Kolegice i kolege dobar vam dan! Nastavljamo sa radom. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, drugo čitanje, P.Z. br. 238; Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je u ime predlagatelja zamjenik ministrice kulture prof. Berislav Šipuš sa suradnikom. Da li želite uvodno zamjeniče ministra? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo dobar dan! Nekoliko važnih rekao bih informacija o konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Dakle, predloženim Zakonom o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima uređuju se pitanja uređivanja Zakona o elektroničkim medijima sa Zakonom o općem upravnom postupku, Zakonom o upravnim sporovima, Kaznenim zakonom, Zakonom o koncesijama te Zakonom o uslugama. Terminološki se preuređuju i dorađuju definicije vezane uz pružanje audiovizualnih medijskih usluga, odnosno audiovizualnog programa, audiovizualne komercijalne komunikacije, oglašavanja, prikrivene audiovizualne komercijalne komunikacije, zatim sponzorstva, teletrgovine i plasmana proizvoda te se uvodi i definicija pojma neprofitnog proizvođača audiovizualnog i/ili radijskog programa. Također se terminološki dorađuju i preciziraju i druge odredbe Zakona o elektroničkim medijima koje se odnose na prethodno navedene pojmove te nadležnost RH europska djela privremenog ograničenja slobode prijenosa audiovizualnih medijskih usluga iz drugih država. Određuje se da nije dopušteno ograničavati pružanje zaštićenih usluga ili pratećih usluga koje potječu iz druge države članice EU te ograničavati slobodu prometa sredstava uvjetovanoga pristupa. Definira se status neprofitnih pružatelja medijskih usluga i elektroničkih publikacija, odnosno internetskih portala te neprofitnih proizvođača audiovizualnih i/ili radijskih programa. Uređuje se sufinanciranje programa i sadržaja iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija na način da se pored sufinanciranja dosadašnjih korisnika sredstava fonda uvodi i sufinanciranje novih korisnika a to je neprofitnih pružatelja elektroničkih publikacija, to znači internetskih portala, neprofitnih proizvođača audiovizualnih i/ili radijskih programa kao i neprofitnih pružatelja medijskih usluga na zahtjev odnosno neprofitnih pružatelja medijskih usluga koji su dobili dopuštenje Vijeća za elektroničke medije za satelitski, internetski, kabelski prijenos i druge dopuštene oblike prijenosa audiovizualno i/ili radijskog programa. Prijelaznim odredbama propisuje se financiranje iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u prijelaznom razdoblju do primjene novog programa državne potpore odobrenog od strane Europske komisije. Tako će se i dalje primjenjivati sada važeći program poticaja za sadašnje korisnike. To su nakladnici televizija i radija na lokalnoj i regionalnoj razini, ali i neprofitni nakladnici televizije i/ili radija. To znači ovaj koji je odobren od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i koji vrijedi još 2014. godine. Za nove korisnike će se u 2013. godini osigurati 3% sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija, a u 2014. godini sredstva fonda u iznosu utvrđenom novim pravilnikom iz članka 28.ovog zakona koja će se ovim korisnicima dodjeljivati kao potpore male vrijednosti prema odredbama ovoga zakona za što nije potrebno odobrenje Europske komisije, sve do primjene novog programa državne potpore. Dakle donošenjem predloženog zakona uskladit će se i Zakon o elektroničkim medijima s drugim zakonima terminološki izričajno doraditi i to bi trebalo pridonijeti učinkovitoj primjeni u praksi. Nadamo se da će to pridonijeti i razvoju pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u RH, poticanjem neprofitnih pružatelja elektroničkih publikacija, proizvođača audiovizualnih i ili radijskih programa i drugih neprofitnih pružatelja medijskih usluga iz sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Hvala lijepo.
Hvala i vama zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Izvolite kolega Vukšić, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministrice sa suradnikom, poštovane kolegice i kolege. Inače ne činim to često ali pročitat ću ovaj puta zapisnik sa sjednice Odbora za informiranje, informatizaciju i medije. Odbor za informiranja, informatizaciju i medije razmotrio je na 22.sjednici održanoj 19.lipnja 2013.godine Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada RH aktom od 6.lipnja 2013.godine. Odbor je navedeni konačni prijedlog zakona razmotrio kao matično radno tijelo. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja je istaknuo da će se donošenjem predloženog zakona Zakona o elektroničkim medijima uskladiti sa Zakonom o općem upravnom postupku, Zakonu o upravnim sporovima, Kaznenim zakonom, Zakonom o koncesijama i Zakonom o uslugama. Isto tako naglasio da će se terminološki izričajno doraditi zakon te će se pridonijeti razvoju pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u RH poticanjem neprofitnih pružatelja elektroničkih publikacija, neprofitnih proizvođača audiovizualnih ili radijskih programa ili neprofitnih pružatelja medijskih usluga iz članka 19., 79. Zakona iz sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Prijelaznim odredbama propisuje se i rok u kojem će Vijeće za elektroničke medije donijeti propise na temelju ovlasti utvrđenih ovim zakonom te se propisuje da će do donošenje odluke tijela nadležnog za zaštitu tržišnog natjecanja na dodjelu sredstava fonda nakladnicima televizije ili radija primjenjivati odredbe članka 48.i 68. Zakona o elektroničkim medijima i pravilnik o Fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija te prema njima odobreni program državne potpore. Za neprofitne pružatelje medijskih usluga koji imaju dopuštenje za obavljanje djelatnosti neprofitne pružatelje elektroničkih publikacija i neprofitne proizvođače audiovizualnih ili radijskih programa iz članka 28.ovog zakona izdvojit će u 2013.godini 3% sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija, a u 2014.godini sredstva fonda u iznosu utvrđenom pravilnikom iz članka 28.koja će se ovim korisnicima dodjeljivati kao potpore male vrijednosti prema odredbama ovoga zakona do promjena novog programa državne potpore. Prije rasprave odbor je zaprimio inicijativu neovisnih internetskih medija te primjedbe i prijedloge amandmane na konačni prijedlog zakona, Nacionalne udruge televizija NUTI i Hrvatske udruge radija i novina HURI. U raspravi na odboru članovi su se osvrnuli na navedene dopise te je rečeno da neovisni internetski mediji traže definiranje javnog statusa u kulturi i smatraju da se predloženim zakonom pretpostavlja da su isključivo neprofitni mediji vođeni javnim interesom što nije točno. Neovisni internetski mediji smatraju da je ovakvo stajalište diskriminatorno i suprotno načelima slobodnog novinarstva. Isto tako oni drže da stvaraju pretpostavke za potpuno isključivanje neovisnih internetskih izdavača čiji su osnivači trgovačka društva uz nezakonito favoriziranje internetskog portala osnovanih od strane organizacije civilnog društva koje se kategorizira kao neprofitne medije. Na taj način se neovisni internetski mediji potpuno isključuje iz sustava potpore i poticaja države. Ključan kriterij za dodjelu javnih sredstava mora biti kvaliteta programa odnosno objavljenog sadržaja, a ne pravna osobnost izdavača. Zbog svega navedenog smatraju da Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopuna Zakona o elektroničkim medijima nije u skladu sa Zakonom o slobodnog tržišnog natjecanja i traže odgodu njegovog donošenja. U dopisu Nacionalne udruge televizija i Hrvatske udruge radija i novina tvrdi se da je tekst konačnog prijedloga zakona suprotan raspravama, prijedlozima i primjedbama koje su iznesene s njihove strane kao i od strane Vijeća za elektroničke medije i Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Oni drže neprihvatljivim povećati broj i vrstu korisnika Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija a bez prethodnog povećanja sredstava tog fonda. Po njima je posebno neprihvatljivo u korisnike tog fonda ubaciti one kategorije koje nigdje u EU nisu sufinancirane kao što su programi na zahtjev i satelitski programi jer se time ugrožava opstanak lokalnih i regionalnih radio i TV postaja koji su zakonom obvezni proizvoditi određeni program kojim obavljaju javnu funkciju. Isto tako smatraju da ni nezavisni producenti koji nisu mediji ne bi trebali postati korisnici fonda jer su za njih zakonom već predviđena sredstva i njihova namjena a koja se izdvajaju u Hrvatski audiovizualni centar.
Kolega Vukšić oprostite, ali stav odbora nas zanima.
To je stav odbora.
To je stav odbora? Ja sam imao dojam da vi čitate zahtjeve Nezavisnih elektroničkih medija.
Da, sve je bilo rečeno na odboru i stav odbora je i na kraju ćete čuti zaključak. Prvi puta čitam se molim vas. Nemojte me opet svaki put kada ja govorim i kada ste vi za ovom govornicom vi mene prekidate.
Ne, ne kolega Vukšić ništa osobno, nego nikada do sada nisam uočio u praksi da se na odboru toliko detaljno stavovi pojedinih predlagatelja izlažu. Uredu izvolite.
Mi smo podržali te stavove i to je zaključak odbora.
Zaključak odbora može biti nekoliko rečenica, ali nastavite. Izvolite.
Ajde se sjetite koliko Beus Richembergh čita svaki puta po 5, 6 stranica nikad ga u životu niste prekinuli. Mislim ovo je stvarno strašno što radite ali na vašu savjest. Mislim ovo je stvarno strašno što radite, ali na vašu savjest [[Upadica: Izvolite nastavite.]] Dosadašnjim korisnicima fonda, lokalnim i regionalnim, radio i TV postajama, Zakonom o elektroničkim medijima propisane su obveze, količina programa, vrsta programa, određeni postotak informativnog programa zavisno od razine koncesije, vrijeme emitiranja programa, kvadrature prostora, broj zaposlenih i odredbe da program javne funkcije, informativni program ne može biti sponzoriran. Stoga su u fondu osigurana sredstva za sufinanciranje te vrste programa. Za 21 lokalnu i regionalnu TV postaju iz fonda je za sufinanciranje 10-ak kategorija programa prosječno godišnje osigurano oko 15 milijuna kuna dok samo troškovi informativnog programa iznose godišnje na 21 TV postaji preko 45 milijuna kuna. To znači da je dosadašnja razina dodijeljenih sredstava pokrila tek 30% troškova informativnog programa. A uz to se proizvelo još 9 kategorija programa od javnog interesa. Te obveze ne postoje za nove korisnike fonda koje se predlažu uvesti ovim Izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Smanjenje sredstava iz Fonda za članice NUT-a i HURIN-a dovelo bi do ozbiljnog narušavanja poslovanja zbog promjene uvjeta poslovanja koji su postojali prilikom natjecanja za koncesijski ugovor na rok od 12 godina. Promjena pravila imala bi posljedicu otpuštanje djelatnika. Skrenuli su pozornost i da postoji problem elektroničkih publikacija kao korisnika sredstava Fonda. Prema predloženim Izmjenama Zakona Republici Hrvatskoj može se u kratkom roku … [[Govornik se ne razumije.]] neograničeni broj elektroničkih publikacija. Nasuprot tome broj TV i radio postaja gotovo je konačan zbog frekvencijskog ograničenja. Zbog toga se u bližoj budućnosti može izgubiti osnovna namjena Fonda te se može desiti da se pretežiti dio sredstava dodjeljuje elektroničkim publikacijama. Važno je napomenuti da elektroničke publikacije imaju osiguranu i novu potporu u Ministarstvu kulture u iznosu od 3 milijuna kuna. Zato je i Vijeće za elektroničke medije podržalo prijedlog NUT-a i HURIN-a ako se … [[Govornik se ne razumije.]] elektroničke publikacije kao korisnici Fonda da se zakonom utvrdi postupak Fonda namijenjen njima, radio postajama i TV postajama. Naglašeno je i da je Vijeće za elektroničke medije neovisni regulator i da je apsolutno neprihvatljivo da ono mora za svoj pravilnik kriterij i omjer sredstava dobiti suglasnost Ministarstva kulture koje predlaže članove Vijeća za elektroničke medije. Predloženo je također da se propiše kazna za nepoštivanje odredbe članka 33. Zakona kojim je propisano da su tijela državne uprave kao i pravne osobe u pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske dužna 15% godišnjeg iznosa za promidžbu svojih usluga i aktivnosti utrošiti na oglašavanje u audiovizualnim i radijskim programima regionalnih i lokalnih nakladnika. Time bi se poštivao Zakon, smanjivala nelikvidnost i sačuvala radna mjesta. Isto tako ukazano je na potrebu brisanja članka 35 važećeg Zakona kojim je utvrđeno da se elektronički mediji mogu kandidate promovirati i naplatiti uslugu isključivo u vrijeme službene izborne kampanje dok istovremeno takva zabrana ne vrijedi za vanjsko oglašavanje i tiskovine te je rečeno da se ovdje također radi o neravnopravnoj tržišnoj utakmici i na to je ukazano. Na kraju je konstatirano da niti jedan prijedlog ni primjedba ovog odbora izrečena na predloženi Zakon u prvom čitanju nije prihvaćena od strane predlagatelja. Nakon provedene rasprave Odbor je većinom glasova 5 glasova za i 4 glasa protiv odlučio predložiti Hrvatskom saboru sljedeći Zaključak: "Ne podržava se donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima.". Hvala lijepo.
Hvala. Otvaram raspravu. U ime Kluba Hrvatskih laburista Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, uvaženi zamjeniče ministrice. E ovo nisu stavovi Odbora, ovo su stavovi Kluba Hrvatskih laburista. Nakon što je Hrvatski sabor donio nerazboritu, diskriminirajuću odluku o nejednakom oporezivanju dnevnih novina a sve na temelju ingeniozne formule da je dnevna novina samo ona novina koja sadrži 25 tisuća autorskih riječi, ma što god to značilo. Pred nama je novi, Konačni prijedlog o još jednoj diskriminaciji. Zapravo Zakon o elektroničkim medijima o kojemu danas raspravljamo dokaz je kaosa prije svega u Ministarstvu kulture a potom i u Vladi. Kao što se većim oporezivanjem najtiražnijih novina želi pogodovati jednoj interesnoj skupini, dakako bliskoj vlasti i s tobožnjim opravdanjem da se tom mjerom želi destimulirati tabloidnost a istovremeno pogodovana interesna skupina … [[Govornik se ne razumije.]] svoju novinu i na 50 i više tisuća autorskih riječi. I ovim Zakonom se želi pogodovati samo jednoj skupini. Kome pak treba se zapitati kojoj skupini kada je riječ o tek malim, misliti će naivci, tek kozmetičkim promjenama zakona, kome ovaj puta zakonodavac pogoduje? Interesnim skupinama bliskim ili moćnim ili tek upornim političarima u kukuriku koaliciji. Ovaj Zakon se ne donosi da bi se riješili poput Mont Everesta nagomilani problemi u medijima, ovim se rješenjima problemi produbljuju. Zakon omogućuje da se novac uzme jednima kako bi se taj isti novac dao drugima. I to bez jasnih kriterija. Lakše će "guske iz magle" nego mi iz tog medijskog i političkog ričeta. U igru za javni novac Zakon pripušta neprofitne internetske medije. Zašto neprofitne? To nitko ne zna objasniti kao što ne zna objasniti zbog čega 25 tisuća i jedna autorska riječ u novinama zaslužuje čak 5% manji porez od novine sa 24 tisuće 999 riječi? Ovim ponuđenim rješenjima između neprofitnog medija i javnog interesa stavlja se znak jednakosti. Znači li to da su jedino neprofitni mediji vođeni javnim interesom. Zbog čega se na natječaj fonda za poticanje pluralizma i neovisnosti pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija kojim upravljaju agencija i Vijeće za elektroničke medije ne mogu prijaviti internetski izdavači čiji su osnivači trgovačka društva, ako naravno svojim djelovanjem zadovoljavaju javni interes. Kao što ljudi iz Ministarstva kulture nisu znali, a niti su mogli pojasniti je li riječ o vijesti ili informaciji, autorska ili nije autorska, je li vijest o ovome što mi danas činimo zadovoljavanje javnog dobra, izglasali većina zakon, bit će to još jedno javno zlo, a ne javno dobro ili su interesu javnosti samo komentari, posebno diktirani u političkim kabinetima, jesu li javno dobro izmišljeni intervjui? Naime, iako mala sredstva iz Fonda za pluralizam i raznovrsnost će se dijeliti na daleko više medija, uz nejasne, gotovo nikakve kriterije. Da bi se internetski mediji natjecali za medijski poticaj moraju biti neprofitni, izdavač mora biti neprofitan. Za neoliberalnu Vladu neprofitan je automatski i dobar, u malo su ideološkom raskoraku. Nitko pri tom novom dijeljenju karata, jer sve podsjeća na poker, nije izračunao koliko će biti oštećene televizije, njih 21 i koliko će biti oštećene radiopostaje, njih više od 150 s 2000 zaposlenih ljudi. Nitko nije proveo analizu hoće li se tim novim miješanjem karata ugroziti mreža lokalnih elektroničkih medija. Na jednom sam portalu pročitao da se borim kukajući za sudbinama tih 2000 zaposlenih, za profite lokalnih medija. Pazite, za profite lokalnih medija. Onaj tko poznaje situaciju u lokalnim medijima zna da tamo profita nema. Da, plašim se za njihove sudbine jer znam u kojim uvjetima rate. A uzimali li netko te nazovimo ih poticaje, a da ne zaslužuje, na lokalnim postajama i na lokalnim televizijskim i radijskim postajama? Uzima. Ali za to je odgovorno ili krivo Vijeće za elektroničke medije. Zakonodavac, dakle država nameće lokalnim radio i televizijskim postajama da bi se uopće mogli natjecati za koncesiju ne baš mali broj uvjeta. Određeni prostor, određenu tehniku, točno određeni broj zaposlenih i što je jako važno program koji zadovoljava interese javnosti. Niti jedan drugi medij da bi se osnovao bilo kao profitni, bilo kao neprofitni, ne treba zadovoljavati te uvjete. Sredstva fonda su upravo namijenjena potpori za javne sadržaje, naročito one obvezne. A da ih oslobodimo tih najskupljih javnih obveza a to je informativni program, pitaju se neki. Niti slučajno. Tada mreža lokalnih postaja ne bi imala smisla, javnost od njih ne bi imala koristi, niti jedne jedine autorske riječi. Neovisni internetski mediji imaju pravo kada tvrde da će ovim zakonom ako se on usvoji biti diskriminirani jer im zakon onemogućuje natjecanje za javna sredstva pa makar sav njihov sadržaj bio samo od javnog interesa. Tko im je kriv što nisu osnovani kao neprofitni. Jamči li medij osnovan od strane civilnog društva ili medij koji je registriran kao neprofitni, sadržaj od javnog interesa. Zalažem se da se svi mediji koji ispunjavaju zadaću javnog interesa i u onoj mjeri u kojoj služe javnome interesu mogu natjecati za javna sredstva. Zalažem se da se ta sredstva povećaju. Ima li u ovoj nevjerojatnoj ekonomskoj depresiji više javnog novca za razvoj medijskog pluralizma? Ima. Reći ću i gdje je taj novac, no prije važna napomena. Najskuplje je za one kojima je stalo do građana i javnosti imati neinformiranu javnost. Najskuplje im je zatirati vidike dirigiranim medijima. Gdje je višak novca za fond? Na Prisavlju. HRT je još uvijek u velikoj mjeri komercijalni medij i to neuspješan komercijalni medij, bez dramskog programa, bez adekvatnog obrazovnog programa, s privatiziranim informativnim programom, sa sapunicama i sa sapunjanjem dasaka onima koji smetaju moćnicima, s ravnateljem koji je morao otići s Prisavlja onoga časa kad je uhvaćen da je u sukobu interesa. Uostalom, dao je riječ da će otići ako povjerenstvo donese za njega nepovoljan pravorijek. Umjesto da časno otiđe, ravnatelj kojeg sam smatrao najboljim od 6 kandidata te za njega glasao, zbog čega se ispričavam javnosti, upetljava se iz afere u aferu. Kad se pogriješi treba priznat da se pogriješilo. Nije znao čak ni to da ne može biti ujedno član Nadzornog odbora Hypo banke i ravnatelj javnog servisa koji posluje s milijardu i 500 milijuna kuna. Ne zna treba li prijaviti imovinu drugoj državi. Čini se da se gospodin Radman o tome savjetovao s gospodinom Sanaderom koji također nije prijavio silne milijune u stranim bankama, smatrajući valjda kao što to nekad reče gospodin Smiljko Sokol da novac nije imovina. Zbog potpunog gubitka vjerodostojnosti gospodin Radman već danas treba podnijeti ostavku. A mi trebamo danas ovdje u Saboru učiniti ono što je učinio Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, odbiti Konačni prijedlog izmjena Zakona o elektroničkim medijima jer on ne rješava već produbljuje probleme i diskriminira. Da treba stimulirati, poticati elektroničke internetske medije koji obavljaju javnu funkciju, bez obzira tko im je osnivač i kakvu imaju formalnu organizacijsku strukturu. Stavimo konačno u centar pozornosti interes javnosti, a ne interese izdavača, ma tko bili, ma čiji prijatelji bili. Ruku na srce, niti sve televizije, televizijske i radijske postaje obavljaju posao za koje ih Vijeće za elektroničke medije nagrađuje. Zato u Saboru treba raspraviti čim prije o zadaćama vijeća i agencija vezanih uz medije i prije svega medijsku strategiju. Što to zapravo Hrvatska želi? Što to zapravo Hrvatska može što građani Hrvatske trebaju financirati? Što građani Hrvatske moraju dobiti za svoj uložen novac, za svoj uložen novac koji ulaži svakoga mjeseca u HRT. Prihvatimo li ovaj zakon produbit ćemo probleme, a pogodovati tek jednoj skupini s jakim zaleđem. No, u zaleđu, u ofsajdu je zbog lošega zakonodavstva, da i ne spominjem katastrofalan Zakon o HRT-u koji ravnatelju daje faraonske ovlasti, veliki dio medija. Iako vide da su mnogi mediji u nedozvoljenoj situaciji vlast bahato dobacuje samo ti igraj mi određujemo pravila. Na kraju, dokažite makar dio dosljednosti, pokažite da ste prije samo tjedan dana kada smo raspravljali o Poslovniku mislili ozbiljno da niste obmanjivali, dokažite da doista želite ojačati ulogu odbora zato uvažite odluku matičnog odbora koji je s većinom glasova odbio sve izmjene zakona. Povucite zakon, doradite ga i ponovno vratite u saborsku proceduru nakon što raspravimo medijsku strategiju.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko replika. Prvi se javio Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Poštovani kolega Vukšić ne bih se složio s vama da je ovdje riječ o svojevrsnom kaosu mada je točno da kaos postoji i u Vladi i u Ministarstvu kulture. Međutim, ovdje se radi o smišljenoj politici kojoj je za cilj kontrola medijskog prostora. Ovo nije jedini zakon na tom tragu. Imali smo zakon koji ste i sami rekli loš o HRT-u, imali smo smjene u HINA-i, imamo izmjene medijskih zakona bez medijske strategije koja je bila najavljena. Imali smo imenovanje većinom glasova Glavnog ravnatelja na HRT-u i sada želimo onaj dio sredstava koji je predviđen za pluralizam medija izdvojiti i namijeniti onima kojima ćemo mi svake godine odlučivati da li ćemo ih dodijeliti. A zamislite kolega Vukšiću kako ćemo to mi odlučivati da li ćemo odlučivati o onima koji će biti neovisni, koji će pisati o javnom interesu ili oni koji će pisati pozitivno o nama? Ovdje se radi o smišljenoj politici. U Ministarstvu kulture je zaposlen savjetnik čiji bi glavni posao trebao biti rad na izradi Medijske strategije, o njegovim izjavama u medijima tvrdi da dan danas ne zna koliko ima novinara, koliko ima zaposlenih u medijskom sektoru i koliko ima medija. Pa prema tome ne možemo skoro očekivati Medijsku strategiju. Zašto smo zapošljavali te ljude bez natječaja ako se možemo prisjetiti. Ovdje se radi ne o kaosu nego o smišljenoj politici kako da se kontrolira medijski prostor i to sa novcem svih poreznih obveznika bez obzira da li se radi o javnom medijskom servisu ili o nečemu što nazivamo kvazi neprofitnim medijima, a to su portali određenih udruga koje ćemo mi izabrati iz onih koji će se prijaviti na natječaj i svake godine im davati dotacije sukladno njihovom medijskom hvaljenju aktualne vlasti. I ništa drugo!
Hvala. Imamo odgovor, kolega Vukšić. Izvolite.
Kolega Mesiću kada sam ja govorio o kaosu mislio sam na to da je Kukuriku koalicija mogla donijeti Medijsku strategiju u prvih nekoliko mjeseci i tada legitimno na temelju te Medijske strategije sve ovo provoditi. Međutim, oni komadić po komadić mijenjaju zakon po zakon, članak po članak. Kako kojem partneru moćniku treba, kako kojem njihovom mediju paše i kako valjda je tko uporan. Jer ne mislim da ovo pridonosi čak i Kukuriku koaliciji da Kukuriku koalicija izvlači pozitivne poene iz svega ovoga. Na kraju, najoštećeniji će biti oni u koje se kunemo, zaklinjemo čitavo vrijeme ovdje u Hrvatskom saboru, a to je hrvatski narod, odnosno hrvatska javnost. Hrvatska javnost je izgubila najviše kad je što ste spomenuli kolega Mesiću donošen Zakon o HRT-u kada smo govorili da je to zakon koji će unazaditi ono što se radilo 20 godina na HRT-u a radilo se loše. Ali mislim da od ovog stanja, od ovog kaosa većeg kaosa nije bilo i da nismo imali veće probleme i da ovaj direktor, ravnatelj HRT-a nije primljen sa većim simpatijama nego što je mogao biti primljen barem od jednog dijela javnosti i jednog dijela zastupnika u Hrvatskom saboru. Međutim, sve se to srušilo i u potpunosti se slažem da je sve što rade, rade zbog toga da donesu vlastitu korist samoj Kukuriku koaliciji i možda ponekim moćnicima u njoj.
Hvala. Sljedeća replika, Ivan Šuker. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšić vrlo interesantan je ovaj članak 48., osobito stavak 2. i stavak 7. kažu dobit od djelatnosti iz stavka 1. ovog članka neprofitni pružatelj medijskih usluga itd. treba uložiti u korist unapređivanja i razvoja vlastitih djelatnosti. Ako je netko neprofitan kako može imati dobit? Po Zakonu o proračunu neutrošena sredstva za program moraju se vratiti u proračun. To je jedna stvar, ako se financira iz proračuna. A imate nešto vrlo interesantno u stavku 7. neprofitni pružatelj medijskih usluga može obavljati promidžbene poruke u trajanju od 3 minute u jednom satu. E sad gledajte koliko smo se mi u ovom Visokom domu da tako kažem "tukli" oko toga koliko će pravo na reklame imati komercijalna a koliko javna televizija. Pa znate vi što znači 3 minute promidžbenih poruka na portalu na koji dolazi nekoliko tisuća posjetitelja. Dakle, po Zakonu o porezu na dobit vi imate jasno definirano ako netko ostvaruje više od 50% prihoda od djelatnosti koja je konkurentna na tržištu on je obveznik poreza na dobit i više se ne može uopće govoriti o neprofitnoj organizaciji. To je samo njegov organizacijski oblik. I druga stvar, što je sa PDV-om? Ako smo rekli da oni koji nisu u stanju napisati 25 tisuća riječi njih treba kresnuti 25% PDV-a, a ovdje ostavljamo sustav kao da se nikoga ne tiče. Pa ovo je budućnost informiranja u RH, ne samo u RH nego u svijetu. Prema tome, ovaj članak 48. upućuje na jedan kaos i nered. Pogledajte koji repovi se vuku kod HRT-a zbog jasno nedefinirane odredbe da li je pristojba oporeziva što se tiče poreza na dodanu vrijednost ili nije. Ali gledajte onda se dogodi da neko kupi nekakve hotele pa dođu na javnu televiziju, a hranidbeni lanac će biti vrlo interesantan.
Vrijeme. Hvala. Imamo odgovor kolega Vukšić.
Gospodine Šuker slažem se s vama vi ste isto spomenuli kaos, ovaj dokaz jednog nereda koji istina vlada i u većini europskih medija, tu se sigurno nećemo složiti. Neoliberalnom kapitalizmu je stalo da mediji koji nisu u rukama privatnog kapitala budu što slabiji. Ovo sve što se sve radi sa HRT-om je upravo ta nakana oslabiti HRT kako bi možda za desetak godina u EU krenula inicijativa ukinimo javne medije, a javni mediji su jedini koji će slati informacije svih nas građana javnosti u javnost. Znači biti ćemo zastrti pogledi će nam se zastirati mnogobrojnim izdanjima novina, mnogobrojnim televizijama ako nećemo imati javnu televiziju. Zato javnu televiziju trebamo čuvati. Rekli ste točno članak 48.govori o tome da neprofitni medij može biti profitni. On može poslovati sa profitom samo što će onda taj profit uložiti u razvoj toga istoga medija. Međutim mi imamo i u dioničkim društvima isto tako oslobađamo poreza one koji ulažu u djelatnost svoju odnosno u razvoj zakonom definirano. Prema tome to je onaj kaos o kojem sam govorio to je ona zavrzlama o kojoj sam govorio. I najbitnije je u tome kriterij, kako neprofitno može odmah biti javno. To nije nikad ni ministarstvo objasnilo nitko iz Vlade nije objasnio da između neprofitnog i javnog se stavlja znak jednakosti. Neprofitno može objavljivati i porniće i proglasiti se da su neprofitni. Kakav je to javni interes? Prema tome, kaos u papiru i u glavama.
Hvala. Sljedeća replika Ante Babić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Vukšić vi ste u svom izlaganju rekli da bi ravnatelj HRT-a Goran Radman trebao odmah otići odnosno dati ostavku zbog neprijavljivanja svoje nekretnine. Međutim po meni nije važno jeli on prijavio svoju nekretninu odnosno taj hotel u Bohinju ili nije o tome trebaju odlučivati Povjerenstvo o sprečavanju sukoba interesa. Ono što je važno i što je jako bitno jeli i kome je platio taj iznos gospodin Radman? Kako je platio taj iznos? Jeli ga platio u tolarima u eurima ili u kunama i ono što je najbitnije jeli gdje je taj račun i jeli plaćen porez na nekretninu za taj hotel? Ministar Linić se ovih dana voli jako slikati i davati izjave, govori o svojoj vjerodostojnosti, principijelnosti o svom legalizmu kada je u pitanju fiskalizacija na zelenim tržnicama ali isto tako ga podsjećam da bi trebao javno obznaniti i prodaju nekretnine u Nazorovoj, prodaju SDP-ove nekretnine i jeli za tu nekretninu i kada plaćen porez na tu nekretninu? Hvala lijepo.
Hvala i vama. Kolega Vukšić odgovor.
Kada sam ja uvaženi kolega govorio o tome da ravnatelj treba dati ostavku ja sam se pozivao upravo na njegove riječi. On je rekao ako budem uhvaćen u sukobu interesa ja ću odmah dati ostavku. Međutim tada je povukao navodno na nagovor svojih političkih partnera tu ostavku. Vjerovao sam da je riječ o čovjeku koji nije pod političkim utjecajima međutim pokazalo se ono što smo govorili kada smo govorili o zakonu, politički komesar koji diktira ljudima kako treba pisati vijesti i koga treba objavljivati i to vidi vraga baš njegove partnere kod kojih je on ili radio ili bio njihov šef. Naravno da zapravo nevjerojatno zvuči da ravnatelj i osoba sa takvom biografijom se pita jeli uopće potrebno prijaviti imovinu koja je u inozemstvu, a ta imovina je za naše prilike sada se moram nasmijati kada su meni govorili da sam ja bogati laburist stvarno famozna. Sasvim sigurno da i mene zanimaju svi oni odgovori na pitanja koja ste vi postavili, a i čitava procedura za koju SDP koji je prodao taj hotel kaže da neki njegovi čelnici nemaju pojma, a radi se ne znam od 600, 700 tisuća eura. Pa nije to baš novac za jedan sendvič. Nadam se da ćemo u ovo vrijeme u ovih idućih nekoliko dana dobiti te odgovore.
Hvala. Sljedeća replika Josip Salapić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Poštovani kolega Vukšić, slušao sam vašu raspravu pažljivo. Prvo po meni što nije dobro da matični odbor ovakav zakon odbija, odbija ga sa razlogom. Dakle nije dobro da raspravljamo u sabornici o zakonu koji je matični odbor već nekoliko puta odbija kao zakon koji nije dobar. Po meni ovo je jedan od zakona koji smo trebali donijeti konsenzusom jer je bitan, bitan je prije svega za građanke i građane RH, a taj medijski prostor tu se nadam se možemo složiti jedna šuma nereda u koju treba uvesti red, a pokazalo se brzinskim donošenjem Zakona o HRT-u da je to potpuno suprotno od onoga što se najavljivalo i govorilo da taj zakon će biti oko smjene uprave HINA-e, a događa se to i sa ovim Fondom za poticanje pluralizma i raznovrsnosti gdje gube lokalne televizije i lokalne radiopostaje. I čuo sam se sa kolegama koji su u lokalnim televizijama o njihovim problemima o njihovim financijskim gubicima ali o potrebi da jedna lokalna sredina ima svoju lokalnu televiziju prije svega zbog medijske informiranosti i zbog kulturnih razloga i svih onih razloga koje čine jednu lokalnu televiziju. Ona ima problem sa zapošljavanjem sa kadrovima, mora imati koncesiju, mora imati programske smjernice, mora dobiti odobrenje za rad dok ovi internetski portali to i ne moraju. To može biti dvije osobe, 70 kuna biljega jedan laptop i to je to. potičem to da se treba proširiti fond i za sve pa i za ove internetske portale i neprofitnu produkciju ali ne na način da se bilo koga ošteti. Ako se već išlo u namjeru da treba pomoći i proširiti medijski prostor, uvesti reda u to. Onda je trebalo taj fond pojačati sa financijskim sredstvima, dati mogućnost da svi oni koji žele participirati u medijskom prostoru na temelju zakona to imaju pravo. Ali ne na ovakav diskriminitaran način, ne na ovakav način da se uvaljuje jedan način koji nema podršku matičnog odbora i koji sam po sebi je prije svega dikriminitaran za one koji trebaju dakle koristiti ovaj Zakon. On je naizgled tehnički mali zakon, usklađivanje sa Zakonom o upravnom postupku i sa Lisabonskim ugovorom a ustvari se krije opasnost kontrole medijskog prostora. Tu se slažem. Hvala.
Hvala. Imamo odgovor kolega Vukšić.
Kolega Salapiću pa … [[Govornik se ne razumije.]] vrlo, vrlo značajno, Odbor je odbio Konačni prijedlog Zakona i ja sam prvi puta, iščekujem glasovanje. I vidjeti ću je li, jesu li stranke na vlasti vjerodostojne. Jer su rekle da od sada će odbori ojačati. Utjecaj odbora jača. Pa ujedno pozivam sve kolege iz opozicije, ako ne iz pozicije u utorak u 11 sati je Odbor za Ustav, Poslovnik gdje će se rešetati potpredsjednik Vlade da svi, … [[Govornik se ne razumije.]] dođemo na taj Odbor i da postavljamo pitanja. Pa ćemo onda vjerojatno tu održavati sjednicu a sjednica će biti u nekoj drugoj dvorani. Da će ovaj puta povući Zakon ili neće o Zakonu glasati. Jer odbor je odbio. Znači ako je odbor postao taj gdje se raspravlja i čija se mišljenja trebaju uvažavati to znači da smo mi postigli cilj i da je ova koalicija počela dobro raditi. Jer vjerojatno neće pogaziti riječ koju je dala prošli tjedan. A to je Odbor dobiva na važnosti. Znači mi smo na Odboru rekli ne nije dobro. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne vrijede, da. Zato kažem da je u svemu tome kontradiktornost, veliki kaos i obmana. Kao što je bila obmana u vezi članka 134. Poslovnika kada je rečeno da je sve ostalo isto a da mi oporba galamimo. Osim jedne odredbe koja kaže ako se klubovi ne usuglase. Sada je to izbačeno van i većinom se može odrediti vrijeme za rasprave. Prema tome, opet idemo deset koraka natrag.
Hvala. I zadnja replika Stjepan Milinković. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Vukšić vi ste u vašoj raspravi naglašavali značaj lokalnih medija naravno i teškoće s kojima se susreću ali to je tek kamilica sa onim što će se susresti ukoliko se ovaj Zakon usvoji. Doći će u pitanje i nekoliko tisuća radnih mjesta i mnogi će naravno završiti na Zavodu za zapošljavanje i podebljati još ovu brojku. Ali drugi isto tako, naravno da je to pitanje egzistencije ljudi itekako važno, stalno se tome, o tome govori kako je cilj smanjiti broj nezaposlenih. Drugi momenat je isto tako diskriminacija ja bih rekao jednog dijela slušatelja, ajmo reći ili gledatelja u lokalnim područjima gdje su mnoge ili radio postoje dio života, svakodnevnog života. Sa tim radio postajama se živi, oglašava se preko njih, pjeva se skupa s njima dok se radi u polju itd.. A na ovaj način će sve to biti ukinuto, neće biti te mogućnosti. A druga stvar, naravno i tu su i kvalitetne emisije poput radio parlamente, zastupnički klub gdje mi zastupnici moramo doći u svoju sredinu i reći svojim biračima mi smo to učinili, ovako, ima to puno puta informacija koje nisu za slušati, trebalo bi sve uljepšati i reći e sve je to dobro i pljeskati. I na taj način će se isto tako zatvoriti jedan prozor koji treba stalno biti otvoren. A dakle, a onaj dio slušateljstva u ruralnim područjima će biti diskriminiran. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo odgovor kolega Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Milinkoviću, upravo sam ovih dana razgovarao sa jednom kolegicom iz vlasti koja je rekla da njezin lokalni medij itekako ima velikog utjecaja na stanovništvo, radi se upravo o Rijeci. I da se informiraju uglavnom iz lokalnih medija. I da je recimo prijenosi, komentari sa sjednica gradskoga vijeća su svi na lokalnim medijima i da se zapravo odlučuje po tome, po stavovima lokalnih medija. Po informiraju lokalnih medija. Ugrozimo li opstanak tih lokalnih medija ugrozili smo javnost, informacije koje javnost treba dobiti neće se više dobivati na lokalnim medijima. I mislim u ovom trenutku treba istine radi reći da u ovom trenutku nema puno neprofitnih medija ali će neprofitni mediji ko gljive rasti nakon što e usvoji ovaj Zakon i sasvim sigurno će biti to mig i od istih sredstava će se možda poduplati broj korisnika i dobiti će se manja vjerodostojnost, dobiti će se znači opet jedan kaos na medijskom tržištu a da nismo odredili kriterije po kojima se treba dobivati novac. Sasvim sigurno da postoje radio postaje i lokalne televizije koje ne zaslužuju onaj novac koji dobivaju. Ali to sam kao što sam naglasio u raspravi to je problem Vijeća za elektroničke medije koji treba ocjenjivati programe i koji treba dodjeljivati novac prema stvarno izvršenim programima i prema kvaliteti programa. I tada će i lokalne radio i televizijske postaje puno bolje biti kada će Vijeće za elektroničke medije ozbiljnije raditi svoj posao.
Hvala. U ime Kluba nezavisnih zastupnika Damir Kajin. Izvolite kolega Kajin.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, uvažena gospodo zastupnici. Kada govorimo o ovom Zakonu evo vidjeli smo da je na dijelu jedan sukob između ovih nezavisnih udruga televizija. S jedne strane i ministarstva, neću govoriti ovdje o portalima. Naime, te male televizije, ti mali radiji eto na neki način se osjećaju pogođeni ovim Zakonom i bore se da se ova sredstva tog Fonda za razvoj pluralizma raspodjeljuju na postojeći način. I kao što su se obraćali drugima, tako su se obratili i meni. Čak sam eto i ja nekoliko amandmana vis a vis ovog Zakona o elektroničkim medijima uputio u proceduru. I tako oni između ostalog navode da načelno smatraju, citiram, neprihvatljivim povećavati broj i vrstu korisnika Fonda za razvoj pluralizma medija, bez prethodnog povećanja sredstava tog fonda. Posebno je neprihvatljivo u korisnike tog fonda ubaciti one kategorije koje nigdje u Europi nisu sufinancirane (programi na zahtjev i satelitski programi). Jesmo li mi doista, pitaju se, najbogatija zemlja da sufinanciramo ono što je netko samovoljno zaželio proizvoditi i pritom prodati, a istovremeno ugrožavamo opstanak onih koje smo obvezali zakonom da proizvode određeni program kojim obavljaju javnu funkciju lokalno i regionalno radio i tv postaje. Nezavisne producente koji nisu mediji, na njih se ne odnose zakonske odredbe kao za medije, a postaju korisnici Fonda za medije. Za njih je ova država već predvidjela sredstva koja se izdvajaju u Hrvatskom audiovizualnom centru itd. E sad se postavlja normalno pitanje, o tome nije nitko govorio, koliko zaposlenih recimo radi na tim malim televizijama, odnosno radijima. Radi ih cca negdje oko 3000, 2000, ok. … [[Upadica se ne razumije.]] Stalno. Na lokalnim televizijama negdje radi oko 500 stalno zaposlenih. To je isto kao recimo na RTL-u i Novoj TV zajedno, tamo isto radi cca 500 ljudi. U zadnjih recimo 15-tak dana 30-tak ljudi na tim nezavisnim televizijama je dobilo otkaz. Kada dvoje njih dobije recimo otkaz na nekoj od nacionalnih televizija e onda se normalno cijela zemlja digne na noge, a kada recimo na tim malim televizijama 30-tak ljudi ostane bez posla nikome ništa, upućuje se jasno na njihove vlasnike. Prihodi tih malih nezavisnih televizija, iako za neke ono nezavisno zasigurno ne može stajati ali dobro, tako se nazivaju, je nekih 75 milijuna kuna plus 15 milijuna kuna iz Fonda za poticanje pluralizma. To je cca 90, možda nekako dođu do 100 milijuna kuna. RTL i TV Nova ostvaruju zajedno oko 640 milijuna kuna znači godišnje. Kada sve u Hrvatskoj plate, znači to govori ta njihova konkurencija na tim malim televizijama, kaže to je 200 milijuna kuna i onda se i oni sami pitaju kamo odlazi tih drugih 400 milijuna kuna. S druge strane imamo HRT koja sama na godišnjoj razini uprihoduje negdje oko milijardu i 500 milijuna kuna. Činjenica jeste, to im se na neki način treba priznati da o domaćim temama dominantno uz HRT brinu upravo ove male televizijske postaje. Istina, i one treba bit isto tako pošten se prodaju, da ne kažem podaju. Kako, kako ih se plati. Evo ja znam da u Istri za PR-e i za medije lokalna samouprava na godišnjoj razini troši negdje oko 7 milijuna kuna. To je otprilike četiri puta više recimo nego za borbu protiv droge ili to je znatno, znatno više novaca za poticanje "pluralizma" no što se izdvaja za hitnu zdravstvenu zaštitu sa kojom imamo poglavito u turističkoj sezoni zbog dolaska cca onoliko turista koliko imamo stanovnika itekakvih problema. Što se međutim s ovim zakonom želi? Sufinanciranje elektroničkih publikacija tj. portala, ali i programa na zahtjev plus ovih satelitskih programa. Ajde, ja ću reći … ali onda onih 3% od TV pretplate treba povećati na 3,5 ili 4%. Točnije, tih 30 milijuna kuna neka se onda poveća na 35 ili 40 milijuna kuna. Ovako se do sada 15 milijuna kuna od 30 milijuna kuna cca trošilo za lokalne televizije, a 15 milijuna kuna se trošilo za lokalne radije. E sad se predlaže da se tih 30 milijuna kuna podijeli na radije te male televizije, portale plus nezavisne producente plus satelitski program plus program na zahtjev. Činjenica je da u Europi se ne, kao što rekoh, financiraju programi na zahtjev i satelitski programi, a kod nas su nezavisni producenti s druge strane kao što sam citirao riješeni Zakonom o audio i vizualnim djelatnostima. Portali se sada financiraju sa 3 milijuna kuna i ove nezavisne televizije nisu protiv, uvjetno nezavisne i te televizije male nisu protiv da se 3% od onih 30 milijuna kuna znači financiraju ili sa dodatnih 1 milijun kuna, međutim treba isto tako priznati da su ti portali dobili ili ostvarili najveći porast od čak 600% ili sa 500 tisuća kuna. Ove godine imat će negdje oko 3 milijuna kuna. Te male televizije imaju propisan prostor, imaju propisane emisije, imaju propisan zakonom broj ljudi, imaju propisan informativni prostor koji ne smije biti sponzoriran iako znam da se u nekim sredinama pa i u mojoj naprosto plaća da neki ne nastupaju, pogotovo kad je kampanja posrijedi. Razumljivo je da će uvijek biti u prednosti oni koji "financiraju" televizije, radije, pa makar se radilo da budem ciničan javnim novcem i to mi nikad nećemo izbjeći, tj. to se neće nikada neutralizirati u cijelosti. Ali sve treba ipak napraviti da se lokalni, a i drugi mediji ne pretvore u vlasništvo bilo kapitala, bilo politike. Imam nekoliko amandmana pa tako ću eto samo obrazložit ovaj svoj drugi amandman ili to je zapravo na neki način zahtjev ovih nezavisnih televizija, da svoja ministarstva, agencije trebale bi 15%, a to je inače i zakonska obveza, doduše bez sankcija pa se onda ne primjenjuju, kada već izdvajaju sredstva za oglašavanje, izdvajati i za te male televizije tj. za promociju na malim televizijama, odnosno tim malim radijima. To je na neki način zaštita malih od velikih i to je isto na neki način mogu kazati ili moglo bi biti zaštita od sveprisutnog monopola ovih velikih nacionalnih kuća. Na primjer kada jedno Ministarstvo recimo obrane reklamira neki natječaj za pilote i za to kani izdvojiti 200 tisuća kuna, e onda 15 tisuća kuna ili 30 tisuća kuna trebalo bi usmjeriti nekim lokalnim medijima. Zasada ne ide ništa ili uglavnom ne ide ništa. Zašto? Zato jer ne postoji zakonska obveza. Zapravo zakonska obveza postoji ali nema sankcija pa nikoga na ništa se ne može natjerati ili obvezati. Rekao sam Ministarstvo obrane, spomenuo pilote, mogao sam spomenuti ne znam pomorce, astronaute ili bilo što drugo. Sve je to isto, mislim da me razumijete. Vidite tih 15% je puno veći novac recimo od ovih 30 milijuna kuna o kojem mi novcu raspravljamo i o kojem novcu ćemo danas polemizirati. Amandman 4. bi mi bio da samo znači da o tome je govorio i predsjednik odbora nešto prije, gdje se samo u vrijeme službene kampanje mogu se promovirati političke stranke. Plakati i novine tu obvezu vidimo nemaju. Plakati su oblijepljeni tri, četiri, pet mjeseci prije izbora, televizija recimo prati ili u toj nekoj shemi je 13-ak dana jer zadnji i predzadnji dan imate šutnju. Oni koji su na vlasti jasno da se paralelno i u tom periodu slikavaju svaki dan. Jasno zna se kome to i odgovara. U pravilu onima koji javnim novcem financiraju te kako bih rekao medijske programe ili sadržaje. Međutim, kako lokalne medije koji ovise u svakoj lipi natjerati isto tako na jedno fer praćenje kampanja? Ove godine kod mene dole svi zajedno smo potrošili 1 milijun kuna, jedna stranka je potrošila 9 milijuna kuna. I taj novac treba kontrolirati. Ma jasno je, ja ću i to reći, ma i lokalni mediji se prodaju po principu koliko para toliko muzike. Nismo mi naivni, svi dolazimo iz svojih sredina, puno utakmica političkih imamo u nogama i znamo kako funkcioniraju i novine i kako funkcioniraju radiji i kako funkcioniraju te lokalne televizije. Isto tako nemojmo reći da te male televizije recimo ili radiji isto nisu ispolitizirani. Da novine lokalne nisu ispolitizirane. Mi se bavimo uglavnom HRT-om i s pravom se bavimo i s njome i sa ravnateljem. Zašto? Zato jer porezni obveznici kroz tv pretplatu osiguravaju ni manje ni više na godišnjoj razini negdje milijardu i 200 milijuna kuna samo kroz tv pretplatu. Konačno, Hrvatski sabor da se tako izrazim, Hrvatska država vlasnik je HRT-a. HRT je najutjecajnija televizija. Ali rekoh, evo u Istri 7 milijuna kuna za portale i medije se izdvaja i PR agencije da ih ne zaboravim, uglavnom su iz Zagreba, na godišnjoj razini. A za borbu protiv droge se osigurava milijun i pol kuna, za Hitnu za onaj nadstandard se osigurava milijun i 600 tisuća kuna, a za medije 7 milijuna kuna. I koga će onda ti mediji pratiti? Jasno one koji im osiguravaju novac. Barem je to svima nama poznato. Isto je i u Zagrebu kao u Istri, isto je i u Slavoniji kao što je u Istri, isto je u Dalmaciji kao što je u Istri, isto je u Međimurju kao što je u Istri. I nemojmo biti naivni i to naprosto moramo ovako otvoreno jedni drugima priznati. Zatim još jedan ovdje amandman, 3% tv pretplate ide u fond, 3% od tih 3% ili milijun kuna ide sada portalima. Nemam ništa protiv, dapače i mislim da ta odredba treba ostati, ali onda neka taj iznos od 3% iznosi 3,5%. E tih 3,5% ne bi onda iznosilo 30 milijuna kuna nego bi iznosilo 35 milijuna kuna. Ja znam da je za HRT 5 milijuna kuna danas velik novac, ali na taj način možda bismo mogli pomiriti sve ove tenzije koje se sada naprosto javljaju na relaciji male privatne tv stanice, radio stanice i ti nacionalni programi. Iako eto cijelo jutro se bavimo i ravnateljem HRT-a kojem bi bilo daleko bolje da iz biznisa nije ušao u javnu službu jer jedna pravila vladaju u biznisu. U tom biznisu možeš i do hotela u Sloveniji, ne znam za koliko novaca ali budite uvjereni da Slovencima nije izmakao porez na nekretnine u to vas uvjeravam, tamo je to morao platiti gdje nekretnina naprosto stoji ili leži, a u javnoj službi vladaju neka druga pravila. Da ga sada pitate da li bi se prihvatio tog posla budite uvjereni da bi rekao da mu je to naprosto bila najveća možda obmana u karijeri ili u životu. Jednom riječju evo za kraj evo vidite da sam branio svo vrijeme nezavisne televizije, nezavisne radije koji me nisu štedjeli tako da mi ne mogu ništa dole kada dođem inputirati, ali jednom riječju da treba vis-a-vis poticanja tog pluralizma pokušati im koliko je moguće pomoći kako bi oni i kroz jedan pod navodnicima fer nastup prema svima pomogli tom pluralizmu u zemlji u cjelini. A tko su osnivači tih stanica ili vlasnici? Kad su se one osnovale možda će o tome biti prilike odgovoriti vam kroz neku repliku. Hvala.
Imamo nekoliko replika. Prvi se javio Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Cijenjeni gospodine Kajin, poštovani kolega. Moram reći da sam dio vaše rasprave razumio ali to je bio ovaj dio koji nije bio vezan za ovaj zakon. Tu se sve vrti oko novaca. Ali nije stvar cijenjeni kolega ovdje samo novaca da ćemo mi nešto sa 3% povećati na 3 i pol posto. Radi se o principu javnoga interesa. Ne treba nitko dobiti javni novac ukoliko za to ne proizvodi i sadržaj od javnog interesa. Točka. Ne treba sad svi bit zadovoljni pa zato povećavati postotak da bi se namirilo svakog tko aplicira za sredstva. Problem je ovdje vezan uz javni interes, da se za javni novac mora proizvoditi sadržaj od javnog interesa koji na sebe veže domaću audio-vizualnu industriju koji onda zapošljava ljude koja plaća porez od čega vi kolega Kajin i ja dobivamo između ostalog plaću. To je poanta, a ne javni novac dat nekome koji nema obavezu raditi javni sadržaj, koji nikome ne polaže za to račune, koji nema obavezu nekoga zaposliti i nema obavezu proizvoditi adekvatne domaće audivizualne … [[Govornik se ne razumije.]] To je stvar principa. Dakle, nije stvar samo o novcu o čemu ste vi govorili, a ovaj dio koji ste govorili vezano za zakon taj dio mi nije bio jasan. Dakle, jeste li vi za zakon. Ove izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima ili niste ili je to vezano za amandmane koje ste predložili.
Hvala. Imamo odgovor, kolega Kajin.
Sve što navodite kada je riječ o javnom interesu evo samo mogu supotpisati, sa svima se naprosto slažem. Ali možda bi bilo dobro isto tako da pogledamo kako je ta kontrola i kako je taj javni interes zadovoljavao se do recimo 2011. godine. Itekako se tada kontrolirao taj javni prostor, itekako se isključivala pod navodnicima opozicija, a danas onaj koji je spreman što je moguće snažnije i jače udariti po strukturama ove vlasti taj će biti zastupljeniji i veći prostor će dobiti u jednom dijelu pa i državnih medija. Barem sa time se možemo složiti gospodine Mesić.
Hvala. Sljedeća replika Branko Hrg, izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin, vi ste u nekoliko navrata spomenuli pod navodnicima nezavisne male televizije i možemo reći nezavisne radije. Pa ja ću reći da ne treba to stavljati pod navodnike, jer u krajnjem slučaju puno su nezavisniji od onoga što bi trebalo bit nezavisno, što bi trebalo biti javna televizija, a nije nego je država. Prema tome, ovi mali su sigurno puno nezavisniji i sigurno puno više izvješćuju realno, nemaju žutila, nemaju bombastičnih vijesti, nemaju skretanja pozornosti na nebitne teme sa onih bitnih nego govore o životu. Govore o životu na terenu na lokalnoj razini. Mi ovdje ovim zakonom, ovim izmjenama u stvari udaramo na tradiciju posebno na lokalnoj razini. Uništavamo vjerojatno ono što traje 50 i više godina. Udara se na male radije. Da se ne udara na njih i na televizije male ne bi toliko oni davali primjedbi, ne bi se toliko bunili protiv toga. Jer danas govorili ste o profitnim i neprofitnim medijima, a ja vas pitam koji su to radiji, profitni radiji pogotovo mali radiji. Koje su to male televizije profitne? Koji je to profit koji oni ostvaruju kad su u principu svi u gubicima. A govorili ste i o tv pretplati. Znate kad bi malo bolje analizirali, razmislili onda si moramo postaviti pitanje zašto u stvari plaćamo tv pretplatu, da li je trebamo plaćati jer mi gledamo nešto sasvim drugo. A kad dodamo tome još egzekutorske činovnike i službenike ZAMP-a koji praktički zabranjuju slušanje više radija onda si postavljam pitanje da li će uopće preživjeti ti mali radiji. Jer u principu ljudi će prestat slušat radio budući da čim slušaju radio već im dođe službenik neki, zaposlenik ZAMP-a i udari im kaznu. Ulaze na svatove, a kamoli kud drugud.
Hvala. Imamo odgovor kolega Kajin.
A istina je gospodine zastupniče, vi živite u Križevcima. Ja živim u Istri. Ja ne poznajem praksu vaših medija u vašemu kraju ali poznajem svoj. Znam kako se oni financiraju i znam kako i oni isto tako nastupaju i djeluju. Međutim, slažem se sa vama da nema profita ni kod malih radija, ni kod ovih pod navodnicima malih ili privatnih televizija. I zato imamo ovaj Fond za poticanje pluralizma. I zato bi ovih 3% trebalo povećati na 4% ili 5% kako bi i sutradan ove male televizije i mali radiji mogli biti što je moguće neovisnije. Ali nemojmo isto tako tvrditi, uvjeravati javnost i sebe da ove male televizije ili mali radiji ili ti mali portali itekako nisu ispolitizirani. Opet ne govorim o Križevcima, ali govorim o Istri. Nemojmo govoriti da lokalne novine koje se financiraju javnim, lokalnim novcem isto tako nisu ispolitizirani. Nemojmo uvjeravati naprosto javnost i sebe da ovo o čemu govorim nije naprosto tako, jer previše utakmica rekoh i prije za govornicom imamo u nogama da znamo kako funkcionira taj medijski prostor od kojega svatko od nas pod navodnicima na neki način živi. Slažemo se, treba razgovarati o Hrvatskoj radioteleviziji, treba razgovarati o pretplati. Slažem se treba razgovarati o ZAMP-u. Pitanje da li smo dobra adresa ali trebamo o tome razgovarati jer mi smo konačno vlasnici i milijardu i 200 milijuna kuna građani kroz pretplatu izdvajaju za funkcioniranje nacionalne televizije. Međutim ja ću još jedanput reći po treći puta da za financiranje lokalnih medija u Istri, portala, televizija, radija, pisanih medija izdvaja se negdje oko 7 milijuna kuna, za borbu protiv droge milijun i 500 tisuća kuna, za hitnu negdje oko milijun 600 tisuća kuna [[Upadica: Hvala kolega čuli smo već to.]] -.. da čuli smo ali treba ponoviti građanima … [[Govornici govore u isto vrijeme, ne razumije se.]] može utjecati i na male medije.
Kolega Kajin vrijeme je već prošlo. Imamo sljedeću repliku Josip Borić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Kolega Kajin vi ste cijelo vrijeme govorili da vi štitite u svojoj raspravi male nezavisne medije, a onda ste rekli da ti mali lokalni mediji funkcioniraju po principu koliko para toliko muzike. To jedno s drugim onda baš i ne funkcionira nije logično. A onda sada cijelo vrijeme govorite za svoj mali dio gdje živite za Istarsku županiju da cijelo vrijeme izdvajate 7 milijuna kuna za financiranje tih i takvih medija. A ja se sjećam ove kampanje koja je prošla pa nije bilo minute skoro, svako 10 minuta otkucavao bi jedan sat i onda bi se pojavio glas Damira Kajina i govorio "Građani Istre probudite se, vrijeme je". Kakvi su bili rezultati? Građani se očito nisu probudili, Istra nije postala crvena a novci su potrošeni. Ali to je kažem bilo jedno dva mjeseca i da li je onda u tih 7 milijuna onda valjda i vaš dio novaca koji je bio namijenjen za predizbornu kampanju uložen ne biste li vi postali župan jer ovdje govorimo o sasvim drugoj temi, te male i takve treba zaštititi ali ne na ovakav način s time da se na njih ide s pokušajem da ih se stavi pod kontrolu politike kao što se to napravilo s ovim velikim javnim medijem kao što je naš HRT. O HRT-u niste rekli niti riječ, očito valjda više ni ne smijete.
Hvala. Imamo odgovor kolega Kajin.
… čuo to ovo zadnje. Pa itekako štitim te male televizije. Možda sam jedini zastupnik koji u njihovo ime podneso evo mogu čak reći ne njihovo jer to su sada moji amandmani, znači u njihovo ime. Da, ponovit ću koliko para toliko muzike. Kada ja spominjem tih 7 milijuna kuna, ne u tih 7 milijuna kuna nije bila niti jedna kuna moga novca. Ja govorim o javnom novcu o onom javnom novcu koje lokalna samouprava i regionalna uprava izdvaja i normalno agencije, bilo lokalne, javna poduzeća itd. za glancanje lika i djela svojih čelnika. Meni je drago da ste više pratili televiziju ili ne znam neku drugu radiostanicu u Istri nego na svome Rabu ili u Primorsko-goranskoj županiji gdje se inače sjajno prošli. Ali ja ću vam reći sada i opet više radi istarske javnosti nego radi vas koliko puta sam sudjelovao u tim lokalnim televizijama. Istra ih ima dvije. Na jednoj u prvom krugu niti jedanput u drugom krugu 30 minuta. Na drugoj u prvom krugu 30 minuta i to su mi oni sami sponzorirali možda nisam to trebao reći, oni sami, 30 minuta su mi dali, a u drugom krugu prijavljeno je sve bez brige u izvješću, a u drugom krugu još 30 minuta i to je sav moj prostor koji sam imao tamo. S druge strane drugi su danima bili prisutni ali neka su bili prisutni. Ali ja vas uvjeravam da krenuti iz ničega i usvojiti ovaj rezultat kada imate sve protiv sebe e dragi moj zastupniče to ne da je malo, vidjet ćete kako će to biti na idućim izborima.
Hvala. Sljedeća replika Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kajin malo ste pobrkali zakone pobrkali ste lončiće zato jer nitko vama nije ništa poklonio. Naime lokalne TV i radiopostaje su u obvezi kada je izborna promidžba dati prostora jednako svim političkim strankama odnosno svim kandidatima. Prema tome nitko vama ništa nije poklonio u jednom dijelu. Jednako tako baš me zanima hoćete li glasati za ovaj zakon ukoliko amandmani ne budu prihvaćeni. Amandmane smo naime dobili svi zastupnici i svi klubovi ali možda eto ste vi s obzirom da se skloni ili volite se s vladajućom koalicije bili delegirani da ih ovdje iznesete pa možda ipak prođu jer da je to učinio netko od strane opozicije onda sigurno ne bi prošli. Ne znam jednako tako da li ste upoznati da je u posljednjih mjesec dana su ugašene dvije radiopostaje i to vama blizu u Puli i Umagu one više ne djeluju i bez obzira na ovu količinu novaca na koju se pozivate koja bi trebala nekome osigurati opstanak ili osigurati neovisnost mislim da to neće riješiti problem. Jednako tako ne slažem se s vašom konstatacijom kada ste rekli tko bolje udara po vlasti taj će bolje proći naime upravo je obrnuta situacija, samo ću vas podsjetiti, vlast udara po nama pa je tako osobno premijer sazvao press konferenciju da bi kritizirao HRT javnu televiziju da bi nakon toga gle čuda pukim slučajem bili smijenjeni svi urednici 3. Dnevnika i jednako tako kada se udara primjerice po novinaru odnosno uredniku s HRT-a kada na njega bezočno urla što je pisalo i u medijima predstojnik Ureda premijera. Dakle pazimo što govorimo činjenice su jedno, a ono što bismo mi željeli odnosno neki željeli ili oni željeli je drugo. Javni interes je ono što bi trebalo biti nenametnuto nego što bi trebala biti obveza svima onima koji bi participirali u sredstvima fonda jednako kao što su do sada odnosno javni sadržaj zakonom imale definirane lokalne TV i radiopostaje koje su koristile sredstva iz fonda.
Vrijeme kolegice. Hvala. Imamo odgovor na repliku kolega Kajin. Izvolite.
Da, izgleda da se taj osjećaj odgovornosti do javnog interesa budi samo kada je netko u opoziciji. Kada ste gospođo bili na vlasti kada ne da ste urlali nego smjenjivali po tekućoj traci ljude na HRT-u ili utjecali na ponašanje u drugim medijima a konačno sjetite se procesa koji se ih se vodi oko FIMI MEDIJE onda vas očigledno ta uzvišena načela nisu dojmila kao sada kada ste u opoziciji.
Hvala. Kolegica Glavak je najavila povredu Poslovnika. IzvOlite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. S obzirom da nemamo ove pročišćene, nepročišćene članak 214. čini mi se Poslovnika dakle, nedopustivo je što kolega Kajin aludira na nešto vrijeđajući pri tome kolege u sabornici ili kolegice u sabornici. Očito vas je nešto zaboljelo kolega Kajin jer ste ovako morali hiperaktivno reagirati [[Upadica: Kolegice Glavak.]] pa vas lijepo molim da se suzdržite od vrijeđanja u sabornici.
Kolegice Glavak, nije bilo povrede Poslovnika… … [[Upadica se ne čuje.]] vi to vrlo dobro znate i apelirao da ne zlorabimo ubuduće. I zadnja replika Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani kolega Kajin, rekli ste da bi možda Hrvatskoj radioteleviziji trebali oduzeti još 0,5% pa uzeti od TV pristojbe 3,5%. Mislim da i rekli ste, iznijeli jednu konstataciju i to je za Hrvatsku radioteleviziju veliki novac. Veliki novac Hrvatska radiotelevizija milijardu i pol kuna godišnje posluje, sa milijardu i pol kuna, to je ogroman novac kojim ne zna poslovati. Hrvatska radiotelevizija u ovom trenutku stalno posuđuje svaki mjesec za svoje plaće. Hrvatska radiotelevizija je zapravo imenovali ste jedanput državna televizija, javna televizija, niste se opredijelili. Ona ne smije biti državna televizija. Ona nije državna televizija. Ona nije čak niti stranačka televizija. To moramo priznati. Ona je televizija nekih moćnika. I od javne televizije je napravljen privatni biznis. I taj privatni biznis je na dijelu već godinama, desetljećima. Privatni biznise se tamo radi i tamo se dobro zarađuje. I to je bitno. Čitavo vrijeme hvalite lokalne medije a onda se po njima osuli drvlje i kamenje. Očistimo prvo najvažniji medij, to je Hrvatska radiotelevizija. Kada ćemo očistiti Hrvatsku radioteleviziju, kada ćemo napraviti od nje javni medij a ne privatnu prćiju tada će sasvim sigurno drukčije djelovati i lokalni mediji. Jer u Velikoj Britaniji Royal Shakespeare Company je mjerilo za teatar. Tako Hrvatska radiotelevizija treba bit mjerilo za sve ostale medije jer je to, trebao bi biti najvažniji servis. Međutim, pretvoreno je u jednu lošu komercionu televiziju bez sadržaja, bez onih najvažnijih sadržaja i krčmi se. A da se krčmi a vidi se zbog čega se krčmi, zbog toga što njome upravljaju ne vjerodostojni ljudi.
Hvala. Odgovor kolega Kajin.
Slažem se sa vama gotovo u cijelosti. Ne smije Hrvatska radiotelevizija biti ni državna, ne smije biti niti privatna, ne smije biti ni stranačka, ne smije se na njoj niti krčmiti. Konačno ja sa tom Hrvatskom radiotelevizijom već četiri ili pet godina valjda jedini zastupnik u povijesti od konstituiranja pod navodnicima demokratskog parlamenta vodim jedan spor za naknadu štete jer sam za ovom govornicom bio izgovorio prije četiri ili četiri i pol sada, pet godina da se gotovo, gotovo, nisam rekao svaka, nego gotovo svaka emisija može kupiti. Taj spor je narastao na nekih 230 tisuća kuna. Kako će se okončati ne znam. Prvostepene presude su u moju korist, kako će biti drugostepena, konačna presuda to ćemo vidjeti. Ali ja želim još nešto reći, da Hrvatska radiotelevizija raspolaže sa nekih milijardu i 500 milijuna kuna na godišnjoj razini od TV pretplate ostvaruje milijardu i 200 milijuna kuna. Međutim, 5 milijuna kuna je veliki novac i za Hrvatsku radioteleviziju kao što je veliki novac i za bilo koju drugu instituciju u Republici Hrvatskoj. Slažem se ili dodati ću da unutar te Hrvatske radiotelevizije permanentno se vode ti jedni, ne znam kako bih rekao unutar redakcijski ratovi koji traju permanentno od izbora do izbora. Mi nakon izbora barem se na trenutak pod navodnicima smirimo ali tamo te frakcijske borbe naprosto su nezaustavljive.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HNS-a Boris Blažeković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče ministrice sa suradnikom. Područje elektroničke tehnologije je ovdje specifično područje elektroničkih medija a koje javnosti je dostupno, najrazvijenije područje ljudske djelatnosti u zadnjih 50 godina. Predložene Izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima su u jednom svom dijelu naprosto napredne. Osuvremenjuju razmišljanja, stavove, gledišta i tim i zakonske akcije u odnosu na moderne elektroničke medije. 21. članak Izmjena i dopuna Zakona skoro u potpunosti zadovoljavaju trenutne poglede ali i potrebe za aktivno i pozitivno djelovanje svih aktera u elektroničkim medijima. Zakonom se štite univerzalne vrijednosti, kultura, jezik, posebnosti i različitosti, manjinske skupine, te razni interesi brojnih sudionika civilnog društva. Od svih predloženih izmjena i dopuna mi u HNS-u dodatno bi apostrofirali samo neke aspekte predmetnog Zakona. Prvo treba nešto reći vezano uz lokalne i regionalne televizije i postaje u Republici Hrvatskoj. Jasno je da su sve televizije u Hrvatskoj za Hrvatsku, odnosno njene građane važne, kako one s nacionalnom koncesijom tako i one sa lokalnim koncesijama. Televizija današnje doba još uvijek apsolutno glavni i najvažniji izvor informacija prijenosnih, kulturnih, znanstveno-popularnih, edukacijskih, zabavnih programa. To konzumiraju svi građani i građanke bez obzira na stupanj obrazovanja, vjeru, spol, rodnost ili dob. Kao što svaka druga djelatnost nema samo dohodovnu stranu tako i TV produkcijska djelatnost ima puno širi značaj i ulogu od stvaranja profita. Ali kada i pomislimo na stvaranje profita radi se o djelatnosti od općeg značenja kao što su mediji, u ovom slučaju TV produkcija, odgovornost takvih, odnosno tih poduzeća trgovačkih društava je neusporedivo veća od raznih drugih djelatnosti. Današnji mediji su isto ili čak i više od politike odgovorni za krajnje kreiranje društvene atmosfere. Mediji su odgovorni od prijenosa elementarnih informacija do kategoriziranja, kvalificiranja i ocjene vrijednosti skoro svih događaja u zajednici. Selekcijom, pozicioniranjem i vrednovanjem mediji direktno utječu na stavove, mišljenje i svijest o događajima. Zbog silne količine informacija, zbog ubrzanog načina života, zbog preopterećenosti vlastitim radom i osobnim problemima današnji prosječni čitatelj, slušatelj ili gledatelj naprosto iz umora ili komocije prepušta medijima da formiraju njegovo mišljenje i stavove o događajima i pojavama u društvu, posebno u politici. Primjer ako Branimir … napiše da je Zagrebačka filharmonije fulala ja mu vjerujem i ne propitujem više. To samo govori da je danas odgovornost medija veća nego ikada, a čini mi se da su mediji u Hrvatskoj danas gori nego ikada ali to je moj osobni stav, stav mojih prijatelja i ljudi kojima sam okružen i s kojima se družim i nije trenutno tema rasprave. Svi mediji u Hrvatskoj osim HRT-a su privatni i svi su prirodno okrenuti profitu, a mnogi preživljavanju pa ne biraju, odnosno vrlo često biraju javno poticanje najnižih strasti kako bi podigli tiražu, slušanost ili gledanost ili da bi uopće opstali na tržištu i u takvim uvjetima neki mediji imaju zakonske pogodnosti. Protiv novinskih i elektroničkih blasfemija i uvjetno rečeno novinarske i medijske pornografije može se boriti na razne načine, ali važno je da su osnovni uvjeti poslovanja svih medija iste vrste naprosto isti. Nije dobro da su tv postaje s nacionalnom koncesijom u povoljnijim uvjetima poslovanja od medija na regionalnoj, odnosno lokalnoj razini. Treba otvoreno podržati rad tv postaje na regionalnoj i lokalnoj razini jer su važne, jer su najbliže problemima svojih sugrađana, jer najbolje razumiju probleme lokalnih zajednica i građana u njima. To je načelno javno retorički, ali što se bazičnih uvjeta poslovanja tiče … ne trebate iste te postaje favorizirati i posebno im pogodovati, a još manje ih stavljati u nepovoljniji položaj u odnosu na tzv. velike televizije što u svakom slučaju to objektivno i jesu i zato je posebno razuman članak 33. Zakona o elektroničkim medijima gdje se obvezuju javne ustanove i poduzeća da s 15% promidžbenog budžeta oglašavaju na lokalnim tv postajama. Time se barem donekle ublažava razlika … potencijala tv postaja s nacionalnom i regionalnom, odnosno lokalnom koncesijom. Šteta da nisu propisane sankcije za javne ustanove i trgovačka društva koji se ne pridržavaju tog članka. Dakle, mi u HNS-u smatramo da se nikako ne smije niti jedan poslovni subjekt bilo koje djelatnosti staviti u nepravedniji položaj spram drugih poslovnih subjekata iste djelatnosti, tako ni među medijima. Dapače, one koje po samoj prirodi stvari to nisu trebali pozitivnim mjerama države ili lokalne države postavljati u što ravnopravniji položaj. Drugo što treba istaknuti po nama uz izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima jest istaknuti potpunu otvorenost spram trgovačkih društava i pojedinaca i ostalih članica Europske unije te usklađenost propisima konzumacija elektroničkih medija s Europskom unijom, primjena koja u seb krije transfer tehnologije i znanja ali i zdravu konkurenciju. Hrvatska mora biti otvorena spram gospodarskih subjekata Europske unije pa tako i u području elektronskih medija. Treća stvar koja prolazi iz ovog zakona i koju treba naglasiti iako je svima jasna, ali baš zato treba posebno apostrofirati, jest suvremeniji pogled na elektronske medije. Danas ne postoji ljudska djelatnost koja ne koristi elektroničku tehnologiju kompjuter. Elektronički mediji su svakako područje koje se razvija neslućenom brzinom. Tek je prošlo nešto više od 20-tak godina od stvarne i opće upotrebe osobnih računala u Hrvatskoj. Internet je predstavljen praktički neki dan, a najraširenija društvena mreža Facebook bilježi tek nešto više od 5 godina postojanja i aklamacijske upotrebe kod nas. Internetska komunikacija, elektronska pošta je osnovni i skoro jedini vid pisane komunikacije. Mi smo u Saboru donijeli brojne izmjene gdje u pojedinim zakonima određujemo elektronske evidencije i arhiviranja, a zadnjom izmjenom Poslovnika donijeli smo racionalnu odluku da sve dokumente te prijedloge zakona, zastupnici dobivaju elektronskim putem. Na pragu smo službenog elektronskog potpisa i stvarnog elektroničkog digitalnog doba. Na internetu možemo pratiti razna kulturna događanja, koncerte, brojne izložbe likovnih djela, fotografije, kupujemo robe i usluge preko interneta, rješavamo svakodnevne administrativne osobne probleme putem interneta, plaćamo račune. Moram priznat da se još uvijek živo sjećam redova u SDK-u za plaćanje računa. Danas je ukupni život nemoguć bez elektroničkih komunikacija i pomoći kompjuterske tehnologije. Elektronički mediji, komercijalni i nekomercijalni polako preuzimaju glavnu ulogu u brzom informiranju o dnevnim događajima. Neka od hrvatskih najboljih novinarskih pera prešla su iz dnevnih i tjednih novina i pišu za značajne tzv. news portale. Neki od naših vrhunskih intelektualaca pišu članke, imaju svoje kolumne na raznim portalima. Brojni isto tako pišu svoje blogove. Svatko tko hoće ima priliku i mogućnost napisati i objaviti što god želi, iznijeti svoje stavove, mišljenje, strahove, maštanja, ideje. Brojni su objektivni i neobjektivni kritičari naše svakodnevice. Svjedočimo i čitamo od prizemnih prostakluka do vrhunskih znanstvenih, političkih i društvenih osvrta … komentara. Najduhovitiji prikazi, karikature, fotomontaže, filmovi, video uradci su na internetu i svim ostalim njegovim izvedenicama. Internet pruža apsolutno neslućene mogućnosti komunikacije. Revolucija … proljeća organizirane su i mobilizirane putem interneta. Zato je dobro da se ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima posebno bavi nekomercijalnim i neprofitnim elektroničkim publikacijama, proizvođačima neprofitnih audiovizualnih i radijskih programa. Mi u HNS-u vjerujemo da će ovaj zakon doprinijeti redu i razvoju u hiperprodukciji, kako komercijalnih tako i neprofitnih elektronskih medija, a na korist krajnjih konzumenata, građana i građanki te za razvoj i korist ukupnog društva. Mi smo u HNS-u predložili i amandman na članak 28. koji se nadamo da će predlagatelj prihvatiti i klub HNS-a će podržati prijedlog izmjene i dopune ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo dvije replike. Prvi je Jasen Mesić. Izvolite kolega Mesić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa poštovani kolega, mislim da je amandman već prihvaćen. Nisam ni sumnjao da neće bit prihvaćen. Ali upravo vi u HNS-u evo u čije ste nam ime sad i izgovorili jedan lijepi govor vezano za važnost Interneta i mogućnost elektroničkih komunikacija. I recite mi jednu odredbu u tih 20 i nešto izmijenjenih članaka koji garantira očuvanje kulture i jezika. Recite mi i jednu odredbu kolega? Hvala.
Hvala. I sljedeća replika je Sunčana Glavak, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Blažeković, u jednom trenutku činilo mi se da ste rekli da smo aklamacijom zapravo prihvatili korištenje računala. Ja se doista takve aklamacije ne sjećam, a jednako tako nisam bila sigurna da li govorite o Zakonu o elektroničkim medijima ili o elektroničkim telekomunikacijama. No, na stranu sve to. Amandman će vam bit prihvaćen. To je već bilo jučer na sjednici Vlade i to je tako objavljeno. Čudi me što nemate tu informaciju, a samo jedan mali detalj kada već toliko hvalite ovaj zakon. Samo ću vam reći svi vi znate, odnosno svi zastupnici znaju što znači informativni program. Međutim, po novome to će vam se zvati programi o tekućim događajima, pa ćemo tako valjda imati poseban raritet u Europi i tako ćemo imati urednike koji će biti urednik programa o tekućim događajima. Pa doista eto ja mislim da baš ne moramo tako jako hvaliti ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Nemamo odgovora. Sljedeća u ime Kluba zastupnika HDZ-a Sunčana Glavak. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine zamjeniče, kolegice i kolege. Konačni prijedlog zakona o elektroničkim medijima koji je pred nama umjesto uređivanja medijskog sektora, umjesto pompozno najavljivane Medijske strategije na žalost donosi uradak koji je u svom prvom čitanju zanemario upravo one čije djelovanje ovim zakon i uređuje a to je javnost. Svjedoci smo sveopće trivilizacije, ovaj puta u medijskom sektoru, omalovažavanja naše memorije jer podsjetit ću vas glavni strateg medijski Ministarstva kulture bez da ikog uvrijedim ali on se tako naziva i njega tako predstavljaju gospodin Živković najavljivao je Nacrt sveukupne medijske strategije prije ljeta samo na žalost nije rekao koje godine će biti to ljeto. Ove godine očito biti neće. Iz ministarstva su dolazile izjave da je upravo medijska reforma najvažnija reforma na kojoj se radi, a zamislite tek što je sa onim reformama koje nisu tako važne. Izražavam veliku strepnju što će se tek dogoditi u drugim segmentima Ministarstva kulture. Svjedoci smo onoga što se već do sada dogodilo. Samo ću vas podsjetiti vidljivi medijski rezultati. Donošenje Zakona o Hrvatskoj radioteleviziji. Tada smo govorili u klubu Hrvatske demokratske zajednice da će to na žalost biti Kukuriku televizija i da će glavni ravnatelj biti gospodar života i smrti. Nismo doduše tada znali da je glavni ravnatelj i zaboravna osoba, da tako ne zna da mora prijaviti imovinu, da ne zna je li državni dužnosnik, pa jednako tako zaboravi prijaviti i hotel. Dali smo mu u ruke 10 milijuna kuna s kojima može raspolagati bez da pita Nadzorni odbor. Čovjek je prije nepunih mjesec dana podigao novi kredit, pa možda će ga zaboraviti platiti. To se nikad ne zna. Ali kada govorimo o novcu jednako tako onda možemo pitati da li je možda i SDP zaboravio platiti porez na nekretninu koju je eto od SDP odnosno slijednika SKH kupio gospodin Radman. Možda ćemo dobiti odgovor i na to pitanje. Kada govorimo o medijskim uradcima, odnosno zakonima iz Ministarstva kulture imali smo eklatantan primjer i u HINA-i kada je smijenjeno Upravno vijeće, smijenjena je ravnateljica a da ne govorim što se dogodilo sa nedavno donešenim Zakonom o PDV-u doduše ne u Sektoru elektroničkih medija već u nekim tiskanim medijima. Podsjetit ću jednako tako da je rasprava sa zainteresiranom javnošću provedena tek nakon što smo na to upozorili mi iz kluba Hrvatske demokratske zajednice kada je prvo čitanje već bilo u Saboru. Dakle, upozorili smo i na plenarnoj sjednici, a više puta i na odborima. Proizvodi iz Ministarstva kulture konstantno nam dolaze manjkavi i umjesto da pročitaju što zainteresirana javnost u dobroj vjeri i namjeri uočuje kao nedostatke i da ih poprave do drugog čitanja javnost je dovedena u sferu podzemlja koja zapravo ništa ne razumije što im predlagatelj želi reći. Ništa od prijedloga iz javne rasprave nije usvojeno, a osim toga konačni prijedlog zakona nije dobio potporu matičnog odbora. I još jednom, kolegice i kolege apeliram na vas da predložimo svi zajedno da se ovakav zakon povuče iz procedure. Između dva čitanja nisu bili usvojeni ni prijedlozi bitni za dnevni život i opstanak primjerice televizijskih postaja. Usvojeno je nešto tek u prijelaznim i završnim odredbama, da se za 2013. za treći sektor dodijeli 3% odnosno milijun kuna bez obzira na to što već postoje osigurana proračunska sredstva. Vijeće za elektroničke medije sredstva inače za 2013. godinu podijelilo ne poštujući zakonsku obvezu i za nezavisne produkcije, ali njih se i dalje gura u fond. U posljednjih mjesec dana kada govorimo o lokalnim medijima ugašene su dvije tv postaje TV Plus i Gradska TV Zadar i tri radio postaj. Dvije sam već spomenula to su Pula, Umag i Virovitica. 60 ljudi iz medijskog sektora otišlo je ponovo na burzu. U Ministarstvu kulture čini se nema kadrovskog potencijala za pravovremena i kvalitetna rješenja, mašta se o nekim dalekim vizijama, danskim modelima a nastupi predstavnika ministarstva, usput budi rečeno svi su zaposleni u ovom mandatu unatoč zabrani zapošljavanja, uvjeravaju nas kako ne barataju osnovnim znanjima i informacijama. Samo ću podsjetiti ili ih zamoliti da malo bolje pogledaju, podaci postoje u Ministarstvu kulture i nedopustivo je da se pozivaju na to da neke podatke nemaju. Ako se njihovi, često nerealni i idealistički prijedlozi, ikad i sprovedu moram izraziti bojazan da možda se neće imati za koga sprovoditi jer u međuvremenu postojeći nakladnici će nestati a djelatnici otići kao i ovih 60 od maloprije na teret ministru Mrsiću. Unatoč rokovima u javnim raspravama Ministarstvo kulture ne reagira, naknadno predlaže nešto novo pa se gube dodatni mjeseci zbog kojih primjerice tv postaje još uvijek plaćaju dva puta isto pravo, a eto neki su u međuvremenu i ugašeni. Mali samo podsjetnik, kažu nije dobro govoriti puno o brojkama. Na tv postajama zaposleno je 2 tisuće ljudi u stalnom radnom odnosu. Njihova prosječna plaća je 3 500 kuna. Zakonom propisane obveze koje izrijekom ne smiju biti sponzorirane dosad su se iz fonda pokrivale sa otprilike 30%, a ovim prijedlogom će se i to smanjiti zbog novih korisnika na istu količinu sredstava. Naš zakon omogućuje da se fond puni sa 3% od pristojbe ali iz drugih izvora. Ako se uvode novi korisnici trebalo bi istodobno i povećati sredstva. Tako je primjerice napravila i Slovenija kada je u fond uvela portale što na neki način činimo i mi. Analiza koja bi objasnila razloge za selektivni ili diskriminirajući pristup Fondu za pluralizam jer ovaj omogućava samo tzv. neprofitnim elektroničkim publikacijama i proizvođačima neprofitnih programa pristup sredstvima fonda dok se tzv. profitnom sektoru to ne omogućuje. Sve to nam je izostalo. Potrebno je napomenuti, a upozorili smo to i prilikom prvog čitanja, da ulaskom RH u EU, dakle to smo već učinili, suglasnost za program dodjele sredstava iz Fonda za pluralizam daje Europska komisija. Postojeći sustav dodjele je prijavljen i smatra se zatečenom potporom. Međutim, ono što mene zanima što će biti s tim zatečenim potporama? Potpore prolaze kroz dosta kompliciran i dugotrajan postupak dobivanja suglasnosti od Europske komisije. Ako se sada nešto bude mijenjalo cijeli taj postupak pokreće se ispočetka ili ćemo čuti od predlagatelja kako je to napokon uređeno. Možda ćemo dobiti odgovor na to pitanje. Jednako tako Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja nije se dobro očitovala o tome, a očito je da mnogi koji danas rade u Vladi su prespavali proces pregovora za pristupanje EU, a nisu se potrudili niti informirati o preuzetim obvezama o načinu konzultiranja s Bruxellesom. Nažalost ministarstvo se ne bavi sa stvarnim problemima o kojima se s nakladnicima razgovaralo još prije dvije godine nego ugrožava na neki način cijeli sustav kako bi zadovoljili čini se partikularne interese odabrane grupe budućih korisnika fonda, a još je njihov broj apsolutno neizvjestan. Pred nama je zakon koji na niti jedno od realnih pitanja nije odgovorio kao da se to ministarstva ne tiče nego se nameće jedan model koji je u suprotnosti sa svim što Ministarstvo kulture čini inače kroz druge oblike programa potpore, ovdje prije svega mislim na potporu knjizi i nakladništvu u Ministarstvu kulture. Naime, oko 90% subvencija odlazi poduzetnicima i to onim d.o.o.-ima malim izdavačima, a 2009. godine uvedene su potpore elektroničkim publikacijama i tada moram reći nije bilo diskriminacije koja onemogućava prijavu onima koji su registrirani kao d.o.o. Dakle, u 2013. godini smo i niti godinu dana do početka novog Programa "Kreativna Europa EU" koja promovira poduzetništvo u kulturi, predlaže se zakon koji omogućuje financiranje po kriteriju kako je tko osnovan. Primjerice, podsjetit ću na famozni ZAREZ d.o.o. pa pitam se je li on zato komercijalan, ima li on javne sadržaje ili nije? Kolega Blažeković mogu i dalje o ZAREZ-u ako baš želite kad smo već oko sukoba interesa govorili mogli bismo se ponovno vratiti na to. Ministarstvo kulture između ostalog dobilo je i negativno mišljenje HUP-a koji jednako tako govori o diskriminaciji pa možemo reći da ovaj prijedlog doista u svim svojim segmentima nije poduzetnički stimuliran ili ako hoćete diskriminirajući. Postavljamo još jedno pitanje je li moguće da u vremenu kada se cijela Europa okreće poticanju kreativnih industrija Ministarstvo kulture na ovakav način odlučuje subvencionirati samo dio kreativnog sektora, odnosno neke izuzimajući od toga i valjda smatrajući da nisu dovoljno kreativni za ovakve oblike potpore. Potrebno je jasnije definirati pojam elektroničke publikacije, to smo već danas čuli, dakle iz članka 2. stavak 1. jer ta formulacija omogućava različita tumačenja nažalost. Zatim nisu definirani pojmovi neprofitne elektroničke publikacije i proizvođač neprofitnog audiovizualnog radijskog programa iz prijedloga izmjena zakona ovako kako je to sada napisano nije moguće dati jasnu procjenu učinka izmjena ovog zakona. Posebno se to odnosi na ovaj drugi pojam koji s obzirom na naziv aludira da bi mogao postojati proizvođač programa koji proizvodi i profitne i neprofitne programe. Dakle, tu dilemu nekoliko puta smo pokušali razjasniti međutim još uvijek nemamo odgovor, barem ne nekakav racionalan odgovor. Primjerice moglo bi se dogoditi da na primjer komercijalna televizija sa nacionalnom koncesijom, odnosno neki od proizvođača u njegovom vlasništvu možda bi mogao proizvoditi program neprofitne, odnosno neprofitni program i jednako tako aplicirati za sredstva Fonda za pluralizam. Nije jasno isto tako zašto se izbacuje odredba članka 48. koji definira obveze neprofitnih programa u vezi vlastite proizvodnje. Članak 48. u nastavku negativno djeluje na kretanje roba i usluga jer se ograničava da se status neprofitnog pružatelja medijske usluge utvrđuje kod davanja koncesije, odnosno dopuštenja i ne može se mijenjati tijekom trajanja koncesije.
Kolega Mesić ja vas molim da dozvolimo kolegici.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Mesić ja vas molim. Hvala vam lijepa. Članak 64. diskriminira profitne proizvođače radijskog i TV programa iz članka 19.dakle usluge na zahtjev kolege su govorile o tome, nismo dovoljno bogati da bismo tako nešto financirali. Potrebno je definirati barem početne omjere podjele sredstava između radija i televizije i ostalih sudionika fonda u važećem Zakonu o elektroničkim medijima. Podsjećam samo taj odnos je 50-50 između radija i televizija, a predloženo rješenje ostavlja tu obvezu Agenciji za elektroničke medije. Naime možemo samo zamisliti da će već u idućoj godini iznosi dotacije moći iznositi i do 80 tisuća eura godišnje u 2014.čuli smo to uvodno i od predlagatelja biti će tek definira pravilnikom koji će pazite za neovisnog regulatora ipak morati odobriti Ministarstvo kulture pa eto toliko o neovisnosti kada govorimo o tome. S obzirom da ne postoje nikakve analize niti kriteriji na temelju kojih bi se odlučivalo očigledno je da se na ovakav način ovaj vrući krumpir odlučivanja tog odnosa koji nije samo stručno već ako hoćete i političko strateško pitanje s kojim vjerojatno nitko neće biti zadovoljan, prebacuje Agenciji za elektroničke medije, a koju će ponovo tada kontrolirati nadležno ministarstvo. Na kraju želim istaknuti da predlagatelj nije usuglasio osnovne pojmove u predloženom zakonu pa tko u članku 2.navodi elektroničke publikacije, a u članku 48.navode se neprofitni pružatelji elektroničkih publikacija pa ovako se nekonzistentnim praćenjem pojma u zakonu vjerujem da će prije ili kasnije doći do problem kod primjene ovog zakona. Još jednom u ime kluba HDZ-a apeliram da se ovaj zakon povuče iz procedure. Zakon nije dobio ni potporu matičnog odbora i apeliram jednako tako na ministarstvo da počne komunicirati s javnosti. Nemojte ignorirati javnost, javne rasprave i pokažite barem malo uvažavanja za ovaj Visoki dom. Na niti jedno postavljeno pitanje nismo dobili odgovor barem ne izravan odgovor i nažalost možda je to zato što nam ipak ne znate odgovoriti, to bi doista bila tragedija. U prethodnom mandatu dosegli smo visoku razinu tolerancije, otvorili javne rasprave, usvajali medijske zakone u redovnoj proceduri konsenzusom. Ovaj puta jedini konsenzus koji može biti da se ovaj zakon povuče iz procedure. Izražavam žaljenje što smo sve to uspjeli unazaditi ali više od svega izražavam zabrinutost jer vaša nedorečenost, lutanja i ispunjavanja partikularnih interesa uske grupe medija izravno ugrožava radna mjesta i egzistenciju ljudi koji rade u elektroničkim medijima. 24 televizijska i 155 radijskih koncesionara djeluje u RH odnosno do današnje rasprave nešto manje od toga jer neki su nažalost ugašeni. Klub HDZ-a neće podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Hvala kolegice. Imamo dvije replike prvi se javio Damir Rimac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolegice Sunčana dakle vaše je demokratsko pravo kao opozicije i oporbe da kritizirate i to vam pravo nitko neće oduzeti. U svojoj raspravi ste se većim dijelom osvrnuli na HRT, većim dijelom. Naravno da problemi na HRT-u i svim onim lokalnim medijima koji imaju probleme nisu nastali jučer ili prekjučer, ti problemi traju nekoliko godina ili ajmo reći desetak godina. Oni postoje i traju. Bit ću slobodan pa ću spomenuti jedan lokalni medij uz koji sam ja bio osobno vezan jer sam jedno vrijeme i radio na njemu, a to je Vinkovačka televizija koja budimo realni ima epitet stranačke televizije i koja sada propada. Dakle vi ste spomenuli da ima 24 televizijske medijske kuće u Hrvatskoj, vjerojatno do kraja godine bit će i manje, jedna od njih će biti koja će se ugasiti ali pitanje je kako će proći predstečajni postupak je Vinkovačka televizija. … kod referiranja na HRT niste spomenuli recimo da u periodu kada su se pojavili problemi, a kažem ti problemi traju nekoliko desetaka godina na HRT-u, postojali su novinari koji su se financirali dakle njihove plaće su bile u nekoliko elementa čak i veće nego plaće hrvatskih zastupnika, dakle to je taj javni novac.
Hvala. Imamo odgovor kolegice Glavak.
Hvala lijepa. Kolega Rimac upravu ste i danas su njihove plaće, ne svih, veće od saborskih zastupnika. Upravu ste slažem se s vama. Mogu se složiti s vama i da je za sada naše demokratsko pravo da govorimo. Kako ste krenuli sa ukidanjem svih mogućih odnosno izmjenama Poslovnika tko zna hoćemo li moći govoriti. Dok govorimo govorimo, dok nam ne zabranite. Što se tiče HRT-a, samo manji dio niste pozorno slušali do kraja možda je ipak bila predugačka rasprava u prvom dijelu osvrnula sam se na HRT, a poslije sam govorila o onome što je nedorečeno u zakonu. Ako ste vi neemotivno vezani uz Vinkovačku televiziju, ja sam emotivno vezana uz Varaždinsku televiziju. I oni imaju problema, imaju ogromnih pritisaka, a zar moram govoriti u kakvom okruženju rade. Hvala lijepa.
Sljedeća replika Jasen Mesić.
Je poštovani potpredsjedniče. Je kolegice Glavak izgleda da nam je ostalo jedino pravo da govorimo bez obzira što više nema prenosa na 2.kanalu HRT-a, a kada se ovdje recimo razgovaralo o europskom uhidbenom nalogu onda se u 6 popodne na 4.kanalu prikazuje repriza Emisije "Dobro jutro Hrvatska", gospođo Glavak, da se ponovno utvrdi gradivo od tog jutra. Jel nije javni interes da hrvatska javnost čuje raspravu o europskom uhidbenom nalogu, kada cijela Europa kao što ste spomenuli kolegice Glavak govori o novom to je jedini program EU kojem sredstva rastu u sljedećem razdoblju od 7 godina, povećavaju se. Fuzionira se program kulture i program medija. Sve je bazirano da onaj dio kulture da ima tendencije biti poduzetnički aktivan da se dodatno podupre. Nikom, ali nikom nije palo na kraj pameti da ide sa subvencioniranjem nečega što samo ima glavni argument da je neprofitno. Nikada nikome to nije palo napamet u cijeloj Europskoj uniji. Pa ovo je politika sredine 20. stoljeća. Upravo ona kultura koja sama za sebe može zarađivati i pribavljati vlastite prihode je neovisnija, jača, čvršća, nosi veću vrijednost. Tak je i sa svim dijelovima. Tako je sa obnovom baštine. Jedan od glavnih kriterija prvo ulažeš u obnovu onoga što ima već zadanu novu namjenu. Tek onda ono što nema. Tako je i sa ovim Programom. Pa upravo u tome je, u tome je caka. I to svi razumiju. Ovo su priče ih hladnog rata. Tko će to izdržati. 2014. će možda pravilnikom biti propisana da dobiju iz tih 30 milijuna neprofitni mediji 10 milijuna. Što ćemo onda? Hoćemo svi otvoriti neprofitne portale [[Upadica: Hvala.]] I pisati blogove i dobivati poticaje. Biti će sukoba interesa.
Hvala kolega Mesić. Imamo odgovor, imamo odgovor na repliku, kolegice Glavak izvolite.
Hvala lijepa kolega Mesiću potpuno ste u pravu. Spomenuli ste četvrti program, naravno možda bi bilo korisnije da se na četvrtom programu primjerice emitiraju emisije namijenjene iseljeništvu a ne da se emisije … [[Govornik se ne razumije.]] ukidaju o tome. Danas nismo ništa govorili. Ali kolega Rimac će opet reći da se referiramo samo na Hrvatsku radioteleviziju ali što ćete ipak su oni sa nacionalnom koncesijom kukuriku televizija. Dakle ukinuto je nekoliko emisija na Hrvatskoj radioteleviziji, ukinuto je emisija na Hrvatskom radiju o tome ništa nismo govorili. O tome samo šutimo i ne želimo jasno progovoriti jesu li bili urednici nepodobni ili čekamo da premijer sazove press konferenciju pa da onda i to na taj način obznani ili će se to samo u kuloarima pričati, jednostavno neke emisije dokidati. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada će nam u ime Kluba nezavisne zastupnice Jadranke Kosor i HGS-a gospođa Kosor izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Rekla bih na početku da ću biti kratka ali vidjeti ćemo to je obično tako kada netko najavi da će biti jako kratak onda oduži preko svih granica. Dakle počela bih ponovo s Ustavom Republike Hrvatske koji kaže da je u Hrvatskoj na snazi trodioba vlasti, dakle na zakonodavnu, izvršnu i na sudbenu. Međutim praksa a to onda najbolje političari vide kada su na vlasti, pa kada su u oporbi onda uvijek zapravo različito kritiziraju pogotovo javne medije. Dakle, moje je mišljenje da je na snazi i četvrta vlast a to su Hrvatski mediji. Vrlo utjecajni, prodiru u sve pore i što se tiče politike svakako itekako utječu, itekako mogu pomoći, itekako mogu odmoći prije svega u tome da neke relevantne informacije ili dospiju do građana ili ne dospiju do građana. I svakako da je onda rasprava, svaka rasprava u medijima u Hrvatskome saboru iznimno važna. Apeliram da ona bude iznimno ozbiljna, da ona bude bez doskočica, bez podmetanja, da bude realna i da govori o hrvatskom trenutku sada. Slažem se oko ovoga Prijedloga Zakona, izmjena Zakona, svi bi mediji trebali imati jednaki pristup javnome novcu, ali prema jednakim kriterijima, ujednačenim, dogovorenim precizno, artikuliranim. I to je mislim notorna stvar oko koje čini mi se nema spora. Dakako da ne bismo mogli ili smjeli donositi Zakone koji će generirati nove probleme. Zato mi se, vračam se Ustavu Republike Hrvatske koji jasno kaže kako se bira Vlada, kome odgovara Vlada. Vlada odgovara Hrvatskome parlamentu. Ovdje se bira. Prema tome, i prema tumačenju starog Poslovnika i prema tumačenju novoga Poslovnika, kako god bilo za mene kao pravnicu postoji jedno jedino tumačenje. Ako matični odbor što se ne događa često, ako matični odbor izglasa nepovjerenje rekla bih nekom zakonu, dakle, glasa protiv zakona bez obzira kojom većinom to protiv bilo izglasano onda dvojbe za nas zastupnike i zastupnice u Hrvatskome saboru ne bi trebalo biti. Za takav zakon ne bi nažalost trebalo glasati. Jer ako želimo jačati a moje mišljenje je također i u skladu sa trendom u Europskoj uniji, u Europskom parlamentu ako želimo jačati instituciju odbora u Hrvatskome saboru pa kroz to naravno i Hrvatskoga sabora onda mišljenje odbora treba uvažiti i mišljenje odbora treba poštovati. Mišljenje odbora treba slijediti i ako je odbor a ponavljam, probajte se sjetiti to se ne događa tako često, ako odbor kaže ne nekom zakonu, u konkretnom slučaju izmjenama i dopunama zakona onda to mora biti za nas jedini vodič. Bez obzira pripadali li vladajućoj koaliciji ili opoziciji. Tako ćemo dame i gospodo jačati dignitet ovoga Sabora i odbora u kojima bi rasprava trebala biti i sadržajnija i dublja i sveobuhvatnija. I na kraju mišljenje Odbora uvijek treba biti relevantno kod odlučivanja. Dakle, to je ono što bih mogla reći o ovim Izmjenama i dopunama, dakle, za mene tu dileme nema. Ali kako je riječ o elektroničkim medijima i kako se situacija na Hrvatskoj radioteleviziji događa danas i kako smo svjedoci nevjerojatnih događaja posljednjih mjeseci od smjene urednika, smjene novinara, biranja novih urednika, ostavki, pa evo i odlazaka na bolovanje jučer koliko možemo čitati vezano za događaje u ovom trenutku. Mislim da moramo progovoriti i da je dobro progovoriti o Hrvatskoj radioteleviziji. To je jedini veliki medij u vlasništvu Republike Hrvatske. Dakle on pripada svim građankama i građanima. I dakako da postoji i zakonski i prema ovom Zakonu ali i prema prošlome i prema prošlima obvezama HRT-a, rekla bih u konačnici polaganje računa. Sjećam se nevjerojatnih događaja kad smo pokušavali u prošlom mandatu Vlade dobiti program restrukturiranja, vraćali ga nekoliko puta, raspravljali o naplati duga. To je neka tema koju smo potpuno zaboravili. Dakle naplatili tada ovrhom 38 milijuna kuna pa 78 na otplatu, za 220 milijuna kuna se HRT žalio, nisam pratila u posljednje vrijeme kako je to završilo. Dakle, moramo ovdje razgovarati o HRT-u jer je to javni servis za koji moraju postojati također javni i vrlo jasni standardi u funkcioniranju. Javna televizija, HRT ponavljam koja je u vlasništvu Republike Hrvatske mora promicati vladavinu prava, dakle najveće i najvažnije vrednote Ustava Republike Hrvatske. Mora isto tako kroz svoj program, kroz svoje emisije, pogotovo informativne štititi pravnu državu, promicati pravnu državu i svakako vrednote Ustava Republike Hrvatske, a jedna od tih je svakako i da smo svi pred zakonom jednaki. Pa onda i svi ljudi koji vode HRT jednaki su pred zakonom ili pred zakonima pa i u skladu sa Zakonom o sprečavanju sukoba interesa, dakle ako igdje onda upravo na HRT-u gdje se sa naravno puno argumenata propituje imovina svakoga od nas zastupnica i zastupnika, članova Vlade, onda to mora biti jasno kao dan i tu dvojbe ne smije biti da tako jasni kriteriji i u tumačenju zakona Republike Hrvatske moraju biti isti. I nema dvojbe da je pitanje koje može i mora zanimati javnost ne samo čelnika koji vode tu kuću nego svakako da budući da čuli smo veliki novac poreznih obveznika, veliki novac građanki i građana Republike Hrvatske podupire funkcioniranje te kuće. Naime, važno je i uvijek to je neka nulta točka i u percepciji Vlade i u percepciji Hrvatskoga sabora, u percepciji institucija pa i u percepciji televizije, odnosno radiotelevizije koja je u vlasništvu Republike Hrvatske vjerodostojnost, a vjerodostojan si onda kad jednake kriterije primjenjuješ na druge kao što i na sebe. Dakle HRT, dame i gospodo, ne može i ne smije i ne smijemo pristati na to da bude kuća koja će eventualno proizvoditi afere. Njegova funkcija ili njezina funkcija jest da afere u hrvatskome društvu otkriva, istražuje i da ih osuđuje s nultom tolerancijom za koju smo se, barem sam mislila prije nekoliko godina, čvrsto opredijelili. Dakle zaključno, jer mislim da je trebalo reći u ovom trenutku upravo o situaciji u toj kući također nekoliko riječi, zaključno jednaki kriteriji, vjerodostojnost i kroz izmjenu zakona i ovaj zakon se naravno u konačnici odnosi i na tu kuću i na sve druge kuće. Vraćanje vjerodostojnosti kako bismo i dalje kao članica Europske unije jačali i gradili pravnu državu i zastupali vladavinu prava kao jedno od temeljnih načela u funkcioniranju države, 28. članice Europske unije. Dakako, u skladu sa odlukom odbora moj klub neće podržati izmjene i dopune ovoga zakona. Hvala.
Hvala i vama. Imamo prijavljene dvije replike. Prvi se javio Branko Vukšić. Izvolite kolega.
Uvažena kolegice Kosor, u potpunosti se slažem s vašom konstatacijom koju smo zapravo svi ponavljali, svi mediji trebaju imati jednaki pristup javnom novcu i taj javni novac može dijeliti pod jednakim kriterijima. U potpunosti točno. Slažem se i sa konstatacijom da ako matični odbor odbije zakon dvojbi za zastupnike u Hrvatskom saboru ne bi trebalo biti. Taj bi se zakon trebao povući iz procedure, doraditi i doći kao što sam predložio, nakon što raspravimo medijsku strategiju tada ima smisla mijenjati zakone koji se tiču medija. Naravno da će ako to učinimo institucija odbora će ojačati, ne samo da će ojačati institucija odbora, ojačati će i ugled saborskih zastupnika i ugled samoga Sabora jer će jedanputa nekakvo mišljenje jednoga odbora, ne bilo kojeg odbora, matičnog odbora, ovaj Sabor uvažiti. Jer čemu odbori ako njihova mišljenja se ne tiču plenarne sjednice. Mislim nemamo svrhe, onda ukinimo odbore. Prihvati li saborska većina mišljenje odbora koje je negativno dokazat će svoju dosljednost i uostalom i njezina će pozicija ojačati time. Građani će shvatiti da se ipak nešto kreće unaprijed i da ono što čitavo vrijeme govorimo, da dokazujemo na djelu demokratičnost koja bi trebala vladati u Saboru. I jedna tek napomena, sve političke garniture su vladale HRT-om, neke manje uspješno, neke više uspješno, uglavnom za svake smjene vlasti, to dobro znate i sami, mijenjali su se urednici na HRT-u što nije dobro i treba prekinuti. Rekli smo ajmo sada napraviti reda na televiziji, međutim nismo to učinili.
Hvala. Imamo odgovor. Kolegice Kosor, izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Vukšiću, mi kao da evo iz rasprave u raspravu nastavljamo zajedničku temu koju je dobro da otvaramo, a to je status, položaj i percepcija zastupnika odnosno Parlamenta u hrvatskome društvu koji je loš, o zastupnicima se misli loše, uglavnom loše. Ocjene koje Sabor dobija ponavljam još jedanput svim anketama su uglavnom uvijek najlošije pa se moramo truditi to popraviti. Dakle, ovo je jedna od mogućnosti. Ako zastupnici u nekom odboru, a ponavljam to se događa zaista rijetko odluče da neki zakon odnosno izmjene zakona nisu dobri, da moraju ići na doradu, onda to treba cijela plenarna sjednica poštovati. To je jedan od tih malih koraka za čovječanstvo, ali može biti veliki i za nas. Ponavljam, tumačenje Poslovnika i prijašnjeg i sadašnjeg i onih bivših jest zapravo na tome tragu. Moj argument više jest na primjer ako za neki zakon koji primjerice predloži netko iz oporbenih redova Vlada Republike Hrvatske da negativno mišljenje onda se taj zakon neće prihvatiti u Hrvatskome saboru. Dakle, ako Vlada koja odgovara Saboru, koja odgovara zastupnicima da negativno mišljenje na neki zakon taj zakon se neće izglasati. E sad, ako obrnemo situaciju stvar je potpuno jednostavna. A što se tiče nastojanja da se ovlada nekim medijima to je tako uvijek, dakako i onda uvijek slušamo da iz redova opozicije se kritizira to. I vladajući često misle da je ta slika trebala biti puno bolja i još bolja i da mora biti najbolja. To je tako. Ali mi smo ovdje ti koji trebamo odlučivati kakav će zakonodavni biti okvir kako bi se stvari postepeno, ali sigurno mijenjale. Hvala.
Hvala. Imamo sljedeću repliku, Miroslav Tuđman. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo Kosor, ja sam suglasan sa ovim vašim stavovima da mišljenje odbora treba biti relevantno kod odlučivanja, da to jača dignitet i Sabora i da može popraviti i tu negativnu sliku ovo što ste i sada rekli. Međutim, realnost je sasvim drukčija. Vi ste govorili o nevjerojatnim događajima smjene urednika. Međutim, prošli tjedan smo imali nevjerojatni događaj usvajanja Poslovnika gdje je izrijekom na ovaj amandman da mora biti obvezno mišljenje odbora da bi zakon mogao doći na plenarnu sjednicu predlagatelj izravno rekao da nije bitno mišljenje odbora, da je demokratskije kada svi raspravljamo o određenoj temi. Prema tome, mi idemo itekako unatrag i uloga odbora ne samo po pitanjima ovih zakona i odnosa da kažem pod navodnicima samo hrvatskih zakona nego i kad se tiče ovih zakona i europskih poslova naprosto matični odbori više se ne pitaju. I moguće je da zakoni i drugi prijedlozi zakona dođu na plenarnu sjednicu a da ih uopće odbori ne raspravljaju. Prema tome, mi idemo unatrag i to je realnost sa kojom se moramo suočiti jer je to naprosto po ovome redukcija i demokracije i još više će uništiti dignitet Hrvatskoga sabora.
Hvala. Imamo odgovor, kolegice Kosor izvolite.
Da, slažem se. Rekla sam u raspravi za govornicom da je to u suprotnosti sa trendom u EU, odnosno Europskom parlamentu gdje se nastoji jačati utjecaj odbora i njihova uloga. Međutim, ako to bude tako onda predlažem da ukinemo da donesemo odluku o ukidanju odbora. Naime zašto to predlažem? Jednako tako da bismo olakšali obveze državnoga proračuna, jer znamo da predsjednici odbora, potpredsjednici odbora imaju svakako veću plaću i veće plaće nego što to imaju obični, tzv. obični zastupnici. Prema tome, smanjimo sredstva za plaće koju će dobivati i Hrvatski sabor ukupno tako da ako ukinemo onda odbore, ako oni nisu važni ukinimo ih i smanjimo troškove poreznim obveznicima.
Hvala. Sljedeći za raspravu u ime kluba HDSSB-a Josip Salapić.
Hvala lijepo potpredsjedniče Sabora, uvaženi zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo odmah na početku ispred kluba HDSSB-a na žalost i ovo je jedan od zakona koji donosimo na jedan način kako zakone u Hrvatskom saboru ne bi trebali donositi. Prije svega, važno je ovo područje elektroničkih medija, pitanje financiranja, pitanje javnog novca i javnog interesa pa mislim da bi bilo u duhu demokracije da smo konsenzusom donijeli ovako jedan važan zakon. No međutim, u posljednje vrijeme čini nam se kako evo smo sve bliže i ušli smo u EU. Nekako se ta razina komunikacije u Saboru svela ili krenula u sasvim jednom krivom smjeru. Nije to dobra poruka sigurno i nije dobra poruka da zakon koji ponovit ću isto nije dobio, dakle potporu na matičnom odboru dođe na plenarnu sjednicu i da se, dakle jedno mišljenje matičnoga tijela u jednoj koja bi trebala barem biti konstruktivnoj raspravi ne uvažava. To nije dobro i to nije dobra poruka ovdje iz Hrvatskog sabora prema prije svega hrvatskoj javnosti. Mi u klubu HDSSB-a također ne možemo podržati ovaj Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima iz nekoliko razloga. Prvi je ovaj razlog dakle ne podržavamo to da se ako smo se založili i zalažemo se za jačanje uloge Hrvatskog sabora i matičnih odbora, odbora u Hrvatskom saboru rekli smo da ćemo izmjenama Poslovnika to postići. Već na prvom koraku vidimo da to nije tako jer ne uvažavamo mišljenje odbora. Sve to skupa da se ne ponavljam, sve ono isto što su kolege prethodnici govorili nije dobro i Hrvatski sabor time po nama šalje krivu poruku. Što je to javni interes, kako procijeniti javni interes u ovome medijskome prostoru po pitanjima elektroničkih medija to je jedno vrlo kompleksno pitanje i mislim da je teško dati odgovor na to jer jedna razina dakle financiranja javnoga novca prema javnom interesu barem što se tiče ovih elektroničkih medija to su dakle vidljivo je i iz ovog prijedloga zakona i u ovim izmjenama i dopunama prije svega nejasni kriteriji. Kriteriji za sve trebaju biti jednaki i kriteriji svima trebaju dati u medijskome prostoru u ovom pitanju elektroničkih medija jednaki prostor. Činjenica je da ako će se već ići da se dakle u ovaj Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija da se ta sredstva fonda ako će se povećavati na ove internetske portale, dakle ako ćemo ići u raznovrsnost i ako će se dati prilika da se i neovisni proizvođači i produkcija mogu javljati na natječaj i koristiti sredstva ovoga fonda onda treba definitivno osigurati prije svega sredstva u tome fondu jer bez dovoljno sredstava uzima se onima koji već iz tog fonda ne mogu povući dovoljno. A vidjeli smo danas u raspravama, čuli smo da se tu radi o 24 lokalne televizijske kuće i oko 150 radijskih postaja koje bi prema ovome konačnome tekstu zakona bili oštećeni u ovom dijelu mogućnosti financiranja iz fonda koji iznosi negdje oko 30 milijuna kuna. Što se dešava i što će se dešavati sa lokalnim televizijama i lokalnim radijskim kućama pokazat će vrijeme koje je pred nama jer očigledno je s obzirom da je zakon došao u raspravu da će se kao takav i izglasati. Trebali smo saslušati i donekle pokušati uvažiti i mišljenje predstavnika udruga lokalnih radija i televizija jer oni amandmani, oni komentari koje smo dobili svi zastupnici i klubovi zastupnika sigurno imaju uporište da bi trebali biti prihvaćeni u ovom zakonu. Nije isto osnivati lokalnu televiziju i lokalnu radiopostaju, nije isto dobiti koncesiju za lokalnu televiziju i za lokalni radio, nije isto pisati programske smjernice, dobiti dozvolu za program, imati stručne kadrove od onog dijela internetskih portala gdje to mogu osnovati dvije punoljetne osobe 70 kn javnih biljega, jedan laptop i imate internetski portal. Dakle, mi jesmo za to da se omogući i tom dijelu neprofitnih medija i neovisnih produkcija da uđu u financiranje fonda na određeni način ali onda trebamo slijediti primjere da se ugledamo na ostale europske zemlje gdje ćemo povećati financijska sredstva u tome fondu ili će se dakle osmisliti zakonski jedan novi fond za tu kategoriju neprofitnih medija. Ili ćemo dakle osigurati da ti kriteriji budu jednaki za sve ali uvažavajući različitosti što se tiče zakonskih obveza i mogućnosti kada se osnivaju. Nije isto dakle osnivati televizijsku lokalnu kuću i ovako jedan internetski portal. Istina je da treba uvesti reda i u sam rad tih televizija i radija na lokalnim razinama, prije svega redefinirati ulogu tih medija u izbornim kampanjama i promidžbama. Pa evo svjedoci smo i u ovoj zadnjoj kampanji za lokalne izbore da su neke televizijske kuće bez obzira kakav one predznak imale u javnom mnijenju ali zaista kroz svoj program provodile jedno političko nasilje. Dogodilo se to evo i u mojoj županiji da imate promidžbene poruke na jednoj lokalnoj televiziji gdje se uopće ne vidi tko je naručitelj, da li iza toga stoji politička stranka, da li neovisna lista ili nezavisni kandidat nego imate samo priču o nečemu, a ne potpisuje nitko. Dakle, to bi se trebalo zabraniti. To je zabranilo Državno izborno povjerenstvo ali to se ne bi smjelo događati. Lokalne televizije su važne i značajne i trebaju imati svoje mjesto u financiranju Ministarstva kulture. Svjesni smo i toga da se taj javni interes i javni novac što se tiče lokalnih medija ne radi se samo o javnom novcu tu se radi i o privatnom novcu pa onda dolazi do toga da i novinari djelatnici u medijima koji isto tako s obzirom na krizu teško pronalaze radno mjesto trebaju raditi svoj posao, trebali bi ga raditi neovisno ali nažalost zbog toga što su plaćeni od svojih vlasnika iz privatnog kapitala ponekad se ponašaju vrlo neprofesionalno. Na određeni način dakle taj dignitet neovisnosti profesionalnog novinara sveden je na najmanju moguću mjeru. I to je isto primjer i to ne trebamo tu zatvarati oči pred tim problemima. Dakle, treba uvesti reda i u zakon, dakle ako je nešto neovisno, ako se radi o neovisnom mediju bilo o televiziji, radiju ili portalu onda to zaista treba biti tako. Ako je novac kojim se financira iz javne državne blagajne onda treba znati procijeniti što je to javni interes. A da treba uvesti reda u Zakon o medijima to sigurno je i ovo što će i vrijeme koje će biti pred nama. Što se tiče ovoga zakona on je u onom svom jednom dijelu što se kaže tehnički zakon kada se radi o usklađivanju Zakona o elektroničkim medijima sa Zakonom o općem upravnom postupku, Zakonom o upravnim sporovima i Kaznenim zakonom sa usklađivanjem sa odrednicama Lisabonskoga ugovora to je nešto što spada u tehniku zakona i to treba prihvatiti. Ali ovo što se tiče dakle proširenja mogućnosti javljanja na natječaj za Fond za razvoj pluralizma to je nešto što je dakle ključ ovoga zakona i već ako idemo u tome onda trebamo osigurati dakle svima jednake uvjete. Mi ne možemo podržati ovakav prijedlog zakona jer on prije svega jest da širi mogućnosti ali i uskraćuje onima koji dosada su koristili sredstva iz toga fonda. I to zaista treba prije svega i trebali smo, a to ste iz Ministarstva kulture i obećali, donijeti medijsku cjelokupnu strategiju za vrijeme od mandata vaše Vlade pa do danas. Mi tu Medijsku strategiju nismo vidjeli. Tako da se bez jedne kvalitetne Medijske strategije ne može ni donijeti kvalitetan Zakon o elektroničkim medijima. Isto tako svjedoci smo da je i ovaj zakon u jednoj brzinskoj proceduri prošao prvo i drugo čitanje. Nije dobro, vidjeli smo i svjedoci smo toga da smo se spotakli na Zakon o HRT-u, da je taj zakon ne uvažavajući stavove i primjedbe oporbe a i matičnoga odbora prošao bez nekih većih problema u Hrvatskome saboru, a kad se u praksi pokazala primjena toga zakona vidjeli smo da se uvelike pogriješilo da taj Zakon o HRT-u nije dobar. Dakle, zalažemo se za slobodu medija, zalažemo se za tu ustavnu kategoriju da javni novac svima treba biti dostupan pod jednakim uvjetima ako je u pitanju javni interes građana i građanki RH, ali ako se taj javni interes želi zaobići jednim ovakvim zakonom koji očigledno ima namjeru da ima kontrolu nad medijskim prostorom u ovom dijelu elektroničkih medija, a kontrola medijskog prostora sa bilo koje političke strane većine nije dobro i to guši demokraciju. Mi ne možemo podržati ovakav tekst zakona koji po nama nije prošao proceduru koju je trebao proći u Hrvatskom saboru, ne uvažavaju se stavovi matičnog odbora, ne uvažavaju se stavovi struke, ne uvažavaju se stavovi sa javne rasprava oko ovog zakona, ne uvažavaju se amandmani stručnjaka koji su dobro proučili i procijenili što bi bilo potrebno da bi ovaj zakon dobio konsenzus u Hrvatskome saboru. Ako ćemo ići sa time da jačamo ulogu Sabora, da jačamo ulogu odbora onda zakona koje donosimo ako su oni od nacionalnog interesa, ako su bitni za svaku budućnost i političku i gospodarsku RH onda trebamo naći prostora da se možemo usuglasiti ovako bitnih pitanja. U ovome slučaju nije bilo tako i klub HDSSB-a ne može podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo prijavljenu repliku kolege Branka Vukšića. Izvolite.
Uvaženi kolega Salapiću ono što je najvažnije su sasvim sigurno slažem se s vama kriteriji. Treba razraditi kriterije koji će odrediti ili omogućiti svima dostupnost javnog novca pod istim kriterijima. Ono što ste pitali pitali su gotovo svi oni koji su govorili do sada, a to je strategija, medijska strategija. Kada će ova saborska većina donijeti medijsku strategiju? Hoće li to biti na kraju mandata? Prvo obećala je ministrica kulture da ćemo dobiti novi set medijskih zakona. kada će ti medijski zakoni? Ako nismo dobili strategiju tek nakon strategije možemo raditi set medijskih zakona koji će se vjerojatno donijeti prije izbora na brzinu sa promjenama i izmjenama jer neće biti vremena za stvarno nove zakone. Zatim, vrlo važno pitanje sam nekoliko puta inzistirao to imali smisla pod isti krov stavljati HACOM i Agenciju za elektroničke medije? Koje su njihove dodirne točke? Koliko se to može pojeftiniti? Koliko mogu biti zajednički ako djeluju efikasnije? I još jedna vrlo važna stvar je koliko stvarno koštaju i vrijede usluge Odašiljača i veza? Zbog čega HRT plaća odašiljačima i vezama recimo 100 milijuna kuna godišnje ili prije 120 milijuna kuna godišnje jel je to ono zbroje svoje troškove i onda odrežu svima i komercijalnim televizijama koje naročito lokalne televizije kojima je taj trošak itekako veliki. Prema tome ovo o svemu ovom što sam govorio treba raspravljati u medijskoj strategiji, vidjeti zapravo što želimo, kakve medije želimo i svu ovu infrastrukturu koja će biti najefikasnija objediniti.
Na repliku odgovara poštovani kolega Josip Salapić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Vukšić slažemo se u svemu. Da je strategije ne bismo si postavljali ovakva pitanja niti šta je sa HAKOM-om Vijećem za elektroničke medije kako je moguće da vijeće koje je neovisno tijelo daje Ministarstvo kulture daje dozvolu za pravilnik na koji će se način raspoređivati sredstva iz fonda? Dakle postoje tu mnoge nelogičnosti koje bi se trebale riješiti tom strategijom. Nažalost ako strategija bude na kraju mandata onda će se reći da zbog nečijih viših sila i razloga nije se mogla strategija donijeti. A svjedoci smo i ja i vi da za posljednje vrijeme zadnjih mjesec dana raspravljamo sami sa sobom, tražimo konsenzus oko bitnih nacionalnih pitanja, tražimo da se stavovi oporbe uvažavaju zakonima, međutim to nismo doživjeli. Izgleda da u ovome sazivu Sabora i nećemo to doživjeti jer ja smatram da je vaš odbor kao matično i stručno tijelo koje je trebalo raspravljati i koje je raspravljalo o ovome zakonu nije dalo potporu zakonu, a mi o njemu danas raspravljamo. Dakle toliko o konsenzusu toliko o strategiji toliko o svim onim bitnim političkim pitanjima koja nažalost zaobilaze oporbu. A da se želi postići jedan zaista pravi politički rad u ovom domu Sabora ako želimo dobiti prave zakone koji su provedivi, a posebno o ovim osjetljivim pitanjima onda svaka odgovorna vlast treba tražiti konsenzus sa oporbom jer to je bitno. I onda smo svi zajedno odgovorni za kvalitetu zakona, a ovako se sva odgovornost prebacuje na vladajuće, a mi a i vi sa svojim stručnim dakle i komentarima i prijedlozima ne možemo doći do izražaja. To je jedna velika žalost koja si je ova Vlada kao luksuz dozvolila. Ja se nadam da do kraja ovog mandata da sljedeći mandat nećemo morati slušati isto. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Stavove kluba SDP-a iznijet će poštovani kolega Damir Rimac. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom. Dakle u svojoj raspravi ću se fokusirati na meritum stvari i neću odstupati od teme odnosno od predloženih izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima. Dakle izmjene i dopune Zakona o elektroničkim medijima obuhvaćaju prije svega usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, definiranje određenih upisnika i rješavanje stvari i donošenja odluka na koje se primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku i Zakona o upravnim sporovima, većim dijelom je tu također usklađivanje jezika, izraza i termina i jasnije se definira pojam poslovnog nastana što držim da je bitno zbog radne snage isključivo u RH s podružnicama na prostoru zajednice odnosno EU. Dakle naglašava se povezanost medija na prostoru zajednice europskih naroda. I na kraju člankom 50.a zabranom ograničavanja slobode jasno se pokazuje buduća otvorenost medija u praksi EU. Cilj ovih izmjena i dopuna je da se Fond za pluralizam lokalnih medija reformira u Fond za pluralizam kako lokalnih tako i neprofitnih medija i to još ukoliko je moguće u ovoj 2013.godini, a dalekosežnije promjene bi išle po usvajanju već ranije i kod rasprave o Zakonu o medijima ali čuli smo i u ranijim izlaganjima donošenja odnosno usvajanja tzv. medijske strategije. Rasprava o tome traje tamo negdje od početka mjeseca listopada 2012.godine a stvar se toliko neizbježno proširila da je riječ o detaljima koji su formalne prirode. Najčešće primjedbe koje se mogu čuti su zašto se uopće nešto mijenja, zašto su uopće potrebne nekakve promjene? Zašto neprofitni? Jer će ti neprofitni pojesti novac lokalnim medijima. I zašto se fond proširuje samo na neprofitne medije, odnosno zašto se neprofitnim medijima ne smatraju i trgovačka društva. Dakle, prva primjedba, zašto se uopće nešto mijenja, zašto uopće ove promjene se najčešće argumentiran babarogom Europske unije, odnosno kao zaštitnice tržišnog natjecanja. Bitno je naglasiti i činjenično je reći da … [[Govornik se ne razumije.]] competition odobrava pravilnike koji mogu imati veze s tim pa bi novi pravilnik o fondu mogao zaista čekati nekoliko mjeseci i možda bi moglo doći do blokade sredstava fonda za postojeće korisnike. Ali kada se dublje analizira stvar to je zapravo netočna tvrdnja jer je postojećim korisnicima podijeljeno već sada negdje oko 30 milijuna kuna čini mi se da su to govornici prije mene već ukazali na tu spoznaju. Dakle, osim toga potpora za neprofitne je tzv. o čemu smo raspravljali na odboru, potpora male vrijednosti za koju ne treba odobrenje u smislu tržišnog natjecanja. A povrh svega Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja je predlagaču dostavila mišljenje da su ove Izmjene u skladu sa pravilima o Zakonu tržišnih natjecanja. Zašto promjene? Prvenstveno zbog poticanja pluralizma informativnih stajališta o važnim društvenim temama. Zbog poticanja raznolikosti medijskih tehnologija, vlasništva i upravljanja medija i zbog nejasnih učinaka dosadašnje prakse i optužbi za različite zlouporabe. Dosadašnja teorijska rasprava o pluralizmu medija dovela je do grupiranja medija oko tzv. dvije normativne osi. Prva … [[Govornik se ne razumije.]] bi bila neoliberalni model tržišta ideja koji stavlja u prvi plan natjecanja i slobodu izvora. U drugom dijelu, drugom principu inzistira se na obrani medijskog … [[Govornik se ne razumije.]] pluralnog društva. Umjesto natjecanja pozitivne kompeticije oslanja se na državnu potporu u pluralizmu medija kao fundamentalnom doprinosu razvoja demokracije. Teoretičari pluralizma …
Kolege, kolege, samo malo, kolega, dajte prestanite žamoriti, pustite kolegu da iznese svoje izlaganje./…
Dakle, teoretičari pluralizma govore o eksternom pluralizmu, internom pluralizmu, političkom pluralizmu pa se ide čak do lokalnog pluralizma. Valja zapravo priznati da je pluralizam kao interesantan pojam u poimanju Zakona o elektroničkim medijima iz 2004. odnosno 2003. godine vrijeme sasvim pregazilo. Jer elektronički mediji su u tadašnjim fazama bili normativni eufemizmi za radije i televiziju. Prvenstveno za radije i televiziju. Dok internetski mediji kao i produkcija radijskoj i TV programa koji pri tome nisu imali koncesiju za njegovo emitiranje putem elektromagnetskih valova tada praktički nisu niti postojali. Te daleke 2003. odnosno 2004. godine. Primjedba koja se u medijima često mogla čuti zašto neprofitni otpada iz jednostavno razloga jer su udruge lokalnih radija i TV postaja pristale na uvjete pod uvjetom da za neprofitne ide maksimalno 3% sredstava iz fonda što je zapravo i predlagatelj Zakona u, i svojim Izmjenama i dopunama prihvatio a radi se o nekakvom iznosu nešto manje od milijun kuna. Rasprava zašto neprofitni, zbog prvenstveno njihovog potencijala, zbog nepostojanja strukovne potpore njihovom dosadašnjem razvoju, ali i zbog ograničenih sredstava fonda. Dakle, u proteklom desetljeću od donošenja Zakona čije se izmjene predlažu nisu se samo pojavile nove tehnologije i blagodati nego i čitav, malo koliko mali bio treći sektor asocijacijskih ili neprofitnih medija koji postaju sve značajniji izvori informiranja, sve brojnije i sve veće publike. Mnoge teme, mnoga informativna stajališta o njima, mnogi glasovi, mnogi subjekti ali prvenstveno i medijske forme, bez neprofitnih medija u ovome trenutku zapravo ne bi niti postojali. Činjenica je da novinari i radnici u tzv. trećem medijskom sektoru ne osnivaju neprofitne medije zbog profitnog motiva nego zato što žele komunicirati o njima i njihovim publikama važnim stvarima. Želimo li zapravo javnu komunikaciju koja prvenstveno služi društveno a ne tržišno definiranim ciljevima moramo u nju uložiti supstancijalna, esencijalna i javna sredstva. Postavlja se u ovom slučaju i ključno pitanje, načelno pitanje nazovimo ga tako je li bolje da se ta sredstva povjere trgovačkom društvu koji će možda profit eventualno preusmjeriti u nekakav drugi medij ili unosniji posao ili neprofitnoj organizaciji koja će svu ostvarenu dobit reinvestirati naglašavam u javnu komunikaciju. Naravno da su u praksi moguća i različita rješenja uključujući i potpore komercijalni medijima ali strateški prioritet je prvenstveno očuvanje i razvoj javnog medijskog sektora i sustava potpora neprofitnim medijima, različitih zajednica i asocijacija. Pri tome, mogli smo ovih dana često čuti kako ističu predstavnici lokalnih radija i TV postaja da za sada nije predviđena mogućnost povećanja mogućnost fonda i to je činjenica. Ali osobno držim da je mogućnost aplikacije relativno malom broju neprofitnih medija razuman mali korak u reformi koja se provodi, posebno ako se ima u vidu temeljna analiza učinaka fonda koju tek treba detaljnije napraviti. Primjedba dva o kojoj sam uvodno rekao je zapravo u samoj koliziji sa primjedbom, primjedba tri je u koliziji sa primjedbom dva, zašto? Dodaje se da su sada samo neprofitni, da se ne pojedu sredstva postojećim lokalnim medijima. No to se ne može zapravo raditi bez on medijske strategije i ne može se raditi bez povećanja fonda. Razlog broj 2 otpada jer je potpora neprofitnima zapravo strateški cilj Vlade Republike Hrvatske. Podsjetit ću na Nacionalnu strategiju stvaranja poticajnog okruženja za razvoj civilnog društva od 2012. do 2016. godine i to na mjeru 13 kojom se poboljšavaju uvjeti za djelovanje neprofitnih medija, ali također i u smislu poticanja pluralizma medija zbog čega fond zapravo i postoji. Dopustite mi da vrlo kratko naglasak stavim i na članka 48. Zakona elektroničkim medijima, stavke 2. i 3. gdje se naglašava da neprofitni mediji mogu biti obrazovne i manjinske ustanove, studentske i školske udruge, udruge građana i druge nevladine organizacije s pravnom osobnošću, a dobit smiju koristiti samo za unapređenje i razvoj vlastitih djelatnosti što znači da sav višak prihoda koji eventualno ostvare u odnosu na rashode mora biti utrošen za zadovoljavanje informativnih, obrazovnih, kulturnih i onih inih potreba. Ono što je vrlo bitno, to je stavak 4. članka 48., da pri tome plaće i naknade u neprofitnim medijima ne mogu premašiti iznos koji je propisan za javne ustave koji se financiraju iz državnog proračuna. Iz navedene zakonske norme proizlaze tri momenta koji pravo i financijski određuju neprofitne medije. Prvi, neprofitni medij je pravna osoba, dakle postavlja se jednakost između npr. novina i npr. udruge koja je vlasnik, udruge koja ih objavljuje, možemo to tako reći. Drugi razlog je da neprofitni mediji ne iskazuju dobiti i treći razlog da su plaće u neprofitnim medijima strogo limitirane. S druge strane, prema Zakonu o trgovačkim društvima trgovačko društvo je, citiram: pravna ili fizička osoba koja samostalno trajno obavlja gospodarsku djelatnost radi ostvarivanja dobiti proizvodnjom, prometom robe ili pružanjem usluga na tržištu. Prema tome, ako trgovačko društvo npr. među ostalim svojim gospodarskim djelatnostima posvećenim stjecanju dobiti posjeduje i neki medij koji se smatra neprofitnim jer je npr. posvećen javnoj komunikaciji na koju troši sve prihode toga medija, onda bi trgovačko društvo isti medij želi li da ga se u smislu pravno-financijske norme smatra neprofitnim, trebalo izdvojiti u zasebnu neprofitnu pravnu osobu. U protivnim bi tijelima zaduženim za provedbu i nadzor propisa bilo nemoguće utvrditi poštuju li se odredbe zakona ili ne. Što se tiče funkcijskog određenja neprofitnih medija u smislu posvećenosti javnom komunikacijskom dobru, ono proizlazi iz razumijevanja motiva da se medijski radnici bave javnom komunikacijom. Ako njihov motiv nije profit onda je to očigledno nešto drugo, potreba za objavljivanjem javne komunikacijske funkcije, potreba da nešto kažu, posebno ono što u postojećem medijskom prostoru nije rečeno ili barem rečeno nije na njihov način i u njihovo ime. Zašto sada, u ovom trenutku? Zbog prvenstvene potrebe djelovanja na strateškoj i na kratkoročnoj razini zato da se dobiju pokazatelji, jasni pokazatelji iz prakse i zbog dugotrajnog zanemarivanja potrebe promjena medijske politike. Ona traje i traje. Na kraju rasprave želio bih staviti naglasak i na članak 28. koji mijenja članak 64. i taksativno nabraja uvjete za poticaje, ali držim da prostora u tome dijelu ima još. Npr. poticanje svijesti o tzv. cyber bullingu ili zlostavljanju i maltretiranju preko interneta prvenstveno djece, koja je prvenstveno u velikom porastu. Nedavno smo bili svjedoci jednog velikog problema, nažalost iz grada iz kojeg dolazim dakle Vinkovaca, gdje je bila Facebook stranica, dakle možda primjer nije reprezentativan, dakle radilo se o web stranici vinkovačke kurve koje su iznimno negativno promicale i utjecale, odnosno prozivale su djecu. Dakle to je samo jedan segment u kojemu bi trebalo možda u zakonu predvidjeti. Naravno da policija još uvijek ima problema sa tim stvarima. Zadnji osvrt bi dao jer više nemam niti vremena, na kriterije za dodjelu sredstava fonda, točnije samo za jedan od njih. Čini mi se da je i kolega Mesić u svojoj replici spomenuo na njega, to je interes za opći odnosno lokalni i regionalni, kulturni razvitak. Osobno po meni to djeluje malkice nedovoljno definirano i po kojim kriterijima će se moći zapravo ostvarivati, odnosno ustanoviti ili ocijeniti da je taj interes opći, odnosno lokalni ili regionalni za kulturni razvitak. Na kraju svog izlaganja u ime kluba SDP-a ovaj Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima ćemo podržati. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Sad ćemo čuti najprije dvije replike. Poštovani kolega Jasen Mesić, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Stvarno ne znam, prvo ovo sa razvojem civilnog društva to nema veze sa vezom jer za to postoje novci od lutrijskih … izvora u Ministarstvu kulture. To je potpuno drugi vid financiranja. Drugo, nije točno da se samo radi o milijun kuna jer već postoji proračunska stavka od 3 milijuna kuna u Ministarstvu kulture. Ovo je još na to, a sljedećih godina će još biti više na to što znači da za neprofitne medije izdvajate zato da kupite njihovu naklonost gotovo jednako koliko izdvajate za cjelokupnu arhivsku djelatnost ove države za sve programe svih arhiva i arhivskih spremišta koji čuvaju pisanu memoriju i prostora i naroda što samo da vam razjasnim u redu i veličini kako to nije malo. Što se tiče malih potpora, one isto tako moraju biti odobrene pravilnikom koji mora isto tako biti naknadno odobren, a mogu iznositi godišnje 80 000 eura kolegice i kolege. Pa recite mi da li je 400 000 kuna poticaja godišnje malo. Pogledajte programe Ministarstva kulture pa recite mi koji su to rijetki programi koji imaju više. Veliko 80% ih ima manje. Kakve veze ovo ima sa tim? Recite mi jednu aferu u svijetu civiliziranom kojem težimo da ju nije otkrio profitni medij ili d.o.o. I na kraju krajeva zašto diskriminacija nekih medija koji jesu d.o.o. a promoviraju javni interes. Zašto diskriminacija recimo teatar HR-a? Zašto diskriminacija portala Moderna vremena koji propagira hrvatsko izdavaštvo? Zašto? E zbog toga da bi se moglo mimo kriterija u nekom vijeću jednog Ministarstva kulture odlučiti kome dat sredstva, a kome ne, a dat sredstva tek onda kad se vidi što u godinu dana rade, a ta sredstva će kroz godine rast dok će ljudi dobivati otkaz. U tome je stvar kolega.
Odgovor na repliku, kolega Rimac. Izvolite.
Dakle, vrlo kratko kolega Mesić. Kada ste već replicirali, evo ja ću bit slobodan pa opet spomenut Vinkovačku televiziju koja je zapravo d.o.o. a vlasnik je i Županija vukovarsko-srijemska i grad Vinkovci u iznosu od 25%. Dakle, ukupni udio vlasnički udio te lokalne televizije je 50%, 25% jedinica lokalne samouprave i grad Vinkovci, a 25% Županija vukovarsko-srijemska. Dakle, hoćete reći da će ta televizija otkrivati afere?
Drugu repliku, kolega Mesiću ostavite to za poslije sjednice. Nemojte dobacivati. Druga replika poštovana kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, kolega Rimac. I u svojoj raspravi u ime kluba rekla sam i kolega Mesić vam je ponovio, dakle tzv. potpore male vrijednosti 80000 eura. Dakle, pogledajte koliko su do sada lokalni nakladnici mogli dobiti apliciranjem za sredstva iz Fonda za poticanje pluralizma. Kada govorite o kriterijima o tome se upravo i radi. Do sada su postojali kriteriji za postojeće nakladnike koji su aplicirali za sredstva fonda. Oni su morali ispuniti javni interes i to javnog sadržaja 10%, ukupnog tjednog programa 30% vlastite proizvodnje. Dakle, o tome smo i govorili. Nejasni su kriteriji za ove koji sada ulaze, a do sada po vrlo strogim kriterijima koji su bili kontrolirani postojali su za postojeće nakladnike. Osim toga, da biste aplicirali minimalno 10000 kuna mora jedan mali nakladnik izdvojiti samo za papire koji će iskopirati, koje će u jednu veliku knjigu predati u fond, odnosno u agenciju. I tada se samo može nadati hoće li nečijom dobrom voljom dobiti ili neće dobiti sredstva. O tome se radi. Dakle, zbog toga smatramo spornim ovakvo donošenje zakona koji je pun nedostataka. Prema tome, apeliram još jednom na kolege koji nisu bili ovdje tijekom rasprave. Podsjetit ću ni matični odbor nije dao potporu ovakvom prijedlogu zakona. Lijepo vas molimo povucimo ovaj zakon, dajmo da ga uskladimo sa svim normama i dajmo da jedan barem medijski segment bude uređen kada sve ostalo što je dolazilo do sada iz Ministarstva kulture nije bilo dobro. Očitovalo se to na Zakonu o HRT-u, promjenama u HINA-i itd. Hvala lijepa.
I na ovu repliku odgovara kolega Damir Rimac. Izvolite.
Kolegice Glavak, vaša replika je u najmanju ruku zanimljiva i interesantna. Dakle, vi ste rekli da su postojala pravila i kriteriji koje sada više nemamo. A molim vas lijepo, odgovorite mi onda kako je moguće za medije koji su povlačili sredstva iz Fonda za pluralizam i razvoj medija, kako je moguće da ta sredstva nisu namjenski korištena, nego su ta sredstva služila za isplatu plaća uposlenicima lokalnih tv postaja. Ja bih volio čuti odgovor na to pitanje.
Nastavljamo raspravu o Konačnom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Josip Borić. Nema ga, gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Miroslav Tuđman. Nema ga, gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba HDZ-a Sunčana Glavak. Nema je. Klub gubi pravo na raspravu po ovoj točki dnevnog reda. U ime kluba SDSS-a kolega Mile Horvat. Izvolite za govornicu. … /Buka u dvorani./… Kolegice i kolege ja vas molim da prestanete žamoriti i da pustite kolegu da iznese svoju raspravu. Ako vas rasprava ne zanima možete u miru napustiti sabornicu, ali nemojte ometati u raspravi. Hvala.
Potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege evo sad na kraju rasprave o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima ja bih u ovoj završnoj riječi samo se osvrnuo na jednu činjenicu o kojoj ovdje nije bilo govora. Dakle, mi smo skloni da podržimo ovaj tekst zakona jer mislimo da je i u članku 22. i u članku 28. dakle su urađeni oni zahvati za koje mislimo da su vrlo kvalitetne stvari, odnosno člankom 22. je definirano da su neprofitni pružatelji između ostaloga i udruge nacionalnih manjina, obrazovne ustanove, Vijeće nacionalnih manjina itd. da se ne ponavljamo. A u članku 28. je jasno definirana su sredstva Fonda za pluralizam medija, definirani su načini korištenja tih sredstava. Sad bih ja samo kratko rekao zašto sam koristio ovu mogućnost završne riječi. Dakle, da kažem što za nas znači članak 22. u stvarnosti dakle, kad su neprofitni pružatelji Vijeća nacionalnih manjina. I u tom smislu ćemo mi i podnijeti amandman. I zato imam potrebu da kažem nekoliko rečenica o samoj suštini amandmana. Naime, u stvarnosti je ovo dobar zakonski okvir, međutim problem nastaje u praksi kada treba da počnu da uistinu i rade mediji koji predstavljaju Vijeća nacionalnih manjina. Osnovni problem je dakle financiranje početka njegovog rada, to znači financiranje hladnog pogona, financiranje kadrova, financiranje opreme prostora pa čak i određenih financijskih garancija. Jer Pravilnikom koji regulira početak rada ovih medija su propisani minimalni tehnički, a u svakom slučaju i programski uvjeti za početak njihovoga rada. Dakle, potrebno je prije svega osigurati njima prostor, potrebno im je osigurati kvalitetnu opremu, potrebno im je osigurati kadrove i kao što sam rekao ono što je najbitnije potrebno je imati financijske garancije. Dakle, prva pretpostavka jeste da bi se moglo konzumirati ovo pravo jeste da se prvo emitira program. Druga je pretpostavka učestvovanje u natječajima Fonda za pluralizam medija koji se objavljuje uglavnom na kraju tekuće godine za iduću godinu. Treća pretpostavka je naravno da se kvalitetno prođe na tom natječaju i tek onda se novac iz Fonda za pluralizam medija dakle za financiranje svih tih sadržaja može realizirati negdje oko 4. mjeseca iduće godine. Prema tome, ako smo ovim zakonom člankom 22. dali mogućnost manjinskim vijećima nacionalnih manjina da budu neprofitna medija, da proizvode taj proizvod, informatički proizvod kao neprofitni mediji onda smo trebali voditi računa da to mogu da rade samo oni mediji koji su već formirani. Teško ćete vi danas u korpusu nacionalnih manjina naći financijske mogućnosti za formiranje novih medija. U tom smislu da bi se u potpunosti mogle konzumirati odredbe ovog vrlo dobrog zakona, dakle ako smo dali takvu kvalitetnu mogućnost mi predlažemo da se u članku 28. doda stavak 2. gdje bi se osim definiranja sredstava fonda koje potiču proizvodnju i objavljivanje audiovizualnih radijskih programa osim što sredstva fonda potiču zapošljavanje visoko obrazovanih stručnih kadrova da se odvoji određena pozicija, znači da se definiraju sredstva kojima bi se poticala osnivanje neprofitnih medija pripadnika nacionalnih manjina Vijeća nacionalnih manjina predstavnika nacionalnih manjina te njihovih udruga. Dakle, da se u tom fondu definira određena količina sredstava za formiranje tih neprofitnih medija jer njihov početak je osnovna pretpostavka da bi oni kasnije u svom radu mogli konzumirati ovo pravo koje je ovim zakonskim izmjenama njima pruženo. Mislim ukoliko bi se ovaj naš amandman takav prihvatio mislim da smo za to da se ovakav zakonski prijedlog i prihvati. Hvala vam.
Hvala i vama. Ovime zaključujem raspravu. I završnu riječ u ime predlagatelja zamjenik ministrice Berislav Šipuš. Izvolite zamjeniče.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Dame i gospodo par rečenica za kraj ove rasprave. Namjera predlagača ovih izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima je bila prije svega da se krug mogućih aplikanata na Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija proširi. Dakle, to bi postao sada Fond za pluralizam lokalnih ali i neprofitnih medija kojih danas imamo 113 elektroničkih publikacija, 31 televiziju i 161 radio. Tako kaže Upisnik Agencije za elektroničke medije. Od neprofitnih, postavljalo se pitanje koliko ih ima, u ovom trenutku u Hrvatskoj djeluju 4 radijske postaje, 2 neprofitna proizvođača televizijskog programa, 1 proizvođač radijskog programa i oko 25 onih koji se bave elektroničkim publikacijama. Naravno to su ta limitirana sredstva iz Fonda za pluralizam od 3% koji će njima puno značiti. Ovdje smo čuli naravno i evo ga kolega iz grupacije nacionalnih manjina je govorio o dosadašnjem Zakonu o elektroničkim medijima gdje i piše da tu mogu biti unutra i obrazovne, odnosno manjinske ustanove, studentske udruge, školske udruge udruge građana druge nevladine udruge s pravnom osobnošću, ta dobit smije se koristiti samo za unapređenje razvoja vlastite djelatnosti, a sav eventualni višak prihoda u odnosu na rashode mora ići za zadovoljavanje informativnih, obrazovnih, znanstvenih, stručnih, umjetničkih komunikacijskih potreba javnosti. Što se tiče javne rasprave ona je skoro pa godinu dana, zapravo traje formalno i neformalno. U Ministarstvu kulture su održani sastanci sa predstavnicima NUT-a i HURIN-a 11.i 18., 26.lipnja, 5.rujna, 4., 31.listopada prošle godine, 13.studenog prošle godine, 14.i 27.prosinca prošle godine i 24.siječnja ove godine. Što s tiče nekih argumenata i primjedaba na Zakon o elektroničkim medijima i Zakona o medijima gospodin Kajin je iznio neke svoje sumnje i neke prijedloge amandmana. Spomenut ću damo da i HURIN i NUT su predlagali izmjene odredaba članka 35. Zakona o elektroničkim medijima jer taj članak zabranjuje političkim strankama da se promoviraju na elektroničkim medijima osim u vrijeme službene izborne promidžbe s obrazloženjem da navedena odredba dovodi u neravnopravan položaj elektroničke medije, osobne tiskovine i druge oglašivačke platforme. Oglašavanje političkih stranaka dopušteno je samo za vrijeme izborne promidžbe sukladno posebnim zakonima i člankom 28. Zakona o izborima zastupnika u Hrvatski sabor i člankom 35. Zakona o lokalnim izborima propisano je da izborna promidžba počinje danom objave zbirnih lista, a završava 24 sata prije održavanja izbora. Bilo je isto tako riječi o sankcioniranju nepoštivanja odredbe članka 33. Zakona o elektroničkim medijima kojima je određeno da su tijela državne uprave kao i pravne osobe u pretežitom vlasništvu RH dužne 15% godišnjeg prihoda namijenjenog promidžbi svojih usluga i aktivnosti utrošiti na oglašavanje o audiovizualnim ili radijskim programima regionalnih i lokalnih nakladnika televizija i radija, o tom sam govorio i na saborskom odboru za informiranje. Dakle u prosjeku se na oglašavanje u audiovizualnom ili radijskim programima regionalnih i lokalnih nakladnika televizije ili radija potroši oko 22,46% što je više od zakonskog minimuma. Što se tiče kako će se zapravo dijeliti novac, dakle i dalje će primjenjivati sada važeći program poticaja za sadašnje korisnike, to su nakladnici TV i ili radija na lokalnoj i regionalnoj razini i neprofitni nakladnici TV ili radija i taj je program poticaja odobren od Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i vrijedi i za 2014.godinu. A novi korisnici koji će u 2013.godini koristiti 3% sredstva Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u 2014.godini sredstva fonda u iznosu utvrđenom novim Pravilnikom iz članka 28.ovog zakona taj će se korisnici udjeljivati kao potpore male vrijednosti prema odredbama ovog zakona za što nije potrebno odobrenje EU komisije sve do primjene novog državnog programa. I na kraju evo kolegi gospodinu Horvatu samo jedna napomena dakle u budućem možemo najaviti u budućem natječaju za program dodjele bespovratnih sredstava neprofitnim medijima koji će se sufinancirati iz sredstava proračuna u okviru Ministarstva kulture. Predviđeno je također i cilj osnivanja novih neprofitnih medija. Dakle u to naravno ulaze i neprofitni mediji predsjednika nacionalnih manjina. Zahvaljujem.
Zahvaljujem zamjeniče ministra. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti. Kolegice Glavak nemate mogućnost izražavanja replike. Dobro, uredu. Hvala. Završavamo sa radom. U utorak nastavljamo znači plan je da se ide sa Prijedlogom godišnjeg izvještaja o izvršenju Državnog proračuna RH za 2012.godinu zajedno sa izvješćem o obavljenoj reviziji godišnjeg izvještaja o izvršenju državnog proračuna za 2012.godinu. Želim vam ugodan vikend. U utorak u 9,30.
Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, drugo čitanje, P.Z. br. 238. Rasprava o konačnom tekstu zakona je završena. Amandmane su podnijeli, posebna tablica, dakle više ih je. Molim zamjenika ministrice kulture poštovanog Berislava Šipuša da se očituje. Amandman br. 1. Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Postaje sastavni dio. Amandman br. 2. poštovanog zastupnika Damira Kajina.
Ne prihvaća se.
Hvala lijepa.
Povlačim.
Povlači. Hvala lijepa, amandman je povučen. Amandman br. 3. istog zastupnika.
Ne prihvaća se. Predloženim amandmanom briše se neprofitne elektroničke publikacije, neprofitne pružatelje medijskih usluga iz članka 19. i 79. ovog zakona i neprofitne proizvođače audiovizualnih i/ili radijskih programa, a što je protivno stajalištu da neprofitni mediji trebaju biti uključeni.
Povlačim.
Hvala lijepa. Amandman je povučen. Amandman br. 4. Kluba zastupnika SDSS-a.
Ne prihvaća se. Dakle, putem natječaja Ministarstva kulture za program dodjele bespovratnih sredstava neprofitnim medijima sufinancirat će se osnivanje neprofitnih novih medija iz sredstava proračuna Ministarstva kulture. Prema tome, navedeni program Ministarstva kulture obuhvaća sufinanciranje neprofitnih medija, a što obuhvaća i osnivanje neprofitnih medija nacionalnih manjina. Natječaj je objavljen 8.srpnja 2013.godine i prijave se primaju do 29.srpnja s time da se dokumentacija predaje do 4.rujna ove godine.
U ime kluba podnositelja amandmana poštovani zastupnik Mile Horvat.
Povlačim amandman.
Amandman je povučen. Amandman broj 5 Kluba zastupnika HNS-a.
Prihvaća se.
Hvala lijepo. Postaje sastavni dio. Amandman broj 6 Kluba zastupnika Damira Kajina.
Ne prihvaća se.
Povlačim.
Povlači. Amandman broj 7 istog zastupnika Damira Kajina.
Ne prihvaća se.
Povlačim.
Hvala lijepo. Povučen je amandman. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona i molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala lijepa. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 82 glasa za i 27 protiv donesen zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima u tekstu kako ga je predložila predlagateljica zajedno sa prihvaćenim amandmanima. Poštovane kolegice zastupnice i poštovani kolege zastupnici u Hrvatskome saboru, nastavljamo sa 8. sjednicom Hrvatskoga sabora. Na dnevnom redu je, ali prije toga da obavijestim, zbog zauzetosti ministra financija i odlaska na ministarski sastanak u Vilnius zamoljeni smo da točke dnevnog reda koje su trebale i najavljene bile za jutros odgodimo dok se ne vrati ministar financija kako bi on branio prijedlog zakona. U četvrtak ujutro ćemo početi sa tim točkama pa vas molim za, da uvažite okolnosti vezane za tu situaciju. Sada ćemo početi sa Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o predškolskom odgoju i naobrazbi, drugo čitanje, P.Z. br. 192; Izvolite, mogu li završiti samo najavu ili?