a ima ih evo kako i sveučilišta, pet ja bih rekao morskih i jedno ovo u našoj metropoli te jedno u Osijeku. Kada kažem morski, onda mislim na Pulu, Rijeku, Zadar, Split i Dubrovnik. Dakle, ti studentski centri zajedno sa osječkim i ovim u našemu glavnomu gradu, sasvim sigurno da njihov rad, a u svezi povremenog i privremenog zapošljavanja studenata, postoji nezadovoljstvo kod studenata. Ako biste priupitali one koji povremeno ili privremeno rade, onda će vam sasvim sigurno istaći dvije karakteristike toga povremenog ili privremenog zapošljavanja. A obadvije su te karakteristike zapravo mogućnost odnosno izbor korupcije, a to je nepotizam i klijentalizam. Dakle, zna se tko će kakav posao dobiti, kada će ga dobiti i kako će biti plaćeno. Oni drugi to ne znaju. Jučer smo ovdje slušali kada se govorilo o doplatku na sljepoću, opet futurističke izjave. Danas ponovo futurističke izjave će, Vlada će donijeti, Vlada će odrediti, Vlada će odrediti, ali gospodo iz rasprave gospođe Lugarić vidim da su već ranije donošeni zakon, npr. ovaj od 27. lipnja prošle godine o studenskom organiziranju, ali to je pluskvamperfekt, prošlo svršeno vrijeme. Dakle, to je bilo, a ništa od toga. Opet imamo dakle potrebu da upotrebljavamo kada pokušavamo da ne kažem obezvrijediti jedan ovakav prijedlog zakona za kojega mislim da je dobar i koji bi mogao unaprijediti studenski standard, opet upotrebljavamo riječi će, odnosno buduće vrijeme, pri tome spominjući Bolonjski proces, uređenje sveučilišta koje će se urediti, zatim novi Zakon o radu koji će opet regulirati povremeni i privremeni rad itd. Ako smo bili svi jedinstveni prilikom ocjene i prilikom potrebe za intervencijom evo kod ovih aktualnih događaja, razvoja i ovih aktualnih ubojstava itd., mislim da ne trebamo biti stranački razdvojeni ako imamo dobar prijedlog zakona na klupi i da ga možemo zapravo podržati bez obzira od koga on dolazio. Zbog toga uz ispravak onih nomotehničkih koji nije problem ispraviti nomotehničke, a da ne kažem greške, nego učiniti nomotehničke ispravke, mislim da je ovaj zakon gospodina Dragutina Lesara prihvatljiv i osobno ću biti za usvajanje ovog prijedloga zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Nevio Šetić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Moram ispraviti jedan navod gospodina zastupnika, da je riječ samo o futurističkim izjavama. Činjenica govori da jasno rečeno da Zakon o posredovanju pri zapošljavanju trajanja za vrijeme nezaposlenosti već je donio ovaj Visoki dom, znači s kojim se složila hrvatska Vlada i od 1. siječnja se primjenjuje. A ovi futurizmi se ne mogu odnositi, jer Bolonjski proces već traje. Život u akademskoj zajednici traje. Prema tome, ova problematika je puno kompleksnija i ja ponavljam ovdje, gospodin Lesar je iznio određene primjere koji će sigurno biti dobra popudbina, ali treba cjelovito to riješiti.
Replika, gospođa zastupnica Marija Lugarić.
Gospodine Grubišić rekli ste da je između ostalog najveći problem kod zapošljavanja nepotizam i sukob interesa i slično kod zapošljavanja. To bi bilo dobro da je tako. To najčešće nisu problemi kod zapošljavanju u studentskom centru. Najveći problemi kod zapošljavanja preko studentskih centara što je to zapravo legalizirano pranje novca, nada kojim apsolutno nitko nema kontrole. Prije par godina mediji su bili punu primjera jednog studenta koji je zaradio nekoliko milijuna kuna godišnje, onda su se porezni i ostali propisi promijenili koji sada dozvoljavaju studentu čini mi se nešto manje od 4 tisuće kuna mjesečno da zaradi. Ja vas pitam nađite mi studenta koji može studirati po Bolonjskom procesu i mjesečno zaraditi 4 tisuće kuna? To znači da zapravo mora biti svaki dan na poslu 8 sati. I zašto se onda koriste studentski ugovori? Da netko doslovce fiktivno izvuče novac iz svoje tvrtke. Zaposli ugovor sa studentom preko studentskog ugovora mu kao plati njegov rad, koji taj ni vidio, ni čuo, usput budi rečeno studenti ubiraju proviziju od 5% po tim ugovorima, dobro i oni između ostalog zarađuju. I u tome jest najveći problem. To sve skupa nije kako je kolega Šetić rekao previše na neki način povezano sa Bolonjskim procesom. Uloga studenata u okviru Bolonjskog procesa i sami studentsku predstavnika je potpuno jedna priča. Ostvarivanje studentskog standarda kao prvenstvena obveza na neki način države i javnih instituta na kojima ti studenti studiraju, ne može se prelomiti preko toga da zatvorenih očiju gledamo kroz pranje novca, legalizirano pranje novca. I nije stvar u tome da se problem može riješiti ovakvom izmjenom, ova izmjena kolege Lesara pomaže možda u nekim gradovima, međutim ne rješava problem, a problem je pranje novca. I to između ostalo to i mnoge druge probleme je utvrdila i Državna revizija kada je radila reviziju poslovanja studentskih centara. Dakle, da se ne zavaravamo da nam je problem manji nego što jest, bito je reći. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Onim studentima kolegice, mogu ja reći koji rade povremeno i privremeno, jasno da je problem upravo one dvije činjenice koje sam ja rekao nepotizam i klijentalizam, a ova treća činjenica pranje novca i sve zajedno kao izbor korupcije u studentskim centrima je jedna trojna negativna pojava koja se pojavljuje u svim studentskim centrima. Dakle, ono što žulja studenta, dakle ono što ga dira, to je upravo to. Ako on već radi i mora ostvarivati nekakav dohodak da bi studirao ona je upravo ovo da on ne može doći do posla, da netko drugi dođe prije njega, da netko drugi ima privilegiju ostvariti to. Evo samo toliko. Hvala lijepo.
Završni osvrt. Predlagatelj gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Ja bih predložio da posredovanje zapošljavanja privremenog i povremenog studenata stavimo na tržište i dozvolimo privatnu konkurenciju koja je u svakoj državi koja je to napravila rezultirala većom cijenom rada, sata ili posla kojega studenti rade, aktivnom pozicijom onog koji posreduje da traži posao i nudi studentima, redovito plaćanje i manju proviziju. Vlada kaže da će ovo područje izmijeniti, ali kompleksnije. Onda se očito i problemi daleko kompleksniji od onih koje sam ja uočio u obrazloženju zakona napisao, ali prošlo je možda malo više od godinu dana kada nikakvih problema dosita u tom studentskom standardu nije bilo, a sve što se tvrdilo da je, bilo je rečeno da je čisto politikantstvo. Upotrijebljeni su i nomotehnički izgovori. Meni je uvaženi kolega Selem jako žalo što vam nije kao predsjedniku odbora rečeno da sam molio da se rasprava i odlučivanje na vašem odboru provede bez prisutnosti predlagatelja jer nisam mogao prisutan. Žao mi je što vam to nije prenijeto ali eto da i u buduće znate kad me nema da sam se javio i rekao molim vas odbijte moj prijedlog bez da ja sjedim u dvorani jer sam znao da ćete ga odbiti. Ali ako je nomotehnika u pitanju vaš odbor redovito onda predlaže amandmane pa sam očekivao od vas amandman da redoslijed donošenja pravilnika ne bude u nadležnosti ministra rada nego ministra znanosti uz suglasnost ministra rada jer posredovanje u zapošljavanju u našem zakonodavstvu jeste resor gospodarstva i rada. Sasvim svejedno. Ja recimo taj amandman odmah mogu prihvatiti ili bih mogao prihvatiti da je došao ili i sam ponuditi da bi i tu nomotehničku primjedbu otklonili. Stupanje na snagu 1.1. iduće godine upravo i ja predviđam ili predlažem da ovo stupi na snagu 1.1. iduće godine kako bi cjelokupno posredovanje u zapošljavanju istog trenutka na isti način imali regulirano. Nisam do kraja razmotrio problem. Ja nisam ministar znanosti da do kraja mogu razmotriti sve probleme jer nemam petnaest savjetnika, pet državnih tajnika i 85 pomoćnika ali sam se potrudio otvoriti problem i ukazati na određeni problem i dati jedno od mogućih rješenja. Ono što je posebice bitno što mi je zapalo za uho a nakon rasprave kolege Ćosića kada je ovaj problem doveo u vezu s bolonjskim procesom. Ako sam ja to dobro razumio rješenje s kojim će Vlada doći pred Sabor će biti to da neće biti više privremenog i povremenog zapošljavanja studenata, naročito ne preko student servisa jer se ne može studirati i raditi a ako će se raditi radit će se, citiram, u okviru fakulteta, dakle samo onih poslova za koje se on školuje, studira. Ako to nije tako, ako sam ja dakle krivo razumio onda bi bilo dobro reći da studenti očekuju poruku da li je to doista tako da će se s takvim rješenjem doći, da li će se studente pitati prije no što s takvim prijedlogom se dođe pred Sabor. A činjenica što je kolegica Lugarić načela da je previše pranja novca bilo i problema u tom sektoru dokazuje i sama činjenica da je ministar financija morao nekoliko puta intervenirati podzakonskim propisima da bi spriječio pranje novca i stvaranje crnih fondova kroz ugovore o studentima koji čak nekad nisu ni znali da su imali ugovore i da su radili i dobili novac. To je dokaz da užasno puno problema ima. Podatke koliko novaca se okrene godišnje preko student servisa gotovo je nemoguće dobiti ali u razgovoru sa nekoliko njih koji znaju o čemu govore rekli su mi da bi se otprilike godišnje vrtilo oko milijardu kuna, oko milijardu prometa. Ako je prosječna provizija 10% dakle 100 milijuna kuna samo u proviziji. Ako ćemo u korupciji, nečistom poslovanju i mjestu gdje znamo da postoji a želimo nešto napraviti onda je smatrao sam ovo idealna prilika. Možda ovaj i moj prijedlog taj dio do kraja ne bi riješio ali podsjećam vas kad je korupcija u pitanju što smo uvijek tvrdili da konkurencija je jedno od uvijek najjačih oružja koje takve stvari mogu sprječavati. Čekamo dakle kompleksnije rješenje Vlade Republike Hrvatske. Ovo što mi u Saboru ponudimo je necjelovito, nekompleksno, nisam razmotrio cjelinu pa se zbog toga pa čak iz nomotehnike ne može prihvatiti. Ja bih želio biti siguran ili vjerovati da nakon Vladinog zadiranja u zakon a u obrazloženju zakona će sigurno pisati da je i Vlada uočila određene probleme, to bi bila najvažnija rečenica u tom obrazloženju zakona. Dakle, da nakon tih promjena studenti imaju koristi direktno ili indirektno, meni je svejedno. Da studenti imaju korist, da posrednici imaju manju korist a da neće biti više pranja novca preko student servisa a da pitanje studentskog standarda i s time završavam neće ovisiti samo o tome da li studenti rade privremeno u poslu ili ne jer očito cijeli koncept brige o standardu studenata do sada je temeljio se na tome da studenti svojim radom kroz profit studentskog centra bi sami trebali financirati svoj standard. Očekujem dakle prijedlog a i zbog bolonjskog procesa da studenti više neće raditi, da će država iz proračuna osigurati dovoljno sredstava bez sanacije studentskih centara da studentski domovi budu jeftini ili besplatni, menze još jeftinije a uvjeti studiranja idealni. To je dakle otprilike najavljeno danas ovdje ako sam dobro razumio. Ja ću kolegicu Lugarić zamoliti da pratimo taj prijedlog zakona kad dođe uz sva današnja obrazloženja da vidimo kakva će ta rješenja biti ponuđena od strane Vlade. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu o ovoj točci dnevnog reda.
9. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju, prvo čitanje, P.Z. br. 121. Predlagatelj zastupnik Dragutin Lesar. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela i mišljenju Vlade Republike Hrvatske koji glasi: Ne prihvaća se prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova 77 glasova za, 1 suzdržan i 35 protiv.
Idemo na slijedeću točku. - Prijedlog zakona o dopunama Zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, prvo čitanje, P.Z. br. 144, Predlagatelj: zastupnik Dragutin Lesar Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Izvješća ste primili na sjednici. Predlagatelj gospodin zastupnik Dragutin Lesar će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Slijedeći prijedlog zakonodavna inicijativa koju sam dao pred vas, kolegice i kolege, odnosi se na Zakon o sprječavanju sukoba interesa i u svojem sadržaju vrlo je kratka i jednostavna i nadam se svima razumljiva a ona glasi otprilike to da odredbe ovog Zakona o sprječavanju sukoba interesa odnosi se i na članove povjerenstva birane iz redova uglednih javnih djelatnika Republike Hrvatske. Naime, početkom ove godine mijenjali smo taj zakon u kojem smo mijenjali strukturu članova povjerenstva, povećali broj članova koje mi kolokvijalno zovemo vanjski članovi, išli sa odredbom da je predsjednik toga povjerenstva obvezatno jedan od pet članova iz redova javnih uglednika. Međutim, očito nam je svima nama promaklo da se odredbe zakona o poštivanju ili onaj dio zakona koji regulira obaveze ne odnosi na njih jer oni nisu obuhvaćeni zakonom niti o državnim dužnosnicima što je dobro ali ni ovim zakonom. I prvo želim otkloniti dilemu. Ovaj moj prijedlog zakona ne znači da njih proglašavamo državnim dužnosnicima jer to je drugi zakon, to je Zakon o državnim dužnosnicima. Moj prijedlog glasi da za sve članove povjerenstva, dakle, svih njih 11 ovaj zakon vrijedi od početka do kraja. Dakle, to je vrlo jednostavno! U odgovoru Vlade ili u očitovanju Vlade Republike Hrvatske razlogom odbijanja mog prijedloga, ne znam zašto nisam iznenađen piše da tih pet članova povjerenstva ni na koji način ne mogu doći u sukob interesa. Ponavljam, Vlada je odbijanjem mog prijedloga protumačila tvrdnjom da tih pet članova povjerenstva ni na koji način ne mogu doći u sukob interesa. Sada pitam, sve nas zajedno, molim vas, da li članovi Povjerenstva za sprječavanje sukoba interesa, birani iz redova javnih uglednika mogu primiti poklon vrjedniji od 500 kuna od nekog državnog dužnosnika, člana uprave trgovačkog društva u većinskom ili u potpunom vlasništvu države ili čak i od osobe čiji se predmet nalazi pred povjerenstvom radi utvrđivanja mogućeg sukoba interesa. Jer Zakon o sprječavanju sukoba interesa osobama koji su pokriveni tim zakonom zabranjuje primanje poklona vrjednijih od 500 kuna. Ali s obzirom da u članku 2. oni nisu navedeni da se ovaj zakon na njih odnosi, za njih zabrana primanja poklona ne vrijedi. Dakle, Vlada stoji na stanovištu da tih 5 članova povjerenstva slobodno primaju poklone bez ikakvog ograničenja. Drugo. Da li tih pet članova kao i ostalih šest biranih iz redova zastupnika moraju javnosti pa i samo povjerenstvo predati imovinske kartice. Što je funkcija imovinskih kartica koje smo uveli? Da javnosti predočimo svoje imovno stanje na početku i na kraju mandata. Što bi trebalo biti dokaz da nismo zloupotrijebili svoje dužnosti i pozicije i temeljem toga stekli imovinu kao produkt ulaska u sukob interesa. I ono što je posebice bitno i donošenjem Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Obavezali smo se, dali smo poruku da prihvaćamo pravila ponašanja a da nadzor nad našim ponašanjem u mogućem sukobu interesa povjeravamo tom povjerenstvu i da smo spremni prihvaćati njihove sankcije ukoliko prekršimo zakon. Nadalje, da li članovi povjerenstva koji nisu pokriveni ovim zakonom do sada mogu biti članovi nadzornih odbora i upravnih vijeća, ustanova u državnom vlasništvu trgovačkih društva u većinskom ili u potpunom državnom vlasništvu? Da li oni mogu biti članovi upravnih vijeća nadzornih odbora? Po sadašnjem zakonu mogu. Da li je to potencijalni sukob interesa? Ako je državnim dužnosnicima zabranjeno, odnosno po samo određenim uvjetima dozvoljeno, a to očito samo ministrima da budu najviše dva člana nadzornog odbora, ovdje kod ovih nema nikakvih ograničenja. Četvrto. Ovom zakonu propisano je načelo djelovanja dužnosnika. Dozvolite mi da vam citiram stavak 1. članka 3. Dakle, „Zakon o sprječavanju sukoba interesa utvrđuje načelo na kojem mi moramo djelovati. Dužnosnici u obnašanju javnih dužnosti moraju postupati časno, pošteno, savjesno, odgovorno i nepristrano čuvajući vlastitu vjerodostojnost i dostojanstvo povjerene im dužnosti te povjerenje građana.“, to je odredba Zakona o sprječavanju sukoba interesa za koje ja predlažem da se odnosi i na pet vanjskih članova povjerenstva. Da li oni trebaju čuvati, raditi časno, pošteno, savjesno, odgovorno i nepristrano? Ja mislim da da i da se ova odredba zakona mora odnositi i na njih. Ako to ne upišemo u zakon, ako ih ne uvrstimo u članak 2. zakona, a apsurdno li, članove općinskog povjerenstva, poglavarstva smo uvrstili u zakon. Dakle, članovi općinskog poglavarstva u općini sa 1000 stanovnika oni moraju biti časni, pošteni, savjesni, odgovorni i nepristrani, ali članovi povjerenstva koji nadziru njihov rad, ne moraju se pridržavati ove odredbe. Nadalje, ovaj zakon regulira i utvrđuje tko su osobe s nama povezane koje također moraju biti obuhvaćene, odnosno čije poslovne ili druge aktivnosti se smatraju da su osobe povezane s nama. Pa članak 4. kaže: „U smislu ovoga povezane osobe su bračni ili izvanbračni dug dužnosnika, njegovi srodnici po krvi u uspravnoj lozi, posvojitelji i posvojenik, srodnici u pobočnoj lozi, drugog stupnja i srodnik po tazbini do prvog stupanja, te ostale osobe koje se prema drugim osnovama i okolnostima opravdano mogu smatrati interesno povezan sa dužnosnikom.“, npr. djeca, kćerka. Ova odredba zakona na te članove se ne odnosi jer nisu obuhvaćeni primjenom zakona. I još jedan citat: „Zabrana djelovanja dužnosnika.“, koja se također na tih pet članova povjerenstva ne odnosi: „Dužnosnicima je zabranjeno postupanje na sljedeći način: primati ili zahtijevati korist ili obećanje koristi radi obavljanja dužnosti, ostvariti ili dobiti pravo u slučaju da se krši načelo jednakosti pred zakonom, zloupotrijebiti posebna prava dužnosnika koje proizlaze ili su potrebna za obavljanje dužnosti, primiti dodatnu naknadu za poslove obnašanja javnih dužnosti, tražiti, prihvatiti ili primiti vrijednost ili uslugu radi glasovanja o bilo kojoj stvari ili utjecati na odluku nekog tijela ili neke osobe radi osobnog probitka ili probitka povezane osobe, obećavati zaposlenje ili neko drugo pravo za zamjenu za dar ili obećani dar, utjecati na dobivanje poslova u javnim nabavcima.“, sada ću prestati citirati, jer je ovo što sam do sada citirao, po meni sasvim dovoljno. Članovi povjerenstva doista bi morali biti moralna vertikala u smislu naše odgovornosti, našeg obećanja građanima i biračima da ćemo se ponašati sukladno zakonu. Ako su oni ti koji nadziru nekog drugog zbog nulte točke njihove vjerodostojnosti odredbe zakona se moraju odnositi na njih. No sve što se zadnjih dana i mjeseci dešavalo a neriješeno do kraja, a posebice zbog činjenice da od listopada prošle godine u prošlom sazivu povjerenstvo nakon raspuštanja Sabora imalo je jednu sjednicu da utvrdi izvještaj o radu za prošlu godinu, a sve od onda do današnjeg dana to povjerenstvo se stalno samo konstituira i bira predsjednice i predsjednike i ništa više. S obzirom da to povjerenstvo nije prekontroliralo i utvrdilo da li je nekoliko stotina dužnosnika kojima je početkom godine prestao mandat da li su dali imovinske kartice na odlasku s funkcije. Niti pak su prekontrolirali da li su oni koji su došli na dužnosti na vrijeme i točno popunili predane imovinske kartice. S obzirom na činjenicu da sam čuo, pročitao u medijima da postoji nekoliko prijava protiv dužnosnika koje bi trebalo donijeti pravorijek a nije donijeto mislim da sam pogriješio u predlaganju izmjena zakona. Mislim da sam morao naprosto predložiti da se Zakon o sprečavanju sukoba interesa ukine, povjerenstvo raspusti jer je očito politička odluka i volja da niti zakon primjenjujemo i poštujemo niti da povjerenstvo išta radi. Jer da je suprotno onda bi to povjerenstvo zasjedalo svaki tjedan, radilo, izvještavalo nas i hrvatsku javnost što su našli, što rade, kako rade, koje probleme imaju, koje su predmete završili i obradili a ne da se natežemo stalno oko novih članova a posebice mi je simpatična rečenica, ponavljam ju, Vlade Republike Hrvatske da ti javni uglednici nikako ne mogu biti u sukobu interesa. Jedan takav sukob interesa je bio prije nepunih mjesec dana kada je sada već bivša predsjednica odgodila zakazanu sjednicu iz privatnih razloga. Ona je iz privatni razlog, svoj privatni razlog stavila ispred općeg i društvenog ne dozvoljujući da se sjednica održi, izabere potpredsjednik ili potpredsjednica kako bi povjerenstvo i zbog njenih privatnih razloga moglo u njenoj odsutnosti nastaviti s radom. Zar to nije bio klasični primjer stavljanja privatnog ispred društvenog? Ali Vlada i dalje misli da oni nikako ne mogu biti u sukobu interesa i da ne moraju poštivati ovaj zakon. Ako oni ne moraju i ako ne rade i ako ne kontroliraju nas ovdje što će nam onda? Ukinimo zakon, raspustimo to povjerenstvo jer tako i tako oni ne mogu biti u sukobu interesa. Hvala.
Hvala. Odbori za zakonodavstvo, Ustav, Poslovnik, politički sustav? Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenja? Ne. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine zamjeniče državnog tajnika središnjeg ureda. Pa evo nekoliko riječi o ovom zakonu. Naime nažalost evo mišljenje kolege Lesara i nas iz Kluba HDZ-a stvarno se ne poklapa u ovom slučaju i svakako to podržati nećemo. Zašto? Jer da bi, pa riječ je zapravo svega o nekoliko ljudi da bi njima dali neki status državnih dužnosnika odnosno dužnosnika na koje se odnosi ovaj zakon treba i nešto drugo promijeniti. Ne možemo sad ovdje reći e sad oni nisu, ne pripadaju nijednoj od ovih skupina, ali mi ćemo jednostavno na njih primijeniti zakon. Naime ne bi me čudilo recimo da je kolega Lesar govorio o tom da treba smanjiti možda broj onih koji, obveznika koji, recimo članova poglavarstva i slično, ali riječ je ovdje o 5 ljudi koji ukoliko budemo primijenili ovo što ovaj zakon traži jednostavno će proizvesti lavinu daljnjih zahtjeva. Naime idemo onda razgovarati o vanjskim članovima odbora. Imamo čitav niz vanjskih članova odbora i oni u neku ruku utječu na ono, na zbivanja koja se ovdje događaju i jednostavno bi mogli reći: E pa sad idemo onda sve po redu. I ja vas onda pitam tko će uopće htjeti biti i vanjski član odbora i u povjerenstvu i ostalo. Naime dužnosnici u, vanjski dužnosnici ovdje ne utječu. Oni ne utječu na raspolaganje državnim sredstvima. Oni nas kontroliraju. Ovdje je treba reći i 6 zastupnika u povjerenstvu koji će isto doći u situaciju da kontroliraju sami sebe ali mi ovdje na neki način utječemo na zbivanja, utječemo na proračun. Dakle utječemo na raspolaganje društvenim, javnim sredstvima, državnim i javnim sredstvima dok, i logično je da se na nas zakon odnosi i po drugom, po drugim obvezama. Dakle povjerenstvo, ti javni djelatnici smatram ne bi trebali, ovo se ne bi trebalo odnositi na njih. I ovdje podržavam mišljenje Vlade. Ono što bih htio reći, sve se, ovo što se događalo nije bilo ugodno nikom. To je definitivno. Doći će, povjerenstvo će se uskoro sastati po drugi put. Nešto je već napravilo. Nekoliko prijava, prijava previše nema. Da sad ne mislimo da su ovdje hrpetine prijava. Ima vrlo malo prijava. One se razrađuju. Povjerenstvo konačno sad ima i dosta kvalitetnu stručnu službu. Pravnike koji također daju i prijedloge rješavanja. Sastat će se vrlo uskoro tako da će biti nastavka pa ne možemo baš govoriti o apsolutnom neradu. Međutim ono što sam htio reći. Svako doba pa i ovo traži vitezove. Ali ja vas uvjeravam da nema ni zmajeva ni vjetrenjača pa ne treba rasipavati energiju. I još ponavljam Klub HDZ-a neće podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege dakle evo moj kolega gospodin Lesar je uporan iako je unaprijed vjerojatno svjestan da sve ono što predloži, uostalom to smo mi iz oporbe zapravo navikli, uvjetni refleks se stvorio. Dakle sve što oporba predloži bez obzira koliko je kvalitetno i dobro, bez obzira koliko je argumentirano to se apriori odbija, ali odbija se na razno razne načine. Rijetki su primjeri gdje je ovo odbijanje ovakvih prijedloga Vlade obrazloženo činjenicama nego uglavnom se to svodi kao i obrazloženje Vlade na ovaj prijedlog neovisno o tome koliko on zaista zadire u jedan mali segment. Kaže, uvaženi odnosno ugledni javni djelatnici, dakle koji su svoj ugled stekli svojim javnim radom a koji su izabrani, izglasani u Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa Vlada kaže da ti javni djelatnici ni na koji način ne mogu doći u sukob interesa. Ja sam očekivao od predstavnika Vlade zaista da ovo malo pojasni. Možda sam ja sužene svijesti, pa neću ni vaše objašnjenje moći razumjeti. Ali u najmanju ruku ja sam očekivao da mi objasnite. Ja vas molim da mi pojasnite da javni djelatnik u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa kada odlučuje, potencijalno odlučuje, ima kaže mali broj prijava. Dobro, vratit ću se malo kasnije na mali broj prijava. Kada odlučuje o Liburnijama, o fondovima, o aferama u bankama, “Maestru“ primjerice. Zašto ne mislite da bi Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa recimo moglo odlučivati o ministrima u nadzornom odboru, o njihovoj odgovornosti, o njihovom eventualnom sukobu interesa u aferi “Maestro“ Fonda za privatizaciju. Pa mogli bi, mogli bi itekako odlučivati. Mogli bi odlučivati ti javni djelatnici. Da li javni djelatnici žive u nekakvoj oazi, u nekakvom stakleniku i ne dolazi u izravan kontakt sa tim istim ministrima, sa predstavnicima Vlade, ne dolaze u iskušenje. Pa stvarnost i zadnja događanja to demantiraju. Itekako dolaze u kontakt sa najvišim državnim dužnosnicima, ovdje sjede. Zamislite, oni odlučuju prema Zakonu o sukobu interesa. Ti isti javni djelatnici odlučuju sukladno ili bi trebali odlučivati sukladno Zakonu o sprječavanju sukoba interesa, a sami nisu unutar toga zakona i na njih, dakle oni koji ne samo dižu ruku, nego odlučuju na njih se Zakon o odlučivanju o sukobu interesa ne odnosi. Ja mislim da je to malo mi je i nelogično. Pa barem to Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa čiji je temelj u odlučivanju Zakon o sprječavanju sukoba interesa, pa onda je minimum nekakve korektnosti da se na te članove povjerenstva upravo odnosi Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Mislim da ne treba barem za mene ne treba dalje elaborirati zbog čega, zašto. A na kraju krajeva znate šta. Ja mislim da ti javni djelatnici koji su sada u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa, pa i javni djelatnik koji će biti izabran javnim pozivom koji slijedi, koji će imenovati ovaj Sabor, ja vjerujem da oni ne bi imali ništa protiv da se ova izmjena i dopuna usvoji. Mislim da ne bi imali ništa protiv da i oni svoju imovinsku karticu podnesu na uvid javnosti i mislim da stvarno ne bi imali ništa protiv da se i na njih odnosi Zakon o sprječavanju sukoba interesa i da oni budu dužnosnici u smislu Zakona o sprječavanju sukoba interesa. Navest ću vam još jedan primjer. Kaže Vlada da ni na koji način ne mogu doći u sukob interesa. Pa sami članovi koji sjede u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa mogu između sebe doći u sukob interesa. Imate primjerice slučaj da u Povjerenstvu za sprječavanje, za odlučivanje o sprječavanju sukoba interesa sjedi jedan fakultetski obrazovan zastupnik Hrvatskog sabora koji ima ambiciju da kad završi zastupnički mandat primjerice radi na nekakvom fakultetu, pa je započeo aktivnosti na svom znanstvenom usavršavanju. Naravno treba proći stepenicu magisterija, pa doktorata, pa onda naravno na fakultetu, u znanosti tek onda može ići na onu docenturu, profesuru. Ali prva stepenica je magisterij. A u tom povjerenstvu sjede javni djelatnici sa fakulteta. Da li je tako? Koji su vrlo ugledni na fakultetu. Zar tu nije moguć sukob interesa, da taj uvaženi zastupnik djeluje na svog kolegu u Povjerenstvu za odlučivanje o sukobu interesa i nakon više pokušaja da dođe do magisterija, da evo sada konačno taj magisterij kroz ovo svoje djelovanje u Povjerenstvu za odlučivanje sukoba interesa i zaokruži naprijed. Samo primjer, a vi evo razmislite o tome. Ja mislim da je to toliko životan i toliko realan, mogući primjer, da evo već to dokazuje da ovu moju tezu, a prijedlog gospodina Lesara da se i na javne djelatnike koji rade u Povjerenstvu o sukobu interesa primjenjuje upravo ovaj Zakon o sprječavanju sukoba interesa, odnosno da oni sukladno Zakonu o sprječavanju sukoba interesa budu dužnosnici. A još samo jedan kratak komentar zašto ima, bilo je izrečeno ovdje za govornicom da povjerenstvo ima jako mali broj prijava. Pa tko će prijavljivati, u koje Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa se prijavljuje eventualni sukob interesa. Pa mi smo imali niz afera. Pa zar mislite da treba u Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa treba prijaviti nekakav sukob interesa kad to povjerenstvo uopće ne radi. Zašto ne radi? Pa zato što je to politička volja, volja većine u ovom Hrvatskom saboru da zamagljuje stvari. Oni koji imaju većinu u Hrvatskom saboru njima je očito interes da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa ne radi. Jer da nije tako onda u ovih godinu dana ne bi bila ovakva situacija, da zapravo Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa nema niti svog predsjednika. Otvorite samo web stranicu povjerenstva, otvorite stranicu Hrvatskog sabora, pa ćete vidjeti zapravo da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa nije radilo praktično ništa. A toliko smo i u ovom Hrvatskom saboru stvarali preduvjete počevši od radnog prostora, o suradnicima. Dakle, verbalno smo ga itekako podržavali, ali stvarno sve činimo da Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa ne radi, da ne govorimo o načinu izbora u to isto povjerenstvo i da ne govorimo da zaista u ovaj Hrvatski sabor na žalost događa se i to da izabere u Povjerenstvo za odlučivanje o sukobu interesa voljom većine i ljude koje ni po čemu tamo ne pripadaju. Ni po svom radu, ni po svom ugledu. Govorim samo o pojedincu, o pojedincu govorim, ne o ostalim članovima koji su izabrani iz reda zastupnika Hrvatskog sabora, odnosno iz reda javnih djelatnika. Prema tome, gospodine kolega Lesar, u cijelosti klub HDSSB-a podržati će ovaj vaš prijedlog dopuna Zakona o sprječavanju od sukoba interesa. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dva ispravka netočnog navoda. Prvi je uvaženi zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ispravio bih očigledno netočan navod uvaženog kolege koji je kazao da ovo povjerenstvo ne radi. Ovo povjerenstvo radi i radi temeljem izmijenjenog i dopunjenog tog osnovnog zakona, stručne službe rade, izabran je novi predsjednik, predmeti pristižu, prikupljaju se, obrađuju se i ubrzo će vrlo brzo i sa sjednice povjerenstva i o tim predmetima se samo povjerenstvo očitovati. Dakle, povjerenstvo apsolutno radi u skladu sa propisima koje je ovaj Visoki dom donio. Bilo je poteškoća u smislu konstituiranja i biranja predsjednika samog povjerenstva, međutim te teškoće su iza nas. Evo i jutros održani radni sastanci i nadam se da će vrlo brzo samo povjerenstvo nastaviti svoj rad kontinuirano i kako je to zakonom i predviđeno.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo, kolega Šišljagić netočno navodi da bi se povjerenstvo trebalo baviti aferama ili tzv. aferama. Naime, onda bi trebali imati ovlasti državnog odvjetništva jer ono čim se bavi, predmeti kojima se bavi državno odvjetništvo ili sudovi, s tim predmetima se ne smije i ne može baviti povjerenstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo na pojedinačnu raspravu. Uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo, na samom početku svoje rasprave reći ću da ne podržavam ovaj Prijedlog dopune zakona o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti kojeg je predložio gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Reći ću dalje i razlog zbog čega neću ovakav prijedlog predložiti, ali svakako je važno prije reći što je važno da i javnost bolje razumije? Važno je napomenuti da je Zakon o sprječavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti izričito donesen s ciljem uklanjanja mogućnosti državnim i lokalnim dužnosnicima koji u obnašanju tih dužnosti raspolažu državnim i javnim sredstvima, da ta sredstva rasporede u korist općeg dobra, a ne u svoju korist ili obiteljsku korist. Povjerenstvo za sukob interesa, kao što smo i čuli, što su prethodni kolege rekli sastoji se iz redova zastupnika i vanjskih članova koji su iz redova uglednih i javnih djelatnika, a koji ne raspolažu niti državnim, niti javnim sredstvima te nisu državni dužnosnici i ne mogu ni na koji način da za vrijeme članstva u povjerenstvu da dođu u situaciju po kojoj bi mogli doći u sukob između privatnog i javnog interesa. I ja bih na kraju i zaključila da nema nikakve logike da se Zakon o sprječavanju sukoba interesa primjenjuje na te nezavisne članove povjerenstva, tj. koji su iz redova uglednih i javnih djelatnika jer oni i nisu hrvatski dužnosnici. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Uvaženi zastupnik Tomislav Ivić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Naravno da neću podržati prijedlog izmjena zakona, odnosno dopuna zakona. Moji prethodnici su rekli one glavne argumente zbog kojih je ovo neprihvatljivo. Vanjski članovi povjerenstva iz reda uglednih djelatnika nisu dužnosnici, ni formalno, ni stvarno, niti to ovim izmjenama zakona trebaju postati, dakle to je ključni argument zašto neću podržati prijedlog izmjena ovog zakona i nema nikakve potrebe da s obzirom da nemaju status dužnosnika da ispunjavaju one kartice, prijavljuju imovinu itd. Činjenica je da je u radu povjerenstva možda bilo problema i da trenutno ima problema, ali nije sve samo do povjerenstva pa ću, evo podsjetiti kolegu Šišljagića koji je govorio u ime kluba HDSSB-a da je u prošlom sazivu povjerenstva povjerenstvo donijelo odluku da je osječko-baranjski dožupan Burić u sukobu interesa. Obaveza je bila objaviti tu odluku u županijskom glasniku, međutim županija u kojoj većinu ima HDSSB to naravno nije učinila i nije objavila tu odluku, tako da dakle nije svoju obavezu ispunila. Najlakše je često puta prebacivati krivicu na druge, ali kažem nije sve samo do povjerenstva, nego i druge institucije trebaju svoj dio posla obaviti kada je u pitanju Zakon o sukobu interesa. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja ću biti vrlo kratak. Želim reći da kada je 2003. godine donijet ovaj Zakon o sprječavanju sukoba interesa, on je trebao biti snažno oružje, ne samo u borbi protiv korupcije i to najopasnije političke korupcije. On je trebao vratiti više morala u politiku i vjere u političare. To je ono što nam najviše nedostaje jer vidjeli ste da je Galupovo istraživanje za Hrvatsku iz srpnja na pitanje koga smatrate najvećom prijetnjom hrvatskom društvu, 97% je odgovorilo korumpirani političari. Sve što se događalo od dana kada smo izglasali izmjene Zakona o sprječavanju sukoba interesa, pokazalo se da te izmjene nisu išle u ovom smjeru, vraćanje vjere u politiku i političare. Ja vas pitam da li se naš zakon uopće provodi u praksi? Mi smo proširili listu dužnosnika obuhvaćenih Zakonom o sprječavanju sukoba interesa na sva poglavarstva. Ja vas pitam koliko je poglavarstava u Republici Hrvatskoj donijelo odluku da članovi koji su ušli u sukob interesa ili prestanu biti članovi poglavarstva ili prenesu udjele u tvrtkama u skladu kako to zakon donosi. Da li povjerenstvo se uopće potrudilo uputiti ako ništa drugo tumačenje ove odluke, ovog zakona u poglavarstva u jedinice lokalne samouprave. Ja vam tvrdim da se zakon ne provodi u praksi. To je dokaz da on ni ne funkcionira i ne ispunjava osnovnu funkciju, vraćanja vjere u politiku i političare i bojim se da će nešto biti potrebno učiniti u najskorije vrijeme da ovaj zakon ispunjava svoju funkciju, a sve što se dogodilo od dana kada smo u ovoj sabornici izglasali izmjene idu u suprotnom smjeru unatoč tome što smo mi iz oporbe govorili što u tom zakonu nije dobro. I ja se slažem s nekim tko je rekao, zaista ne razumijem zašto se ni jedan prijedlog koji dolazi iz oporbe, u ovom Saboru ne može prihvatiti.
Zahvaljujem. I u ime kluba završnih 5 minuta, kluba HNS-a, uvaženi zastupnik Goran Beus Richembergh. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, klub Hrvatske narodne stranke podržava prijedlog nezavisnog zastupnika Dragutina Lesara iz nekoliko razloga. Prije svega zadaća političke elite u Republici Hrvatskoj jedna od mnogih svakako jest djelatno vraćanje povjerenja ljudi u politiku kao časnu djelatnost za opće dobro. Ta se obveza osobito odnosi na parlamentarnu većinu. Osobito se odnosi na one koji raspolažu tehnikama kojima je to moguće i učiniti. To svakodnevno svjedočimo u svome djelovanju i kao pojedinci, kao zastupnici u Hrvatskome saboru, ali jednako tako i kao članovi svih ranih tijela ne samo Sabora nego i na izvršnoj razini. Visoka je razina odgovornosti da shvatimo da veliki dio javnosti shvaća politiku u Republici Hrvatskoj kao prostor bez morala, kao prostor bez etike i činjenica je da smo tome i mi političari definitivno aktivno doprinijeli. Ako je moguće svakako dana poduzeti nešto što bi moglo dokinuti tu situaciju ili barem promijeniti percepciju, jer nismo svi isti, onda bi bilo dobro oko takvih s tvari imati konsenzus jer to je zajednički interes svih nas, to je interes naše djece koja moraju vjerovati da ono čime se mi bavimo ima smisla. U tome smislu priča o sprječavanju sukoba interesa iznimno je važna, a osobito u kontekstu u koji je dovedeno povjerenstvo za sprječavanje sukoba interesa koje je imenovao ovaj Sabor. Nema nikakvog razloga da se u smislu toga zakona i nezavisni tzv. članovi toga tijela ne podvrgnu jednakim kriterijima kao i svi drugi dužnosnici u Republici Hrvatskoj. Oni ne počinju biti automatski državni dužnosnici, ne počinju biti javni dužnosnici u smislu zakona koji to definira već samo isključivo u ovoj obvezi. Upravo zato da bi osnažili svoju poziciju nezavisnih članova ovoga povjerenstva bilo bi dobro da budu pod lupom javnosti pod istim kriterijima kao i svi ostali. To je naprosto zdrava logika. U tome smislu Hrvatska narodna stranka podržava ovaj prijedlog i glasovat će za njega. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja uzeti riječ? Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kada je kolega Markovinović govorio u ime kluba HDZ-a iznio je osnovnu zamjerku da ovim prijedlogom pokušavam pet članova povjerenstva svrstati ili proglasiti državnim dužnosnicima i u cijeloj raspravi s ove strane koje ide, ove strane sabornice je ta teza prisutna. A sada molim vas, saslušajte me pažljivo. Članak 2. važećeg zakona započinje s rečenicom: Dužnosnici u smislu ovog zakona su, nabraja, izdvajam: ravnatelji agencija i direkcija Vlade Republike Hrvatske te ravnatelji zavoda koje imenuje Vlada Republike Hrvatske. U smislu ovog zakona, da li su u smislu Zakona o državnim dužnosnicima oni državni dužnosnici? Dalje, predsjednici i članovi uprava trgovačkih društava koji su u cijelosti u državnom vlasništvu. Dakle članovi uprava trgovačkih društva u smislu ovog zakona jesu dužnosnici. Da li su oni Zakonom o državnim dužnosnicima proglašeni državnim dužnosnicima? Nisu. Dalje, župani, gradonačelnik Grada Zagreba i njihovi zamjenici. Da li su oni državni dužnosnici? Nisu. Gradonačelnici, općinski načelnici i njihovi zamjenici. Da li su oni državni dužnosnici? Nisu. Članovi županijskih, gradskih i općinskih poglavarstva te članovi poglavarstva Grada Zagreba. Da li su oni državni dužnosnici? Nisu. Ali u smislu ovog zakona, zakon ih zove dužnosnici na koje se primjenjuje Zakon o sprječavanju sukoba interesa. Dakle ovaj zakon već jest kategoriju dužnosnika, ali samo za potrebe ovog zakona, proširio daleko izvan i Zakona o državnim dužnosnicima pa i lokalnih ili regionalnih ako hoćete. Dakle … [[Ne razumije se.]] otpada. Kada se to širilo čak i na članove poglavarstva u općinama, gradovima i županijama, a na to nas je kolega Jovanović podsjetio, rekli smo nemojte to raditi, ne bude to dobro završilo. Ali se inzistiralo na tome, da se protegne na što veći broj ljudi. Sada pet njih je problem. Ali interesantno kada su mediji tu petoricu pitali što misle o ovom prijedlogu, troje je reklo da odmah to prihvaća i da su spremni odmah za prvi korak svoje imovinske kartice javno i objaviti. Neki su to i napravili. Jedna je bila izričito protiv, a jednog nisu mogli pronaći jer je toliko javan da ni jedan novinar do njega nije mogao doći. Dalje, ne mogu biti u sukobu interesa, prihvaćate stav Vlade. Nikako ne mogu doći u sukob interesa. To znači da oni nikako ne mogu primiti poklon od mene. Ja im dam poklon 1000 kuna vrijednosti. Oni doista nisu u sukobu interesa. Ja jesam jer ga ne smijem davati. Ali ako on primi, a u povjerenstvu je koje će mene procesuirati jer sam njemu dao poklon, shvaćate li apsurd? Ja ću biti u sukobu interesa jer sam članici ili članu povjerenstva dao poklon vrijednosti tisuću kuna, ona će meni izreći sankciju, ali ona nije u sukobu interesa jer je od mene primila poklon. I vama je to logično. U redu, odlično, to je logika hrvatske politike sprečavanja sukoba interesa. Ne mogu biti u sukobu interesa, ali eto USKOK tvrdi da neki od njih mogu primati mito. Ok, i to je dobro. I poruka je završna od vladajućih: Evo povjerenstvo do sad nije radilo, a sad će radit. Sad će radit što? Nove obrasce imovinskih kartica će napraviti. Ja sam ovdje nepunih pet godina, znate koliko obrazaca smo do sad različitih popunjavali? Mijenjamo obrasce, one papire koje … [[Govornik se ne razumije.]] na Internet. Obrasce će promijeniti, to je najvažnija vijest bila, da se povjerenstvo odlučilo da će promijeniti obrasce u koje ćemo ponovno popunjavati i iskazivat vjerojatno iste podatke drugačijim redoslijedom kako bi ih oni mogli stavit na Internet. Pa koliko je prošlo otkad smo ušli u Sabor? Gdje su naše imovinske kartice, jesu objavljene negdje na Internetu? Pa jel' ne postoji rok do kada je povjerenstvo trebalo objavit moju imovinsku karticu, vašu, svih dužnosnika novih koji su ušli u siječnju i prosincu na vlast? Sad će radit povjerenstvo, što? Pregledati koliko je tisuća kartica koje su predane? Stručna služba radi, stručna služba nema što pregledavati dokumente. To nije ovlast stručne službe, to je ovlast članova povjerenstva i nikog drugog. Zamagljujemo problem i poručujemo: Napravili smo promjene zakona početkom ove godine, politizirali ovo povjerenstvo, ne depolitizirali kao što je bilo tad obrazloženo, samo s jednim ciljem, da se zakon ne poštuje, ne primjenjuje, a da povjerenstvo svakih šest mjeseci radi nove obrasce. A ti članovi povjerenstva eto toliko su čisti k'o anđeli nebeski koji nikako ne mogu doći u sukob interesa. Odbijte taj prijedlog. Kolega Jovanoviću, pitate se zašto ništa od oporbe ne može biti prihvaćeno. Zato što je logika ovih vladajućih da svaki prijedlog koji bi se od oporbe prihvatio je znak njihove slabosti. Dok god imaju osjećaj slabosti, naši prijedlozi neće biti prihvaćeni, budite uvjereni. Hvala.
Zahvaljujem. I imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću od ovih 20-tak, 30-tak netočnih navoda na brzinu jedan, dva. Ne zamagljujemo mi problem. Upravo prijedlog ovog zakona odnosno rasprava predlagača zamagljuje problem. Jer predlagač ne shvaća da sve one listiće ne pregledava povjerenstvo, pregledava ih stručna služba i nas izvještava koliko je listića predano, koliko listića nije predano, dakle ima čitav niz. Drugo, zamagljivanje bilo je to da smo mi, ja i ostali, mene je naveo, da smo govorili samo da je riječ o zakonu koji se primjenjuje na državne dužnosnike. Rekli smo i ostali dužnosnici na koje se ovaj zakon odnosi. Prema tome, ima čitav niz stvari kolega koje netočno tvrdite, a pogotovo da se baš ništa iz oporbe ne prihvaća što nije točno. A međutim, sjetite se kad ste vi bili na vlasti, a mi u oporbi, što se događalo. Dobro da ste nam dozvolili ući u sabornicu. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu za to uvjeti.
10. Prijedlog zakona o dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti, prvo čitanje P.Z. broj 144. Predlagatelj zastupnik Dragutin Lesar. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela i mišljenja Vlade Republike Hrvatske koji glasi: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopunama Zakona o sprečavanju sukoba interesa u obnašanju javnih dužnosti. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zaključka prihvaćen je većinom glasov; 78 glasova za, ništa suzdržano i 38 protiv.
I prelazimo na točku pod brojem 13. - Prijedlog zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe, prvo čitanje, P.Z. br. 143 Predlagatelj: Klub zastupnika HSLS-a i HSU-a. Predlagatelj zakona su klubovi zastupnika. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članak 144. do 150. Prijedlog akta primili ste poštom. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za obitelj, mladež i šport i Odbor za rad i socijalno partnerstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložit prijedlog? Da. Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine Popović, kolegice i kolege. Imam dužnost, ali i čast prezentirati vam jedan originalni prijedlog zakona koji se zove Prijedlog zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe. Na početku, htio bih reći nešto o broju ljudi na koji bi se ovaj zakon odnosio, broju građana Hrvatske. Mi u ovom trenutku imamo milijun 135 tisuća umirovljenika u Hrvatskoj, doduše njih je 80-tak tisuća koji žive izvan Republike Hrvatske i primaju, na našem su takoreći platnom spisku odnosno primaju odavde mirovinu. Ali imamo još 150 tisuća ljudi po procjenama koji su stariji od 60 godina, a nemaju nikakvih primanja osim socijalnih primanja i ovaj prijedlog zakona obuhvaća negdje milijun 250 tisuća ljudi, a to je 28% pučanstva Hrvatske. To uvodno govorim zato da na neki način one koji su govorili da ako idemo sa hiperprodukcijom pravobranitelja da ćemo uskoro imati pravobranitelje za liječnika, pa za stomatologe, pa za automehaničare. To jednostavno nije tako, to je karikiranje ove situacije, jer je ovo preveliki broj građana koji zaista živi u jedim dakle u našim uvjetima, ali živi pod uvjetima koje vrlo slabo poznajemo i puno se toga u tom našem dijelu naših građana događa, a o tome premalo znamo. Drugi razlog zašto smo išli na Prijedlog zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe jeste da ova populacija raste, da projekcije govore da bi udio starih osoba, dakle osoba iznad 65 godina, po 2031. po najpovoljnijim pretpostavkama trebalo bi biti negdje oko 22%, a po najcrnjem scenariju udio osoba preko 65 godina trebao bi biti 2031. u Hrvatskoj 25,5%. Očekivano trajanje života u Hrvatskoj za muškarce iznosi 72 godine, za žene 79 godina i to polako raste. Bez obzira na naše teškoće, na loš životni standard, napreduju i uvjeti života, i medicina i životna dob se produžava. To jeste nešto niže od prosjeka Europske unije, ali je trend uzlazni. Dakle, ti naši građani, ta velika populacija ima mnoštvo problema o kojima se vrlo rijetko govori kao da na žalost govori se sa pozicija da su problemi umirovljenika teret društva, što nije točno. Oni su naš resurs, oni su upravo ti koji su stvarali pretpostavke da mi možemo ovako živjeti ili da možemo sutra bolje živjeti i neprihvatljivo za nas u klubu HSLS-a i HSU-a je bilo da se pomirimo s tom situacijom i zato smo išli sa ovim prijedlogom. Znate kada dobijete odgovor pučkog pravobranitelja, odnosno kada im se da savjet kod pučkog pravobranitelja da se strpe dok Upravni sud Republike Hrvatske ne riješi njihov predmet, a oni su stariji od 80 godina, a onda vam je jasno koliko institucije sustava su brze i koliko cijene tu poodmaklu dob naših građana i koliko su spremni pomoći im. Naravno da su i broj pritužbi koje smo i kod izvješća pučkog pravobranitelja slušali smanjuje iz godine u godinu. To ne mora biti prioritetan znak ili dominantan znak da ima manje problema u umirovljeničkoj populaciji. To može biti i sasvim drugi pokazatelj, da definitivno umirovljenici gube povjerenje u sustav i da im dozlogrdilo više se obraćati i natezati, a nikada ne dobiti rješenje od institucije sustava. Zato smo htjeli uvesti malo dinamike u taj svijet, uvesti povjerenika Hrvatskog sabor Ombudsmana koji bi bio specijaliziran rješavati njihove probleme. Nikakav pravni presedan ovdje nije prisutan, jer mi imamo već specijalizirane pravobranitelje za ravnopravnost spolova, za djecu i za osobe sa invaliditetom. Prema tome, ne postoji pravna prepreka u smislu presedana da mi ne bi mogli u Hrvatskoj imati pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe, s obzirom na ovakvu veliku populaciju i bremenitost problemima. Na kraju krajeva u mnogim zemljama koje su prihvatile koncepciju specijaliziranih Ombudsmana postoje i Ombudsmani za umirovljenike ili starije osobe. Tako parlamentarnim povjerenikom, odnosno Ombudsman za umirovljenike postoje u Velikoj Britaniji, Kanadi, Irskoj, Belgiji, u Poljskoj postoji Ombudsman ili pravobranitelj za osiguranja u čijem su djelokrugu uz komercijalan osiguranja i mirovinsko i zdravstveno i invalidsko osiguranje, u Finskoj djeluju lokalni umirovljenički Ombudsmani, u mnogim savezni zemljama postoji Ombudsman za osobe čija je osnovna zadaća nadzor nad stanjem u domovima umirovljenika i domovima za starije i nemoćne osobe, a koji čak u tim domovima imenuju od korisnika za svog pomoćnika koji prikuplja pritužbe korisnika domskih usluga. Danas, jutros sam dobio jednu pritužbu, odnosno informaciju od jednog umirovljenika iz Splita, da mu je stigla mirovina iz Srbije i Crne Gore, koja je 10% manja u odnosu na prošli mjesec, bez ikakvog obrazloženja. To su nađi građani. Sustav ih je dužan zaštititi. Oni su osobito ugroženi nakon potpisivanja socijalnih sporazuma između država bivše Jugoslavije i koalicijska Vlada je to bila uvidjela da je to veliki problem i dala jedan dodatak na mirovinu koji nije bio najsretnije rješenje, barem po njihovim riječima, ali je pomogao. Ne može se reći da nije pomogao. Međutim, taj zakon je prestao važiti 2004. godine i usprkos našim nastojanjima u Hrvatskoj stranci umirovljenika nema ni na vidiku još uvijek rješenja za ovu grupu naših građana. Njima se krše ljudska prava od strane inozemnih osiguravatelja. Dali je to dovoljan razlog da imamo specijaliziranu instituciju? Kaže, reče njih je malo. Nije ih malo. Oni koji primaju mirovine iz drugih republika ima ih 63 tisuće. Prema tome, nisu to male brojke. Dalje, ono što je vrlo teško dokazivo, ali ima, ima nasilja nad starim osobama. Ima iskorištavanja starih osoba i materijalnog iskorištavanja od svojih najbližih. O tome se vrlo malo, gotovo ništa ne govori, osim ponekad nešto u crnim kronikama. Ne daj Bože da su naši zidovi, naših kuća i stanova od stakla, tada bi vidjeli sve tragedije koje se prema starijim osobama događaju u njihovim obiteljima. Na žalost, najveći dio obitelji jesu dobre i sretne i stabilne obitelji, ali samo ako je u jednoj obitelji jedna starija osoba ugrožena, to je dovoljan razlog da mi reagiramo. Mi jednostavno ne smijemo šutjeti. Što želimo ovim zakonom urediti? Dakle, ovim zakonom želim ustrojiti samostalno i neovisno tijelo koje kao opunomoćenih Hrvatskog sabora promiče i štiti prava umirovljenika i starijih osoba, zajamčenih Ustavom Republike Hrvatske, međunarodnim ugovorima i sporazumima, te zakonskim i drugim propisima Republike Hrvatske. Želimo urediti uvjete za izbor i razrješenje pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe i njegovih zamjenika, djelokrug i način rada pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe, način izvješćivanja Hrvatskog sabora javnosti i mjerodavnih upravnih tijela i tijela s javnim ovlastima. Želimo definirati ovlasti pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe, želimo urediti stručnu službu pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe te druga pitanja od značaja za rad pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe. Još nešto o područjima ugroženosti naših umirovljenika. Kapaciteti smještaja u domove su porasli, pogotovo su porasli u zadnjih deset godina u privatnom sektoru. Nemamo nikakvih pokazatelja o kvaliteti života u tim privatnim ustanovama. Državna mreža ima svoje kriterije, ima svoju kontrolu, u privatnom smještaju nemamo standarde, nemamo kategorizaciju i nemamo uvida što se tu događa. I još jedno područje ugroženosti starijih osoba jesu stanarska prava. Uputio sam pismo bivšoj ministrici Lovrin vezano za rješavanje deset stambenih problema u Lepoglavi umirovljenika koji su tamo bili zaposleni i nikako ne mogu ostvariti pravo na otkup svojih stanova. Dnevno mi se obraćaju ljudi tzv. nezaštićeni. Pravi naziv im je zaštićeni najmoprimci ali ja kažem nezaštićeni najmoprimci kojima vlasnici raznom ekvilibristikom prodaju ono što njima znači krov nad glavom i unose u njihove pozne godine nemir, zabrinutost, frustracije i sve ono što oni u tim godinama, čemu oni u tim godinama ne bi trebali biti izloženi. Dakle, mi smo zamislili da pravobranitelj u prijedlogu zakona u prijedlogu ovih zakonskih odredbe da reagira i na one zakone, dali smo mu veća ovlaštenja nego što ostali pravobranitelji imaju namjerno da može reagirati na one zakone koji umanjuju prava umirovljenika i starijih osoba jer mislim da je to korektno. Mislim da nismo nigdje izašli iz okvira koje Ustav daje pučkom pravobranitelju odnosno pravobraniteljstvu. To nisu fikusi, oni moraju imati svoju aktivnu ulogu u društvu. I drugo, dragi kolege iz opozicije ne morate samo vi biti frustrirani što vam ništa ne prolazi. Ja nažalost moram konstatirati da i na ovaj prijedlog zakona Vlada se negativno očitovala. Prema tome, evo sad imam čast biti u ulozi opozicije. Ali eto, mi moramo prvo i osnovno raditi svoju dužnost radi čega smo izabrani ovdje u ovaj Sabor. Svima kažem koalicijski sporazumi nisu zavjeti šutnje, mi imamo pravo na kreaciju, na inicijativu, na poticanje. Dakle, imamo pravo stvarati tzv. nove vrijednosti i u politici a ne samo biti pasivni. Prema tome, nešto ću kasnije se uključiti i obrazlagati mišljenje Vlade odnosno naš stav vezan uz mišljenje Vlade ali svakako moram uvodno reći da bih bio sretniji da je Vlada rekla dvije stvari, a prva stvar da želi reformirati Ured pučkog pravobranitelja naravno u skladu sa Ustavom i zakonima i uvesti pod jednu kapu pravobranitelje a ne da imamo svaki poseban institut. Ja bih to uvažio kao valjan razlog i vjerojatno bih u tom slučaju povukao ovaj prijedlog zakona. Dakle, to bi bio jedan razlog. Volio bih isto da je u razlozima odbijanja Vlade pisalo da Vlada namjerava u kontekstu Nacionalne strategije borbe protiv korupcije ojačati ulogu pučkog pravobranitelja i moguće opet specijalizirati svoje strukture za pojedina područja nego ono što je navedeno ali o tom dijelu što je mišljenje Vlade ja ostavljam da u završnom dijelu kažem sa čime se mi eto ne slažemo i da preporučamo da Vlada još jednom ipak bez obzira što će ovaj prijedlog zakona biti odbijen, da još jednom razmisli ili o reformi cijelog sustava pravobraniteljstva ili o prihvaćanju ovog prijedloga zakona jer mi se nećemo s ovim odbijanjem smiriti. Mi imamo pravo ponovo predlagati. Naime, dorađivat ćemo ovaj prijedlog i ići naprijed dok se taj problem na neki način ne riješi. Zahvaljujem na pažnji. U završnom obraćanju ću se još jednom osvrnuti na mišljenje Vlade.
Zahvaljujem predlagatelju. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvi je u ime kluba HDZ-a uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, načelniče, kolege zastupnici. Predloženim zakonom predloženo je osnivanje samostalnog neovisnog tijela koje bi kao opunomoćenik Hrvatskoga sabora promicalo i štitilo prava umirovljenika i starijih osoba. Pravobranitelj za umirovljenike i starije osobe pružao bi besplatnu pravnu pomoć i stručnu pomoć u cilju da njihova prava ne budu povrijeđena. I to bi sve bilo u redu, i to bi sve bilo dobro i potrebno u svakom slučaju da umirovljenici i starije osobe u sadašnjem pravnom sustavu su ostavljeni bez ikakvih rješenja u zaštiti svojih prava. No, činjenica je da postoji niz institucija u kojima umirovljenici i starije osobe mogu koristiti pa i koriste i ostvaruju zaštitu svojih prava. Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje pruža besplatnu pravnu pomoć osiguranicima i korisnicima mirovine. Također, stručna služba zavoda rješava predstavke umirovljenika koje joj prosljeđuje pučko pravobranitelj. A imali smo prilike iz Izvješća pučkog pravobranitelja za 2007. godinu vidjeti da je zaustavljen trend porasta pritužbi na zavod kao da je i uspostavljena dobra suradnja između pučkog pravobranitelja i zavoda. Zaštita starijih osoba s malim ili nikakvim mirovinskim prihodima osigurana je i Zakonom o besplatnoj pravnoj pomoći. Umirovljenici imaju svoje predstavnike u Upravnom vijeću Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. Podsjetit ću da su to predstavnici Matice umirovljenika, da su to predstavnici Sindikata umirovljenika. Znači, umirovljenici imaju i svoj sindikat koji se brine o rješavanju egzistencijalnih problema svojih članova. Znači, imaju i svoju maticu ali imaju i svoju stranku. Ali ne samo i svoju stranku nego imaju i sve stranke ostale koje su im otvorene za pružanje svake zaštite tako pravne i stručne. U proteklom razdoblju, cijelim nizom mjera, poboljšan je životni standard umirovljenika. Tako je Zakonom o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske započet proces obeštećenja umirovljenika, dok je Zakonom o dodatku na mirovinu smanjena razlika između tzv. starih i novih umirovljenika. Nadalje, osnivanjem Ministarstva, obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti započela je izgradnja sustava koji ciljano brine o starijim osobama, pružanjem pomoći već četvrtu godinu provodi se kontinuirano. Kako nije samo nizak životni standard umirovljenika i starijih osoba problem s kojim se susreću već i socijalna izoliranost potrebno je jačati izvan institucijske oblike skrbi za starije. U tom pogledu na razini lokalnih zajednica treba poticati suradnju vladinih i ne vladinih službi koje skrbe za zadovoljavanje specifičnih potreba starijih osoba, znači poticanje udomiteljstva, volonterskog rada itd.. Slijedom navedenog osnivanje nove institucije na teret državnog proračuna ne bi bilo opravdano ali ne bi bilo ni ekonomično. Poboljšanje kvalitete življenja starijih osoba provodi se raznim programima međugeneracijske solidarnosti, te je u tom pogledu potrebno poticati i njegovati suradnju i partnerski odnos između tijela državne uprave, lokalnih zajednica, organizacija civilnog društva, vjerskih i humanih organizacija. Smatramo da prvo treba ojačati postojeće kapacitete i poduzimati mjere za poboljšanje kvaliteta rada postojećih institucija koje imaju ovlasti postupanja. Znači prethodno bi trebalo imati kvalitetnu analizu kojom bi se utvrdilo što to u postojećem sustavu ne zadovoljava, znači nije dobro a i može li se to što nije dobro poboljšati da bi se došlo do zaključka treba ili ne osnivati ovu novu novo predloženu instituciju. S obzirom da samim donošenjem zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe neće se ništa bitno promijeniti u visini mirovina ili socijalnog statusa umirovljenika, osim nametnuti novi trošak proračuna. Ovaj prijedlog treba primiti kao jedan pozitivan čin, ali za sada nema potrebe za njegovo usvajanje. I zbog toga Klub Hrvatske Demokratske Zajednice, iz svih ovih navedenih razloga o kojima sam govorio, ne može podržati predloženi zakon. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite. Nema ga. Gospođa Ljubica Lukačić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Evo, gospodin Kunst je u svom izlaganju i ime Kluba Hrvatske Demokratske Zajednice rekao manje-više sve ono što je bitno za da tako kažem ne prihvaćanje ovoga zakona. Naime, svi smo svjesni da problemi umirovljenika postoje, međutim, isto tako svjesni smo i još jedne činjenice koja je izuzetno važna u ovom trenutku, a to je da Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti doista aktivno skrbi o umirovljenicima. Putem pučkog pravobranitelja umirovljenici također mogu ostvarivati svoju zaštitu a Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći itekako će pomoći i umirovljenicima koji imaju malo sredstava da svoju zaštitu ostvaruju na adekvatniji način. Ono što ja mislim da je ovdje izuzetno važno napomenuti a to je da će mnogi umirovljenici svoju zaštitu moći ostvariti putem pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom, obzirom da je veliki broj, da veliki broj umirovljenika ima nekakav invaliditet, bilo oni mlađi ili stariji već se i kao mladi ljudi, mnogi susreću sa invaliditetom. Tako da mislim da je veliki broj umirovljenika pokriven i pravobraniteljicom, Uredom pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom, te će i na taj način moći ostvarivati zaštitu svojih prava i interesa. Svakako mi se čini da institucije koje danas skrbe o pravima i interesima umirovljenika i starijih osoba zasigurno trebaju poboljšati svoj rad i ne bi bilo na odmet da se i u okviru pučkog pravobranitelja oformi zaseban odjel koji će skrbiti o umirovljenicima i starijim osobama, ali sam mišljenja da u ovom trenutku nije potrebno donositi zakon o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe. Hvala.
Hvala lijepa gospođi zastupnici. Na redu je gospođa zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine načelniče, dame i gospodo zastupnici u Hrvatskom saboru. Moramo reći da se zapravo prijedlogom o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe predlaže uvođenje jedne potpuno nove, dodatne institucije kojoj bi osnovni zadatak bio štititi prava umirovljenika i starijih osoba pružanjem besplatne pravne pomoći. Dakle, već smo to čuli i od gospodina Kunsta i od gospođe Lukačić. Međutim, uvođenje ove institucije, potrebno je još jedanputa naglasiti zadiralo bi se u ovlasti i djelokrug pučkog pravobranitelja unutar kojega i do sada umirovljenici jednako i kao osobe treće životne dobi bivaju štićeni u svojim pravima. Upravo uprava za međugeneracijsku solidarnost pri Ministarstvu obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti ciljano i sustavno skrbi o ovoj osjetljivoj i ranjivoj skupini građana razvijajući već evo petu godinu programe za starije osobe, među kojima i programe i volonterske pomoći a analize rezultata tih programa jasno ukazuju da starije osobe kao najznačajniju teškoću doživljavaju upravo socijalnu isključenost, odnosno izoliranost. Programe koje provodi ovo ministarstvo ali zajedno sa jedinicama lokalne samouprave ja definitivno mogu posvjedočiti jedan zapravo prekrasan spoj bih rekla i izvrsnu suradnju Ministarstva obitelji upravo, Uprave za međugeneracijsku solidarnost i Grada Šibenika na programima prema umirovljenicima i osobama treće životne dobi kao što su dnevni boravak za osobe treće životne dobi dakle ljudi koji žive stalno u svojim kućama ali jedan dobar dio dana provode organizirano pri postojećem domu umirovljenika tj. ustanovi koja je u ingerenciji Ministarstva zdravstva i socijalne skrbi zatim kroz organiziranu pomoć i njegu u kući poglavito za ljude treće životne dobi koji žive na otocima kroz organizirane izlete, dostavu ogrjevnog drva i sveg onoga zapravo što predstavlja nepremostivu teškoću za osobe treće životne dobi, a što se pokazalo vrlo uspješnim i prihvaćenim od strane korisnika. Nadalje Hrvatski zavod, a već smo čuli, za mirovinsko-invalidsko osiguranje pruža besplatnu pravnu pomoć osiguranicima i korisnicima mirovina. Komunikacija sa osiguranicima se obavlja i putem besplatnog otvorenog telefona. U rješavanju podnesenih pritužbi zavod osim toga rješava i predstavke koje mu dostavi pučki pravobranitelj i kao rezultat ovih programa evidentan, evidentiran je porast odnosno trend rasta izravne komunikacije pri otvorenom telefonu i na drugoj strani opadanje broja pisanih predstavki prema zavodu. Stoga se prava korisnika definitivno ne mogu smatrati ugroženima a besplatnu pravnu pomoć primjereno se, je osigurana, se osigurava kroz postojeći sustav. Ali jednako tako moramo naglasiti još jedanputa i da je nedavno donesen i Zakon pri Hrvatskom saboru o besplatnoj pravnoj pomoći još jedna kvaliteta u zaštiti umirovljenika i osoba treće životne dobi. Inače pregled domova kako predlaže, kako predlagatelj zapravo i između ostalih argumenata i taj navodi kroz dakle pregled domova za smještaj umirovljenika gerijatrijskih odjela i sličnih ustanova, bolnica od strane pravobranitelja bi prelazio definitivno okvire ovlasti jer je to već uređeno drugim propisima. Stoga sam mišljenja da je kvalitetnije i učinkovitije jačati postojeće kapacitete i potencijale, dodatnim mjerama i programima poboljšavati kvalitetu života osoba treće životne dobi nego osnivati još jednu novu instituciju kao što je pravobranitelj za umirovljenike i starije osobe. Pri tome definitivno mislim da možemo razmatrati čak i ustrojavanje jednog posebnog odjela, nazovimo ga kako god je najprimjerenije pri postojećem Uredu pučkog pravobranitelja kako bi još snažnije mogli dakle ojačati i objediniti već postojeći potencijal. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege ja bih također podijelio skepsu onih koji drže da uvođenje još jednoga instituta kao što je pravobranitelj u ovom slučaju možda i nije najsretnije rješenje. Dakako moji razlozi i argumenti za to su sasvim drugačije naravi i prirode od onih koje su iznosile kolege iz HDZ-a. Naprotiv mislim da je pohvalno u ovoj inicijativi da otvorimo raspravu iako će ona koliko vidim kratko trajati. Ovdje o jednom segmentu hrvatskog društva, o jednoj populaciji koja uistinu jest nažalost skupina slabijih u društvu, starije osobe predstavljaju slabije u društvu, generacijski su naprosto stigmatizirani i dovedeni u jedan socijalan položaj i tome nije tako bilo uvijek i nije svugdje tako. To znači da ne mora biti ni u Hrvatskoj. U drevna doba postojala su gerontokratska društva u kojima se poštivao senioritet, starost, mudrost i tako dalje. Ljudi su bili integrirani stariji u svoje obitelji, u svoje zajednice, cijenilo se njihovo iskustvo, njihovo znanje i ono što su mogli dati u socijaliziranju novih generacija i tako dalje. Moderna društva posebno u okviru 20. stoljeća kada je došlo do ekspanzije socijalnih prava … [[Govornik se ne razumije.]] građanskih, ljudskih, socijalnih prava su osigurali starim ljudima da tijekom svojega života sebi priskrbe pristojnu starost. I danas najmjerodavniji i najkompetentniji teoretičari socijalne politike zapravo upozoravaju da su u zemljama zapadnoeuropskih društava najzaštićenije skupine zapravo stariji. Umirovljenici su najmanje hendikepirani u Njemačkoj, Holandiji, Belgiji, Danskoj. To su ljudi koje možete na primjer susresti, odete u španjolsku Malagu grad koji ima nekih 300, 400 tisuća stanovnika a ima 50 tisuća Nijemaca koji žive, to su Nijemci koji su nakon umirovljenja prodali svoje kuće i otišli živjeti u Španjolsku. Hrvatski umirovljenici naravno ne mogu niti sanjati da odu jednom godišnje na more 14 dana kamoli da se presele i da si kupe vile. Mi imamo situaciju u kojoj je položaj starijih ljudi doista egzaktno utvrđeno tegoban. Rizik siromaštva u Hrvatskoj, znate koji je najveći rizik da budete siromašni? Niska naobrazba na prvom mjestu, a na drugom mjestu starost. To je zastrašujuće. To je zastrašujuće. To je podatak koji govori da smo i u moralnom smislu krahirali jer izolirati i na taj način ekskomunicirati u socijalnom smislu jednu skupinu ljudi koja je zapravo čitavim svojim životnim, čitavim svojim životom zapravo stvorila pretpostavke da funkcioniramo. Znači uči u jednu vrlo opasnu zonu u kojoj je nespoznatljiva i budućnost. Zašto budućnost spominjemo u ovom kontekstu? Pa zato recimo kolega Hrelja žao mi je što niste do sad niti jednom spomenuli, a čekao sam, ne zato što mislim da ste vi predstavnik umirovljenika nego ste član vladajuće koalicije. Što niste upozorili ovdje spominjete 60 tisuća starijih ljudi od 65 godina koji ne primaju mirovinu, a Vlada se obvezala u sporazumu koji ste potpisali da će do šestog mjeseca 2008. to riješiti. Niste to postavili pitanje, a danas o tome govorimo. Smeta me to. Ja znam da ne možete ni vi unutar te svoje koalicije napraviti sve, ali ne otvaramo ta pitanja. Potpišemo nešto, zamažemo oči i baš nas briga. Tih 60000 koji nemaju pravo na mirovinu nema tko zastupati. Oni čak nisu ni glasači. To su ljudi koji žive na rubovima društva. To su ti koji prevrću kante za smeće ili ih čak niti ne vidimo jer žive po nekakvim zaseocima daleko od očiju u totalnoj socijalnoj bijedi bez ikakvih egzistencijalnih uvjeta i izvan civilizacije. To su naši stariji sugrađani. Da li ima razloga onda tražiti pravobranitelja. Ti vam se neće nikada obratiti niti tom pravobranitelju, neće. Naše kolege su pokušale dehementno obraniti svoj protuargument za formiranje činjenicom da mi imamo institucije. Ja tvrdim obrnuto, ne nemamo. Hrvatska je jedina država u Europi, jedina država u Europi koja nema Ministarstvo rada i socijalnih poslova kao jedinstvenu instituciju, središnje mjesto i tijelo države koje brine, koje projektira, koje analizira i predviđa poslove vezane za socijalnu sigurnost ljudi u ovoj zemlji, pa tako ni za starije. Ministarstvo rada kolegice ima u svom resoru mirovine ne međugeneracijske solidarnosti. Međugeneracijske solidarnosti ne znam što radi. Imate Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi kao treće ministarstvo. Kome da se ti ljudi obraćaju? Imate Zavod za mirovinsko osiguranje koje nam je poslao ovih dana izvještaj i u tom izvještaju se posipamo karamelama jer je prekrasno sve u mirovinskom sustavu. A nitko na primjer ne kaže što će biti, ali pustimo sad umirovljenike. Što će biti sa ljudima koji imaju sad 30, 40 godina, koji uplaćuju u drugi stup i u tom drugom stupu se nije ništa promijenilo u zadnjih 7 godina od kada on traje i jasno je da 5% izdvajanja neće biti dostatno da se osigura pristojna mirovina za ove koji sad rade. Pa mi smo neodgovorni. Mi ostavljamo jer nećemo mi biti na vlasti, nećemo biti ni saborski zastupnici ni ministri za 10, 15, 20 godina. Ali će ta naša generacija tih ljudi doći u stanje da idu u mirovine i proklinjat će nas zašto nismo stvari napravili kada je bilo vrijeme. Mi sad već znademo da pravimo problem za buduće umirovljenike. Tko o tome brine? Tko u Hrvatskoj državi, koja je to adresa, Zavod za mirovinsko osiguranje. Oni će reći oprostite, hajte molim vas. Pa mi smo tu za provedbu. Mi distribuiramo novac i nema dakle niti u Vladi, nema niti jedne institucije koja bi se smatrala nadležnom za ova pitanja. Kada je riječ o ljudskim pravima. Da, s pravom je kolega Hrelja upozorio. Premlaćuju te starce, premlaćuju, pljačkaju, oduzimaju im imovinu. Dolaze varalice. Bezbroj je takvih primjera i slučajeva. Prihvatimo li argumente da ćemo imati pravobranitelja kao što ste u članku 7. naveli koji će rješavati pitanja uglavnom iz mirovinskoga ili socijalnoga osiguranja u širem smislu, a ispustimo zapravo da je čitav set pitanja vezan za ljudska, građanska prava starijih koja su ugrožena. Evo, sad je prije jedno mjesec dana bio prvi skup o nasilju nad starijima. Tema se polako otvara. To su problemi koji govore da ići na formiranje ili prihvatiti ovakav jedan prijedlog znači priznati de facto kapitulaciju institucija i njihovu nesposobnost da radeći svoj posao štite ljude u ovoj zemlji pa i starije osobe i umirovljenike onako kako im to propisuje Ustav Republike Hrvatske, članak 57. koji je decidiran u tom pogledu, zakoni ove zemlje i čini mi se pomalo dubioznim da za milijun i 300 hiljada ljudi mi moramo tražiti posebnoga pravobranitelja i ja bih bio više za varijantu, da zaključim s tim, da se borimo svi zajedno da ojačaju institucije, da ojačaju kontrolne funkcije. A prijedlog da se u okviru pravobraniteljstva, općeg javnog pravobranitelja ustroji poseban odjel ili specijalisti itd. bi mi se također činio prihvatljivim koji bi se bavio isključivo ovim pitanjima.
Hvala. Gospođa zastupnica i potpredsjednica Željka Antunović. Izvolite. Nismo registrirali, ali izvolite ako je tako.
Samo da se ne bi krivo shvatilo, ispravljen je jedan navod kolege Vidovića. Radi se o tome da u našem Koalicijskom sporazumu to nije potpisano. Radi se o drugom Koalicijskom sporazumu i nismo u paketu sklapali koalicijske sporazume. Dakle, vaša primjedba ide ipak na jednu drugu adresu. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa potpredsjednica Željka Antunović, izvolite.
Pa dozvolite da se samo kratko sa svojom raspravom osvrnem na ovaj prijedlog. Razmišljajući glasno uopće o tome zbog kojih je razloga kolega Hrelja predložio ovu inicijativu. To je pitanje s jedne strane. S druge strane Vlada daje negativno mišljenje držeći da se radi o nepotrebnoj instituciji, jer sve je eto manje predstavki po tom pitanju i ima sasvim dovoljno institucija u okviru državne vlasti koje mogu rješavati probleme umirovljenika. Ja ovog trenutka nisam sigurna da je ova inicijativa oko pravobranitelja najbolji put, ali sam sigurna da se ova inicijativa pojavila zato što se istovremeno osjeća nemoć da se kvalitetno utječe na one postojeće institucije koje moraju promptno, pa čak i unaprijed predvidjeti i onda ili spriječiti ili na vrijeme rješavati probleme koji se stalno otvaraju neki novi. Jedne zatvorimo, a drugi dolaze. Teško će biti i biti će loše ako ovaj prijedlog zakona, a doživjeti će tu sudbinu, bude odbačen i ako se na tom odbacivanju prijedloga zakona završi rasprava o tome što treba mijenjati i što treba popravljati. Malo prije je sad kolega Vidović ukazao na jedan izuzetno ozbiljan i otvoren problem, a to je problem koji nas čeka u budućnosti. Ako se sad na vrijeme ne donesu potrebne odluke, ako se sad na vrijeme ne predvidi mogući negativan i to ozbiljno negativan ishod za buduće umirovljenike, bez obzira da li se radi o onima koji će to postati za 5 godina ili 10 godina, ili čak za one koje ta sudbina čeka za 20 godina, onda ćemo na svojim leđima ova generacija morati nositi jednu tešku, tešku odgovornost, pa čak se usudim reći i krivicu. Doista stalo se sa mirovinskom reformom ne početnom koraku, niti se poduzimaju daljnji potrebni planirani koraci, zanemaruje se potreba izdvajanja dodatnih sredstava za te namjene, neću ulaziti iz kojih izvora i na koji način zato što to, eto nije tekući problem tekuće Vlade. Ali to će postati neki novi umirovljenici sutra. Već nam se pojavilo 150 takvih umirovljenika, opet nije krivica u mirovinskoj reformi, nego je krivica u nedosljednom provođenju mirovinske reforme. Sutra će se na tih 150 nakalemiti još 1500, za vrlo kratki rok biti će to još 30 tisuća umirovljenika koji će se naći u jednom procjepu, oni naprosto neće moći preživljavati sa mirovinom i ono što je najgore, osjećati će se prevarenim i izvaranim, a ako otvorimo raspravu, ako se uhvatimo rješavanja tog problema, a postoji jedan, drugi ili treći izlaz iz toga, ako Vlada pokaže veći interes, veću osjetljivost za taj problem, onda imamo svi šanse. I zato ja u ovoj raspravi ustvari pozivam na odgovornost. Mislim, nije presudno pitanje da li ćemo prihvatiti ovakav način zaštite umirovljeničkih prava, ili ćemo se svi skupa angažirati na onome što je kolega Vidović predložio, a to je da te institucije rade, ali da ne rade svaka za sebe i da svaka ne brine o svom malom, specifičnom problemu, nego da imaju potporu cijele Vlade, odnosno središnje Vladine politike koja mora znati kud mi vodimo taj mirovinski sustav jer ovako stojimo, držimo ga u mjestu, ono trenutno drži vodu, a sutra kad počne curiti na sve strane, to će dočekati ovu državu bez obzira tko će biti Vlada i tko će u to vrijeme sjediti u Saboru. Mislim da je to neodgovoran pristup i ovu inicijativu doista ocjenjujem kao pokušaj da se konačno, ali ozbiljno i odgovorno sa relevantnim pokazateljima, sa objektivnim mogućnostima uhvatimo s time u koštac. Znam dobro što je bio cilj mirovinske reforme, znam da su preskočene te stepenice, znam da je napravljeno čitav niz iskoraka upravo da bi se riješili oni neki stari pa onda novi umirovljenici, sad već imamo nove, nove, sutra nove, nove, nove umirovljenike i to nije u redu. Poigravamo se sa nečim što je jedan od temelja socijalne države i socijalnog društva i očekujem od Vlade da osim mišljenja koje je dala, koje nije pozitivno, na temelju kojeg će zakon biti odbačen da se ta rasprava otvori, da se okupimo svi oko toga i mislim da oko tog pitanja je moguće da je to od političkih pitanja na kojima je moguće postići konsenzus na hrvatskoj političkoj sceni. Puno lakše nego oko zdravstvenog sustava i moj poziv je, evo i kolegi Hrelji koji je formalni predlagač ovog zakona, ali još više Hrvatskoj Vladi da nas sve okupi na hrpu i da konačno počnemo rješavati nešto o čemu mnogi znaju da je vrlo opasno, ali jednostavno se trpaju problemi pod tepih i zatvaraju se oči. Ja se s tim ne slažem i dajem svoj doprinos, evo ovom raspravom upravo inicijativi donošenja konačne odluke kud vodimo svoj mirovinski sustav.
Hvala. Imamo jednu repliku, gospodin Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani predsjedniče i zastupnica Antunović i zastupnik Vidović u svakom slučaju su otvorili jednu novu temu, a to je tema koja nema na direktan način baš veze s ovim prijedlogom, ali indirektno ima u svakom slučaju i ja nemam ništa protiv da se ne otvori jedna rasprava o socijalnom položaju umirovljenika danas u Hrvatskoj i njihova budućnost i to je jedna stvarno tema koja iziskuje posebnu pažnju, posebnu pripremu i onda normalno i posebnu raspravu. Ali, naglašavam, institucije sustava ne rade svoj posao, priznali bi da su slabe, da njihovu slabost prihvaćanjem ovog Prijedloga za pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe, ako bi prihvatili, ili to neće biti dobro ako ovog pravobranitelja ne prihvatimo. To su, eto tako priče, ja bih rekao bez pokrića. Tim pravobraniteljem mi ne rješavamo nikakav socijalni položaj, ni ne poboljšavamo socijalni položaj umirovljenika, ni njihovu budućnost. Ali sam za da se danas možda izašlo, da je predlagač zakona izašao sa jednom kvalitetnom analizom što u postojećim institucijama ne valja i gdje škripi, gdje su problemi u postojećim institucijama za umirovljenike? Koji su to najveći problemi? Da li na njih možemo svi zajedno utjecati da ih ispravimo? Onda bi to imalo jednu kvalitetnu podlogu za ozbiljniju raspravu. Ovako su samo paušalne ocjene. Zbog toga se ja time ne mogu složiti, ali u svakom slučaju podržavam i neka se nametne kao jedna posebna tema rasprava o socijalnom položaju umirovljenika i njihovoj budućnosti. To je prava tema, ali mislim da ovo ništa ne rješava što ćemo mi danas odbiti Zakon o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe i da ga usvojimo, opet ništa ne rješavamo vezano za egzistenciju umirovljenika. Hvala.
Odgovor, gospođa Antunović. Izvolite.
Kolega Kunst možda gledano zadnjih 10 mjeseci kroz rasprave u Saboru ima i pravo. Međutim, ima nas tu koji sjedimo malo duže, koji smo odsjedili cijeli prošli mandat, to je i predlagatelj ovog zakona i mnogi zastupnici koji doista ozbiljno i odgovorno sagledavaju pitanje opstanka i opstojnosti mirovinskog sustava. Ne jedanput, bezbroj puta, ne paušalno, nego vrlo argumentirano i to koristeći podatke upravo državnih institucija. Ukazivali smo na to kako gašenjem požara za jednu skupinu umirovljenika otvaramo novu rupu, novi problem na drugoj skupini umirovljenika. Bezbroj puta u zadnjih pet godina u različitim prigodama kao što je prigoda i ovog zakona, upozoravali smo i tražili, ne politizirali nego tražili od Vlade da konačno vidimo kakvi su planovi Vlade u odnosu na postavljanje, uspostavljanje stabilnog mirovinskog sustava. Mislim postoje rješenja, možda će Vlada odustati, ima i takvih inicijativa, odustati potpuno od drugog, vratiti se na stup solidarnosti pa kako nam bude ili ćemo nastaviti nešto što je bilo utemeljeno, bilo izračunato, bilo osiguravalo kvalitetnije mirovine sutra budućim umirovljenicima. Ne radi se o politikantstvu, evo ja još jedanput kažem i suština ovog mojeg, to je pitanje na kojem procjenjujem da se može postići konsenzus u ovom Saboru i to će biti odgovorno, to će biti korisno i to će riješiti probleme tekuće Vlade, neke od problema, a da ne kažem koliko će donijeti koristi u budućnosti.
Hvala. I zaključno u ime predlagatelja gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine načelniče, kolegice i kolege. Ja sam zahvalan svima koji su se uključili u ovu raspravu jer na neki način oslikava poziciju pro i kontra ovog prijedloga zakona. Znate u cijeloj ovoj zakonodavnoj proceduri koja se odvijala u Hrvatskom saboru po odborima, vrlo me obradovala jedna pohvala uvaženog profesora Marinka Učura, profesora koji se bavi radnim pravom, koga iznimno cijenim, koji je rekao da je ovaj zakon kvalitetan i korektan, o potrebitosti se da razgovarati da li ima alternativu ili ne, ali da je korektan. I moram vam reći da preporučio bih vam da još jednom pogledate ovaj zakon, jer kada bi mi pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe imali po ovom zakonu onda nam se sigurno ne bi dogodilo, pogledajte točke od 10. do 14., onda nam se sigurno ne bi dogodilo da su u obeštećenju izostavljene tri kategorije koje sigurno ako kada dođe do odluke Ustavnog suda, imaju na to pravo. Ljudi koji su bili živi na dan stupanja na snagu zakona, ljudi koji su bili u mirovini u doba od 1993. do 98. a poslije su se zaposlili, pa su nanovo umirovljeni. Oni su u to vrijeme bili u mirovini i oštećeni su i tu dileme nema, ali su izostavljeni. Dakle po člancima od 10. do 14. ovoga zakona kada bi to funkcioniralo ne bi se dogodilo pravobranitelj za umirovljenike i starije osobe bi imao pravo reagirati da je nešto izostavljeno. Ne bi nam se dogodilo da smo kod Zakona o dodatku na mirovinu izostavili nove umirovljenike, dakle ne nove nego ove najnovije o kojima je govorila uvažena potpredsjednica, to je one koji imaju pravo na mirovinu iz II. stupa jer oni sada nemaju pravo na dodatak na mirovinu po sadašnjem prijedlogu zakona što je po meni vrlo nepravično u jednom mirovinskom sustavu, barem treba imati dodatak za one godine u kojima nisu uplaćivali u II. stup. Dakle zato sam jako zadovoljan sa ovom raspravom i prilikom da mogu govoriti o tome, sigurno da ovaj zakon ne može riješiti sve probleme, ali je i činjenica da moramo jasno ustvrditi da nije točno da ima institucija, drugih institucija koje štite umirovljenike. Nema. Postoji samo pravna zaštita, postoji samo pravosuđe. Nemojmo govoriti da su državne institucije udruge građana, one nisu. Sindikati se bore za zaštitu prava umirovljenika ali oni ne mogu operativno riješiti problem. Ne mogu ga riješiti. Isto tako ne možemo govoriti da programi Ministarstva branitelja, obitelji i međugeneracijske solidarnosti jesu alternativa za ono što treba umirovljenicima. Mi visoko cijenimo ono što radi ministarstvo u smislu pomoći u kući, u smislu dnevnih centara. To je europski, to je svjetski trend. To treba podržati, to treba razvijati to je bolje nego izgradnja posebnih specijaliziranih ustanova i domova. Pomoći čovjeku u njegovom životnom okruženju je najviše što ovo društvo može pružiti prema starijim, ali nemojmo to prikazivati kao alternativu za ono prema čemu je usmjeren ovaj zakon. On je usmjeren prema zaštiti, zaštiti prava, funkcioniranju institucija. Sada komentiram ono što je bilo rečeno ovdje u raspravi. Moramo isto tako reći, je predstavnici umirovljenika sjede u Upravnom vijeću Mirovinskog fonda, ali kao i uvijek u manjini su. Ima ukupno 13 predstavnika od čega su trojica umirovljenika, trojica radnika, a sedam su predstavnici poslodavaca i Vlade koji su obično uvijek skupa i mogu u svakom trenutku biti preglasni, iako osobno tvrdim i tvrditi ću uvijek da je Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje fond osiguranika i fond umirovljenika. On je javna ustanova, ali nije državni fond. Osiguranici iz svoje plaće plaćaju doprinose i imaju pravo i kao bivši i sadašnji osiguranici upravljati tim fondom i njihovo se mora više uvažavati. Točno je, rečeno je da se ulazi u nadležnost pučkog pravobranitelja sa ovim zakonom. Da, ali gospodo i kod ostalih pravobranitelja se ulazilo u nadležnost pučkog pravobranitelja i kroz ostala tri specijalizirana, dakle ona živuća, ona koja funkcioniraju, jer se ulazilo u nadležnost pučkog pravobranitelja pa se nije ovako, nisu se ovako postavljale stvari. Znate i mogu se složiti sa kolegicom da ima puno invalida. Znate s godinama svi smo mi više invalidi znate i zaista je da bi ta nadležnost pravobranitelja za invalidne osobe se mogla puno proširiti, ali ipak ja mislim da znamo o čemu ovdje govorimo. Moram se osvrnuti na ono što je Vlada Rekla, dakle na mišljenje Vlade. Dakle Vlada obrazlaže svoje stajalište činjenicom da postoji institucija pučkog pravobranitelja i da bi uvođenje još jednog posebnog pravobranitelja predstavljalo uvođenje dodatne institucije čime bi se zadiralo u ovlasti i djelokrug pučkog pravobranitelja. Isti taj argument mogao se iznijeti i protiv osnivanja postojećih specijaliziranih pravobranitelja za ravnopravnost spolova, za djecu i za osobe sa invaliditetom. Jedina je razlika u tome što je spomenute specijalizirane pravobranitelje osnivala Vlada, bivša i sadašnja i to unatoč upozorenja pučkog pravobranitelja da se inflacijom pravobranitelja slabi položaj pučkog pravobranitelja i smanjuju njegove ovlasti. No tada, ali i sada, osnivanjem institucija pravobranitelja za osobe sa invaliditetom taj se argument nije uvažavao, možda i zato što se doista htjelo oslabiti instituciju pučkog pravobranitelja, u čemu se u dobroj mjeri i uspjelo. Argument Vlade da se besplatna pravna pomoć pruža unutar Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje pa je nije potrebno organizirati u specijaliziranoj ombudsmanskoj instituciji, neprihvatljiv je. Svakome je jasno da pravna pomoć koju eventualno pruži Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje nije objektivna i nepristrana, već je prvenstveno usmjerena za lakše administrativnu komunikaciju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje i stranaka, a nije usmjerena na pružanje savjeta kako potpuno ostvariti prava koja ima osiguranik u sustavu obveznog mirovinsko osiguranja. Brojnost upravnih sporova koji se vode pred Upravnim sudom Republike Hrvatske protiv rješenja Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u korelaciji je s brojem usvojenih tužbenih zahtjeva, ukazuje na to da je nužno osiguranicima osigurati objektivnu i nepristranu pravnu pomoć. Gospodo, imamo slučajeve da naši ljudi, vojni doktori u bivšoj vojnoj bolnici imaju izračun mirovine kao da su radili za najnižu mirovinu. Zašto? Zato što je odredba u rješenju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje da su podaci nedostupni. Ma nemojte mi reći. Od 2001. postoje odnosi između tih država. Pa ti fondovi, to ne može biti tajna. To ne može biti zapreka da osoba, umirovljenik, da ostvari svoja prava. Mi imamo međunarodne odnose, postoje odjeli mirovinskih zavoda i ovdje i u Srbiji i u Bosni i u Kanadi, s kojima se mora surađivati, posredno se mora uspostaviti suradnja da bi umirovljenik ostvario svoje pravo. Istina je da se smanjuje broj pritužbi pučkom pravobranitelju na povrede prava iz mirovinskog osiguranja. No, samo smanjivanje pritužbi ne znači nužno da su i prava određene kategorije osoba manje ugrožena, već može značiti i to da osobe čija su prava iz mirovinskog osiguranja ugrožena ili povrijeđena, gube povjerenje u instituciju pučkog pravobranitelja. Da to može biti razlog smanjivanju broja pritužbi govori i činjenica da se zadnjih par godina povećava broj pritužbi umirovljenika nevladinim organizacijama, Hrvatskom helsinškom odboru, Građanskom odboru za ljudska prava, a umirovljenici se nevladinim organizacijama pritužuju i na samog pučkog pravobranitelja odnosno njegove zamjenike. Vlada paušalno tvrdi da bi ovlast pregleda domova za smještaj umirovljenika i starijih osoba, gerijatrijskih odjela bolnica i drugih ustanova, prelazila okvire koji bi se ovim zakonom mogli dati pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe te da je to uređeno drugim propisima, ne navodeći kojima. Sličnu ovlast sada ima pučki pravobranitelj, a koliko se njome služi vidi se iz njegovih godišnjih izvješća. O stanju u nekim ustanovama, pretežno u privatnom vlasništvu, imamo prilike steći saznanja iz crne kronike dnevnih listova. Zbog toga smatramo da ni taj argument Vlade ne stoji. Po iznosu neophodnih sredstava za radno osnovane institucije pravobranitelja za umirovljenike i starije osobe, u ime predlagatelja voljan sam u svakom trenutku posebno razgovarati sa predstavnicima Vlade. Tu se zaista da učiniti velike promjene. Osim navedenih argumenata zašto je mišljenje Vlade neobjektivno i stoga neprihvatljivo, predlagatelj navodi odnosno navodim da se prilikom odlučivanja o ovom prijedlogu moraju uzeti u obzir i argumenti navedeni u prijedlogu zakona, ocjena stanja, a osobito o broju umirovljenika, bolestima od kojih pate, iznosima mirovina i drugo o kojima se Vlada nije izjasnila, a koji su objektivni i govore u prilog osnivanju ove institucije. No, evo, polako ova rasprava se približava kraju. Naravno, ja bih bio zahvalan da ovaj prijedlog prođe, no kako stvari stoje, izgledi su mu mali. No, bez obzira, vrlo sam vam zahvalan u ime predlagatelj na konstruktivnoj suradnji i uz jedan još zadnji apel. Mislim i to zaista izričem ono od srca, da bi prihvaćanje ovog prijedloga dakle ne riješilo sve probleme, ali sigurno bio bi to doprinos i prilog povećanju dostojanstva umirovljenika i starijih osoba, da bi to bio doprinos zaštiti slabijeg dijela građana i doprinos borbi protiv isključenosti ovog velikog korpusa hrvatskih građana. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Idemo na Prijedlog zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe, prvo čitanje P.Z. broj 143. Predlagatelj Klub zastupnika HSLS-a i HSU-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela i mišljenja Vlade Republike Hrvatske koji glasi: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o dopunama Zakona o pravobranitelju za umirovljenike i starije osobe. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon prihvaćen je većinom glasova; 76 glasova za, 8 suzdržanih i 31 protiv.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Gospođo predstavnica Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Zamoljen sam da skratim malo svoju raspravu pa ću pokušati u telegrafskim crtama. Naime, poznato je da je sudska praksa u Republici Hrvatskoj sve do svibnja ove godine sva novčana sredstva na tekućim računima građana kod banaka smatrala štednjom, a ne plaćom koja bi sjedala na tekući račun, kako to kažu financijaši. Pa potvrda toga je čak i izjava ministra financija u ovom Saboru kad je govorio o štednji građana, da štednja građana iznosi toliko i toliko milijardi u što ulaze i sredstva, depoziti, plaće koje se nalaze na tekućim računima radnika. Klub SDP-a je u svibnju, potaknut inicijativama radnika i građana iz konkretnih situacija, došao do, uočio problem socijalne sigurnosti radnika i predložio ovaj zakon koji je sada na dnevnom redu. Nakon toga, Vlada Republike Hrvatske, možda pod utjecajem, vjerujem pod utjecajem radnika, a ne ovog zakona, pripremila je svoj, drugi prijedlog zakona, sličan ovome i to sad je manje važno i to nije suština. Međutim, Vlada se odlučila nešto manju zaštitu primanja radnika, nego što to predlaže klub SDP-a. Vlada se odlučila zaštititi jednu trećinu prosječne plaće, odnosno dvije trećine je isključeno iz ovrhe od prosječne plaće koja danas iznosi negdje 5 tisuća kuna i niže plaće od prosječne plaće. Naravno svi vi znate da je prosječna neto plaća, ekonomska i statistička fikcija, da u pravilu radnik ne prima prosječnu plaću nego višu ili nižu. Kada je tome tako, ovaj prijedlog Vlade je otprilike kao i ona mjera kad je iz socijalnih razloga odlučila da će cijenu struje određivati prema potrošnji. Dakle, onaj koji troši više bez obzira na socijalnu kartu potrošača koji može imati petero ili šestero djece i prinuđen je trošiti više struje, on će plaćati veću struju. To se sada događa. Isto i ovdje štiti se dvije trećine prosječne plaće, bez obzira koja je socijalna karta radnika koji prima prosječnu plaću. Ili recimo ovako, radnik koji ima plaću 5 tisuća, idemo laboratorijski primjer, 5 tisuća kuna, to je prosječna plaća, njemu je zaštićeno dvije trećine plaće od ovrhe. Jedan je član obitelji. Radnik koji ima 10 tisuća kuna plaću, dakle dvostruko više od prosječne neto plaće, ali ima četvero, petero djece i kada bi gledali socijalnu sliku njegove obitelji i ovog samca, plaća koju štiti Vlada je zapravo nebitna. Zašto je to Vlada učinila? Pretpostavljam da je Vlada učinila izlazeći u susret krupnom kapitalu bankama, jer uglavnom ovrhu traže banke i uglavnom se građani zadužuju kod banaka. Uglavnom se građani zadužuju kod banaka. Pa ne mogu razumjeti da Vlada štiteći interese banaka zanemaruje građane Republike Hrvatske koji uistinu imaju veću neto plaću od prosječne neto plaće, ali imaju socijalnu situaciju u obitelji značajno lošiju, nego pojedinac koji ima samo prosječnu neto plaću. U takvoj situaciji mi smo ostali kod toga, da javnosti i vama u hrvatskom Parlamentu, predložimo da je ovo ozbiljan problem. On je kontra mjera pornalitetne politike. Naime, mi smo se odlučili štititi, ponavljam štititi kroz prosječnu neto plaću bez obzira na socijalnu kartu obitelji ili pojedinca o kojem je riječ. Zbog toga klub SDP-a ostaje kod ovog prijedloga. Smatramo da je to minimum u današnjim uvjetima i posebno kada se govori o financijskoj krizi koja je u svijetu, a posljedica te krize i ekonomska kriza. Da smo mi u pravu i da je važno da svi oni koji ulaze u financijske ili kreditne odnose ili poslovne odnose, moraju voditi brigu o vjerovniku i da on ostane na životu je dokaz kako se ponašaju sada države kada su njihove banke došle u krizu. Banke su zanemarujući rizično poslovanje, rizično kreditiranje, došle u teškoće, pa ih država sada pokriva, a mi nismo u situaciji da razmišljamo uopće o bankama na taj način, sva sreća, ali ni banke "hrvatske" ne vode brigu o našim građanima. Oni ne vode brigu o socijalnoj situaciji našeg građanina, nego se ponašaju po principu što većeg profita, maksimalizacija profita. Dakle, oni prisiljavaju naše građane koji imaju nešto veću plaću od prosječne neto plaće, da ne limitiraju ovrhu. Tako se i po ovom zakonu može dogoditi da radnik koji ima plaću 10 tisuća kuna i nije mu zaštićeno dvije trećine plaće, nego samo do iznosa prosječne plaće, mora sa bankom sklopiti ugovor gdje će biti u vrlo težem položaju. Dakle, vraćamo se na to, da je to i sa pravnog stajališta dvostrukih kriterija, neprihvatljivo u hrvatskom društvu, svaka plaća je individualna, svaka socijalna situacija je individualna, svaka odgovornost je individualna, a mi smo se odlučili uprosječiti, pa dobiti sarmu, a iza te sarme ima vrlo teških socijalnih situacija. Pa molim da uzmete u obzir stvarne slučajeve. Njih možda nema puno kao prije, ali to je svejedno. Važno je znati da ovaj zakon koji sada djeluje nije pravedan prema onima koji imaju veće obitelji, nešto veće plaće, a Sabor i zakon im nije zaštitio dvije trećine plaće. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Žele li predstavnik Vlade uzeti riječ? Ne. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa evo, Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice ne podržava ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. Naime, nakon analize zakonskog prijedloga, a u odnosu na Ovršni zakon koji je raspravljen u ovom Domu i koji je stupio na snagu, mišljenja smo da je i sam prijedlog već konzumiran, većim dijelom konzumiran tim zakonom, pa u tom smislu se sama rasprava i prijedlog u tom segmentu se mogu ocijeniti i bespredmetni. Naime, odredbe od izuzimanja od ovrhe, kao i ograničenje ovrhe propisane tim zakonom uređena su na kvalitetan način i usvojeni su na sjednici Hrvatskoga sabora još 30. svibnja 2008. godine. Intencija predlagatelja, da se zakonom predviđeni izuzeci od ovrhe primjenjuju u onim situacijama kada ovršenik prima plaću po tekućem računu. Dakle, to je osnovni smisao i osnova prijedloga koje pronalazimo u ovom prijedlogu zakona. Međutim, upravo je navedenim zakonom propisano ili donesenim zakonom propisano, da ovrhu na tražbini po tekućem računu na kojem ovršenih prima plaću, ne može se provesti na iznosima koji su upravo izuzeti od ovrhe. Da ih ja sve ne nabrajam, dakle oni su u tom zakonu taksativno navedeni. Dakle, sva ova izuzeća od ovrhe, odnosno nemogućnost provođenja odnose se i na tražbine po tekućem računu na kojem ovršenik prima plaću, kada govorimo o plaći. Dakle, svi ovršni postupci te propisani izuzeci odnose se i na one situacije kada se primanja isplaćuju preko tekućih računa. U tom smislu nema niti bojazni izbjegavanja ovrhe nad sredstvima koja su izuzeta od ovrhe pa isto tako u smislu tog izuzeća nije u smislu obrazloženja ovog prijedloga ili ne može biti ugrožena egzistencija ovršenika ili egzistencija članova njihovih obitelji. Međutim, dopustite mi kad se već u ime kluba očitujem o ovom prijedlogu zakona a bilo je već nešto riječi o tom socijalnom momentu, socijalnoj ugroženosti i egzistenciji da je u tom prijedlogu, dakle na prijedlog Vlade a ovaj Visoki dom je to rješenje i prihvatio, u tom dakle zakonu u članku 16. odnosno u onom osnovnom zakonu radi se o članku 178. propisano je i to točno propisano najbolji mogući instrument zaštite socijalno ugroženog stanovništva jer smo cijelo vrijeme zapravo o tom institutu i govorili. Da ja to ne interpretiram dopustite mi da citiram tu odredbu zakona pa ćemo svi na najzorniji način vidjeti o čemu se tu zapravo radi. Dakle, dužnik može javnobilježnički ovjerenom ispravom dati suglasnost da se radi naplate tražbine vjerovnika zaplijeni njegova plaća odnosno drugo stalno novčano primanje osim u dijelu u kojem je to primanje izuzeto od ovrhe. I sada ono najbitnije, i to je ta novina i to je ta zaštita. Suglasnost kojom bi se dopuštala pljenidba plaće odnosno drugog stalnog novčanog primanja za iznos koji je izuzet od ovrhe ne proizvodi pravne učinke. Dakle, on bi bio čak i da je ugovoren u pravnom smislu dakle ništavan. Shodno svemu izloženom a i shodno uistinu i nakon analize ovog prijedloga zakona da je zakonsko rješenje, ja sad govorim o onom zakonskom rješenju koje je u ovom prijedlogu napisano i obrazloženje mišljenje i stav Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice da je ono uistinu na kvalitetan način već konzumirano ovim zakonom odnosno Ovršnim zakonom koji je stupio na snagu pa samim time raspravljati o konkretnim pravnim institutima koji su predmet ovog zakona nije niti potrebno. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Poštovani kolega Tomljanović je vjerujem namjerno izbjegao citirati odredbu članka 149. stavak 1. koji govori da je od ovrhe izuzet iznos od dvije trećine neto plaće u Republici Hrvatskoj. To je novi zakon koji je Vlada predložila. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, ali krivo ste citirali. Prema tome, ostaje ono što sam rekao. Vlada je predložila, saborska većina usvojila da se štiti iznos dvije trećine do prosječne plaće. Prosječna plaća ne garantira obiteljima sa više članova nikakvu socijalnu sigurnost. To je smisao našeg prijedloga.
Hvala lijepa. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Nema je. Gospodin Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavniče predlagatelja, poštovane kolegice i kolege. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona predlagatelja Kluba zastupnika SDP-a predlaže se da se odredbe o izuzimanju od ovrhe iz članka 148. Ovršnog zakona i ograničenje ovrhe iz članka 149. Ovršnog zakona primjenjuju i u slučaju kad ovršenik ta novčana sredstva prima preko svog tekućeg računa odnosno štedne knjižice koji ima kod pravne osobe koja obavlja poslove platnog prometa. Predlagatelj obrazlaže da je jedinstvena sudska praksa u Republici Hrvatska sva sredstva koja su uplaćena na tekući račun ili štednu knjižicu ovršenika tretira kao gotov novac bez obzira koji je pravni osnov tih primanja. To znači da se u cijelosti plijeni plaća ili mirovina ovršenika, čak i dječji doplatak ili druga primanja koja bi trebala biti izuzeta od ovrhe po članku 148. Ovršnog zakona ili bi se trebale primijeniti odredbe članka 149. Ovršnog zakona o ograničenju ovrhe nad tim sredstvima. Takvom sudskom praksom zaobilazi se socijalna regulativa navedenih članaka. Vlada Republike Hrvatske u svom mišljenju od 5. lipnja 2008. godine očitovala se o predmetnom prijedlogu da isti ne podržava iz razloga što je predložena materija bolje uređena Zakonom o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona donesenog 30. svibnja 2008. godine. Naime, Vlada Republike Hrvatske je izmjenom članka 149. Ovršnog zakona pošla od načela da se i kod prisilne ovrhe na plaći i drugom stalnom novčanom primanju tijekom ovrhe koja se provodi uz suglasnost ovršenika od ovrhe izuzme iznos koji je neophodan za egzistenciju ovršenika a koji se utvrđuje u odnosu na prosječnu neto plaću u Republici Hrvatskoj. Takvo rješenje je po mom sudu pravednije jer proizlazi iz činjenice da je svakom ovršeniku za egzistenciju potreban jednak iznos bez obzira na visinu njegove neto plaće. Uvažavajući činjenicu da je Zakon o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona stupio na snagu te da je predmetnu materiju regulirao na prihvatljiviji način od prijedloga Kluba zastupnika SDP-a mišljenja sam da prijedlog Kluba zastupnika SDP-a ne treba podržati. Hvala.
Hvala. Replika gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega zastupnik Grbić najprije SDP-ov prijedlog je prije ušao u proceduru od prijedloga Vlade a kronološkim redom barem dvadeset dana jer ima preko desetak rednih brojeva prije na stranici, pa Vlada nije se mogla pozvati da je uredila zakonom prije nego što smo mi to u proceduru stavili. Drugo, i ovo što je Vlada predložila a saborska većina donijela kao zakonsku izmjenu nije riješio problem na kojeg mi ukazujemo sa svojim prijedlogom. Dakle, ostajemo kod toga da je Vlada štiteći interese banaka i krupnog kapitala od ovrhe zaštitila dvije trećine prosječne plaće. Prosječna plaća je fikcija za mnogobrojne obitelji jer one ne žive na prosjeku nego od svoje plaće, pa je i sa pravnog i sa socijalnog stajališta bilo potrebno utvrditi zašto dvije trećine plaće svakog radnika koji ulazi u odnos sa bankom, i ništa više. Hvala lijepa.
Hvala. Želite li gospodine Leko zaključno? Hvala. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona, prvo čitanje P.Z. broj 69. Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a. Dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela i mišljenje Vlade Republike Hrvatske koji glasi: Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Ovršnog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zaključak je prihvaćen većinom glasova; 77 glasova za, 1 suzdržan i 39 protiv.