Dobar dan! Dame i gospodo, zastupnice i zastupnici, sve vas srdačno pozdravljam. Posebno pozdravljam predsjednicu Vlade Republike Hrvatske gospođu Jadranku Kosor, potpredsjednike i nazočne članove Vlade Republike Hrvatske. Otvaram 13. izvanrednu sjednicu Hrvatskoga sabora sazvanu na zahtjev Vlade Republike Hrvatske, a temeljem članka 197. stavak 5. i članak 200. Poslovnika Hrvatskoga sabora. Gospođe i gospodo zastupnici, pozivam vas da minutom šutnje odamo počast tragično preminulima u teškoj željezničkoj nesreći u Kaštelima. - Minuta šutnje – Dame i gospodo, zastupnice i zastupnici, prijedlog dnevnog reda, kao i materijali za sjednicu, objavljeni su na internetskim stranicama Hrvatskoga sabora tijekom petka. Isti su dostavljeni u pretince tijekom subote prijepodne. Ima li primjedbi na predloženi dnevni red? Izvolite. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kao što ste obrazložili sada zastupnicima i svekolikoj javnosti zbog čega je sazvana izvanredna sjednica i pozvali se na odredbe članka 197. Poslovnika Hrvatskoga sabora, ja vas molim da točka 12., Prijedlog zakona o turističkom i ostalom građevinskom zemljištu neprocijenjenom u postupku pretvorbe i privatizacije, izostavi se s dnevnog reda ove izvanredne sjednice jer nema, njezin sadržaj nema nikakve veze sa svim ostalim točkama zbog čega je premijerka i Vlada obrazlagali i od vas tražili sazivanje ove izvanredne sjednice. Usput samo napominjem, dakle ako uopće ima sada potrebe da o tome govorim, da se radi o zemljištu dakle koje ovim prijedlogom zakona želi se legalizirati na način da postaju vlasnici oni koji u vremenima krize već 19 godina ne plaćaju, a sad bi im to država trebala pokloniti. Dakle ako je u tom sklopu to, onda jedino tog smisla ima. Dakle, radi se o jednom protuustavnom zakonu, zakonu koji je protivan Zakonu o koncesiju, Zakonu o vlasništvu, a jedino može dokučiti zbog čega se sada našao u dnevnom redu, jer je gospođa Kosor bila u Bruxellesu, jer već znamo da iz Bruxellesa stižu od nekakvih struktura zbog čega ti vlasnici hotela koji bespravno već 19, 18, 19 godina drže to zemljište i oštećuju državni proračun milijunskim i milijunskim kunama. Sada bi im to trebali još u ovom trenutku pokloniti. To je previše. Zato tražimo da se ova točka dnevnog reda makne s današnje izvanredne sjednice.
Hvala. O tome ćemo odlučiti kad dođemo na glasovanje o točki dnevnog reda, uz napomenu da ima primjedbi na, inače je to predloženo u prvom čitanju.
Bez obzira. Bez obzira. I kako su vam obrazložili to? Dužni su bili obrazložiti.
Ima li još primjedbi? Nema. Damir Kajin, izvolite.
Za razliku od gospođe Ingrid, ja smatram da ova točka 12. treba ostati u dnevnom redu. Neka već jedanput počnu plaćati ono što im ova država poklanja 19 godina, da koriste stotine i stotine hektara tzv. turističkog zemljišta, a nikome ne podnose za to nikakve račune, dok recimo mali ugostitelj mora platiti jedan kvadrat za jednu stolicu i jedan stol ispred svog ugostiteljskog objekta, da ne nabrajam dalje. Međutim, ono što ja osobno tražim da se sve ove druge točke, točka 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10., 11. izostave iz dnevnoga reda jer to se stvarno pretvara u jedan harač na minuli rad, odnosno na one koji imaju radno mjesto. Znači, predlažem da se izbriše ovaj posebni porez na plaće, mirovine, Prijedlog zakona o plaćama u lokalnoj upravi i samoupravi, to je skandalozno, to ne bi smjelo proći ukoliko želimo očuvati autonomnost tih institucija. Da se izbriše Zakon o porezu na dodanu vrijednost, da se briše Zakon o izmjenama Zakona o posebnom porezu, dobro ajde to neka ostane. Da ovaj Prijedlog zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti itd., jer se svugdje zapravo skidaju određena socijalna prava i teret izlaska zemlje iz problema u koje nas je uvalila ova Vlada, prebacuje na 4 i pol milijuna građana Republike Hrvatske.
Hvala. Imamo primjedbu na točke od 3. do 11. To ćemo u postupku izglasavanja dnevnog reda napomenuti da postoji protivljenje uvrštavanja u dnevni red. A sada na temelju članka 205. Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. To su akti navedeni u prijedlogu dnevnog reda pod točkom 3., te točkama 5. do 11. To su Prijedlog zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, P.Z. br. 414, točka 3. u prijedlogu dnevnog reda. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o porezu za dodanu vrijednost, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, P.Z. br. 416, točka 5. Prijedlog zakona o izmjenama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 417, točka 6. Prijedlog zakona o potpori za očuvanje radnih mjesta, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 418, točka 7. Prijedlog zakona o dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 419, točka 8. Prijedlog zakona o naknadi za pružanje usluga u pokretnim elektroničkim komunikacijskim mrežama, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 420, točka 9. Prijedlog zakona o izmjeni Zakona o doprinosima, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 421, točka 10. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 422, točka 11. Prelazimo na glasovanje o hitnosti postupka o navedenim zakonima. Primjedba na uvrštavanje u dnevni red od točke 3. do 11. zastupnika Damira Kajina. Zatim da se izostavi iz ovog dnevnog reda točka 12. zastupnice Ingrid Antičević-Marinović, u ime kluba SDP-a. Predsjednica Vlade će se izjasniti o ovim primjedbama. Izvolite gospođo predsjednice.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada ne prihvaća niti ovaj prijedlog koji je u ime kluba SDP-a iznijela zastupnica Antičević-Marinović zato što je to jedan od onih zakona koji mi držimo antirecesijskim i zato smo ga i poslali u ovom paketu, ali ni ove prijedloge koje je iznio zastupnik Kajin jer svi ovi zakoni koje smo uz rebalans proračuna dostavili idu za tim da se državne financije ustabile i da imamo realne osnove za izradu proračuna za 2010. godinu. Dakle, Vlada ostaje pri svom prijedlogu.
Hvala lijepa. Uključimo se najprije da provjerimo kvorum, molim vas. Imamo kvorum, 114 nazočnih zastupnica i zastupnika. Prelazimo na izjašnjavanje po pojedinim točkama dnevnog reda koje se predlažu po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika osim gospodina Kajina primjedbu na hitnost postupka kod donošenja Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, P.Z. br. 414, točka 3, dakle gospodin Kajin je protiv da se uopće uvrsti u dnevni red? Nema. Idemo na glasovanje. Uključimo se i glasujmo o hitnosti postupka za točku 3., odnosno P.Z. br. 414. Rezultat? Hitnost je prihvaćena većinom glasova, 75 glasova za, 10 suzdržanih, 26 protiv. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni zakona o porezu na dodanu vrijednost, P.Z. br. 416, točka 5? Gospodin Kajin traži da se ne uvrsti u dnevni red. Nema. Idemo na glasovanje. Uključimo se i glasujmo o hitnosti za ovaj. Rezultat? Prijedlog da se uvrsti po hitnom postupku je prihvaćen sa 75 glasova za, 7 suzdržanih, 35 protiv. Treće, ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama Zakona o posebnim porezima na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove, P.Z. br. 417, točka 6? Gospodin Kajin protiv uključivanja u dnevni red? Vlada je naravno to sve, ove prijedloge odbila. Nema. Idemo glasovati. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 96 glasova za, 6 suzdržanih i 12 protiv. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o potpori za očuvanje radnih mjesta, P.Z. br. 418, točka 7? Gospodin Kajin je protiv uvrštavanja u dnevni red. Nema. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 93 glasa za, 9 suzdržanih i 8 protiv. Peto, ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o dopunama Zakona o posredovanju pri zapošljavanju i pravima za vrijeme nezaposlenosti, hitni postupak, P.Z. br. 419, točka 8? Gospodin Kajin je protiv uvrštenja. Nema. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 75 glasova za, 8 suzdržanih i 22 protiv. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o naknadi za pružanje usluga u pokretnim elektroničkim komunikacijskim mrežama? To je hitni postupak broj, P.Z. broj 420, točka 9. Gospodin Kajin protiv uvrštenja. Nema. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj zakon uvršten je većinom glasova, sa 85 glasova za, 10 suzdržanih i 9 protiv, po hitnom dakle postupku. Sedmo. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjeni Zakona o doprinosima, P.Z. broj 421, točka 10. Dakle hitni postupak, gospodin Kajin protiv uvrštenja. Nema. Glasujmo. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Hitni postupak je prihvaćen većinom glasova, 78 glasova za, 10 suzdržanih i 21 protiv. Osmo. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznom zdravstvenom osiguranju, P.Z. broj 422, točka 11. Gospodin Kajin protiv uključenja. Nema. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Hitnost postupka je prihvaćena većinom glasova, 80 glasova za, 16 suzdržanih i 10 protiv. Ima li tko od zastupnika prigovor na preostale točke dnevnog reda, osim gospođe Ingrid Antičević Marinović u ime kluba SDP-a? Nema. Stavljam ovaj prijedlog da ova točka 12. ostane ili ne ostane u dnevnom redu. Molim uključimo se i glasujmo. Glasuje se primjedba je bila u ime Kluba zastupnika SDP-a da se ova 12. točka ne uvrsti u dnevni red. Sad glasujemo da li će se uvrstiti ili neće uvrstiti i molim uključimo se i glasujmo. Ako se tko bude glasovao za onda će biti da se uvrsti u dnevni red. Vlada je ostala pri svom stajalištu da ta točka dnevnog reda ostaje u dnevnom redu. Dakle, glasujemo o tome, ako bude više glasova plus, za onda ostaje u dnevnom redu. Oni koji su protiv da ta točka dnevnog reda uđe, onda će glasovati protiv da uđe u dnevni red. Izvolite. Rezultat? Prijedlog da ostane u dnevnom redu na prijedlog Vlade je 79 glasova, 3 su suzdržana, a 38 protiv. Dakle točka 12. dnevnog reda je ostala u dnevnom redu. A kako nije bilo primjedbi na točku 4. Prijedlog Zakona o plaćama u lokalnoj i područnoj (regionalnoj) samoupravi ostaje i to točka, jer … [[Govornik se ne razumije.]] nije bilo primjedbi pa proglašavam da je dnevni red usvojen onako kako smo ovdje pročitali. I molim vas da ne čitam cijeli dnevni red, a u skladu sa našom tradicijom da se nakon usvajanja dnevnog reda ne čita ponovo, jer je to samo gubitak vremena, a vidjeli smo da je dnevni red prihvaćen. Dame i gospodo zastupnice i zastupnici, prelazimo na 1. točku dnevnog reda – 1. Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu Prijedlog izmjena i dopuna financijskih planova - Hrvatskih voda za 2009. godinu - Hrvatskih cesta za 2009. godinu Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna i financijskih planova izvanproračunskih korisnika za 2009. godinu (konsolidirano) Predlagatelj je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja državnog proračuna primjenjuju se odredbe članka 174. i 175. Poslovnika Hrvatskog sabora. Raspravu su proveli odbori, ali nismo dobili izvješće sve koji odbori. Koje smo dobili za lokalnu i područnu. Dobili smo za Odbor za zakonodavstvo i Odbor za financije i državni proračun, koji nije stigao na klupe, pa molim da se što prije podijeli izvješće Odbora za financije, jer to je matični odbor za ovu točku dnevnog reda. Molim predsjednicu Vlade, gospođu Jadranku Kosor da dodatno obrazloži Prijedlog proračuna. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. Prije svega dozvolite mi da u ime Vlade Republike Hrvatske još jedanput, makar je to Vlada dakako učinila, još jedanput izrazim duboko suosjećanje obiteljima poginulih u prometnoj nesreći kod Kaštela, teškoj prometnoj nesreći i da evo najavim u ime Vlade da će vjerujem istraga biti uistinu brza i učinkovita, da ćemo danas ili sutra imati sve podatke kako bismo mogli povući dodatne poteze vezane za odgovornost onih koji su pridonijeli na žalost da se ovakva tragedija dogodi. Dame i gospodo, gospodine predsjedniče. Evo pred vama je novi rebalans proračuna za 2009. godinu. Dozvolite da kažem nekoliko riječi kao okvir ovome što predlažemo. Naime, sasvim je sigurno da ćemo se svi složiti oko toga da smo danas u teškoj gospodarskoj krizi, koja je iznimno velika, koja je pogodila mnoge. Mogli bismo zapravo reći sve građane i građanke Republike Hrvatske, ali da je treba gledati u kontekstu svjetske ekonomske krize. Naime, i najveće svjetske ekonomije bilježe nažalost pad i stagnaciju. Zemlje koje su smatrane gospodarski, koje su smatrane gospodarski najjačima, pokazale su velike slabosti u gospodarskoj politici u bankovnom sustavu u načinu na koji se investiralo proteklih desetak godina. To je dovelo do ogromne međunarodne krize, moglo bi se reći, znači prije svega krize povjerenja u kojoj ljudi ne žele više investirati, ne žele trošiti. Krize kreditiranja u kojoj banke ne žele kreditirati poslovne aktivnosti, krize prihoda, u kojoj vlade ne uspijevaju namaknuti dovoljno sredstava da bi održale istu razinu javne potrošnje. Dakako da Hrvatska nije izuzetak, dakako da Hrvatska nije otok. Jasno je da nismo izolirani od događaja u drugim zemljama, jer globalne recesije nitko nije pošteđen. Ja naravno neću sada trošiti vaše vrijeme kako bih navodila kako je to u drugim zemljama, prije svega Europske unije, ali i u svijetu. Jer znam i vjerujem da ste o svemu tome dovoljno informirani. Činjenica jest, dame i gospodo, da se mi nalazimo u složenoj situaciji, ali ću reći odmah da situacija sasvim sigurno nije kritična, da hrvatska Vlada da sve ono što mora i što su ovlasti hrvatske Vlade drži pod kontrolom i da mi vjerujemo i sigurni smo da ćemo ovim rebalansom prije svega stvoriti zdrave pretpostavke za izradu proračuna 2010. godine. I da ćemo prave namjere i prave aktivnosti, ako hoćete, makar ne volimo osobito tu riječ, ali upotrijebit ću je u ovom trenutku, reforme vidjeti i osjetiti u proračunu koji ćemo donijeti za 2010. godinu. Dakle, mi na tom poslu nastavljamo odmah. Kada kažem mi, mislim naravno na koalicijske partnere u Vladi Republike Hrvatske i već evo za ovaj tjedan sam najavila niz sastanaka na kojima ćemo zapravo započeti izradu temelja za proračun 2010. godine. U taj proračun mi ćemo ugraditi i sve one valjane primjedbe i prijedloge koji će vjerujem biti izrečene i u ovoj raspravi. I ja vas pozivam da predlažete, ja vas pozivam u istinu na konstruktivnu raspravu. I vjerujte vidjet ćete da ćemo one prijedloge koji su realni, koji su ostvarivi i koji mogu pomoći da proračun 2010. godine bude jamstvo za budućnost Hrvatske u istinu to i učinimo. Dakle da ih ugradimo u taj proračun. Naime, svi moramo biti svjesni razmjera poteškoća s kojima je Hrvatska suočena. I moramo shvatiti da na novu ekonomsku realnost mi moramo pronaći načina za odgovoriti. Teške odluke koje smo donijeli i o kojima ćete i danas raspravljati po našem su sudu neizbježne. Mi smo sigurni da ćemo se oporaviti, da ćemo sačuvati radna mjesta i održati kontrolu nad javnim financijama kako bismo mogli računati na ponovni rast čim se financijske prilike stabiliziraju. Naime, ako ne poduzmemo ništa, i u ovom trenutku sigurno da šteta može biti velika. Dakako da ovih dana i razgovaram sa mnogim ljudima diljem Hrvatske. Znam za sve, pa naravno i sama u svojoj obitelji, znam za sve strahove, za sve dvojbe, za sva razmišljanja koja idu za tim, što bi trebalo učiniti. Naravno bilo je oko toga puno razgovora i u hrvatskoj javnosti ovih dana. Bilo je naravno i puno napada na Vladu, ali naravno da smo mi tu kako bismo sve podnijeli. Prema tome, ništa nikome nije uzeto za zlo. Jer mislim da i svi koji razgovaraju, svi koji predlažu, svi koji na javnoj političkoj sceni daju neke prijedloge, ne rade to u lošoj namjeri. Dakle, mi svi imamo samo jednu Hrvatsku i moramo se boriti, moramo učiniti sve da ona bude stabilna u svakom smislu. Naime, mnogi ljudi govore ovih dana o strahu za budućnost. Svi uglavnom imaju neke kredite, za stan, auto, namještaj, godišnji odmor, odjeću, za školovanje djece itd. Prema tome, ja mogu reći u ime Vlade kojoj sam na čelu, da razloga za strah nema. Da ćemo učiniti sve da uistinu sutra bude bolje, stabilnije i da su svi napori koji činimo ovih dana, koji ćemo činiti ovoga ljeta. A ja sam evo i najavila da odmora neće biti. Možda tek nekoliko dana, idu za tim da uistinu napravimo duboke, teške, katkada bolne rezove. Ali one koji će biti temelj za budućnost. Dame i gospodo, evo tu iz oporbenih redova dolazi pitanje, što to znači? Pa evo dozvolite da kažem što to znači. Naime, do pojave ekonomske krize sustavno smo provodili politiku fiskalne konsolidacije i smanjivanje fiskalnog deficita. Naime kada su se prihodi ostvarivali i bolje od očekivanoga, držali smo rashode pod kontrolom i tako smanjivali fiskalni deficit i potrebu za zaduživanje. U sadašnjim uvjetima ekonomske krize, odgovornost je fiskalne politike poduzeti sve moguće mjere, kako bi se sačuvala stabilnost javnih financija i osigurala što brži oporavak gospodarstva uz očuvanje socijalne kohezije. Dame i gospodo, kao što znate i kao što vidite, uz rebalans proračuna mi smo podnijeli, odnosno predložili niz novih ili zakona, odnosno propisa kojima se neka pitanja u Hrvatskoj drugačije reguliraju. Moram reći da smo tražeći put rješenja neumorno razgovarali prije svega sa svojim socijalnim partnerima. Održano je niz sastanaka. Meni je možda žao što nakon tih sastanaka na kojima smo naprosto tražili najbolja rješenja, rješenja oko kojih će se složiti svi socijalni partneri ili barem većina, što su onda ti prijedlozi nikada zaključci bili možda krivo interpretirani u hrvatskoj javnosti. Jer je dakako svatko od sudionika imao pravo reći javnosti, novinarima o čemu se na tim sastancima razgovaralo, pričalo. Ali nikakav zaključak konačan nije bio donesen do sjednice Vlade u petak. Sjednica Vlade je najavljena dan prije. Dakle, odbacujem bilo kakve špekulacije o tome a i to smo mogli čuti i vidjeti da je bila upitna sjednica Vlade, njeno održavanje. Ne, ona je najavljena dan prije, ona je održana kad smo naravno sve ono što se moglo dogovorili prije svega u koaliciji a onda dakako i sa socijalnim partnerima. Ja neću odustati od tog i takvog načina rada bez obzira kome se to sviđalo ili ne. Dakle, razgovarati, razgovarati i razgovarati, slušati i slušati, osluškivati, čuti svoje partnere i onda se odlučiti za ono što je najbolje. Tako je bilo i u razgovoru sa i sindikatima i poslodavcima. Moram reći da su neka rješenja koja su pred vama uistinu došla iz sindikalnih središnjica i to je prava istina za koje se onda Vlada u konačnici i odlučila da je većina sindikata, znači državnih i javnih službi sindikalnih središnjica se opredijelila za rješenja koja su pred vama ali isto tako da smo dobili određenu, dakle ne sasvim sigurno bez ostatka ali potporu i Hrvatske udruge poslodavaca. Što mi predlažemo? Ali prije toga dozvolite da kažem još nešto oko same strukture državnoga proračuna na tragu svih onih koji kažu da imaju ideje gdje se još dodatno moglo drastično odrezati a da se ne diraju ni mirovine ni plaće, niti socijalna davanja. Dakle, struktura našega proračuna je takva da otprilike 80% proračuna jest upravo ovo o čemu govorim, dakle mirovine, plaće, ali isto tako doplatak za djecu, rodiljne naknade, socijalna davanja i tako redom. Prema tome, to je ono s čime mi raspolažemo. Dakako da smo mi, vi znate dobro mi smo dodatno i u prvom i u drugom rebalansu smanjivali sve ono što se smanjiti dalo, dakle od te čuvene i famozne reprezentacije koja sigurno nije i ne može biti mjerilo svih stvari do kupnje automobila, korištenja kartica, dakle jednog drugačijeg načina ponašanja na koje nas tjera situacija u kojoj se nalazimo ali za koje osobno mislim da mora biti opće prihvaćen način ponašanja i u budućnosti. Dakle, bez obzira na vrijeme koje dolazi i koje će sasvim sigurno jednoga dana biti bolje, bez obzira što će sasvim sigurno prihodi jednoga dana biti veći mislim da taj način ponašanja jest jedino prihvatljiv za ono što se zove državna uprava i korisnici državnoga proračuna. Dakle, mi smo kao što vidite među ostalim predložili i jedan poseban porez koji se odnosi na mirovine i na plaće. To je porez koji će trajati kratkotrajno, dakle do kraja ove godine i do kraja slijedeće godine, dakle 31. prosinca 2010. godine. Tim porezom neće biti dotaknuti umirovljenici do 3 tisuće kuna mirovine, niti zaposlenici koji imaju plaću do 3 tisuće kuna. Na taj način dame i gospodo mi smo zaštitili gotovo 900 tisuća umirovljenika i otprilike 600 tisuća zaposlenih. Dakako, ili točnije reći ću evo podatak. 891 tisuća 581 umirovljenik znači koji ima mirovinu do 3 tisuće kuna neće plaćati niti lipe. Zatim smo uveli stopu od dakle 3 tisuće kuna do 6 tisuća od 2%. Taj postotak će obuhvaćati 228 tisuća 133 umirovljenika. I imamo stopu iznad 6 tisuća kuna za plaće i mirovine. Konkretno kod mirovina obuhvaćat će to 40 tisuća 167 umirovljenika. Dozvolite da kažem još jednu činjenicu naravno gledanu u svijetlu svih odluka prijašnjih Vlada a mislim da imam pravo i o tome nešto reći. Mi u ovom rebalansu koji je uistinu i težak i bolan nismo dotaknuli niti jednom jedinom lipom doplatak za djecu i rodiljne naknade. Dakle, to je otprilike 4 milijarde kuna koje ostaju nedirnute u državnom proračunu. Zašto smo se odlučili za to? Zato što doplatak za djecu prima oko 400 tisuća djece, zato što je to otprilike 255 tisuća korisnika, zato što mislimo da na taj način prije svega zadržavamo jedan od stupova rada ove Vlade a to je populacijska politika koja je sasvim sigurno strateško i prvorazredno nacionalno pitanje, zato što na taj način osnažujemo obitelji sa djecom i svakako rodiljne naknade koje i dalje ostaju delimitirane za prvih šest mjeseci, znači puna plaća za zaposlene majke ali isto tako i sve ono drugo što ženama, majkama odnosno obiteljima pripada na temelju posebnog propisa koji je stupio na snagu početkom ove godine. Sjetimo se nekih prošlih vremena kad to i nije bilo tako, znači kad sva ta primanja i nisu bila nedirnuta ali smatrali smo da možemo pronaći druge načine a da ponavljam još jedanput te 4 milijarde apsolutno ostavimo nedirnute. Što se tiče investicija o kojima je puno i puno bilo riječi u javnosti, naravno posebno u političkom životu reći ću da sve investicije vezane za izgradnju cesta mi prolongiramo, znači smanjujemo dinamiku sa 4 na 6 godina i naravno tražimo nove načine prije svega kreditiranja odnosno financiranja. Što se tiče pelješkog mosta koji je postao jedno opće mjesto o kojem svi oni koji nešto imaju za reći o državnom proračunu uvijek govore kao središnjem mjestu govoreći kad bi se pelješki most uklonio iz proračuna a on i nije u proračunu i to vjerujem svi ovdje znate onda bi se riješili svi problemi oko državnih financija. Dakle, što se tiče pelješkog mosta do današnjeg dana na toj poziciji jest 200 milijuna kuna. Mi smo odlučili smanjiti tu investiciju za 100 milijuna kuna, ostaviti ono što se mora i može učiniti u ovom trenutku. Prolongiramo izgradnju kao što sam rekla do 2015. godine, ne odustajemo, prolongiramo. A za ovih 100 milijuna kuna koje smo dodatno umanjili na toj poziciji gradit će se, popravljati županijske odnosno lokalne ceste jer smatramo da nam je dužnost kao Vladi voditi računa i o otprilike 50 tisuća zaposlenih u građevinarstvu koji sasvim sigurno jednako tako ne mogu i ne smiju ostati bez posla. Isto tako ćete vidjeti da smo donijeli i neke odluke koje su vezane za potporu gospodarstvu, dakle vezano za tzv. neradni petak, odnosno skraćenje radnoga tjedna, tu smo pronašli prostora za potporu gospodarstvu, odnosno gospodarstvenicima, ali isto tako uvodimo i na tragu i vaših rasprava poseban još dodatno porez na luksuz, na mobilnu telefoniju. Evo kad spominjem mobilnu telefoniju, dozvolite da vam kažem nekoliko zanimljivih podataka koje sam s tim u vezi prikupila. Evo primjerice broj sms poruka u prošloj godini dosegnuo je razinu od 3,8, znači gotovo 4 milijarde poruka, i u odnosu na primjerice 2006. porastao je za 50%. Broj utrošenih minuta u mobilnoj telefoniji u 2008. godini iznosio je 7,5 milijardi i u odnosu na 2006. godini povećao se za 40%. Broj korisnika pokretnih komunikacijskih mreža u 2008. iznosio je 5,9 milijuna, a u 2008. i u 2007. godini prosječno se povećavao godišnje za 16%. Evo to su neke brojke koje mislim da mogu makar za milimetar pojasniti zašto se Vlada odlučila i na ovakve mjere. Dame i gospodo, na ono što ćemo dalje raditi i što evo možete očekivati tijekom ljeta, dakle do izrade proračuna za slijedeću godinu jest nova revizija svih agencija, ureda i svega onoga što je osnovano, naravno sa napomenom da sve ono što smo morali osnovati u skladu sa pregovorima za ulazak Hrvatske u Europsku uniju morat ćemo dakako ostaviti i tu nema dvojbe. Dakle rekli smo u koaliciji ništa nije nedodirljivo, sve je na stolu, dakle razgovarat ćemo apsolutno o svemu, od potpora nadalje. Svako javno poduzeće, odnosno poduzeće u većinskom državnom vlasništvu mora napraviti akcijski plan za smanjivanje nelikvidnosti. I moram još spomenuti budući da smo evo proteklih dana donosili neke odluke vezane za udžbenike, da će 300 tisuća udžbenika koji su prikupljeni biti poslano u županije koje imaju najniži dohodak po glavi stanovnika. Tu mislim na prije svega županije koje su stradale u ratu i da je završen i program kupnje, odnosno osiguravanja udžbenika za djecu kojima je to osobito potrebno, dakle na tome rade dva ministarstva, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, znanosti, obrazovanja i športa, ali tu pomaže i Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti. Dakle radi se otprilike za 42 tisuće i 500 učenika u cijeloj Hrvatskoj, a dakako da tražimo i načine subvencioniranja prijevoza za te učenike. Radi se naravno o učenicima čije obitelji će udovoljiti zahtjeve vezano za recenzus. Dame i gospodo, još evo možda na kraju podatak koji morate znati s obzirom na strukture proračuna u ovoj godini za mirovine je potrebno, odnosno planirani prihodi su 34 milijarde 710 milijuna 65 kuna i 897 lipa. Prihodi od doprinosa su nešto veći od 20 milijardi, a prihodi iz proračuna veći od 14 i pol milijardi. I još evo imamo uračunato nekih 8 milijuna i 514 kuna ostalih prihoda. Molim vas da to uzmete u obzir kad budete raspravljali o svim predloženim dokumentima i dozvolite na samom kraju da još podsjetim da smo smanjili plaće dužnosnicima 10 pa 5%, da smo smanjili povlaštene mirovine, da smo donijeli odluke o zabrani kupnje automobila, zabrani korištenja kartica za sve osim ministara i državnih tajnika, a za njih samo za službena putovanja u Hrvatskoj i inozemstvu. I najavljujem još i izradu, odnosno raspravu o Zakonu o plaćama u lokalnoj upravi. Moram tu samo spomenuti da jednu činjenicu, da kad smo to najavili, a neprekidno u razgovorima sa sindikatima plaće u lokalnoj, na lokalnoj razini se ističu kao kamen spoticanja kad se govori o plaćam u državnoj i javnim službama i na lokalnoj razini. Tu imamo velike prigovore. Kad smo krenuli u izradu ovoga zakona koji bi to sve zajedno trebao regulirati, dakle i plaće na lokalnoj upravi, krenula je uistinu jedna kanonada prigovora. U tom smislu da se tu naprosto ništa ne smije dirati. To spominjem samo usput jer ćete taj zakon imati sada u prvom čitanju. Usput, jer puno onih koji predlažu što bi Vlada trebala učiniti govori primjerice o tome da bi Vlada treba i evo to je bio izravna poruka i meni otpustiti 70 tisuća službenika u javnim i državnim službama, kada odmah ovoga trenutka tako bi se spasila i javne financije, ali isto tako ima i prijedloga da treba ukinuti odmah te silne općine, gradove i županije. Dakle ja najavljujem i najavila sam da ćemo mi krenuti i u analizu svega toga. Znači imamo li uistinu previše općina, gradova, županija. Pozivam sve vas koji se želite na bilo koji način uključiti u tu skupinu koja će najprije analizirati imamo li ih uistinu previše, pa onda ako imamo što bismo to trebali i gdje ukinuti. I pretpostavljam da tu neće biti političkih barijera u onom smislu da možete, kao što je bilo i do sada u ovim mjerama koje smo predložili, možete sve rezati, možete sve smanjivati, možete raditi reforme, ali sve do mojih vrata. Kad dođete do mojih vrata, tu ne dirajte, to je zaštićeno i protiv toga ćemo se boriti svim sredstvima. Evo dame i gospodo, ja još jedanput pozivam na suglasje oko ove rasprave. Učinili smo ono što smo u ovom trenutku mogli, sigurni da i ovaj rebalans vodi u stabiliziranje financija i da nas vodi u dobru, stabilnu, staloženu izradu proračuna za 2010. godinu. O ostalim aspektima rebalansa predlažem da vam nešto kaže ministar financija. A ja evo odmah najavljujem da ću iza podneva morati krenuti na sastanak, pa molim da me ispričate, da prihvatite ispriku, jer sam za danas sazvala sastanak sa predstavnicima javnih poduzeća kako bismo raspravljali o nepodizanju cijena s obzirom da je Vlada predložila i podizanje PDV-a za 1 postotak, a takav sastanak imam sutra, naravno sa svojim kolegama, sa svima onima koji u Hrvatskoj mogu nešto reći o cijenama hrane i drugih važnih proizvoda i ja vjerujem da ćemo postići dogovor i nema nikakvog razloga da se zbog podizanja PDV-a za 1% podižu cijene hrane i ostalih artikala važnih za život. Na samom kraju, kad sam već spomenula PDV, reći ću da je upravo iz redova evo i vas zastupnika koji ovdje sjedite, iz nekih stranaka, dolazio prijedlog o tome da PDV povećamo na 24, na 25%, ali bilo je i onih koji… bilo je i onih, gospodin Kajin, a bilo je i onih… … [[Upadica se ne čuje.]] A bilo je i onih koji neprekidno kao mjeru prizivaju dolazak MMF-a. Prema tome, molim vas da sve te činjenice uzmete u obzir. Ja mislim da smo mi sposobni, pametni, da imamo dovoljno i snage i mudrosti i znanja, ali prije svega i zajedništva da riješimo svoje probleme i svoja pitanja sami u Hrvatskoj bez ičije pomoći, jer mi to možemo i naravno što je najvažnije, jer mi to znamo. Hvala vam lijepa.
Hvala predsjednici Vlade. Dame i gospodo zastupnici, prije nego nastavimo želim vas informirati da je do sada prijavljeno po ovoj točki dnevnog reda 7 klubova i 52 zastupnice i zastupnika plus jedan klub pet minuta, za sada kažem, što otprilike iznosi 11 sati rasprave, bez replika, odgovora na replike, ispravke netočnih navoda i sudjelovanje predstavnika Vlade u raspravi. Po mojoj procjeni slobodnoj to bi bilo od 14 do 16 sati rasprave kumulativno gledajući, a možda sam čak malo i optimističan u tom pogledu. Sada imamo devet ispravaka netočnih navoda pa počnimo po redu. Gospodin Marin Jurjević, izvolite.
Hvala. Netočan je navod gospođe premijerke da situacija nije kritična, da razloga za strah nema i da je ovo socijalni proračun. Gospođo Kosor, ovo nije socijalni nego daltonistički proračun. Upalilo se crveno svjetlo, svi vide crveno, jedino vi vidite zeleno i u vašoj slavnoj petoj brzini vozite i dalje prema provaliji, s time što se u kompoziciji nalazi nažalost kompletno hrvatsko društvo. Vi se ovdje hvalite da milijun i po sugrađana što umirovljenika, što onih koji rade neće bit oporezovani jer primaju 3 tisuće kuna plaću, do 3 tisuće kuna. To je samo po sebi već katastrofa, to je već samo po sebi kritično, a to šta se uzdate da će vas spasiti SMS poruke samo govori o tome u kakvu bezizlaznu situaciju ste došli i za kakve se sve slamke hvatate.
Hvala. Gospodine zastupniče, htio bih vas samo u početku ove rasprave upozoriti da ne koristite institut ispravka netočnih navoda radi iznošenja vaših mišljenja koja spadaju u repliku, a ne u ispravke netočnih navoda, jer ništa niste ispravili nego polemizirali. Idemo dalje. Ovo naravno znam i svjestan sam da uzalud govorim, ali moja je dužnost to upozoriti, kazati i povremeno ću se na tu opomenu u tom pogledu i vraćati. Nemojte mi zamjerit. Kad se ima pravo govorit ispravke o bilo čemu, onda i mi možemo sa predsjedničkog stola upozorit da to nisu ispravke nego zapravo replike. Sada je na redu gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepa. Evo sad ćete vidjeti da nije uzaludno što ste rekli, jer ja ću se točno držati dva navoda. Jedan navod je, gospođa Kosor je rekla znamo držati rashode pod kontrolom što je apsolutno netočan navod jer ova Vlada se zadnjih pet odnosno šest godina ponaša kao pijani milijarder i ne zna držati rashode pod kontrolom što je dokaz da je proračun u rashodovnoj strani narastao sa 90 na preko 120 milijardi kuna, odnosno 121 milijardu kuna. Da ne zna držati rashode pod kontrolom, činjenica je da su i od zadnjeg rebalansa najavljivali velike uštede, a uspjeli su uštediti svega nešto preko 100 milijuna kuna. I jedino rješenje koje su ponudili je onda ovaj harač na hrvatske građane da oni iz svojih prihoda, milijardu i 400 milijuna kuna daju toj Vladi da ona dalje nastavi neodgovorno trošiti. I još jedan netočan navod je kad kaže gospođa Kosor da je zaštitila neke hrvatske građana sa ovim proračunom, odnosno da neki neće plaćati porez što je apsolutno netočno …/Govornik isključen./…
Hvala.
Jer PDV će plaćati svi građani Hrvatske, ne samo neki nego svi građani Hrvatske … /Govornik isključen./… i oni koji nemaju nikakvog prihoda i ova vlast nije zaštitila nikoga osim sebe i svojih koalicijskih partnera.
Hvala. Osim što pod ispravkom govorite vaše mišljenje, još i oduzimate malo i vremena više nego što vam pripada. Pa zbog toga vas upozoravam kad ovdje počne žmigat da treba prekinut raspravu. To važi za svakoga, naravno. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa ja bih ispravio netočni navod predsjednice Vlade da su držani troškovi pod kontrolom. Dakle gospođo Kosor, u mandatu HDZ-ove Vlade vi ste stavku intelektualne i osobne usluge povećali deset puta, sa 126 milijuna kuna 2001. na milijardu 300 milijuna kuna 2009. godine. Usluge promidžbe i informiranja ste utrostručili. Samo u prošloj godini, dakle 2008., ste povećali ove obje stavke za 30%. Da nije bilo takvog bezrazložnog povećanja ovih nepotrebnih stavaka danas ne biste imali razlog uvoditi harač.
Hvala. Harač je pjevanje u "Smrt Smail-age Čengića". … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Jedna od pjevanja. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] I tamo je bio vojvoda Bauk [[Upadica: Tako je!]] A sad je na redu gospodin Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Dakle, ja ću ispravit navod koji je potpuno netočan, a to je da hrvatska Vlada drži stvari pod kontrolom. Prošli tjedan smo mogli vidjet… … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Prošli tjedan smo mogli vidjet kako ih drži pod kontrolom. Dakle, u nedjelju je bilo 6% državnim službenicima i javnim manje, u ponedjeljak 8% harača odnosno kriznog poreza, u utorak 5% i povećanje PDV-a, u srijedu 3%, a u petak 2+4. To pokazuje, kolegice i kolege, da je Vlada potpuno izgubila kompas. Međutim, prolazeći danas pored zgrade Vlade ja sam pronašao jedan kompas. On se dosta ovako zanimljivo okreće, međutim jedini smjer kojega on pokazuje je smjer silaska ove Vlade s vlasti prijevremenih izbora. Zahvaljujem.
Hvala. Molim vas. Promjene u prijedlozima su rezultat pregovora sa partnerima. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Netočno je što je gospođa predsjednica izjavila da nismo smanjivali dječji, evo ni s ovim ne smanjujemo dječji doplatak. To je naprosto netočno gospođo premijerko jer ste smanjili dječji doplatak rebalansom prije nepunih 10 dana. Ja dozvoljavam da ste na to uopće i zaboravili, to dozvoljavam. Drugo, već je ovdje bilo ispravljano, ali ja također ispravljam, što je rekla gospođa premijerka da stanje nije kritično i to bi zaista bio samo vrijednosni sud da činjenice su nepobitne i da se one dadu golim rukama opipati. Ne da stanje nije kritično, nego kritičnije ne može biti. Dakle, Vlada koja nas je na čelu sa onim koji je pobjegao i onom koji se ne zna trag, dakle do ovdje dovela sada, dakle naplaćuje, ispostavlja račune umirovljenicima, činovnicima, oni koji račune te nisu napravili. … /Govornica je isključena./ …
Hvala.
Dakle, opet laž i muljanje.
Upozorio sam zastupnike prije nekoliko dana pa mi dozvolite da ponovo to ponovim, da upotrebljavanje riječi laž i lažete nije primjereno. Možete reći ne govorite istinu. Malo je uvredljivo i malo je u najmanju ruku uvredljivo. Ja vas upozoravam na umjereni, da tako kažem umjereni rječnik, umjeren do pretežito umjeren recimo rječnik. Gospođa Željka Antunović, ispravak netočnog navoda. Izvolite.
Netočan je navod predsjednice Vlade da se kroz ovaj proračun ne diraju plaće i mirovine. Naime, na prvi pogled možda je to i tako, ali kaže naš narod "nije šija, nego vrat". Zakonom o kriznom porezu ili kako se već u narodu govori haračem, plaće se smanjuju 2 ili 4%, ovisno o visini plaće, jednako i mirovine, kao što se mirovine još dodatno smanjuju ukidanjem redovnog usklađivanja. Hvala.
Gospodin Davorko Vidović, ispravak netočnog navoda.
Pa zapravo ispravljam također na tragu i ovog što je prethodnica rekla. Nije točno da se mirovine do 3000 kuna neće dirati. Izostankom indeksacije koja je sastavni dio mirovine umirovljenicima će se uzeti dodatno 700 milijuna kuna. Dakle, ako tih 700 milijuna kuna se uzme umirovljenicima koji im po zakonu pripadaju, to je ništa drugo nego smanjenje. Dakle, diraju se mirovine ispod 3000 kuna. Također je netočna i konstatacija gospođe premijerke da se ne dira u dječje doplatke. Dječji doplatci u 2009. godini korisnici dječjih doplataka je 100 tisuća djece manje nego 2002. godine. 100 tisuća djece manje, a nije se niti za cenat povećala masa za dječje doplatke u zadnjih 7 godina.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
E ovako, da rekoh gospođo predsjednice da nije problem da li će se PDV plaćati 23 ili 24%, ali da treba uvesti međustopu od 10% na domaću hranu, na struju, na plin, na vodu, pa onda možemo ukinuti i nultu stopu koju imamo za dječje potrepštine, turizam, novine da ostanu 10%. E jedino tako bismo gospođo potakli potrošnju i jedino tako bi građani u ovoj zemlji mogli biti donekle siti. I rekoh još nešto kod PDV-a, da rok plaćanja PDV-a sa 30 dana treba protegnuti na 60 dana i rekoh da uvoznici ovi mali koji plaćaju PDV u roku od 8 dana trebaju biti barem vraćeni na ono pred dvije godine i plaćati PDV u roku od 30, ako ne i 60 dana. I drugi vaš neispravan navod. Pelješki most da nije u proračunu. Ali je taj most u vanproračunskom fondu Hrvatskih autocesta, odnosno Hrvatskih cesta koji isto tako pune … /Govornik je isključen./ …
Hvala. Gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala. Gospođa predsjednica Vlade je rekla, citiram, "ovim rebalansom proračuna stvorit ćemo zdrave pretpostavke za proračun za 2010. godinu", apsolutno netočno. Istina je da ćete opteretiti ionako preopterećen narod, što nije nimalo zdrava pretpostavka za 2010. godinu. Ovaj proračun nije dinamičan, nije u funkciji razvoja kao jedine pretpostavke za razvoj koji nas može izvući iz krize. Dakle, ministarstvo je kresalo svoje rashode, međutim to apsolutno nije dovoljno, to je trebalo davno učiniti. Na to vas upozoravamo već 2 godine, ali to nas ne može izvući iz krize.
Hvala. Ministar financija još uvodno, gospodin Ivan Šuker. Gospodine ministre, 10 minuta.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, poštovane dame i gospodo. Pa dozvolite mi s obzirom na i ove ispravke sve da izjasnim činjenice koje naprosto može svatko pročitati na portalima Ministarstva financija i Hrvatske narodne banke. Prema tome, mi možemo razgovarati politički i hoćemo, ali brojka je nešto što je tu, sviđala se ona nekome ili ne sviđala. No što je osnovni cilj ovog rebalansa proračuna? Osnovni cilj je isfinancirati sve obveze do kraja godine na vrijeme kao što je to bilo u prvih 7 mjeseci i osigurati hrvatskom gospodarstvu dodatna sredstva. Druga stvar, stalno zaboravljamo da smo u eri povijesno niskih kamatnih stopa, forsirali zaduženje, zaduživali smo se, gradili, hvalili se, danas ti krediti dolaze na naplatu. 2009. je to bilo zajedno s kamatama preko milijardu i 100 milijuna, govorim samo o središnjoj državi. Sljedeće godine je to daleko više. No, danas govorimo da je ovo što se uvodi harač. Da li je smanjenje 10% plaća temeljem direktive MMF-a 2000. bio harač ili nije? Da li je neisplata božićnica i dara za djecu bilo daleko financijski više kad je prosječna plaća bila skoro 40% niža nego što je danas? Da li je to bio daleko veći i jači financijski udar za Hrvatsku nego što je to danas? Ali onda su to bili viši ciljevi, a danas je to harač. Da li je priča oko uvođenje kunu i 20 za izgradnju hrvatskih cesta i autocesta, kada dodate PDV-e, kunu i pol, onda je to bio razvojni porez. Ali nemojte zaboraviti da ste tu kunu i 50 uzimali od hrvatskog gospodarstva i od hrvatskih građana. Dakle, svako vrijeme nosi svoje strategije, svako vrijeme nosi i svoje poreze. Samo ponavljam, nemojte zaboraviti što ste radili u vremenima kada je svjetsko gospodarstvo bilo u ekspanziji. Kada je svjetsko financijsko tržište imalo novaca koliko god hoćete i mogli ste ga dobiti po vrlo povoljnim kamatnim stopama. Danas je situacija puno drugačija. Danas je situacija da financijsko tržite takvo kakvo je, sredstva je vrlo teško dobiti i tu smo gdje jesmo. Što smo mi napravili ove godine? Kada zbrojite sva tri rebalansa proračuna, izvorni proračun je smanjen za 7 milijardi kuna. I još kada tome dodate one 2 milijarde kuna obveza koje su nastale zbog brodogradnje i nekih drugih stvari koje su preraspodijeljene, a nisu zbog toga povećani rashodi, onda možemo govoriti o smanjenju proračuna 9 milijardi kuna. Znate što, ja sam ovdje bio i oporbeni zastupnik. I mnoge stvari pamtim. Pamte se obrazloženja zašto smo prodali kontrolni paket Hrvatskog telekoma za izuzetnu malu cijenu, za financiranje deficita. Imate potpisani "stand by" aranžman sa MMF-om Aneks iz 2003. godine. Gdje kažete, da ćete sa sredstvima prodaje INA-e koja kasne, financirati deficit 2003. godine. To su bili dani gospođo Pusić, imat ćete priliku reći. ... [[Upadica se ne razumije.]]
... [[Govornik nije uključen.]]
Vaša reakcija mi najbolje pokazuje da govorim istinu. No, isto tako velite da je proračun narastao za toliko i toliko. Hajdemo vidjeti gdje su utrošena ta sredstva? Kolike su bile mirovine, masa sredstava za mirovne kada ste vi otišli s vlasti? Znate, čekajte malo. Pa čemu nervoza ljudi moji. Ja vam samo hoću dati obrazloženje rashodovne strane. Vi mi to ne dozvolite. Jer gledajte, vi ćete već u ovim ispravcima ste govorili stvari koje vam ja želim dokumentirati da se ne trudite više, da ispravljate istine za milog Boga. Pa idemo vidjeti gdje je otišlo tih 30 i još nešto milijardi. Dakle, mirovine su bile 22 milijarde 700, a danas su 29,3 kada dodate branitelje onda je to 34. znači to je povećanje od skoro 11 milijardi. Plaće su bile masa sredstava 22 milijarde, sada su 30 milijarde. To je već 20 milijardi povećanja. Hoćete ovoga koliko su povećana sredstva što se tiče EU pomoći Hrvatske komponente? Hoćete da pričamo i tome koliko smo novaca skupili na jedno mjesto kada smo počistili onih vaših 150 računa na kojima se konstanto nalazila milijarda kuna? Dakle to je sve. I došli smo do rashodovne strane ovakva kakva je. Ali nitko neće reći da je deficit državnog proračuna prošle godine bio 0,8%. I da nije došlo do ove svjetske i europske krize, mi bi danas imali uravnotežen proračun. To je činjenica. To je istina. A vi ste imali deficit od 6,3. No, kažem to je sve o čemu bi se dalo razgovarati. No gledajte, i usprkos teške situacije, mi smo za poljoprivredu i gospodarstvo ovim rebalansom proračuna osigurali 596 novih milijuna. Osigurali smo ih. Bez obzira koliko se to nekome sviđalo ili ne sviđalo. O tome da li je reći bolje da ćete opustiti 70 tisuća ljudi, onda recite od kuda. 180 tisuća je zaposleno u prosvjeti i u zdravstvu. 45 tisuća u policiji. Imate 7 i još nešto tisuća carinika i poreznika. Iz koga ćete vi to korpusa državnih službenika i namještenika otpustiti 70 tisuća? Ili poziv MMF-u. pa to ste napravili 2000. i što se dogodilo? Skresali ste sva moguća i nemoguća prava hrvatskih građana, bacili ste ih tada sa primanjima na koljena, a danas pričane o nekakvom haraču. Dakle, da ponovim. Ovo su kratkoročne mjere sa ciljem da uspješno završimo 2009. godinu. Godinu u kojih prvih 7 mjeseci nisu kasnile plaće, nisu kasnile mirovine, nisu kasnila socijalna davanja, niti ništa. Drugi cilj je uspješno prebroditi 2010. godinu kada očekujemo oporavak svjetskog gospodarstva, a paralelno s tim i oporavak hrvatskog gospodarstva. Zato je ovo jedan od poreza sa rokom trajanja praktički do 31. 12. Daj Bože da bude bolja situacija da ga eliminiramo čim prije. A u jednom dijelu dugoročnih mjera je govorila i gospođa predsjednica hrvatske Vlade. Dakle, mjere koje će dati dugoročan efekat. Da li se porez na imovinu koji se danas zove komunalna naknada i koji ima jedna Hrvatska, da li se može to uvesti u 15, 20 dana? I da li može imati efekata u 15, 20 dana? Ne može. Ali dugoročno može imati efekat. Isto tako kao i neke strukturne promjene. Evo danas smo nažalost svjedoci jedne tragične situacije što se tiče Hrvatskih željeznica jedne tragedije. Pitanje je hoćemo li svi zajedno podržati strukturne promjene u Hrvatskim željeznicama? Hoćemo li ove 2 milijarde i 600 milijuna koje će ići iz državnog proračuna usmjeravati prema restrukturiranju Hrvatskih željeznicama? Ili ćemo ići po sistemu kada god dođe, ono što je gospođa predsjednica hrvatske Vlade rekla, kada god dođe nešto pred naša vrata, onda se to ne smije dirati? Onda je to nešto što je zabranjeno. Na takav način se ne može napraviti ništa. Dakle, mi smo se odlučili za korak i to već radimo 6 godina, uvođenje reda u ovu državu. I uvođenjem riznice, uvođenjem unutarnje kontrole revizije rezultati su potpuno jasni. Za razliku od vašeg deficita 6,3 mi smo prošlu godinu završili sa 0,8. Meni je žao gospodo ali možda bi neki htjeli vidjeti Hrvatsku na koljenima ali to ne budete gledali taj film.
Sad je 11 ispravaka i prije 9, to je 20. Gospodin Goran Beus Richembergh izvolite prvi.
Htio bih ispraviti jedan nevjerojatan matematički proračun. Naime, gospodin Šuker kaže da je postojalo vrijeme kad su plaće bile 140% manje nego danas. Baš me zanima koliko je to bilo točno u kunu i koje je to godine bilo. A kad to uspije izračunati predlažemo odmah za znanstvenu nagradu u Hrvatskoj. Hvala.
Evo to je zamolba prema ministru da izračuna. To nije ispravak nego zamolba da izračuna. Drugo, gospodin Josip Leko ispravak.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ministar financija Republike Hrvatske potpuno neutemeljeno optužuje Vladu koalicijsku od 2000. godine da je uvela harač, da je svjetsko gospodarstvo bilo u ekspanziji a zaboravlja ministar reći da je HDZ-ova Vlada ostavila državu sa negativnom stopom rasta mada je svjetsko gospodarstvo bilo u ekspanziji. Pa je Račanova Vlada kao odgovorna Vlada za budućnost sredila financije i plaćanje u gospodarstvu i time osigurala ovoj Vladi i prethodnoj Vladi da na tim temeljima živi. Drugo, ministar kaže da mnoge stvari pamti. Drugim riječima, on selektivno pamti. Mnoge stvari pamti a mnoge stvari ne pamti što je iz njegovog izlaganja bilo jasno vidljivo jer je zaboravio reći da je u mandatu te Vlade bruto domaći proizvod rastao po stopi 5% za cijeli mandat a da ova Vlada ima već sada minus 5%. Hvala lijepo.
Selektivno pamćenje je izgleda opća pojava. Gospodin Gordan Maras.
Hvala lijepo. Ispravit ću jedan odnosno dva navoda ministra. Jedan je prvi da je reakcija naša njemu dostatna da on utvrdi da on govori istinu. Naša reakcija je gospodine ministre isključivo takva zbog toga što vidimo da u ovom trenutku kad je Hrvatska pred kolapsom vi pričate o stvarima od prije sedam godina i za to uzimate kao argument zbog toga što vi nemate niti jedno rješenje koje bi Hrvatsku izvuklo iz krize. Druga stvar, rekli ste da smo mi 2000. odnosno bivša koalicijska vlast bacili hrvatske građane na koljena. Ali ja ću vas podsjetiti da je u samo tri godine od 2000. do 2003. prosječna plaća porasla 30% a prosječna mirovina sa 39 na 44% prosječne plaće, dok je u šest godina HDZ-ove vlasti prosječna plaća porasla samo 24% a mirovina se vratila u suprotnom smjeru sa 44 na 39% prosječne plaće. I sa ovim haračem koji ste danas odnosno koji ćete ovih dana uvesti ta mirovina i ta plaća bit će još i manja.
Hvala. Harač postaje vrlo jedna univerzalna ovdje riječ danas, pa previše je ipak upotrebljavamo. Gospođa potpredsjednica Željka Antunović ispravak. Izvolite.
Imam dva ispravka. Netočan je navod da bi proračun bio uravnotežen, hrvatski proračun da nije bilo svjetske krize. Točno je da je deficit proračuna nastao kao posljedica pogrešne strukture rashoda i to u dužem periodu. Ovog trenutka samo su stvari počele dolaziti na naplatu. Dalje, netočno je da postoji dilema da li treba ili ne treba restrukturirati Hrvatske željeznice. Oko toga nitko ne sumnja, svakako da treba ali ne na vaš način jer vi naime već šest godina ulažete milijarde u restrukturiranje a svake godine Hrvatske željeznice su u sve lošijem stanju i sve neefikasnije funkcioniraju a posljedica toga su i ovakve tragedije koje se nažalost događaju.
Hvala. Gospodin zastupnik Luka Denona. Izvolite.
Naprosto nije točan navod gospodin ministra kada je rekao da je, citiram, osnovni cilj ovog rebalansa isfinancirati obaveze do kraja godine. Budući da smo tu rečenicu, tu tvrdnju čuli u ovom Saboru danas treći put, znači prvi put kod rebalansa također je bio osnovni cilj da se isfinanciraju obaveze do kraja godine. U drugom rebalansu također je ta rečenica kazana da je rebalans za to da se isfinanciraju obaveze do kraja godine pa je platilo znanost i školstvo tako da osnovni cilj ovog rebalansa treći puta ne može isto biti da će se moći isfinancirati obaveze do kraja godine nego će biti evo kao što znamo uveden harač na najslabije i najnemoćnije.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. U ovoj povijesnoj reminescenciji ministra Šukera netočan je navod da je stanje danas bolje nego što je to bilo prije šest godina kada je HDZ preuzeo vlast. Za to ste naveli kao primjer da ste povećali masu sredstava za plaće ali smanjila se kupovna moć gospodine ministre i izdaci za potrošnju kućanstava pali su za 10% što je najviše od 1999. godine. Vama kao ekonomisti je jasno da nije bitno hoćete li dobiti 10 kila novaca pa za to moći kupiti pola kile kruha ili ćete dobiti jednu novčanicu i za nju moći kupiti 12 kila kruha. To što ste povećali masu sredstava govori o nečemu drugome a o padu bruto društvenog proizvoda za 6%, minus 6,7% što je najviše od 99. godine da ne govorimo, dakle zaista se radi o situaciji koja ne da je kritična nego je nešto gore. I dakle, zaista mi nije jasno zašto zatvarate uporno oči pred ovakvim tragičnim stanjem kojeg je moguće prevladati jedino ako progledate.
Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa netočan je navod ministra Šukera da upravlja troškovima. Naime, da su neki troškovi rasli kao što su rasle plaće i mirovine danas ne bismo trebali uvoditi harač. Haračem će se do kraja godine prikupiti milijarda i 250 milijuna kuna, to je manje nego što će ove godine Vlada potrošiti na intelektualne i osobne usluge, a ponavljam 2001. godine to je bilo 126 milijuna danas je to milijarda i 300 milijuna. To je po principu uzmi siromašnima da bi dao svojima.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Ispravit ću netočan navod gospodina ministra koji je rekao da ova Vlada šest godina uvodi red u ovu državu. Završen citat. Jedini red koji ste u zadnjih godinu dana uspjeli u ovu državu donijeti je red od 40 tisuća nezaposlenih koji kad bi stali jedan iza drugoga bio bi točno red odavde do vašeg doma u Velikoj Gorici od 20 km, gospodine ministre. Zahvaljujem.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala, poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod ministra financija, povjesničara, kako je rekao o uvođenju reda. Gospodo, nema ovdje više nikakvog reda ni poretka. Zar je uvođenje reda pad investicija za 12,5%, pad izvoza za 14,2%, pad uvoza za 20%, o potrošnji države koja jedina raste, o inflaciji koja je u svibnju iznosila 2,8%, o inozemnom dugu koji je prešao 40 milijardi duga? Zar je to uvođenje reda? Ali evo, stavimo ruku na srce, pa bolje se od vas nije moglo ni očekivati, ipak je to HDZ. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]]
Gospođa zastupnica Tanja Vrbat.
Hvala lijepa. Ispravit ću navod ministra Šukera koji je, citiram, rekao "da je koalicijska Vlada od 2000. godine kresala sva moguća i nemoguća prava hrvatskih građanima". Gospodine ministre, vidim da se smješkate iz vašeg mjesta, ali zaista situacija nije za smijati i taj navod vam je zaista kriv. Vi dobro znate da je naša Vlada spašavala i stabilizirala ovu zemlju što će radi i nakon prijevremenih izbora koji će vrlo brzo uslijediti i zato se valjda smješkate jer ste sigurni da će se situacija ipak popraviti. I nemojmo zaboraviti da je koalicijska Vlada na čelu sa premijerom Račanom spašavala ovu zemlju od brojnih prijašnjih HDZ-ovih vlada. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Hvala.
I gospodin zastupnik Boris Šprem.
Hvala lijepa, gospodine predsjedniče. Dakle, gospodin Šuker, ministar financija, rekao je da čudeći se što smo mi sve, misleći na Račanovu koalicijsku Vladu radili, kad je bila … [[Govornik se ne razumije.]] ekspanzija novca između ostalog je rekao mi smo uskraćivali razna prava. Nismo mi uskraćivali prava, gospodine ministre, nego smo sustavno i odgovorno provodili reforme da bismo ozdravili gospodarstvo i što prije ušli u Europsku uniju. A šest godina poslije Račanove koalicijske Vlade smo u dubokoj krizi, a članstvo u Europskoj uniji nam je neizvjesna budućnost.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, dakle prvo, moram to reći, nemojte općim frazama ispravljati netočne navode, nego netočni navod na navod se ispravlja, a ne pričam ti priču. To je replika. Ali kako nema nikakve koristi od ovih mojih upozorenja, ali ja s vremena na vrijeme moram to reći. I drugo, po ovim proračunima koliko smo do sada registrirali prijavljenih, računajmo da ćemo raditi do jedno 2, 3 sata po ponoći, u skladu sa dugogodišnjom tradicijom u ovom Saboru, posebno u onim prvošnjim vremenima. Tako se nemojmo iznenaditi, pripremimo se zato i psihički i fizički. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Može sutra, ali glasovanje onda u subotu. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Ljudi moji, ja upozoravam na sadašnje stanje stvari, ja ništa ne govorim. Što se mene tiče možemo i u subotu. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Da. Gospodin Marić, u ime Odbora za financije i državni proračun, pa potom gospodin Kovačević u ime Odbora za gospodarstvo. Izvolite. Da li se javljaju još neki odbori?
Hvala lijepa, poštovani gospodine predsjedniče. Poštovana predsjednice Vlade, potpredsjednici i ministri u Vladi, cijenjene kolegice i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na 38. sjednici održanoj 27. srpnja 2009. godine Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske 24. srpnja ove godine. Uvodno je predstavnik Vlade Republike Hrvatske istaknuo da je u ovakvim uvjetima ekonomske krize i financijskih ograničenja Vlada Republike Hrvatske odlučila predložiti rebalans državnog proračuna koji je usmjeren na preuzimanje odgovornosti svih sudionika za izlazak Hrvatske iz krize. Novim rebalansom Državnog proračuna za 2009. godinu ukupni prihodi projicirani su u iznosu 111,2 milijarde kuna što predstavlja povećanje od 1,4 milijarde kuna u odnosu na ranije planiranih 109,8 milijardi. U strukturi ukupnih prihoda najznačajniju skupinu čine porezni prihodi koji su projicirani u iznosu 60,3 milijarde kuna što je za 1,3 milijarde kuna više u odnosu na plan. Planirano povećanje temelji se na očekivanim fiskalnim učincima zbog izmjene stope PDV-a sa 22 na 23%, izmjene posebnih poreza na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove, te uvođenje novih oblika posebnih poreza na plaće, mirovine i druge primitke. Ukupni rashodi državnog proračuna definirani su na razini 120,5 milijardi kuna što je za 260 i po milijuna kuna manje od proračuna nakon drugog rebalansa. Naime, ovim rebalansom državnog proračuna rashodi su smanjeni za 978,6 milijuna kuna, a preraspodjelom i uvođenjem potpora za očuvanje radnih mjesta povećani su za 780,1 milijun kuna te je ukupno neto smanjenje na razini državnog proračuna 260 i pol milijuna kuna. Slijedom ukupnih prihoda u iznosu od 111,2 milijarde kuna i ukupnih rashoda u iznosu od 120 i pol milijardi kuna planira se ukupni manjak državnog proračuna na razini 9,3 milijarde kuna ili 2,8 procjene bruto domaćeg proizvoda. Tako je ovim rebalansom državnog proračuna ukupni manjak smanjen za 1,6 milijardi kuna ili 0,5 postotna boda u odnosu na dosadašnji plan. U raspravi na odboru iznijeto je mišljenje kojim je istaknuto da Prijedlogom izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu nisu u dovoljnoj mjeri uvaženi konkretni prijedlozi Hrvatske udruge poslodavaca, posebno u svezi smanjenja neporeznih nameta gospodarstvo, kao i smanjenju rokova plaćanja, što bi u znatnoj mjeri utjecalo na poboljšanje stanja u gospodarstvu i bržem prevladavanju gospodarske krize u Hrvatskoj. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske izvijestio je članove odbora o tijeku pregovora s Hrvatskom udrugom poslodavaca i istaknuo je da se ovim rebalansom radi o kratkoročnim mjerama koje se poduzimaju za prevladavanje postojeće krize, dok će se vrlo brzo nastaviti pregovori s Hrvatskom udrugom poslodavaca glede donošenja srednjoročnih i dugoročnih mjera kojima će se stvoriti pretpostavke za ubrzaniji oporavak gospodarstva u Republici Hrvatskoj. U svezi uloge Hrvatske udruge poslodavaca u prevladavanju problema nelikvidnosti u gospodarstvu te u više navrata iznijetog stajališta da je država glavni generator nelikvidnosti u raspravi je upozoreno da i poslodavci svojim ponekad nekorektnim i neposlovnim ponašanjem također utječu na likvidnost u državi. Naime, u dosta slučajeva kada država plati svoje obveze na vrijeme, poslodavci ne plate svoje obveze kooperantima, a to utječe na opću nelikvidnost. Potrebno je što prije donijeti mjere kojima će se spriječiti da tvrtke koriste nenamjenski svoja obrtna sredstva, a da istodobno ne podmiruju svoje tekuće obveze. Također iznijeto je i mišljenje da je predmetni rebalans državnog proračuna trebalo značajnije smanjiti troškove države, posebno u stavkama materijalnih rashoda. U raspravi na odboru prevladalo je mišljenje da ovaj rebalans državnom proračuna treba podržati jer predstavlja dobar temelj za izradu Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2010. godinu i nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 7 za, 2 protiv odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu kao i sljedećih odluka: Odluke o davanju suglasnosti na izmjene i dopune financijskih planova Hrvatskih voda za 2009. godinu i Odluku o davanju suglasnosti na izmjene i dopune financijskog plana Hrvatskih cesta za 2009. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Dragan Kovačević u ime Odbora za gospodarstvo.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani članovi Vlade, dame i gospodo zastupnici. Odbor za gospodarstvo je na svojoj 28. sjednici održanoj 27. srpnja razmotrio Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Odbor je temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora o navedenom prijedlogu izmjena i dopuna državnog proračuna s pripadajućim prilozima raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom obrazloženju, predstavnik predlagatelja izvijestio je članove odbora o osnovnim makroekonomskim okvirima, prihodima i rashodima te procjenom ukupnog manjka Državnog proračuna za 2009. godinu. O uvjetima pada gospodarske aktivnosti diljem Europe i svijeta i u Hrvatskoj je došlo do pada stope gospodarskog rasta kao posljedica pada potrošnje, posljedica pada industrijske proizvodnje, građevinarstva i robne razmjene. Tako je kao posljedica prelijevanja financijske krize na hrvatsko gospodarstvo došlo do realnog pada bruto domaćeg proizvoda od 6,7% u prvom tromjesečju 2009. godine. Smanjenje ekonomske aktivnosti u 2009. godini utjecalo je u prvoj polovici godine na pad industrijske proizvodnje od 10,2% na međugodišnjoj razini. U prvih 5 mjeseci trgovina na malo ostvarila je realno smanjenje od 17%, a broj turističkih noćenja smanjen je za 9,4%. Robni izvoz zabilježio je međugodišnje smanjenje od 15,5%, dok je smanjenje robnog uvoza iznosilo 25,5%. Mjere na indeksom potrošačkih cijena inflacija je u prvoj polovici 2009. godine iznosila 3,3%. Navedeni pokazatelji uvjetovali su i procjenu i očekivano realno smanjenje bruto domaćeg proizvoda od 4,5%. Navedeni makroekonomski pokazatelji uz recentna kretanja globalne gospodarske aktivnosti uvjetovali su novi plan prihoda državnog proračuna za 2009. godinu u iznosu od 111,2 milijarde kuna, što predstavlja povećanje od 1,4 milijarde kuna u odnosu na ranije planirano. Porezni prihodi koji su najznačajniji prihod proračuna planirani su u iznosu od 60,3 milijarde kuna, što u odnosu na plan predstavlja povećanje od 1,3 milijarde kuna. Kretanja poreznih prihoda uvjetovana su očekivanom ekonomskom aktivnošću do kraja godine te očekivanim fiskalnim učincima izmjene stope PDV-a sa 22 na 23%, izmjene posebnih poreza na osobne automobile, ostala motorna vozila, plovila i zrakoplove te uvođenja novog oblika poreznog poreza na plaće, mirovine i druge primitke. Pri tome najveće povećanje bilježe prihodi od PDV-a za 502 milijuna kuna u odnosu na raniji plan. Prihodi od trošarina bilježe povećanje od 30,5 milijuna kuna u odnosu na prvobitni plan i iznose 8 milijardi kuna. Ukupni planirani iznos predviđen za Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva ostao je na istoj razini koja je predviđena prethodnim rebalansom proračuna. Odbor i dalje s obzirom na cijenu kapitala i visinu kamatnih stopa komercijalnih banaka i na domaćem i na inozemnim financijskim tržištima naglašava jačanje uloge HBOR-a u poticanju poduzetništva i potpore izvozu. U raspravi kao i tijekom zadnjeg rebalansa dana je potpora Vladi da sa sama bez novog aranžmana s MMF-om smanji proračunsku potrošnju i stabilizira državne financije. Članovi odbora su istaknuli da Hrvatska ima dovoljno i bez MMF-a i potencijala i odlučnosti da potrebne rezove napravimo sami, ali uz maksimalnu socijalnu osjetljivost. Najava devalvacije kune s kojom se špekulira u stručnoj javnosti, a koju neki povezuju sa možebitnim aranžmanom s MMF-om nosi tri ozbiljna rizika. Prvo, za građane koji su korisnici stambenih i različitih potrošačkih kredita s valutnom klauzulom, a to je danas u Hrvatskoj veliki broj građana, bio bi to žestoki socijalni udar kojeg država posebice u situaciji nužnosti kresanja državne potrošnje ne bi mogla amortizirati. Drugo, pad vrijednosti kune značio bi automatski i pad kreditnog rejtinga zemlje sa svim dugoročnim posljedicama na cijenu kapitala, na investicije i na zaposlenost. I treće, pad vrijednosti kune u situaciji ekonomske krize bio bi generator inflacije. Tijekom rasprave ponovno je kao i kod zadnjeg rebalansa istaknuta važnost urednog plaćanja gospodarskim subjektima kako država ne bi bila uzrok nelikvidnosti gospodarstva i unutarnjeg duga. U tom kontekstu pozdravljeno je održavanje sastanka u Vladi predstavnika HUP-a i Vlade oko koordiniranog praćenja i rješavanja ovog problema. Kao jedan od najvećih problema u gospodarstvu istaknuto je prvo, nepovoljna struktura i odnos zaposlenih u gospodarstvu, umirovljenika i zaposlenih u javnim i državnim službama. I drugo, preveliki administrativni aparat koji opterećuje cijenu rada. Vezano uz nepovoljnu strukturu i odnos zaposlenih umirovljenika i zaposlenih u javnim i državnim službama. Naime, danas je u Hrvatskoj odnos umirovljenika i onih koji rade 1:1,31, odnosno milijun i 518 tisuća zaposlenih na milijun i 155 tisuća umirovljenika i taj broj nažalost raste mjesečno po stopi od 1,5 do 2% Vezano uz preveliki administrativni aparat pozdravljaju se najavljene mjere Vlade o žurnoj racionalizaciji državne uprave. Na kraju u raspravi je istaknuta nužnost još snažnijeg ulaganja u gospodarstvo, jer Hrvatsku iz ove situacije može izvući samo poduzetništvo i snažan gospodarski rast. Nakon provedene rasprave odbor je većinom glasova, 5 glasova za, jedan suzdržan i 2 protiv, odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje izmjene i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo, gospodin predsjednik odbora Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, članovi Vlade. Ja podnosim Izvješće u ime Odbora za zaštitu okoliša i u ime Odbora za prostorno uređenje i graditeljstvo, jer je sjednica održana oba odbora održala su zajedno sjednice. Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo Hrvatskog sabora raspravili su na zajedničkoj sjednici održanoj 27. srpnja 2009. godine Prijedlog izmjene i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske, aktom od 24. srpnja 2009. godine. Odbor za zaštitu okoliša i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora, raspravili su Prijedlog izmjene i dopune Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu kao zainteresirana radna tijela. U uvodnom obrazloženju predstavnik predlagatelja ukratko je iznio osnovne makroekonomske pokazatelje za prvih 5 mjeseci, odnosno za prvu polovicu ove godine, te istaknuo kako se u skladu s njihovim kretanjima na razini cijele 2009. godine očekuje realno smanjenje bruto domaćeg proizvoda od 4,5%. Predloženim rebalansom ukupni prihodi državnog proračuna za 2009. godinu projicirani su u iznosu od 111,2 milijarde kuna, što predstavlja povećanje od 1,4 milijarde kuna u odnosu na ranije planirano. Navedeno povećanje prvenstveno je rezultat očekivanih fiskalnih učinaka povećanje stope poreza na dodanu vrijednost sa 22% na 23%. Uvođenjem posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke, kao i naknade za pružanje usluga u pokretnim elektroničkim, komunikacijskim mrežama, te izjednačavanja kriterija oporezivanja plovila i zrakoplovima s osobnim automobilima i motociklima. Ovim rebalansom ukupni rashodi definirani su na razini od 120,5 milijardi kuna, što je za 265,5 milijuna kuna manje od proračuna nakon drugog rebalansa. Dok ukupno smanjenje rashoda proračuna u 2009. godini u odnosu na prvotni proračun iznosi 6,5 milijardi kuna. Navedeno smanjenje ukupnih rashoda od 265,5 milijuna kuna rezultat je s jedne strane smanjenje rashoda za 978,6 milijuna kuna, te s druge strane povećanje rashoda za 718,1 milijuna kuna. Uslijed preraspodijele te uvođenja potpora za očuvanje radnih mjesta. Slijedom ukupnog planiranog prihoda i rashoda državnog proračuna planirani ukupni manjak državnog proračuna za 2009. godinu iznosi 9,3 milijarde kuna ili 2,8% procijenjenog bruto domaćeg proizvoda za 2009. godinu. Time je ukupni manjak smanjen za 1,6 milijardu kuna ili 0,5 postotna boda u odnosu na dosadašnji plan. Planirana sredstva za razvoj Ministarstva zaštite okoliša, prostornog uređenja i graditeljstva smanjuju se za milijun 621 tisuću 789 kuna, te iznosi 434 milijuna 568 tisuća 669 kuna. Unutar ovog razdjela najveći dio smanjenja odnosi se na glavu ministarstva koja uz smanjenje od milijun 220 tisuća i 789 kuna, sada iznosi 266 milijuna 402 tisuće i 217 kuna. Planirana sredstva za glavu Agencija za zaštitu okoliša smanjena su za 401 tisuću kuna, te iznosi 14 milijuna 810 tisuća 685 kuna. Dok planirana sredstva za Agenciju za pravni promet i posredovanje nekretninama ostaje na istoj razini i iznose 153 milijuna 335 tisuća 767 kuna. Za glavu zaštite i očuvanje prirode u razdjelu Ministarstva kulture planirano je smanjenje za 150 tisuća kuna, te sredstva za ove namjene sada iznose 71 milijun 189 tisuća 272 kune. Debalansom je planirano smanjenje pozicije edukacije i osposobljavanje za 100 tisuća kuna, te pozicije i izvršenje inspekcijskih rješenja za 50 tisuća kuna. Ovim rebalansom nisu planirane izmjene i dopune financijskog plana Fonda za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, čime ostaje nepromijenjen iznos planiranog suficita od 223 milijuna 335 tisuća 631 kunu. Nakon provedene rasprave odbori su većinom glasova, Odbor za zaštitu okoliša sa 7 glasova za i jednim glasom protiv i Odbor za prostorno uređenje i graditeljstvo sa 6 glasova i 2 glasa protiv, odlučili predložiti Hrvatskom saboru donošenje Izmjene i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu.
Hvala. Žele li predstavnici drugih odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Krenut ću sa samog kraja rasprave premijerke, kada je govorila o tuđim vratima i o tome tko gdje reže i dotaknula se lokalne samouprave. Ako ćemo tako rezonirati, najbolje je da je ukinemo. Najbolje da nakon godina inzistiranja na tome da zemlja mora biti drugačije uređena, da mora biti više decentralizirana, da ljudi moraju imati veću autonomiju u upravljanju svojim poslovima i u trošenju i ulaganju svojega novca, jer to je njihov novac i njihova odgovornost, da im se sada još odredi tko će i koliku plaću imati. To je potpuno pogrešan način. Smatramo da je neustavan, branit ćemo ga svim dopustivim demokratskim sredstvima. I nije nikakav problem u plaćama gradonačelnika, jer one su već snižene i bit će snižene. I u Vukovaru, i u Zadru, i u Zagrebu, i u Šibeniku i u Rijeci. Problem je u principu, u Europskoj povelji o lokalnoj samoupravi, u tome da se ljudima mora ostaviti veća autonomija da upravljaju svojim životima tamo gdje žive. Imao sam potrebu početi baš od ovoga i nastaviti time da smo prije više od pola godine u prosincu prošle godine na prijedlog ovog proračuna koji sada prolazi kroz tko zna koji rebalans, rebalans očaja ne perspektive da nismo imali niti jedan jedini amandman i da smo rekli da je nešto što ima svoje probleme ugrađene od starta toliko nepopravljivo po našem sudu da amandmani nemaju smisla. Danas smatramo osam mjeseci kasnije da je situacija puno teža. Probat ćemo sa svoje strane predložiti neka razumna rješenja na rashodovnoj strani jer čini nam se da Vlada nije pokušala rashodovnu stranu ozbiljnije dotaknuti. To u krajnjoj liniji proizlazi iz samih brojki, nekakve stotine milijuna ušteda na spram stotine milijardi ili preko stotine milijardi troškova. Ne smatramo da je to ozbiljan posao, ne smatramo da je to ozbiljan pokušaj da se zemlja izvuče iz ozbiljne financijske krize, prije svega financijske krize, krize enormne državne potrošnje. Rekao je ministar financija da bi proračun bio uravnotežen da nema svjetske ekonomske krize. Slažem se. To je kao da kažete da se nisam razbolio bio bi zdrav. Ključno pitanje je zašto si se razbolio, jesi li svojim ponašanjem, odgovornošću mogao utjecati na bolest ili te ona poklopila po sudbi božjoj slučajno. U našem slučaju radi se o neodgovornom ponašanju. Razboljeli smo se zato jer smo da sada ne idem sa metaforama previše pili, pušili, živjeli nezdravo i sami preuzeli odgovornost za ono što nam se trenutno događa. Premijerka je u svom uvodnom govoru govorila, citiram, o teškim odlukama koje smo poduzeli. Koje su to teške odluke? Ja bih volio čuti koje su to teške odluke. Citiram slijedeće, među uzrocima odnosno povodima, temeljima krize koja nam se dogodila za koju smo sami odgovorni kaže se među ostalim da je to i zato jer banke ne mogu namaknuti dovoljno sredstava da bi održali jednaku razinu javne potrošnje. Skrećem pozornost na riječ namaknuti. Ovakvo shvaćanje politike, ekonomske politike, financijske i fiskalne politike kao namicanje omče oko vrata. Pa ne radi o tome da banke ne mogu namaknuti, radi se o tome da i ne žele kao što niti financijski svjetski centri ne žele više financirati ovakav proračun i ovakav odnos. Dakle, i kada pristupimo ozbiljnijoj analizi ovog proračuna, kada predložimo nekakve mjere na rashodovnoj strani opet ostaje veliki deficit. Taj deficit nekako treba sanirati, to se ne može dogoditi po Duhu Svetom spontano. Radi se skoro 10 milijardi kuna. Kako ga financirati? Zaduživanjem, gdje? Kao što premijerka kaže banke ne mogu namaknuti, pazite namaknuti dovoljno sredstava da bi financirali i održavali jednaku razinu javne potrošnje. Pa ne mogu i neće, idemo van, idemo u Aziju, idemo se zadužiti za iznose koje će vraćati netko drugi po jako visokim stopama. Tko je odgovoran za tako nepovoljne uvjete zaduživanja Hrvatske države? Pa nije valjda samo financijska, svjetska i ekonomska kriza. Pa valjda je i naš ugled i naša reputacija za to odgovorna. A tko je odgovoran za tu reputaciju? Je li odgovoran Račan, pokojni predsjednik Tuđman, Vlada Milana Stojadinovića. Tko je odgovoran? Pa ova Vlada koja već pet i pol, šest godina vodi ovu zemlju. Naše mišljenje je da je ova Vlada Vlada koja se više ne bi smjela u ime hrvatskih ljudi zadužiti pod takvim uvjetima niti jednog jedinog eura, niti jednog jedinog penija jer smatramo da taj novac nije u sigurnim rukama. I ne vidimo kako će izgledati proračun 2010. godine nakon svih ovih turbulencija, nakon trećeg rebalansa, nakon priča o teškim mjerama koliko su smanjeni rashodi u proračunu, 5, 6, 7 milijardi kuna. Šta je to? Imate li ideje kako će izgledati proračun slijedeće godine? Je li to 120 milijardi kuna, je li to 110, je li to 95, 98? Dakle, ni iz čega ne vidimo u ovom rebalansu kako će izgledati proračun slijedeće godine, ali ni iz čega i ni iz jedne jedine riječi ministra financija koji je nažalost opet govorio o recentnoj povijesti kao niti premijerke. Ne možemo niti naslutiti šta se to reže, gdje se reže, kako se reže, koje su to hrabre mjere. Ja sam u ovom Saboru prije nekoliko tjedana kada je Vlada i kada je premijera dobila povjerenje rekao da joj želim puno hrabrosti. Ja tu hrabrost ne vidim. I rekao sam isto tako da Hrvatska kao svaka normalna država može imati samo jednu Vladu, pa eto ima je. Nekoliko tjedana kasnije, dva rebalansa proračuna kasnije govorimo o nekakvim teškim odlukama koje smo poduzeli. Koje su to, recite, ima vremena u ovoj raspravi. Je li to odluka o nametu od 2 ili 4% na sve neto plaće, je li to odluka o povišenju PDV-a? To su odluke kojima se sanira šteta u financijskom sustavu koje je prekomjernom i neracionalnom potrošnjom nametnula država. To treba sanirati. To košta strahovito puno. Ovdje nitko ne zaziva MMF ali u ovoj situaciji najmanje povjerenja imam u ovu Vladu da će se kvalitetno zadužiti, da će taj dug biti kvalitetno financiran, da će kamata biti kakva takva i da će taj novac biti odgovorno i racionalno potrošen. Oprostite, u to nemamo povjerenja. U toj situaciji imam više povjerenja u MMF, ali da ne bi došao MMF jer to ne želimo to smatramo da je moguće izbjeći, smatramo i to ćemo ponoviti više puta i danas i jesmo u ovim tjednima i to će reći i neki drugi. Smatramo da ova Vlada tu vrstu legitimiteta za zaduživanje i za izvlačenje zemlje iz ove krize nema i da bi bilo poštenije da se raspusti Sabor i raspišu prijevremeni parlamentarni izbori. I zbog toga što ste u predizbornoj kampanji a to dopustit ćete nije daleka povijest, to je bilo nedavno, govorili da novih poreza biti neće i zbog toga što smatramo a to je dopustite naš stav da je taj novac ako ga dobijemo na međunarodnom tržištu u nesigurnim rukama i da povjerenje građana za to nemate. Možete misliti drukčije, ovo je naš stav, u ovom Saboru ćemo ga braniti. Ne zazivamo niti MMF niti ulicu. Dakle, vratimo se još jednom na proračun 2010. godine jer ova rasprava u ovom trenutku ako te pitaju šta bi učinio a imat ćemo prijedloga, ozbiljnih prijedloga onih s kakvima po našem sudu ova Vlada nije izašla ali ipak radilo bi se preuzimanju odgovornosti za momčad koja u 89. minuti gubi 2:0, ima eventualno još minutu u slučaju nadoknade i to je to a to nije prava igra. Dakle recite nam gospodo, ministre financija, premijerko od koje to nismo čuli, kako vidite proračun 2010. godine. Više puta je o tome riječi bilo, ali nikakve konture, obrisa tog proračuna ne vidimo. Koji su rashodi koji će se neizbježno morati smanjivati? Neću govoriti kresati, neću govoriti rezati, neću govoriti namicati. Smanjivati, svesti se u realne okvire. Najpametniji su tzv. obični ljudi. Oni znaju koliko i kako mogu i već su se prilagodili ovoj krizi. Smanjena razina javne odnosno osobne potrošnje najbolje govori da su ljudi i bez harača i prije harača, kako se ovdje grubo, u maniri Smail-age Čengića govori. Smail-age Čengića, harač, harač, Ivan Mažuranić, poštovani kolega. To je ako se ne varam hrvatski književnik. Možda to niste učili, ali dobro je. Nije nikad loše da na to podsjetimo. Harač noćni, agovanje četa. Znate to, lektira, hrvatska literatura. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Ljudi su se već … … [[Upadica se ne čuje.]] I kob je na kraju, dakle pet. Evo tu je profesorica književnosti, blizu je vas, podučit će vas. Dakle, odakle će se namaknuti ta sredstva? Ali običan čovjek se već prilagodio ovoj krizi, smanjio je svoju potrošnju jer zna šta sa svojim novcem može, prije nego što su smanjivane plaće i prije nego što su uvedeni ovi novi porezni nameti čija funkcija je jedino i isključivo da spase političku sudbinu Vlade i kakvu takvu održivost proračuna. Niti to neće pomoći. Ovo nije po našem sudu dobar posao. Ne vodi nikamo. Ali čak i ako smatramo da je ova godina izgubljena, idemo govorit o 2010. Ponovit ćemo to niz puta. Koji je plan za 2010. godinu? Financirati ovu razinu državne potrošnje i rashoda povećanjem PDV-a od 23% i nametom na plaće između 2 i 4%? Pa gospodine ministre financija, znate da to nije realno. To su te teške odluke koje do sada Vlada nije ni zaslovkala, ni zaustila, a kamoli li izgovorila, koje će trebati donijeti i za koje je potreban novi mandat hrvatskog naroda i hrvatskih građana. Izbori su u ovom trenutku najkorektnija, najpoštenija i za Hrvatsku najispravnija stvar i to je politički stav. Možete ispravljat krivi navod koliko god hoćete. To je stav. Ne možemo to provest na silu, niti hoćemo, niti nam pada na pamet, ali moramo ponoviti da za ovu vrstu eksperimenta mandat od hrvatskih birača niste dobili. Pa taman ne bili odgovorni za ono što se događa, a mi smatramo da jest odgovorni. Poštovani kolegice i kolege, za sve postoji vrijeme kao što je u svom odlaznom slovu rekao bivši predsjednik HDZ-a. Mi smatramo da je ovo vrijeme za prijevremene izbore, da je vrijeme za promjenu vlasti u Hrvatskoj. Ali ćemo bez obzira na to po tko zna koji puta, ovog puta biti konstruktivni i dokazati vam da je moguće napraviti još veće uštede, da je moguće i bez uvođenja ovih spornih poreza koje ne možemo podržati, napraviti manju rupu u strukturi proračuna. A što se tiče zaduživanja, uvjeti pod kojima se zadužujemo nažalost posljedica su rada i rejtinga i reputacije Hrvatske koji joj je priskrbila ova Vlada. Od toga nikakvo tumačenje povijesti ne može izvući drukčiji zaključak. To je činjenica. Hvala vam.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka. Prvo gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Prvo je netočno da smo zbog neodgovornog ponašanja došli u ovu situaciju. Naime, kolega Milanović bilo bi bolje da pogledate malo svijet oko sebe, ne kroz prizmu SDP-a i crvene boje, nego realnih pokazatelja pa biste znali da Europska unija u financijski sektor iz državnih proračuna dala preko 3 tisuće milijardi eura do travnja ove godine, da će Sjedinjene Američke Države imati deficit od gotovo 2 tisuće milijardi dolara. Dakle, sasvim sigurno je da nije zbog neodgovornog ponašanja ove Vlade došlo se do ove situacije. Drugo, kažete ne želimo MMF. Pa upravo iz vaših redova se priziva MMF. Iz vaših redova, iz redova SDP-a. Treće, povjerenje građana nemamo. Imamo povjerenje građana stečeno jasno na parlamentarnim izborima 2007. godine i ako hoćete, na ovim zadnjim izborima lokalnim koji su prije svega par mjeseci. I u Dubrovniku, odnosno Dubrovačko-neretvanskoj županiji i u Pločama i u Vela Luci, dakle u svim onim mjestima gdje ste vi to tako bajno vodili kao što vam se činilo.
Gospodin Markovinović, izvolite.
Hvala na au jel, ali moram reći ipak. Prije svega, ovaj rebalans sigurno nije rebalans očaja, jer da je takav onda bi sigurno obuhvatio i sve oni koji nisu obuhvaćeni sad. Dakle, ovaj put stvarno će bogatiji pomoći siromašnijima, to je sigurno. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] To je jedno. Drugo. Očajni ste očito gospodo vi, jer mediji očekuju od vas da ćete nešto napraviti, a vi iako niste religiozni Boga molite da se to ne dogodi, jer znate da niste u mogućnosti preuzeti vlast niti išta napraviti. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Hvala.
Nismo religiozni, ali zato ne bogohulimo kao vi. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]]
Jel mogu zamolit kolegicu da se smiri? /Smijeh./ … [[Upadica se ne čuje.]] Smirite se. Gospođa Nevenka Majdenić, ispravak.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Evo ispravljam netočan navod, a to je zastupnik Milanović rekao da nitko ne zaziva MMF. To je nije točno, upravo suprotno. Slavko Linić, kreator SDP-ove gospodarske politike, zalaže se za dolazak MMF-a, dakako uz cijenu da se sreže sve što se srezati da, dakle mirovine, plaće, da se daju otkazi, da se ukinu poticaji za poljoprivredu, da se ukinu i neke investicije i štošta drugo i zaista treba reći onda ako već tražite prijevremene izbore, recite javnosti sve što ćete ukinuti. Hvala.
Gospodin Boris Matković, izvolite. Ispravak.
Zahvaljujem, gospodine predsjedniče. Evo ja ispravljam netočan navod kolege Milanovića koji je kazao da je Vlada neodgovorna. Gospodine Milanoviću, ova Vlada je vrlo odgovorna jer ona jasno iskazuje i iskazala je da nastoji zadržati radna mjesta i socijalni status, za razliku od vas koji predlažete svojim antirecesijskim mjerama povećanje proračuna za 15 milijardi. Pa odakle biste vi to sada rebalansirali to i izjednačili? To je jedno. Drugi je netočan navod vezano za MMF. Vi ste ti koji prizivate MMF i koji poštuje od ove Vlade biste htjeli rezati. A priziva ga isto tako vaš gospodin Linić koji bi otpustio 70 tisuća radnika u državnoj upravi, 30 tisuća u javnoj upravi, a onda bi svakako trebao se upitati i obratiti se biračima i kazati ako prizivate i prijevremene izbore da je to ono što on hoće, pa neka kaže otvoreno ljudima što je to što traži.
Gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dopustite mi kolega Milanoviću da vas ispravim kad ste kazali kako je država nametnula neracionalnu potrošnju. Dakle, to je netočno jer ja ne smatram da je neracionalna potrošnja, držim da i vi to ne smatrate, iako mi nije jasno što ste onda to rekli. Dakle, izdvajanje za branitelje, za gospodarstvo, za mirovine, za zdravstvo, za obrazovanje i za sve ono o čemu se država skrbi. Prema tome, dakle nije to točan navod. Točan navod bi bio da ono što je predviđeno ne možemo pokriti sadašnjim punjenjem i sad radimo to što radimo jer radit to moramo da bismo opet sačuvali ove elemente o kojima govorim. Vi ste postavili ovdje puno pitanja i ja vam se čudim na tome radi toga što vi predstavljate oporbu, a pokazali ste ovdje da vi doista ne znate što hoćete. Znate samo jedno, vi hoćete izbore, ali na temelju ovoga ih doista niste zaslužili jer niste pokazali uopće snagu niti jednog argumenta u korist toga. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Andrija Hebrang, ispravak.
Hvala lijepo. Pa ja bih ispravio ovaj navod kolege Milanovića. Kaže ova Vlada ne bi se smjela zaduživati više ni penija. Ova Vlada se dugoročno ne zadužuje za nove rashode i za nove troškove već od 2008. godine. Samo jedino isključivo za plaćanje dospjelih starih obveza. Zbog toga je ova Vlada ukupni dug Vlade u 40 milijunskom, kad govorimo o ukupnom dugu, 40 milijardi eura, ova Vlada je smanjila svoj udio sa 20% na 17% u zadnje 3 godine, upravo sa takvim razumnim gospodarenjem, a preduvjet za to je naravno bila konsolidacija riznice pod vodstvom ove Vlade i ovoga ministra. Drugi netočan navod, za ovo niste dobili mandat birača. Jesmo, dobili smo mandat na 4 godine podrazumijevajući u te 4 godine i dobro i zlo. Vodili smo u dobru, voditi ćemo u zlu, a ovaj narod zna da upravo ova stranka u najvećem zlu uspješno radi. Sjetimo se nečeg čega se vi slabo sjećate, Domovinski rat.
Hvala. U ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovana gospodo, gospodine predsjedniče, ministri, uvažena gospodo zastupnici. Prvo, ostajem pri svakoj riječi koju sam prošli puta izgovorio pri ovom drugom rebalansu, da ovaj ostatak ostataka Sanaderove Vlade koji je Hrvatsku uvalio u krizu neslućenih razmjera ne može Hrvatsku izvući. Drugo, isto tako najbolje što se Hrvatskoj dogodilo u zadnjih 6 godina je odlazak bivšeg premijera, da parafraziram gospodina Šeksa, sad je otišao, kad ga je nazvao eksponentom najliberalnijeg kapitalizma, onog medijskog i samo jedna stvar bi vjerojatno bila gora od toga, da tajkuni koje je stvorila Vlada tamo '90.-ih godina sutra preuzmu vlast. I jedino rješenje, ja mislim, su prijevremeni izbori, da nova Vlada i zemlja dobije malo mira. Zašto gospodo izbori? Ma ne da sjaše kurta pa da uzjaše murta, nego da ti izbori donesu jedan program, proračun, da se ne gubi vrijeme, dali bi građanima jedan izlazni ventil, ne bi se možda radikaliziralo, pogledajte ovo što se radi na nekim koncertima u Biogradu gdje se Predsjednika Republike naziva izdajnikom. Zar to ne vodi radikalizaciji uz poklike "za dom spremni", sad kada galamite, očekujem i ovdje isto? Tko će se sa njime pozabaviti? Vjerojatno se institucije ne bi urušavale kad bi imali prijevremene izbore, ulica ne bi vodila politiku i konačno, neka građani glasuju za koga žele, neka glasuju za HDZ, SDP, IDS, HSS, ne znam, ali nemojmo sada ovdje glumiti stečajnog upravitelja. Drugo, ja tvrdim da smo mi isto tako sve znali. Ja sam govorio možda jedini još 2007. kada je vanjski dug iznosio 32 milijarde eura da ćemo do kraja 2. mandata Vlade Ive Sanadera biti dužni 50 milijardi eura, da ćemo se zadužiti u tom periodu za 18 milijardi, a da ćemo morati vratiti 25 milijardi eura. No to je bilo onda, a danas to izgleda ovako. 2009. trebamo vratiti 14,7 milijardi eura. Od toga na državu otpada milijardu i 200 milijuna eura, na banke 5,8 milijardi, na poduzeća 5,9 milijardi eura, na strana ulaganja milijardu i 800 milijuna eura. 2010. dolazi na naplatu 6,3, bez dodatnog zaduženja, milijardi eura, 2011. još toliko. U narednih 3 godine, računajući ovdje i 2009. trebamo vratiti 30 milijardi eura. Hrvatska to jasno ne može. Govorio sam pri prvom rebalansu, ma koji deficit 3, 4 milijarde kuna, govorio sam da deficit ako bude pad bruto društvenog proizvoda 6, 7% onda će dosegnuti negdje oko 20 milijardi kuna, ali da će biti najmanje 15 milijardi kuna. Gospodin Rohatinski govorio 14 i još nešto, ali ja sam tada za gospodina Sanadera bio šampion gluposti, za neke u HDZ-u blesimetar, a sad kažem, za ovu, dobro ja sam ostao, ali sad ću reći, pa onda da nastavim dalje, ali za ovu hrvatsku neizvjesnost mislim da bi netko trebao doista i odgovarati, a tko je najodgovorniji? Ja isto tako tvrdim da bivši premijer i Vlada. Oni koji su odgovorni za ovaj krah gospodarski, moralni, socijalni moraju dobiti gospodo ne "Malo vitra", tako se zove jahta na kojoj plovi bivši premijer, već bi trebali dobiti puno vitra i da parafraziram našeg potpredsjednika, tu jahtu, dobro identificirali jesmo, sad bi je trebalo negdje locirati i usidriti tamo negdje u visini Gologa otoka, jer bez da tako nešto napravimo ili da to kažemo, bez toga će gospodo narod na ulice, neće ih voditi ni opozicija ni sindikati, već će narod voditi prazni želuci. E to je problem. Ova zemlja je pokradena do srži. Svi koji su mogli su je peljušili. Ja kada mi se dobacuje sa ove desne strane ću reći da HDZ-u zbog stvaranja države, narod je oprostio i privatizaciju i pretvorbu, ali ovo danas neće. Danas vidimo tko se od koga ograđuje, čak i Hrvatska radiotelevizija, vidim da ni crkva ne brani neke zakone, ostajete gospodo sami uz pomoć HSS-a, HSLS-a, dijela manjina, ali mislim da to je dovoljno ta vlast, ali to nije dovoljno za Hrvatsku. Hrvatska je, čak bih se usudio reći, lakše isfinancirala rat, nego što će isfinancirati ovaj izlaz iz krize i to mislim da shvaćamo i to treba imati na umu. Pogledajte sad koja obmana se dešava. O tom poslije da će taj krizni porez trajati samo do kraja 2010. Ma ja ću reći, ma neće ga ukinuti HDZ, bojim se da ga neće ukinuti nakon toga ni opozicija kad dođe na vlast jer neće imati kuda. Što je taj sramotni porez, taj porez na radno mjesto i porez na mirovinu, točnije rečeno na starost? 3. siječnja HDZ je održao svoj 13. Sabor, a ministar Šuker je govorio da koja "bankrotirana zemlja uredno isplaćuje plaće, penzije", a 20 dana nas se kasnije plašilo da ili porez ili nema plaća ili nema penzije. Ja razumijem, razumijem čak i Vladu, gdje štedjeti, nema se gdje štediti. Ne možete ni štediti ako vam je ne 100, nego 110% proračuna unaprijed zadano za plaće, penzije, socijalu, otplatu dugova itd. Znači ako želimo smanjiti deficit moramo na neki način povećati prihode. A kako to izgleda? Tako da ćemo sirotinji iduće godine uzeti negdje 5 milijardi kuna. Ali ni 5 milijardi kuna neće biti dostatno da pretrpimo sve ove poreske udare. Dapače, dno dna ova kriza će dostići negdje sredinom prošle godine pred početak turističke sezone. Sada će ceh platiti 720 tisuća 167 radnika s onih 2%, plus 247 tisuća 323 penzionera sa 2%. Plus na to 310 tisuća 352 radnika sa 4%, plus 42 tisuće penzionera sa 4%. Ukupno to je milijun 319 tisuća 842 što radnika, što penzionera plus 4,5 milijuna ljudi kroz PDV. Tih znači 2 do 4% na plaću, na penziju, meni sliči na onaj Miloševićev zajam za Srbiju. Tvrdim proračun za 2010. na udar će doći svi zaposleni, svi umirovljenici. Kako? Lijepo će doći. Dolaskom MMF-a, a onda ćemo jednokratno devalvirati kunu, automatski dolje idu plaće, idu penzije, ali ono što je najgore rastu krediti, a za njih će se gospodo narod boriti na ulici. I zato ne dirajte u kunu, nego čuvajte kunu kao zjenicu oka svoga. Mislim da smo se ovdje razumjeli. Hrvatska država je kao kuća nakon potresa. Nju možemo krpati, ali uzaludan nam trud. Ove zidove bi trebalo sruštiti i sve početi iz početaka. I ovaj posao će na neki način pripasti opoziciji. Ali bude li petljala opozicija njen mandat će trajati kraće nago drugi Sanaderov mandat. I to ću reći. Što treba? Treba promijeniti prvu, drugu, treću garnituru u zemlji. Točnije svugdje gdje se sumnja u korupciju. Ta korupcija je pojela Hrvatsku. Otići u Berlin po onu disketu iz Linhenštajna, pomoći Beču, Berlinu oko pranja novca HYPO banke u Hrvatskoj. Upitati tajkune kako su došli do prvog milijuna eura. Ja znam da će to biti možda najjače. Treba ojačati ulogu Sabora kroz neposredno biranje. Boriti se protiv radikalizacije o kojoj sam govorio, mijenjati taj hrvatski mentalitet. Pogotovo u javnim službama, ne više kod privatnika. Da me nitko ne može platiti malo kako ja malo mogu raditi. Dosta je toga života od preraspodijele da će država za nekoga sve napraviti. Treba državu decentralizirati, treba je istrijanizirati ako baš hoćete. I morate shvatiti da ili ćete sami nešto učiniti za Hrvatsku po onoj Kenedijevoj, nemojte samo pitati što će država učiniti za vas, već što ste vi spremni učiniti za ovu državu. Jednostavno treba joj se dati kao '91. godine. Priče kako ćemo preko noći povećati potrošnju, izvoz, ponovno industrijalizirati Hrvatsku. Pa to su priče za naivne. Pa ne možete pokrenuti izvoz kada mi nemamo industrije. Najprije tu industriju treba stvoriti. Industrija je prva gospodarska grana jedino u jednoj hrvatskoj županiji u županiji Istarskoj. Naš izvoz je npr. dva puta veći od onog u Primorsko-goranskoj županiji. A imaju 100 tisuća stanovnika više. Sami smo sanirali Istarsku banku. Uljanik, ne prodajte ga. Jer državu ne košta niti jednu kunu. Sami se financiramo kroz koncesiju gradnju toga ipsilona. A u proračunu smo zastupljeni sa 57 milijuna kuna. Hrvatsku treba prestati pelješiti nekim Pelješkim mostovima. Dobro, netko će reći da se od toga odustaje. A sve vanproračunske fondove treba podvesti pod proračun. Od HAK-a, cesta, voda, itd. Tu je problem. I odustati od svih onih projekta koji ne nosi novac. Zadnji puta su predstavnici Slavonsko-baranjske stranke predlagali ukidanje 300 milijuna kuna brodogradnji i davanje seljacima tih novaca. Istina u zadnjih 10 godina brodogradnja iz proračuna dobila najmanje 14 milijardi kuna. Samo kroz formu jamstava. Uljanik nula kuna. Ali toliko i više poljoprivrede. Ali ja se slažem da tom slavonskom seljaku treba pomoći. On je obranio Hrvatsku, a za uzvrat je dobio jako, jako malo. Ne može međutim dobiti na 3,5 milijuna kuna još milijardu i pol kao što su im obećali bivši potpredsjednici i sadašnji. Jer sa milijardu i pol možda bi trebalo financirati kamatu industriji, i izvozu, i trgovini, i poljoprivredi. Ali zato trebaju dobiti nešto puno vrednije A to je diferenciranu stopu PDV-a na sve domaće poljoprivredne proizvode da se zaustavi taj nekontrolirani uvoz hrane. Da se taj PDV za domaći proizvod plaća za 10%, a uvozna hrana 23%, pa makar nikada ne išli u Europsku uniju. Jasno, to je tako lako reći. Ali bez Europe znamo da nam pada rejting, bez vanjskog zaduženja mi smo opet kaput. A jasno kod PDV-a ja kažem, kada me već predsjednica proziva, nije problem u 23 ili 24% PDV-a. može se ukinuti i nulta stopa. Ali treba plaćanje toga PDV-a s 30 dana prolongirati na 60 dana. Kod uvoza sa onih 8 dana isto tako na 60. prije su imali 30 dana, i uvesti 10%-tni PDV na domaću hranu, na vodu, na struju, na plin, dječje potrepštine itd. a ovako će mnogi u ovoj zemlji nažalost biti gladni. I za kraj. Da kriza je i u jednoj Italiji, i u jednoj Njemačkoj, i u Austriji, i u Francuskoj, i u Americi i tamo propadaju tvornice, banke, general motor ali im ne propada država. A u Hrvatskoj propadaju i tvornice i pojedinci i država. I to je izgleda razlika između jednih i drugih. Ja sam siguran, siguran sam, da ćemo mi do kraja godine imati još jedan rebalans. I bojim se da će po onom proračunu doći i MMF. Ja imam pravo razlog se bojati. A Hrvatska da će sa prihodima itd. naša potrošnja biti vraćena negdje tamo 2000., 2001. ili treću godinu. Kako je to otprilike izgledalo? 2005. proračun države je bio 90,9 milijarde kuna. 2006. 97,8 milijardi. 2007. 111. 2008. 121, 2009. 128., pa onda 120,3 itd. milijardi. Cijena od 2005. do 2009. rasle su za 16%. Proračun za 33% i puklo je. Trošili smo brže od rasta bruto društvenog proizvoda. I država se naprosto potrošila. A ono o čemu je govorio ministar, da točno je. Mirovine i zdravstvo u 2004. 44 milijarde, sada 64 milijarde plus 43%, državne plaće 15,9%, sad 22,18%, plus 39,2%. Dotacije lokalnoj samoupravi 3,4 sad 5,3 plus 53%. Subvencije poljoprivredi 1,9 milijardi kuna, sada 3,35 plus 72%. Subvencije gospodarstvu 1,89 sada 3,11% plus 64,65%. Znači za kraj što onda reći, da završim, ovako malo da se našalim. Čitao sam da je gospođa premijerka osmislila rebalans prilikom pranja suđa. Ja neću predložiti da joj se pokloni perilica, to joj sigurno ne treba, ne, ali ovaj rebalans možemo nazvati ako imamo jedan božićni Ustav, mi bi u Istri rekli režemtani ovaj rebalans, isprani rebalans nakon kojeg ćemo svi moliti Boga da nam premijerka ne kupi mašinu za prat suđe jer ćemo tek tada vidjeti svog Boga. Ja se šalim ovo je još dobro, još uvijek dišemo, ali ponavljam dno nas čeka gospodo u prvoj polovici iduće 2010. godine. I ne vrijeđam nikoga. Nisam to nikad činio za ovom govornicom i ne mislim ni ubuduće. A vi prestanite mene vrijeđati.
Svega 13 ispravaka ipak. Gospođe i gospodo, nastavljamo. Dakle ispravak netočnog navoda, gospođa Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo u moru netočnih navoda koje je gospodin Kajin u svom obraćanju iznio, naravno vjerojatno se pripremao uz cvrčke dok su neki drugi pripremali rebalans proračuna. Ispravit ću njegov netočan navod koji me je najviše dirnuo, a to je ulica vodi politiku. Ta rečenica u ovim ozbiljnim trenucima je zapravo samo politikantska zlouporaba socijalnog dijaloga, i naravno označava i njegovu kratkovidnost. Vlada predviđene mjere nije jednostavno nametnula kao svoju ranije donesenu odluku samo za sebe, nego su one rezultat maratonskih dogovora sa socijalnim partnerima. Dakle, ulica niti bi vodila politiku niti je vodi, jer ako se ulica u semantičkom značenju kod gospodina Kajina označava Vlada, koalicijski partneri zajedno sa sindikatima i poslodavcima mislim da imamo problem. Ukoliko je gospodinu Kajinu jedini prijedlog za rebalans proračuna prijevremeni izbori, u tom slučaju vama kao članu oporbe previše bi bilo objašnjavati, a pogotovo i gospodinu Liniću kojega više ne vidim ovdje iz oporbenih redova, koji je jutros na radiju prizivao MMF. Ukoliko je to vaš jedini prijedlog kako danas stvari stoje u oporbi i baveći se samo podjelom fotelja, mislim da je ključni problem za gospodina Kajina hoće li sudjelovati u predsjedničkim ili/i u parlamentarnim izborima. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin Josip Đakić, izvolite ispravak.
Gospodine predsjedniče, ispravit ću jedan netočan navod kolege Kajina gdje je ustvrdio da će ovaj rebalans proračuna i ovo uvođenje 2 i 4% sirotinji uzeti 5 milijardi kuna. To je apsolutno netočno, jer u ovom prijedlogu jasno se vidi da svi oni do 3 tisuće kuna neće biti ničime opterećeni i da neće učestvovati u ovom rebalansu. 900 tisuća umirovljenika tako neće zahvatiti ni 2 ni 4%. Isto tako i 600 tisuća zaposlenih. Kada vi govorite o proračunu i o ovom rebalansu, kada govorite o državnoj politici, zasigurno cijenite kako bi vi to bolje činili, ali ne vjerujem u to, jer sigurno kao što niste znali kontrolirati kućni budžet, ne bi ni državni znali.
Hvala. Gospođa Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo ispravljam netočan navod gospodina Kajina koji govori o sramotnom porezu. Ja definitivno moram vam gospodine Kajin reći da mi razgovaramo zapravo o načelima pravednosti i jednakosti i razmjernosti temeljem kojih je svatko u Republici Hrvatskoj dužan sudjelovati u podmirivanju javnih troškova razmjerno njegovim mogućnostima. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Pa evo isto ispravljam kolegu Kajina, pored ostalog što je rekao da je ovaj porez sramotan porez, što definitivno nije točno, jer najsiromašnije slojeve, dakle sve one koji imaju plaću mirovinsku od 3 tisuće kuna ovo neće dotaknuti ovaj porez. Međutim, to nije smetalo kolegu Kajina da u onoj vlasti u kojoj je sudjelovao IDS smanji plaće i onima koji najmanje imaju. Neka pita evo naše zaposlenike u Saboru, rado se prisjećaju tih vremena. To je jedno drugo. Kolega Kajin, vrlo rado govori da je ovu zemlju uništila korupcija, što definitivno nije točno. Niti je zemlja uništena, niti korupcije ima toliko koliko bi kolega Kajin htio. Ali ga upozoravam, odnosno čisto prijateljski mu govorim, ako jednog dana postane predsjednik države nek se ne razbacuje s tim da će donijeti novac sa Kajmanskim otočja jel, što sadašnji predsjednik u 8 godina skoro nije stigao, a nek ipak skoči onda do Lihteštajna puno je bliže i to odmah na početku mandata.
Hvala. Gospodin Frano Matušić. Izvolite, ispravak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa kolega Kajin netočno je i uvredljivo je reći da netko pelješi narod kroz Pelješki most. Vi kolega prvo netočno, to drugo vrijeđate sve građane Dubrovačko-neretvanske županije, jer očito želite da oni ostanu obespravljeni u svojim pravima da žive povezani sa maticom hrvatskom. Pa vama je to smiješno. Drage kolege iz SDP-a vama je smiješno što mi svaki dan prelazimo granicu u Neumu, vama je to smiješno. Vama je smiješno što će, kad sutra ako uđemo u Europsku uniju bit tu Šengenski režim pa nećemo moći nikako prelaziti tu granicu, zbog prometa koji će se odvijati na Šengenski način. Dalje, netočno je i uvredljivo kolega također da se odustalo od tog mosta. Niste dobro slušali premijerku. Ona je rekla da je smanjen iznos. Dakle most se nastavlja graditi, ali smanjenim intenzitetom, ali se on nastavlja graditi. On se radi i ove godine, radit će se i slijedeće i svih ostalih slijedećih godina, a o tome ću govoriti kasnije.
Hvala. Gospodin Boro Grubišić, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ja bih zamolio kolegu Kajina da već jedanput nauči kako se izgovara ime. Nije Slavonsko-baranjska stranka, dakle to ispravak, nego Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje, jer ne biste vi volili da ja kažem Istrijanska stranka kao što vi govorite je li, nego Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje. I naši amandmani, kao drugo, nisu bili teški 300 milijuna nego 400 milijuna i ne odnose se samo na Slavoniju i Baranju, nego na sve proizvođače mlijeka i žitarica u Republici Hrvatskoj. Hvala vam lijepo.
Gospodin Nevio Šetić, ispravak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Imao bih više navoda gospodina Kajina za ispraviti, ali ispravit ću jedan koji je rekao da u svijetu propadaju tvrtke, propadaju poduzeća, dakle tvornice, ali ne propada država, u Hrvatskoj propada i država. Ja bih to ispravio, jer je to potpuno netočno i to dokazuje da u Visokom domu uopće ne razumijemo problem koji jesmo, jer mi legitimnim putem samo uređujemo svoje financije da ono što uprihodujemo možemo i potrošiti. Prema tome, na način koji vi gospodine Kajin ovdje nudite rješenje ne može se proizvoditi život i sebe, ne možemo biti taj subjekt jer okolnosti koje su dovele do ovakvog stanja nisu samo naše nego su puno šire. Eto ispravljam taj navod.
Hvala. Ispravak zastupnik Ivan Bagarić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče. Ja bih ispravio netočan navod kolege Kajina koji je kazao kako se sirotinji uzima novac. Pa naprosto je neprihvatljivo kolega Kajin da predsjednički kandidat budući odnosno čovjek koji se kandidirao za predsjednika toliko obmanjuje ljude i unosi zabunu i nemir. Dakle, netočno je da se uzima sirotinji novac ako se zna da nikome tko ima plaću do 3 tisuće kuna neće biti uzeta niti jedna lipa, i nikome tko ima mirovinu do 3 tisuće kuna neće biti uzeta nijedna lipa. I još jedna stvar i to mora se ispraviti gospodine predsjedniče, ja se ispričavam što uzimam toliko vremena. Kaže kolega Kajin lakše je Hrvatska isfinancirala rat nego će ovu krizu kao što je financiranje rata i ratnih posljedica završen proces. Pa i sada Hrvatska izdvaja preko ja mislim 8 do 10% BDP-a za izravne i neizravne posljedice rata. Pa da toga nije bilo kako bi sad Hrvatska izgledala, ma što obmanjujemo ljude. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ja ću ispraviti jedan od u nizu netočnih navoda. A zastupnik Kajin je rekao da propada država, propadaju pojedinci. To zaista nije točno. Upravo i ovaj rebalans proračuna govori o jednoj stabilnosti ekonomskoj, financijskoj Hrvatske ali s obzirom da je on pročitao nešto pa ću onda i ja pročitati, ono što je rekao u odnosu na njegovu poruku Zoran Milanović. Ovako je rekao: "Moramo zaustavit investiciju u cestogradnji, prestati s dosadašnjim načinom subvencioniranja brodogradnje i poljoprivrede, treba razvrgnuti koalicije s penzionerima i seljacima jer je to preskupo u Hrvatsku. Zato ih u ovoj Vladi ne trebamo, poručujem to Zoranu Milanoviću." Kazao je Kajin. Evo vidite gospodine Kajin kako bi država propala, kako bi propali pojedinci. Propali bi poljoprivrednici, propali bi umirovljenici, svi oni koji rade u zdravstvu i prosvjeti to je vaš način.
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Ja bih također željela ispraviti između niza navoda koje je naveo gospodin Kajin onaj koji je rekao da se pelješi raznim pelješkim mostovima. Gospodine Kajin, više puta smo ovdje o tome razgovarali i više puta ste se obrušili na taj projekt. Vi koristite aktualnu situaciju i novinske napise kako biste u javnosti stvorili negativnu sliku o tom projektu. Lako je iz pozicije Istre, iz pozicije sjevera Hrvatske kritizirati ovu situaciju. Pelješki most je neophodan jugu Hrvatske, pelješki most je neophodan cijeloj Hrvatskoj ako se hoćemo integrirati i ja osobno negodujem da vi toliko puta ovaj most spominjete u negativnom kontekstu i negodujem čak što je u proračunu smanjena ova stavka iako smo rekli da je to izvanproračunska stavka moramo se solidarizirati ali o tome ćemo kasnije u raspravi.
Hvala. Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče. Pa evo, kolege su već ispravile čitav niz navoda, teško je ispraviti kolegu Kajina, uobičajeno je to. Pa evo, ovaj proračun oduzet će sve sirotinji. Neće kolega Kajin. Gotovo milijun i pol stanovnika neće ni osjetiti, na svu sreću neće osjetiti ovo oduzimanje. Isto tako, na kraju spominjali ste kako je nastao proračun pa i u šali. Nisu vremena za šalu a nastao je kao proizvod zaista dugogodišnjeg evo ja bih rekla od cijelog vremena pregovora i koalicijske ove Vlade i sa socijalnim partnerima i mislim da nije vrijeme da na ovaj način pa i u šali kad smo zaista pred ozbiljnim korakom donošenja ovog rebalansa da se šalite na ovaj način.
Hvala. Gospodin zastupnik Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče. Ja bih ispravio navod kolege Kajina da rebalans HDZ-ove Vlade nema rješenja. Pa gospodine Kajin, ovaj rebalans zapravo pokazuje nešto drugo a to je da Vlada uvažava sve članove vladajuće koalicije ali isto tako da joj ni socijalno partnerstvo nije samo tek puka forma već je to cilj odnosno cilj je čuti mišljenje svih zainteresiranih kako bi se dijalogom došlo do najboljeg rješenja, to biste morali znati. Ali očito vas to ne interesira, vas je očito zaokupirala već pomalo kampanja koju vi vodite na račun svog natjecanja za predsjednika države. Evo, ja vam želim sreću budući da tako razvidno ovdje izlažete probleme koje netko zaista želi čuti.
Hvala. Uvijek je lijepo čuti dobre želje. I gospodin Dragan Vukić ispravak.
Gospodine Kajin, govorili ste o Hrvatskoj kao kući kojoj su napukli zidovi i rekoste da bi to bilo najbolje srušiti pa graditi iznova. Gospodine Kajin, vi ono što radite zadnjih dvadeset godina od kako ja pratim političku scenu u Republici Hrvatskoj upravo to i činite, lupate rušeći zidove Hrvatskoj državi i to vam hvala Bogu ne polazi za rukom. Ona je Bogu hvala na tvrdim temeljima, vode je mudri i pametni ljudi i ona je armirana rukama nacionalno svjesnih ljudi koji neće dozvoliti da napravite to što ste rekli. Mi smo puno toga više žalili od 2 i 4% da bi napravili državu, pa ne žalimo ni 2% ni 4% da bi ostvarili boljitak države. Petar Grašo pjeva čini mi se "čudni ljudi žive tu, sve što vole razapnu" a za vas vrijedi sve što vrijedi popiju. Nemojte to činiti tako.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospođa zastupnica Vesna Pusić.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege. U ime kluba HNS-a uvodno samo nekoliko rečenica napomene. Predsjednica Vlade gospođa Kosor ovdje je iznijela mislim treći po redu Prijedlog rebalansa proračuna Republike Hrvatske. Prijedlozi s kojima je izašla ovdje pred Sabor su prijedlozi s kojima se mi ne slažemo u klubu HNS-a ali ih je iznijela na način pokušavajući nametnuti jednu ozbiljnu i odgovornu raspravu, pokušavajući dati ton ovoj raspravi koja ova teška vremena zaslužuju i koji pokušaji, jedni od strane Vlade na jedan način, drugi od strane oporbe na drugi način, da se izađe na kraj s ovom krizom i pokušavaju definirati efikasna sredstva izlaska koju takva situacija zaslužuje. I u tom smislu poštujem njezin način. S druge strane ministar financija Šuker, i bivši i sadašnji, i u ovoj situaciji koristi ovu priliku da isključivo na razini gotovo estradnih primjedbi prebacuje odgovornost za situaciju u kojoj smo se našli na četiri godine oporbene vlade, nakon kojih je on šest godina već tu i od tih 19 godina 15 godina je HDZ vodio ovu zemlju i sad smo tu gdje jesmo. Ja vas najljepše molim da, ja ću svakako nastojati da zadržim ozbiljnost u ovoj raspravi, ali vas najljepše molim da zaista i vi se u ovoj raspravi ministre ponašate ozbiljno, jer ovo zaista nema smisla. Bez obzira na sve, ja sam vrlo pozorno slušala premijerku i bila sam spremna vrlo pozorno slušati i vas, ali vi niste bili spremni ništa reći o tome što se nalazi u proračunu, što predlažete, koji su vaši argumenti. Ja ih mogu prihvatit ili ne, ali apsolutno smo zainteresirani za vaše argumente. A za optužbe i nadmudrivanje nije trenutak. Da pređem na proračun. Temeljna svrha ovog rebalansa trebalo bi biti davanje privredi prostora da može funkcionirati, da može prodisati i izvući nas iz krize. Za takvu temeljnu zadaću i svrhu ovog rebalansa prvi i osnovni zadatak je smanjivanje potrošnje, rezan je troškova. Međutim, što se događa s ovim proračunom ili ovim rebalansom? Ovim proračunom troškovi se smanjuju, dakle troškovi proračuna smanjuju se za otprilike 260 milijuna kuna. Prihodi se povećavaju dodatnim poreskim opterećenjima za otprilike milijardu i 380 milijuna kuna. Ukupni dobitak za državni proračun je milijardu 647 milijuna i nešto kuna. Preostala proračunska rupa ili nepokriveni troškovi su 9 milijardi 327 milijuna i još nešto kuna. Dakle, sa svim ovim rebalansima 9,3 milijarde ostaju nepokriveni. Što ćemo s tim? Hoće država prestat plaćat račune? To je već prestala. Plaće, izvršne radove. Šta će se s tih 9 milijardi dogoditi ili ćemo ići u još jedan cijeli niz proračuna? Dakle, očito je da je nužna drugačija koncepcija proračuna, drugačiji način promišljanja proračuna, a ne samo preraspodjeljivanje po stavkama plus poresko posizanje u džepove građana. Vlada se ponaša kao neka vrsta obrnutog Robin Hooda ili upozorili su me Super Hika, uzmi siromašnima i daj povlaštenima. I nije točno, ova serija ispravaka netočnih navoda, jer neka mi netko ovdje sa saborskim plaćama objasni kako se živi sa recimo 3 tisuće i 500 kuna, pa i sa 4 tisuće kuna. Ljudi, nemojmo biti neozbiljni. Ne može se s tim živjeti, s tim se živi užasno teško i mi to ne znamo jer imamo drukčije plaće. Ali nemojte zato govoriti da netko tko ima 4 recimo tisuće kuna plaću ili mirovinu da to nisu ljudi koji su egzistencijalno ugroženo. Pa naravno da jesu, probajte vi živjeti sa 4 tisuće kuna plaćom. Prema tome, zaista nije stvar u tome da se mi nadmudrujemo nego da probamo vidjet kako bi se dalo na neki pametniji način riješit situacija u kojoj smo se našli. Ovdje ću, baš zato što smatram da ova rasprava zahtijeva ozbiljnost, izreći neke naznake za drugačiju koncepciju proračuna koja ne bi bila samo rezanje po stavkama i preraspodjeljivanje unutar postojećeg, nego bi razmišljala na jedan drugačiji način o proračunu. Prva točka ovih naznaka za drugačiju koncepciju svakako je oporezivanje dividende. S druge strane, treba stimulirati one koji reinvestiraju tu dividendu da to čine. Prema tome, kad se dividenda reinvestira treba je osloboditi poreza, ali kad se izvlači treba ju svakako oporezovati. Druga točka je neophodna, a to je energično zaustavljanje i raščišćavanje korupcije i neodgovornog poslovanja. Tu ima rezervi u milijardama. Navest ću samo dva primjera. Jedno je HEP, kupnja struje po 80 i prodaja po 20. Samo tu je bačeno gotovo milijardu kuna, a to je 2/3 onoga što će se oduzeti ili dobiti ovim porezom 2 i 4% na plaće i mirovine. Dakle samo tu, na toj jednoj transakciji u jednom javnom poduzeću je bačeno kroz prozor 2/3 onog što će se sada uzeti zaposlenima i penzionerima. Ili uzmimo drugi primjer HAC, 2003. jedan kilometar autoceste koštao je 4 milijuna, danas košta 17 milijuna. Cijene su išle gore recimo 20, 25%, ajmo reći da je teren teži pa da se zato cijena udvostručila. Udvostručeno je 8 milijuna. Gdje je ostalih 9 milijuna po kilometru? Otkud ljudi 17 milijuna po kilometru? A takvih javnih poduzeća ima preko 20. E sada zamislite, ajmo reći da to nije korupcija, iako mi se čini sumnjivim ali hajmo reći da je to samo neodgovorno poslovanje, pa zamislite da se u preko 20 javnih poduzeća uvede odgovorno i kontrolirano poslovanje, koliko bi se tu dalo uštedjeti, ili ako hoćete rezati rashoda. Treća točka, dogovoriti sa sindikatima i poslodavcima rast plaća vezan za rast gospodarstva i produktivnosti kao trajni temelj. Četvrta, i žao mi je da ovdje nema ministra javne uprave jer u njegovim rukama je velik potencijalno posao, a to je zaustavljanje povećanja broja zaposlenih u državnim službama i javnim poduzećima i uvođenje objektivnih striktnih kriterija kvalitete, nagrađivanje kvalitete i otpuštanje evidentno nesposobnih i onih koji su natrpani u ta javna poduzeća preko bilo kojih standarda takve vrste poduzeća u Europi i svijetu. Uvesti red u javnoj upravi i napraviti reviziju mase državnih agencija za koje većina ne samo da ne zna što rade, nego ne zna niti da postoje. Peta točka je formirati kroz HBOR državno privatni fond, izabrati menadžment na tržištu i za financiranje razvoja energetskog sektora poljoprivrede i turizma koristiti takav jedan fond. Šesto, sredstva od povećanja PDV-a, a to je kao što znamo porez na sve, usmjeriti u gospodarstvo i u poticanje tvrtki ili uspješnih poduzeća u svim granama gospodarstva. Nama treba uspjeh, treba nam uspjeh gdje god ga možemo naći, prema tome gdje vidimo i imamo uspješnu tvrtku, uspješno poslovanje, dajmo ljudima zraka da mogu funkcionirati i da mogu pomoći da se svi skupa izvučemo. Sedmo, ovdje već spominjano pitanje poticaja u poljoprivredi. Očito je, mislim da uopće nema više dileme da je nužno reformirati temelje za dodjelu poticaja u poljoprivredi. To ćemo morati učiniti ulaskom u Europsku uniju, poticaji u poljoprivredi ne mogu biti više temeljeni isključivo na površini, moraju uključivati i element količine, dakle količine proizvoda po hektaru, moraju poštivati neke standarde koje ćemo već sutra morati poštivati i u Europskoj uniji i na taj način riješiti recimo pitanje gdje ljudi imaju hektare i hektare pašnjaka koje jedanput godišnje pokose i zbog toga dobivaju poticaje u poljoprivredi. Dakle, novi model za određivanje poticaja u poljoprivredi je pred vratima kao sastavni dio zajedničke poljoprivredne politike europske. Počnimo to primjenjivati. Unutar pitanja poticaja u poljoprivredi, nužno je ljudi koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom zahtijevaju to određivati što će biti prioriteti hrvatske poljoprivrede. Ljudi se žele i mogu preorijentirati u svojoj proizvodnji, ali ne mogu se od danas do sutra, ne mogu se od jedne do sljedeće godine. Mora im se dati neko vrijeme da razumiju što su prioriteti hrvatske poljoprivrede, što će biti, a kriterij naravno je ono gdje smo mi konkurentni, gdje možemo biti konkurentni na europskom tržištu. Korištenje europskih fondova za stimuliranje razvoja poljoprivrede, umjesto novaca naših poreskih obveznika. Očito treba uspostaviti sustav centralne i regionalnih razvojnih agencija zato da bi decentralizirali i znanje, nužna nam je fiskalna decentralizacija. Deseto, nužno je da li promjenama Zakona o javnoj nabavi ili na neki drugi način, ali možda je Zakon o javnoj nabavi tu najprimjereniji, nužno je regulirati pitanje plaćanja države. Država ne plaća i proizvodi spiralu nelikvidnosti gdje u propast vuče niz privatnih tvrtki i poduzeća. Nužno je stati na kraj neplaćanjima države i spirali nelikvidnosti koja to proizvodi. Ovih 10 točaka su prijedlog kluba HNS-a i naše naznake u kojem pravcu bi trebalo ići razmišljajući o novom strukturiranju ili novom pristupu izgradi proračuna. Uz ove mjere u ime kluba HNS-a tražim od Vlade da podnese ovom Saboru izvješće obzirom da je sada Pelješki most prebačen na 2015. koliko je novaca do sada utrošeno na radove na Pelješkom mostu? To ovaj Sabor mora znati, naša je zadaća da to znamo i molimo da nam se ta informacija ovdje da. I na kraju, kolegice i kolege, izbori nisu ništa strašno. Izbori su samo normalan način urednog demokratskog prijenosa vlasti. Preporučam vam da o tome razmislite. U ime kluba HNS-a, mi nećemo podržati ovaj rebalans proračuna.
Hvala. U 13 i 18 je proteklo vrijeme iz članka 207. za prijavu rasprave od 10 minuta. I sada imamo ispravke netočnih navoda. Gospodin Mario Zubović je prvi.
Hvala lijepo. Evo, kao i vrlo često gospođa Pusić izrekne jednu pretpostavku, tu pretpostavku koja je netočna ili neistinita pretvori u istinu i onda o njoj razgovara kao da ta pretpostavka postoji i da je istinita. Tako je rekla da ministar Šuker prebacuje odgovornost na bivšu koalicijsku vlast. To jednostavno nije točno. Ministar Šuker je u svom govoru uspoređivao proračun koji je bio 2004. godine sa proračunom koji je ove godine i nije kanio s tim svojim uspoređivanjem opterećivati bivšu koalicijsku vlast. Gospođo Pusić, vi ste se na to uvrijedili i izašli iz sabornice. Ako budete kao predsjednica države se vrijeđala i izlazila sa sastanaka, neće biti dobro.
Ispravak, gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod gospođe Pusić koja je ustvrdila da je rasprava predsjednice Vlade, citiram bila samo pokušaj ozbiljne i odgovorne rasprave o rebalansu proračuna. Gospođo Pusić, iako ste rekli, citiram ja ću zadržati ozbiljnost rasprave, držim da sve ono što ste rekli je ostalo samo na pokušaju ozbiljne i odgovorne rasprave o rebalansu proračuna, čitav niz činjenica to dokazuje, posebno kad uspoređujete cijene struje u različitim vremenskim periodima. Izvolite pogledajte … [[Govornik se ne razumije.]] burzu, pogledajte londonsku burzu, u siječnju ove godine, u srpnju ove godine. Nedostatak osjećaja da razumijete promjene koje su se dogodile na globalnim svjetskim tržištima jedan je od razloga krivog citiranja svih onih koji se bave energetskom politikom, a o njoj gotovo ništa ne znaju. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić, ispravak.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa netočan je podatak koji je kolegica Pusić izrekla da je cijena kilometra u vrijeme njihove vlasti bila 4 milijuna kuna, a da je sada 17 milijuna kuna. Radili su se usporedni podaci i točno se vidjelo da zapravo da ta cijena je približna i da ne odudara, kad se gleda prosjek cijena u to vrijeme i današnje. Međutim, nešto je drugo potpuno različito. Gospodin Kalmeta nije potpisao, kao što je to napravio vaš ministar sa svojim firmama ugovore na iznose od stotine milijuna kuna u tim radovima. Dakle, on to nije radio za razliku od vašeg ministra i u svakom slučaju transparentnije ponašanje. Drugo, Pelješki most nije odgođen za 2015. Niste dobro slušali ni vi, kao ni dio onih koji prenose to što vi govorite. Rečeno je jasno Pelješki most se nastavlja raditi. Ove godine umjesto predviđenih 200 milijona kuna bit će 100 milijuna kuna, ali on se nastavlja raditi. Nemojte obmanjivati javnost jer nema nikakvog razloga za to. Dakle, stavka Pelješkog mosta je i dalje u proračunu i on će ići i ove godine i slijedeće, samo umjesto završetka do 2012. završit će se do 2015., ali možda i prije ako se situacija popravi, vjerujemo da će se popraviti.
Hvala. Gospodin zastupnik Niko Rebić. Izvolite ispravak.
Pa ispravljam dakle već po tko zna koji put u ime klubova se čuje da je smisao zapravo ovoga rebalansa da ne odgovara trenutku i da je smisao uzeti siromašnima i dati bogatima. To je potpuno netočno. Zato ću svaki put od sad ispravljati da ovim rebalansom se predviđa 900 tisuća umirovljenika i 600 tisuća radnika, dakle neće biti oduzeta niti jedna lipa. Dakle, dužnosničke mirovine i plaće idu preko 19%. Dakle ravnomjerno se raspoređuje i duboko vjerujem da je ovo rebalans solidarnosti, ravnoteže, stabilnosti, ravnoteže između poticanja gospodarstva i očuvanja socijalne pravednosti. Dakle, ovo je treći pokušaj ove Vlade da nudi prava rješenja izlaska iz krize, svaki put počima prvim korakom i ja mislim da je ovo pravi put.
Hvala. Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite. Ispravak.
Ispravljam navod kolegice Pusić koja je naglasila da se uvodi novi model poticaja u poljoprivredi. Moram reći da, ali na žalost ne ono što je ona rekla po kilogramu, već dohodak po gospodarstvu što je još tragičnije. Naime, 2001. propuštena je prilika da donesemo poticaje vezane kilogram ili vezane prinos po hektaru jer bismo imali 10 godina da podignemo i proizvodnju i samodostatnost i da stvorimo koliko toliko konkurentnu poljoprivrednu proizvodnju. Novi poticaji na žalost više nisu to.
Hvala. Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite. A ne, to je za. Dobro. Hvala. Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo moram ispraviti gospođu Pusić koja je na samom početku svog izlaganja obraćajući se ministru Šukeru rekla da je izlaganje ministra Šukera bilo na razini estradnih primjedbi u prebacivanju odgovornosti na drugu bivšu Vladu. Ne kolegice Pusić. Ministar je iznosio samo čitav niz podataka koje vjerojatno niste čuli, a odnosilo se na mirovine koje su u 2004. na početku iznosile, izdvajalo se za mirovine 22 milijarde kuna, a u 2009. 29. Za zdravstvo se 2004. izdvajalo oko 13 milijuna kuna, milijardi ispričavam se, dobro zapisala, u 2009. se izdvaja 22 milijarde kuna. Za plaće se u 2004 izdvajalo 22 milijarde kuna, a sada se izdvaja 30 milijardi kuna. Evo to je iznosio gospodin Šuker.
Hvala. Gospođa zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo zastupnica Pusić rekla je u ime svoga kluba da je ozbiljna situacija i da će ozbiljno raspravljati. Međutim gospođo Pusić rekli ste u svojoj raspravi ili iz neznanja ili iz neozbiljnosti vaše kada ste rekli jednu netočni dio, a to je da država izdvaja na tisuće i tisuće kuna za hektare i hektare pašnjaka. To nije točno. Hrvatska država daje poticaje u poljoprivredi na obradive površine, na određen poljoprivredne kulture i na određene kulture u voćarstvu. Ako to ne znate, ja vas molim da se javite ministru Čobankoviću, on će vam sve objasniti, ali je to i jedna poruka s obzirom da ste se vi kandidirali za predsjednicu države što mislim da neće toga Hrvatska ja mislim doživjeti. Rekli ste opet je.
Hvala.
Opet je atak na hrvatskog seljaka. Opet vi uporno protiv hrvatskog seljaka i upravo zbog toga nećete dobiti izbore.
Hvala. Gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Ispravljam netočan navod da je Vlada nesposobna, ali pozivanje na ove nove izbore, mislim da javnost ima pravo znati kako bi to riješio gospodin Čačić pozivajući se na nove izbore, a on kaže da bi radikalno smanjio troškove, izbacio lopovluk i nesposobnost kompletnim zaustavljanjem nekompetentnih i kriminalno ugovorenih investicija. Treba kaže Čačić poništiti sve ugovore i staviti ih pod istragu USKOK-a, jer tako bi se, gle čuda, uštedjelo ni manje ni više nego 5 milijardi kuna. Pitamo se je li zaboravio kazati da bi možda bilo najbolje da se po tom automatizmom svi poslovi dodijele njegovim tvrtkama kao u dobra stara vremena. Cilja upravo tamo gdje je on najviše kriminala i napravio. Hvala.
Hvala. Nemojte tvrditi ništa, jer ovo nije sud, pa iznesite mišljenje. Izvolite. ... [[Upadica se ne razumije.]] To se odnosi na sve one tvrdnje i presude koje se unaprijed donose. ... [[Upadica se ne razumije.]] Molim. U Saboru, mjesto u sudnici. Sada dajem riječ u ime Vlade. ... [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pozivam se na članak 209. i neću korigirati ovo što su ljudi govorili. Samo upozoravam da umjesto ispravaka netočnih navoda, 90% onog što su kolege iz HDZ-a govorili se odnosilo na izražavanja netrpeljivosti, antipatije prema onome što sam ja govorila. Što ja prihvaćam. Ali mislim da institut netočnog navoda ne postoji zbog toga. Hvala.
E pa složit ću se s vama. Samo bi bilo dobro da ste to ranije isto to digli tablici, kada su neki drugi govorili, iznosili mišljenja, a nisu ispravili netočan navod. Evo. Dakle složili smo se. Nemojmo to raditi. Ali gledajte i na lijevu i na desnu stranu. A ne samo na ovu jednu. U ime Vlade gospodin ministar financija Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pokušat ću ozbiljno kako to kaže gospođa Pusić, odgovoriti na neke prijedloge kluba HNS-a. jer svaki prijedlog je dobro došao bez obzira iz kojih on redova došao. Osobito u ovako kriznim momentima, ali kada predlažemo onda se trebamo staviti u kontekst onog o čemu govorimo. Pa idemo najprije govoriti o proračunu, o proračunskim prihodima i proračunskim rashodima. A onda možemo govoriti i o javnim poduzećima i o svemu. Jer javna poduzeća nam nisu prisutna u ovom proračunu. Nisu. Ali gledajte to stvara jednu veliku zabunu kod hrvatskih građana. Jer kada vi kažete da je u HEP-u, što ja znam, nestalo toliko i toliko, a govorite o proračunu, onda se misli da su to proračunski novci. No, postavlja se jedno elementarno pitanja. Porez na dividendu je bio u Republici Hrvatskoj. Da li u trenutku kada svaka investicija, svaka investicija je zlata vrijedna, treba nastojati privući kapital ili tom kapitalu reći o ovoj temi, ti u Hrvatskoj baš nisi dobro došao. Ali je teme o kojoj se može raspravljati. Možemo napraviti okrugli stol i o njoj raspravljati. Ali isto tako dozvolit ćete mi, nemojte sada reći ja se vraćam u neko doba. Naprosto da bi neke stvari i stavove mogli braniti morate komparirati određene podatke. Tako ću vam ja reći koliki je bio prihod od poreza na dobit u trenutku kada je Hrvatska imala stopu poreza na dobit 25% i 20% na dividendu. Bio je negdje jedno 2,5 do 3 milijarde kuna. Kada smo ukinuli na dividendu, smanjili stopu poreza na dobit na 20%, taj prihod je skočio na 9 milijardi kuna. Jedan dio je i posljedica i pojačanih gospodarskih aktivnosti. Ali kažem, tema o kojoj možemo razgovarati koja ima i pro i kontra. No, kada govorimo o zaustavljanju zapošljavanja. 'Ajmo onda pogledati kako se ponašamo na vlasti na svim razinama od lokalne pa na dalje. Ja mislim da je u Hrvatskoj nezapamćeno da ravnateljica Pučkog učilišta ima menadžerski ugovor ako slučajno dobije otkaz, ima pravo na 12 plaća kao što je to slučaj u Velikoj Gorici, zaposlena po vašoj stranačkoj liniji. Samo kažem jedan mali primjer. Druga stvar, oko odgovornosti zaduživanja itd. pogledajte proračunski nalaz Varaždinske županije i ništa drugo. Ili kako statistički se mogu neke stvari prikazati. Gledajte kolegice i kolege. Ja nikada nisam rekao da je situacija u Hrvatskoj bajna itd. ali isto tako dok kod stojim ovako koje nikome, svim argumentima ću se boriti da dokažem da Hrvatska nije na koljenima, jer nije na koljenima. Nominalno 2003. je deficit bio veći nego što je danas nominalno. Nominalno ljudi moji. Ali deficit je tada bio 10, 11 milijardi kuna na 80 milijardi proračuna. I nije kriv zato ja to nikada, i bio sam tu saborski zastupnik. Evo, kolega Vidović je bio ministar, kolegica ili gospođa Antičević, nikada nisam na takav način raspravljao. Dobro ministarka tada. Ali gledajte. Ne možete mi reći ja se stvarno ispričavam što ovo moram čitati. Stvarno se ispričavam. Ali znajući kako će biti rasprava, naprosto moramo se vratiti u neka vremena. Jer gledajte, ako to nije bilo dobro onda, nije dobro danas i neće nikada biti dobro. Loše je uvijek loše, bez obzira tko ga radi. Gledajte odluku Nadzornog odbora Hrvatskih autocesta od 3. studenog 2003. godine. A prije toga je potpisan sporazum sa MMF-om gdje se kaže da će se radovi u cestogradnji smanjiti za 3% bruto domaćeg proizvoda. To je bilo nekakvih 600, 700 milijuna. Pogledajte, financijski plan se povećava za milijardu 100, 200 milijuna. Međutim pogledajte vrlo interesantno obrazloženje. Veli, plaćanje za dio ukupnih rashoda u iznosu od milijardu i 121 milijun, prenijet će se i izvršiti u 2004. godini. Pa što je to nego figiranje deficita. Ako on deficitu od 10 ili 11 milijardi, oteo ovu milijardu, jer tada je HAC bio u sklopu državnog proračuna. Ili recimo što se radilo preko HBOR-a. kompletna obnova 2002., 2003. kako je bila formirana? Ugovorom. I dame i gospodo ovo sve što govorim, govorim sa punom odgovornošću i možete sve provjeriti. Tako da ne bi ispalo. Dakle preuzimam odgovornost ako smatrate da sam nešto krivo rekao. Dakle, ugovorom je sklopljen ugovor između ministarstva tada obnove i HBOR-a, da se milijardu i 500 milijuna obnove krediti sklope sa izvođačima radova. A država je izdala mjenice da će ona vratiti te kredite. A znate zašto? Neću uopće govoriti da je tu netko nešto pokušao smuljati. Ja vas lijepo molim da to maknemo u stranu. Zašto? Da se tih milijardu i 500 koje su bile raspoređene po 500, 600 milijuna u tri godine, ne prikaže kao deficit 2003. godine. I kako sam tada tvrdio da to nije dobro, tako se svih ovih 6 godina kao ministar trudim da toga nema. Nego da jednostavno ono što je u proračunu je u proračunu. Sve ono što je bilo po ovim računima je bilo. A sada da vam kažem, da se vratim iz ove povijesti, ali morao sam ovo reći. Jer vi stalno optužujete. Da se vratim iz povijesti u danas. Vi imate kratkoročne mjere koje moraju dati rezultat u vrlo kratkom vremenu. Imate dugoročne mjere, i gospođa predsjednica je rekla nešto o njima. Mi ćemo se sa svojim koalicijskim partnerima sjesti u narednih mjesec, mjesec i po dana, sve te mjere raspraviti i staviti ih kao platformu za donošenje proračuna za 2010. godinu. Stavit ćemo ih kao platformu. I opet sa kratkoročnim i dugoročnim mjerama. A nije nikome ugodno predlagati nove poreze. Nije nikome to ugodno. Nije nikome ugodno reći da će netko dobiti manju plaću. Međutim postavlja se jedno drugo pitanje. Mi smo u ovih 7 mjeseci uredno servisirali svoje obveze, bez obzira što to tko rekao, međutim s proračuna nije bilo kašnjenja. Sa ovakvim rebalansom proračuna, koji je otišao na žalost u jednom drugom smjeru, jer naprosto nije bilo mogućnosti dogovora sa socijalnim partnerima, dovodimo se u poziciju da ćemo isfinancirati svoje obveze do kraja godine i dovodimo se u poziciju da ćemo slijedeću godinu kad se deficit smanji za nekakvih 4, 5, 6 milijardi kuna također moći isfinancirati 20-tak i još nešto milijardi, skoro 30 obveza koje nam dolaze iz prethodnih godina i financirati taj deficit od 4 milijarde. Dakle, to je bila nakana i namjena onog prvog i drugog rebalansa. Ja razumijem i političku retoriku oporbe, a isto tako dajte i vi za pravo da mi kažemo ono što smatramo da je tako. Druga stvar. Ja sam čovjek od brojki i ekonomija je egzaktna nauka. Tu nema impresija. Može biti impresija neko vrijeme, međutim vrlo brzo vam se razbije o glavu. Dakle, svaka ova vaša mjera koju vi konkretizirate dapače, razmotrit ćemo je i možemo razgovarati o njoj. Kakav je to fond u HABOR-u. Otkud novci u taj fond, jer ako vi osnivate fond vi mu morate dati novce. Otkud novci? Ma ne, gledajte. Imate vi mogućnost i sada, ali morate znati kad pogledate financijsku moć u Hrvatskoj tvrtki i privatnika koliko to možete skupiti stotina milijona eura. Onda bi se razočarali kako je to mali iznos, koji imaju slobodnih sredstava. Međutim, mi smo HABOR-u u ovih 7 mjeseci osigurali negdje oko 500 milijona eura sredstava koje po vrlo povoljnim uvjetima daje malom i srednjem poduzetništvu. Vrlo povoljnim uvjetima, i namjera nam je još do kraja godine 200-tinjak milijona osigurati HABOR-u, jer to je najbolja garancija za one projekte koje imamo u ribarstvu, poljoprivredi, malom i srednjem poduzetništvu i turizmu da će ti poduzetnici dobiti kredite između 2 i 6% kamata, ovisno koga to ide. Međutim ni te niske kamate nisu besplatne. Njih netko mora platiti. I ako bolje pogledate poziciju Ministarstva financija, onda ćete vidjeti da upravo za tu namjenu imate 290 milijona kuna. Ali u ovom fondu dapače, samo da vidimo otkud novci. Druga stvar, rast plaća i produktivnost. Mi na žalost imamo pad gospodarskih aktivnosti koje su, s obzirom koliki je rast bio u 2008. čak ispod razine 2007., ali nama su mirovine za 4 i pol milijarde, plaće za 2 milijarde i 200 više od razine 2007. godine. I osnovni problem i zašto sve ovo što radimo je da su naši prihodi sad ispod razine 2007. godine i to naročito zbog toga što su nam pali potrošački porezi, a rashodi su veći za nekakvih 11 milijardi. I to je naša istina. I ponavljam, istu priču ste pričali kod rebalansa u 4. mjesecu, međutim odgovor međunarodnih financijskih institucija, a najbolji odgovor i potvrda, gospodine potpredsjedniče molim još samo jednu rečenicu, je uspješno izdavanje obveznica u 5. mjesecu. Uspješno izdavanje obveznica u 5. mjesecu. I to je najbolja potvrda onoga što smo radili u prvih 5 mjeseci. I može to netko osporavati ovako ili onako. Međutim Hrvatska je izdala 750 milijona eura obveznica po kamatnoj stopi koja je u tom trenutku bila vrlo povoljna. Ja znam da će danas biti puno primjedbi, ali bit će prilike, ali ja bih vas lijepo molio dajte konkretno kome srezati, pa da onda možemo razgovarati o tome. Hvala lijepo.
Tri ispravka. Gospodin zastupnik Gordan Maras, prvi.
Hvala lijepo. Ispravio bih netočan navod ministra koji je rekao, a tu bih se složio sa gospođom Pusić da ministar je rekao da nema državnih poduzeća u proračunu, i to činjenično je tako. Ali ima nešto što se zove prihod od tih poduzeća, koji je evidentiran u proračunu. I na žalost danas u Hrvatskoj imamo veliki efekt od toga da naša poduzeća koja među prvih 100-tinjak najvećih u Hrvatskoj čine čak 75 milijardi prihoda koja ostvaruju. Nema nikakve dobiti. Evo sad ću pročitati samo neka od tih poduzeća gdje je država većinski vlasnik i ima u nadzornom odboru svoja upravljačka prava, kakvi su rezultati za proteklu godinu. INA minus milijarda, HEP minus 14 milijona, HPT Hrvatska pošta minus 200 milijona, brodogradilište da ne pričam jedno minus 500, drugo minus 300. Svagdje je tu država većinski vlasnik i kada bi ta poduzeća bolje i efikasnije poslovala ona bi naravno mogla uplaćivati dividende i određeni novac u državni proračun. Toga nema i ja se tu slažem sa gospođom Pusić da je to propust ove Vlade, jer u tim poduzećima vlada korupcija, nerad i netransparentnost, i to treba mijenjati i tu bi mogli naći novac ovaj koji fali, a ne da uzimamo hrvatskim građanima.
Gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dva navoda bih htjela ispraviti. Jedan je, ministar je rekao da neke mjere koje su loše u jednoj situaciji uvijek su loše. To naravno nije tako. Neke mjere su primjerene kriznoj situaciji, a u mirnodopskoj ili nekriznoj situaciji nisu primjerene. Oporezivanje dividende je baš tipični takav primjer. I drugi netočni navod, ako mogu je pretpostavljam da se ministar Šuker zabunio kad je rekao da citira i govori o izvještaju o financijskom poslovanju HAC-a za 2003. Pretpostavljam da je želio reći za 2008. Hvala.
I gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine ministre, netočno je selektivno poantiti, selektivno koristiti statistiku i selektivno interpretirati brojke, jer to dovodi do pogrešnoga zaključka i do netočnosti. Niste spomenuli, da ne spominjem sad HAC i cijelu priču, jer bi zahtijevalo previše vremena. Niste spomenuli da je 2000. godine, već kad hoćete povratak u povijest, državne tvrtke u vlasništvu znači Republike Hrvatske su generirale gubitak od 12 milijardi kuna. 2004. ste naslijedili tvrtke koje su bile u plusu 8 milijardi kuna, 8 milijardi kuna gospodine ministre ako se vi toga ne sjećate, to je prava istina. Tako da molim vas kada već govorite, kada se pozivate na prošlost onda recite i te podatke.
Klub zastupnika SDSS-a gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Ponekad je najbolja stvar koju čovjek može uraditi prema sebi ili prema drugome ili uopće poslu koji radi je da kaže kako stvari doista stoje, da se iznesu činjenice i da se na taj način napravi prvi korak sa onima s kojima se radi i tako u prvom koraku podijeli najveći dio odgovornosti koji treba napraviti. Taj prvi korak mi još uvijek moramo raditi kada su u pitanju građani Republike Hrvatske, kada su u pitanju javne financije, kada je u pitanju proračun i kada je općenito u pitanju fiskalna politika u Republici Hrvatskoj. Mi ovoga trenutka imamo takvo stanje, ja naravno nisam taj koji to mogu uraditi niti imam ovlasti da to radim. Ali s ovog mjesta želim kazati da mi se čini da se otprilike nalazimo na brodu koji je pretrpan, na brodu čiji teret tako pretrpan je pogrešno raspoređen i motori kojega broda sve više i zaustavljaju se i sve slabije rade. Mi se zapravo nalazimo u situaciji da moramo odlučiti hoćemo li poduzeti mjere da sami dođemo do prve luke ili ćemo pozvati nekoga sa strane kao spasilačku službu. Mi smo se opredijelili za ovo prvo koalicijska Vlada, privesti brod u luku i omogućiti temeljit remont jer je to pošteno prema sadašnjem stanju u Hrvatskoj, jer je to prvo što čovjek mora uraditi rukovođen osjećajem odgovornosti da napravi sam posao koji mu je povjeren i koji je od birača dobio. E sad, što se nas u klubu SDSS-a tiče mi mislimo da su neke od mjera s kojima je predsjednica Vlade i Vlada danas izašla nužne mjere koje je trebalo poduzeti u pogledu smanjivanja i zaustavljanja i odlaganja investicija, u pogledu rezanja troškova i općenito štednje na svim razinama unutar države, u pogledu kontrole javne nabave i zabrane anexa ugovora u područjima javne nabave posebno u nekim sektorima. Mislimo također da je bilo neophodno u ovim okolnostima uvesti privremeno povećanje stope PDV-a za jedan indeksni poen kako bi se povećao prihod bez obzira što ministar upozorava na to kako bilježimo pad prihoda po osnovi PDV-a, ali budući da je to zapravo najdominantniji oblik prihodovanja u proračunu on je negdje preko 60% od ukupnoga prihoda mi nemamo drugoga načina ovoga trenutka, uvesti porez na luksuz. E sad, ono gdje nismo našli zajednički jezik ni mi u vladajućoj koaliciji još uvijek i za što se nadam da ćemo do kraja tjedna naći suglasnost, jer ako je ne nađemo onda ona moja figura sa početka govora o tome da sami trebamo privesti brod u luku i postaviti ga u stanje da može se pristupiti temeljitom remontu nisam siguran da ćemo to moći uraditi. A ono što mi se čini da je neophodno da uradimo ovdje je već bilo spomenuto od nekih koji su govorili uključujući i doktoricu Pusić jeste slijedeće. Mi ne možemo više odlagati uvođenje poreza na imovinu, ne možemo odlagati odnosno ne možemo se zadržavati u dilemi da li ćemo uvesti porez na dividendu ili ne. Ja bih volio da je ministar u pravu da je naše stanje u gospodarstvu općenito takvo da je visina poreza nešto što je opredjeljujuće hoće li ljudi kod nas investirati ili neće. Ali nije. Gospodine ministre, relevantne međunarodne organizacije pokazuju da je visina poreza tek 11. po redoslijedu koja opredjeljuje da li će netko doći investirati u neku zemlju ili neće. Prije toga ima mnogo značajnijih uključujući i razinu korupcije, uključujući pouzdanost i kvalitetu infrastrukture, uključujući i lakoću poslovanja, uključujući stabilno socijalno političko okruženje. To je naša odgovornost. Porezu pribjegavamo kao nužnoj mjeri jer ovoga trenutka mi jesmo u takvom stanju nužnih mjera. I isto vrijedi i za mogućnosti oporezivanja ekstra profita tamo gdje ga ima i tamo gdje postoje pretpostavke za njega. Što se tiče mirovina i plaća i da zaključim ovo oko poreza na imovinu, poreza na dividende, poreza na kapitalnu dobit to je pozicija koju će klub SDSS-a braniti kao uvjet za realizaciju ovoga rebalansa jer mislimo da tu postoje još uvijek značajni potencijali da vaš posao gospodine ministre i vašeg ministra i posao koalicijske Vlade učinimo sigurnijim, to je jedno. A drugo, ljudi u ovoj državi žele podijeljen teret. I sad ću doći na ono gdje mi se čini da teret nije podijeljen. Ako smo se odlučili na to da na neki način raspodijelimo teret oko plaća i mirovina pa da teret ne snose samo oni koji su korisnici proračunskog novca nego i oni koji rade u privatnim tvrtkama, dobro. I ako su to prihvatili mnogi socijalni partneri onda s obzirom na stanje našeg proračuna i deficita u proračunu sasvim je prirodno da će ljudi reći ako mi trebamo dati koji živimo od rada, koji doprinosimo svojim radom i koji nemamo ništa drugo nego svojih 40 tisuća kuna da bismo plaćali kredit ili na auto ili na stan i hranili troje djece. Što je sa onima koji su u posljednjih petnaest, dvadeset godina stekli bogatstvo u uvjetima koji nisu bili u najblažu ruku rečeno transparentni. Nije li red da i oni preko svojih zarada, bilo da je riječ o kapitalnoj dobiti, bilo da je riječ o imovini, bilo da je riječ o dividendama, podijele teret onoga što svi moramo podijeliti? To je socijalni mehanizam, gospodine ministre, koji nas tjera da to uradimo i ja sa ove govornice u ime Kluba zastupnika SDSS-a želim kazati da se mora voditi računa o radno ovisnom stanovništvu. Mora se voditi računa o ljudima koji su dovedeni ne svojom krivicom u stanje u koje su dovedeni. I mislim također da treba ne samo razmisliti, nego da treba naći načina kako da se ljudi kojima ćemo sutra uzeti ovo što neki kolege nazivaju nametom, neki haračom dakle ovom mjerom spašavanja, ako će im uzeti 2 ili 4% od njihove mirovine ili njihove neto plaće, treba vidjeti da se u vremenima koja će biti bolja, za koja i ja vjerujem da će doći za neko vrijeme, za godinu ili dvije, treba vidjeti kako i na koji način tim ljudima jamčiti a) da će se u tim vremenima sredstva ulagati u razvoj i radna mjesta i b), što mi se čini posebno važno, kada taj razvoj počne donositi dobit, uključujući i dobit za državu, da se onda formira neka vrsta fonda po kojem će ti ljudi imati mogućnost da to što im je država uzela na neki način dobiju nazad. Ja sam svjestan rizika ovoga što govorim, ali isto tako sam svjestan i rizika ako poduzmemo ove mjere, a pokažemo socijalnu neosjetljivost, svjestan sam toga što nam se može dogoditi na putu ovoga broda do te prve luke u kojoj trebam napraviti remont. I zato pozivam koalicijske partnere da do petka još uvijek razmotrimo ova dva važna mehanizma. Jedan je ovo pitanje poreza na imovinu, na kapitalnu dobit, na dividendu i druga pitanja budućnosti ovoga novca koji će se uzimati od sljedećega tjedna i sljedećih godinu dana, možda i duže, ako situacija potraje duže i da nađemo jedan način da ljudi imaju osjećaj da donosimo odluke u kojima ravnopravno raspoređujemo teret što je moguće više, a da pri tom ne zagušimo privredne aktivnosti, a da istovremeno i pokažemo potreban minimum socijalne osjetljivosti. Gospođe i gospodo, nakon provedene privatizacije kako je provedena sa ovim mjerama ako ne pokažemo minimalnu socijalnu osjetljivost na način na koji mi se čini da još uvijek možemo reći ovo je po drugi put da nam se uzima, a da mi nemamo jamstva da će to biti na korist države niti će to biti na korist našu. Ja mislim da tu vrstu stava koja u javnosti postoji, koja nije manjinska, mi moramo promijeniti ukoliko hoćemo ovaj rebalans pretvoriti u prvi korak, u prvo sredstvo, kao što kažete gospodine ministre, zato da započnemo temeljite reforme. Što se tiče temeljitih reformi, da prije toga, ja nisam siguran da li su provedene uštede u proračunu bile baš najbolje i najtemeljitije pregledane. Ja dolazim sa jednog od hrvatskih sveučilišta i znam kolika je potreba kada je u pitanju podržavanje rada sveučilišta. Da li je baš potrebno da u ovoj godini pet sveučilišta ili četiri sveučilišta trebaju 7 ili 8 milijuna kuna za službena putovanja? I ne vidim razloga zašto recimo Sveučilište u Rijeci treba samo 900 tisuća kuna, a Sveučilište u Osijeku treba gotovo 3 milijuna kuna za službena putovanja. Ako štedimo na svim stranama, onda idemo štediti svi i svugdje. Možda ja govorim nedovoljno obzirno prema činjenicama u kojima se ljudi nalaze, ali sam uzeo nekoliko primjera. Slično bi se moglo naći kod Ministarstva zaštite okoliša, slično bi se moglo naći i još u nekim stavkama Ministarstva znanosti i prosvjete. Ja plediram, kolegice i kolege, da se još jedanputa pozove ministre da pregledaju ima li prostora za uštedu. Što se tiče mjera onih koje treba poduzeti odmah nakon usvajanja ovoga rebalansa, nema nikakve sumnje da je neophodno provesti penzijsku reformu u Hrvatskoj. Zaustaviti priliv umirovljenika s jedne strane i one koji su sada u umirovljenskom statusu pružiti im priliku da ponovo dođu do posla, posebno onima koji su mlađi. Isto tako nema nikakve sumnje, kao što su već neki isticali, da ovakva glomazna, neefikasna i skupa mreža jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave apsolutno ne može biti podržavana od strane države na način na koji je podržavana do sad. I treće, nema nikakve sumnje da se mora osmisliti srednjoročna strategija privlačenja investicija, kao pretpostavka razvoja i kao pretpostavka stvaranja radnih mjesta. Možemo se mi smijati i na račun predsjednika države ili na račun potencijalnih predsjedničkih kandidata, ali tamo gdje ima novaca tamo ga treba tražiti. Tamo gdje nema novaca, tamo nemate što tražiti. Prema tome, treba tražiti partnera na raznim stranama, treba tražiti partnere tamo gdje je novac povoljniji i ne biti rob nekih matrica kakvi smo bili u posljednjih nekoliko godina, bez obzira što je naš osnovni cilj i što je naša osnovna vanjskopolitička orijentacija. Iz toga razloga ja očekujem da ćemo mi, da zaključim, u narednih nekoliko dana, promisliti, razmisliti i dogovoriti još neka rješenja kako bismo pojačali i prihodovnu, ali i rashodovnu stranu ovoga proračuna i do petka imati potpune mjere koje će biti po mojem mišljenju dovoljne da se onda može najesen pristupiti pripremi za ove temeljite mjere ili temeljiti remont onoga u čemu plovimo. Zahvaljujem.
Hvala. Klub HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Kažu da je jedna od najtežih židovskih kletvi "dabogda imao, pa nemao". Ima li danas analogije u ovome što se događa u Republici Hrvatskoj? Može li se povući paralela ili usporedba u svezi toga, u svezi te kletve? Prije svega bih raščlanio onaj prvi dio, a to je da Bog da imao. Pa jesmo li mi to imali ili nismo imali? Ili smo živjeli na, da kažem, na tuđi račun od tuđih kredita, od kredita banaka koje su u 97%-tnom vlasništvu stranaca, a 3% u domaćem vlasništvu? I sada kada tvorac ili tvorci ili bolje reći tvorac ovoga što je sad na redu, a to je zapravo može netko reći da smo pred stečajem, ili da ne bi bilo stečaja države, bankrota države ili zapravo dužničkog ropstva države, a zapravo još nečega goreg, a to je duhovno ropstvo naroda, građana Republike Hrvatske. Malo ću poslije to objasniti. Dakle, tvorac toga svega danas lijepo nam je dao "Malo vitra" i otišao na jedrenje sa plaćom koja ga zakonski sljeduje, ali je li to moralno ili nije, ja ne bih rekao. Što je najgore, jedri s "Malo vitra" po Jadranskom moru, a na jahti jednoga našega Slavonca ili panonskog mornara, za kojega također znamo kako je došao do svoga vlasništva. E, kada govorimo o dužničkom ropstvu, onda je prilično jasno da je ono nastalo u vrijeme kriminalne privatizacije koja je nastala odmah nakon rata ili u ratu, da je nastalo dužničko ropstvo raznim korupcijskim i kriminalnim aferama, da na tome se temelji, na tome počiva, da je nastalo, kako netko reče, neodgovornim ponašanjem u gospodarstvu ili neodgovornim gospodarenjem, kako reče gospođa Pusić, ali zapravo ja to bih puno radije i lakše skratio da je to jedna korupcija ili kriminal, kako god hoćete, bez imalo okolišanja. Dakle, mi smo doveli Republiku Hrvatsku, njena javna poduzeća pred da kažem, u tešku, tešku situaciju. Ono što se događa građanima Republike Hrvatske, to je ono duhovno ropstvo proizišlo iz regula i pravila neoliberalnog najcrnjega kapitalizma kojega smo mi preuzeli i pokušali primijeniti na Hrvatsku kao nekakav hrvatski model, a koji zapravo ne postoji. Dakle, materijalizam, želja za bogaćenjem bez rada, uzori u takvim jet setovima, selebritijima, onima koji dobivaju u igrama na sreću itd., koji voze skupe džipove itd. je postala jedna duhovna opsesija hrvatskog naroda. Izgubili smo vrijednosti koje smo imali prije rata i ponijeli sa sobom u rat i imali ih u ratu, izgubili smo jedinstvo hrvatskog naroda, izgubili smo međusobno povjerenje između slojeva hrvatskog naroda koje je nekad netko nazvao stališima ili staležima da prevedem, dakle nastupilo je jedno međusobno nepovjerenje svih u sve. To je po meni još i gore nego li ova da kažem recesija, financijska kriza, kako god hoćete nazovite je. Kad je nastupio zapravo sunovrat hrvatskog gospodarstva, hrvatske ekonomijske politike? U 21. stoljeću, dakle negdje 2003. godine kada je nakon evo, inauguracije vlasti gospodina premijera koji je znao svoje govore završavati čvrsto stisnutom desnicom desne ruke, a onda se uspostavilo da je u njoj bio i mjehur od sapunice pa je puknuo, a sad sapunica pada po našim leđima. Dakle te godine je nastalo bjesomučno punjenje ili zapošljavanje u državnim službama, javnim službama, ideološkim istomišljenicima, ljudima koji ne stvaraju nikakve nove vrijednosti i kada usporedite broj zaposlenih u tim službama tada i danas onda vidite ogromnu razliku i povećanje od gotovo 40 ili 50%. Nadalje, u istoj toj politici ili tom politikom forsirana je potrošnja, potrošnja na kredit. Trošila je država, dizali su se krediti, trošilo je gospodarstvo, banke, građani, svi smo zaduženi. Zato u onom, maloprije sam govorio o dužničkom ropstvu, upravo dakle sad dolazimo i do onoga. Nažalost, od toga nikakve koristi proizvodnja nije imala jer smo uvozom, uvozničkim lobijem zapravo sve te novce ulupali i potrošili na kupovinu onoga što je iz uvoza. Automobili su iz uvoza, nemamo domaće tvornice automobila i da ne govorim dalje, svima je to poznato. Dakle, nije naša unutarnja kriza rezultat recesije, isključivo recesije u globalnim vanjskim okvirima ili rezultat nekakvih vanjskih čimbenika. Naša unutarnja kriza je rezultat ideologizacije društva i ovoga što sam maloprije rekao, pretjeranog zapošljavanja dakle ljudi koji ne stvaraju nove vrijednosti i prekomjerne potrošnje. Sada smo uveli, što bi rekli u Bosni, namet na vilajet u obliku poreza, kriznog poreza i povećanja PDV-a. Što to znači? To je potez koji ne donosi, možda kratkoročno da, ali na nekakav srednji rok gotovo ništa. Što je stimulans za ono što nemamo, tj. novu proizvodnju? Pa stimulans je potrošnja. A što mi činimo sa povećanjem, odnosno ovim mjerama koje je donijela Vlada Republike Hrvatske, odnosno koje će donijeti? Mi oslabljujemo kupovnu moć hrvatskog građana i hrvatskih građana. Dakle, smanjujemo potrošnju, a onda smanjujemo i proizvodnju jer nema stimulansa za proizvodnju. I onda i tu tako tanku granu koja nešto proizvodi, tanak dio hrvatskog gospodarstva polako tu granu pilimo. Do čega će to dovesti, sasvim je jasno. Već sada imamo oko 43 milijarde eura duga, potrebno nam je 7 do 10 milijardi da kažem infuzijskog kapitala, da hitno zaustavimo ove krizne trenutke, a Vlada se zapravo bavi kozmetičkim ovim mjerama, gdje reže nešto potrošnju, umjesto da se bavi nečim što može daleko više donijeti za hrvatske građane, čime se daleko više može pomoći ovoj državi. Nisu mjere rebalansa, kako ono kažu svaki tjedan rebalans jedan. Nisu mjere rebalansa ni jednoga, ni prvoga, ni drugoga, ni trećega zato da spase Vladu Republike Hrvatske. Rebalans je isključivo, bi trebao biti zbog građana. Dopustite mi da kažem da svatko onaj tko kaže da nije to nekakav veliki udar, ili zaštićena je sirotinja itd., probajte uzeti bilo kome iz džepa bilo koju kunu pa ćete vidjeti kako nije udar. Najgore je kažu šamaranje po džepu, a ovdje šamaramo, kako netko reče, veliki broj naših građana. I sada kada ova nova ili stara Vlada, ja mislim da je to Vlada kontinuiteta, koja su to nova lica uopće u Vladi Republike Hrvatske, osim jednoga, dva je li tako? To je Vlada kontinuiteta Ive Sanadera, mornara našega sa jadranskih valova. Dakle ta Vlada se ponosi i trebalo bi preuzeti pozitivne elemente iz programa te Vlade, a one negativne odbaciti. Pa može li netko tko je bio prvi pomoćnik odbaciti ono što je bilo negativno? Teško. Kažu da je pozitivno ulazak u NATO pakt. A gdje tu Europska unija koja je obećavana? Nema je. E sada zašto je nema? A nije stvar samo ni u Sloveniji, ni u nekim drugim stvarima. Zajednički nazivnik kod zemalja koje ulaze u Europsku uniju i pridružuju se Europskoj uniji je racionalno korištenje nacionalnih resursa. Zapravo toga u Hrvatskoj nije bilo i zbog toga mogu tvrditi i reći da integracija u Europsku uniju leži na lažnim postavama ovoga glavnog načela se hrvatska Vlada nije držala, a to je, ponavljam, racionalno korištenje nacionalnih resursa. Što nam slijedi? Uzimat ćemo 4%, pa 5%, pa 10%, pa ćemo ostajati bez automobila jer će nam banke dizati automobile, jer nećemo moći vraćati kredite. Slijedi nakon ljeta vjerojatno depresija, slijede u siječnju, može uslijediti kaos. U to vrijeme se predviđa da će i Europska unija iz časopisa dostupnih ekonomistima, ući u zapravo u najteži i najgore razdoblje recesijske krize. Kako će tek Hrvatskoj biti onda u to vrijeme početka 2010. godine? HDSSB ili Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje je razmišljao o svemu ovome, donio svoj program, program stranke, jedine stranke parlamentarne nastale u 21. stoljeću, dakle naše stranke i donio svoj program protiv destabilizacije društva i države. Smatramo da su Slavonija i Baranja upravo osnovica hrvatskog društva i države zbog koncentracije poljoprivredne i prehrambene industrije koja može jedina donijeti profit hrvatskoj državi. Bez stvaranja nove vrijednosti i profita možemo mi rezati proračune rebalansima kako god mi to hoćemo, ali mi moramo stvoriti nove vrijednosti. Govorio sam o resursima koje su i Svjetska i Europska banka i svi ostali proglasili, dakle gospodarskim resursima broj jedan, dva i tri, hrana, voda, piće. … [[Govornik se ne razumije.]] hrana, voda, energija. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa može i tako. Dakle upravo to smo predlagali i onim našim amandmanima kada smo tražili 400 milijuna kuna za Slavoniju i slavonskog seljaka, i seljaka uopće, kamo sreće da ima pameti pa da se u ovu industriju investira i nađu milijardu i pol kuna pa bi se onda za 3 do 5 godina Republika Hrvatska podigla na noge i imala nešto na čemu može zaraditi, na čemu može imati profit. Međutim, svi su se zatvorili u svoje krugove, non probare cirkulus meos, ako kažete ne dirajte moje krugove, pa ne dirajte mi Istru, ne dirajte Dalmaciju, ne dirajte mi Zagreb, ne dirajte mi otoke. Oko Slavonije nema kruga i na žalost evo tako prolazi kako prolazi, milijun stanovnika koji žive tamo. Gospodo potrebna je rekonstitucija hrvatskog društva i države i odnosa u Republici Hrvatskoj, a to znači novi koncept gospodarsko ekonomijskog razvoja, treba analizirati položaj radnika i promijeniti, treba dati regionalni prioritet dakle ondje gdje se pravi profit, a o tome sam maloprije govorio, i treba ponovo aktualizirati reviziju privatizacije i pretvorbe koja je učinjena tamo negdje poslije rata. Bez toga nema napretka u Republici Hrvatskoj i vjerujte mi da bez obzira što nas netko ovdje nas zaplašuje Međunarodnim monetarnim fondom, već je kasno, u veljači smo trebali kucati na vrata MMF-a za 3 milijarde eura, a sada kada bi i pokucali morali bi tražiti 10 milijardi eura od te iste organizacije. Nije to babaroga, to je nešto što će vrlo vjerojatno u vrlo skoro vrijeme, a to je vruća jesen biti potrebno. S obzirom da je crveno, neću više elaborirati, ali mislim da je sve jasno. Hvala lijepo.
Hvala. Nekoliko ispravaka. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Nisam se mislio javiti. Htio sam ispraviti nekoga tko ne razumije tu materiju, ali moram ispraviti netočan navod kolege koji je rekao, da europske integracije leže na lažnim osnovama i da navodno je zapravo prepreka našim europskim integracijama, neracionalno gospodarenje resursima. Dakle, to potpuno ne odgovara istini. Istina je sljedeća. U ovom trenutku Republiku Hrvatsku jedina zemlja Europska unija koja je blokira u 9 pregovaračkih poglavlja za otvaranje i u 5 za zatvaranje je Republika Slovenija. Dakle, nikakva druga prepreka trenutno ne postoji što se tiče ovih poglavlja. Postoji još dva poglavlja, Tržišno natjecanje gdje smo ispunili posljednje mjerilo sa objavljivanjem natječaja za brodogradilišta o kojima se govorilo puno u javnosti u zadnje vrijeme i poglavlje Pravosuđa gdje se postavlja pitanje "Topničkih dnevnika". Dakle, nema nikakvih drugih temelja zašto bi se Hrvatska zaustavljala. Prema tome potpuno neistiniti navodi kolege Grubišić, kada govorite o Europskoj uniji upoznajte se barem sa temeljnim činjenicama.
Gospođa zastupnica, Suzana Bilić Vardić. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić je inače kontradiktoran često u svojim izjavama. Ja ću nastojati ispraviti nekoliko njegovih navoda. Kolega rekli ste da Vlada je donijela kozmetičke mjere "da smanji potrošnju". To je netočno. Netočno je zbog toga što je Vlada donijela i iznašla sredstava da pomogne gospodarstvu kroz neradni petak, odnosno skraćenje radnoga tjedna, što je uvela porez na luksuz, što je uvela porez na mobilnu telefoniju i što je predsjednica Vlade najavila, skoru reviziju svih agencija, ureda u državi. A kao skori sastanak sa predsjednicima javnih poduzeća koju moraju donijeti akcijski plan smanjivanja nelikvidnosti. I kolega samo da vas poučim, kada ne mogu ispraviti. Desnica desne ruke je tautologija i ne znam gdje se vidjeli desnicu lijeve ruke kojoj vi naginjete. Hvala.
Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče. Ovo je po članku 209. jel tako. Ovo je čista replika. To nema veze.
Nije, nije. Čisti ispravak netočnog navoda.
Ne. Nije točno.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Pa evo da bi mogao kolegu ispraviti, moram ga citirati. Pa kolega kaže. "Zajednički nazivnik kod ulaska u Europsku uniju je racionalni korištenje nacionalnih resursa". Pa ma što to značilo. Da je to tako. Ni Bugarska ni Rumunjska ne bi bile u Europskoj uniji. Ali upravo zbog racionalnog korištenja nacionalnog resursa, prije svega mora i podmorja, Hrvatska je blokirana kod ulaska u Europsku uniju.
I gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Naime, ispravio bih kolegi navod koji je kazao, da jedino hrvatska poljoprivreda može Republici Hrvatskoj donijeti profit. Naime, ja se s vama slažem da treba jačati i ulagati i da je iznimno važna hrvatska poljoprivreda. No poljoprivreda u bruto društvenom proizvodu Republike Hrvatske sudjeluje sa samo 6%. A u zemljama Europske unije između 1 i 2%. Nešto je jače samo kod Grčke. Prema tome, ako tražimo profit i ono što će jačati bruto društveni proizvod, onda je to prije svega prerađivačka industrija, onda su to visoko finalizirani proizvodi u kojima je dodana vrijednost. A poljoprivredu treba jačati iz drugih razlika pa između ostalog iz socioloških i socijalnih.
Klub HSS-a gospodin zastupnik, potpredsjednik Doma Josip Friščić. Izvolite.
Kolega potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Dozvolite mi da u ime Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke iznesem i naše stavove i naša promišljanja vezano uz rebalans proračuna. Iako je to točka ali rasprave koje su vođene i gotovo ih je nemoguće voditi pod ovom točkom, ako se ne osvrnemo uz cijeli paket dokumenata koji su predloženi da se na ovom izvanrednom zasjedanju razmotre i usvoje, jer su međusobno vezani. I zapravo je to i potvrda potrebe da nakon mjesec dana ponovno raspravljamo nakon što smo donijeli rebalans proračuna u okviru zakonom mogućih rješenja. Ono o čemu se puno govori, o čemu je bilo rasprave već danas ovdje, to je način pripreme. Zasigurno neki smatraju da se Vlada trebala zatvoriti, pripremiti paket mjera i rebalans i onda ga u paketu i iznijeti. I pred javnost i pred zastupnike. Ali situacija je složena i zagovornik sam toga, i mi kao i koalicijski partner smo se tako ponašali, da u promišljanja, u razgovore, u traženja rješenja uključimo sve one koji razmišljaju, procjenjuju stanje i nude određena rješenja. Radilo se o međusobnim razgovorima, dogovorima i koordinaciji koalicijskih partnera, socijalnih partnera, struke i javnosti. Takova rasprava pokazala je da se nude različita rješenja, da su na sceni različita promišljanja. I sigurno da je iz svega toga trebalo osmisliti izdvojiti ono što se smatra u ovom trenutku najprihvatljivije i ponuditi nama ovdje u Saboru kao rješenje. A samo malo da se podsjetimo i da kažemo o tome koja su bila rješenja. Nuđeno je linearno smanjenje svih rashoda. Pa kada smo to analizirali, a govorilo se o postocima do 10 i više posto, onda smo vidjeli da bi to značilo novi kolaps zdravstvenog sustav, da bi to neminovno za sobom vuklo nemogućnost isplata ostvarenih prava u mirovinskom sustavu, da bi to značilo otvaranje prostora za nove sudske procese za sve one djelatnosti gdje su zaključeni kolektivni ugovori i gdje su one na snazi. I vidjeli smo da bi to vodilo u jedan košmar iz kojega bi se više poslije toga izvlačili na sudu, nego kroz regulativu i traženje rješenja kako riješiti globalnu krizu u ovoj zemlji. Drugo o čemu je govoreno što je uzeto u razmatranje bilo je pitanje odnosa prema investicijama i zasigurno i dobro je da je i danas ovdje ali i kroz dokumente koje iš0čitavamo rečeno investicije se prolongiraju po određenim prioritetima kada je riječ o njihovom završetku jer investicije kada promatramo one su s jedne strane u bilancama trošak, ali kada njih gledamo na drugoj strani to su radovi koje izvode naše firme, to su radna mjesta, to su zaposleni u pojedinim granama i ne samo u građevinarstvu nego i svima onima koji servisiraju te grane. I mislim, i mi u HSS-u podržavamo da prema mogućnostima treba te investicije prolongirati i vjerujem da će se na taj način i raditi. Iduće o čemu se puno raspravljalo jesu formirani čak i posebni stručni timovi i naglašeno je kao jedna od posebnih mjera bila rasprava vezana uz to da li krenuti u pravcu devalvacije kune ili klizanja tečaja. Sigurno nitko ne može osporiti da bi privremeno jedno takvo rješenje dalo prostora za bolje poslovanje izvoznika. Ali istina je i to da bi jedna takva mjera budući znamo strukturu zaduženosti u sličnu situaciju ili mnogo složeniju dovela većinu naših obitelji jer smo naši krediti nemojmo zaboraviti, gotovo ih svi imamo uz obavezu otplate u kunama vezane na tečajeve, radilo se tu eurima ili o švicarcima i automatizmom bi sve njih stavili u jedan složen položaj na koji način i kako to dalje vraćati i otplaćivati. Bilo je i razgovora i prijedloga razgovara se i danas ovdje o tome MMF da ili ne. Sigurno da nitko ne osporava jer naprosto to brojke govore da su plasmani MMF-a po kamatnoj stopi nešto niži u odnosu na plasmane iz drugih bankovnih sustava, ali istina je i to da do sada ti plasmani su dolazili s mjerama bez obzira kako ih mi poslije prikazali, da li smo samosvjesno nakon toga smanjili plaće i odustali od kolektivnih ugovora, da li smo svojom voljom ili ne s manje ili više preporuka krenuli u pravcu prodaje onoga što je bilo najvrijednije u zemlji. I vjerujte mi, takve mjere bi nam se zasigurno i sada nudile jer državni proračun može se puniti iz poreznih i neporeznih prihoda i od prihoda od imovine. Srećom ali i svjesno mi u ovom drugom izvoru malo govorimo, iako mi znamo da bi na nečiju preporuku ili ne daj Bože uvjet milijarde koje nedostaju vrlo brzo mogli namaknuti prodajom Elektroprivrede, prodajom Pošte, prodajom državnog zemljišta itd. ali mi smo se opredijelili u ovim trenucima da to ne činimo, da to čuvamo, to smo unijeli u koalicijski sporazum i zasigurno u ovom Saboru bez obzira bili dio koalicijske vlasti ili oporbe oko tih stvari smo se i slagali. I mislim da je dobro da se slažemo jer takvom mjerom bi možda jednokratno mogli osigurati sredstva ali zasigurno ne dugoročno financiranje i ne rješenje i rješenja koja tražimo. I ostalo nam je da paralelno vidimo što se i gdje može na rashodnoj strani proračuna smanjiti i na koji način povećati proračunske prihode vodeći računa da teret krize i kao građani u cjelini ravnomjerno podnesemo prema svojim mogućnostima. I zato je tu i ovaj paket kojim se predlaže povećanje sredstava na prihodnoj strani. Bio sam zagovornik i mi u klubu da se zahvati dio prihoda povećanjem PDV-a i danas tvrdim ovdje da to ne znači da odmah moraju porasti cijene ako ćemo imati s druge strane odgovorne partnere jer i oni moraju nešto u svojim bilancama i troškovnicima posložiti, jer samo se sjetimo malo kada je lani išla nafta na 140 dolara barel onda je to bio glavni razlog svakotjednog pravdanja zašto određene cijene u pojedinim sektorima moraju ići gore. Kada je nafta na svjetskom tržištu krenula dolje i došla na jednu trećinu te cijene nisam iščitao povratne troškovnike kojima je to vraćeno. Prema tome, mislim da prostora postoji. Ono o čemu se govori jer to najljepše zvuči da je kao upravo sektor hrane, prehrane, kruha svagdašnjega najizloženiji ako se uvede taj porez također mislim da nije argumentirano jer lani u to vrijeme sva pšenica po kunu i 50 ili kunu 60 je bila otkupljena, sada se još otkupljivači pogađaju s proizvođačima bi li platili 80, 90 lipa u kuni, nitko od njih neće niti razgovarati. To je za jednu trećinu manja cijena one temeljne sirovine. Prema tome, ako je ta cijena pala a bilo je i trenutaka kada su uvozili pšenicu po 2 kune 40 onda i tu sigurno u kalkulaciji ima prostora i ne treba zbog toga doći do povećanja cijene i to ne pogotovo određenim automatizmom i ne svugdje. Sigurno je da razgovorom i ovakvim pristupom sa svim partnerima otklanjamo ono o čemu se govori da nam prijeti sada udar na standard. Ono što je pozitivno u ovom rebalansu i što mi iščitavamo to je nastojanje za smanjenjem razlike između prihoda i izdataka, jer na taj način manje opterećujemo godine koje će iza nas doći kada će trebat vratiti određena zaduženja, a pogotovo s visokim kamatnim stopama i s druge strane se otvara prostor i oslobađanje dijela kreditnih sredstava ili plasmana iz bankovnog sektora prema gospodarstvu. I to je ono što mi pozdravljamo i mislimo da jednom takvom podlogom možemo stvarno već u proračunu za iduću godinu ostvariti da nam deficit bude oko 1%, a to onda opet stvara dalje veću mogućnost plasmana prema plasmanima u sektor gospodarstva, jer bez gospodarstva, a unutar proračuna je upravo prema gospodarstvu dosta toga preraspoređeno. Bez novih radnih mjesta, bez nove vrijednosti koja će se stvarati sigurno je da ćemo teško pronalaziti rješenja kako naše proračunske bilance zatvarati. Klub HSS-a podržat će ovaj rebalans proračuna. Hvala lijepo.
Hvala. Dva ispravka. Jedan, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Netočan je navod kolege Friščića da je ovaj rebalans predvidio da građani ravnopravno podnesu teret svega ovoga što je snašlo ovo društvo. Napominjem da milijun i 500 tisuća naših sugrađana, od čega 900 tisuća umirovljenika i 600 tisuća zaposlenih će bit oslobođeno jer imaju do 3 tisuće kuna plaću. Ali ako imate 3 tisuće i 1 kunu plaću vi spadate u one koje će udriti ova mjera, a to znači da netko od 3 tisuće 1 jednu kunu uzet će mu se 60 kuna, a netko tko ima plaću 20 tisuća kuna uzet će mu se 800 kuna. To je nemjerljivo, dakle puno više tereta snosi onaj od 3 tisuće 1 kunu nego ovaj od 20 tisuća. A druga stvar, proglasili smo ljude koji imaju 3 tisuće 1 kunu bogatašima, a to je mislim zaista… … [[Upadica se ne čuje.]] Niste vi to rekli, ali to proizlazi iz vaše diskusije, iz vaših teza. … [[Upadica se ne čuje.]] Možete vi zatvarat oči, ali ljudi znaju šta ih je snašlo.
Previše bujno zaključivanje. Gospodin zastupnik Željko Jovanović.
Gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Jurjević je ispravio isti navod koji sam ja htio ispraviti, dakle nije točno da će predloženim promjenama teret krize biti ravnomjerno raspoređen na sve građane Hrvatske. Ovaj teret opet će podnijeti radnici i umirovljenici. Milijun i 500 tisuća građana Hrvatske živi na rubu gladi. Prema tome, ovaj rebalans apsolutno neće značiti da će građani Hrvatske jednakomjerno podnijeti krizu u koju je dovela nas Vlada koja nas sada pokušava izvući iz te krize, ali nažalost potpuno neuspješno.
Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, cijenjeni kolegice i kolege. Pa ekonomska povijest nas uči i pokazuje nam da ekonomija nikada ne raste uravnoteženo i bez zastoja. Ona nas uči, ta ekonomska povijest, da uvije nakon nekoliko godina, ugodnih i vedrih godina ekspanzije i rasta i napretka, kao u pravilu dolazi nakon toga do zastoja, do pada gospodarske aktivnost, do recesije, a nerijetko i do panike i sloma. Tada se u takvim uvjetima smanjuje bruto domaći proizvod i raste nezaposlenost, opadaju profiti, realni dohoci opadaju, a tisuće ljudi ostaje bez posla. Nažalost, i prošle godine ponovile su se čuvene godine velikih ekonomskih kriza iz 1720.-tih i 1930.-tih godina. Tako je i Hrvatsku, kao i cijeli svijet, zahvatila recesija, globalna financijska kriza i došla, uvukla se i u hrvatsko gospodarstvo. Stoga i ne čudi da je u prvom tromjesečju ove godine bruto domaći proizvod pao 6,7%, a u prvoj polovici ove godine vidljiv je pad industrijske proizvodnje za 10,2% i trgovine na malo 17%, robni uvoz je ostvario pad 25,5%. Svi ti makroekonomski pokazatelji upućuju da će realno smanjenje BDP-a u 2009. godini u najboljem slučaju biti 4,5%. Ovim ponuđenim, predloženim trećim rebalansom planira se povećanje prihoda za milijardu i 380 milijuna kuna, a smanjenje rashoda za dodatnih 260 milijuna kuna, tako da ukupno planirani prihodi za 2009. godinu iznose 111,2 milijarde, a rashodi za 2009. godinu iznose 120,5 milijardi kuna, te ukupno smanjenje sa tri rebalansa i rashoda iznose sada 6,5 milijardi kuna. Ovaj rebalans predviđa smanjenje deficita državnog proračuna za milijardu i 600 milijuna kuna, odnosno s dosadašnjih 10,97%, 97 na 9,3 tako da će deficit iznositi 2,8% što je za 0,5% manje od ranije planiranog. Hrvatska osim recesije, osim financijske krize koju je zahvatila, nalazi se i u ozbiljnim strukturnim problemima, pa bih samo naglasio preveliku dominaciju bankarskog i telekomunikacijskog sektora s iznimno visokom stopom profitabilnosti, nedovoljnom tržišnom konkurentnosti u pojedinim granama, dominantnom ulogom pojedinih korporacija s obilježjem monopolističkih položaja, dominantna uloga trgovine u ukupnoj gospodarskoj aktivnost, prevelik udio uvoza u ukupnoj potrošnji hrane, neelastičnost potražnje za kredita, ali i nepovoljan odnos broja umirovljenika i ukupnog broja zaposlenih. Vrlo često u posljednje vrijeme čitamo i slušamo, postavlja se pitanje tko je spasio Hrvatsku od bankrota? Tko je spasio financijski sustav? Tko je osigurao financijsku stabilnost? Mnogi to svojataju sebi, ali bih samo naglasio da je Republika Hrvatska već davno platila veliki ceh za današnju bankarsku sigurnost sanacijom banaka, izdvajanjem 94 milijarde kuna, da je najveći doprinos stabilnosti financijskog sustava odluka o povećanju osiguranih štednih uloga sa 100 tisuća kuna na 400 tisuća kuna i s obzirom da je udvostručen iznos koji se osiguravao, Državna agencija za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka umjesto da ima mogućnost učetverostručiti taj iznos stope premije za osiguranje, ona čak sa 0,5 smanjuje na 0,4%, što je još jedan dodatni doprinos i što nitko to ne ističe u današnje vrijeme, a to vrijedi istaknuti da je upravo to najveći doprinos Vlade, odnosno Državne agencije za osiguranje štednih uloga i sanaciju banaka za današnju bankarsku i financijsku stabilnost Republike Hrvatske. U ovoj recesiji s obzirom da su ciljevi makroekonomske politike povećanje proizvodnje, održavanje povećanja stope zaposlenosti i održavanje stabilnosti cijena u recesiji se iskazalo da od ta tri bitna cilja, da smo ostvarili stabilnost cijena, da je dobro da smo ostvarili i da je stabilnost tečaja, ali da je porast nezaposlenosti i da je pad bruto društvenog proizvoda. Kad je riječ o porastu nezaposlenosti, ona je dijelom prouzročena i trenutnom financijskom krizom, ali dijelom i špekulacijom određenih poslodavaca koji koriste ovu situaciju za otpuštanje radnika. Pa bih samo pripomenuo da ekonomski Okunov zakon kaže da 2% pada bruto domaćeg proizvoda prouzroči 1% porasta nezaposlenosti. A s obzirom koliko je odnos pada bruto domaćeg proizvoda i porasta nezaposlenosti, očito da u Hrvatskoj taj Okunov zakon nije baš doslovno primijenjen, da odudaraju ti odnosi, odnosno da su poslodavci iskoristili priliku i otpuštali radnike kad to i nije nužda i kad ostvaruju velike profite. Al nesumnjivo je da je poduzetništvo generator gospodarske aktivnosti, generator ekonomskog napretka. Međutim, da je u Hrvatskoj poticajan okvir za poduzetništvo, najbolje pokazuje da je u 2008. godini ostvarena dobit skoro 50 milijardi kuna. To je pokazatelj koliko je poticajno okružje za gospodarsku aktivnost, a 1068 mediteranskih otoka, razvedena naša obala, poljoprivredni i turistički potencijal, bogatstvo pitke vode i šuma, ali i veliki ljudski potencijal Republike Hrvatske trebaju biti jamstvo za izvjesniju budućnost Hrvatske. A prostora za iskorak ima. Ovim rebalansom se stvaraju ozbiljne pretpostavke za proračun za 2010. godinu. Imamo i prostora jer imamo potencijal za proizvodnju hrane dostatne za nahraniti 4,5 milijuna ljudi. Imamo potencijal i za učinkovitiju turističku djelatnost, ima i prostora za učinkovitije upravljanje državnih i javnih poduzeća. Imamo mi potencijal i za napraviti konkurentan brod, imamo mi i državnu imovinu koja se može učinkovitije mobilizirati, imamo i mogućnost za uvođenje … [[Govornik se ne razumije.]] financijske discipline, imamo i komunalnu naknadu kao jedan oblik poreza na imovinu, ali taj porez na imovinu se za sada primjenjuje na kvadrate. Umjesto treba razmisliti, ima prostora za uvođenje poreza na imovinu na vrijednost imovine. Imamo prostora i instrumente za smanjenje kamatnih stopa i za poticanje stambenog kreditiranja, za poticanje kreditnih plasmana u proizvodnju, ali to je u rukama monetarne politike kao domeni selektivnog pristupa i svakako da postoje instrumenti za takvu. Pa imamo i jedno neriješeno, već 19 godina pitanje duga Ljubljanske banke, odnosno Filijale Zagreb, što nije pitanje sukcesije kad se '90.-ih godina gotovina prevozila kamionima u Ljubljanu, a Filijala Zagreb pripojila središnjici u Ljubljani. Danas sa kamatama to potraživanje prelazi skoro 3 milijarde eura. Vrlo često se čuje i treba li nam Međunarodni monetarni fond. Profesor Pupovac je maloprije kazao da je sklon, odnosno da je za tu opciju da nastavimo kormilarit mi svojim vlastitim brodom. Pa s obzirom da je ekonomska budućnost u našim rukama, ona nije zapisana u našim zvijezdama jer se ona ne predviđa, nego ona se stvara. Svakako podržavamo takav stav. Klub HDZ-a je za to da nastavimo kormilariti jer možemo iskormilariti i možemo napraviti Hrvatsku kao državu bogatstva, kao državu bogatstava, a ne državu bogataša. Zato klub HDZ-a podržava ove izmjene i dopune Državnog proračuna za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSLS-a i HSU-a, gospodin zastupnik Ivan Čehok. Izvolite.
Gospodine predsjedavajući, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. U ovih 10 godina koliko sam zastupnik nisam propustio ni jedan proračun i rebalans i u svih tih 10 godina mogao bih mirne duše nabrojati barem 10 osnovnih hrvatskih zabluda i nas ovdje i zabluda koje prenosimo kao opsjenu na naše građane, za svaku godinu barem po jednu. Međutim, da ne nabrajam sve to taksativno, pokušati ću reći sve ono što sam govorio svih ovih 10 godina što je pak po mojem osobnom mišljenju sasvim sigurno i korijen današnje krize, bez obzira na to što je riječ o globalnoj krizi. Sigurno to nije razlog, to nije izvor ove krize, ali da smo se na vrijeme oslobodili tih zabluda, dočekali bismo je spremniji i bili bismo više samoprilagodljivi kao društvo nego što smo danas. Prije svega prva zabluda i prva poteškoća s kojom se mi suočavamo jest činjenica da svih ovih 10 godina više trošimo nego što privređujemo, više koristimo državni proračun kako bismo rasipali novac, nego kako bismo uložili u kao zamašnjak razvoja i kako bismo više privrijedili. Na žalost kad pogledate da tek prošla godina donosi blago uravnoteženje i dobro je o tome govorio ministar da smo došli s deficitom na najnižu razinu i ova kriza nas je na žalost prisilila da ga ponovno dignemo, vidjet ćemo da zapravo svih ovih 10 godina smo trošili više nego što smo smjeli, da smo potrošili i ono što smo stvorili, ali i ono što su stvarale generacije kao nacionalna dobra, kao nacionalno bogatstvo i da smo se doista nekad, rekao sam to već više puta u Saboru, ponašali kao age i begovi, da smo se naslađivali nad onim što imamo i što možemo potrošiti i pojesti, nad onim što ne možemo potrošiti i pojesti. I to nema nikakve veze sa lijevom ili desnom Vladom, to ima naprosto veze s našim mentalitetom, s našim načinom krojenja proračuna, pa i našim očekivanjima što zapravo želimo proračunom postići, koji su to razvojni programi i projekti, koje iz proračuna financiramo. Kako smo nadomjestili taj manjak, odnosno taj višak potrošenoga, taj manjak prihoda i s druge strane višak rashoda? Ili kreditima, ili iz cijene usluge građana hoće li to biti porez kao danas ili je to 1,20 na svaku litru naftnih derivata ili je to na neki treći način. Sve su to ili fiskalni namet ili parafiskalni namet. I ne samo to. Nego i ta naša razbujala, metastazirana lokalna i područna administracija za koju nema nikakvog opravdanja je još poduzetnicima i građanima nametnula barem 30 različitih lokalnih nameta. Nedavno je HUP pokušao sve to pobrojati i sustavno građanima predočiti i ministar financija. I zapravo smo došli do toga da ovo što o čemu mi danas razgovaramo je još najmanje čime opterećujemo građane. Kada bismo uspjeli konačno racionalizirati potrošnju, javnu potrošnju ne samo središnje države, onda bismo vidjeli da prostora za uštede itekako ima. I zato se HSLS i ja osobno zalažemo za to da se racionalizira uprava, jer ove tri razine država, županije, općine, gradovi, to nema nikakvoga smisla za zemlju naše veličine. To nema nikakvoga smisla, to je samo povećanje fiskalnih i parafiskalnih nameta. To je izmišljanja daća i dadžbina u nedogled. To je jedan način na koji smo nadomještavali manjak prihoda. Drugi je naravno rasprodaja svega onoga što smo rasprodati mogli. I tu opet nema nikakve veze koja Vlada je u pitanju. U ovih 10 godina to se događalo kao rasprodaja obiteljskoga srebra i onoga što je možda trebalo prodati, jer je država loše gospodarila i onoga što nismo trebali prodavati. Reći ću vam primjer jedne zemlje koju sam imao sreću posjetiti, koja je došla u svjetske medije i u svjetsku javnost kao primjer građana koji se izruguje Boratovom filmu, to je Kazahstan. To je zemlja koja nije dopustila da na prirodna bogatstva, na koncesije, na banke, na energetski sustav i na bilo koji drugi sustav koji je od državnoga interesa bilo tko može, bilo tko postati vlasnik više od 25 plus 1% ili ako želi ulagati onda može ulagati isključivo u suradnji sa državnim fondom, nacionalnim fondom Kazahstana. Toj zemlji su se svi smijali neko vrijeme, međutim ta zemlja je i nama pokazala da postoje stvari koje naprosto se ne prodaju ni pod koju cijenu. Treći naravno način je privatizacija koja je opet išla, svi mi znamo kako, i u ovih 10-tak godina, ne samo tamo 90-tih i to su bili načini na koji smo trošili i ono što nismo privrijedili. Trošili smo na taj način zapravo da smo pojeli svoju vlastitu supstancu. I danas izjedamo svoju vlastitu supstancu, ali smo svjesni toga da je ona sve siromašnija i tanja i da su naši apetiti veći, ali je zbog toga ono što će utažiti našu glad od te supstance sve tanje i tanje. Ali da i to stavimo po strani, jer smo nekako uspjeli nadomjestiti taj debalans i neuravnotežene prihode i rashode, idemo vidjeti tko danas zapravo privređuje. Privređuje 1 i pol milijun otprilike manje radno sposobnih ili zaposlenih na 1,1 milijun umirovljenika ili drugih nositelja prava, dakle otprilike na 1,4 zaposlenoga dolazi jedan umirovljeni građanin Republike Hrvatske. Svima je nama jasno da sa takvim omjerom radno aktivnog stanovništva mi naprosto ne možemo više sada kad smo pojeli svoju vlastitu supstancu, kad smo se razbaštinili od svega onoga što je bilo vrijedno, u smislu naravno nacionalne baštine, gospodarske i svake druge, da mi zapravo u proračunu to više izdržati ne možemo. Sa depopulacijskim demografskim trendovima bit će još i gore. Sa starenjem stanovništva. Prema tome, nemoguće je u ovoj državi da na 1,4 zaposlenoga dolazi jedan umirovljeni građanin, i to opet nije samo posljedica, čak najmanje ove Vlade. Umirovljavalo se, svi to znamo na koji način i kako. Prema tome, mi danas nemamo dovoljno snage u rukama, metaforički rečeno, radno sposobno stanovništvo nema dovoljno snage u rukama i na kičmama nositi sve ono što su danas troškovi i tereti državnoga proračuna. Ali idemo vidjeti na što smo trošili svih ovih 10 godina. Jesmo li mi ikada rekli u Hrvatskoj što su to zapravo naši nacionalni prioriteti? Ja doista mislim da smisao ovoga danas nije samo rebalansiranje, nego i revalansiranje, u smislu prevrednovanja onoga što u Hrvatskoj trebamo raditi. Nama treba naprosto drukčiji sustav društvenih vrijednosti. Uz rebalansiranje mi moramo revalansiranje provesti. Mi moramo konačno reći tko će biti nositelji razvoja ovoga društva. Trošili smo na velike infrastrukturne projekte. Slažemo se da je na to trebalo trošiti. Ali pogledajmo primjerice u ovih 10 godina čime se jednino ponosimo. Autocestom, kao da je autocesta nešto što druge države ne mogu graditi, ne mogu financirati, ne znaju model financiranja. Kao da je to samo po sebi gospodarska najveća vrijednost. Ovo je gospođe i gospodo karta Republike Irske zemlje koja je u svih ovih 10 godina koliko sam ja u Saboru stalno isticana kao primjer. Pogledajte Irsku najsiromašnija, najzaostalija država Europe. Imala je najveći rast GDP-a u 10 godina, najveći rast standarda građana, najveća ulaganja. Znate koliko Irska ima kilometra autoceste? Manje od 200. ovo vam je karta, malo od Dublina prema Limericu i nešto od gradova. Ali zato Irska ima veće prihode od turizma od Hrvatske. Ali zato je Irska uložila u opismenjavanje seljačkoga stanovništva, u ostanak ljudi u selima, u poljoprivredu i u obrazovanje. Irska je od zemlje koja je bila jednako tako nepovoljne obrazovne strukture kao Hrvatska, preko 40% građana samo sa osnovnom školom u roku od 10 godina došla do stanovništva po obrazovnoj strukturi koja je u europskome vrhu. Nisu ulagali u sada ću reći otvoreno, sumnjive projekte autocesta kao što je Zagreb-Sisak, jer mi nitko ne može objasniti kamo će ta autocesta dalje voditi. Pa neka se moj Joža ne uvredi i Zagreb-Koprivnica. Nisam protiv toga, da me netko krivo ne shvati ponovno da se grade autoceste. Ali ja vas pitam kome u razvojnom smislu gospodarskom smislu danas treba takve autoceste? Ako jedna Irska je od najzaostalije države ulaganjem u obrazovanje i infrastrukturu i poljoprivredu postala predvodnica i uzor Hrvatskoj, onda vas ja pitam zašto i mi barem ne pogledamo što to rade zemlje koje su nam kao uzori postavljaju i koje kao uzore i ogledne primjerke uzimamo. Ponavljam, nisam protiv velikih infrastrukturnih projekata. Dapače. Ali idemo stvoriti sustav vrijednosti i vidjeti kada je to moguće graditi, u kojim okolnostima? Hoće li to dovesti do gospodarskog razvoja ne samo statističkim mjerama o tome koliko ćemo kupiti novih strojeva. Premda je to pitanje. Jer većina tih naših tvrtki koje grade autoceste su se zadužili ili uzeli na lizing strojeve koji nisu naše proizvodnje, nego su njemački, talijanski. Pa naravno pravo pitanje što smo mi zapravo industrijski postigli time? Jesmo li dignuli strojnu industriju? Jesmo li digli metalsku industriju? Jesmo li digli ostale vidove industrije, uslužne djelatnosti koje su povezane sa velikim infrastrukturnim projektima? Naravno da nismo. 90% toga je lizing. Pa čak ako hoćete i radna snaga nam je često uvozna, upravo na tim velikim infrastrukturnim projektima. Pogledajmo dalje na što smo trošili. Brodogradnja. Nemam uopće više nikakvu namjeru o tome govoriti. Milijarda eura i ona Vlada i ova. Čemu? Zašto? Poljoprivreda i turizam, apsolutno. Spomenuo sam primjer Irske koji ima veći inkam od turizma. Jedan Prag zarađuje više od cijelih naših regija. Mi si onda moramo postavljati pitanje, kako to? Pa sigurno ne tako da živimo tri mjeseca od kapljica mora, zraka sunca i zrnca soli. Od toga, gospođe i gospodo, koliko god da je to teško nekome u uho oholosti kako bi rekao Tin Ujević, nijedna država na svijetu nije živjela. Nitko ne može živjeti od tri mjeseca rada, 9 mjeseci čekanja. Nitko ne može živjeti od tri mjeseca pšenice, nego od sustavne poljoprivredne i turističke politike. Gospodine ministre recite nam kolika je porezna evazija u Splitu recimo ili nakon sezone u Dalmaciji? Idemo vidjeti kolika je naplata poreza primjerice u Varaždinu, a recite nam kolika je naplata poreza u nekim drugim gradovima? Kolika je naplata poreza u Međimurju, a kolika recimo u nekim drugim županijama? Pa ćemo vidjeti koliko doista mi trošimo koliko pak mi privređujemo od tri mjeseca turizma. I na kraju pogledajmo na što ne trošimo. Ne trošimo na industrijsku proizvodnju i na poticanje industrijske proizvodnje i izvoza. Trošimo nešto ali još uvijek premalo. Hrvatska je gospođe i gospodo na 65% predratne industrijske proizvodnje. Na 65%. Nismo je uspjeli dići ni ova Vlada ni ona već 19 godina. Ovo danas što donosimo kao recesijsku i antirecesijsku mjeru, besplatni peti dan, odnosno četverodnevni radni tjedan to je prva mjera proaktivne industrijske politike. Uz ovo što radi HBOR, svaka čas, ali i to je premalo. Hrvatska neće moći živjeti ako ne podigne industrijsku proizvodnju. I zbog toga sustavne mjere koje će doći nakon ovog proračuna mora o tome voditi računa. I na kraju gospodine potpredsjedniče, ispričavam se. Uz porez solidarnosti, apsolutno podržavao kao klub ideju koju je već iznio poštovani kolega Pupovac. Taj porez solidarnosti mora se odnositi na svako primanje. Ako netko zarađuje od prodaje dionica, onda jednako tako mora platiti tri ili pet ili više posto, mora platiti kao i svatko tko prima plaću. Svako primanje treba oporezovati u porezu solidarnosti, jer to je jedino društveno pravilo.
Hvala. Nekoliko ispravaka. Gospođa Ingrid Antičević Marinović.
Kažete gospodine Čehok i to netočno. Trošili smo državni proračun više nego što smo smjeli. Rasprodavali smo nacionalno blago. Zapravo ovdje je sve točno osim zamjenice osobne zamjenice mi. Nema ovdje zamjenice mi. Nismo to mi trošili, nisu to građani trošili. To ste vi trošili. Vi ste sudionici vlasti, ponašali ste se. Dakle sve je to točno osim zamjenice. Sve ste to vi učinili. Samo što narodu i građanima ispostavljate sada račune. I to u vlasti sudjelujete u državi koja se ponašala kao raspikuća. I sada je dogorjelo do nokata, ispostavljate račun građanima i čudite se i govorite u množini u prvom licu množine. Vi trebate poći od sebe govoriti bar u prvom licu jednine. Jer ste uvijek bili na vlasti.
Dobro, pa nisu valjda uvijek neki bili na vlasti jedni te isti. Bilo je nekih promjena. ... [[Upadica se ne čuje.]] Malo ste i vi bili na vlasti. Gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepo. U raspravi gospodina Čehoka koja već poslovično zvuči opozicijski a na kraju se pri glasanju vidi da nije bila je jedna izjava koja je netočna. Kaže ovako, trošilo se više nego se smjelo deset godina i to nema veze sa lijevom ili sa desnom Vladom nego sa našim mentalitetom. E ta izjava je kriva jer sa mojim i sa mentalitetom SDP-a to nema nikakve veze. Naš deficit i naša zaduženja se jasno vide gdje su otišla. Od 2000. do 2003. izgradila se auto-cesta, vratili smo nagomilane dugove što je HDZ-ova Vlada 99. ostavila i to se jasno vidi. Gdje je 20 milijardi eura vanjskog duga koji je HDZ-ova i HSLS-ova Vlada napravila u zadnjih pet godina to se nigdje ne vidi. To je razlika. Znači, nema veze mentalitet nego ima veze način vladanja.
Ali kolega Maras, pa uz najbolju akrobatiku je teško svrstati pod ispravak netočnog navoda. ... [[Upadica se ne čuje.]] Gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Želio bih ispraviti navod kolege Čehoka kako lokalna i regionalna samouprava u Hrvatskoj postoji sebe same radi i da većinu novaca troši na sebe. Prema službenim podacima državna uprava u proračunu Hrvatske sudjeluje s naslova rashoda za zaposlene 20% skoro 5 tisuća kuna godišnje po stanovniku. U lokalnoj samoupravi taj udio je samo 15% u odnosu na državno i po stanovniku iznosi 678 kuna godišnje. Ako pridodamo i grad Zagreba onda je to 847 kuna po glavi stanovnika. Vaša Varaždinska županija godišnje otprilike izdvaja 451 kunu rashode za zaposlene a moja Međimurska 339. Ima i onih koji štete i nisu bahati u potrošnji.
Varaždin i Čakovec su jako daleko. Gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Kolega Čehok je u svom izlaganju ustvrdio da auto-cesta Zagreb-Sisak je auto-cesta za koju se ne zna kuda vodi i kome treba. To je netočan navod, ja ću ga sada ispraviti. To je auto-cesta koja vodi od Siska prema Zagrebu i to je auto-cesta koja vodi prema Bosni i Hercegovini, dakle duž Sisačko-moslavačke županije spaja nas sa našim najbližim susjedima. To je najopterećenija dionica u Republici Hrvatskoj na kojoj se često događaju prometne nesreće i to je auto-cesta koja već sada bez obzira što nije izgrađena u svojoj punoj trasi dovodi sa sobom investitore u naše općine i gradove, koja nas spaja sa najvećim tržištem a to je grad Zagreb. I gospodine Čehok, to je cesta koja treba građanima Sisačko-moslavačke županije, napaćenoj Sisačko-moslavačkoj županiji jer u toj županiji se branila Hrvatska.
I gospodin zastupnik Davorko Vidović.
U svojoj priličnoj konfuznoj, mi smo filozofi i kolege po obrazovanju, vrlo je bila i čak formalno logički vrlo konfuzna rasprava. Kolega Čehok je nekoliko netočnih navoda između ostalih i ovaj o kojem je kolegica govorila da auto-cesta Sisak-Zagreb ne vodi nigdje. To je već i formalno logički prilično problematično. Ako vodi od Siska do Zagreba onda nekamo vodi. Dakle, ovako. Konfuzija je u tome što zagovara kolega regionalni razvoj, industrijsku politiku. Kako misli to bez infrastrukture na primjer cestovne. Kako bi bilo da kažemo cesta Zagreb-Varaždin vodi od ničega ka ničemu. ... [[Upadica se ne čuje.]] Ova vodi u Bosnu i Hercegovinu. Pa cijeli svijet, pa vodi do Vladivostoka ako hoćete, svijet je povezan za Boga miloga. Tako da mislim da ovaj pledoaje je stvarna besmislica koja nema nikakvoga smisla. To je potpuno netočan i krivi pristup koji nema nikakvog smisla.
Marine, filozofi su do sada tumačili svijet a sad će ga mijenjati. Sad idemo na pojedinačne rasprave njih 54. Gospodin zastupnik Dragan Kovačević. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Naime, zadnji puta kada je gospodin ministar financija Šuker predstavljao rebalans proračuna rekao je da je ovo susret sa istinom, sa stvarnošću a istina je takva da smo s ovim rebalansom započeli u Hrvatskoj ozbiljno podvlačiti crtu i to ova rasprava i danas svjedoči, pa i vezano uz činjenicu ovo o čemu je bilo govora da se u Hrvatskoj živjelo nerealno u odnosu na objektivne mogućnosti našega gospodarstva. No, ja sam pozorno slušao kolegu Čehoka. Žao mi je što u nijednom trenutku nije spomenuo uz sve ove stvari koje su se događale u zadnjih 15, 20 godina nije spomenuo rat, ratna razaranja i ratne štete. Dakle, dragi prijatelji mi svake godine 10 milijardi kuna iz godine u godinu ulažemo u saniranje ratnih šteta, što ono što se dogodilo kao štete na ljudima, na infrastrukturi, na gospodarstvu. Dakle, iz godine u godinu 10 milijardi. Nisu drugi ništa pametniji od nas, ni ovi Irci koje spominjete da smo tih 10 milijardi mogli ulagati sustavno i u obrazovanje i u infrastrukturu i sve ostalo sigurno je da bi slika i ona gospodarska danas bila puno drugačija. Ove mjere i ovaj rebalans kojeg danas predlaže Vlada sigurno je da i politički gledano da je to jedan od najbolnijih poteza koje je jedna hrvatska Vlada od osamostaljenja morala vući. No, zašto svi trebamo pozdraviti i napore Ministarstva financija i podržati odlučnost Vlade. Današnjim rebalansom proračuna Hrvatska je započela jedan proces, pokazala da nijedno stečeno pravo nije nedodirljivo i da mogućnosti proračuna sučeljavamo sa svih ovih prvih 20 godina samostalnosti. Mogli bi reći da se sučeljavamo sa svim fazama neovisno o tome tko je bio u kojem trenutku na vlasti, dakle i sa onim ratnim vremenom i sa onim poratnim godinama, i sa onim tranzicijskim godinama ali isto tako i sa ovim aktualnim vremenom kada smo kao mala zemlja, kao malo, kao ranjivo gospodarstvo se našli na vjetrometini globalne krize. Rat, posljedice prošlog socijalističkog sustava, tranzicija, doveli su do ozbiljnih strukturnih problema u kojima je hiper produkcija različitih oprava i beneficija postalo doista neizdrživo breme za gospodarstvo. Danas u Hrvatskoj, a već je o tome bilo riječi, svaki radnik u gospodarstvu mora zaraditi barem dvije plaće, dakle jednu svoju i još jednu plaću ili jednu mirovinu. Dakle, odnos onih koji izravno stvaraju novu vrijednost u gospodarstvu i onih čija se primanja financiraju iz toga je 1:1, ako uzmemo u obzir i državne i javne službe. Takva struktura izravno opterećuje cijenu rada i smanjuje konkurentnost hrvatskoga gospodarstva. Ova aktualna kriza te probleme koji postoje i za koje sam rekao čega su sve posljedica, ova ih je kriza samo potencirala, ali ići ću onom logikom kotlera koji navodi da je kriza izazov, ova kriza je i izazov i šansa dakle i na neki način i vjetar u jedra Vladi da bez zadrške krene u promjenu ove strukture. Isto tako, ono na čem sigurno treba raditi to je promjena klime i početi snažnije razvijati kulturu rada. Naime, imali smo ovih dana prigode čitati od najuglednijih gospodarstvenika u Republici Hrvatskoj njihove primjedbe vezano za tržište rada gdje jednostavno na njihove natječaje, dakle kada je u pitanju proizvodnja, kada je u pitanju rad u pogonu, u poljoprivredi itd., da se ljudi jednostavno ne javljaju u odnosu na natječaje kada je u pitanju neka državna služba, dakle kad se ide na sigurne državne jasle itd. Prema tome, tu kulturu rada treba razvijati. Što se tiče nekih poteza na kojima treba raditi, evo samo jedan dio, učiniti efikasnijim potporu gospodarstva i poljoprivrede, ali rekao bih u tom dijelu i obračunati sa sivom ekonomijom. Naime, uvijek sam se zalagao i za veće potpore jer smatram da su one doprinos povećanju proizvodnje, da nam to jača statističke godine, kvalitetnije pregovore s Europskom unijom vezano za i plafone potpora i proizvodne kvote, da time jačamo konkurentnost naših poljoprivrednika u odnosu prema poljoprivrednicima u Europskoj uniji. Međutim, navest ću samo jedan primjer, neću ga imenom i prezimenom. Radi se o jednom gospodinu koji prvi kada su nekakvi prosvjedi skače na traktor, bavi se poljoprivrednom proizvodnjom koja je apsolutno profitabilna, dakle iz te proizvodnje se da živjeti. Međutim, on istovremeno dobiva i 100 tisuća eura poticaja, a ima jednog zaposlenika. I on ima to moralno pravo da se prvi popne na traktor i da prosvjeduje protiv države kako ima male poticaje. Prema tome, u tom segmentu treba obračunavati sa sivom ekonomijom. Dakle, ne može imati jednog zaposlenog, dobivat 100 tisuća eura poticaja koji se svake godine hvala Bogu povećavaju, a s druge strane bavi se onom poljoprivrednom proizvodnjom koja je sama po sebi konkurentska i od koje se može pristojno živjeti. Druga stvar o kojoj sam htio govoriti je rasprava o javnim sustavima. Naime, krenulo se na plaće direktora javnih poduzeća i to s punim pravom. Ali ću reći još nešto, tu ne treba smo se skoncentrirati na generalne direktore. Pročitao sam ovaj podatak da "General Motors" dakle kao svjetski gigant u svom programu restrukturiranja kreće u smanjivanje menadžmenta na 1/3, prema tome nije nikakva demagogija i to je način da se poveća efikasnost ne samo u ono financijskom smislu jer to sigurno neće riješiti probleme, ali da se ide u tu racionalizaciju. Vi imate situaciju u javnim poduzećima gdje imate generalnog direktora, ali onda po županijama, po regijama itd. još imate na desetke malih direktora i malih menadžera i svi oni imaju menadžerske uloge. Dakle, sa svim elementima, imaju nešto manje plaće, ali imaju sve elemente tih menadžerskih ugovora, računajući i one klauzule o otpremninama. Prema tome, kada se ide na ovaj javni sustav, na ova javna poduzeća, dakle tu treba vodit računa i o velikom broju tih malih direktora koji također participiraju u menadžerskim plaćama i beneficijama. Druga stvar i drugi problem koji se tu nameće, ne može netko tko je šef javnog sustava gdje mu država garantira posao, garantira mu tržište, garantira mu cijenu, biti menadžer kao da predstavlja nekakvu privatnu banku ili nekakvu privatnu tvrtku gdje se mora boriti za tržište, gdje se mora boriti za klijente itd., dakle to nije čisti menadžerski posao. Prema tome, ti ljudi trebaju biti nagrađeni, ali to se ne može ići u klasične menadžerske ugovore sa tim ogromnim otpremninama gdje imate u nekim jedinicama lokalne samouprave, imali smo primjera i u Gradu Osijeku gdje ljudi odlaze sa tih pozicija sa 100, 200, 300 tisuća kuna otpremnina. Poduzeća ostala u dubiozi, nitko na trgovačkom odnosno na sudu nije dobio sud protiv menadžera i njegovih menadžerskih beneficija. Nikada nitko, koliko god da su te beneficije bile nerealne u odnosu na poslovne rezultate. Prema tome, svi su ti ugovori bili naplativi, a radi se o ljudima i kad su u pitanju ta komunalna poduzeća koja nisu na tržištu, dakle njemu grad određuje kolika će mu bit tarifa, cijena vode, odvoza smeća itd., tržište mu je zagarantirano jer on po samoj prirodi stari je monopolist tu. Prema tome, on ne bi sigurno trebao imati nikakva u tom smislu prava koja su izjednačena sa pravim menadžerima, dakle onima koji se bore za tržište. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prva gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Kažete kolega i slažete se s nekima koji govore, a mislim da je to vrlo opasna teza, kriza je izazov. Nikad kriza nije izazov, osim kriza jeste izazov, ali za lov u mutnom, kriza je izazov za korumpirane i korupcionaše, ali za one koji misle kako izaći iz ove krize ovo je poziv i ova vremena su poziv na solidarnost, poziv na zajedništvo, ali i više pravde pogotovo u smislu ovom da teret krize ponajviše snesu oni koji imaju najviše, a najviše da teret odgovornosti ponesu oni koji su nas u sve ovo uvalili.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Pa naime teza da je izazov kriza, ja sam citirao tko je kazao i čija se knjiga tako zove, no u onom simboličkom smislu doista treba u toj krizi tražiti i novi izazov i nekakav novi zamah, nekakav novi poticaj, pa rekao bih i novu šansu. Dakle, ona može biti stvaranje na neki način i toga javnoga mnijenja da se i oni super bolni i teški potezi mogu povući, dakle pogotovo onda kada se dira u nekakva stečena prava. Prema tome, kriza itekako može biti i izazov i nova šansa. Ali ja ne gledam kao vi tako negativistički da to uvijek mora biti prostor za nekakve špekulacije, za nekakav kriminal itd., nego upravo suprotno da ta kriza potencira i jednu raspravu i jednu svijest u javnosti da se sve što se do tada događalo kvalitetnije izanalizira i da se vuku pravi potezi.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec.
Hvala. Kolega Kovačeviću, ja vam se čudim kad vi pričate o ovakvim beneficijama menadžera u javnim i komunalnim poduzećima kao da su oni sami sebi te beneficije stvorili. Tko sjedi u nadzornim odborima tih poduzeća? Sjede ministri, sjede državni dužnosnici, sjede čelnici lokalne samouprave ili regionalne samouprave koji s njima potpisuju takve ugovore. Ako poduzeće ode u stečaj ili posluje s gubitkom, Zakon o trgovačkim društvima kaže da su za to svojom imovinom odgovorne uprave i nadzorni odbori. Koji je to vlasnik teretio člana nadzornog odbora ili članak uprave? Prema tome, ovo o čemu vi pričate govori samo o nemoći onih koji to toleriraju ili pak o neodgovornosti onih koji to toleriraju.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Pa naime, jasno je da sam ja govorio o menadžerskim ugovorima i odgovornosti menadžera kao jednom sustavnom problemu i on nije vezan samo za javna poduzeća, za državna poduzeća, on je vezan jednako tako i za komunalna poduzeća, dakle po gradovima i općinama. U tim gradovima i općinama nisam htio tu polemizirati sa odgovornošću i krivicom pojedine političke opcije, nego govoriti o tome kao sustavnom problemu jer doista te ljude koji upravljaju komunalnim poduzećima pa i drugim poduzećima u kojima politika, odnosno demokratski izbor građana odlučuje o tome kolika će biti cijena i tarifa pojedine usluge, da se njih ne izjednačava sa onim menadžerima koji posluju na tržištu, koji se moraju boriti za to tržište, koji se moraju boriti za poslove, dakle da se tu napravi distanca i razlika i da se onda i tu ta nekakva mjerila, kriteriji, vrednovanja uvedi da budu drugačiji.
Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, gospodine predsjedniče, ministre. Ja se ministre slažem s vašom izjavom u petak čini mi se da ste to rekli na sjednici Vlade da Hrvatska nije u financijskom kolapsu. Mislim da smo mi zapravo mali korak dalje od toga. Rekli ste u siječnju da se u Hrvatskoj pitanje recesije previše mistificira. Doista, uzroci hrvatske recesije ostali su samo u sferi mistike. Važno je da ostanemo iznad vode. To nije vaša izjava, to je gospođa Kosor rekla, ali nije rekla tko bi trebao ostati iznad vode, Vlada ili građani ove države. Obrazlažući prošlo rebalans prije par dana, rekli ste ovo je rebalans istine. Ako je onaj rebalans bio rebalans istine, što je ovaj? Ovo je rebalans nove istine onda i ako ovako nastavimo do kraja godine ćemo imati puno tih financijskih istina. Nikada veći interes građana Hrvatske za javne financije nije bio nego što je to ovih dana, posebice prošli tjedan kada sam imao osjećaj da se Banskim dvorima Vlada s partnerima igra bingo. Svakih dva sata dolazili su novi postoci, novi porezi, novi prijedlozi i svi smo skupa odahnuli u petak navečer kad smo čuli da je bingo prestao. Građani interes za javne financije imaju stoga što 880 tisuća radnika prima plaću manju od 5 180 kuna, zbog toga što 600 tisuća umirovljenika prima mirovinu manju od 2 100 kuna, zbog toga što je stopa siromaštva u Republici Hrvatskoj 11%, što znači da je 440 tisuća građana ispod tih stope siromaštva i zbog toga što su građani ove države zaduženi za 120 milijardi kuna. Kako su se građani počeli ponašati na jesen prošle godine? Tako da je u prvih 6 mjeseci ove godine promet u trgovini na malo pao za 17%. Smanjili su svoju potrošnju 17% u prvih 6 mjeseci ove godine. Koliko je svoju potrošnju smanjila država ili sve ono ili svi oni koje pod tim razumijevamo? Gospođa premijerka rekla je danas ovdje da 80% proračuna ide na plaće, mirovine, dječje doplatke, porodne naknade i socijalna prava. Sad se ja pitam tko vam je podvalio takav proračun i to 6 puta? 6 godina za redom vam je netko podvalio proračun u kojem je 80% rashoda plaće, mirovine, dječji doplatci, porodne naknade i socijalna prava. Nije valjda pokojni premijer Račan i za to kriv? Ili nećete valjda još 6 godina braneći neke svoje prijedloge pozivati se na taj dio manji od 4 godine Vlade? Gospođa Kosor rekla je da je Vlada naredila javnim poduzećima da donesu akcijske planove radi štednje. A ja pitam što rade članovi nadzornih odbora u tim javnim poduzećima? Zapravo tko su oni prvo i što rade oni? Zašto postoje nadzorni odbori sastavljeni od državnih tajnika i ministara ako Vlada njima mora naređivati da rade akcijske planove? Ne razumijem. Ja sam barem 10 puta upozoravao na Hrvatsku elektroprivredu i davao primjere kako tamo novac izlazi na sve strane i da ne štede. Možete donijeti zlatni akcijski plan, ali gospodin Mravak u Hrvatskoj elektroprivredi neće štedjet. Da ima slučajno 2 milijuna kuna vrijednosti dionice, da ih prodam, ne bi platio ni kunu poreza. Taj bi novac stavio u banku i za godinu dana ostvario bi 140 tisuća kuna kamate, ne bi platio ni kunu poreza. Ili recimo primjer da gospodin Vidošević proda 500 tisuća eura vrijedne dionice firme, stavi u banku, zaradio bi na kamatama 35 tisuća eura i ne bi platio ni jedan euro poreza. Zato i podržava ovakvu politiku Vlade i zato je stao u obranu ovih poteza i mjera. Uvodi se porez na luksuz, na skupe aute, jahte i avione. Ali tko će taj porez plaćati? Poneki naivac koji stvarno kupi to na svoje ime, a ne na teret ili na ime poduzeća, jer znamo da svi hrvatski tajkuni sve što voze, u čemu plove i lete su kupili na račun poduzeća, a ne na svoje ime, a ove sportske i druge zvijezde opet ne plaćaju porez na to, jer oni nemaju prebivalište u Hrvatskoj. Oni svi žive u Luksemburgu, Monaku, San Marinu i ne znam gdje sve ne, Kajmanskim otočjima, Krokodilski otoci itd. Možda će se naći neki naivac koji će doista jahtu registrirati na svoje ime eto i platiti porez. Ne znam gdje se izgubila siva ekonomija. Stručnjaci su procjenjivali da ona sudjeluje negdje oko 30%, ajd nek bude 25% bruto društvenih proizvoda. U ovim škarama i zahvatima sive ekonomije nema. Ja znam da vam trebaju brzi potezi, potezi sa brzim rezultatima za 2 tjedna, ali da ste sivu ekonomiju počeli rješavati prije 6 godina, možda bi sada krizni harač bio 0,5%, a ne 2 i 4. Kako to da niste stigli predložiti promjene Zakona o financiranju političkih stranaka i smanjili ovu stavku od 60 milijuna u ovoj godini za političke stranke, barem recimo za 1% kao politički, stranački doprinos smanjenju krize u proračunu. Stigli ste predložiti sve zakone koji idu u džep naroda, građana, radnika, nezaposlenih i umirovljenika. Ali eto ovaj Zakon o financiranju stranaka nije došao na red. Povećavaju se subvencije za poljoprivredu za 376 milijuna 3 i pol milijarde. Dobro. Kad će inventura rezultata tih poticaja? Što je Hrvatska dobila tim poticajima? Smanjili smo cijenu, povećali proizvodnju i napravili tehnološku obnovu veliku. Ja ne znam ni za jedan taj efekat koji je postignut. Pa možete još 3 i pol milijarde baciti u poljoprivredu, neće biti rezultata, takvim kakvi što jesu. 2004. Vlada je imala 15 članova, sada ima 20. Tada je bilo 32 zamjenika ministra, sada je 66 državnih tajnika. Vlada ima 18 ureda savjeta i središnjih državnih ureda koji u proračunu sudjeluju sa 370 milijuna kuna. U ovoj državi imamo 15 ureda, 16 agencija, jedan savjet, 3 središnja ureda, 4 uprave, 9 zavoda, dvije komisije, 4 centra, 3 instituta, 3 fonda, direkciju, zajednicu, regionalno središte, regionalni registar, savjetodavne službe dvije CARNET i Srce u ovom proračunu, ovo što sam vam pročitao to je 4 milijarde 804 milijuna. Radnici nisu krivi za gospodarsku krizu i za recesiju. Nisu krivi ni nezaposleni, ni umirovljenici. Oni su krivi samo zato što su bili dobri državljani i građani i redovito plaćali poreze, a sada kada bi trebali doista doći sa sustavom da oni koji su se obogatili tada kada je bilo blagostanje neće plaćati ništa više no što dosad, a uzimat će se samo od radnika, nezaposlenih i umirovljenika u dijelu njihove egzistencije. Neki poduzetnici profitiraju u ovoj krizi, kao što su recimo banke. Koji je doprinos banaka, neću reći hrvatskih banaka, nego banaka u Hrvatskoj na rješavanju ove krize? 94 milijarde kuna je ova država do sad uložila u sanaciju banaka. Nisu radnici vodili te banke … [[Govornik se ne razumije.]] Hoćemo li opet morati izdvajati 94 milijarde za sanaciju nečeg drugog, a sada te iste banke svoj profit ostvaruju na kamatama koje plaćaju im radnici i penzioneri koji moraju uzimati kredit da žive iz mjeseca u mjesec. Hvala.
Hvala. Dvije replike. Prvi gospodin zastupnik Gordan Maras.
Hvala lijepa. Gospodine Lesar, u vašoj raspravi ste se upitali sa pravom šta rade nadzorni odbori državnih poduzeća. To je zbilja pitanje svih pitanja na koje nitko ne zna odgovor. Šta rade nadzorni odbori državnih poduzeća kada u trenutku nelikvidnosti članovi nadzornih odbora državnih poduzeća kažu da nemaju nikakve veze sa time, kada donose menadžerske ugovore svojim direktorima, a da ih, dižu ruke za njih, a da ih uopće nisu ni vidjeli, kao što je to primjer HEP-a. Donesu čovjeku menadžerski ugovor na koji ovaj ima otkupninu, odnosno otpremninu u slučaju otkaza skoro pa milijonsku, a da uopće ugovor nisu ni vidjeli. I onda se zbilja postavlja pitanje šta ti ljudi tamo uopće rade i zbog čega sjede, i zbog čega ovaj zakon o koje je gospođa Zgrebec govorila, gdje i oni odgovaraju Zakonu o trgovačkim društvima za poslovanje firme, šta to uopće vrijedi. Zašto tu nema nikakve odgovornosti? Druga stvar koju ste spomenuli je porez na luksuz, odnosno ove trošarine. 30 milijona kuna je planirano od toga skupiti. Koliko će to biti? Dvije i pol jahte, 3 jahte. Znači bogati će participirati u ovom proračunu i rebalansa proračuna sa 30 milijona kuna, a gledajte vraga, sa druge strane hrvatski građani koji zarađuju 3, 4, 5 tisuća kuna, oni će participirati sa 1,4 milijarde kuna. To je zbilja socijalno osjetljivo i pravedno. Zbilja u Hrvatskoj vrijedi pravednost i zbilja u Hrvatskoj onaj koji nema ne treba platiti, a onaj koji ima taj zbilja puno plaća, 30 milijona kuna, a siromašni će platiti milijardu i 400. E zbilja tu su neke stvari ozbiljno pomiješane.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega kad ste spomenuli nadzorne odbore i javna poduzeća samo jedan nekako star primjer. Mediji su objavili informaciju da je HEP spržio milijardu kuna u uvozu i izvozu stroja, jer su plaći uvoz 82, prodavali po 20. Ja pretpostavljam da recimo to možda i nije točna informacija. Kako je reagirao nadzorni odbor HEP-a? Je li netko imao prilike čuti ili pročitati da su sastali i zatražili izvješće uprave. Je li netko nakon toga hrvatskoj javnosti rekao čujte to je podvala nije istina, ili da mi smo pokrenuli istragu da bi dobili informaciju od uprave. Sad ja pitam zašto uopće ti nadzorni odbori postoje? Ja doista ne razumijem što bi oni trebali raditi ako ne reagiraju u ovakvim slučajevima kao što je ovaj koji se sad spomenuo. Ako misli tako nastaviti raditi, onda bi bolje vjerujte mi bilo, da posao nadzornog odbora u HEP-u radi portir. On bi daleko bio savjesniji od ovih državnih tajnika.
Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš, replika.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa gospodin Lesar rekli ste da se povećavaju subvencije za poljoprivredu sa preko 300 milijuna kuna i što smo time dobili. Pa što smo dobili? Ja smatram da ulaganja u poljoprivredu nikada nisu prevelika. Jer ako se 40% proračuna Europske unije ili 55 milijardi ulaže u poljoprivredu, a kod nas samo 4%, to nije sigurno previše. Međutim, druga je stvar da umjesto da poslije svakog proračuna analiziramo brojke koje su postignute povećanjem toga proračuna za poljoprivredu, naši stručnjaci samo prepisuju te brojke i eventualno dodaju. A pravo stanje stvari je ustvari da uz sva ova ulaganja da proizvodnja nije dovoljno rasla, a da je enormno jedino rastao uvoz. Kada bi to govorili u ovoj sabornici, onda bi to bilo bogohuljenje od strane oporbenih redova. Ali mislim da je podhitno potrebno da se jasno definiranju ciljevi poljoprivredne i ruralne politike Hrvatske i da se izvrši jedna temeljita revizija potpora, njihova transparentnost, potrebita ciljnost, izbalansiranost i svi problemi koji su prisutni u toj poljoprivredi. Tada će se sigurno i vidjeti da sredstva koja dajemo za poljoprivredu i koja bi trebala stvoriti od naše poljoprivrede dostatnu proizvođačku granu, da nisu prevelika i da bi mogla biti mnogo korisnije upotrijebljena ako bi rezultati toga ulaganja bili adekvatni. A ne da mnogi novci završavaju van poljoprivrede, van nekih stvari koje bi trebale biti vezane za poljoprivredu i na taj način nestaju, a proizvodnje nemaju. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Dragutin Lesar.
Kolega Bodakoš rezultati subvencija u poljoprivredi otprilike su kao i ovaj rebalans proračuna. Krumpir salata koja na prvi pogled izgleda jako dobro. Ali krumpir nije dosta kuhan, luk peče ko vrag, soli je previše, a papra je sipao netko pol kile unutra. Niti kuhar to ne želi probati. Daje narodu, ne vjerujem da će i on probat.
Probajte vi kolega Lesar skuhati krumpir paprikaš. A kako ja dešifriram. Da ne bih poznavao po koraku nekoga, onda bi teško znao dešifrirati čiji je ovo rukopis. Gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Ponovno je rečeno da je i ovaj rebalans, rebalans istine. Koliko bi samo istina za vrijeme ove vlasti. I svaki put jedna nova istina i svaki puta istina o istoj stvari, drugačija od one druge istine. Zapravo priča o rebalansu je priča o HDZ-ovoj vladavini. Naime, prije niti desetak dana, možda malo više od desetak dana, izglasali smo ovdje, odnosno vi gospodo svojom većinom, Zakon o medicinskoj oplodnji. I time vlast se igra zaista svevišnjeg pa odlučuje o tome tko će se roditi, a tko neće. Ovim proračunom odlučuje se o tome, tko će preživjeti, a tko neće. Devedesetih godina poigravali ste se imovinom, sada se kockate životima građana. I to sve uz osmijeh. Ali to u biti tako izgleda kada se vlast ne shvaća kao odgovornost, nego jednostavno kao štafetna palica. Pa ona koji nas je do ovdje doveo, pa onaj koji je pobjegao, dade štafetnu palicu gospođi Kosor. Premijerki koja je prije nekoliko dana sve u ime te iste istine ljudima govorila javno, ljudi su ponovno povjerovali. Neće biti smanjenja, nećemo dirati u mirovine, nećemo dirati u plaće. A sada zaboravila što je rekla, odnosno rekla i porekla. U biti jedna nesposobnost i neodgovornost koja je bila vidljiva gotovo od samog početka. Ona sada kada ste nas doveli blizu bankrota, ona je vidljivija. Vidljivija nego inače. A sve antirecesijske mjere koje ste poduzeli do sada, a to su bili samo rebalansi proračuna, sve te mjere nakon toga građanima je bilo samo gore. Pa onda uz onaj vaš temeljni grijeh nečinjenja, još gori grijeh je kada nešto činite. Onda kada još nešto učinite, mi smo još više i bliže provaliji. Harač koji uvodite najgora je moguća mjera. I zapravo tom haraču tepa se da je to mjera. To je jedan eufemizam. Jer to je u biti i harač. To je gore od harača. Jer harač je nametnuo tuđinac našem narodu, ali ovo je pljačkanje vlastitog naroda. Zato još nije smislen pravi naziv. Nema sumnje i nema dvojbe da će taj harač dovesti do slabljenja naše konkurencije, da će porasti siva ekonomija, da u biti ta mjera će imati, odnosno taj harač će imati nekakvu kratkoročnu dobit. Zato i ove izvanredne okolnosti. Pa to je i slijepcu vidljivo da smo pred bankrotom, da želite samo tu agoniju još malo na ovakav grozan način produljiti. A što nakon toga? Dakle, upravo ta mjera pokazuje koliko je ozbiljna situacija. Jer da i malo nije toliko ozbiljna, jer ste nas željeli u svom uvodnom slovu, niste htjeli reći do kraja istinu, pa govorite da ipak nije kriza, niti je stanje toliko kritično. Onda bi se poduzimale neke druge mjere. A ne ove koje će i na malo dulji period pokazati se upravo u ovom smislu gdje vam stručnjaci govore da ćemo oslabiti našu konkurentnost i da će porasti siva ekonomija. A inače ovo područje, to sam malo prije napomenula, ovo vrijeme krize i recesije izvanredno je i plodno tlo za korupcionaše svake vrste. I to je jedna velika opasnost. Naime, na ovakav način vođenja države pokazali ste i sada je to evidentno, jednu nesposobnost vođenja, nesposobnost da se brinete za zajedničke poslove. Ali evo koliko je to sposobnost da se određeni bliski vlasti ili u samoj vlasti brinu samo za svoje vlastite interese, to su ljudi jednostavno umorni od svakodnevnog saznavanja i otkrivanja. Dakle, praktički je pitanje da li ima uopće više Vlade u kojoj vlada kolebanje, zbrka, bijeg od istine, govorenje u najboljem slučaju poluistina. Dakle, posao u biti kao i do sada, kažem samo što se sada više vidi nego prije. Treba zaista se malo podsjetiti i da li ste možda ministre u nekom trezoru našli onu čuvenu jamstvenu karticu koju je osobno potpisao onaj koji je pobjegao i onaj koji nas je u ovo uvalio. Sjetimo se što je govorio, smanjenje poreza, gospodarski rast, rast zaposlenih, rast standarda, članstvo u Europskoj uniji. Doduše spominjao se i NATO. U NATO smo ušli a sad nemamo za platiti ni članarinu za NATO. I sada vidite kako se ponaša država koja je raspikuća. Ovdje smo sad maloprije čuli kolegu koji je u vlasti i koji govori u prvom licu množine kao da su građani sami krivi u što su se uvalili. Građanin koji je digao kredite i koji je živio iznad svojih mogućnosti bankrotirat će, platit će sam on ili njegova pokoljenja njegove vlastite dugove. Ali zbog čega bi plaćao tuđe dugove, tuđe račune, račune loše politike, državne neodgovornosti. Ukratko, država se za sve ovo vrijeme ponašala kao raspikuća i uspostavlja građanima i narodu račune ne obrazlažući, tu je govorio i sam kolega Čehok, zašto su svi ti računi napravljeni. I kada se radi o proračunu dobro se znalo gdje smo ali bila je izborna godina za lokalne izbore. Govori se već dugo o nužnosti reforme uprave, govori se o tome kako imamo puno jedinica lokalne samouprave, govori se o neefikasnosti javnih poduzeća, o njihovom sumnjivom trošenju, o kadroviranju. To kadroviranje dan danas nije stalo. Imate čelnike i čelnice koji ovdje sjede, koji po lokalnoj upravi i samoupravi i dalje zapošljavaju svoje nećake, kumove i prijatelje jer dok Crobex lipsa dotle i dalje radi užarena burza stranačkih podobnika, kumova, prijatelja. To nije posustalo. Dakle, ova Vlada izgubila je svaku vjerodostojnost, iscrpila je se metode dobrog vladanja jer se njima nije ni koristila ali je iscrpila povjerenje odnosno strpljenje građana. I vidite, ali se ne govori istina ni u ovom teškom trenutku iako se želi reći evo mi sada govorimo istinu, ovo je rebalans istine. Naime, gospođa premijerka taj i govori kad je govor o javnoj upravi da treba provesti dubinsku analizu. Gospodine ministre, upravo je vaše ministarstvo provelo dubinsku analizu koja nosi naziv dokument predpristupni ekonomski program 2008. do 2011. godine gdje stoji upravo, citiram, da je upravo provedena funkcionalna analiza u tijelima državne uprave. To ste poslali Europskoj uniji, a ovdje nas uvjeravate kako će biti nužno provesti dubinsku analizu da se vidi o čemu je riječ. I u tom vašem dokumentu stoji, odnosno u analizi upravo stručnog tijela vijeća upravo odnosno u izvješću tog projekta koje je na sjednici i potvrdio odbor za upravljanje tim projektom koncem ove godine doslovno stoji da je previše rukovodećeg kadra koji imaju jednog do dva izvršitelja. Pa koja to država može i čije to gospodarstvo, čija to privreda može izdržati. Dakle, dugo je ovo i sve previše trajalo. Naime, gospodo danas kad govorite treba vam vjerovati na riječ da je ovo trenutak istine ali ne istine koja proizlazi iz ovog rebalansa nego upravo od načina koji i dalje bježite od istine, bježite od odgovornosti. Od svih Vlada sposobnih, manje sposobnih, od nesposobnih najgora je vladavina vladavina laži i to nas je dotle dovelo.
Hvala. Nekoliko ispravaka i replika. Prvi je gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, ne mogu ispravljati netočne navode u vezi proračuna jer kolegica nije nijedan podatak iz proračuna spomenula, pa ću demantirati ovu njezinu rečenicu, obratila se HDZ-u "90-tih godina igrali ste se imovinom". Ne kolegice, 90-tih godina smo radili najčasniji posao na svijetu, vodili smo demokratski izabrani ovaj narod u oslobodilačkom ratu protiv velikosrpske agresije. 90-tih godina smo spašavali živote 15 tisuća ubijenih, preko 50% civila, to i ne znate. 90-tih godina smo imali 50%-tni pad proračuna u roku od dvije godine pa smo izvukli zemlju u punoj težoj situaciji nego je danas. Ali se pitam gdje ste vi bili tih 90-tih godina kad to ne znate.
Gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Od niza netočnosti navest ću neke. Ova vlast odlučuje tko će se roditi a tko neće se roditi. Kolegice, ova vlast o tome ne odlučuje a najmanje se o tome odlučuje u Zakonu o umjetno potpomognutoj oplodnji. Netočno je da je ova vlast nesposobna i neodgovorna. Vrlo odgovorna jer se nalazimo u teškoj situaciji ne samo mi nego cijeli svijet. "Harač koji uvodite najgora je moguća mjera." Ovo nije harač jer je zaista ova Vlada socijalna osjetljiva jer se ovo ne odnosi na oko 900 tisuća umirovljenika, na oko 600 tisuća uposlenih a vi ste uvodili harač kad ste skidali rodiljne naknade i smanjivali plaće u javnoj i državnoj službi. Jako se dobro sjećate a i privatno se možete sjetiti harača koji ste uveli, podsjetit ću vas, na jednog stanovnika općine Bjelovarsko-bilogorske županije. Hvala.
Gospodin zastupnik Stjepan Kundić.
Gospođa zastupnica je rekla da ova vlast odlučuje tko će se roditi a tko neće. Ja mislim da ste vi ušli u jedno područje koje niste baš dobro shvatili u Zakon o medicinskoj oplodnji. To smo pokušali vam elaborirati zadnji puta jer ova Vlada zaista o tome ne odlučuje. Vi ga jednostavno niste shvatili. Ne znam što ste radili između 2000. i 2003. godine kad ste imali istu takvu šansu donijeti taj zakon. Falilo vam je hrabrosti. Samo ću jedan primjer spomenuti. Zašto 18-godišnjak ne bi doznao tko su njegovi roditelji, zbog čega se bunite protiv toga? Drugo, vi ste drvlje i kamenje bacili na nas, čak ste nas proglasili talibanima, da smo vratili u ne znam koji vijek našu zemlju što uopće nije točno. Jednostavno obmanjujete javnost. … [[Upadica se ne čuje.]]
Gospođa zastupnica Ivanka Roksandić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Pa teško je zaista ispraviti kolegičino izlaganje jer ono nije bilo o rebalansu, ali moram od samog početka opetovat ono što je rekao kolega Hebrang. Govoreći o HDZ-u, kolegice, rekli se gdje ste vi bili '90.-tih godina, igrali ste se imovinom. Ne, kolegice, '90.-tih godina ja sam bila u Hrvatskoj i vodili smo i branili domovinu. Drugi ispravak, to je samo jedna od antirecesijskih mjera, rebalans. Pa svi ste to govorili da je to jedna od glavnih zaista antirecesijskih mjera, upravo s vaše strane je to dolazilo. Ona je glavna antirecesijska mjera, ali iz nje proizlaze i ostale, a to su prije svega očuvanje radnih mjesta, poticaji u poljoprivredi, ulaganje u malo i srednje poduzetništvo, upravo radi stabilnosti ovoga proračuna. To jest glavna, ali ona će osigurati ova prva temeljna sredstva za 2010. godinu.
Replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Hvala. Kolegice Antičević, spomenuli ste izjave premijerke Kosor koje su se mijenjale u nekoliko dana. Ja bih kao prvo rekao da zaista ako postoji osoba kojoj je danas dosta teško, to je sigurno predsjednica Vlade Kosor. Nije lako doći na čelo Vlade, naročito ne nakon toga što je bivši premijer u vidu lastinog repa nestao. Nije lako doći nakon toga što je otišao čovjek koji je bio stranački pater familias, pa sa manirima, neću govorit o stranačkoj dimenziji, ali svakako u društvu jedne autokratske osobe. Nije lako. I nije lako se naći u vremenima krize, u vremenima recesije kad je društvo zaista na rubu provalije. A meni je neshvatljivo zašto kolegica tj. predsjednica Vlade Kosor neće da se suoči na razini stvarnosti sa onim što objektivno je, to je jedini način da prevladamo postojeću stvarnost. Ona je i danas ponovila ovdje da situacija nije kritična, citiram je, da razlog za strah nema i da se radi o socijalnom rebalansu. Mislim da nas nigdje neće dovesti to da zatvaramo oči pred istinom, da tvrdimo da situacija nije kritična i da razlog za strah nema, a još manje ćemo napredovati u osvajanju prostora koji bi značili promjene u skladu s onih što je naš cijenjeni potpredsjednik, parafrazirajući 11. tezu o Feuerbachu, kad se sjetimo Marxa koji se rekao filozofi su do sada svijet različito tumačili, stvar je u tome da se on promijeni. I isto se tako to može promijeniti na političare, neće … /Govornik isključen./… različito tumačili svijet nego …/Govornik isključen./…
Bolje da si citirao Karla Maya nego ovoga drugoga. Odgovor ne repliku, gospođa zastupnica Ingrid Antičević.
Moj kolega Jurjeviću, ne treba zdvajati i kukati nad sudbinom gospođe Kosor, ali kukati zaista treba nad sudbinom građana i koji su se našli politikom ove vlasti u ovakvoj situaciji. Ali dobro govorite, dakle i u ovom teškom trenutku gospođa Kosor i dalje se služi poluistinama, i dalje vladajuća garnitura radi sve ono što je radila šest godina, sad gotovo i ubrzano služeći se poluistinama, obmanama i kako im onda vjerovati na riječ kad rade posao koji obično rade već šest godina služeći se, kažem, neistinama, lažima. Pa evo vidite, a vi se dan danas tome čudite i ljudi se ponovo čude tome, ali kada je HDZ u pitanju nema mjesta čuđenja, ali ima mjesta zgražanju.
Kolegice Antičević, nemojte ni HDZ ni jednu stranku vrijeđati na ovaj način. Budete li vrijeđali možete očekivati da ćete žnjeti ono, da ćete buru žnjeti. Znate šta je? Ne znate. … [[Upadica se ne čuje.]] Ako vrijeđate nekoga, uzvratit će vam se. … [[Upadica se ne čuje.]] Ova još više, nemojte. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Ja ne smijem dopustiti da se vrijeđa ovdje nijedna stranka, ni pozicija ni opozicija. … [[Svi govore u glas, ne razumije se.]] Dobit ćete kontru itekakvu onda, vidjet ćete. Gospodin zastupnik Arsen Bauk.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Kolegice Ingrid i ostale kolege koji su spominjali ovaj najnoviji porez, ovaj poznati krizni i uspoređivali ga sa haračom mislim da nisu u potpunosti u pravu. Naime, harač je bio osnovni porez odnosno glavarina u Osmanskom carstvu i naplaćivao od svake muške nemuslimanske glave kao vrsta otkupa od ropstva. Ovdje to nije slučaj. Ovdje ga plaćaju svi građani, bilo kroz PDV, bilo kroz ove 2 i 4% i nije vrsta otkupa od ropstva nego na neki način još produžuje dužničko ili bilo kakvo drugo ropstvo građanima koji imaju kredite i kojima će ovo umanjiti prihode. Harač je davao pravo na osobnu i imovinsku sigurnost, a ovdje umanjuju se prava na osobnu i imovinsku sigurnost jer se novci daju Vladi koja ih neracionalno troši. I na kraju, harač je bio nešto socijalniji jer se dijelio na tri stope, na … [[Govornik se ne razumije.]] i bio je nešto socijalniji i bogate je malo više obuhvaćao. Zbog toga je ovaj porez o kojem govorimo nešto gori od harača, a ono što je dobro za usporedbu sa haračom je samo to da je prije pjevanja harač u "Smrti Smail-age Čengića" slijedilo agovanje što smo gledali kao vrstu vladanja zadnjih šest godina, a nakon toga slijedi kob da će ovi vlastodršci završit kao Smail-aga, naravno sići s vlasti, ne mislim nikakav drugi kontekst. Zahvaljujem.
Kolega, harač je bio u vrijeme feudalnog doba, a ne robovlasničkog poretka. To treba vodit računa. I gospođa zastupnica Mirjana Ferić-Vac. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Suočeni sa ovim rebalansom proračuna u Hrvatskom saboru danas meni se pomalo čini da se krećemo u nekom začaranom krugu jer o tom rebalansu prije nego što je stigao na raspravu, izgleda da su svi već sve rekli, sada ovdje imamo kanonadu i poligon ispravaka netočnih navoda. Nadam se da će biti u ime vladajuće koalicije i pojedinačnih rasprava. Naravno, u prirodi stvari je da Vlada s partnerima brani svoje dokumente, ali podsjetimo se da smo s tom Vladom od siječnja 2008. godine imali promjena i to na čelu 2 ministarstva radi krupnih razloga, kriminala, nesigurnosti, korupcije. Podsjetimo se također da smo s tom istom Vladom nedavno popratili odlazak premijera, pa smo dobili novu-staru premijerku, pa neke nove podjele u Vladi i ministarstvima i evo, Alisa u zemlji čudesa ne dolazi kroz ormar, dolazi kroz proračun. Možemo mi kao predstavnici i predstavnici opozicije biti protiv ovakvog rebalansa proračuna, ali treba pitati i da li se itko pita u ovoj Vladi što građanke i građani misle o izrabljivačkim povećanjima poreza, što misle o tome da se Vlada ograđuje od dijela svoje odgovornosti prebacujući sve na recesijske pokazatelje nekud daleko od Hrvatske bez udjela svoga. Argument da je ova Vlada dobila mandat, da je dobila povjerenje građana, da, 2007. godine na parlamentarnim izborima, a o rezultatima lokalnih izbora moglo bi se malo drugačije razgovarati i pogledati što se uoči, za vrijeme i poslije njih dešavalo. Nedavno je također vladajuća većina u Saboru prihvatila program Vlade Republike Hrvatske za mandat 2009. do 2011. pa kako se proračun drastično smanjuje, pitam se kako će se ostvariti temeljni ciljevi iz ovog programa sa ovakvim rebalansom. Tako npr. jedan od tih temeljnih ciljeva govori o preduvjetima za ulazak u punopravno članstvo u Europsku uniju sa čitavim nizom popratnih objašnjenja. Ta stavka je u proračunu vrlo drastično smanjena, smanjeno je obrazovanje ljudi koji trebaju sudjelovati u ovim procesima, smanjena je čak i stavka koja se odnosi na međunarodni i sigurnosni položaj Republike Hrvatske preuzimanjem, ispunjavanjem obveza koje proizlaze iz potpore i članstva u NATO savezu. Nadalje, pitanje povećanja u proračunu, u rebalansu proračuna za poljoprivredu pitanje je koje se može zagledati u koalicijskom miru, u koalicijskim poticajima i održanju koalicije. Koliko je to realno i koliko dugo, nije pitanje da li smo za povećanje poljoprivredne proizvodnje, tu nema vjerojatno nikakvih dvojbi, ni pitanje je kako se ostvaruje takav program ako se na svim drugim stavkama štedi i uzimaju zapravo novci. Također bih rekla da je u temeljnim ciljevima jedan od ciljeva bio razvitak i dodatni poticaj hrvatskom turizmu. Tu se smanjuju sredstva, a poznato nam je da 40% deviznog prihoda Republike Hrvatske dolazi iz ove djelatnosti. Dakle, stvaranje između ostaloga i pretpostavki za ravnomjerni razvoj Republike Hrvatske nije ovim proračunom garantirano, nije ni zacrtano. Rekla bih također i sljedeće stvari, a tiču se nečega što je rekao gospodin kolega Pupovac. Rekao je nismo još našli zajednički jezik u koaliciji o nekim točkama. To je dodatno zabrinjavajuće moram reći, nas iz opozicije, mene iz opozicije jer očekujemo da koalicija ipak bude dogovorena u smislu u kojem donosi rebalans proračuna i zagovara ga u Saboru, a ne da to tek traje do petka, kako je i sam najavio. I na kraju, govoreći sa pozicija socijalne pravde želim izraziti neslaganje sa ovakvim rebalansom i ovakvim vođenjem države u kojoj sav teret pada na pleća onih koji zavise od svoga rada, koji će se još i s povećanim porezom, koji će s povećanim porezom još dodatno biti dovedeni na granicu izdržljivosti kao pojedinke i pojedinci, kao obitelj sa ili bez djece, ali u svakom slučaju svatko će zakidati ono vlastito okruženje i to na kvaliteti života, na onim preduvjetima na kojima se stvara zdravi život, zdrava obitelj i na kojem se stvaraju preduvjeti, na preduvjete koji garantiraju društvo znanja i razvoja. E za to, ova Vlada za ovakva ograničenja nije dobila mandat. za takvu vrstu dozvole ide se po ponovni mandat. Smisao proračuna je u svakom slučaju s jedne strane da jednakom mjerom potiče i razvija i to sve sfere življenja, ali on može biti isto tako u jednom smislu restriktivan, u drugom poticajan, no on to nije. Pred nama je bojim se jedno raslojavanje stanovništva. Porezi su isti, ali osnovice egzistencije vrlo različite i najveći dio tereta ovakvih poreza i ovakvog neujednačenog rebalansa snosit će oni koji imaju manje. To nije pretpostavka za razvoj društva kako očekujemo u vrlo brzoj budućnosti jer su to u krajnjoj liniji i mjere i temeljni ciljevi ove Vlade. Prema tome, za ovakav proračun se ne može dati glas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegica Ferić-Vac, iskoristio sam vaše izlaganje jer ste rekli na početku nešto što je vrlo važno i da pokušamo usmjeriti preostalih 50 rasprava u pravom pravcu. Rekli ste vrtimo se u začaranom krugu. Potpuno se slažem. Gledajte, ako je ovo recesija, a recesiju vi ekonomisti definirate kao negativan gospodarski rast kroz dva uzastopna kvartala, onda bih volio čuti od ministra, od predsjednice Vlade koje su to gospodarske grane koje mi želimo kroz ove antirecesijske mjere pomoći, pretvoriti u pozitivan rast? Kakvo je stanje u elektroprivredi, strojogradnji, brodogradnji, poljoprivredi? Što činimo temeljem analiza koje smo poduzeli? Nažalost, ništa od toga mi čuli nismo. Ovo je isključivo rebalans sa ciljem krpanja budžeta. Nema nikakve veze po meni sa antirecesijskim mjerama koje bi trebali stvarno čuti od Vlade, podržati ili ne podržati. Prema tome, molim vas kolege, pokušajmo usmjeriti se na rješavanje problema kojeg imamo. Pokušajmo, evo zamoliti ponovo ministra i njegove suradnike da budu konkretniji, jasniji, decidirani da znamo u kojem pravcu ćemo raditi ako je ovo uistinu antirecesijski rebalans. Ako on nije, onda nam recite.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Mirjana Ferić-Vac. Izvolite.
Hvala lijepo. Moja namjera je bila potaći zaista kolege da se kane posla ispravaka netočnog navoda, nego stvarnog tumačenja rebalansa. Ja bih ovdje voljela čuti od ljudi koji više o ekonomiji znaju kako će to funkcionirati, kako će funkcionirati nakon 3 mjeseca kad dođete na ponovni rebalans proračuna i kuda ćemo mi dovesti građanke i građane sa takvim poigravanjem i njihovim povjerenjem i njihovom egzistencijom? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvažena zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege. Ovim rebalansom nisu pošteđene socijalno ugrožene skupine društva, kao što je to premijerka u svom uvodnom izlaganju iznijela. Ovim rebalansom udara se po onima koji zapravo nemaju ništa, nemaju zaposlenja, dakle to je udar na nezaposlene, smanjuje se naknada nezaposlenima i na taj način se planira uštediti 100 milijona kuna. Od 256 tisuća 269 nezaposlenih, njih oko 57 tisuća dobiva novčanu naknadu. Hrvatska je socijalna država i trebamo se skrbiti za sve one koji se ne mogu skrbiti sami za sebe, dakle i nezaposlenima koji su ne svojom krivnjom ostali bez posla. Imamo oko milijun i 100 tisuća umirovljenika, od kojih 75% živi ispod egzistencijalnog minimuma. Ni tu nema socijalne pravde. Plaću manju od 3 tisuće kuna prima oko 400 tisuća radnika, što im je također nedostatno za život, pa ni tu nema socijalne pravde. Prosječna neto plaća koja iznosi 5 tisuća 295 kuna pokriva samo 79%, 88 potrošačke košarice. Prosječna mirovina iznosi 2 tisuće 167 kuna, što je jedva 40% od prosječne plaće. Najavljenim povećanjem poreza PDV-a na 23% osmišljavaju se novi nameti koje bi opet morali platiti oni koji žive od svog rada, radnici, službenici, umirovljenici. Što nam slijedi dakle? Smanjenje plaća, smanjenje mirovina, otpuštanje radnika, rast nezaposlenosti, nelikvidnost, kašnjenje u isplati plaća i mirovina, pad standarda, rast cijena. Socijalna pravda trebala bi biti temelj svega. Hrvatska nije siromašna, nego bogatstvo nije dobro raspodijelila. Dakle treba nova raspodjela. Nedopustivo je da je mali sloj hrvatskih građana sve bogatiji, a sve veći sloj hrvatskih građana siromašniji. Što je s borbom protiv korupcije? Ja ću nabrojiti tri slučaja u kojima se vidi neodgovorno raspolaganje novcem poreznih obveznika. Hrvatske autoceste ugovorile su prije nekoliko dana sa Sklad gradnjom dodatnih 8 milijona i 100 tisuća kuna za bojanje tunela sv. Rok i Mala Kapela na autocesti Zagreb-Split, čime je ukupna vrijednost bojenja tih dvaju tunela dosegla čak 43 milijona 600 tisuća kuna plus PDV. Realna tržišna cijena takvog posla iznosi 30 kuna po četvornom metru. Cijena bojenja tih dvaju tunela je astronomskih 223 kune po kvadratu. Drugi slučaj odnosi se na Hrvatsku elektroprivredu. Zbog katastrofalnih poslovnih odluka svoje uprave, u ovoj je godini izgubila najmanje milijardu 400 milijona kuna. S obzirom da je ugovor s TLM-om potpisan na 4 godine, to je ukupan gubitak od 5 milijardi 600 milijona kuna. I treći primjer odnosi se opet na Hrvatske autoceste i Hrvatske autoceste su posao vrijedan milijon kuna dodijelili ponuđaču čija je ponuda bila triput skuplja od one najjeftinije i to s objašnjenjem da je ta ponuda jedina od tri bila cjelovita. Uz to ne smijemo zaboraviti ni sve one druge afere. Neću ih nabrajati jer popis je na žalost beskonačan. Ove tri posljednje vijesti tiču se zapravo uvjetno rečeno pametnog gospodarenja novcem hrvatskih poreznika. U ovih 5 proteklih dana bačeno je oko 5 milijardi kuna. Gdje su ti novci završili? Tko je za to odgovoran? I na kraju tko će to sve platiti? To će platiti naravno hrvatski građani. Oni koji pošteno i krvavo rade za svaku kunu koju im i ako poslodavac uopće isplati na kraju mjeseca. Sada ova Vlada besramno kaže da svaki građanin treba ponijeti teret krize. Dok građanima skidamo 3% plaće i mirovine, kriminal u HŽ-u i HEP-u cvjeta. HDZ-ova Vlada dugi niz godina obećaje, zadužuje zemlju, gradi kule od karata i mostove kraj zemljišta koje su njihovi podobnici pokupovali, zemlju pretvaraju u golf igrališta, u odlagališta opasnog otpada, a građani uspavani vlastitim problemima i mukom preživljavanja šute i sve to trpe. Napokon smo dobili odgovor na pitanje zbog čega je bivši premijer i državni vrh godinama slijepo inzistirao na gradnji Pelješkog mosta. Najmanje se tu radi o koristi za stanovnike hrvatskog juga. Iz toga će konkretnu korist izvući tek IGH, njegovi vlasnici, dioničari među kojima ima dosta ministara, a bez sumnje i politički patroni koji tu investiciju kamufliraju u projekt od nacionalnog interesa. Nije ovo na žalost ništa novo u povijesti vladavine HDZ-a. Privatni interes nebrojeno se puta pokrivao nacionalnim, ali svejedno. Ovaj slučaj razgolićuje svu besramnost ove vlasti i bliskih tvrtki, a najviše od svega potvrđuje slutnje dobrog dijela hrvatske javnosti koja je od samog početka sumnjala da se iza ovog projekta kriju neki drugi interesi. I to je ključno pitanje. Ne samo tko je umiješan u afere poput Brodosplita, Liburnije, nabave kamiona, KIM-a, a sada i Pelješkog mosta, nego i tko je za sve to odgovoran. Za jačanje mafije, propast poduzeća, namještanje natječaja, skrivanje počinitelja, zataškavanje slučajeva. Nitko se ne obazire na evidentni sukob interesa poput povezanosti ministara i IGH, ali se na jedvite jade pokušava od HEP-ova direktora učiniti primjer ostalim direktorima javnih poduzeća tako što će ga Vlada, zamislite, čak smijeniti. Ali tek naravno nakon objave skandaloznih informacija u medijima. I na kraju da zaključim, naprosto je nevjerojatno da u ovim kriznim trenucima ova Vlada nema hrabrosti uvesti porez na imovinu i kapitalnu dobit. Nema hrabrosti oporezivati bogate sponzore HDZ-a i koalicijskih partnera. Nema hrabrosti INA-u prisiliti da državi plati porezni dug od milijardu kuna itd. Ali zato ima itekako hrabrosti pozvati gađane da svi moraju dati svoj doprinos izlasku iz krize. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. I imamo tri ispravka netočnog navoda. Prva je uvažena zastupnica Neda Klarić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo ja ću zapravo ispraviti jedan meni najtraumatičniji krivi navod gospođe Crljenko koja kaže. Nisu pošteđene socijalno najugroženije skupine stanovništva. Upravo suprotno gospođo Crljenko. Ovim ne samo rebalansom nego i paketnom zakona upravo su najzaštićenije te skupine koje ostvaruju prava sa naslova zakona. O socijalnoj skrbi nositelji i ostvaritelji prava rodiljnih naknada kao i djeca koja koriste pravo na dječji doplatak. A gospođo Crljenko kada već koristite i kada govorite o gubicima unutar TLM-a onda moram izraziti svoje žaljenje što vi osobno niste upoznati time koliko je Vlada, a ja ću vam reći da sam milijardu i 200 milijuna kuna je omogućila život i rad za tisuću 400 ljudi koji rade unutar TLM-a u Šibeniku. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Imao sam potrebe ispraviti netočan navod uvažene kolegice s obzirom da je tema bila vezana uz gospođu Klarić. Neću ovaj puta, ali ću reći nešto drugo, a ispravak je navoda. Vrlo često javna nabava, a o njoj ste rekli da je izabran netko tko je skuplji. Nažalost toj konstatciji kada reći to je moguće. Zakonski u okviru provođenja javne nabave je vrlo često u svom provođenju dovelo do toga da onaj koji je najjeftiniji nije i najpovoljniji. Da li je to dobro ili nije dobro. O tome bismo mogli raspravljati. Ali dobro je zbog informiranja javnosti znati da vrlo često smo u tim postupcima dolazim iz izvršne vlasti, i provodimo javne nabave u skladu sa zakonom i elektronski sve ono što je potrebno, se nalazimo pred gotovim činom. I ne možemo izabrati onog koji je najpovoljniji po cijeni, jer nemam kompletnu dokumentaciju. Ili htjeli mi to ili ne, takove ponuđače moramo izbaciti van iz ponude.
Zahvaljujem. I ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo zastupnica Crljenko rekli ste u svojoj raspravi, ja ne znam možda ste ju vi pisali prošli tjedan, poslije nego je gospođa predsjednica Vlade, gospođa Kosor dala prijedlog rebalansa. Pa ste mogli to imali ste vremena ispraviti. Ja ću još jedanput ponoviti da u ovom rebalansu upravo su se zaobišle one socijalne skupine što vi tvrdite da su neosjetljiva i da nismo socijalna Vlada. Ponovit ću. 900 tisuća umirovljenika i 600 tisuća zaposlenih je zaobiđeno ovim rebalansom. Znači neće se obračunati ni lipa ovog kriznog poreza koji je predložen. To je jedno. Drugo. Vi kažete ova besramna vlast. Zastupnice Crljenko ova besramna vlast je stvorila državu. Ako vi niste bili prisutni tada kada se to radilo. Ja ne znam, ali pitajte koji su bili.
Zahvaljujem.
I ova država gradi mostove i izgrađuje državu. Za razliku od nekih koji su je rušili.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom, bez dobacivanja. Uvaženi zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege. Rasprava o tome što je bilo prije, kokoš ili jaje, sigurno neće pomoći građanima Hrvatske koji sve teže i teže žive. Njih uistinu ne interesira što je bilo '95., 2000., 2002. ili 2005. godine. Njih interesira u ovom trenutku kako je sada ili još bolje kako će biti sutra i postoji li izlaz iz ove teške gospodarske situacije. I vrijeme je kada ljudima treba pomoći, a ne se prepucavati. Vaša je zadaća da nudite rješenja, odnosno da nosite odgovornost da ljudima bude bolje u Hrvatskoj. A naša je zadaća da nudimo rješenja. I taj doprinos SDP daje kontinuirano proteklih mjeseci. Mi smo unazad godinu dana ukazivali na sve probleme, teškoće, opasnosti, teška vremena koja dolaze, tražili dogovornost i spremnost za reforme, štednju, predlagali smo rješenja kojim bi život naših sugrađana bio bolji, lakši, sigurniji, ali niste to uzimali za ozbiljno. I tada u tom trenutku je sve bilo idealno, a građani neka se snađu kako znaju i umiju. To je bilo unazad 6 do 8 mjeseci. Tada ste rekli da je sve idealno. Mi smo odgovorno i stalno nudili zakonska rješenja i to ovdje u Hrvatskom saboru, a ne na ulici. Izdvojit ću jedan zakon, a predlagali smo da se zakonom povećaju prava nezaposlenih, tj. da im se pomogne u preživljavanju krize. Nažalost s druge strane sabornice smo čuli smijeh, smijeh sudbinama otpuštenih radnika i njihovih obitelji. I sada je puno jasnije što je bio taj smijeh. Ovaj prijedlog zakona koji sada dolazi ide još gore na štetu radnika koji će ostati bez posla. To nije socijalno osjetljivo. To nije socijalno odgovorno. I odbaciti sve prijedloge, a riječ je od desetak zakona kojima bi se utjecalo i pomogao, olakšao život građana. Tim zakonima bi se rasteretile plaće, smanjili doprinosi, pomoglo ljudima da lakše žive. Sve je to odbačeno. Ali kada pogledamo kako je to sve funkcioniralo unatrag 6 godina, onda brojke govore vrlo jasno. Proračun iz 2004. 85 milijardi, sada preko 120. trošilo se nemilice. U pet godina preko 625 milijardi kuna. Za taj novac obećavalo se svašta. Nije se učinilo ništa. I sada koja su rješenja. Porez za najveći broj građanki i građana Hrvatske, a isto tako povećanje PDV-a. Podsjetit ću. Svojevremeno je bivši premijer pred jedne izbore jasno poručio smanjit ćemo PDV sa 22 na 20%. Umjesto štednje i štednje politika i dalje troši, troši, samo troši, samo što će sada narod sve platiti. Da bi se ozbiljno, odgovorno i vjerodostojno pristupilo racionalizaciji, štednji prije svega treba krenuti od sebe. Zato treba građane podsjetiti da Vlada Jadranke Kosor u kojoj sada 16 ministarstava, ima više od 70 državnih tajnika što je tri i pol puta više nego što je to bilo za vrijeme koalicijske Vlade koja je brojala 19 ministarstava. Treba podsjetiti da premda je smanjen broj ministarstava u ministarstvima još uvijek ima 125 pomoćnika ministra odnosno ravnatelja uprava koliko je bilo i prije. Treba podsjetiti građane Hrvatske da u 45 državnih tijela poput ministarstava, državnih ureda, državnih zavoda, drugih ustanova Hrvatska ima čak 154 državne agencije uz institute fondova još određenih ustanova a Vlada si je uz sve to osnovala čak 60 savjetodavnih povjerenstava, komisija, vijeća i odbora. Sve to košta, svako od tih tijela ima ljude koji u njima rade, predsjednika, ravnatelja, stručnu službu, troškove, naknade a rezultati mnogih od njih nisu baš poznati hrvatskim građanima. Javnost za neke ne zna ni da postoje a svejedno ih plaća, a bogme će ih platiti i ovim rebalansom proračuna. Isto tako je pitanje da li krenuti od javnih poduzeća. Danas su se već spominjale određene stvari i treba ih ponoviti, treba ih ponoviti zbog hrvatske javnosti da je neodrživa situacija da u jednom javnom poduzeću nastane gubitak od milijardu i 400 milijuna kuna, da nakon toga se govori da uprava odlazi i da sve ostane na tome. Da se kupuje struja za 80 eura a da se prodaje za 20 eura a da to plaćaju građani Hrvatske. Isto tako, neodrživa je situacija da u jednom javnom poduzeću direktori koje je postavila Vlada, odnosno ljudi koje je Vlada imenovala uredno se zaigraju, maznu 3 do 4 milijuna eura na neke račune of shore kompanije i ne znam gdje sve ne i nikome ništa. Ozbiljan zahvat i odgovoran zahvat u proračun bi bio bar 2 milijarde a ne 200 milijuna. I što smo danas čuli kao poruku predsjednice Vlade. Proračun 2010. je garancija budućnosti Hrvatske. Građani pitaju kako kad ovaj rebalans nije garancija sadašnjosti i da li će izdržati do kraja godine. Ponovit ću još jedanput da sigurno nije vjerodostojno svojevremeno tri dana prije izbora govoriti da će se smanjiti PDV sa 22 na 20% a sada taj koji je govorio se uredno odmara na luksuznoj jahti kao što nije vjerodostojno reći da će ovaj porez kao što je to danas rekla predsjednica Vlade trajati do 2010. godine kada je prije dvije godine u izborima poruka tih istih ljudi bila "Nema novih poreza", cijela Hrvatska je to gledala "Nema novih poreza". To ste gospodo govorili prije dvije godine. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Prvo je uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Pa niz netočnih navoda, ali evo počet ću redom. Kaže da ljude ne interesira što je bilo 91., 2000., 2002. itd. Gospodine ljude to jako u Hrvatskoj interesira, ne samo do 91. nego i ono prije jer ova je država jako teško stvorena. Drugo, netočno je da smo se mi s ove strane smijali dok ste vi govorili o sudbini otpuštenih radnika i njihovih obitelji. Čista politička demagogija. Govorite dalje o nesocijalnoj osjetljivosti ove Vlade. Neću vam govoriti da zaista socijalno ugrožene skupine ovim rebalansom nisu obuhvaćene, da nije obuhvaćeno 900 tisuća umirovljenika, 600 tisuća uposlenih a ovo što mi mašete s tim papirom to je bilo prije dvije godina. I ja sam vama mogla mahati prije dvije godine a danas vam mašemo da je situacija zaista krizna ne samo u Hrvatskoj nego u cijelom svijetu i moraju se donijeti ove odluke. A vi ako ste demagog izvolite doći kod potpredsjednice Vlade pa donesite svoje prijedloge. ... [[Upadica se ne čuje.]]
Zahvaljujem. Molim vas bez dobacivanja. Drugi ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Željana Kalaš. Izvolite.
Hvala vam gospodine predsjedavajući. Evo ja ću ispraviti netočan navod gospodina Dragovana koji je rekao da je naša zajednička odgovornost osigurati dobar život građana i pritom potkrijepio svoju tvrdnju, kaže SDP kontinuirano daje rješenja, nudio je SDP prijedloge. Nije točno. Ovakvim izlaganjem kao što je bilo vaše i nekoliko današnjih izlaganja iz vaših klupa samo stvara kaos i pritom ne daje nikakve prijedloge, niste ih ni dali vi gospodine Dragovan. U vašem izlaganju činite stvari crnijima nego što one zapravo jesu i pritom ne snosite odgovornost za izgovorene riječi. Dva prijedloga je danas SDP iznio. Vaš predsjednik traži fotelju za sebe i zato traži nove izbore. A drugi prijedlog, evo citirat ću vam iz novina "Vaš Linić traži MMF odnosno zalaže se za 70 tisuća otkaza u državnoj upravi, 30 tisuća otkaza u javnim poduzećima kao i za aranžman s MMF-om dok istodobno Vlada nastoji zadržati što više radnih mjesta i svojim mjerama izbjeći dolazak MMF-a." Toliko gospodine Dragovan i o vašoj socijalnoj osjetljivosti.
Ispravak netočnog navoda uvaženi zastupnik Stjepan Milinković. Izvolite.
Kolega Dragovan, kolegica Caparin vas je već ispravila glede ovog vašeg navoda da smo se mi smijali nad sudbinama otpuštenih radnika. Ne to da je netočno ja bih i neki drugi izraz mogao upotrijebiti što je naš časni predsjednik rekao. Uistinu to bi bilo bolesno nad sudbinama radnika otpuštenih i njihovih obitelji smijati se. Svako radno mjesto je bogatstvo i kapital i ova Vlada je uistinu uložila izniman trud i preko poduzetničkih zona, da spomenem 300 poduzetničkih zona i da je stopa nezaposlenosti maksimalno pala. I ovaj rebalans pokazuje socijalnu osjetljivost u tom dijelu i ne vidim uistinu kako na takav način možete razmišljati. Hvala lijepo.
I imamo jednu repliku uvažena zastupnica Biljana Borzan. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Dragovan, govorili ste o rebalansu i o zakonima koji nas čekaju ovih dana da pokazuje da ova Vlada nije socijalno osjetljiva s čime se potpuno slažem, ali htjela sam naglasiti taj dio rasprave budući s one strane Sabornice cijeli dan slušamo o tome kako će biti zaštićeno nekoliko stotina radnika koji imaju plaću ispod 3 tisuće kuna a oni bogataši koji imaju od 3 tisuće i 1 kunu pa nadalje će tek morati snositi teret ove krize. No to smatram izuzetno važnim da se naglasi da to naprosto nije istina jer PDV će plaćati svi, i oni koji imaju manju plaću. Dakle, neće netko tko ima 2900 kuna plaću doći u trgovinu, priložiti izvod iz banke i reći znate ja sam zaštićen od hrvatske Vlade jer imam plaću manju od 3 tisuće kuna. To je ono što se pokušava cijeli dan sa one strane sabornice poslati poruka da su oni koji imaju plaću do 3 tisuće kuna maksimalno zaštićeni i time ova Vlada dokazuje svoju socijalnu osjetljivost.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Igor Dragovan. Izvolite.
Poštovana kolegice, činjenica je isto tako da povećanje PDV-a utječe i na one koji nisu ušli u ovaj sustav, odnosno na ovaj porez zato što će biti veće cijene i to je sigurno da će biti veće cijene, isto tako kao što će na umirovljenike koji imaju mirovinu manju od 3 tisuće kuna isto tako sve ovo skupa utjecati zato što se te mirovine neće usklađivati sa zakonom. Između ostalog vam je zbog toga i koalicijski partner izašao iz Vlade. Prema tome, isto tako dobronamjerni prijedlozi koje mi ovdje u SDP-u dajemo u Hrvatskom saboru u interesu građana Hrvatske ne žele se čuti jednostavno, a dali smo ih, nije istina da ih nismo davali. Ima jako puno zakonskih prijedloga, možete vi, u zadnjih godinu dana. Pa to i državni tajnik i ministar i gospoda u Vladi znaju puno bolje od vas, zastupnici.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom. Na redu je uvaženi zastupnik Davor Huška, izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodo državni tajnici, kolegice i kolege. Evo da krenem od ovog završnog izlaganja kolege Dragovana o predloženim zakonima od strane SDP-a vezano i za rebalans i za određene aktivnosti Vlade Republike Hrvatske, Ministarstva financija. Svima je poznato i moramo to izgleda još jednom ponovit, da su ti zakonski prijedlozi trebali izazvati dodatnu proračunsku rupu u državnom proračunu od gotovo 15 milijardi kuna. Gdje bi se danas nalazio proračun Republike Hrvatske da su kojim slučajem ti zakonski prijedlozi prihvaćeni. Ovim danas predloženim izmjenama i dopunama Državnog proračuna za 2009. godinu novi proračunski plan prihoda temelji se na dosadašnjem ostvarenju prihoda. U ovoj godini toj procjeni ostvarenja dodatnih prihoda o kojima je također bilo govora, to je znači uvođenje posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke, uvođenje naknade za pružanje usluga pokretnih elektroničkih komunikacija, povećanje stope poreza na dodanu vrijednost, izjednačavanje kriterija oporezivanja plovila, zrakoplovima s onim osobnim automobilima i motociklima. Ukupni prihodi prema novom planu za 2009. godinu iznose 111 milijardi 200 milijuna kuna što predstavlja povećanje od 1 milijarde i 400 milijuna kuna u odnosu na prvobitni plan. Isto tako ukupni rashodi iznose, smanjuju se za 260 i pol milijuna kuna i iznose 120 milijardi i 500 milijuna kuna. Predložene izmjene i dopune Državnog proračuna za 2009. godinu predstavljaju nastavak provedbe, kako smo čuli, antirecesijskih mjera te održavanje likvidnosti i dinamike plaćanja sa naslova državnog proračuna. Prilikom pripreme ovog trećeg rebalansa trebalo je voditi brigu o nekoliko bitnih ograničenja. Na prvom mjestu to je činjenica da je više od 80% proračuna države unaprijed zadano kroz plaće, mirovine i druge obveze. Nije to tajna, nije to iznenađenje, ali to treba uzeti jednostavno kao činjenicu i kao jedno bitno ograničenje kod izrade i ovog rebalansa. Isto tako da je za nama prošlo više od pola godine, znači porezni prihodi i svi ostali prihodi koji se slijevaju u proračun su u ovom dijelu godine trošeni. Nije preostalo puno na što se može utjecati do kraja godine, tako da se u konačnici slažem i s onim što je govorio ministar Šuker, pa i predsjednica Vlade. U biti ovaj rebalans i ovaj proračun je jedan dobar temelj za pripremu proračuna za 2010. godinu. Ne slažem se s onima koji zazivaju dolazak MMF-a, isto s onima koji zagovaraju devalvaciju kune i smatram da Vlada gospodari situacijom, već ovakvim potezima uspješno prebroditi ovo poslije Domovinskog rata najteže razdoblje u 20-godišnjoj povijesti naše države. Treba također ovdje reći da Vlada ovim rebalansom ne dira socijalno ugrožene, najosjetljivije kategorije stanovništva i treba to ponoviti ako treba tisuću, tisuću puta. Ne smanjuju se sredstva za socijalne naknade, rodiljne naknade se ne diraju, dječji doplatak se ne dira. Znači, sve ove teze o ugroženosti i još većoj ugroženosti socijalnih kategorija i posebno zaštićenih kategorija naših i mladih i starijih stanovnika u Hrvatskoj nisu upitne. Uvođenjem ovog dodatnog poreza ne dira se u primanja 891 tisuće umirovljenika. 891 tisuća umirovljenika neće doživjeti dodatni porez na svojim mirovinama. Isto tako, plaće više od 600 tisuća zaposlenih koji imaju primanja manja od 3 tisuće kuna nisu dotaknute, nisu dirane ovim novim poreznim izmjenama. Povećanje PDV-a za 1% solidarno se prebacuje u biti na sve stanovništvo, ali treba reći da su evo u tijeku i koliko je vidljivo na portalima, dosta uspješno to predsjednica Vlade i odrađuje, pregovori sa javnim poduzećima, ustanovama, u narednim danima i sa trgovcima hranom i osnovnim životnim potrepštinama gdje se dogovara da ovo povećanje PDV-a od 1% ne utječe na novo povećanje cijena. I prema onom što je vidljivo na portalima, predsjednica Vlade dosta dobro u tim pregovorima napreduje. Istovremeno iz ovih povećanih prihoda povećavaju se potpore gospodarstvu, znači na prvom mjestu za očuvanje radnih mjesta kroz financiranje dijela troškova skraćenog radnog tjedna po određenim kriterijima za što je planirano 200 milijuna kuna, kao i potpore poljoprivrednim proizvođačima koji se povećavaju za više od 300 milijuna kuna. Upravo ono što je dogovarano u proteklim danima, tjednima sa poljoprivrednim proizvođačima vidljivo je iz ovog rebalansa da dolazi do povećanja potpora. S druge strane, smanjuju se dužnosničke plaće, mi to najbolje ovdje osjetimo i red je da se krene upravo od tih plaća. Do sad je to gotovo 20% i vjerujem da će uz smanjenja koja su vidljiva u proračunu i materijalnih troškova, troškova reprezentacije, svih ostalih troškova gdje je to bilo moguće, da će to biti dobra priprema za proračun za 2010. godinu. I na kraju nešto o nelikvidnosti državnog proračuna. Dosta se govori o kašnjenju plaćanja iz državnog proračuna. Koliko znam i tu je napravljen određeni zahvat i tu se stvara određena dinamika plaćanja, ali treba razmišljat i o plaćanjima obaveza u državni proračun, posebnu pažnju obratiti da li je uzrok nelikvidnost poduzeća ili samo neuredno plaćanje od strane poduzetnika, obrtnika koji kasne sa punjenjem državnog proračuna i po pitanju različitih poreznih obaveza, po pitanju različitih doprinosa i to dovodi do određenih poteškoća u državnom proračunu i naravno izvršavanju obaveza iz državnog proračuna prema korisnicima i prema izvođačima različitih radova i dobavljačima različitih materijalnih dobara i usluga. Na kraju još jednom dajem potporu osobno ovom rebalansu, ako bude trebalo jasno da će nam bit predloženo u jesen još izmjena proračuna i smatram da je to stvarno jedan dobar temelj u pripremi proračuna za 2010. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. A sada imamo 5 replika. Prvo je uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Huška je u svojoj raspravi rekao ono što se pa i cijelu ovu godinu ispred HDZ-a povlači kao teza, a to je da svi prijedlozi koje je SDP dao su neprovedivi zbog toga što nešto koštaju. Kolega Huška, problem cjelokupne ove Vlade je taj što pristupa poslu planiranja proračuna je isključivo računovodstveno, prihod, rashod, gdje mogu uzeti, gdje mogu smanjiti. Nažalost, smanjiti ne mogu dovoljno, a uzeti mogu samo građanima i to je cijela makroekonomska politika ove Vlade. Ono što mi predlažemo, preraspodjele, način na koji bi se omogućio gospodarski rast i način na koji bi se proračun bolje punio, to niste prihvatili jer ste jednostavno zbrojili što bi to koštalo, a ono što bi donijelo, to niste zbrajali. I druga stvar što sam htio reći o vašoj raspravi apsolutno je nemoguće pogotovo neefikasnim javnim poduzećima naći uštede od ovog 1% PDV-a da ne dižu cijenu zbog toga što i ovako se teško nose sa poslovanjem. Jedan HEP na svojih 11 milijardi kuna prihoda bi po vama morao naći 110 milijuna kuna ušteda unutar tvrtke da ne bi dignuo cijene. To neće biti moguće jer je samo ove godine bio u minusu 13 milijuna, da ne govorimo o drugim tvrtkama koje više-manje isto tako ne mogu i vrlo rijetko imaju 1% prostora, govorim o državnim tvrtkama da naprave uštede. Privatne možda da, telekomi možda da koji imaju prostor i imaju velike marže i banke itd. Ali javne tvrtke, ja ne vjerujem da će to biti moguće.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem. Kolega Maras, prijedlozi SDP-a su skupi, to je definitivno. 15 milijardi kuna danas naći da se doslovce investira preko proračuna državnog u određene gospodarske aktivnosti, zasigurno da i zasigurno da bi to dugoročno donijelo određena rješenja, a gdje pronaći tih 15 milijardi? Gdje ih pronaći? Kao drugo, smanjenje, odnosno zadržavanje iste razine cijena. Ja osobno vjerujem, evo dosta se govori o tome i o različitim troškovima u javnim poduzećima, pa i popriličnim primanjima menadžera u tim poduzećima i vjerujem da određenim uštedama upravo na tim područjima i materijalnih troškova i korištenja službenih vozila i njihovih plaća da se može uštedjeti ovaj 1% i da se ne prebaci taj konačni trošak povećanja PDV-a na naše građane, odnosno na nas sve zajedno, a koliko, kažem informacije dolaze, premijerka je dosta uspješna u tim pregovorima. Hvala.
Zahvaljujem. Druga replika, uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega, ja ću se isto očitovati na onaj dio vašeg izlaganja gdje se ustvari i vi pa i ostali vaši kolege pravdate da niste, da su naši prijedlozi s kojima smo išli zadnjih godinu dana u ovom Hrvatskom saboru i usuđujem se reći da nije bilo tih prijedloga u ovom Saboru se o krizi i o tome što nam može donijeti uopće ne bi govorilo. I kamo sreće da ste nas slušali prije godinu dana. Dakle, rekli ste da bi usvajanje našeg prijedloga dovelo do proračunske rupe od 15 milijardi, zanemarujući pritom da je SDP davao i prijedloge gdje smo točno ukazali gdje možemo dobiti prihode i kome treba uzeti. A što se sad danas desilo? Pa kolega, ne činjenjem ove Vlade, gotovo ništa osim ona nekakva 2 nazovi rebalansa proračuna, doveli ste do rupe od 14 milijardi kuna. I što sada radite? Umjesto dakle da uzmete novce onima koji ih imaju, vi uzimate, vi ćete uzeti novce onima koji ionako imaju najmanje, a to su ove kategorije građana. I govorite o tome da 900 tisuća umirovljenika neće biti ovime pogođeno. Kako neće biti pogođeno? Onima do 3 000 kuna neće se uzimati porez, ali ne ide niti usklađivanje mirovina, to ste zaboravili. Uostalom, pročitajte obrazloženja svih ovih prijedloga zakona. Dalje što ste napravili, kažete pomažete gospodarstvu, idete na očuvanje radnih mjesta. Pa jeste pročitali od kud uzimate novce za to? Uzimate iz naknada nezaposlenima jer njih stavljate u odnos prema minimalcu pa štedite nekakvih 30 ili 40 milijuna kuna i točno piše usmjerujete prema gospodarstvu. Dakle, onima koji imaju najmanje još treba uzeti i uzimate iz sredstava iz Akcijskog plana zapošljavanja. Današnja predsjednica Vlade se prije jedno 2 ili 3 mjeseca naveliko hvalila koliko novce ste predvidjeli za otvaranje novih radnih mjesta, a niti kune niste iskoristili. I sad kažete da idete pomagati gospodarstvu, kolega.
Zahvaljujem. Vrijeme. Hvala lijepa. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Huška. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa cjelovit odgovor bi trajao dosta dugo kolegici Sobol. Evo, možda samo ovo zadnje, smanjene u rebalansu naknade nezaposlenima, odnosno Akcijski plan za zapošljavanje smanjeni iznosi. U tijeku je cijeli niz aktivnosti i preko zavoda za zapošljavanje i preko Ministarstva gospodarstva i na terenu dolazi do određenog zapošljavanja pojedinih kategorija, evo sad je u tijeku ovaj program koji ide preko jedinica lokalne samouprave jer se zapošljavaju osobe koje su duže od 6 mjeseci, godinu dana i dvije godine na zavodu za zapošljavanje i to stvarno uspješno funkcionira i daje rezultate. Znači da su sredstva koja su planirana viša nego potrebna i preusmjeravaju se ponovno za očuvanje radnih mjesta. Ne možete reći da sve kategorije snose teret ovog poreza. Do 3 000 kuna umirovljenici ne plaćaju porez. Radnici do 3 000 kuna primanja ne plaćaju porez. Pa barem je to jasno iz ovih materijala. Hvala.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa kolega Huška, evo mene doista fascinira kako se vi hvalite sa činjenicom da 600 tisuća zaposlenih neće plaćati porez i 900 tisuća umirovljenika. To nije za hvaliti, to je za plakati. Zamislite da gotovo više od 40% zaposlenih u Hrvatskoj nema niti 3 000 kuna plaću, a da više od 900 tisuća umirovljenika nema 3 000 kuna mirovine i nije točno da neće oni snositi teret ove krize jer Ministarstvo financija vam je reklo da će upravo na umirovljenicima, na usklađivanju ove godine ušparati 750 milijuna kuna. To je više nego što ovi koji će plaćati 4% će platiti tih 4% poreza. Dakle 500 milijona će biti na porezu, a 750 milijona ćete oteti umirovljenicima na njihovom usklađivanju ove godine, a 550 milijona ćete oteti umirovljenicima slijedeće godine. Ti umirovljenici će to jako teško osjetiti. Jako teško će osjetiti i zaposleni u poduzećima koji imaju manje od 3 tisuće kuna plaću, koji će gotovo cijelu plaću morati izdvojiti da bi kupili svojoj djeci knjige. To isto vi ne računate. I ne računate da će usprkos svega ići jako veliko povećanje plaća. A da ste dobro upravljali državnom imovinom i da niste stvorili gubitak u HEP-u od milijardu i 150 milijona kuna ne biste morali uvoditi harač. Mogli bi i uskladiti mirovine i ne biste niti te, niti male, niti velike mirovine morali oporezivati, nego biste imali dovoljno novaca da to prebacite u državni proračun i ne biste morali niti povećavati umirovljenicima struju 40% što ste učinili.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Moramo se vratiti u prošlost, pošto vi posežete u prošlost, pa onda treba otići malo dalje. Da nismo vratili izgubljene sporove za plaće koje je SDP-ova vlast napravila, danas ne bi bilo ovakvih problema u proračunu. Da nismo vratili mirovine umirovljenicima, što vi niste uspjeli za svog mandata, danas ne bi bilo ovakvih problema u proračunu. Znači ako se vraćamo u prošlost, onda se vratimo i tih 6 godina nazad od tog slavnog razdoblja vladavine SDP-a. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Huška, ja se slažem sa dijelom vašeg izlaganja, ali ni vi niste kao ni mnogi prije vas dovoljno istakli razliku između antirecesijskih mjera i privremenih palijativnih mjera koje ih prate. I to je velika greška ove rasprave. Zavoj sa krivim nagibom je recesija. Posljedica recesije, izlijetanje automobila, ozljede ljudi. Šta možemo učiniti? Dvije stvari. Kupiti više vozila hitne pomoći da ih brže krpaju i voze u bolnicu, ili popraviti nagib zavoja. Mi na žalost se bavimo vozilima hitne pomoći.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Slažem se isto kao što se vi slažete u jednom djelu samnom i ja s vama. Mi u ovom trenutku popravljamo vozila hitne pomoći, ali i obnavljamo i vozni park. Obnavljamo vozni park, stvaramo dio temelja, dio voznog parka koji će … [[Govornik se ne razumije.]] u proračunu 2010. godine. Jednostavnije je ako ove mjere kratkoročne i moraju biti kratkoročne. Jasno da ovaj porez treba ljudima vratiti nazad. Ove mjere su predviđene do 31.12.2010. godine. Daj Bože da ih možemo i ranije povući i da se živi normalnije, ali Vlada ima cijeli niz antirecesijskih mjera koje provodi kroz ministarstva resorna, kroz Ministarstvo gospodarstva, kroz programe Ministarstva poljoprivrede, kroz programe Ministarstva regionalnog razvoja, na ratom stradalim područjima, područjima posebne državne skrbi. To su dugoročne mjere koje moraju i koje donose rezultate dugoročno. Zamislite da nije preko Ministarstva gospodarstva milijarde kuna spušteno u zone, u male srednje poduzetnike, gdje bi danas bilo gospodarstva mali i srednji poduzetnici. To su dugoročne mjere. A s ovim vozilima hitne pomoći koje kupujemo zasigurno da ćemo puno jednostavni pripremiti proračun za 2010. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. I uvaženi zastupnik Goran Marić, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Huška, kazali ste kako udruga poslodavaca vrlo često ističe problem nelikvidnosti u hrvatskom gospodarstvu. Pa to me ponukalo kazati da udruga poslodavaca nastupa licemjerno. Javno promiče brigu za neplaćanje nelikvidnošću, a u praksi promiče isto tako neplaćanje. Ne svi, ali neki dominantni koji uredno i naplate od državne tvrtke posao koji su radili u milijunskim vrijednostima ne plate račune svojih kooperantima koji su izvodili za njih radove, a i angažirali svoja vlastita sredstva. Velike tvrtke isto tako ta sredstva koja su naplatila, a ne plaćaju dobavljačima angažiraju ta obrtna sredstva za kupnju dionica, za kupnju drugih društava, za kratkoročne pozajmice, za investicije, za razvoj, a ne koriste u ono što je temeljni smisao podmirenja svojih obveza. Ali isto tako valja i naglasiti da udruga poslodavaca, da svi poslodavci u udruzi ne misle tako. Većina poslodavaca misli da treba podmirivati svoje obveze i da u udruzi poslodavaca dominira utjecaj tek nekoliko velikih tvrtki. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Davor Huška. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa mi koji se bavimo našim proračunima u manjim gradovima i općinama, normalno da nam je najveća briga osigurati prihode u tom proračunu, isto kao našim ovdje i državnim tajnicima i stručnim službama u Ministarstvu financija. Nije to uvijek jednostavno. Prihodi postoje, zaduženja postoje, obaveze postoje i za poreze i doprinose prema Ministarstvu financija, no dio poslodavaca, dio gospodarstvenicima pod navodnicima neuredno podmiruju svoje obaveze. I tu dolazi do jednog jaza, kako u malim lokalnim proračunima, tako i u proračunu Ministarstva financija. Dapače, da ti poslodavci ulažu u nove tehnologije, u razvoj, to bi bila manja šteta. Ulaže se u neke druge stvari. Ulaže se u skupa vozila, ulaže se u jahte, ulaže se u nekretnine, radnicima se neuredno isplaćuju njihove plaće, kooperanti na terenu trpe, mali propadaju, ali evo hvala Bogu poreznoj upravi i Ministarstvu financija takvih poslodavaca u Hrvatskoj je sve manje. Hvala.
Zahvaljujem. Nastavljamo s raspravom pojedinačno. Uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Jasna je i već sam nekoliko puta za ovom govornicom konstatirao, a svi to znamo da je makroekonomski okvir, kako okvir od donošenja proračuna, pa onda već dosadašnjih rebalansa uključivo i ovaj zadnji … [[Govornik se ne razumije.]] kako od svjetskih, europskih, ali onda i hrvatskih događanja u prirodnom političkom i inom životu. Dakle, činjenica da je 6,7% pad BDP-a u prva tri mjeseca ove godine, činjenica da to nije hrvatski proizvod samo ima ih više, ima ih manje. Samo da podsjetim da susjedna Slovenija je preko 8, 9 ili tu negdje, nešto i Njemačka u tom istom promatranom razdoblju ima veći pad. To samo konstatira da situacija u kojoj smo se našli je sastavni dio privrednog i ukupnog društvenog života čitave Europe i šire. Svakako otprilike negdje oko 4,5% se očekuje realnog smanjenja BDP-a u ovoj godini. I ja vjerujem da će to tako otprilike i biti. Imajući u vidu i pokazatelje koje su nam danas na raspolaganju. Svakako da to sve uvjetuje i ono čime se dobrim dijelom puni ovaj proračun, a to je smanjenje osnovne potrošnje koje je svakako uzrokovalo i smanjenje realne mase plaća. A što svakako je direktno povezano i sa smanjenjem rasta potrošačkih kredita u konačnici investicija, što na neki način djeluje kao što sam rekao na samu realnu potrošnju. No, odmah da se osvrnem i kažem da različite zemlje u Europi različito različitim mjera idu u ovom periodu, pa neke smanjuju i obuzdavaju potrošnju, dok neke druge tu potrošnju pojačavaju, te dodatnim injekcijama i stvaraju ju veću nego što je realno ovog momenta. Dakle, pitanje je kako i na koji način se mi u tim uvjetima možemo odrediti i gdje su nam realne postavke za jednu od takovih načina i vođenja politike u ovom ... razdoblju. Ono na čemu se danas nalazimo jeste ovaj zadnji rebalans koji je sa 111,2 milijarde za 1,4 veći od prethodnoga. I da posebno ne dužim u svemu onome što je Vlada ovdje predlagala, išlo se u dva smjera. Na jedan način financijski opteretiti one privredne subjekte koji su to sposobni, prije svega tu mislim na koncept koji je vezan na same mjere pružanja usluga elektroničkih komunikacija, te nešto povećanje PDV-a. ali isto tako vezano je i na izjednačavanja određenih kriterija kako bi teže pogođeni slojevi društva bili manje opterećeni, te na taj način ovaj rebalans ja i doživljavam. U kontekstu strane na rashodovnom dijelu 120,5 milijardi, 260 manje nego što je to bilo u drugom rebalansu. Sa one četiri bitne postavke. A to je očuvanje radnih mjesta koliko je to god moguće, te s druge strane zaštita najugroženijih skupina stanovništva. Svakako na ovaj način jedna kvalitetnija, efikasnije, a lociranje samih subvencija, te u konačnici zaštita domaće industrije u najvećoj mogućoj mjeri. Svakako da je upravo pozdravljam ovaj jedan od predloženih mjera, a to je ostvarenje potpora za očuvanje radnih mjesta kod poslodavaca koji su u poteškoćama, imajući u vezi aktivnosti uz višak radne snage uz recesiju, dakle skraćivanje govoreći kolokvijalno radnog vremena do 32 sata za što je osigurano 200 milijuna kuna. I sigurno je, a da sada dalje o tom segmentu previše ne elaboriram i ne dužim, da će ovaj treći rebalans svakako po meni osobno u okviru kasne jeseni pokazati da li smo na pravom putu za ovu godinu. Te temeljem njega na neki način stvoriti preduvjete za stvaranje proračuna za 2010. godinu. Osobno još mogu samo ovdje dodati da u okviru uz ove standardne segmente, posebno sam promišljanja da sva ona ulaganja koja su vezana za komunalnu infrastrukturu, prije svega cesta, plin, voda, odvodnja je preduvjet razvoja gospodarstva. Tu mogu biti različiti koncepti, ali osobno iz primjera grada kojega ja vodim se je to dobrim dijelom pokazalo uspješno. U konačnici potvrđujem ovakav prijedlog rebalansa.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega potpuno se s vama slažem da različite države u Europi i u svijetu primjenjuju različite mjere. Ali niste rekli da je cilj tih mjera uvijek isti. Oporavak gospodarstva, izlazak iz recesije. Ja vas pitam od ovih 10 zakona koje mi imamo ovaj tjedan na našim klupama, moramo ih odraditi, koje ćemo mi gospodarske grane potaknuti, kojim mjerama, u kojem roku, sa kojim ciljem? Koji će to proizvodi biti koje ćemo mi moći prodati da se izvučemo iz recesije? Ja to nažalost ne vidim. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Oprostite uvaženi zastupniče, morate dobiti riječ kako slijedi. ... [[Upadica se ne razumije.]] Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Željko Turk. Izvolite.
Hvala lijepo. ... [[Upadica se ne razumije.]] Da zbog ovih dva, tri sata u noći do koliko će biti noćas ili četiri. Da bi odgovorio na ovo pitanje bilo bi puno, puno više vremena. Neosporna je činjenica da ovim rebalansom koji sada radimo činimo aktivnosti da bismo ovu godinu priveli kraju. Kao što je i u okviru Vlade i ministara i predsjednice rečeno, za otprilike mjesec dana kreće se sa prijedlogom i pripremom za novi proračun za 2010. godinu. A kada je riječ o programima razvoja određenih privrednih grana djelatnosti, svakako da prije svega je proizvodnja ta koja je preduvjet razvoja. Ali evo ga mislim da je moj odgovor na vašu repliku ne bi dao dovoljno vremena da cjelovito odgovorim ovog momenta ali idemo nakon toga na kavu.
I sada je na redu uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa evo do sada smo čuli cijeli niz rasprava o proračunu, a najmanje smo čuli što se u proračunu dogodilo. Zato bih ja krenuo sa jednim sažetkom. U prošlom proračunu Vlada je smanjila rashode za 5,5 milijardi. U ovom proračunu povećava prihode za milijardu i 400 milijuna i smanjuje rashode za 260 milijuna. Jednostavnim rječnikom rečeno, Vlada ovim proračunom pokušava dovesti proračunu u balans. Balans koji je potreban upravo zato da bi se gospodarstvo održalo u ovim teškim kriznim vremenima. Koji su mehanizmi? Čuli smo, 502 milijuna od PDV-a, svega 30 milijuna od poreza na bogate proizvode. To znači na jahte, avione i skupe automobile, 775 milijuna kuna od posebnog poreza na plaće i mirovine i 141 milijun ili 141, i nešto stotina tisuća kuna na naknadu od 6% na mobilnu telefoniju. I to je zapravo sve. No međutim, mi slušamo puno priča oko toga, što je trebalo, što bi bilo kada bi bilo. Volimo se u svemu uspoređivati sa drugim zemljama, posebice zemljama u regiji, a i šire u Europskoj uniji, pa i u svijetu. A ovaj puta se nismo spomenuli tih zemalja i usporedili. Pa bih ja to nadoknadio sa svojom raspravom. Dakle, kriza nije hrvatska, kriza je europska, kriza je globalna, kriza je svjetska. Ja ću navesti samo nekoliko tragičnih podataka svjetske ekonomije. Na primjer, da je Irska pala 10,8% u svom bruto nacionalnom dohotku a bila nam je godinama uzor, da je Singapur pao preko 11% bruto nacionalnog dohotka a bio nam je uzor, da je nezaposlenost u Europskoj uniji dosegnula rekordnih 9%, da u ovom trenutku 21,5 milijun ljudi u Europskoj uniji nema radnoga mjesta, 5 milijuna ljudi ga je izgubilo u zadnjih godinu dana a posljednjih mjeseci 220 tisuća ljudi mjesečno ostaje bez radnoga mjesta. U tom okružju Hrvatska je zapravo jedna u spojnim posudama na koju se prelila ova kriza. Zbog toga eto i pad našeg bruto nacionalnog dohotka 6,7% u kvartalu, 4 do 5% na razini godine, pad industrijske proizvodnje i sve ono o čemu smo čuli. I sad dolazi nakon dijagnoze red terapija, što treba poduzeti. Ako gledamo što su poduzimale ove zemlje o kojima sam govorio onda ćemo vidjeti puno dublje, teže i radikalnije zahvate od onih koje smo mi do sada napravili ne u smislu kvalitete nego u smislu oštećenja najnižih socijalnih struktura. Jedna Njemačka je po prvi put u povijesti recimo uvela poreze na mirovine, da ne govorim o Mađarskoj koja je smanjila sve plaće za 17 do 20%. Ovakvih primjera ima bezbroj. I ni u jednoj od tih zemalja nije u prvom planu bila Vlada, nekakvi izvanredni izbori nego boljitak vlastite zemlje, a boljitak vlastite zemlje se može tražiti u pregovorima sa socijalnim partnerima što je ova Vlada i radila. Optuživali su ju da je lutala. Nije lutala nego je davala prijedloge koje su socijalni partneri odbijali. Pametna Vlada ide na dogovor a ne rješava problem silom i zato mislim da je ovaj rebalans proračuna rezultat dogovora a ne sile i da je to dobro, i po Vladu i po socijalne partnere i po standard naših građana. A što znači slušati savjete struke? Netko je ovdje rekao zašto se nije više slušala struka. Ja sam bilježio izjave, recepte, terapiju desetak naših nezavisnih ekonomista kako se to kaže. Jedan nezavisni ekonomista, neću govoriti imena, kaže jedini spas je u dizanju poreza za najmanje 3 do 4%, misli na PDV. Drugi kaže ne, nije točno, uvjerava predsjednika Mesića. Treba devalvirati kunu i to vrlo drastično i vrlo ozbiljno. Treći kaže zašto ta Vlada i to ministarstvo hoće uravnoteženi proračun. Ma deficit proračuna je taj iz kojeg možemo financirati razvoj gospodarstva. Četvrti kaže ekonomista ukinuti sve javne radove, znači i gradnju cesta i sve infrastrukture itd. Slijedeći peti kaže ne, obrnuto uvesti javne radove jer time ćemo zapošljavati, tako je Roosevelt spasio Ameriku. Dakle, što znači slušati nezavisne ekonomiste? To znači slušati raštimani orkestar u kojem svatko izvrsno svira u svoju violinu ali zajedno orkestar ne funkcionira. Zbog toga Vlada treba orkestrirati sve te savjete i mislim da je ovaj proračun jedna sredina koja omogućava preživljavanje ove krizne godine. Prigovori da ova Vlada i ova ministarstva ne znaju svoj posao otpadaju već i zbog toga što je prije nepune četiri godine, prije nepune tri godine proračun bio 30% manji nego sada. Podsjetit ću 2004. 87,7 milijardi, 2008. 115,8 milijardi. U četiri godine porast pod ovom istom Vladom porast proračuna od 30 i nešto posto. Pa ako Vlada ne zna onda kako je napravila taj porast proračuna. Drugi prigovor je da je Vlada previše trošila. Pa ako vam ide proračun 30% gore u četiri godine pa normalno da će ići i rashodi 30% gore. Ti rashodi nisu išli na potrošnju, oni su išli itekako u investicije, u poticaje malog i srednjeg poduzetništva, poljoprivrede itd. Dakle, rashodi su rasli ali u jednom razumnom smjeru. Nijednog trenutka nisu prešli prihode. I za pohvaliti je što je Vlada prije godinu dana uspjela postići to da su po prvi puta u povijesti Hrvatske države prihodi veći od rashoda. To se dogodilo u našem proračunu. Deficit proračuna je smanjen praktično na nulu i to je bio razlog zašto je naša startna pozicija bila bolja od mnogih zemalja s kojima se uspoređujemo. A zašto se ne bi uspoređivali? I zašto se sramimo reći na primjer slijedeće, da je ova Hrvatska koja je pola svoje ove novije povijesti provela u ratu razorena padom društvenog proizvoda 50% od 91. do 93. ipak ne to sve nadoknadila nego je daleko nadišla i pretekla susjede u regiji. Zašto nitko ne kaže da je prosječna bruto plaća u Hrvatskoj tisuću 38 eura, da je u Češkoj koja nije imala rata 940 eura, da je u Poljskoj 843 eura, da je u Rumunjskoj 474 eura, manje od 50% plaće u Hrvatskoj a nije bilo rata kao u Hrvatskoj. Zašto ne kažu da je u Bugarskoj prosječna plaća 268 eura oni koji katastrofičnu sudbinu Hrvatskoj proriču. Ili na primjer, zašto ne kažu kad govorimo o zemljama u regiji da je plaća u Hrvatskoj tisuću 38 eura a u Srbiji koja nije imala rata na svom području 307 eura ili jedna trećina hrvatske plaće. Ili zašto se ne kaže da je na primjer u Bosni i Hercegovini također razorenoj ratom uslijed agresije ta plaća svega 40% prosječne hrvatske plaće 401 euro. O Makedoniji da ne govorim, nažalost ispod 300 eura. Pa kad gledamo te brojke uspoređujemo se sa susjedstvom, sa regijom, sa tom Europom onda bi ipak trebalo reći i jednu rečenicu optimizma. Da, u krizi smo. Ovaj rebalans proračuna jest proračun krize, jest rebalans krize ali ako ne plaču ovi u susjedstvu, ako ne plaču ovi u Europi zašto plačemo mi. Ili kad već plačemo zašto plačemo jače od njih a trebali bi barem malo biti od njih veseliji. No da zaključim. Ovaj rebalans proračuna jest rebalans krize, jest rebalans nužde kao što je to u svim zemljama Europske unije, u svim zemljama Sjeverne Amerike. Neću govoriti o Južnoj, i o Africi jer je situacija neusporedivo tužnija nego kod nas. Ali ipak u ovom rebalansu se našla jedna sredina. To znači, uspjeli smo održati ravnotežu u proračunu, ne štetiti socijalno najugroženijim skupinama da ne ponavljam sad podatke koje smo više puta rekli. I ono što mene najviše veseli Vlada i ministarstvo s ovim obećaju da će manjak konsolidirane opće države, dakle kad govorimo o manjku konsolidirane opće države mislimo na ukupni manjak državnog proračuna kao postotka bruto domaćeg proizvoda biti na granici negdje do minus 2,8% u tekućoj godini. A upravo je to podatak koji daje nekakav mali optimizam za slijedeću godinu za koju svjetski ekonomisti kažu da je ipak godina oporavka i izlaza iz krize. Zato zaključujem. Ovaj rebalans preporučam podržati jer smatram da u ovom trenutku nije bilo ideje koja bi bila manje loša od ove, niti je bilo ideje koja bi dala veću stabilnost hrvatskom proračunu od ove. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I sad imamo dva ispravka i četiri replike, pet replika. Prvi ispravak, uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Hvala. Netočan je navod kolege Hebranga kako se kriza tobože samo prelila u Hrvatsku po principu zakona spojenih posuda, pa je netko iz hrvatske Vlade zaboravio staviti čep inače bi ostala kriza tamo iza čepa. To je što je zaboravljen stavljen čep, kao desila se kriza, preplavila nas. Ma dajte to zaista je daleko od istine. Ova kriza je najvećim dijelom rezultat nesposobne Vlade koja je kreirala tu krizu u Hrvatskoj zbog svoje nesposobnosti. To je velikim dijelom autentični hrvatski proizvod. Nije nelikvidnost uvezena, 23 tisuće pravnih subjekata je nelikvidno sa 40 tisuća zaposlenih, pad BDP-a od -6,7%, rast proračuna istovremeno u tom periodu od sedam puta itd. To su domaći majstori napravili.
Zahvaljujem. Drugi ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Netočno je da je kriza izazvana vanjskim faktorima. Ako je to dijagnoza krize, onda je dijagnoza pogrešna pa su onda i lijekovi pogrešni, liječenje pogrešno. Kriza je najvećim dijelom uzrokovana domaćim problemima, visokom potrošnjom koja nije imala izvore u realnim izvorima. Netočno je i uspoređivati pad BDP-a s državama koje su imale visoke stope rasta u prijašnjim vremenima i to ne na potrošnji kao Hrvatska, nego na realnoj proizvodnji. Netočno je uspoređivati bruto plaće jer od hrvatske bruto plaće radniku ostaje samo 50%, sada će mu ostati još i manje, ali kad govorimo o plaćama i uspoređujemo plaće, treba uspoređivati kupovnu moć, a ne bruto plaću.
Zahvaljujem. I sad imamo pet replika. Prvo je uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani kolega, sigurno da treba još isto tako napomenuti da je zadnjih pet do šest godina razina socijalnih prava znatno povećana i to od plaća, mirovina, naknada nezaposlenima. Prosječna plaća je povećana za 30%, minimalna plaća za 55%. Sindikalna košarica sa kojom se često uspoređujemo pa kažemo, obzirom da to sindikati prate, da su to stvarni troškovi života, porasla je u ovih šest godina za 15%, a isto tako i ova naknada za nezaposlene, pa kada ćemo i po ovom novom zakonu to uzeti bit će faktički rast u odnosu na onu prije šest godina za nekih 150%. Tako da isto tako treba reći da ova Vlada nije taknula ni u jedan propis kojim bi umanjivala bilo koje materijalno pravo, bilo smanjivala koje materijalno pravo koje proizlazi iz kolektivnih ugovora za javne službenike i namještenike. Tako da sigurno da i to ima svoju cijenu i ta cijena logično da u ovoj situaciji recesijske krize normalno da je više neodrživa. Ali mislim da bi to trebalo objektivno priznati i reći, a ne jednostavno takve činjenice zanemariti. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Kunst je lijepo prikazao socijalna davanja u doba krize koje mogu ući u početnice održavanja socijalno najugroženijih u kriznim stanjima, a da nisam ovdje pretjerao mogu vam citirati današnji članak, intervju sa potpredsjednikom IBRD-a pa pogledajte što on kaže o hrvatskoj socijalnoj politici. Ako ne znate gdje se može naći, dat ću vam stranicu portala. No kolega Kunst je rekao još jednu stvar, da se sa tim socijalnim mjerilima i mjerama koje su poduzete zapravo ublažio socijalni pad najnižih slojeva, a ja bih još dodao jedan podatak. Sindikalna košarica u Hrvatskoj, prema podacima Hrvatskog statističkog zavoda, je poboljšanja je za 0,8% prošli mjesec. Poboljšana za 0,8% prošli mjesec, a u međunarodnim usporednim tablicama to je jedina država, Hrvatska je jedina država u kojoj je sindikalna košarica u prošlom mjesecu poboljšana, jest da je malo, za +0,8, u svim drugim zemljama je pala za najmanje 0,5 do 1, 1,2%. Zbog toga vjerujem da se može doista reći da se ova kriza prelila. Čep o kojem je govorio kolega Jurjević je premali da začepi onu rupu koju su oni otvorili na proračunu, a koju smo mi šest godina morali začepljivati.
Hvala. Uvaženi zastupnik Goran Marić, replika. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Hebrang je lijepo i dobro primjetio da se vrlo često javljaju tzv. neovisni ekonomisti koji predlažu različita rješenja. Kolega Hebrang, naglasio bih da sve te mjere koje predlažu ti neovisni ekonomisti u pravilu su kratkoročne mjere i samo analiziraju pozitivne učinke određene predložene mjere, a svaka ekonomska mjera ima i negativne učinke. Međutim, ti neovisni ekonomisti samo žele silom se nametnuti kao autoriteti, ali oni nisu neovisno. Oni su ili članovi nadzornih odbora ili predstavnici kapitala ili analitičari banaka ili predstavnici interesnih skupina ili članovi Savjeta Narodne banke, a najmanje neovisni stručnjaci. A oni stvarni neovisni ekonomski stručnjaci, a ima ih i takvih i to dosta u Hrvatskoj, vrlo malo se promiču u javnosti jer mediji nisu zainteresirani za njihovo promicanje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Sad smo otvorili zaista kolega Mariću tu temu neovisnih ekonomista koji pune naše stranice i o kojima se nikad ništa ne kaže, nećemo poimence. Ali recimo jedan od njih koji je zagovarao devalvaciju kune je vrlo zainteresiran da kamate na kredite, direktno je zainteresiran po svojoj poziciji, da kamate za kredite utrostručimo ili učetverostručimo u kratkom razdoblju, s time uništimo standard građana koji imaju 140, 150 milijardi kuna kredita, ali njegovoj banci kojoj je savjetnik napravimo ekstra, ekstra profite. Zato mislim da bi trebalo raskrinkati i među neovisnim ekonomistima tko za koga igra, pa kroz tu prizmu procjenjivati njihove izjave. I moram samo još reći u vezi svega toga da je ova Vlada, ne slušajući takve kvazi eksperte, imala svoj tim savjetnika, ali je najviše što je osluškivala je osluškivala bilo socijalnih partnera, poslodavaca, sindikata i mislim da je to pravi put za svaku Vladu jer oni su predstavnici onih koji jedu i proizvode kruh, a ne onih koji ubiru od tog kruha samo najsočnije mrvice.
Replika, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodin Hebrang je u svojoj raspravi rekao da je ovo optimalno rješenje koje u ovom trenutku treba Hrvatskoj. Ja upravo suprotno, smatram da je ovo rješenje koje garantira da će se proračun i sve u vezi sa njime na neki način krajem godine urušit kao kula od karata. Neće biti dovoljno prihoda, rashodi i ovi koji su planirani unutar proračuna neće se moći kontrolirati. Ono što je doktor Hebrang rekao u svojoj raspravi, a to je točno, proračun se punio dobro proteklih 5 godina, ali jasno se punio dobro kada malo pogledamo koliko je hrvatski vanjski dug narastao u tom periodu, nije ni čudo što se punio dobro. Posuđivali smo novac, posuđivali su novac banke, građani i plaćali su potrošački porez i proračun se punio dobro. Problem je što se taj period nije iskoristio kako bi se više investiralo u gospodarstvo i kako bi se stvorili realni temelji da se zadrži ta razina potrošnje. Ali problem je još jedan. U isto to vrijeme kada se proračun punio dobro, rashodi su rasli još više. Oni su narasli u zadnjih 5 godina preko 33%, nažalost nisu ih pratili u istom iznosu i porast mirovina i plaća zbog toga što jednostavno nije Vlada znala kontrolirati te troškove u tom periodu. I zato kažem, na kraju ove godine, jer sada nismo pokazali da možemo ozbiljno stegnuti još u proračunu možda 5, 6 milijardi kuna, prijeti nam da se taj proračun uruši kao kula od karata.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Maras, ne slažem se s vama da su rashodi rasli brže od prihoda ovog proračuna jer da je bilo tako, onda ne bi Hrvatska bila u najpovoljnijoj poziciji što se tiče deficita državnog proračuna na početku ove krize, u najpovoljnijoj poziciji u odnosu na zemlje u okruženju Europe. Upravo zato što je proračun narastao za 30%, a izdaci su porasli manje od 30%, upravo zato smo imali tu komparativnu prednost. Kažete da će se srušiti kao kula od karata. Ja mislim da neće, ja mislim da će to biti kamena kula ako se održi deficit proračuna koje ministarstvo ovim proračunom obećaje i koje je proreklo, a nemamo razloga ne vjerovati mu jer gola matematika zbrajanja i oduzimanja pokazuje da nećemo ulaziti u minus veći od onoga kojeg sam malo prije spomenuo. I vanjski dug. U tom vanjskom dugu Vlada zaista nije sudjelovala. Vi znate da je Vlada smanjila svoj udio sa 20 na 17% u tom vanjskom dugu i nije mogla utjecati na banke koje su naravno mamile i poduzetnike, a prije svega građane sa kreditima. To je trebala raditi Hrvatska narodna banka. Nemojmo zaboraviti da je kriza krenula upravo zbog toga jer su američke banke izmakle kontroli i dijelile prekomjerne kredite, tzv. hipotekarne kredite. Ne možemo za to krivi Vladu. Ja pitam što je radila Hrvatska narodna banka kad je dozvolila takvo prekomjerno kreditiranje. Odgovora ne znam, ali Vlada nije ta koja je to mogla zaustaviti.
Hvala. Sada je na redu replika, uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Kolega Hebrang, ja bih vas molio, nema nikakvog smisla govoriti o plaćama u Kanadi, Danskoj, Srbiji, to sa onim što sad odrađujemo danas u ovoj sabornici spašavajući proračun zaista nema potrebe, nemojmo to činiti. Drugo, besmisleno je tvrditi nešto što svi znamo, da je proračun danas veći no onaj prije 3, 13 ili 23 godine i to neće nam pomoći da uistinu prihvatimo i donesemo mjere koje će biti korisne za ovu državu. Vi ste vrlo lukavo u svom izlaganju izbjegli grešku koju je napravio i ministar Šuker i premijerka. Niste govorili o antirecesijskom rebalansu. Vi ste mudro koristili izraz ovo je rebalans krize i ovo je rebalans čiji je cilj uspostaviti balans proračuna. Vrlo lukavo. I to, ja se nadam da će mediji registrirati jer uistinu u ovom rebalansu nema ničega što bi imalo ličilo na antirecesijske mjere. Mi ovim rebalansom spašavamo proračun dok u drugim državama uistinu idu antirecesijskim mjerama spašavati gospodarstvo. Mnoge države nisu ni uvele niti će uvesti bilo kakve nove poreze jer imaju dovoljno sredstava da ih usmjere prema onim gospodarskim granama koje treba spašavati. Mi smo dakako 5 koraka iza njih, a mnogo godina iza njih, jasno upravo zbog načina na koji mi sada radimo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo. Ma nije kolega da sam ja izbjegao reći antirecesijski jer ja smatram da on jest antirecesijski. A znate zašto je? Zato jer je Vlada smanjila 5,5 milijardi svoje rashode prije 3 mjeseca, zato što i u ovom i u prošlom i u pretprošlom rebalansu povećava poticaje za poljoprivredu, povećava poticaje preko HBOR-a preko 500 milijuna eura za malo i srednje poduzetništvo, a to je gospodarstvo, to je proizvodnja, to je stvaranje nove vrijednosti. Nisam o tome govorio jer mi gospodin potpredsjednik s ovim crvenim svjetlom stalno prekida misao pa moram se koncentrirati na njega. Dakle, zašto ne bi o plaćama govorili? O plaćama moramo govoriti jer našeg radnika, našeg zemljoradnika ne zanima koliko je postotak deficita državnog proračuna, njega zanima koliko je dobio plaću ili za koliko je prodao svoj proizvod. Zato je plaća mjerilo svih mjerila. I zato sam s ponosom istaknuo da je plaća u Hrvatskoj neusporedivo veća od plaća zemalja u regiji koje nisu imale tragičnu hrvatsku sudbinu i to treba reći narodu. Ako treba reći što smo loše napravili, mislim da treba reći i što smo dobro napravili.
I replika, uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Zahvaljujem kolegi Doriću koji je u svojoj replici ustvari na neki način rekao i suštinu onoga što ja želim kazati. Očito da mi stvarno zavisno od toga gdje sjedimo u ovoj dvorani različito shvaćamo ili smo mislili različito o tom rebalansu proračuna koji je trebao doći na naše klupe jer definitivno ovaj proračun nije antirecesijski. On samo privremeno opet, kao što je i onaj proračun što smo ga prije par tjedana ovdje raspravljali, da tako kažem lagano gasi vatru, ali nažalost neće je ugasiti. Građane Hrvatske, slažem se sa svima onima koji su tako rekli, apsolutno ne zanima u ovom času što se dešava, vi ste krenuli od Kanade, završili ste na zemljama u okruženju Hrvatske. Njih zanima ono što oni danas dobivaju, kako danas žive, što će dobivati za mjesec ili dva, da tako kažem, oni svojim buštama ili na svojim izvodima kojima im se pokazuje iznos plaće i njih jako zanima, odnosno željeli bi znati u kojoj mjeri su oni sigurni u primanja koja imaju sada, koja će imati sutra? Što je to na što oni moraju već u 9. ili 10. mjesecu davati? Krizni namet, krizni porez ili harač, kako god ga nazvali je nepravedan, zato što ide samo na jedne kategorije u ovom društvu i to na one koji ionako sve živo plaćaju i najuredniji su platiše u svemu, a naročito u onome što im se skida sa njihovih plaća i mirovina. Oni koji bi najviše mogli dati ovoj državi, njih niti u ovom proračunu, a sigurna sam niti u bilo kojem slijedećem rebalansu proračuna, a niti u proračunu za slijedeću godinu nećete ni dotaknuti, jer ako vi govorite o puno dubljim, radikalnijim i bolnijim zahvatima, to sigurno nećete zahvaćati u one koji imaju, nego u one koji sada imaju premalo.
Zahvaljujem. Vrijeme. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Pa sve što ste do kraja sad rekli ja bih podržao, samo ne znam na koga to mislite da ovaj rebalans, odnosno ovi krizni porezi nisu zahvatili, a trebali bi ga. To nisam razumio. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa bogate, nije zahvatio siromašne definitivno. A bogate je zahvatio sa porezom na skupe proizvode kao što znate, zahvatio ih je sa porezom na njihove plaće, jedino što možda bi još se moglo onda raspravljati o porezu na kapitalnu dobit, o čemu će se raspraviti vjerojatno u širem krugu, jer to znači definitivno manjak investicija, pa i manje plaće. No ne bih se složio da građane ne zanima što se događa u zemljama regije, zemljama Europe, Amerike i Kanade, jer tamo što se događa odrazit će ovdje. To je taj zakon spojenih posuda kojeg ne može ni čep začepiti. Ako je pala kupovna moć u Njemačkoj, onda sigurno ja neću moći svoj proizvod izvesti u tu Njemačku jer ga neće imati tko kupiti. I zato je važno uspoređivanje. Ne zato da pokazujemo samo koliko smo manje loši od drugih. I zbog toga možemo točno reći kao što je rekao kolega prije, imamo različite dijagnoze, imamo i različite terapije. Dijagnoza može biti pogrešna, terapija može biti loša, ali ja sam sretan da je ovaj puta doktor dobar.
Zahvaljujem. Ja bih samo htio upozoriti bez namjere da nekog sputavam ili nešto, ali ima još 38 pojedinačnih rasprava. Ova rasprava na uvaženog zastupnika Andrije Hebranga sa ispravcima i replikama trajala je točno pola sata. Tom dinamikom bumo gotovi za 19 sati. Samo bi to htel reći i idemo odmah dalje na raspravu. Uvažena zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. U predstavljanju ovog rebalansa proračuna ministar Šuker je rekao da je osnovna namjera rebalansa kresanje rashoda, a podaci zapravo govore potpuno suprotno, iako dapače i sam ministar kaže da su brojke objektivne. Dakle rashodi se ovim rebalansom smanjuju za 260 milijuna kuna, dakle svega 260 milijuna kuna, dok se prihodi istovremeno povećavaju za 1,4 milijarde kuna, dakle 5 puta više. Očito princip ovog rebalansa je povećanje prihoda, da bi se osiguralo pokriće rashoda. Nema u ovome reformi, nema strukturnih promjena u gospodarstvu, sve se kao i do sada do u ovim prethodnim rebalansima svodi na zadržavanje postojećeg stanja, što je princip funkcioniranje države koja je zapravo sama sebi cilj, koja nije u funkciji građana koji je financiraju, koja nema svoj dugoročni program vođenja zemlje, a isto tako nema ni kratkoročni antirecesijski program, dakle program izlaska iz aktualne krize, već funkcionira ad hoc. I ovaj rebalans proračuna također je ad hoc. Da Vlada u štednji ne polazi od sebe, a što bi trebala potvrđuje činjenica da ovaj rebalans ne temelji na uštedama u državnoj potrošnji, već ga temelji na prihodima koje će ostvariti dodatnim oporezivanjem hrvatskih građana. S tim da u maniri Poncija Pilata pere ruke da to zapravo i nije njezin prijedlog, kaže da je oporezivanje građana izvorno prijedlog socijalnih partnera. Dakle, nismo mi za uvođenje kriznog poreza, nego su to osmislili sindikati, mi ćemo samo to provesti. No bez obzira čiji je prijedlog izvorno bio, Vlada je odgovorna koliko god se trudila pobjeći od odgovornosti i koliko god tu odgovornost kroz apel za razumijevanje pokušavala redistribuirati i na same hrvatske građane. Pa tako u obrazloženju rebalansa proračuna Vlada kaže da je ovo rebalans solidarnosti svih skupina hrvatskog društva. Koliko zapravo u toj i takvoj izjavi ima licemjerja? Rebalans se zapravo temelji isključivo na oporezivanju primanja od rada i sadašnjeg i onog minulog, dakle i preko plaća i preko mirovina, a od oporezivanja primjerice imovine koja je u velikoj mjeri pritom stečena i na vrlo sumnjiv način, o tome u ovom rebalansu nema ni traga. Dakle, tek kad se bude oporezovala imovina moći će se govoriti o solidarnosti građana u financiranju države u zavisnosti od svojih ekonomskih mogućnosti kako je to zapisano i u hrvatskom Ustavu. Jasno je dakle da će se proračunska rupa opet pokrpati, naravno samo privremeno, oporezivanjem primanja građana. Dakako građani će za manju plaću i manju mirovinu moći kupiti manje, a to automatski znači i manje prihoda od PDV-a u državni proračun, a znamo da je PDV zapravo onaj temeljni prihod državne kase. Ali i tome je Vlada doskočila i to na način da u paketu zakonskih prijedloga koji prate ovaj rebalans proračuna, predlaže povećanje stope PDV-a s postojećih 22 na 23%, iako je već i ova stopa prometnog poreza jedna od najvećih u Europi i iako je ministar Šuker još prije jako kratkog vremena govorio da neće biti povećanja PDV-a bez jedne detaljne, temeljite analize u Ministarstvu financije. Međutim, očito je da je voda došla do očiju, čim se stopa PDV-a povećava i bez jedne takve detaljne analize. A što se pak tiče dodatnog oporezivanja građana treba naglasiti činjenicu da je osobna potrošnja hrvatskih građana smanjenja za 10%, što je najveći pad osobne potrošnje u zadnjih 10 godina. Jasno je očito da je standard hrvatskih građana prva i najveća žrtva ovakve politike aktuelne vlasti, dok istovremeno potrošnja države raste. Dakle, ovaj rebalans ide za tim da bude manji minus na računu države, ali će to istovremeno značiti veći minus na tekućim računima hrvatskih građana. Postavlja se pitanje može li osobna potrošnja hrvatskih građana pasti još više od ovoga? Dakako da može. Ako tako odluči ova Vlada. Kada je već bivši predsjednik države doktor Tuđman uspoređivao, odnosno hrvatski narod nazivao stokom sitnog zuba, onda ću ovu usporedbu iskoristiti da bih podsjetila na jednu vrlo mudru izreku toga istog naroda, a koja kaže, da se ovca šiša, a ne da joj se guli koža. Jer kada se ovci oguli koža, onda ona ugiba. I u tom kontekstu podsjetit ću da je premijerka prije podne rekla da je ovaj rebalans u funkciji stvaranja jedne dobre podloge za proračun za 2010. godinu. Ako se po jutru dan poznaje, onda temeljem ovog i ovakvog rebalansa proračuna hrvatski građani imaju zapravo jako puno razloga da se brinu za to kako će im biti sutra, odnosno kakva će im biti 2010. godina. Hvala.
Zahvaljujem. Moram intervenirati na jednu vašu rečenicu, a to je da je pokojni predsjednik Tuđman je nazvao hrvatski narod stoka sitnog zuba. To jednostavno nije točno. Nije istina. On je nazvao neke svoje protivnike političke, ali nikada hrvatski narod u cjelini. Ja bih vas molio da se o tome ipak vodi računa. Što se kaže za mrtvog čovjeka. Hvala lijepo. Uvažena zastupnica Nevenka Majedenić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo odmah na početku da kažem da ću podržati Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Smatram da će se s njime ostvariti onaj cilj, a to je postizanje makroekonomske stabilnosti, da će se isfinancirati sve obveze do kraja godine i da se stvaraju ovim rebalansom proračuna uvjeti solidni temelji za izradu proračuna za 2010. godinu. Drago mi je što je predsjednica prilikom izrade ovog prijedloga održala niz sastanaka sa socijalnim partnerima razmatrajući njihovih prijedloga i uvažavajući ih. I na tragu tih mišljenja razmjene između i Vlade i socijalnih partnera imamo i ovaj prijedlog rebalansa proračuna. Ono što bi posebno istaknula, smatram da ako govorimo o krizi da je to izuzetno važno, a to je zaštita najosjetljivijih skupina hrvatskog društva i ono što je po meni važno, a to je da se ni za jednu lipu nisu umanjene rodiljne naknade, doplatak za djecu, jer je to potpora obiteljima. U proračunu samo da kažem da ta pozicija iznosi 4 milijarde kuna. Za ovu Vladu demografsko pitanje, dakle populacijsko pitanje ostaje i dalje strateško nacionalno pitanje. I dakle što će nam i vrtići i škole ako nema djece. Za pohvalu je da će i zaposlene majke i dalje imati 6 mjeseci punu plaću. Podržavam također prijedlog odluke Vlade, odnosno prijedlog da se za učenike iz socijalno ugroženih obitelji i za djecu branitelja osiguraju besplatni udžbenici i za srednjoškolce, dakle iz onih socijalno osjetljivih obitelji međugradski prijevoz. Osvrnula bih se i na opće povećanje stope PDV-a za 1%. Ja mislim da on nije udar na standard i da se on neće biti generator općeg poskupljenja, te da su teorije netočne i zlonamjerne jer imaju za cilj dizanje tenzija i opće psihoze straha. A dokaz su tome i neke priče da će poskupjeti kruh i mlijeko, a to zaista nije točno. Mi ovdje u Saboru znamo da je stopa i za kruh i mlijeko nula posto, dakle nema poreza. S druge strane učinci povećanja PDV-a najbrže će se odraziti na prihodovnu stranu proračuna i omogućiti redovitu isplatu mirovina i plaća svim korisnicima koji se financiraju iz proračuna, dakle mirovine, zdravstvo, obrazovanje itd. Što se tiče poreza na plaće i mirovine njegova visina i visina porezne osnovice govori o tome da je on selektivan i da više oporezuje one koji više imaju, što također govori u prilog činjenici da Vlada vodi pravednu i socijalnu osjetljivu politiku. Oni potpuno su zaštićene mirovine i plaće, do 3 tisuće kuna i to se odnosi na 891 tisuću umirovljenika i 600 tisuća radnika koji neće izdvajati za taj porez ništa. Oni koji ostvaruju od tri do 6 tisuća 2%, a preko 6 tisuća plaćat će 4%. Slično obrazloženje dakle da vodi jednu socijalnu osjetljivu politiku, može se dati i za uvođenje posebnog poreza, trošarine na mobilnu telefoniju, luksuzne automobile, plovila i zrakoplove. Činjenica je da smo što se tiče mobilne telefonije suviše rastrošni. Imamo više mobitela nego stanovnika. Prošle godine je poslano 4 milijarde poruka. Ista stvar je sa osobnim automobilima. Kupuju se skupi osobni automobili. Smatram da je dobro da oni koji imaju više i koji žele skupe luksuzne automobile, koji žele jahte da trebaju i platiti. I mislim da i građani Lijepe naše to i očekuju i žele. Ono na kraju što smatram da je također izuzetno važno a to je Zakon o potporama za očuvanje radnih mjesta. Podrška poslodavcima koji su zbog krize došli u poslovne poteškoće. Skratili radni tjedan ili će skratiti sa 40 na 32 sata, odnosno uveli neradni petak. Evo tim poslodavcima država će pomoći s plaćanjem do 20% doprinosa, te 10% neto plaće, odnosno opet ono što vidimo 13% za radnike koji imaju djecu. Prema tome, na osnovu svega ovog što sam rekla evo kažem da još jednom podržavam donošenje ovog rebalansa proračuna. I dajem punu potporu predsjednici Vlade, ministru financija i ostalim članovima Vlade za sve što čine, za očuvanje radnih mjesta i za stabilnost financija. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Pa prvo ne znam koliko puta danas se već opetovano čulo da oni umirovljenici koji imaju do 3 tisuće kuna neće osjetiti ovo. Oni će jako puno osjetiti ovo, zato što je u cijelom paketu dogovora da nema usklađivanja mirovina u ovoj i u sljedećoj godini. Vi ćete od harača sakupiti 750 milijuna kuna od svih, dakle onih i zaposlenik i umirovljenika, a samo ušteda na tome što nećete uskladiti ove godine mirovine 750 milijuna kuna. Dakle, umirovljenici će vam dati 750 milijuna kuna plus oni umirovljenici iznad 3 tisuće kuna će vam dati još 4%. Sljedeće godine će vam ti umirovljenici dati 4% i plus 550 milijuna kuna koliko je bilo predviđeno sljedeće godine za usklađivanje. Prema tome, ako je neko posebno stradao u ovom paketu poreznog zakona su upravo najsiromašniji umirovljenici, zato jer njima to usklađivanje najviše i treba. Prema tome, dajte izađite sa cijelom istinom, nemojte reći ne bu ovo poskupilo, ne bu ono poskupilo a uzima vam 750 milijuna, i plus još ćemo vam uzeti 200 milijuna umirovljenicima iznad 3 tisuće kuna. I naravno da će poskupjeti sve ostalo. Neće biti odjedanput nego će se lijepo mic po mic poskupljivati zato jer nema unutrašnjih rezervi da se 1% PDV-a anulira. Možda ima na mjesec dana ali nema sigurno na cijelu godinu. Ne može vam HEP naći 110 milijuna kuna unutrašnje rezerve jer ima gubitak od milijardu i 300 milijuna.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Pa evo, ja ponovno kažem da mirovine i plaće do 3 tisuće kuna da neće biti taj porez na njih ali isto tako vam kažem a vjerujem da to ne znate da će ove godine biti usklađivanje mirovina. Prema tome, niste u pravu kada govorite. A što se tiče naših umirovljenika a ja dosta razgovaram s njima. Njima je u ovom trenutku najvažnije da dobiju na vrijeme mirovinu, to im je izuzetno važno i ova Vlada zahvaljujući ovakvoj politici, fiskalnoj politici ove Vlade sve do sada svaki mjesec redovito su umirovljenici dobivali mirovine. To je najbitnije. Možete vi pričati šta god hoćete, vi samo želite plašiti umirovljenike a to stvarno nije ni pozitivno ni dobro. Prema tome, nemojte ih plašiti.
Zahvaljujem. I sada je na redu uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Evo ja ću odmah na početku svoje rasprave reći jednu činjenicu za koju mislim da se svi možemo složiti a ona glasi da je puno lakše i ugodnije raspravljati o proračunu u vrijeme ekonomske stabilnosti, kontinuiranog gospodarskog rasta i stabilnog makro-ekonomskog okruženja. Dakle, u uvjetima kada je Republika Hrvatska upravo zahvaljujući kvalitetno osmišljenoj ekonomskoj i fiskalnoj politici Vlade Republike Hrvatske ostvarivala uistinu zavidne rezultate. Smatram da nije na odmet spomenuti neke od tih rezultata ostvarene u prethodnom periodu. To je gospodarski rast koji je prosječno ostvarivan gotovo 6% u prethodnom periodu. Inflacija koja se kretala značajno ispod 3%, povijesno postignuta najniža stopa nezaposlenosti u protekloj godini uz konstantan rast zaposlenosti. Poznato je da je prošle godine ukupno bilo u Republici Hrvatskoj zaposleno preko milijun 550 osoba. Konstantno smanjivanje deficita državnoga proračuna o čemu je govorio i ministar Šuker koji je u 2008. godini iznosio 0,8% itd. Također treba reći i to kako je proračun Republike Hrvatske od 2004. do 2008. godine povećan sa 81 milijardu kuna na 115 milijardi zarez 8, 800 tisuća kuna što nije samo rezultat jačanja gospodarskih aktivnosti i rasta poreznih prihoda. To je ipak rezultat i rada Vlade Republike Hrvatske koji je bio usmjeren na jačanje fiskalne discipline i uspostavu financijske konsolidacije. U tom kontekstu potrebno je spomenuti uvođenje jedinstvenog sustava riznice, obvezne interne kontrole i revizije te trenda prema kojem je državni proračun od 2005. godine pokrivao svoju potrošnju iz prikupljenih prihoda što znači da je ostvarivan primarni suficit proračuna. To je dakako doprinijelo i smanjenju duga opće države ali isto tako i konstantnom i kontinuiranom smanjenju deficita državnog proračuna. Nažalost, okolnosti u našem okruženju su se značajno izmijenile i tim novim okolnostima jednostavno se moramo kontinuirano prilagođavati i mi u Republici Hrvatskoj prije svega radi očuvanja fiskalne održivosti te očuvanja radnih mjesta i koliko god je to moguće očuvanja standarda naših građana. Naime, novonastale prilike u svjetskoj ekonomiji u drugoj polovici 2008. godine koje su nažalost nastavljene i tijekom 2009. godine najblaže rečeno su zabrinjavajuće. Mnoge zemlje svijeta ali i našeg najbližeg okruženja doživjele su uslijed sloma svojih financijskih sektora i veliki ekonomski šok. Ovdje treba naglasiti jednu činjenicu kako je financijski sektor Republike Hrvatske dok su mnoge druge zemlje morale ulagati ogromna sredstva za sanaciju i konsolidaciju svog financijskog sektora ipak je ostao neokrznut i ostao stabilan. Tome prije svega treba zahvaliti promptnom reagiranju Vlade Republike Hrvatske koja je predložila ovome Saboru donošenje zakona kojim se podiže osigurana štednja sa 100 tisuća kuna na 400 tisuća kuna. Treba dakle jasno reći da se danas gotovo sve zemlje našeg okruženja nalaze u dubokoj ekonomskoj krizi i bilježe pad gospodarskih aktivnosti koji je znatno jačeg intenziteta od očekivanog. To se odnosi čak i na one zemlje koje su se ponosile svojim gospodarstvima te svojom fiskalnom i monetarnom politikom, danas je o tome ovdje bilo riječi. Dakle, u takvim okolnostima odnosno u okolnostima negativnih međunarodnih ekonomskih kretanja bilo je za očekivati slične trendove u Republici Hrvatskoj iz razloga što Republika Hrvatska nije neka izolirana destinacija, već naprotiv Republika Hrvatska je dio europskog ali i globalnog financijskog i gospodarskog sustava. Uvažavajući promjene makro-ekonomskih okolnosti te negativan utjecaj globalne financijske ekonomske krize i na hrvatsko gospodarstvo ovaj rebalans državnog proračuna kao i onaj prethodni baziran je na očekivanom padu realnog bruto domaćeg proizvoda na godišnjoj razini od 4,5% i prosječnoj inflaciji od 2,7%. Ta činjenica utjecala je na smanjenje iznosa na prihodovnoj strani u odnosu na izvorni proračun ali su ti prihodi povećani u odnosu na prethodni rebalans za 1,4 milijarde kuna tako da ukupni prihodi iznose 111 milijardi kuna. Spomenuto povećanje rezultat je planiranog uvođenja novih ili povećanja poreza te trošarina što uistinu nisu popularne mjere. Ja se osobno mogu s time složiti da to nisu popularne mjere, međutim osobno smatram da su one u ovoj situaciji nužne jer osim ušteda koje su već činjene tijekom ove godine a radi stabilnosti javnih financija te zadovoljavanja nužnih javnih potreba neophodno je intervenirati i na prihodovnoj strani proračuna. Tijekom godine činjene su značajne uštede na rashodovnoj strani proračuna koje su kroz sva tri rebalansa ostvarena u iznosu od 6,5 milijardi kuna tako da ukupni rashodi proračuna iznose 120,5 milijardi kuna. Ovim rebalansom proračuna rashodi su smanjeni za 978,6 milijardi ali su istovremeno preraspodjelom i uvođenjem potpora za očuvanje radnih mjesta povećani za 720 milijuna kuna što znači da su neto uštede u odnosu na prethodni rebalans proračuna ostvarene u iznosu od 260 milijuna kuna. Veoma je važno naglasiti kako se unatoč značajnom smanjenju rashodovne strane proračuna odnosno smanjenju državne potrošnje kroz sva tri ovogodišnja rebalansa kontinuirano povećavaju stavke na rashodovnoj strani koje pridonose očuvanju radnih mjesta i zaštiti najugroženijih skupina stanovništva. U tom kontekstu spomenut ću činjenicu kako su izdvajanja za poticanje razvoja poduzetništva zadržala kontinuitet iz prethodnog razdoblja uz napomenu da su ista u posljednje četiri godine udvostručena, te da su ovim rebalansom predviđena sredstva za potpore poduzetnicima radi očuvanja radnih mjesta u iznosu od 200 milijuna kuna. S obzirom da dolazim sa prostora Vukovarsko-srijemske županije gdje je poljoprivreda iznimno značajna djelatnost iz koje veliki broj ljudi crpi svoj izvor egzistencije, posebno želim izraziti svoje zadovoljstvo što su unatoč nekim traženjima ipak sredstva za potrebe poljoprivrede povećana, povećana su za 15-tak % i to mislim da je jako bitno u kontekstu daljnjih prilagodbi i restrukturiranja našeg poljoprivrednog sektora. Treba reći i to kako je deficit planiran u iznosu od 9,3 milijarde kuna odnosno na razini 2,8% procijenjenog bruto domaćeg proizvoda, što znači kako je manjak smanjen za 1,6 milijardi kuna u odnosu na prethodni plan. Ono što mislim da je važno naglasiti za ovaj deficit, mislim da je to i ministar u više navrata danas naglasio, da njega neće bit problema isfinancira tijekom godine, naravno na inozemnom tržištu kako bi se što više slobodnih sredstava na domaćem financijskom tržištu ostavilo za naše gospodarstvo, ali i on predstavlja stopu deficita, stopa ta predstavlja ipak razinu kojom Republika Hrvatska održava svoju kredibilnost na svjetskom financijskom tržištu. Na kraju reći ću i to kako je radi ostvarenja ovoga proračuna prvenstveno njegove prihodovne strane, te radi osiguranja potrebnih mjera za očuvanje radnih mjesta, potrebno promijeniti i donijeti određeni broj zakonskih propisa kojima je cilj snažno antirecesijsko djelovanje i smanjenje deficita državnog proračuna. I o tome je danas bilo dosta riječi. O njima dakle ovom prigodom neću puno govoriti, jer će o istome već sutra biti rasprava na saborskoj sjednici, ali ću spomenuti to kako će ti zakoni koje ćemo donijeti i o kojima ćemo raspravljati tijekom narednih dana, pridonijeti državnom proračunu samo u 2009. godini za punih milijardu i pol kuna, a svoj onaj veći i pozitivniji efekt dat će tek u 2010. godini kada će ti pozitivni efekti iznositi oko 4,5 milijardi kuna. I na kraju želim reći da ću osobno prihvatiti ovaj proračun koji se bazira na neki način na solidarnosti svih slojeva društva i svih gospodarstvenika u Republici Hrvatskoj u ovoj teškoj gospodarskoj situaciji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Goran Marić.
Hvala lijepa. Već sam kazao da svaka ekonomska mjera ima i pozitivne i negativne učinke i svaka ekonomska mjera može biti i kratkoročna i srednjoročna i dugoročna, a ovaj rebalans treći po redu u ovoj godini je mjera fiskalne politike i može biti dobra pretpostavka za srednjoročne i dugoročne mjere, a ona je isključivo kratkoročna mjera. Ali istodobno s provedbom rebalansa moraju se donositi mjere koje će neutralizirati negativne pojave i trendove i koje će poticati proizvodnju, a samo povećanom proizvodnju poznato je da se može izići iz recesije. Nesporno je da u Hrvatskoj ima i siromašnih, ali je nesporno da u mnogočemu Republika Hrvatska prednjači u odnosu na druge zemlje. Rijetko koja država u svijetu ima toliki broj automobila i skupocjenih automobila kao Republika Hrvatska u odnosu na broj stanovnika. Rijetko koja prekomorska zemlja ima toliko jahti koliko Hrvatska u odnosu na broj stanovnika. Hrvatska ima čak odvjetnika više nego jedan Japan koji ima 100 milijuna stanovnika. Hrvatska ima cca pet milijuna mobitela kao rijetko koja država sa tolikim brojem stanovnika. Hrvatska ima i mnoštvo tvrtki koje su otišle u stečaj, a da su njihovi vlasnici postali jedni od najbogatijih u državi. Hrvatska ima i to da pojedinac ili korporacija ili skupina ima udjela u BDP-u više od 1% što je vrlo rijetko u drugim, sa imovinom više od 1% što je vrlo rijetko u drugim državama. Sve to ima uzroka i u onome što je Hrvatska naslijedila iz '90.-tih godina, jer nije samo posljedica recesije, nego je posljedica još i pretvorbe i privatizacije. Pa ne čudi da smo u teškoj situaciji kad samo od prodaje jedne banke nismo dobili u proračun ni kune, a ta banka ostvari u osam godinu jednu milijardu eura dobiti. Sve je to spalo danas na leđa državnom proračunu i ministru i Vladi. Ima i primjera neučinkovitog upravljanja godinama. Primjer brodogradnje. Sigurno je da bi brodogradnja bila učinkovitija kad ne bi bilo, kao što je godinama, da 2/3 zaposlenika ukupno u brodogradnji radi 1/3 poslova, a 1/3 zaposlenika koji su kao kooperanti rade 2/3 vrijednosti poslova u brodogradnji i da su kooperanti brodogradilišta jedni također od najbogatijih i tvrtki i pojedinaca vlasnika tvrtke. Imamo i državnih poduzeća koja se upravlja loše, koji su i u gubitku i treba mijenjati tamo direktore, a mi ih evo priznajem nismo mijenjali. Vrijeme je da ih se promijeni. Može se nešto učiniti pozitivno za sve građane Republike Hrvatske. Ima prostora za smanjenje pretplate Hrvatske radiotelevizije i mogu nadomjestiti nedostatak prihoda učinkovitijim upravljanjem i racionalizacijom poslovanja, kupnjom s manjom cijenom raznih serija, izradom scena i slično. Ima prostora jer je upitno i zakonski i ekonomski pretplata na fiksnu telefoniju. Ima slučajeva kada pojedinci ili grupacije naglo postanu bogatiji time što je država svojim postupkom njih obogatila. Takve postupke treba oporezivati. Kad se poljoprivredno zemljište preko noći proglasi u građevinsko, onda to su tolike promjene vrijednosti u imovini da to treba razmisliti da to bude podloga za oporezivanje. U ovakvoj situaciji otežanih uvjeta gospodarenja, neobjektivno je držati i nerealno prireze na razini 18% u Zagrebu, 15% u Dubrovniku, 15% u Osijeku jer se može gospodariti uspješno, razvijati centre, razvijati gradove i upravljati i osvojiti vlast i uz 0% prireza kao što rade to ovdje načelnici općina ili gradonačelnici ima primjer Zadra, primjer Koprivnice gdje čak osvajaju i sa 70% glasova, 85 kolega, hvala lijepa uz 0% prireza. Znači može se. I to su mjere koje treba donositi i koje će pripomoći da iziđemo iz recesije. Krajnje je vrijeme da se instrumentima monetarne politike utječe na smanjenje kamatnih stopa, na smanjenje pasivnih kamatnih stopa, a to je moguće, to je moguće instrumentima monetarne politike i to selektivnim pristupom. Znam da preuzimam odgovornost ponovnih napada na sebe jer kad sam govorio da treba smanjiti stopu obvezne pričuve onda sam bio izvrgnut napadima, a kad se to učinilo onda se hvalospjevi dijele drugima, ali meni je važno da se to učinilo i da je to pripomoglo. Tako i sada kažem da treba smanjiti stopu obvezne pričuve za kreditne plasmane na stambene kredite i to na onih 2% popisanih u Europskoj uniji, da to treba smanjiti stopu obvezne pričuve na kreditne plasmane za ulaganje u novu proizvodnju, novu tehnologiju, nove pogone, ali isto tako da treba, ako treba i povećati da bi se održala stabilnost financijska i povećati izdvajanja stope obvezne pričuve na kreditne plasmane za kupnju i preuzimanje drugih društava. Pa nek bude ponovo i 17 i 20% na takva preuzimanja. A poznato je da je samo jedna korporacija u Hrvatskoj u svim bankama u Hrvatskoj iskoristila potpuno limit kreditnih plasmana, a 80% tih plasmana čine kreditni plasmani za preuzimanje drugih društava. To je sve poremetilo gospodarsku situaciju u Hrvatskoj. Zbog svega navedenog kazao bih, podsjetio bih na jednu, kad se govori o poslodavcima jedan poznati ekonomist Smith je kazao da izvršavajući oni i poduzetničku ulogu i ostvarujući dobit vrše i neku ulogu općeg dobra i to je on nazvao teorijom nevidljive ruke. Međutim, ima s obzirom na ostvarene dobiti i ekstra dobiti koje se ostvaruju u pojedinim segmentima. Imam dojam da su zanemarili opće dobro, a da isključivo rade u interesu ostvarenja dobiti i da i u tom slučaju ne vrijedi Smithova nevidljiva ruka, nego da im treba čvrsta državna, ali vidljiva ruka. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I sad imamo 5 replika. Prvo je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Marić je na jedan izvrstan način opisao stanje u Hrvatskoj. Ja ću samo ponoviti možda nekoliko, neću uspjeti sve reći u 3 minute ili 2 minute. Kaže imamo vlasnika jahti više nego u bogatim zemljama. Bogataši su oni koji su stjerali neke tvrtke u stečaj. Ima pojedinaca čiji prihodi učestvuju negdje sa 1% BDP-a. Kaže državnim poduzećima, nekim državnim poduzećima se loše upravlja. Nemamo učinkovito poslovanje u državnim i javnim poduzećima navodeći televiziju. Država svojim postupcima pogoduje bogaćenju, a takvo bogaćenje ne oporezuje. Kaže, ne treba držati visoke prireze u gradovima, ali država drži visoke poreze u državi. Ja potpisujem sve ovo što ste vi rekli, ali kamo sreće da je ovo umjesto vas rekla predsjednica Vlade ili ministar financija. Da su oni to rekli, onda bi ovaj proračun izgledao drugačije, onda nam ne bi došli sa prijedlogom da se oporezuje rad sadašnji i bivši koji donosi prihod od 3 000 kuna. Bilo bi daleko bolje kažem da ovo što ste vi izgovorili da su to izgovorili oni koji su kreirali proračun.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolegice Zgrebec, ovaj 3. rebalans proračuna je nužan i dobar za ovakvu situaciju jer je on kratkoročna mjera, što sam i naglasio, ali je dobra podloga za donošenje sredovječnih, dugoročnih mjera, a o kojima sad imamo probleme koje treba rješavati dugoročnim i sredovječnim mjerama i probleme koje sam ja naznačio u svom izlaganju. Međutim, iskoristio bih priliku pa bih kazao da i oni najveći kritičari koji upućuju i na Vladu i podučavaju nas što treba činiti, a kad sam spomenuo u količini automobila, daleko najveći broj automobila u Europi od svih gospodarskih komora ima Gospodarska komora Hrvatske. A upravo odonuda dolaze glasovi kako se trebamo ponašati i kako činiti. A da izvršimo analizu svih gospodarskih subjekata, koliko su spremni dobrovoljno davati i uplaćivati članarinu, potpisujem više od 95% bi reklo ne žele plaćati za takvu gospodarsku komoru članarinu. Hvala lijepo.
Uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić, replika. Izvolite.
Pa kolega Marić, moram priznati da ste dirnuli bolnu ranu mi. 8 godina štitim građane Koprivnice od prireza, 8 godina osiguravamo visoku kvalitetu života u Gradu Koprivnici ne uvodeći prirez, iako su gotovo svi gradovi u Hrvatskoj ili tek tu i tamo neki nisu uveli i onda se suočavamo danas s jednom činjenicom da Vlada uvodi harač jer za razliku od harača koji će biti ubran i odnesen u Zagreb kad uvedete prirez onda za svaku lipu građani vas mogu pitati gdje ste ga reinvestirali. Za svaku lipu možete pokazati, evo vidite, ovdje je vaš prirez išao. Mi smo do sada činili ono što smo radili u Koprivnici bez prireza. Danas nažalost harač odlazi ponovno na potrošnju. Ima još jedan harač, taj harač se zove vodni doprinos. Za razliku od komunalnog doprinosa kojeg plaćaju oni investitori koji investiraju za svaku lipu zna se gdje je komunalni doprinos investiran, za vodni doprinos se ne zna. Ono što je tužna činjenica da u Koprivnici taj vodni doprinos iznosi više nego komunalni doprinos. Više investitor mora platiti Hrvatskim vodama, nego što plaća svojem gradu, a kada svojem gradu plati onda je to reinvesticija u podizanje kvalitete života u tom gradu. Dakle haračem se otima ono što smo dosada uspjeli sačuvati u plaćama svojih sugrađana.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega prirez je doista bolna točka, to priznam. Ali nisam slučajno današnji dan uzeo, iskoristio da bih to kazao, jer današnji dan nalaže da se to potakne. Olako je prošlo taj namet prireza kako su ga općine, gradovi nametnuli i to u visokom postotku, samo su 3 grada ispod 10% čini mi se. Najviše ih ima 10 i 12%. To je ogroman namet. To je nešto što je najviše usporilo gospodarski rast i što je najviše usporilo potrošnju, jer je izravno utjecalo na visinu neto plaća. Međutim, što se tiče sada mjere iz rebalansa državnog proračuna, neprirodno je da načelnik općine ili gradonačelnik ili župan imaju ovakva primanja kao što u nekim mjestima ima. Vi vjerojatno to dobro radite, jer da ne radite onda ne biste tako osvajali uvjerljivo glasove tamo i bez prireza. Ja vam i čestitam na tome. Ali ima onih koji zlorabe svoju poziciju, a štete na nacionalnoj razini. Prema tome, logično je bilo da se ograniči da ne mogu imati plaće načelnici općine 80% proračuna izdvoji za plaće službenika. I ja bih još predložio da se razmisli o tome da se ograniči da ukupni trošak svih plaća zaposlenika ne može prelaziti primjerice 3 ili 5% ukupnog proračuna i tek ćemo onda dobiti pravu financijsku disciplinu i na tim lokalnim razinama. Hvala lijepa.
Na redu je uvaženi zastupnik Gordan Maras, replika. Izvolite.
Hvala lijepo. Kolega Marić u svojoj raspravi ste dotaknuli jednu temu, a to je pravednija raspodjela, odnosno teret krize i na koga on treba pasti. Spomenuli ste i banke. Evo jedan primjer koji na žalost nismo čuli iz Ministarstva financija, ozbiljan je prihod, kada banke posuđuju novac od svojih majki banaka izvana, one ne plaćaju prilikom vraćanja kredite, ne plaćaju porez na kamate, i jedine su izuzete iz toga. Znači kada poduzeće posudi novac izvana, on plaća porez na kamate, dok to banke ne čine. To je jedan veliki iznos. Ili možda bi bilo pravednije da se plaća porez na kamate koje građani ostvaruju u bankama. To znači da određeni dio pučanstva, znači onaj bogatiji dio naših sugrađana ima novaca koje drže kao depozite u bankama i sada su kamate u bankama dosta visoke. Vi možete na depozit, ako imate novaca milijon, 2, 3, 5 kuna dobiti i 10% godišnje i ostvariti na taj način prihod od milijun kuna, ako imate 10 milijona kuna depozita i ne plaćate ništa, nula. Zbog čega nema tog poreza na kamate? Zbog čega tu nismo uzeli 15 ili 20% i na taj način ravnomjernije i više opteretili one ljude koji imaju novac, a 130 milijardi kuna je depozita u bankama. Govorimo o velikom novcu. Znači onaj koji će danas, evo ga ima jedan gradonačelnik u Hrvatskoj koji je rekao imam 60 milijuna kuna na banci. On sa 10 postotnom kamatom zarađuje 6 milijuna kuna godišnje svake godine, a plaća nula kuna. Pa taj može raditi bez plaće i bez ičega. Njemu je život igra. Ali to nam je omogućila ova Vlada ne predlažući takve prijedloge. I to je nepošteno i protiv toga se borimo.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Maras, kazali ste da ne plaćaju porez na kamatu kad posuđuju novac iz inozemstva, a kad vraćaju zarade na tomu, a da se plaća … [[Govornik se ne razumije.]] Ne plaća se inače porez na kamatu, i ja mislim da na tome treba i ustrajati i da ne treba porez na kamatu, jer je kamata komercijalna kategorija i ona se treba regulirati isključivo instrumentima monetarne politike. Zato sam danas i zavapio da je krajnje vrijeme da se poduzmu te mjere selektivne, da se utječe na visinu tih kamatnih stopa. Krajnje je vrijeme, jer ne možemo izići iz krize da poduzmemo bilo kakve rebalanse, da se zadužimo ne znam koliko, ako ostanu kamatne stope na ovakvoj razini, a za visinu kamatnih stopa je isključivo i odgovorna i zadužena Hrvatska narodna banka, a ne Ministarstvo financija. Hvala lijepo.
Sada je na redu uvaženi zastupnik Željko Jovanović, replika. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora. Kolega Marić vaše rasprave zaista uvijek iznimno cijenim, mislim da su vrlo kvalitetne, i nerijetko potpuno odudaraju od politike koju inače HDZ vodi, tako da se nadam da ćete imati malo više utjecaja u buduće vrijeme i uspjeti se izboriti za neke od svojih ideja. Nabrojili ste danas, između ostalog, što je sve Hrvatska i čega sve ima u Hrvatskoj. Pa dozvolite da to nadopunim i da kažem da je Hrvatska i zemlja u kojoj smo kroz nekoliko proteklih dana vidjeli da su 3 milijarde kuna nestale u korupciji u Hrvatskoj elektroprivredi i Hrvatskim autocestama i Hrvatskoj željeznici, a na žalost koliko god mi je to teško reći posljednja tragedija sigurno je vezana uz korupciju javne nabave koja se provodila u Hrvatskoj željeznici. Hrvatska je i zemlja u kojoj dnevno na neplaćena potraživanja raste za 23 milijarde kuna, a generator tih neplaćanja su državne tvrtke. Svjedoci smo da se više ne plaćaju ni doprinosi, doprinosi za zdravstveno, doprinosi za mirovinsko, uglavnom od državnih tvrtki. Hrvatska je i zemlja u kojoj 600 tisuća radnika prima plaću manju od 3 tisuće kuna, u kojoj 900 tisuća umirovljenika prima mirovinu manju od 3 tisuće kuna, a prosječna košarica četveročlane obitelji iznosi 6 tisuća 612 kuna. Dakle, Hrvatska je zemlja u kojoj milijon i 500 tisuća ljudi živi na rubu siromaštva, Hrvatska je zemlja u kojoj aktualna Vlada koja je zemlju i dovela na rub ponora predlaže da upravo ti jadni radnici i umirovljenici budu glavni nositelji izvlačenja iz krize, što samo pokazuje koliko zapravo ova Vlada više nema nikakav legitimitet da vodi Hrvatsku dalje.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala i na komplimentima, ali i ja djelujem u okviru politike HDZ-a i moje rasprave su doprinos politici HDZ-a. Što se tiče vaših opaski konkretnih, ja se nikada ne bih upuštao u ocjene izravne kad se radi o sumnjivim situacijama i karakterizirao nešto kao korupciju, kao pljačkom, a samo na temelju novinskog natpisa. Isto tako bih kazao da ni korupcija, ni pljačka, ni nemoral nisu vlasništvo nijedne političke stranke. To pripada nijedne ... to pripada samo svakom pojedincu. Dobro i zlo se razlikuje u pojedincu, a ne u skupini. A naravno da tamo gdje su ljudi tamo su i vrline i mane. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Ja ipak moram reći da ova sada jedna i druga replika malo bliže bi morale doći proračunu i rebalansu proračuna o čemu raspravljamo. I imamo još jednu repliku, uvažena zastupnica Božica Šolić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo gospodin Marić je u svojoj raspravi dotaknu jedan dio što se tiče lokalne samouprave i praktički 18% prireza. Svi znamo da je to Grad Zagreb. Najveći grad sa najvećim brojem stanovnika. Grad sa najvećim brojem malog i srednjeg poduzetništva. Grad sa najvećim brojem obrtništva. Grad sa najvećim brojem zaposlenih, ali istovremeno i sa najvećim brojem nezaposlenih i grad sa najvećim brojem socijalno osjetljivih. Sve te kategorije koje sam sada rekla, one moraju dati prirez Gradu Zagrebu 18%. I to je ono što u ovom vremenu, vremenu recesije i kada se hrvatska Vlada sa gospođom premijerkom, gospođom Jadrankom Kosor pronalazi i bori za rješenja kako izaći i kako naći rješenja za ovu situaciju. U Gradu Zagrebu je harač, a ne u Vladi Republike Hrvatske. Upravo u Gradu Zagrebu se provodi harač. Gledajte što se događa s tim 18% prireza? Događa se to da smo svjedoci, ja osobno koja živim u Gradu Zagrebu i koja sam zastupnica sa ovog područja, da već duže godina naši obrtnici pri otvaranju svojih tvrtki i malo i srednje poduzetništvo seli se iz Grada Zagreba da bi izbjegli taj harač 18%. Što se događa sa obiteljima nekima? U zadnje vrijeme svjedoci smo da mnoge hrvatske obitelji koje su autohtone u Gradu Zagrebu iseljavaju se iz Grada Zagreba da bi naravno osigurali si bolji život i lakši život na područjima nekih dugih županija. To je istina. I tu vi gospodo iz SDP-a, jer je vaš gradonačelnik iz ... [[Govornica se ne razumije.]]
Hvala lijepo. ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepo. Pa kolegice Šolić, nazvali ste ovih 18% prireza ipak po mojoj procjeni kao što i svi ovdje nazivaju jednim neprimjerenim imenom. Ja bih to nazvao pretjeranim poreznim opterećenjem. I dobro ste primijetili da mnogi sele i sa tvrtkama i sa sjedištima tvrtka izvan Zagreba da bi izbjegli to porezno pretjerano opterećenje. Ali isto događa se jedna situacija koja nije nam baš za pohvalu. Da mnogi fiktivno mijenjaju mjesto prebivališta da bi izbjegli samo plaćanje toga prireza. Ali iskoristio bih ovu situaciju, jer malo prije sam zaboravio kada je napadnuta da je Vlada odgovorna za 600 tisuća zaposlenika koji primaju manje od 3 tisuća kuna plaću. Ja bih samo kazao da za sve te plaće su sindikati koji štite njihove interese potpisali kolektivne ugovore. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom pojedinačnom. Uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Pa evo imamo treći rebalans, mislim onom zornom pokazuje da se u Hrvatskoj 6 godina premalo radilo, previše trošilo. Zaduživanje to je bila matrica nekako življenja i države, a i građana. Što se desilo? Mislim da smo se našli pred zidom kojeg ne možemo preskočiti. Gospodarstvo je preslabo, nismo ga razvijali, dugovi su narasli, nema više kredita, da sav taj nerad i dugove njime namirimo. U isto vrijeme ono što je loše mislim tvorac toga kraha nestaje. Čak ga stranka ispraća kao heroja, a novoj, staroj preslaganoj Vladi ostavlja obvezu da uskladi Hrvatsku i njeno stanovništvo sa mogućnostima u kojima jesmo. To je vrlo teško. I upravo ovaj rebalans proračuna treba da smanji plaće, režije, socijalna davanja, zaustavlja projekte. Jednom riječi došli su na plaćanje računi koje je HDZ-ova vlast ili njen ex ili po zadnjem saboru stranke, počasni predsjednik napravili u prvom redu rasipničkim obećavajućim ponašanjem. Posebno se to pokazalo pred lokalne izbore kada je prvi rebalans proračuna, umjesto da ima neophodne mjere za osnaživanje gospodarstva, reforme, smanjivanje državne potrošnje bio jedna kozmetička radnja u funkciji izbora. Ostali su svi projekti tada, a nuđeni su čak i neki novi. Ubrzo se pokazao i pad gospodarstva, pad BDP-a minus 6,7% prva tri mjeseca, a kada smo donosili proračun 2009. prognoze su bile rast 2% itd. Sve je to pokazalo da je vladajuća struktura nije bila u tijekovima krize u koji smo ušli. I što sada? Imamo treći rebalans u 7 mjeseci ove godine. Prva dva povećali su deficit proračuna. Što možemo očekivati od trećega? Kao što vidimo matrica je ista, rezovi prema najosjetljivijima, manje plaće radnicima, manje mirovine, ionako siromašnim umirovljenicima i braniteljima, ukidanje socijalnih prava najugroženijima. U drugom proračunu imali smo priliku vidjeti da se u školstvu sve uzelo što se moglo uzeti, od besplatnih knjiga, ne znam, prijevoza, domova itd. i nastavlja se sada uzimati onima koji su najmanje zaslužni za ovu krizu. Gdje su u ovom rebalansu novci za pokretanje proizvodnje, očuvanje radnih mjesta, spašavanje životnog standarda? Zašto se ne ide na oštre rezove smanjivanja ogromne državne potrošnje koja je oko 25 milijardi kuna? Da li itko u ovoj vladajućoj garnituri ne može skupiti snagu i reći, ne treba nam toliko općina, gradova, županija, ali i ne samo reći, nego i predložiti konkretne poteze. Jer reforma državne uprave ne znači samo uvođenje reda u plaće i privilegije čelnika lokalne vlasti. Problem je u enormno nabujaloj državnoj administraciji i lokalnoj samoupravi. Kome i dalje treba četiri puta veći broj općina i gradova od onih koji je bio kada se formirala samostalna Hrvatska? Ne znam. Da li nam je da bi se to riješilo potreban netko drugi koji će taj višak državne administracije i teritorijalnog ustrojstva odmah skresati? Recimo na kraju koliko to košta a koliko od toga ovaj narod koji to plaća ima koristi od cjelokupnog toga. Napravimo konačno i analizu koliko investicija imamo a u kojim nam u ovom momentu ne trebaju. Još prije par mjeseci pred lokalne izbore ex premijer je otvarao radove za nepostojeće putove a sve u promotivne svrhe vladajućih. Zašto i danas ne kažemo jasno i glasno da investicije kao pelješki most nisu bile realnost nego sila ex premijera i njegov inat. Zašto predsjednica jasno ne kaže da je pelješki most promašaj u vremenu u kojem je započet sa gradnjom? Zašto posjećuje IGH društvo koje kupuje zemlju oko tog mosta i koje je jako zainteresirano za gradnju? Uostalom, postavljam si jedno pitanje zašto nije tako atraktivno kupovati zemlju u Slavoniji na budućoj trasi kanala Dunav-Sava-Dunav. Pa zato što to nikada neće ni biti iskopano a trebao bi nam itekako da stabiliziramo poljoprivredu i uz njega stvorimo tisuće navodnjavanih hektara. Hrvatska sa nepunih 10 tisuća hektara koje navodnjava sa manje od 1% korištenih poljoprivrednih površina na jednom je od posljednjih mjesta po navodnjavanju u Europi. Suše su kod nas svake tri do četiri godine. A šta se tad dešava? Smanjuju se prinosi od 20 do 80%. A što mi imamo u vezi toga u rebalansu? Sitne novce koje smo predvidjeli i dalje smanjujemo, to je pitanje onoga dijela oko navodnjavanja koje bi svakako trebalo povećati. Da se ne bi baš ponašao kao političari opće prakse koji nam nude kvalitetna rješenja kao kupovinu pšenice kada je jeftina na svjetskom tržištu umjesto proizvodnje kod nas jer je to jeftinije za državu, ili čak šalju poruke preko sredstva priopćavanja da nam seljaci uopće ne trebaju jer su preskupi. Ja ću ipak reći nešto o dijelu proračuna koji se odnosi na poljoprivredu. Danas kada gledate proteste poljoprivrednika u Bruxellesu koji nisu zadovoljni poljoprivrednom politikom EU-a za koji se izdvaja 40% proračuna sa gotovo 55 milijardi. Postavlja se pitanje šta u ovom proračunu znači 4 milijarde kuna predviđenih za poljoprivredu ili ni 4% proračuna. U isto vrijeme gledamo i slušamo na našim TV programima veleumne profesore koji jednim klikom na laptopu donose uštede na rebalansu proračuna baš na stavci kojoj subvencije poljoprivrede. I sve to narod gleda, sluša, seljaci su sve više iziritirani, poljoprivredni proizvođači se pitaju kakvu im budućnost nudi ova država. A naši stručnjaci za proračun samo prepisuju stavke, brojke. Sve ove godine umjesto da poslije svakog proračuna analiziraju šta je postignuto povećanjem i ulaganjem u poljoprivredu i da li se išlo pravim smjerom jer postavljaju se opravdanja pitanja ako i toliko novaca što ih dajemo kakvu imamo proizvodnju, a konstatacija te proizvodnje je da ona se nije dostatno povećala, i šta je bilo da je enormno rastao uvoz. To je istina i zbog toga treba voditi više kontrole kako se ta sredstva troše. Zato je ovaj rebalans a posebno onaj za 2010. u odjelu poljoprivrede treba jasno definirati ciljeve poljoprivredne politike. U prvom redu znači temeljito treba izvršiti se revizija potpore, pa to je i sama Vlada rekla, zatim njihovu transparentnost, potrebnu ciljanost i izbalansiranost. Problemi koje danas imaju poljoprivredni proizvođači žitarica, pšenica ili stoke mlijeko posljedica su neracionalnog razvoja i neoptimalnog iskorištenja proizvodnih činitelja, visoko sofisticirane i skupe mehanizacije koja nema optimalni koeficijent korištenja a kupljena je na kredit, te nesigurnog tržišta na koje utječu europska proizvodnja koja je subvencionirana po drugim kriterijima. I upravo zbog toga dolazi do ovih problema koje imamo da nam ne može se živjeti od proizvodnje mlijeka, pšenice itd. Posebno treba razraditi politiku ruralnog razvitka jer 44% stanovništva živi u ruralnim seoskim prostorima. Njima treba kroz poticaje omogućiti zaposlenost i sigurne prihode, podizanje razine obrazovanje te će to dovesti i do pomlađivanja stanovništva u ruralnim sredinama i ostajanja mladih i popune na tim prostorima. Zbog toga ovaj rebalans svakako trebao bi povećavati određene stavke koje su vezane za poljoprivredu od intervencija na tržištu, zatim pitanja istraživanja u poljoprivredi što isto se smanjivalo, subvencije poljoprivrednicima, obrtnicima, malim poduzetnicima u ruralnim sredinama i pitanje razvoja slatkovodnog ribarstva, tu je sasvim se ukinule te kapitalne pomoći. I na kraju pitanje iz regionalnoga razvoja šumarstva i vodnog gospodarstva, sustav navodnjavanja svakako bi trebalo povećati tu stavku. Mnogo toga mislim trebalo bi se smijenjati. ... [[Govornici govore u glas, ne razumije.]]
Hvala lijepa. Replika se ne prihvaća jer je završeno bilo. Imamo dva ispravka netočnih navoda i jednu repliku. ... [[Upadica se ne čuje.]] Prekasno, završila je rasprava. Prvo je uvaženi zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Pa ponavljat ću u ovom domu koliko to bude potrebno da je pelješki most stvarna potreba stanovništva hrvatskog juga bez obzira koliko to vi to mislili da to nije tako ali hrvatski narod hrvatskog juga doista misli da je to njihova potreba i to jest njihova potreba. Dragi gospodine, vi do Osijeka imate i auto-cestu i željeznicu, vi iz Varaždina isto imate i auto-cestu i željeznicu, do Rijeke imate auto-cestu i željeznicu, do Splita imate auto-cestu i željeznicu. A što imate dalje? Ništa nemate. I onda vi govorite koje su potrebe hrvatskog juga. Pa dajte pogledajte malo o čemu se radi, sramite se kako možete tako govoriti.
Hvala. Drugi ispravak netočnog navoda uvažena zastupnica Karmela Caparin. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Ispravila bih netočan navod kolege koji kaže da se ovim rebalansom režu socijalna davanja. Već smo sto puta rekli da se ne režu socijalna davanja jer ovim rebalansom je ostalo 4 milijarde kuna u proračunu i za socijalno ugrožene, i za rodiljne naknade i za doplatak za djecu koji koristi 400 tisuća djece. A što se tiče vašeg prijedloga kako državnu upravu reformirati, pa vi dajete prijedlog da se 70 tisuća ljudi otpusti i u državnoj upravi i 30 tisuća u javnoj upravi, a pomnožite to puta dva ili tri puta članova obitelji pa da vidimo kako bi bili socijalno osjetljivi.
Imamo repliku uvaženi zastupnik Davor Bernardić.
Uvaženi kolega Bodakoš, pa dobro ste primjetili kada ste vukli paralelu između toga što se radi na Pelješkom mostu i kanalu Dunav-Sava koji bi trebao biti isto tako napravljen. Pa nema nikog u ovoj zemlji tko je protiv Pelješkog mosta, ja mislim da taj ne postoji. I zapravo bi svi bili sretni kad bi se taj most mogao završiti u što kraćem roku, no problem je taj što se ove godine i dalje idu izdvajanja za Pelješki most na razini 100 milijuna kuna, a radovi se neće odvijati onom dinamikom odnosno ne možemo utvrditi na koji će se način odvijati radovi budući da će se odvijati podvodni radovi. I htio bih još nešto reći. Stavka vezana za Pelješki most. Da je odlučnosti, kolege iz HDZ-a, Pelješki most se može napraviti u dvije, tri godine, samo treba reći idemo napravit, to je naš prioritet, idemo napraviti Pelješki most. A ne sad se odgađa gradnja Pelješkog mosta, kao što se odgodila gradnja autoceste Zagreb-Sisak, kao što se odgodila gradnja autoceste do Dubrovnika, kao što se odgodila gradnja autoceste do Bjelovara, kao što se odgodila gradnja autoceste do Koprivnice, kao što se odgodila gradnja kanala Dunav-Sava. To su sve projekti koje će neka Vlada u nekom vremenskom trenutku trebati završiti, a za sada se ne nazire kraj toga jer se ne odustaje od toga, a zapravo se već odustalo. Pa ajmo završit to, u dvije, tri godine ako je odlučnosti. To je ono što pričam.
Sada je na redu odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Bernardić, pa upravo je to ovo što sam ja rekao. Pitanje je nečega što se radilo i što se toliko forsiralo, pa nitko nije protiv toga da mi napravimo kanal Dunav-Sava-Dunav, da se napravi taj most. Ali da li je u svim tim situacijama bilo mogućnosti i potrebe da se baš to tada radi? Upravo te procjene koje je imao ex premijer i koje su svi ponavljali i koje su svi danas bez problema prihvaćaju da se šest godina, i gospodin Frane i ostali prihvaćaju da je to normalno sad da se to odgodi šest godina. Nešto se počelo, stalo se. Mislim da je bilo bolje da se počne, završi, ali ono što će nam donesti određeni prioritet, što će nam donesti novu vrijednost i što će nam kao takovo i stvoriti dohodak s kojim ćemo mi moći poslije i izgraditi pa i taj most za Pelješac, Pelješki most. Jer sigurno da bi ljepše bilo da se autoputom može doći do Dubrovnika nego na ovaj način na koji idemo sada, ali isto tako treba i otvoreno danas reći pa nismo, pogriješili smo, nismo trebali toliko forsirati kad smo vidjeli da baš to nije moguće u ovome vremenu i realizirati. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je pojedinačna rasprava, 16. po redu od 53. Uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, ministre i kolege zastupnici. Sigurno da Vlada Republike Hrvatske morala je poduzeti mjere koje su trenutno predmet raznih kritika, od neumjesnih do nesnošljivih i to najviše od onih političara koji su i sami desetljećima u samom vrhu hrvatske politike i koji su obnašajući razne funkcije dali svoj dosta veliki obol sadašnjem gospodarskom stanju u zemlji. Vlada Republike Hrvatske morala je poduzeti i takve mjere čiji će pozitivni efekti trenutno djelovati i preduhitriti veće gospodarske i socijalne probleme kako se ne bi ostvarila želja onih katastrofičara koji prizivaju bankrot, financijski slom tj. katastrofu u Hrvatskoj. Nezadovoljstvo građana, radnika, umirovljenika razumljivo je. Razumljivo je da sigurno nitko neće prihvatiti sa zadovoljstvom ako mu se smanjuje plaća, mirovina itd. Tako da bez obzira koliko oni bili nezadovoljni, ali mislim da ipak shvaćaju trenutku situaciju i to bolje shvaćaju od tih pojedinih političara. Pozitivno je to utoliko što će sve te mjere trajati, imaju određen rok, a to je rok negdje kraj 2010. godine. No ipak, ne treba zaboraviti jednu činjenicu, da je zadnjih pet do šest godina razina socijalnih prava znatno povećana u Hrvatskoj i to od većih mirovina, plaća, naknada nezaposlenima, roditeljske potpore, dječji doplatci, smanjeni broj nezaposlenih, a povećan broj zaposlenih. Vlada Republike Hrvatske nije negativno intervenirala niti u jedan propis kojim su uređena materijalna i socijalna prava, a posebno je poštivala sva prava državnih službenih i namještenika koja proizlaze iz kolektivnih ugovora. Sigurno da takva razina materijalnih i socijalnih prava ima svoju cijenu i da u ovom trenutku za sadašnje prilike je ona preskupa i ona se kroz ovaj rebalans proračuna privremeno umanjuje. Vlada Republike Hrvatske ne smije nasjesti oporbenoj euforiji u želji da dođu na vlast, da preuzmu vlast pa predlažu svega i svašta, prijedloge s kojima bi građani i radnici doživjeli još gore. Zamislite prijedloge, a logično da je to po onoj diviziji oporbenoj, što narodu gore, oporbi bolje jer će lakše doći na vlast, zamislite prijedloge o otpuštanju radnika čak od 40 do 70 tisuća u Hrvatskoj. Pa to pojedini političari tako izgovaraju olako, a da ne kaže koliki bi to bio trošak proračuna, koliko bi to u principu, kakve bi ustvari posljedice imale to po sudbini tih ljudi koji bi ostali bez posla, koji bi obilazili centre za socijalni rad, koji bi faktički bili na ulici i bez posla. Mislim da su takvi prijedlozi nesuvisli i držim da nisu dobronamjerni za radnike u Hrvatskoj. Prizivanje Međunarodnog monetarnog fonda i obmanjivanje javnosti da Međunarodni monetarni fond ne bi dodatno rezao i smanjivao plaće ni socijalna prava, mirovine itd., pa to je u najmanju ruku licemjerno. Licemjerno iz prvog razloga što Vlada 2000.-2003. već ima iskustva sa dva stand-by aranžmana koja je sklopila s MMF-om i znadu što su morali i na koji način su se obvezali bez socijalnih partnera na rezanje i plaća i svih socijalnih prava u tom trenutku. Cijenu čak to plaća i ova Vlada. Cijena je nekih blizu 2 milijarde kuna, ne znam, do sad je nekih milijardu i pol itd. Pa imamo i najsvježije primjere. Imate najsvježije primjere koji su sada u tijeku gdje je MMF sklopio ugovore, uzmite Srbiju gdje su se odmah zamrznule plaće, mirovine, otpustili državni službenici, smanjenje svih socijalnih prava. Imate Letoniju koja isti čas smanjit morala plaću za dodatnih 20% u odnosu na prošlo godinu pa je to ukupno nekih 35% su im smanjili, skresali sva socijalna prava, smanjili mirovine za 10%, imate Mađarsku koja je zatražila pomoć MMF-a, ali je prvo morala odmah devalvirati 30% svoju valutu u odnosu na euro i povećati PDV sa 20 na 25%. Znači, tamo gdje dolazi Međunarodni monetarni fond, logično da on neće ništa naređivati, ali će normalno tražiti što mora Vlada učiniti kako bi oni ipak onda tu pomogli ili bili neki financijski tutor ovdje. Mislim da bi to bilo daljnje otežavanje preživljavanja ovih građana i dodatni teret za građane ove zemlje. Zato nemojte prizivati MMF, već dajte podršku ovoj Vladi da bez vanjskog tutora izađemo iz ove gospodarske i socijalne situacije. Vlada po meni treba i slažem se sa svima koji su to danas izgovorili i više puta, treba zaštititi građane od bankarskih lihvarenja kojima sve više osiromašuju građane i svode ih na razinu dužničkog ropstva. Kamate na kredite su abnormalne, abnormalno visoke kao i kamate na štednju građana kojima privlače novac u banke. Ja ću se pozvati, evo sad opet na Kanadu, netko je spomenuo tu Kanadu. U Kanadi je štednja, kamate na štednju 1%. Imate čovjeka, naš čovjek koji tamo živi veli meni se ne isplati ulagat novce moje i štedjet u banci, ja ih moram negdje iskoristit, ulagat ih moram negdje u privredu, u gospodarstvo jer mi je kamata premala. Kod nas banke ne idu tom logikom. Idu kontra logikom, kako usisat sve više novaca od građana, a ne da se ulaže u razvoj gospodarstva. Nedopustivo je da banke dijele milijarde dobiti dok privreda i građani sve teže žive. Što građanima gore, bankama bolje u Hrvatskoj, bez obzira koliko se možda Vlada ne smije miješati, ali mislim da treba donijeti propise i da treba oporezovati i te banke. Treba isto tako uvesti porez na imovinu koja nije u funkciji osobne potrošnje. Isto tako, predložio bih da se uvede porez na imovinu sumnjiva porijekla i to na taj način da bi porez vlasnik plaćao sve dok ne dokaže ispravnost na koji način je stekao tu imovinu. Neka plaća porez, a mislim da u Hrvatskoj takvih ima i da ne bi bilo teško i kroz njih doći do dodatnih sredstava, do dodatnog prihoda. Pa znate, nekad su postojale komisije za ispitivanje porijekla imovine. Prisjetimo se i toga da imali su i ona dobrih iskustava. Vlada isto tako mora stati na kraj parazitskom životu javnih poduzeća. Nedopustivo je da u upravnim odborima, upravnim vijećima, nadzornim odborima sjede ne znam koliko broj ljudi po nekom ključu bravarskom političkom praksom, po tom ključu faktički samo da zadovolje nešto, a nemaju pojma niti razumiju uopće kojom se djelatnošću bavi to poduzeće gdje sjedi. Isto tako bi trebalo smanjiti broj članova nadzornih odbora i upravnim vijećima, maksimalno 3 do 5. Trebalo bi srezati te naknade, ne bi smjela biti veća od 50% prosjeka tog društva, poduzeća ili ustanove gdje sjede. I na kraju, smatram da bi trebalo izvršiti teritorijalni preustroj jer i za bogatiju državu od Hrvatske je nedopustivo da imamo 429 općina, 127 gradova, 21 županiju, gdje imamo pojedine gradove i županije su države u državama, gdje jednostavno je velika rastrošnost, a malo prije se i govorilo ovdje o porezu na dodanu vrijednost kako se na taj način usisavaju sredstva od tih sugrađana. Tako da mislim da bi tu trebalo napraviti reda i na kraju, podržavam još jednom Vladu da svakako bez stranih tutora pronađe pravi put izlaska iz ove krize i da ne nasjeda oporbenoj euforiji i papagajskoj retorici kojom se omalovažavaju Vladini potezi.
Zahvaljujem. I sad imamo 6 replika. Prvo, uvažena zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo, u potpunosti se mogu složiti sa raspravom kolege Kunsta, ali mislim da je potrebno, kolega Kunst je spomenuo kako Vlada nije dirnula u socijalna davanja i to je točno, ali mislim da je posebno važno napomenuti jer danas cijeli dan ovdje govorimo o socijalno ugroženoj kategoriji ljudi, međutim evo nitko nije spomenuo osobe s invaliditetom koji spadaju u tu kategoriji. Međutim, djeca s teškoćama u razvoju primaju i nadalje uvećani dječji doplatak. Nemojte to zaboraviti. Povećanjem osnovice za socijalna davanja u prošloj godini, osobna invalidnina porasla je za 250 kuna, doplatak za pomoć i njegu za 100 kuna. To možda nisu neki veliki novci, međutim puno znači nakon dugi niz godina što se osnovica nije povećavala i mislim da je Vlada socijalno osjetljiva jer je upravo pokazala na najosjetljivijoj kategoriji, nije dirala njihova stečena prava i kada situacija u državi bude bolja, svakako će ih i povećati. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Uvaženi zastupniče Kunst, pa ja ne bih htio da se dogodi ono što se dogodilo sa nizom stvari kada je riječ najave koje dolaze iz Vlade. Ja ću vas podsjetiti da ste žestoko branili ZERP, odustali ste od ZERP-a. Ja ću vas podsjetiti da ste u predizbornoj kampanji 2003. najavili da ćete PDV spustiti s 22 na 20%, odustali ste od toga. Ja ću vas podsjetiti da ste u ovoj zadnjoj kampanji najavili da neće biti novih poreza na ovaj način ih sad uvodite, dakle šalili ste se. Vi ste se sa svim tim stvarima šalili. I ne bih htio, sad nas plašite da mi plašimo ljude s MMF-om. Ne bih htio da vi dođete za 3, 4 mjeseca ovdje i pričate nam kako je MMF najbolje rješenje jer boljeg rješenja od MMF-a nema. A by the way, od MMF-a se novci dobivaju po kamatnoj stopi 2,5%, naravno uz neke uvjete, dok se Vlada zadužuje po kamatnoj stopi od 9% I pričali ste o ograničenju rasta kamatnih stopa. Ali ja vas moram podsjetiti da je i bankama zbog i javnih financija u Hrvatskoj i zbog odnosa i fiskalne politike narasla premija kreditnog rizika koju oni moraju platiti na trošak kapitala. I između ostalog i zbog toga su narasle kamatne stope. Ali mi smo vam poslali prijedlog u proceduru za ograničavanje kamatnih stopa. Na žalost taj prijedlog još nije bio na raspravi, a budući da su svi naši prijedlozi odbijeni vjerojatno će biti i taj prijedlog odbijen. A ja vas pozivam da podržite naš prijedlog za ograničenje rasta kamatnih stopa i da zaštitimo zajedno građane. To je konkretan primjer.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa kolega Bernardić, ja vjerujem da vi to možete pamtiti da je negdje ova svjetska kriza počela negdje početkom ove godine i znači ne negdje u ono vrijeme kada se u principu su provodili izbori, ako ste na to apelirali, pa što se sve obećavalo u predizborno vrijeme, nije nitko mogao znati niti pretpostaviti što će se dešavati kasnije i koje će to normalno imati posljedice na gospodarstvo Hrvatske, ali ne samo Hrvatske, nego i u njenom okruženju sve države, pa i države u svijetu. Imali ste danas prilike o tome više čuti da ne gubim vrijeme. A što se tiče Međunarodnog monetarnog fonda, pa ne budite dijete, i nemojte nasjedati na te provokacije da će MMF, sigurno dat će novac, ali kolika će biti cijena tog novca koju će platiti građani, koju će platiti upravo one najugroženije socijalne kategorije ovog društva? Podsjetit ću vas na MMF, a imate i vaše predstavnike tada u Vladi, koji sjede danas u Saboru. Podsjetit ću vas na što su se oni obvezali tada na MMF. Koliko su rezali plaće, koliko su rezali sva socijalna prava. Pa čak su dirali i Zakon o rad, smanjivali postojeća prava koja su bila utvrđena Zakonom o radu, od otpremnina, skraćivanja roka naknada primanja itd. Znači sve je to jedan dodatni itekakav uteg za ove građane koji jedva i ovako preživljavaju, čiji je standard ionako vrlo nizak. Tako da treba staviti na vagu i jedno i drugi i vidjeti što bi bilo bolje. Ja se slažem, možda bi bila jeftinija sredstva, ali bi bile posljedice daleko štetnije po socijalne kategorije ovog društva koji i ovako teško preživljavaju.
Replika, uvaženi zastupnik Željko Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Kunst govori da se oporba papagajskom retorikom ponaša u Saboru. Ja ga podsjećam da smo ponudili 12 zakona u proteklih 7 mjeseci koji su bili naš konkretan doprinos, dakle kritičkog odnosa pokušaja da doprinesemo kvalitetnijem donošenju zakona u ovom Saboru. Naravno sve je ignorirano. A što je radio HDZ proteklih 6 godina? HDZ-ova populistička politika imala je samo jedan cilj sačuvati osobne i stranačke privilegije. Kolega Kunst, objasnite vi meni, ako je 2003. godine u Hrvatskoj, u javnom sektoru radilo 190 tisuća ljudi, a danas ih ima 240, a da građani Hrvatske ni na koji način nisu dobili kvalitetniju, bolju javnu uslugu. 2003. trošilo se na javni sektor 14 milijardi kuna mjesečno, a danas 24 milijarde kuna. Pa koja je svrha bila ovog ogromnog povećanja od 10 milijardi, nego populistička politika kojom je HDZ kupovao glasove birača i tako pokušava ostati na vlasti, a istovremeno doveo državu u bankrot.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Kolega Jovanović, kako ne bih rekao papagajskom retorikom kad se stalno upućuju jedne te iste kritike, a ne nudi se nikakvo rješenje. Onda to ustvari se može jedino nazvati takvom retorikom. Ali kako bi vi meni mogli objasniti kad toliko ništa ne valja u ovih 6 godina kako vi govorite da je javni sektor zaposlio nekih 14 tisuća ljudi više, zatim da je zaposlenost 2003. godine kad ste ju počeli uspoređivati, u odnosu na sada 120 tisuća 423 radnika više zaposleno. Kako bi mogli mi rastumačiti da je nezaposlenost pala negdje za 103 tisuće 731 nezaposlen. Kako bi mi mogli objasniti da je prosječna neto plaća porasla za cirka 30% u odnosu na prosječnu plaću iz 2003. godine, da je minimalna plaća u odnosu na 2003. porasla za 55%, da je sindikalna košarica svega skočila za 15%, kad govorimo o troškovima, da je novčana naknada za nezaposlene u 2003. godini skočila za 350%. I sad kad se bude smanjilo ovim zakonom o kojem ćemo sutra najvjerojatnije raspravljati, bit će još 250%, jer u ono vrijeme je bila naknada za nezaposlene 900 kuna i onda smo se teško namolili tadašnjeg ministra socijalne skrbi da to podigne na tisuću kuna. A danas je ipak, i po ovom zakonu će vam biti negdje oko 2 i pol tisuće ona najviša naknada za nezaposlene. Pa znači kad ništa ne valja, recite mi, ovo je statistika, ovo nije da sam ja izmislio ove podatke, ako vas interesira ja ću vam pokazati gdje vam stoje, i možete ih sami provjeriti. Hvala.
Zahvaljujem. I sada imamo repliku uvaženi zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
E poštovani kolega Kunst, vi ste rekli da banke lihvare građane. Vidite banke lihvare i Vladu, jer Vlada svaki, odnosno Ministarstvo financija svaki utorak ima aukciju trezorskih zapisa. U posljednje vrijeme te trezorske zapise prodaje uz nevjerojatnih 16, 17% kamate kumulativne. Dakle, prodaje 100 kuna trezorskog zapisa po 92 kune i 70 lipa što je 7,3%, i 7,8% prema izvješću koje imate na web stranici Ministarstva financija, po 7,8% kamate. Kumulativno vam je to preko 16, 17% na rok od 364 dana. Naravno da poslije toga nema za plaće, naravno da se moraju kresati plaće, jer se mora sve ono što bi se dalo u plaće daje se za tako skupe trezorske zapise, odnosno za kamate, i maže se debeloj guski vrat, umjesto da se daju građanima dovoljno velike plaće. Vaše rješenje mi, kažite mi ne nudite rješenje. Vi ga nudite. Vaše rješenje se zove harač.
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Hvala lijepa. Pa sigurno da banke lihvare građane. Lihvare ove građane koji su sanirali te banke prije nego su faktički prodane stranim vlasnicima. I logično da ću biti protiv tako visokih kreditnih kamata koje danas te banke prepisuju tim građanima koji to sve teže i teže normalno vraćaju. Što se tiče ove kamate ona o kojoj ste govorili najveća 6,8%. Znači nije istina ove postotke koje ste vi ovdje iznijeli. I mislim da tu se ja potpuno slažem i sa vama i sa vašim prijedlogom kada ste rekli da bi ove banke trebali oporezovati, da bi trebalo u svakom slučaju te banke imati i voditi jednu politiku koja isto tako bi bila daleko osjetljivija, jer oni dijele sudbinu na kraju ovdje ovih građana u ovoj državi. Znači ne u faktički svojim matičnim zemljama odakle dolaze. I normalno da ću se uvijek zalagati da se na neki način određenim propisima stane na kraju ovom lihvarenju i stvaranju ja bih rekao nekog dužničkog ropstva građana prema tim bankama.
Imamo repliku uvaženog zastupnika Petra Mlinarića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kunst je govorio malo o rastrošnosti se danas dosta govorilo. Ja bih rekao ono što nije rečeno. Zaboravljeno je da je za vrijeme Račanove vlade osam garnitura nagibnih vlakova, nabavljeno po cijeni od 4,6 milijuna eura. Pola ih ne radi, koriste ih za rezervne dijelove. Bez natječaja izravnom pogodbom. Za iste Račanove vlade nabavljen je i mobilni uređaj za izdavanje karata. Ti uređaji zajedno sa dodatnom opremom koja se posebno platila koštali su 400 milijuna kuna. Nikada nisu proradili. Nabavljeni vlakovi su kupljeni usprkos upozorenjima da nisu prikladni za naše pruge i da mogu voziti do 200 kilometara na sat. Bilo je govora o kadrovima. Od Zagreba do Novske niti jednog šefa stanice nema HDZ-a sve ste ih smijenili preko noći. Toliko o kadrovima. Hvala.
I imamo repliku uvažena zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kunst evo ja ću poput mojih kolega iz opozicije poput papagaja kako vi to volite reći, ponoviti neke stvari. Ali čini mi se da se to može odnositi i na vas, jer nažalost i vi poput papagaja ponavljate uvijek iste stvari i pokušavate u ovom Saboru naravno pokazati i dokazati ljudima koji to ne znaju, da je njima danas puno bolje i da puno bolje žive nego su živjeli za vrijeme Račanove vlade. Kolega Kunst rekli ste da je točno da je razina socijalna prava, različitih socijalnih prava povećana u zadnjih nekoliko godina. To više puta. Ali ste također rekli i priznali ustvari, da je to sve skupa postalo preskupo za ovu državu i za državni proračun. Rekli ste da se ovim rebalansom proračuna da se ta potrošnja smanjuje. Dajte molim vas recite mi jer su nas svi ostali uvjeravali da se socijalna prava i razina socijalnih prava ne umanjuje ovim rebalansom proračuna. Ja ću se složiti s vama, pa reći, da smanjuje se i to za onu kategoriju koji će najteže osjetiti ovu recesiju, odnosno krizu, a to su oni koji ostaju bez svojih radnih mjesta. Na njih je ova Vlada išla između ostalog i smanjuje naknade jer ih stavlja u odnos na minimalnu plaću. Govorite u svojoj raspravi valjalo bi uvesti porez na imovinu, valjalo bi uvesti porez na sumnjivu imovinu, pa trebalo bi smanjiti ... pa bi trebalo smanjiti naknade. Ja postavljam pitanje, pa zbog čega nije to napravljeno u ovom rebalansu proračuna ili prije ovog rebalansa proračuna? A ne najlakše je bilo kao što ste rekli, oni će to najbolje shvatiti, udariti na mirovine i na plaće i udariti taj kazneni porez ...
Hvala lijepo. Isteklo vam je vrijeme. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Boris Kunst. Izvolite.
Pa vidite kolegice Sobol ne treba se sramiti svoje prošlosti. Onaj tko se srami prošlosti, njegova je budućnost jako upitna. A činjenice jesu bile takve kakve jesu. Svjedoci smo bili toga vremena vi i ja. No, vidite razlika je u čemu? U tome što sigurno nitko nije mogao očekivati da će ovakva recesijska kretanja biti i prema Hrvatskoj i da će izazvati ove posljedice. I da će zbog toga postati preskupa ova trenutna socijalna prava koja su drastično povećana zadnjih 6 godina o čemu vam non stop govorim. 5 do 6 godina kako hoćete. Ali kada ste vi rezali socijalna, materijalna prava, tada to nije imalo rok do kojeg će vrijediti. Ovo rezanje znadu ljudi da će vrijediti do 31. 12. 2010. godine. Znači sa nekim rokom, jer nažalost situacija je takva i to ljudi mogu shvatiti. Ali vaše rezanje košta ovu Vladu do sada nekih milijardu i pol kuna. Ne znam koliko će još u konačnici biti, jer nisu sve uspjeli niti platiti to što vi niste poštivali kolektivni ugovor ni njihova materijalna prava iz kolektivnog ugovora. Znači, znate ako ljudima rastumačite da je ovo privremena vatrogasna mjera kojom spašavate socijalno i gospodarsko stanje u državi za koje nije kriva ova Vlada, nego je jel je Njemačkoj kriva ova Vlada? Da li je možda kriva i Japanu ova Vlada? Ako je kriva, dajte molim vas recite krivi su tokovi svjetske gospodarske krize i financijske. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje s pojedinačnom raspravom 17. na redu uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre, zastupnice i zastupnici. Kao što znamo ništa u našem životu ne raste trajno ni zauvijek, pa ipak ekonomski rast i razvoj prihvatili smo kao sastavni dio civilizacije. I štoviše on nam je dokaz superiornosti, vječnosti te iste civilizacije u kojoj živimo. Sadašnja financijska odnosno ekonomska kriza jedan je od prvih znakova da smo kao civilizacija dosegnuli neke granice koje je sve teže preskočiti. Kada je pravi rast posto nemoguć pribjegli smo kreativnom knjigovodstvu kako bismo dokazali da i dalje rastemo. Situacija u kojoj raste u nekim dijelovima sustava nema, ali se rast održava dostupnošću svih vrsta kredita jest temelj financijske bombe koja je eksplodirala krajem 2008. godine u svijetu, a sada i kod nas. Prije par mjeseci na televiziji sam gledala čovjeka koji je predstavljao financijski sektor kako objašnjava da su za ovu financijsku krizu krivi siromašni slojevi, jer su se krenuli zaduživati preko svake mjere. Taj čovjek vjerojatno nije upoznat sa onom starom narodnom, da riba smrdi od glave, pa se obrušio na one koji se sami ne mogu braniti. Možda bi mogli nešto naučiti i od Nijemaca koje često uzimamo kao primjer. Naime, Njemačka Bundes banka u međuvremenu je otpustila 700 najbolje plaćenih brokera polazeći od vrha liste vrsta zarada kao prvi korak u ozdravljenju financijskog sektora. Oni su parolu na prodaju BMW, roleks, jahtu i kuće proveli u djelo. Ne mislim da menadžere treba otpuštati. Ali na ovom primjeru možda bi mi u Hrvatskoj trebali naučiti da je nužno bar skresati menađerske plaće koje u nekim javnim poduzećima iznose vrtoglavih 50 tisuća kuna na mjesec a o milijunskim otpremninama da i ne govorimo. Naravno, taj potez osim što bi bio politički korektan možda bi na neki način narušio stranački feudalizam što bi svakako pridonijelo demokratizaciji društva. To je naravno tek jedna od mjera, no mišljenja sam da sve predložene mjere za izlazak iz krize u konačnici moraju ponuditi sigurnost radnicima i njihovim obiteljima a potrebnim pravilima i nadzorima mora se ponovo uvesti etiku u financije. Naime već je osamdesetih pošteni rat stigao na loš glas i uvriježilo se mišljenje da onaj koji radi je u najmanju ruku gubitnik. Taj mentalitet pokušavalo se devedesetih prevladati pozivanjem na moralnu obnovu. Međutim, kompleksna pretvorba u ratnim uvjetima dovela je do ogromnih nepravdi i razbila čak i ono malo etike koje je nakon socijalizma još ostalo u ekonomiji. Dobro primjećuju pojedini analitičari da je točka na "i" nastupila krajem devedesetih naglim uskrsnućem starih kadrova i veličanjem vrijednosti propalog komunizma. Ta da se 2000. godina prikazivala kao velika prekretnica na bolje. Iako je promjena vlasti bila pozitivna za daljnju demokratizaciju društva cijena te prekretnice je bila vrlo skupa. Moralna obnova temeljena na agresivnom nametanju liberalizma ništa nije ispravila a vrijednost rada još je više pala. Revizija privatizacije nije provedena nego je štoviše cijela ta nepravda nastavljena. Tajkunsko bogaćenje s godinama je prelazilo u brze zarade na dionicama. Došlo je do poplave kojekakvih financijskih institucija, jačanja sektora u kojem se prodavalo puno pameti uz malo stručnosti, proizvodilo skromno a zarađivalo fantastično. Sve je to produbilo socijalne razlike i dodatno ponizilo rad i realnu proizvodnju. Stoga sam uvjerenja da je potrebno rehabilitirati rad kao socijalnu kategoriju, kao posao koji je potrebno obavljati savjesno i pošteno te kao poslanje koje definira čovjeka a u kojem na dostojanstven način čovjek postiže ispunjenje u društvenom području. Također potrebno je uvesti mjere štednje ali ne samo kapitala nego i resursa ponajprije onih prirodnih poput vode i zemlje. Jedno od najvećih bogatstava Hrvatske je njen ruralni prostor koji zauzima gotovo 90% njezine površine. Ruralno se sve manje percipira kao sirovinska osnova a sve više kao ekološka vrijednost, originalna znanja i kulturni identitet. Poljoprivreda je više od same gospodarske djelatnosti. Ona je način života, ona na specifičan način oblikuje obitelj, odnose obitelji, njeguje određeni sustav vrijednosti. Zato je razvitak ruralnog prostora temelj gospodarskog i društvenog jedinstva svake zemlje. Ljude koji žive na selu smatram čuvarima prostora jer su kroz godine sačuvali vjeru, jezik, kulturu, identitet hrvatskoga naroda. Stoga smatram da poljoprivrednici itekako imaju pravo na potpore jer dok oni žive na selu ne raste šikara, obrađuje se zemlja, čuva se biološka raznolikost i proizvodi se hrana. Iako se do prije nekoliko godina činilo da se sve može kupiti na svjetskom tržištu i da samodostatnost u proizvodnji hrane nije važna, čak ni poželjna najnoviji događaji kao što su naftna kriza, ratovi i terorizam, neobuzdana globalizacija, klimatske promjene ponovo u prvi red strateških interesa jedne zemlje stavljaju prehrambenu sigurnost. Ukoliko se neka važna poljoprivredna proizvodnja zatre ili značajno smanji nije ju moguće značajnije povećati u kratkom razdoblju a zemlja postaje ovisna o uvozu hrane na duži rok. Stoga Hrvatska mora osigurati najmanje 95%-tnu pokrivenost potreba za temeljnim prehrambenim proizvodima iz vlastite proizvodnje. Pitanje osiguranja dovoljnih količina kvalitetne hrane postalo je prvoklasno političko pitanje na koje smatram da mi u ovoj zemlji imamo odgovor. Hrvatsko selo mjesto je gdje se proizvodi hrana, poljoprivredna i seljaci su stoga važni jer osiguravaju proizvodnju hrane a ujedno i doprinose očuvanju biološke raznolikosti kroz tradicionalni način bavljenja poljoprivredom kao što je primjerice pašarenje. Svojim načinom života hrvatski seljaci sačuvali su autohtone sorte biljaka i pasmina životinja a time i genetsku raznolikost. Da bi hrvatska poljoprivredna postala konkurentna potrebno je uvesti tržne redove, suzbiti crno tržište, organizirati sakupljačke, marketinške zadruge, izgraditi tržnu infrastrukturu, poticati izravnu prodaju i preradu na gospodarstvo, poticati kupnju domaćih proizvoda za institucije koje se financiraju iz proračuna, uvesti programe za veću potrošnju mlijeka, ribe, voća, povrća te maslinova ulja kod predškolske i školske djece te na visokim školama i fakultetima i poticati potrošnju izvornih hrvatskih proizvoda i naravno tradicionalnu hrvatsku kuhinju. Kroz koordinaciju i povezivanje sektora, pritom mislim na turizam, postoji prostor za plasman kvalitetnih domaćih poljoprivrednih proizvoda. Hrvatska ima mogućnost pozicionirati se ne samo kao destinacija koja plijeni prirodnim ljepotama i starim povijesnim gradovima već i zaokruživanjem ponude kroz tradicionalna kvalitetna i ukusna jela i vina. Mnogobrojni turisti već sada otkrivaju Hrvatsku kroz taj segment. Kao što sam nebrojeno puta već naglasila u Hrvatskom saboru Hrvatska svoju razvojnu šansu najbrže može ostvariti upravo kroz povezivanje turizma i poljoprivrede zelene i plave Hrvatske. Stoga sam posebno pažnju proučavajući ovaj rebalans državnog proračuna posvetila razdjelu Ministarstva poljoprivrede gdje je vidljivo povećanje od 250 milijuna kuna što svakako treba pohvaliti. No ne mogu ne primijeniti da su bitno smanjene stavke ruralnog razvoja i to one namijenjene za gradnju mini sirana, punionica meda, gradnju pršutana ili prostora za proizvodnju kulena, pekmeza, sokova što ocjenjujem korakom unazad jer se taj novac uzima ustvari ljudima koji su odlučili od sirovine napraviti finalni proizvod, dati mu dodanu vrijednost i samozaposliti sebe i cijelu svoju obitelj. Povećanje sredstava na stavci poticaja u poljoprivredi veseli ako su ta sredstva namijenjena za realizaciju obećanja danih seljacima tijekom seljačkih prosvjeda. Naime, moram podsjetiti da seljaci nisu još uvijek dobili obećanih 2 kune i 20 lipa po litri mlijeka, premije kasne dva mjeseca, otkupna mjesta Dukat ukida na dnevnoj bazi i već ih je u zadnjih mjesec dana ukinuo stotinjak. Lako je Dukatu ukidati otkupna mjesta kad im se dopušta da kapom i šakom uvoze mlijeko iz Bosne i Hercegovine i kada država izdašno financira mljekarsku industriju da mlijeko naših seljaka pretvori u prah. Možda bi bilo mudrije taj novac dati seljacima da otplate kredite i da ne budu u dužničkom ropstvu zato što su gradili nove moderne farme već da im se pomogne da makar od danas krenu u proizvodnju od pozitivne nule. Naime, moram reći svima onima koji su danas ovdje u Hrvatskom saboru opetovano ponavljali da je poljoprivreda trošak. Gospodo, poticaji za ratarstvo su isplaćeni u iznosu od 75% za prošlu godinu. Znači da ta najveća poljoprivredna grana i svi oni koji se bave ratarstvom daju svoj doprinos zbog krize tako što su se odrekli svojih 15% novca. Dakle, dok se svima skida 3% seljaci su se odrekli 15% pa bi voljela da to zapamte svi koji se poljoprivredom nikad nisu bavili, ali koliko čujem danas sve o poljoprivredi znaju. O otkupnoj cijeni pšenice i uljane repice još uvijek nema konkretnog dogovora a srpanj se bliži kraju, no nadam se da seljaci ovaj put neće ostati kratkih rukava kao što je to bio slučaj s kukuruzom kad su otkupljivači iskoristili priliku i otkupili ga po daleko nižoj cijeni od tržišne i dogovorene. Unatoč takvim gorkim iskustvima u ime mojih seljaka i poljoprivrednih obiteljskih gospodarstava a vezano uz ovaj rebalans izrazit ću nadu da će tih dodatnih 250 milijuna kuna u resoru poljoprivrede uistinu biti namijenjeno seljacima koji su taj novac krvavo zaradili, a ne mljekarskoj i mlinarskoj industriji. I zaključno, gospodine potpredsjedniče, vidim da mi je vrijeme isteklo, moram reći seljacima nikad nije bilo lako i oni su sigurno umjetnici u preživljavanju kriza i bezizlaznih situacija. Ja im kao njihova zastupnica poručujem da sam uz njih, ljudi izdržite.
Hvala. Imamo jednu repliku. To je uvaženi zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Pa ja sam ovu repliku htio kolegi Bodakošu, ali sam bio zakasnio pa evo. Priča o ruralnom razvoju… /Smijeh./ Ali hoću reći, uvažena zastupnica Marijana Petir je spomenula ruralni razvoj, dakle na to je bilo i prethodno replika. Naime, ruralna područja u Hrvatskoj su preko 90%, to gospođica Petir zna sigurno bolje nego ja. Uglavnom je riječ o nerazvijenim područjima, dakle preko 77% su nerazvijena područja ta ruralna. I meni je jako interesantno kad vidim da je u rebalansu 67 milijuna kuna manje za ta područja, ali mi je još interesantnije kad čujem od kolegice Petir, članice vladajuće koalicije i dojučerašnje predsjednice Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke, da njoj nije jasno kako se to radi. Pa kako onda da mi koji smo iz tih krajeva iz Slavonije, iz Vukovarsko-srijemske županije da shvatimo da je ovo pomoć seljacima osim onoga što vraćate, što ste obećali kako ćete vratiti na način da programski dio očito smanjite pa da onda vratite dugove koje ste trebali ranije vratiti. Kolegice Petir, apsolutno podržavam vaš stav da hrvatskim seljacima treba pomoći, ali ovo nije pomoć hrvatskim seljacima, a pogotovo ruralnom dijelu Hrvatske. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine Heffer, meni je sve više nego jasno i dobro poznato, jer kao što ste sami primjetili ja sam sa hrvatskim seljacima svaki dan, naime ja sam seljačko dijete i nikad se nisam odnarodila od hrvatskog seljaka, pa dijelim sa njima njihovu sudbinu i njihov težak život. Ja sam u svojoj raspravi i spomenula da ne mislim da je dobro skidati na tzv. mjerama ruralnog razvoja, jer često sa kolegom Bernardićem, kojem se čudim da mi danas nije uputio repliku, ovdje polemiziram o tome i on tvrdi da seljake treba naučiti love ribu, a ne im davati poticaje. Pa mjere ruralnog razvoja jesu upravo to kako nekome pomoći da od svoje sirovine dobije konačni proizvod i zbog toga se ja zalažem da te mjere ruralnog razvoja budu svakako osnažene. Što se tiče 250 milijuna kuna više u proračunu za poljoprivredu, ja sam rekla da mislim da je to dobro i svakako pohvaljujem ako je taj novac namijenjen hrvatskim seljacima za prevladavanje ove teške situacije, jer kao što sam rekla hrvatski seljaci odrekli su se, za razliku od svih drugih skupina u društvu, 15% novca, dakle svima drugima skida se 3%, oni su se odrekli 15% svojih poticaja. Ja očekujem da ovih 250 milijuna kuna bude na tragu obećanja koja su im dana i za cijenu mlijeka, ali isto tako da budu pomoć u otkupu pšenice i uljarica što je danas izuzetno važno. Da je ta pomoć seljacima opravdana, govorila sam kroz cijelo svoje izlaganje jer mislim da je danas top tema u svijetu, pa tako i u Hrvatskoj, proizvodnja hrane. Dok imamo seljake, imat ćemo hrane, ne moramo se bojati gladi i zbog toga rat seljaka posebno cijenim i uvijek ću se borit za njih.
Zahvaljujem. Nastavljamo sa raspravom. Uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici. Ministre sa suradnicom. Počinjavši ovu raspravu reći ću jednu narodnu koja je ovdje velikom mjerom pogođena, a ta kaže onaj tko je problem uzrokovao problem ne može riješiti i to je moje mišljenje. Problem koji je uzrokovao, a uzrokovao ga je HDZ i koalicijski partneri zadnjih pet, šest godina neracionalnim trošenjem, korištenjem hrvatskih novaca hrvatskih poreznih obveznika, ovaj problem ne može riješiti, nema snage niti moći da napravi ozbiljne reforme i da na kraju krajeva proračun dovede u one granice koje to Hrvatska danas može podnijeti. Ova Vlada više ni nema potporu hrvatskih građana. Prošećite malo po ulici pa vidite što misle hrvatski građani. Jedini ispravni početak rješenja ovog problema je i ove krize da se ova Vlada promijeni. To vam poručuju građani, a poručuju vam sve češće i vaši socijalni partneri koje ćete za mjesec dva vidjeti na ulicama, ispred tih hrvatskih građana. Oni ne vjeruju da vi ovaj problem možete riješiti i vi ne možete sigurno ponuditi Hrvatskoj, hrvatskim građanima promjenu situacije i neku perspektivu. Nažalost, ovaj proračun ovakav kakav je, ja ga ne vidim kao dobrog, dobit će potporu u ovom Parlamentu i on je na neki način nastavak agonije, nastavak agonije neracionalnog trošenja novca. I kad pogledate usporedbu prošle i ove godine, kad pogledate da su prihodi prošle godine bili planirani 115 milijardi kuna, ove godine 110 milijardi kuna, a kad usporedite rashode, rashodi su veći za skoro 3 milijarde kuna, 2,7 milijarde kuna. Znači, prihode planiramo 5 milijardi manje, a trošit ćemo 2,7 milijardi više. Pa evo ja bih to pokušao približiti prosječnom građaninu. Imate manje novaca, više ćete potrošiti. Da li može prosječni građanin voditi takvo svoje kućno gospodarstvo ili svoju obitelj kako vodi hrvatska Vlada Hrvatsku državu? Normalno da ne može, to tako neće niti proći i na kraju će se sve srušiti kao kula od karata. Nažalost, nećete cijenu platit samo vi gubitkom vlasti, cijenu će platiti svi hrvatski građani svojim smanjenjem standarda i plaćanjem dugova koje ćete vi iza sebe ostaviti. Na Odboru za financije danas sam pitao ministra, i kolega Marić je to isto pitao, da li je moguće sljedeće godine planirati proračun koji će biti bez deficita. Kaže ministar nemoguće, bit će deficit sigurno samo je pitanje koliko. I to je još jedan prilog mojoj raspravi da ova Vlada ne može riješiti problem koji je u Hrvatskoj danas prisutan, da se ne može riješiti problem da se troši više nego što se ima i zato su potrebni izbori da nova Vlada dobije legitimitet i snagu da provede reforme koje joj trebaju. Nova Vlada je vidjet ćete kada vam građani kažu, to sigurno nećete biti vi. Da li je to realno planirani proračun? 4,5% pada. To je pitanje koje ovdje stavljam pred ministra. Nakon prvog tromjesečja 6,7 manjak, drugo tromjesečje neće biti znatno bolje. Svi govore o padu turističke sezone oko 10-tak Što ako se desi da gospodarski pad bude 6, 7%? Gdje ćemo naći još 4, 5 milijardi kuna koje će bit potrebne? To govorim zbog toga što vam kažem da smo trebali već u ovom rebalansu pa pod cijenu i da raskidamo ugovore za radove koji su ugovoreni ili one koje su natječaju u tijeku ili su natječaji pred potpisivanjem ugovora, pod cijenu da što više uštedimo, a moglo se, vidi se unutar proračuna da postoji prostora za to. Light rebalans, prošli prije 2 tjedna od 700, 800 milijuna kuna. Pa kako ćemo nazvati ovaj rebalans od 260 milijuna kuna u rashodovnoj strani? Ultra light? Super light? Nema tu nikakvih ušteda, jedino što ste se sjetili je uzeti prosječnom svakom hrvatskom građaninu, penzioneru, zaposlenome 70, 80 kuna mjesečno i to je vaše rješenje? I nemojte govoriti da onaj koji ima ispod 3 000 kuna neće platiti ništa. Platiti će, dignuti će se cijena. Sve su ovo priče za malu djecu i vidjeti ćete to vrlo brzo. Inflacija i povećanje PDV-a će sigurno dovesti do inflacije koja će bit na djelu na jesen. Sve će to nažalost platiti oni koji imaju najmanje. Harač koji je danas više puta spomenut sastoji se od PDV-a 500 milijuna kuna, posebnog poreza 750 milijuna kuna, a pazite ovo, bogati će platiti 30 milijuna kuna. To je porez i trošarina na luksuz. Planiranih 30 milijuna kuna. Evo, hrvatski građani, to vam nudi ova HDZ-ova Vlada. Vi ćete platiti milijardu i 300, 400, prosječno svaki mjesec po 70 kuna, a bogati koji će kupovati jahte i druge stvari koje će se trošarinama opteretiti, platiti će 30 milijuna kuna i to je pravda i pravednost koju ova Vlada hrvatskim građanima nudi. Da li smo iskoristili sve mogućnosti prihoda u proračunu? Ja ne vjerujem. Pričao sam već u nekoliko prijašnjih replika, zašto ne oporezujemo više neke stvari? Zbog čega se dividenda ne oporezuje? Zbog čega ljudi u ovoj Hrvatskoj mogu godišnje zarađivati desetke milijuna kuna, ne platiti niti kune poreza? Rekao sam, netko tko ima 50 milijuna kuna može na banci zaraditi 10% kamate 5 milijuna kuna, neće platiti niti kune poreza. Ali hrvatski građani će platiti. Onaj sa 2 000 kuna kroz PDV, onaj sa 3 500 kuna će platiti 70 kuna svaki mjesec. A prihodi od dividende firmi u vlasništvu Hrvatske države su planirali u astronomskom iznosu od 89 milijuna kuna. Firme koje vrijede 75 milijardi kuna prihoda svake godine 89 milijuna kuna od dividende u proračunu. Tu se pokazuje koliko je uspješno upravljanje tim firmama i da ima minimalni povrat na kapital u tim firmama koji je na tržištu prosječan ili povrat na prihod od 2%, 3%. Mogli bi te firme uplaćivati po 2 milijarde kuna godišnje, ali ne, normalno da ne, onda ne bi plaćali struju skuplje, prodavali jeftinije po tko zna kojim razlozima. Onda ne bi imali otpremnine od milijunskih iznosa kada im se raskidaju ugovori, onda ne bi radili netransparentne natječaje zbog kojih stradaju hrvatski građani, ovih dana vidimo to. Sve je to što se kaže nama ova HDZ-ova Vlada dala i zbog toga sam siguran netko je viknuo koja će to Vlada biti? Neće biti sljedeća Vlada HDZ-ova, vjerujte. Evo ga, rekao sam žao mi je, prostora u proračunu je bilo, malom analizom bi se našlo još više prostora dubinskom vjerojatno i 5, 6 milijardi kuna. Nismo našli ništa nego 260 milijuna kuna rashoda i milijardu i 400 uzetih od hrvatskih građana, a sljedeća godina, imperativ je po meni da se napravi proračun koji će biti bez deficita i koji će biti bliži 100 milijardi kuna nego što je rashodovno sada. Nikakvih 118 milijardi, tu treba kresati 15 do 20 milijardi kuna dolje. I onda Hrvatska ima perspektivu. Nažalost ova Vlada to ne nudi, hrvatski građani od ove Vlade i to im sada poručujem odavde, ne moraju ništa očekivati jer ona nema snage napraviti ništa, ali na sljedećim izborima doći će oni koji znaju. Hvala lijepa.
Doći će oni koje narod odabere. A sad imamo 2 replike. Prvo je uvaženi zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Hvala vam. Pa evo, kolega Maras, potaknuli ste me na jednu priču. Pričali ste o uštedama na rashodovnoj strani. Pa kako je moguće da je u Hrvatskim željeznicama preko 400 menadžerskih ugovora? Kako je moguće da je minimalna plaća saborskog zastupnika, tu gledam sve, 13,5 tisuća kuna, a 2 000 ljudi u javnim poduzećima imaju plaće koje su 3, 4, 5, 6, 7, 8 puta veće od plaće saborskih zastupnika? Barem 2 000 ljudi. Ja sam poslao danas pitanje premijerki Kosor da mi dostavi sistematizaciju koliko ljudi u javnim poduzećima i s državom povezanim poduzećima ima plaće veće od minimalne saborske plaće. A ja vam kažem, ako je 400 ugovora u HŽ-u menadžerskih, da tih ugovora ima jako puno. To je omalovažavanje ne samo institucija ove države, nego to je i omalovažavanje i hrvatskih građana jer ljudi u javnim poduzećima ne moraju podastrijeti račune koji imaju menadžerske ugovore, a oni djeluju i rade u javnim poduzećima. Ta poduzeća su javna. Ona su preko države vlasništvo hrvatskih građana. O tome pričamo. I normalno da se u tim poduzećima mogu uštedjeti znatna sredstva. Pa normalno da se mogu kad tih plaća ima hrpa koje su toliko puta veće od saborskih plaća i to je ono o čemu govorimo. Evo, ja se nadam što skorijem odgovoru, pa ćemo onda vidjeti koliko novaca odlazi nekontrolirano u javna poduzeća. Evo, svjedoci smo bili prije par dana da su neke plaće bile sa određenim bonusima i na razini 100 tisuća kuna mjesečno. Pa to je 4 puta više od predsjednika Vlade ili predsjednika države. To je strašno.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Odgovor je vrlo jednostavan na to pitanje. Moguće je zato što ne postoji volja da se to riješi i moguće je zato što velika većina od ovih 400 u HŽ-u ili ima nekoga pri vlasti u HDZ-u ili je pisala pismo nekome u HDZ-u i divila mu se i na konto toga zaslužila tu plaću koju ubiti ne zaslužuje. Ne zaslužuje niti jedna od ovih firmi, sve su napravile gubitke. Pričamo o firmama. Evo "Croatia osiguranje" koja je prošlu godinu završila malom dobiti, ali smanjenim vrijednošću kapitala od, čini mi se 300 milijona kuna. Da li su to rezultati koji opravdavaju plaću 40 tisuća kuna? Nisu. Ali to je raspodjela plijena unutar vladajuće koalicije i tome treba stati na kraj. Ne može HSLS dobiti svoje … [[Govornik se ne razumije.]] u "Croatia osiguranju", HDZ u Hž-u i onda se svi čudimo zašto su rezultati loši. Zbog toga što taj posao ne rade kako treba.
Zahvaljujem. Ja bih ipak molio da se držimo teme, ja tu malo malo pokušavam ipak približiti se temi i da se držimo teme. Sada je na redu uvaženi zastupnik sa replikom, Boris Matković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo kolega Maras, par stvari samo. Kao prva izbore će dobiti onaj kome birači, odnosno građani Republike Hrvatske daju povjerenje, o tome nećete dakle vi odlučivati, to je definitivno. A ja se uzdam u njihovu pamet, a to znači da će podržati one koje su podržavali i do sada i koji znaju vrlo dobro što hoće i koji na kraju i vole ovu domovinu. Kao drugo, u Hrvatskim željeznicama je samo 8 ugovora. Ovaj od 100 tisuća kuna je osoba koja je podržavala vašega kandidata na izborima. Toliko da razjasnimo tu činjenicu. No nisam htio replicirati u tom pogledu. Htio sam reći nešto vezano za socijalne partnere. Točno je da dio sindikalnih čelnika je pokazao što im znači socijalni dijalog. Tu se misli prvenstveno mislim na dakle SSSH na čelu sa gospođom Knežević koja zapravo odbija bilo što i koja dolazi čak i prijeti izvanrednim izborima, poziva na prosvjede itd., itd. Međutim, tu je riječ o politikanstvu, ali i o kratkovidnosti, a to potvrđuje ovo što vi hoćete. Zašto? Pa vi hoćete 100 tisuća ljudi izvan dakle sustava, dakle ostaviti tamo je li gdje ne bi trebali biti, bez plaće, bez života, a govorite ovamo o nekom haraču. Pa gospodin Linić, to je danas toliko puta rečeno, 70 tisuća bi iz uprave makao, 30 iz javne, a plus toga priziva na MMF. A zna se šta znači MMF. To je jako dobro poznato. Onda nema socijalnog dijaloga. Onda nema rasprave o tome. Onda nema socijalnog partnerstva ni gospođi Knežević ni bilo kome drugom. Prema tome, vi ste ti koji očito dakle biste htjeli rezati i više nego što to ova Vlada sada sa svojim dakle je … [[Govornik se ne razumije.]]
Zahvaljujem. I odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine Matkoviću vama svi koji ne misle kao vi, kao HDZ su politikanti, a na vašu nesreću takvih je svakim danom sve više. Na kraju ćete ostati samo vi koji znate politiku, ovi svi ostali politikanti, tako da to je vaš problem. Jučer vam je bio, jučer su vam sindikati bili dobri, danas nisu dobri. Pa zašto se ljudi ne bi bunili? Opalili ste im, upalili ste na prosječnu plaću 100 kuna mjesečno da plaćaju vaše manifetluke. Pa tko se ne bi pobunio? Zašto bi netko plaćao HDZ-ovu rastrošnost? Zbog čega, recite? I normalno da se bune i bunit će se sve više i vidjet ćete da će ljudi znati izabrati na slijedećim izborima, a to sigurno neće biti kontinuitet ove politike koja je sada, jer ta politika ne nudi Hrvatskoj ništa dobro i zato je jedini preduvjet rješenja ove krize da se ova politika promijeni.
Ja bih molio zastupnike i rekao sam maloprije, držimo se teme. Proračun je, a ne predizborni skupovi. Došlo bu i to na vrijeme. A sada je na redu uvažena zastupnica i potpredsjednica Doma Željka Antunović. Izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče. Ja ću citirati odmah na početku jednu rečenicu predsjednice Vlade koju je izgovorila jutros kad nam je predstavljala proračun, odnosno rebalans proračuna. Rekla je: "Imamo jednu Hrvatsku i za nju moramo učiniti sve". I to je doista rečenica koju je ona izgovorila pomirljivo i na koju ni ja, ni nitko bio iz oporbe ili iz vlasti, iz javnosti, ovakvih ili onakvih, lijevih ili desnih glasača nema nikakav prigovor. Međutim prijepor postoji oko načina o kojim razmišljamo kako učiniti to sve da Hrvatskoj osiguramo prosperitet i ono što je meni osobno najvažnije sigurniji i bolji život građana. Položaj građana u kojem će oni moći mirno raditi, biti sigurni za svoj posao i živjeti od svoga rada ili biti relativno sigurni koliko je to moguće u uređenom tržišnom gospodarstvu. Međutim ključno pitanje koje ja ovdje želim postaviti i onima koji su predlagatelji ovog rebalansa proračuna je, jeste li gospodo učinili baš sve što ste mogli da bi osigurali opstanak države, opstanak državnog proračuna, javnih financija, isplatu plaća, mirovina i svih onih izdataka koji se financiraju iz državnog proračuna. Rečeno je jutros da ova Vlada uspješno kontrolira rashode i smanjuje deficit kroz svih 6 godina svoga postojanja. Moglo bi se reći da je to točno, ali koju cijenu za to plaća? Osim kontrole rashoda njihove visine koja je usprkos toj kontroli bila prebrza, rast rashoda je bio prebrz u odnosu na tadašnji rast bruto društvenog proizvoda, vi uopće niste kontrolirali i pokušali mijenjati strukturu rashoda koja je neproduktivna. Ti rashodi nisu bili ulagani u produktivne aktivnosti, u one aktivnosti koje će sutra ili prekosutra donositi nove poreze, nove prihode proračuna. Vi ste jednostavno podilazili brojnim zahtjevima različitih struktura ljudi, potrošili novac, zaduživali se za tu potrošnju i danas od toga nemamo ništa. I zato nije ovdje svrsishodno postavljati pitanja trebamo li ili ne trebamo nešto napraviti kad govorimo o restrukturiranju javnih poduzeća, željeznice, državne uprave. Trebamo. Naravno da trebamo. Ali ja onda s pravom postavljam pitanje kud je otišao novac i koliko smo povećali efikasnost svih tih javnih poduzeća ili javnih službi koji je uložen kroz svih ovih 6 godina u to isto restrukturiranje? Ta gledajte svaki proračun i vidjet ćete milijarde i milijarde kuna i eura iz europskih fondova, iz prihoda, punih prihoda državnog proračuna koji su otišli u to restrukturiranje i prkos tom potrošenom novcu mi imamo sve neefikasniju i neefikasniju javnu administraciju. Mi kada pogledate malo po izdacima u tom proračunu, onda ćete vidjeti kako bi rekao ministar transparentno prikazan, onda ćete vidjeti da nijedan projekt ustvari se ne radi snagama te silne stručne administracije, nego sve su to neke intelektualne usluge. Sve to radi netko drugi i sve se to dodatno plaća usprkos ovih 230 ili 270 tisuća visokoobrazovanih stručnih ljudi koji sjede po razno raznim agencijama, uredima, fondovima. Više ne znam ni sama kako se to zove. Pročešljajte proračun pa ćete biti zgroženi kakvih sve naziva ima. To su fondovi za nadzor, uredi za koordinacije, ali koordinacije pojedinih projekata i svaki od njih ima svoj proračun, svoje zaposlene i svaki od njih ima veliku stavku za intelektualne usluge. To znači da se nekome povrh redovnih plaća plaćaju nekakve naknade za obavljen posao. Niste kontrolirali strukturu rashoda i sada to dolazi na naplatu. Predbacujete čitav dan danas sa ove vladajuće strane prema SDP-u da mi zazivamo MMF, da mi ne znamo nego otpuštati ljude, ne znam ni ja što rezati, iako mi to nikada i nitko u ovoj dvorani nije izrekao niti je to sadržaj ijednog službenog akta koji je SDP-a došao. Pa vidite upravo zbog tih vaših ni na čemu utemeljenih optužbi, mi smo pokušali i uložili trud uštedjeti. Vaša ušteda je punih 170 milijuna u rashodima. Ono što je ušteda što su smanjeni rashodi. A mi smo mislili da je mogućne smanjiti te rashode čistom štednjom. Ne promjenom strukture izdataka, jer zato treba dosita konsenzus, doista dogovor, jedan ozbiljan pristup. On podrazumijeva ne samo priču o restrukturiranju nego i jasan dogovor o tajmingu kada će se i s koliko novaca provesti to restrukturiranje i koji moraju biti efekti. Pokušali smo napraviti uštede. I bez imalo problema. I to vrlo realno, vrlo objektivno vodeći računa o planiranim rashodima, izvršenim rashodima, o prošlogodišnjim troškovima za iste stavke. Bez problema smo napravili smanjenje cca nekih 2 milijarde kuna. Da su se vaši ministri, poštovani kolege svaki u svom ministarstvu potrudili pa stvarno htjeli srezati one postojeće izdatke da se uopće ne mijenja struktura, mi smo mogli proći bez ovih povećanja prihoda od 1,4 milijarde koje direktno zadiranje u džep građana. Zaposlenih, nezaposlenih, onih penzionera uopće nije važno koji su cenzusi tu. Jedina mjera koju ste vi sada ovim drugim rebalansom u nepunih 20 dana predložili je novo povećanje prihoda. Ma nikakvo rezanje rashoda ma čak ni onih administrativnih glupih, onih koje birokracija vara i vas, odnosno nas saborske zastupnike i građane. Ni toliko se niste potrudili. Ne vi nego vaši ministri. I to je ono zbog čega dosita ne možemo vjerovati da će se nešto ozbiljno promijeniti. To je ono zbog čega ruši pada u vodu ova rečenica ili krajnja iskrenost rečenice koju je predsjednica Vlade izgovorila ovdje, da smo učinili, odnosno da ste učinili i da smo spremni učiniti baš sve da Hrvatskoj bude bolje, a građanima Hrvatske lakši život i minimalno očuvanje standarda. Nema nikakvog pokušaja da se nešto ozbiljno mijenja. Reklamirate ovaj proračun, oprostite mi na riječi, ali predstavljate ga kao proračun solidarnosti, ravnoteže i stabilnosti. Solidarnosti jer eto skoro svim građanima guramo ponovo ruku u džep i uzimamo im 2 ili 4%. Od njihovih neto plaća, smanjujem direktno plaće. Ravnoteže, kaže raspored između gospodarstva i socijale. Pa znate zašto su poslodavci kao socijalni partneri prihvatili ovaj proračun? Zato što tako i tako pola plaće isplaćuju na crno i ovo zadiranje u neto plaće njih se uopće ne tiče. Nitko nije taknuo niti jednom mjerom, niti proračunskom stavkom u obveze tih poslodavaca. Opet ajmo mi na ... [[Govornica se ne razumije.]] Stabilnosti, kaže javne financije i gospodarski sustav. Pa javne financije ostat će stabilne dok ne potrošimo ovih milijardu i pol koliko smo potrošili iz džepova građana. Već za koji mjesec, ako ne tada, a onda u sljedećem proračunu mi ćemo ponovno imati financijsku dubiozu. I to ne zbog globalne krize. Zbog globalne krize samo nećemo moći doći jednostavno i jeftino do sredstava da pokrijemo svoje dubioze. Pa ništa se nije potrošilo niti se čini, niti planira učiniti da se strukturno promjeni naš problem. To je problem. To niste mogli napraviti za ovih 15 dana. Mogli smo to sve odraditi u onom prošlom proračunu i uštedjeti sebi i građanima i državi trošak i nerviranje zbog ovog. Jer ništa se drugo nije dogodilo. Dobili ste vrijeme da se stvori dojam da se raspravlja sa partnerima i da su partneri sve to podržali. A pogledajte samo stavke kao što su kupovanje određenih nekretnina, izgradnja prometne infrastrukture koja može biti manja, jer se može ušparati kada bi se javne nabavke stavile u nadzor, kada bi se suzbila korupcija i kada bi se povećala efikasnost subvencija. Intelektualne i osobne usluge, usluge promidžbe i informiranja, reprezentacija, uredski materijal, uredska oprema i namještaj, poslovni objekti, prijevozna sredstva u cestovnom prometu.
Hvala kolegice.
Ulaganje u računalne programe i slično. I vidjet ćete ne 2 milijarde, nego 4 milijarde možete samo na ovim administrativnim stavkama ušparati. Hvala.
Hvala lijepo. Ispravak navoda uvaženi kolega Frano Matušić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa moram ispraviti kolegicu koja je rekla da nitko iz redova SDP-a ne govori o smanjenju zaposlenih za 70-ak tisuća i da ne govori nitko iz SDP-a o tome da treba do,ći MMF. Pa vjerojatno ih vi ne slušate kolegice, ali oni to govore. Vaše kolege upravo, one koje sjede iza vas. U drugom redu upravo govore da treba doći MMF i da treba otpustiti 70 tisuća radnika, odnosno djelatnika u javnim državnim službama. To je prema tome. Ne nismo ih mi doveli. Zna se koliko je točno zaposlenih i kada su se zapošljavali. A što ste vi radili u vaše vrijeme i koliko ste smanjivali plaće i koliko ste smanjivali prava, to je jako dobro hrvatskim građanima i onima pogotovo koji su na službenom sudu to dobili. I druga stvar kolegice rekli ste da ne kontroliramo rashod. Ova Vlada je smanjila deficit državnog proračuna ispod razine koja je potrebna po maastrichtskom sporazumu u Europskoj uniji, dakle ispod 3%. Htjeli smo sa 0% ući u proračun za 2009. godinu jer smo osjećali da je potrebno itekako kontrolirati deficit državnog proračuna. Vi ste nudili rješenja koja bi bila opterećenje od preko 16 milijardi kuna što bi značilo sigurno preko 5% deficita državnog proračuna. Mi ćemo usprkos ovoj situaciji koja nije idealna i koja je rezultat uvozne krize imati na kraju sada proračun od 2,8% unutar kriterija koje ima Europska unija a mnoge zemlje Europske unije nemaju, morale su preskočiti taj kriterij kao recimo Njemačka na koju se svi pozivamo, morala je taj deficit povećati iznad 3%.
Hvala lijepo. Slijedi rasprava uvaženog kolege Mario Habek. Izvolite kolega Habek.
Poštovani potpredsjedniče, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Ovaj rebalans kao i onaj otprije desetak dana još uvijek nas nažalost nije doveo do suočavanja s realnim gospodarskim problemima u ovoj zemlji. Na krizu i recesiju ne gleda se ozbiljno što se vidjelo kroz prošli i što se vidi kroz ovaj rebalans proračuna. Vlada kao da ne vidi problem ili ne želi uopće vidjeti. Dogurali smo do preko 40 milijardi eura vanjskog duga i do ogromnog unutarnjeg duga koji se u najvećem dijelu iskazuje kao nelikvidnost. Posljedica toga naravno je snažan pad kupovne moći, pad proizvodnje još u polovici prošle godine, rast nezaposlenosti a BDP je u prvom tromjesečju ove godine zabilježio rekordan pad od 1990. godine u iznosu od 6,7%. Unatoč zabrinjavajućim trendovima krajem 2008. i početkom 2009. godine, unatoč upozorenjima stručnjaka izostale su prave mjere koje bi ublažile ovu krizu u kojoj se sada nalazimo. Upravo suprotno. Vlada je negirala da se Hrvatska i nalazi u recesiji. Tehnički rebalans početkom ove godine bio je samo alibi za novo rekordno zaduživanje u iznosu od 750 milijuna eura koje je Vlada javnosti prikazala kao jako veliki uspjeh ove Vlade. Evo, i Sanader je pobjegao glavom bez obzira jer ste se totalno izgubili i ne znate stvarno što dalje raditi. Ovaj rebalans je još jedan dokaz da ova Vlada nema niti viziju, nema strategiju niti plan kako razriješiti gospodarsku krizu, kako razriješiti društvenu krizu, krizu upravljanja državom, reformu pravosuđa, korupciju i kriminal. Gospođa Kosor poziva nas na zajedništvo. U proteklih godinu i pol dana dali smo preko dvadesetak prijedloga zakona raznih inicijativa u kojima smo mi iz SDP-a također pozivali na zajedništvo, ukazivali na probleme u gospodarstvu, nudili rješenja za očuvanje radnih mjesta, za povećanje proizvodnje, za rast bruto društvenog proizvoda, očuvanje socijalne sigurnosti. Sve te naše inicijative ignorirali ste i tvrdili da ne valjaju, a koliko vaše valjaju dokazuje i trenutna situacija u kojoj se nalazimo. Mi izlaz iz ove krize vidimo na dva načina. Treba smanjiti ogromnu javnu potrošnju i s druge strane stimulirati industrijsku proizvodnju. Za rješavanje nagomilanih problema nije potrebno rezati plaće i mirovine odnosno oporezivati ih. Državna i javna potrošnja moraju se svesti u realne okvire. To znači da treba napustiti neproizvodne investicije, infrastrukturne investicije koje ne daju povrat novca na kratak rok kao i da država treba ugovarati samo one obaveze koje može platiti i za koje su osigurana sredstva jer država ne smije biti izvor nelikvidnosti. Proračun mora biti održiv, ne kozmetički ali mora biti pravedan, mora biti socijalan. Ne može se stalno kažnjavati u ovoj zemlji samo one koji nešto rade. Samo prije 15 dana guverner Rohatinski je premijerki jasno i glasno rekao da nije vrijeme za kozmetičke proračune, da je vrijeme za hitne i vrlo konkretne mjere. Ne pomažu nikakvi spinovi i čekanje da kriza prođe sama od sebe kao što se to radilo do sada. Od potrebnih 15 milijardi kuna srezali ste u tri rebalansa ove godine 7 milijardi kuna a teret tih rezanja ove Vlade ide na leđa radnika, umirovljenika, djece odnosno školaraca. Njima se ukidaju besplatni udžbenici, ukida im se besplatni prijevoz. Zaista treba vam čestitati na odlučnosti, na hrabrosti. A ništa čudno da HDZ i njihovi sateliti jer ste uvijek udarali na nemoćne i najslabije. Ali zato ste intelektualne usluge u 10 godina povećali sa 126 milijuna kuna na 1,3 milijarde kuna. Kamo ide taj novac? To je ogroman novac koji niste taknuli u ovom rebalansu proračuna ali zato radnicima i onima koji nešto privređuju i rade namećete nove poreze. Ministar Šuker govori da državna blagajna nije prazna, da se uredno isplaćuju mirovine i plaće. Pa sada ja pitam što radimo evo danas ovdje odnosno u deset dana drugi put rebalansa proračuna, o čemu ovdje raspravljamo i koja još država na svijetu radi u deset dana dva rebalansa proračuna a nije u nikakvoj financijskoj krizi kao što nas vi to želite uvjeriti. Ulaganja u Hrvatsku pala su za 60%, dakle možemo reći da u vremenu u kojem su ulaganja pala za 60% sigurno ne možemo očekivati brzi i lak oporavak. Prisjetimo se i volio bih prisjetiti na nekoliko eksperimenata ove Vlade, prije svega Zakon o zabrani pušenja kada je ministar Milinović navijao da se od toga zakona ni pod koju cijenu neće odustati, da ga nitko neće natjerati na to. No evo prije nekoliko dana je rekao da se to ipak može promijeniti jer zakon nije sveta krava. Nakon toga bio je eksperiment sa radnom nedjeljom, vidimo kako je završio. Ustavni sud srušio je taj zakon i na kraju možemo reći kakva je to poruka investitorima donošenje ovakvih zakona. Oni se ne mogu pouzdati u hrvatski zakonodavni okvir ako se zakoni svakih mjesec dana mijenjaju kao što to radite vi. No, ali nećete vi još to dugo, uskoro ćemo to promijeniti. Hvala lijepo.
Slijedi dalje kolega Ivan Bagarić. Izvolite, kolega Bagarić.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Pa ja mislim da upravo ovakvi navodi kakve je sad kolega, s kojim je kolega završio svoju raspravu upućuju i one koji nisu mislili govoriti na ovaj način na koji ću ja jednim djelom govoriti ali moram i to nadam se da ću biti kratak a ne da se bavimo važnijim pitanjima. Dakle, moram nekoliko riječi kazati o ponašanju oporbe doista danas dakle koji je bio pažljiv danas u sabornici da ne kažem analitičar ili promatrač, onda je mogao zaključiti neke po meni vrlo važne stvari. Zatim nekoliko riječi, a vezano za rebalans državnog proračuna, o budućim predsjedničkim kandidatima koji su ovdje nastupili i nešto ću kazati općenito o rebalansu državnog proračuna i Hrvatima izvan Republike Hrvatske, kao zainteresiranoj strani kako samih njih prema Hrvatskoj općenito, ali i Republike Hrvatske prema dijelu svog naroda u svijetu, a iz pozicije uopće, općenito suradnje, ali i ove generalne i globalne krize. Dakle, shvatljivo je da oporba u Parlamentu drugačije misli od Vlade, međutim neshvatljivo da se cijeli dan danas vodi jedna doista žestoka kampanja koja zapravo traje otkad su prošli izbori završili, dakle nije samo danas nego općenito. Dakle, oporba isključivo vodi kampanju koja je razumljiva pred biračima i onda imate odgovornost prema svojim igračima, međutim kampanja u samom Parlamentu ovakva kakva je bila i danas cijeli dan je za mene osobno doista neshvatljiva. Gospodin predsjednik najveće stranke je postavio pitanje tko je odgovoran za reputaciju Hrvatske, pa je govorio puno o tom tko je odgovoran za reputaciju Hrvatske. Ja mislim da je odgovorna i odgovorna oporba. Itekako je odgovorna za reputaciju Hrvatske, odgovorna oporba. Međutim, u ovom teškom i odgovornom ja bih rekao vremenu, vremenu odgovornosti sve ono što smo danas čuli od oporbe moglo bi se svesti iz hladovine oporba zove na izbore nove, dakle to bi bio izborni slogan, a glazbena podloga tog slogana bi mogla biti recimo pjesma cvrčka. Jer do sada dok Vlada pokušava iznaći rješenje mi stalno slušamo oporbene čelnike kako kazuju s čim nisu zadovoljni, još nismo čuli što hoće, ali itekako znaju što neće. Sve što hoće to su novi izbori. Ja doista ne vidim da je sa takvim zahtjevima oporba zaslužila nove izbore i nadam se da ih neće ni biti, jer doista bi bili štetni, dakle govorim o prijevremenim izborima. Kad su u pitanju ovdje predsjednički kandidati koji su se osvrtali i govorili iz pozicije državnog proračuna i ovog rebalansa, onda je zanimljivo da jedan od njih, doista kao i uvijek, kuka i žali nad svim i svačim i doista jadni bi mi bili kad bi bilo tako i Bogu hvala da nije tako. Druga kandidatkinja je iskazala ovdje jako puno razumijevanja za najpotrebitije, međutim i to je vrijedno poštovanja, ali još bi bilo više vrijedno poštovanja da je to iskazivala u vrijeme dok je bila na vlasti i kad je to poštovanje i taj osjećaj prema drugima i ljudima u problemu izostao. Sad konačno nešto da kažem o onom o čem mislim da je središte ove današnje rasprave, a to je dakle naš rebalans proračuna. Dakle i nakon ove rasprave, kad saslušamo drage kolegice i kolege jedni druge, odnosno moje kolege iz oporbe, onda ispada da smo mi, da je Republika Hrvatska doista najsiromašnija zemlja na svijetu, da je to jedna zemlja u velikim, velikim problemima, da su hrvatske obitelji također u velikim problemima i da je zapravo nemjerljiv jad u kojem se Hrvatska i Hrvati nalaze. Bogu hvala pa to stvarno nije tako. To doista nije tako, osobito to nije tako ako se latimo i najobičnijih onih svakodnevnih parametara, a kojima možemo mjeriti stanje jedne nacije i onda znamo da ako u jednom narodu od 4 i pol milijuna ljudi gotovo 300 tisuća je registriranih skijaša, onda sigurno to nije siromašan i bijedan narod i ne vidim razloga da se odašilju takve poruke. Ako mi znamo da Hrvati imaju najbolju, ja tvrdim najbolju, zdravstvenu zaštitu i koju najjeftinije plaćaju u odnosu na sve druge i ako imamo zdravstvenu reformu koja je u tijeku i ne govorimo o zdravstvenim problemima i dugovima ovoga časa u zdravstvu zbog toga što uspješno se nosimo s tim problemom, onda sigurno to se ne događa u zemlji u kojoj vlada siromaštvo i nered. Nema gotovo obitelji u Hrvatskoj da nema određenu nekretninu, ovu ili onu, ovakvu i onakvu. Pogledajmo što se događa sa drugima koji upadaju u krize i kako ljudi završavaju na ulicama i evo nedavno sam razgovarao s čovjekom, našim čovjekom u Kanadi koji mi kaže imao sam lani 150 radnika, ove godine imam, na početku godine sam imao 100 radnika, sad imam 60 radnika. O čemu vi govorite? Pa svugdje je prihvatljivo da u takvim situacijama ljudi ostaju bez posla, da se krešu mirovine, da se krešu plaće, da se ljudi bore za goli opstanak. Prema tome, mi ovdje govorimo upravo da bi zaštitili, da ne bi došli u tu situaciju i Bogu hvala nismo došli i vjerujem da nećemo doći. Da ne govorim o milijardama ušteđevine u hrvatskim bankama, da ne govorim o mobitelima, a zamislite samo troškove tog luksuza. To je potreba, slažem se, međutim gotovo da po glavi stanovnika u Hrvatskoj ima jedan mobitel, o automobilima, o vlasništvima poljoprivredne zemlje neobrađene itd. Kad je u pitanju ta usporedba o kojoj je ovdje bilo govora danas i koje je vrlo lijepo naš predsjednik kluba iznio, dakle usporedba sa drugim u Europi, onda smo čuli i vidjeli zapravo kako je to u našem okruženju, evo s kojima se neki ne žele niti uspoređivati, ali ako pogledamo i kako je to u Europi i bilo gdje u svijetu, onda vidimo da Hrvatska uopće nije na koljenima. I kad smo kod ove točke dnevnog reda, odnosno ovog pitanja, onda i onih mojih predsjedničkih kandidata, o kojima sam maloprije govorio, onda sam doista ponosan da je naš predsjednički kandidat ovdje govorio otvoreno, jasno i stupao jasno i ponašao se kao vojskovođa koji ne gubi bitku, koji kaže kad imamo problem, u čemu je problem, ali i koji daje rješenja i nudi rješenja i koji ne vidi nikakav mrak na dnu tunela, nego svjetlo. Prema tome, doista je moje zadovoljstvo u tom smislu veliko. Dakle, ovim rebalansom proračuna doplatci za djecu, doplatci rodiljne naknade nisu dodirnute, nisu taknute. Sve plaće i mirovine do 3 tisuće kuna nisu dotaknute i nikoga se neće ticati. Izdvojili smo potpore gospodarstvu, potpore poljoprivredi. Ne vidim uopće u čemu je problem. Dakle, ako pristupimo problemu na način da ga riješimo, ako mu pristupamo na način da ga uveličamo, da se preplašimo tog problema, da odstupimo od tog problema onda je problem velik i evidentan. Ako u ovakvoj situaciji koju vi prozivate kriznom i teška je, pozivate na nove izbore to je također problem. Da su u pitanju Hrvati izvan Republike Hrvatske, držim da je to kategorija koja je jedno veliko bogatstvo u kontekstu općenito dijaspore u svijetu jer i poznati instituti u svijetu koji istražuju općenito dijasporu zbog nekih elemenata koji se događaju u tom novom modernom svijetu vide dijasporu u posve novom kontekstu. Razlog tome su dakle pad "željezne zavjese", dakle puno veće migracije, puno bolja komunikacija među ljudima u svijetu, dakle puno veća ulaganja općenito, dakle na generalnom na globalnom planu i to je sve razlog da se općenito migracije, odnosno dijasporu smatra velikim bogatstvom. Smatra se da preko 400 bilijuna dolara zbog kojekakvih doznaka i drugih sredstava biva upućeno i uplaćeno ispred dijaspore u matičnim zemljama u kojima žive. Možete zamisliti što Hrvatska ima na raspolaganju kad su Hrvati u pitanju izvan Republike Hrvatske, dakle ne mislim sada na Hrvate u Bosni i Hercegovini koji su poseban narod i suveren i konstitutivan narod u Bosni i Hercegovini, nego govorim o hrvatskoj dijaspori u pravom smislu riječi, o hrvatskim nacionalnim manjinama, o Hrvatima u iseljeništvu itd. U tom kontekstu ova Vlada je najavila da će Hrvatska donijeti zakon i strategiju o Hrvatima u svijetu, dakle kojim ćemo za iste novce, ali na određen način preustrojem određenih službi ovdje napraviti snažnije instrumente bolje povezanosti i boljeg umrežavanja i vjerujem da će doista to biti jedan novi, da ne kažem New deal plan kojim će se Hrvati u cijelome svijetu umrežit, uvezat i koji će doprinijeti na koncu matici, dakle svojoj izvornoj domovini Hrvatskoj i da će ta suradnja biti obostrana i to je jedan veliki, veliki izvor mogućnosti sutradan za Hrvatsku. Evo, dakle moja potpora ovom rebalansu i moje je uvjerenje da ova Vlada zna što radi i u ovom teškom vremenu doista kormilari sigurno i jamstvo tome je i ovaj rebalans o kojem danas govorimo. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Replika, kolega Dorić. Izvolite.
Hvala. Kolega Bagariću, vi ste rekli da oporba poziva na nove izbore parlamentarne. Kolega, to je minimum pristojnosti u ovoj kriznoj situaciji i teškoj situaciji u kojoj se nalazimo. Mi smo dužni to napraviti. Zato jeste parlamentarni život u Hrvatskoj da možemo upozoravati jedni druge na propuste, a propusti su bili ogromni. Kolega Bagariću, davno prije nego što je došlo do recesije u Americi i Europi, Hrvatska je bila u velikim teškoćama. Pogledajte omjer uvoza i izvoza zadnjih 10 godina, pogledajte vanjski dug Hrvatske u zadnjih 10 godina kako se kreće. Pogledajte u zadnjih 5 godina kojom se dinamikom ljudi zapošljavaju u stručnim službama državne uprave. 50 tisuća ljudi, to je 10 tisuća svake godine se zaposli. Čemu? Znali smo da će doći na naplatu ove godine enorman dug tek od 14 milijardi, da ćemo sljedeće 2 godine preko 6 milijardi godišnje morati plaćati i vraćati duga. Znali smo da će do toga doći. Prema tome, dajmo, budimo korektni jedni prema drugima. Ogroman je problem danas pred svima nama. Barem počnimo razgovarati na način da korektne brojke iznosimo, da govorimo o konkretnim mogućnostima njihovog rješenja.
Hvala lijepo. Kolegica Dragica Zgrebec se sljedeća javila za raspravu. Izvolite kolegice Zgrebec.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Točno prije tjedan dana raspravljali smo o rebalansu proračuna. Tada je ovdje bilo rečeno da je to proračun istine, suočavanje s krizom, međutim sada nakon samo 14 dana zapravo nismo čuli ništa novoga što se tiče rashodovne strane i strukture izdataka iz državnog proračuna. Što nam je predsjednica Vlade zapravo rekla uvodno? Rekla je isto što je rekla i prije 14 dana. Krizu treba gledati u kontekstu svjetske ekonomske krize, dakle još uvijek nismo spremni se suočiti sa vlastitom krizom, sa vlastitim problemima, vidjeti što su pravi uzroci krize u Hrvatskoj, da to nije samo svjetska financijska i ekonomska kriza, da je to struktura naše proizvodnje, da je to zapostavljanje industrije, da je to život na kredit, potrošnja na kredit, da je to enorman uvoz koji se sada nema iz čega financirati i posljedica toga su onda i smanjeni prihodi u državni proračun, posljedica toga su i otkazi u realnom sektoru. Mi se ovdje borimo za svako radno mjesto u državnoj upravi i javnom sektoru, ali istovremeno zaboravljamo da je na desetke tisuća ljudi ostalo bez posla u ovih 8 mjeseci, da je stopa nezaposlenosti sa 12% popela se na 14,5%. Što će to biti do kraja godine kada nam neki poslodavci kažu prva tri mjeseca smo radili za zalihe, druga tri mjeseca koristimo godišnje odmore, neplaćene godišnje odmore, a iza toga slijede otkazi? Sada još imamo nešto sezonski zaposlenih ljudi. Što će to biti u 10., 11., 12. mjesecu? O tome nismo čuli niti jednu riječ. Rekla je gospođa predsjednica Vlade, svi moramo shvatiti situaciju i participirati u njoj. Međutim, svi nećemo participirati jednako. Svi ćemo participirati u onom jednom postotnom poenu većeg PDV-a, netko sa sasvim simbolično, za njega to neće značiti ništa, za neke će to značiti velike probleme. I kad ukupno gledamo što je novo, novo su novi porezi. Gotovo ništa ili simbolično se desilo na rashodovnoj strani, velika stvar bi se trebala desiti na prihodovnoj strani. A taj rebalans mi sliči na vrč koji masu puta odlazi na vodu, odlazi tako dugo dok se ne razbije i sada kad se konačno razbio tražimo univerzalno ljepilo koje će ga zalijepiti. A koje je to univerzalno ljepilo? To su upravo ovi porezu, dakle 1%-tni poen povećanja poreza na dodanu vrijednost i novi, eto tako nazvani krizni porez, a to je zapravo porez na dohodak. Međutim, koji su efekti ova dva poreza? U ovom proračunu se planira da će se do kraja godine prikupiti milijardu i 250 milijuna kuna. hoće se prikupiti ako bi to stvarno ostalo na istoj razini potrošnje, međutim bez obzira na apele, bez obzira na razgovore i dogovore, trgovci će dizati cijenu. Oni koji pružaju usluge će dignuti cijenu, ne za taj jedan postotni poen za koliko se diže porez na dodanu vrijednost, nego za 2 ili 3%, jer će to uračunati sve svoje troškove, preorijentaciju informatičkih programa, inventura. Krizni porez zapravo će smanjiti potrošnju, jer će smanjiti ta, platit će oni koji su do sada sve plaćali, koji su platili cijenu rata najviše, koji su platili najviše cijenu tranzicije, ti će najviše platiti i cijenu krize. Kad govorim da je to simbolično i da je to ljepilo koje neće držati ove pukotine, onda usporedimo to na ovaj način. Plaće sada u proračunu iznose 22 milijarde, mirovine 34 milijarde. To je mjesečno kad podijelimo na 12 mjeseci 4,6 milijardi, nešto malo više. To je do kraja godine ćemo prikupiti taman da jednu trećinu ovih obveza u jednom mjesecu podmirimo. A iduće godine to će biti manje nego što je jednom mjesečno izdvajanje za plaće i mirovine. Dakle kakav je to efekat na državnoj razini, a kakav je to udar na one građane koji će morati ove obveze plaćati. Uzmimo obitelj, mladu obitelj sa dvoje djece koji imaju primanja 3 tisuće jednu kunu svaki. Dakle oni će izdvojiti 120 kuna ovog poreza, na 6 tisuća i dvije kune. Od 6 tisuća i dvije kune ne mogu podmiriti minimalne troškove života. Ako su to i djeca koja polaze školu, hoće li imati besplatne udžbenike? Hoće li imati besplatni obrok u školi? Hoće li imati besplatni prijevoz? Vjerojatno neće, jer naši kriteriji su da je 3 tisuće kuna bogatstvo i da na 3 tisuće kuna moraš platiti ne samo onaj osnovni porez na dohodak, nego i ovaj krizni porez. To je govorila predsjednica Vlade. Ministar, kako mu je ostalo vrlo malo vremena, počeo nam je pričati povijest, kao da je ministar povijesti, a ne ministar financija i o tome zapravo nemamo što reći. A što se trebalo, šta se trebalo danas reći? Trebalo se reći ne kako ćemo preživjeti do kraja godine, nego što ćemo činiti u idućoj godini. A kako mi ne možemo predvidjeti što će se desiti iz mjeseca u mjesec, pa čak ne znamo što ćemo u dva tjedna unutar proračuna napraviti, jer se ovdje licitiralo s ovim porezom od 8%, 6%, završilo na 4, odnosno 2% i onda još kažemo da to nije prijedlog Vlade, nego je ona prihvatila prijedlog socijalnih partnera, onih koji su možda po prvom prijedlogu Vlade trebali ostati bez 6% plaće i onih kojih se to uopće ne tiče. Poslodavci to neće osjetiti, jer će to platiti radnik i umirovljenik iz svoje neto plaće, odnosno mirovine. Nismo čuli što će biti sa državnim investicijama. Nismo čuli kako će se sutra raspoređivati subvencije. Reći ću samo na tri primjera. Ogroman novac uložen je u brodogradnju, valjda zato da bi se sanirala, da bi radila. Sada ćemo brodogradilišta prodavati za jednu kunu, ali nismo sigurni da ćemo zadržati tu djelatnost. Dakle, uložili smo novac zato da bismo imali brodogradilište, ne znamo hoće li sutra ta brodogradilišta baviti se gradnjom brodova. Što je sa potporama u poljoprivredi? Najmanje od toga ima korist poljoprivrednik. Što više izdvajamo imamo manju proizvodnju, skuplje cijene, više cijene i stalni pritisak na još više cijene. Ne zato što bi to seljaci htjeli da je njihov proizvod tako skup, nego zato što su im inputi, reprodukcijski materijal, energija enormno poskupili i zbog visokih poreza. Šta je sa subvencijama u javni sektor? U željeznicu ulažemo iz proračuna ne zato da bi oni imali visoke plaće, i doveli do kaosa u željezničkom prometu, nego valjda zato da poboljšavaju željezničku infrastrukturu i kvalitetu prijevoza. Ovo što se dešava danas u javnim poduzećima, da mi kažemo da imaju enormna primanja. Gospodin Marić je ovdje govorio što se sve u tom dijelu gospodarstva dešava, ja sam rekla radije bih čula to da je to rekla predsjednica Vlade, da je to rekao ministar financija i da su poduzeli određene mjere. Ovako, od ovih priča i hvaljenja proračuna i govorenja sad smo riješili problem, taj problem će se pojaviti ne možda za mjesec dana, ali pojavit će se za dva mjeseca. Što ćemo onda? Hoćemo opet dizati stopu PDV-a? Hoćemo li dalje dizati poreze za koje smo rekli da ih nećemo dizati? Zato bi bilo dobro da sadašnja Vlada provjeri ove svoje prijedloge na izborima i onda bi dobila legitimitet da vodi ovakvu politiku.
Hvala. Dalje se za raspravu prijavila uvažena kolegica Romana Jerković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, kolegice i kolege. Danas raspravljamo o iznimno važnom dokumentu koji bi nam trebao dati odgovor na pitanje hoćemo li i kada ćemo izaći iz krize. Mnogi su od ovog dokumenta jako puno očekivali i bila je doista, iskreno to mislim, vrlo pohvalna rečenica premijerke da u ovom rebalansu proračuna nitko neće biti nedodirljiv. Međutim, ovaj rebalans proračuna pokazuje zorno tko je u ovoj zemlji uvijek dodirljiv, a tko će i dalje ostati nedodirljiv. Također ovaj rebalans proračuna pokazuje, po mom dubokom uvjerenju još nešto, a to je da od prave borbe s krizom u 2009. godini neće biti ništa. Da je ova godina za ozbiljnu borbu s krizom zapravo izgubljena. I konačno da nastavljamo istim onim smjerom koji nas je doveo u ovo stanje hrvatskog gospodarstva. Ministre Šuker, vi ste prije 4, 5 tjedana rekli da najveći problem Hrvatske nisu proračunski prihodi, već preveliki, enormni rashodi i svi smo mislili zapravo da sa tom tvrdnjom najavljujete, rekla bih, jednu ozbiljnu i radikalnu borbu s potrošnjom države, svjesni činjenice da hrvatsko gospodarstvo tu i takvu rastrošnost države jednostavno više ne može pratiti. Međutim, ovaj rebalans sugerira da ste opet promijenili mišljenje. Kažemo opet, jer da vas podsjetim i prvim rebalansom ste uštedjeli koliko, negdje oko 0,5, 0,6%. I prvi rezovi koje ste učinili bili su gdje? U sektoru obrazovanja. Dakle, svega mjesec i pol prije praktički početka školske godine uspjeli ste stvoriti kaos i djeci i roditeljima i školama i svima. Imali ikoga osim vas u ovoj zemlji tko misli da je to bilo ispravno? Vi mislite da ima, mislim osim vas. Što nosi ovaj drugi rebalans? Ovaj drugi rebalans nosi nove poreze kako bi opteretili narod koji i onako loše živi. Narod koji je ionako preopterećen. Dakle, premale su i to su naše velike zamjerke ovom rebalansu proračuna, premale su proračunske uštede koje ovaj rebalans donosi, ali zato donosi velike nove namete građanima i radnicima i umirovljenicima. Danas se u nekoliko navrata pokušala provući teza da ovaj porez nije teret za najsiromašnije. Jer oni koji mjesečno zarađuju manje od 3 tisuće kuna ili koji imaju mirovinu manju od 3 tisuće kuna. Što? Mogu mirno spavati. Ili njima je dobro, oni žive dobro. Ne znam tko bi to mogao reći da su 3 tisuće kuna dovoljne za normalan za pristojan život. I pitam se u što se mi to zapravo kao društvo pretvaramo kada pokušavamo ignorirati ono što je više nego očito, a to je da se sa 3 tisuće kuna ne može dobro živjeti. I evo zamislite obitelj u kojoj samo jedan roditelj radi i to radi u nekakvom trgovačkom lancu i zarađuje 3 tisuće i 100 kuna i ima dvoje djece i mora kupiti udžbenike toj djeci i mora platiti prijevoz i mora platiti marendu i onda još državi još mora platiti porez. Pa tko ima pravo tražiti od obitelji koja ima mjesečna primanja 3 tisuće i 100 kuna da spašava državu? Jeli to socijalna država kojoj težimo? Ministre, jel je? Ja se nadam da takvu socijalnu državu ne želimo. I moram priznati da se zapravo čudim premijerki. Čudim se premijerki jer se navodno uvije borila upravo za najugroženije gađane. Na poziciji na kojoj je bila, na poziciji ministrice 6 godina je govorila da upravo tim skupinama treba više novca. I ne mogu uopće zamisliti tko ju je uspio nagovoriti da treba štedjeti na djeci, na roditeljima tako što im nećemo omogućiti besplatne udžbenike i prijevoz u ovoj krizi. Tko misli da ćemo se boriti na način da umirovljenici, da umirovljenicima treba smanjiti mirovine koji onako teško žive, da ne kažem da životare. To nisu antirecesijske mjere, ne bi smjele biti. Na koncu, čak i ženama kojima je ovim novim zakonom i neću propustiti priliku spomenuti Zakon o medicinskoj oplodnji, koji je ženama smanjio mogućnost da imaju djecu. Što smo htjeli tako povećati BDP-e tako što će nas Hrvata biti manje? Pa znam, ova vam se primjedba čini zajedljivom, ali pokušajte se staviti u poziciju građana koji moraju preživjeti sa 3 tisuće i 100 kuna mjesečno. Ja mislim da je hrvatski narod na svašta navikao i da ga pitate ja vjerujem da bi rekao da ni ne pamti vrijeme bez krize. Ali suština je zapravo u nečem drugom. Suština je u tome da hrvatski narod nije zaslužio ovo, nije ministre. I ja mislim da negdje i vi to znate, da ste i vi toga svjesni. Uvodite porez na solidarnost. Meni taj izraz nevjerojatan. S kim ili s čim bi se hrvatski narod, radnici i umirovljenici trebali solidarizirati. Sada ću opet možda biti gruba, ne zamjerite, ali jednostavno to moram reći. S čime da se solidarizira hrvatski narod? S promašenom ekonomskom politikom? Pa vi vodite tu politiku već dugi niz godina. Ako je ona promašena, onda su to vaši promašaji. Dakle, možemo li onda reći da očekujemo od hrvatskih radnika i umirovljenika da se solidariziraju s promašenom ekonomskom politikom koju vodite dugi niz godina i na koju vas nota bene već jako dugo upozoravamo. E vidite nije pošteno. Ja vjerujem da hrvatsko građanstvo u ovom trenutku ne radi ništa drugo nego prati o čemu mi ovdje govorimo. I mislim da govorim u njihovo ime kada kažem, to ministre nije pošteno. Jednostavno nije pošteno iz brojnih razloga koje ste danas imali prilike čuti. Nije pošteno zato što ne očekujete od banaka da se solidariziraju. Nije pošteno zato što ne očekujete od onih koji ubiru menadžerske ugovore u državnim firmama gubitašima. Nije pošteno zato što to ne očekujete od vlasnika krupnog kapitala. Nije pošteno zato što nema poreza na ekstra profite. Nije pošteno iz mora razloga koje ste danas imali prilike obilno u sabornici ovdje čuti. A ti se hrvatski narode solidariziraj, jel. Ništa mu drugo na kraju doista ne preostaje. Ja ću završiti s time što ću reći. Vi tražite da mi vjerujemo u ovaj rebalans proračuna. Vjerujete da bi ovaj rebalans trebao biti, želite da mi vjerujemo da je ovaj rebalans izlazak iz krize. A mi to ne možemo, mi to ne možemo, jer ovaj rebalans to nije i ne možemo zato što ni vjerujete u ovaj rebalans, ni vi ne vjerujete. Jer da vjerujete ne biste najavljivali novi rebalans već na jesen. Najavili ste ministre. Jeste. Mi u klubu SDP-a znamo da je potreban razvojni iskorak. I za taj razvojni iskorak potrebno je biti neumoljiv i potrebno je biti hrabar. Ali nije hrabrost ministre nametnuti nove poreze hrvatskom građanstvu koje ionako loše živi i koje je ionako preopterećeno. To nije hrabrost. Bili biste hrabri kada biste pokrenuli izlaz iz krize kroz novi razvoj, kroz ulaganje u proizvodnju. U koju proizvodnju? E to ne znate, nažalost. Hvala lijepo.
Slijedi rasprava uvažene kolegice Tatjane Šimac Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo ja se pitam kao i moji kolege gdje je usmjeren ovaj rebalans proračuna odnosno koji je cilj. Krpanje budžeta a ne antirecesijske mjere. Ovo jest štednja ali štednja zbog toga što nema novaca a ne štednja i nameti da bi se investiralo. Prema tome, nužna je druga koncepcija ovog proračuna i upravo zbog toga ne mogu ga prihvatiti. Gospođa premijerka je napomenula u svojoj izjavi kako se u pripremama rebalansa svi članovi su bili izloženi kako je navela neviđenom linču a koji je napomenula je premijerka povremeno prelazio i u određeni oblik govora mržnje. I kako kaže to što se događalo je potpuno neprihvatljivo. Međutim, pitam se ja i pitaju se naši građani kako se oni osjećaju, kako se osjećaju kad se nije dobro gospodarilo novcem, njihovim novcem. Hrvatska danas nema nikakvih rezervi i ako se ne pokrene proizvodnja proračun se može svesti na nulu opet u Hrvatskoj neće biti bolje. Sjetimo se da je guverner već 2007. godine upozoravao na prekomjerno trošenje države i nadolazeću dužničku krizu. Puno prije nego je izbila. I upravo zbog toga kao i moji prethodnici i ja ću reći da je ovo uz naravno globalnu krizu da se može reći da je kriza hrvatski proizvod. Izgleda da je po ovoj politici krizu nema tko drugi platiti nego siromašni i pitanje je tko će platiti, zatim je pitanje što se sve s tim odricanjem dobiva. Naime, ukoliko se očekuje da će kasnije biti, da će to kasnije biti u korist zapošljavanja i poboljšavanja standarda. To je jedna situacija koja je normalno prihvatljiva. Međutim, ako je suprotno onda to sigurno i socijalno i politički nije prihvatljivo. Situacija je takva da zaposleni grcaju u padu životnog standarda i oni će izgubiti 5% od plaće i svih primanja iznad 3 tisuće kuna. Tako će svakog mjeseca dolaziti s manjim kućnim budžetom odnosno s manjim sredstvima za život. Umjesto da se režu troškovi režu se plaće da bi se platili ti troškovi. Ova Vlada se zaduživala da bi financirala svoju rastrošnost a kad im više nitko ne želi davati kredite okrenuli su se vlastitim građanima. Uveli su se krizni nameti koji nisu namijenjeni razvoju iz kojih bi se kasnije lakše punio proračun. I ja ću se pridružiti onima koji su izjavili da je ovo harač. Pored od 2% platit će 247 tisuća umirovljenika a 4% platit će 43 tisuće umirovljenika. Oko milijun zaposlenih Hrvata plaćat će krizne namete da bi tako oko 721 tisuću ljudi plaćalo po stopi od 2%, 4% poreza plaćat će 310 tisuća građana Hrvatske. Normalno da možemo reći da je jasno zapravo da je Hrvatska uvučena u klopku dužničkog ropstva. Javnosti se serviraju laži, zapravo da ne kažem laži reći ću neistine, frizirani i netočni podaci. Sjećate li se samo jamstvene kartice ex premijera, bili su tamo i umirovljenici, zdravstvo, mladi, poticaji itd. Puno lijepih stvari. Ja bih bila sretna da vjerujem ono što je kolega Bagarić rekao da živimo u Hrvatskoj u izobilju, međutim građani Hrvatske vide sasvim drugačiju sliku. Jedan stih kaže "ptica leti dok je bar metar neba" a za mnoge više nema, ne postoji niti taj metar. Građani Hrvatske osjećaju strah, pokazuju strah. Zašto? Zato što preko njihovih leđa lomi se sve prije ratne nedaće, pretvorba, privatizacijska pljačka i sada naravno i ova situacija. Građani su siti slušanja o enormnom bogaćenju od financijskih investicija osobito onih koji posve neometano oplođuju novac opljačkan u privatizaciji. To mi zovemo a tako se inače zove pranje novca. Ova Vlada nema što ponuditi, nema više kredita kojima bi moglo se financirati a potpuno promašena politika zadnjih godina pokazala je kako nema nade da će se išta poboljšati u doglednom vremenu. Citirat ću našu premijerku. Situacija je složena no nije kritična jer Vlada radi sve ono što mora, to i radi i sve drži pod kontrolom. Prave namjere i aktivnosti, reforme vidjet će se i osjetiti u proračunu za 2010. godinu. To je naša premijerka jutros izjavila u ovom Visokom domu. A građani znaju sa ovakvom Vladom situacija je više nego kritična. I još ću jedan citat interpretirati a to je kao dobra vijest da je gotovo milijun ljudi neće plaćati krizni namet. Znači, kolegice i kolege da su ljudi presiromašni jer imaju 3 tisuće kuna plaću, ne može se pohvaliti s tim niti to pokazivati kao dobru vijest. To je samo potvrda da je naš narod siromašan. Rasipništvo je došlo na naplatu, pohlepa je stvorila ovo siromaštvo. I još samo jednu riječ odnosno par rečenica o Pelješkom mostu, o investiciji. Zašto? Zato što dolazim iz te županije i znam kako je doći do Dubrovnika i znam što znači ta investicija za našu županiju i sigurna sam da nitko s ove strane nije protiv te investicije. I ja bih bila jako sretna da je ta investicija sada moguće izvesti zbog toga što bih znala da je to bogata Hrvatska, ali ne mogu vam vjerovati da se nije moglo predvidjeti da će tako velika investicija, da se neće moći izvoditi u kontinuiranom toku. I sad se pitam, obzirom da je prekinuta ta investicija, da se mora konzervirati, pitam se koliko iznose troškovi konzerviranja te investicije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Goran Beus Richembergh kolega je koji se sljedeći prijavio za raspravu. Izvolite, kolega.
Kad bi se ovaj rebalans proračuna ukoričio u knjigu i kad bi Vlada imala takve književne afinitete ili možda ambicije, ovo jest žanr čudan, kažu prijedlog rebalansa, ali mogao bi se komotno zvati pazi tako da ostanem nevina, drugi dio. Rebalans proračuna o kojemu danas govorimo razočaravajući je iz više razloga. Prvo, zbog toga jer ne polazi od stvarnih uzroka krize pa se onda ni ne trudi ukloniti. Drugo, jer teret krize svaljuje na one koji stvaraju novu vrijednost i žive od svoga rada, a na one koji prekomjerno troše. Treće, zato jer je klijentelistički, jer uglavnom ciljano povlađuje i štedi klijente HDZ-a i HSS-a i četvrto, jer očitava nesposobnost, nespremnost, bojazan ove Vlade da se doista uhvati u koštac sa pravim problemima i da predloži radikalna rješenja. Ovaj rebalans ima dakle nekoliko aspekata i najprije nešto o namjernom prešućivanju strukture krize odnosno njenih elemenata. Volimo se pozivati, i to nam se sad već pretvara u alibi, da je kriza u Hrvatskoj zapravo odraz ukupne globalne gospodarske krize. Međutim, već i na prvi pogled jasno je da kriza hrvatskoga gospodarstva nema mnogo zajedničkih točaka sa krizom drugih zemalja tzv. nove Europe, odnosno tranzicijskih zemalja, a osobito ne zemalja zapadne hemisfere, jer je tamo ekonomska kriza prije svega utemeljena na krizi financijskog sektora koji je zahvaljujući špekulativnim manevrima ostao bez kapitala što se prenijelo onda u realni sektor i na koncu je država morala spašavati intervencijom i financijske institucije, ali i posrnule divove koji su izgubili … [[Govornik se ne razumije.]] U Hrvatskoj je potpuno drugačiji slučaj, dakle mi nemamo krizu u financijskom sektoru jer naše banke, osiguravajuće kuće funkcioniraju sasvim dobro, čak štoviše, njihove su kamate vrlo visoke, bezobrazno visoke, one zloupotrebljavaju ovu situaciju, čak štoviše, naše banke ostvaruju visoke profite. Jedina je poteškoća kod dijela financijskih fondova zato jer su bili na burzama, a ono što možemo prepoznati kao poteškoću na financijskome tržištu je nedostatak kapitala, ali tome je kumovala između ostaloga i država jer je u nekoliko tranši posisala svu gotovinu koja je bila na tržištu radi vlastitoga zaduženja. Šest proteklih godina Vlada u manje-više istome sastavu gradi jedno Potemkinovo selo, uvjeravajući nas da je Republika Hrvatska iznimno prosperitetna, posve spremna za Europsku uniju, da je po svim svojim gospodarskim pokazateljima jako napredovala, da je strukturalno se prilagodila i da se pripremila do te mjere da će je eto ova kriza i mimoići ili barem da se kod nas neće tako osjetiti. A istina je zapravo da se ta kriza nešto slabije i kasnije osjeća u Hrvatskoj samo i isključivo zbog toga što naše gospodarstvo nije dominantno izvozno i što dakle zatvaranjem stranih tržišta nismo bili izravno pogođeni do te mjere kao neke druge zemlje koje potpuno ovise o izvozu. Dakle kriza u Hrvatskoj, za razliku od drugih zemalja, sjedi u državnom odnosno javnom sektoru. Ona je nastala u njemu, u njemu bubri i sada se vidi da je zapravo Vlada u šest godina uzgajala i uzgojila masnu, tustu, tromu, neučinkovitu državu koja je narasla do takvih razmjera da zapravo više uopće ne proizvodi ono za što je stvorena, nego čak štoviše da razina njene efikasnosti ispod razine od prije recimo deset godina kad je u tim službama državnim radilo 70 ili 80 tisuća ljudi manje. Pa ne prođe ni 15, 20 dana da u ovom Saboru razgovaramo o tzv. agencijama u kojima radi po 25 ljudi koji u godini dana uspiju riješiti čak 168 upravnih predmeta. U međuvremenu su dakle različita pisma barba Ivi, barba Luki, barba Marku i ne znam kojem sve Marku otvorila prostor da ta državna uprava naraste bez kriterija stručnosti, bez valorizacije rada. Koliko sam puta u ovome Domu spomenuo da bih htio vidjeti ministra ili državnoga tajnika koji će nas izvijestiti da li je ijedan državni službenik koji je radio na pripremama zakona odgovarao zbog toga što se zakon tri ili četiri puta vraća u proceduru samo zato što do kraja nije usklađen sa europskom stečevinom. Nikada nikome nije pala vlas s glave, nikad nikome od plaće nije oduzeta jedna kuna zbog šlamperaja i zbog stvarne štete koja se radi državi. Državni proračun je postao kao švicarski sir. Buši ga tko ga stigne, isisava iz njega tko stigne i tko što hoće, netko ode kockati u Las Vegas na državni račun, netko netransparentno troši novce poreznih obveznika na drugi način, kroz parafondove, kroz javna poduzeća odlaze silni milijuni bez kontrole, nemamo efikasni sustav javne nabave, od kamiona pa na dalje, tko zna što se sve i kako nabavljalo, po kojim kriterijima neposredno izbjegavajući zakon. Mi smo stvorili jedan sustav u kojemu se konstantno siše narodna supstanca bez ikakve kontrole. Sjetite se koliko, neću sjesti kolega, vi sjedite i odmarajte. Ja imam pravo govoriti i govorit ću i nećete me ušutkati. A vi ako nemate tolikoga strpljenja da pričekate ono reći što ja imam reći, izvolite slobodno vani. Kad je već država toliko prijatelja, znanaca, rodbine, dakle rodijaka i netijaka privukla na svoje jasle, bilo je za očekivati da odgovorna Vlada kaže a sad je dosta, da se pogleda u ogledalo, da shvati svoj propust i da kaže od danas će biti drugačije. Ali ne, to ova Vlada nije u stanju predložiti, nego što se događa? Pokušava građanima izvrnuti džep do kraja i iz njega isisati, odnosno iscijediti to malo suhe drenovine, ali ne sigurno dirnuti u državnu potrošnju. Dakle, ovaj rebalans kao ni onaj prošli zapravo uopće nije dirnuo u činjenicu kolika je hidra državnoga aparata narasla, hidra javnih poduzeća. Dakle nismo čuli ni jedan jedini konkretan plan u roku od 3, 6, 9 ili 12 mjeseci, kako će se te stvari stabilizirati, racionalizirati, uvesti program otpuštanja tehnološkog viška, zbrinjavanja tih ljudi da bi uprava mogla konačno raditi u svojim normalnim gabaritima koji odgovaraju jednoj zemlji i fiskalnim kapacitetima Hrvatske kakva jest. Svojevremeno sam u Ministarstvu vanjskih poslova dolazio na sastanke jednoga povjerenstva, imali smo svoju prostoriju za sastanke. Sada u toj prostoriji sjedi 6 novih službenika i nitko ne zna što oni rade i svi su došli u zadnje 3 godine. I tako se to događa i u drugim ministarstvima. Naprosto, Vlada se nema snage zamjeriti svojim klijentima i došlo smo do onoga što u Dalmaciji kažu "finili su Mare bali", gotovo je. Netko treba reći Vladi i gospođi premijerki, ovim rebalansom ona je zapravo označila početak kraja svoje Vlade i to je dobra vijest u moru svih loših. Hvala.
Hvala. Na redu je kolega Željko Jovanović. Izvolite. Samo malo kolega Jovanović. Predlagatelj se javio, pa izvolite ministre.
Hvala lijepo. Ja se ispričavam, znam kakav je dogovor klubova, međutim mnoge neistine naprosto ne mogu ostati bez odgovora, a isto tako svi sudionici u današnjoj raspravi od proteklog dana govore o tome kako je lokalna uprava problematična, kako je skupa itd. Pa ću vam ja pokušati ilustrirati gospodina Beusa kao saborskog zastupnika i kao rukovodioca u jedinicama lokalne samouprave jer to hrvatska javnost naprosto treba znati, ali prije toga nekoliko podataka. Naprosto je netočno da je u proteklih 6 godina u Hrvatskoj zaposleno 70 tisuća ljudi. Gospodine Beus, to nije lijepo od vas da govorite. Nemate niti jedan argument za to što govorite. Ako usporedite financijske pokazatelje, ne možete to reći. Druga stvar, ja sam šutio dok ste vi govorili. Druga stvar, olako optužujete. A treća stvar, vi ste dogradonačelnik u gradu gdje, bili, na svu sreću više niste jer su vam građani rekli da je bilo dosta toga, jedina ravnateljica, evo tu kolege nek pogledaju, pučkog učilišta u Republici Hrvatskoj koja ima menadžerski ugovor da kad dobije otkaz ima pravo 12 plaća, potpisao je gospodin Beus sa jednom svojom stranačkom kolegicom koju je a propos doveo iz Splita. Druga stvar, ja smijem to slobodno reći. Pa gledajte, gospodine Beus, vi možete govoriti što god hoćete, dobacivati iz klupe, to je razina inače vašeg političkog razgovora, ali ovo sve što ću reći može se provjeriti kod gradonačelnika Grada Velike Gorice. Druga stvar, osuđenog narkodilera u Sloveniji ste zaposlili u klub mladih da kreira program mladih Velikogoričana i to isto može se provjeriti. Sve ovo što govorim se može provjeriti. Gradska uprava u Velikoj Gorici u 4 godine sa 70 zaposlenih narasla na 100. Gradska komunalna poduzeća, Čistoća sa nekakvih 60 na 100 i još nešto. Rezultat toga je povećanje komunalnih usluga, zapravo odvoza smeća za 600%. Toliko i mogao bih nabrajati u nedogled. Ponavljam, kolegice i kolege, koga god zanima ovo, može provjeriti u gradskoj upravi. Druga stvar, govorimo da smo legalisti, da poštujemo zakone. Zbog toga da se ne bi događale nekakve situacije prilikom prijenosa vlasti, da se ne bi onima koji dođu poslije toga stvarale obveze s kojima će imati problema, mi smo ja mislim čak i konsenzusom u ovom Visokom domu donijeli Zakon o preuzimanju vlasti gdje se jasno kaže da od trenutka raspisivanja izbora vlast koja je u tom trenutku na vlasti je tehnička vlast, ne može potpisati obveze za naredno razdoblje više od milijun kuna. Gospodin Beus sjedi na presici zajedno sa svojim koalicijskim kompanjonom, potpisuju dan prije izborne šutnje ugovor na 17 milijuna kuna i stvaraju obveze gradu Velikoj Gorici za 17 milijuna kuna. Još kad ih novinari pitaju zašto to radite, pa tko nas može u tome spriječiti. U ovom Saboru stalno držimo nekakve lekcije, pa dajmo i živimo o onome o čemu govorimo. I ponavljam gospodine Beus, ovo što sam rekao, ja sam preodgovoran čovjek i predugo u politici da bih se bavio insinuiranjem, mogu svi zastupnici, svi mediji provjeriti u Gradu Velikoj Gorici, na kraju krajeva to će gradonačelnik objaviti, ponavljam, to sam rekao iz jednostavnog razloga što svi ovdje govorimo da nam je lokalna samouprava preskupa i mislim da tu ako oko ičega u ovom Domu se slažemo, slažemo se oko toga. Ali ne možemo s jedne strane govoriti od toga izmišljati da se zaposlilo 60 tisuća ljudi u Hrvatskoj, a to naprosto nije točno. A istovremeno svoje stranačke prijatelje ste nagurali u sva moguća i nemoguća komunalna poduzeća. Ponavljam, možete mislit si ravnateljica pučkog učilišta, koji je to menadžer koji ima 70, 80% plaće s gradskog proračuna dobi menadžerski ugovor da ima plaću 12 mjeseci. I onda ti isti ljudi koji to potpišu, a da ne govorim o tome da su im najuži članovi obitelji i članovi toga nadzornog odbora drže lekcije i pljuckaju stalno po nekome drugome. Dakle, poštovane dame i gospodo zastupnici, i sa lijeve i sa desne strane. Svaki ovaj navod koji sam rekao možete provjeriti kod gradonačelnika Velike Gorice, a gospodin Beus sve ove podatke koje je iznio ovdje ne može potvrditi s ničim, jer su naprosto neistiniti.
hvala. Ispravak navoda, gospodin Beus.
Dužnost mi je ispraviti netočni navod osobe koja mi je do sada tri puta prijetila da će uništiti mene i moju obitelj. Prije svega, kakav je to menadžerski ugovor u kojemu se plaća daje u visini od 7 tisuća kuna? Drugo, znadete li vi gospodine ministre što je menadžerski ugovor? To ste trebali naučiti koji su elementi njegovi. Prema tome, to nikakve veze s time nema. A što se tiče nekakvih potpisivanja ugovora, sve krive informacije imate. To što su vam neki rekli, kazali, ako vi na tome temeljite svoju vjerodostojnost kao ministar jao nama. A drugo, svoju osobnu netrpeljivost prema meni ne možete otrpiti čak niti ovdje u Saboru, pa morate sve ljude zamarati time što želite.
Hvala lijepo.
Kakve vi probleme imate?
Idemo mi iz Velike Gorice ponovo, idemo mi ponovo u Zagreb.
Nećemo vam Veliku Goricu tako lako dati. Dosta ste je isisali.
Nemojte se vrijeđati međusobno gospodo. Idemo mi ponovo u Zagreb. … [[Upadica se ne razumije.]] Ministre smirite se, gospodine zastupničke. Smirite se. Idemo mi ponovo u Zagreb. Gospodin Jovanović. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa ja sam u svojim raspravama nerijetko kažu kolege posebno iz HDZ-a pregrub, međutim želim reći na samom ovom početku da uz predsjednika Sabora Luku Bebića, i potpredsjednika Sabora gospodina Šeksa, ja sam jedini zastupnik koji sjedi u ovim klupama i od 90., '92. kada su donijete sve sudbinske odluke koje su omogućile samostalnost Hrvatske, a nakon čega sam godinu dana proveo u ličkim rovovima kao hrvatski branitelj i stoga smatram da imam pravo biti grub, jer Hrvatska kakvu danas živimo nije Hrvatska kakvu sam ja zamišljao dok sam zajedno sa 95% Riječana koji su se odazvali … [[Govornik se ne razumije.]] pozivima, što je najveći odaziv u Hrvatskoj, bio u ličkim rovovima. Pitaju se kolegica dr. Šimac-Bonačić i Romana Jerković gdje je usmjeren ovaj naš rebalans? Da oni ne vide gdje je usmjeren. Pa kolegice, usmjeren je u očuvanje fotelja aktualne vlasti. To je jedini cilj koji ovaj proračun ima. Kaže gospodin ministar Šuker da nije istina da je od 2003. zaposleno 50 tisuća ljudi u javnoj upravi. Evo analiza Svjetske banke za Hrvatsku, strana 126, poglavlje 6. točka 10. kaže: "Veliki iznos mase plaća odražava veliki broj zaposlenika u javnom sektoru, a ne visoke plaće. Indikativno je da 4,9% stanovništva zaposleno u civilnoj upravi, to je za preko 60% više od medijana od 3% u Europi, budući da ima između 260 i 270 tisuća zaposlenika, sektor opće države predstavlja više od 15% radne snage i najveći je poslodavac u zemlji. U taj broj, čak nije uključeno dodatnih 73 tisuće djelatnika zaposlenih u 20 strateških državnih poduzeća i na tisuće djelatnika zaposlenih u tvrtkama i većinskom državnom vlasništvu koje pripadaju portfelju Hrvatskog fonda za privatizaciju. Kad se i to uzme u obzir, ukupan broj zaposlenika u javnom sektoru iznosio bi više od 20% hrvatske radne snage. 2003. na završetku koalicijske vlasti ukupan iznos za plaće, što sam već rekao nekoliko puta danas, iznosio je 14 milijardi kuna mjesečno. Danas iznosi 24 milijarde godišnje. Prema tome, iz toga se vidi da je broj zaposlenika porastao. Da li je to 40, 50 ili 60 tisuća ne zna nitko, pa tako ni novi ministar državne uprave, jer gospođa premijerka kaže radit će se analiza o tome kakav je sektor državne uprave iako je ta analiza već napravljena. 2008. ta je analiza napravljena i jasno je kakva je državna uprava u Hrvatskoj. Hrvatska je nakon političkog cirkusa kojim je upravljao bivši premijer Sanader postala zemlja u kojoj su građani pokusni kunići, na kojima se testiraju recepti iz HDZ-ove kuhinje, koju vode premijerka Kosor i ministar Milinović, predsjednica HDZ-a i njen zamjenik. Takva Vlada donosi zakone sa greškom, zakone sa ograničenim rokom trajanja, zašto Ustavni sud svako toliko mora poništiti neki zakon. To su zakoni sa apsurdnim odredbama koji nose štetu, koja nije samo financijska, nego i opće društvena. Rekao sam i ponovit ću i danas, to je Vlada kontinuiteta nesposobnosti. Ona nastavlja tamo gdje je Ivo stao. To je premijerka i rekla, kud Ivo tud i ja. Bez ikakve suvisle vizije i strategije i dalje se donose promašeni zakoni, da ponovim još jedanput, Zakon o medicinskoj oplodnji, Zakon o školstvu, o udžbenicima, pa i najnovija najava Zakona o lokalnoj samoupravi. Odluke koje traju i trebaju sudbinski odrediti Hrvatsku mijenjali su se svakih 8 sati. Da u petak nije bio zakonski rok da se rebalans pošalje u ovu sabornicu, ja vas uvjeravam da bi dobili još 2 puta, 4 puta 23 različita zakonska prijedloga. Drage kolegice i kolege, naš put od banane do bankrota potrajao je 7 mjeseci. Vlast koja nas je dovela do bankrota nema ni moralno pravo, ali na žalost da zaboravimo čak i to normalno pravo, nema stručnost, odlučnost, kompetentnost da nas spašava od bankrota. A onda i vodi prema izlasku iz krize. Da li je to Ivo ili Jadranka, potpuno je nebitno. Kriva je Vlada u cjelini. Ovako Vlada ne zna, ne može i neće ništa učiniti da građani Hrvatske žive kvalitetnije. Prijedlozi u rebalansu koje danas imamo su prijedlozi koji će omogućiti pad proizvodnje, procvat sive ekonomije, zatvaranje radnih mjesta. Građani Hrvatske u brojnim anketama, koje možete vidjeti na raznim portalima, od dvotrećinske većine do gotovo 90% kažu ostavka Vlade preduvjet jedini način izlaska iz krize. Što nam donosi proračun? U proračunu rebalansu državna potrošnja smanjena smanjenja je za samo 170 milijuna kuna. Od silnih obećanja od 3 milijarde koje je trebalo srezati, odustalo se iz straha, iz neodlučnosti, iz kukavičluka. Da li je to nešto novo? Pa nije. Kukavički je pobjegao i bivši premijer. Posebna priča je korupcija. Evo to je famozna jamstvena kartica, podsjetite se malo kako je izgledala. I zašto nema ova Vlada moralno pravo da rješava krizu? Zato što ovdje piše, Hrvatskoj jamčimo smanjenje poreza, gospodarski rast, rast zaposlenosti i rast standarda. Ništa od toga niste ostvarili. Kažete ovaj prijedlog rebalansa proračuna je prijedlog solidarnosti koji omogućuje da svi građani jednako snose odgovornost. Pa evo da ne kažete da to nisam rekao ja. Nema pravde za sve. Dok se sakate primanja radnika, činovnika i umirovljenika, porez na luksuz platit će samo budale. Porez će platiti samo onaj koji jahtu registrira na svoje ime, jer kada tvrtka kupi jahtu ne samo da ne plaća porez na luksuz, nego ne plaća ni PDV. Pa tko će registrirati na svoje ime. Rekao sam korupcija je poseban problem. Korupcija je opet citiram Europsku komisiju "postala dio političke kulture u Hrvatskoj". Političku kulturu u Hrvatskoj određuje u ovom trenutku vladajuća stranka. Vlada koju je vodio bivši premijer čije porijeklo imovine od nekretnina do satova, umjetničkih slika, nikada nije razjašnjeno, nastavilo je u jednakom sastavu pelješiti Hrvatsku. Nevjerojatan je broj afera koji se otkriva posljednjih dana. Da li se radi o HAC-u, da li se radi o HŽ-u, da li se radi o HEP-u, da li se radi o nabavi uredskog materijala koji je poništen? Sve se poništava, sve. Dakle, cesta Dubrovnik-Doli 46 milijardi kuna je prihvaćena ponuda, 13 miliona skuplja od one koja je bila druga ponuda. Najnovija afera drage kolegice i kolege, tri su ponude bile. Prihvaćena je najskuplja ponuda za nabavu sredstva koju je dovelo do katastrofe u HŽ-u i do ove posljednje nesreće gdje su ljudi poginuli. Najskuplja je prihvaćena od tvrtke koja nikada takav posao nije radila. Istina. U 10 najvećih antikorupcijskih afera u Hrvatskoj uhićeno je i okrivljeno 166 osoba od koji njih čak 74 dobivaju plaću iz državnog proračuna. Procjenjuje Europska komisija 2005. godine organizirani kriminal i mafija u Hrvatskoj koštali su gospodarstvo 500 tisuća eura, a gospodarski su kriminalci su sebi priskrbili 170 milijuna eura. Na sjednici Nacionalnog vijeća za praćenje Strategije suzbijanja korupcije, apsurd kakav nisam vjerovao da se može dogoditi. Ministarstvo gospodina Kalmete uopće nije nositelje provedbe Strategije suzbijanja korupcije. Niti jedno državno poduzeće u portfelju ministra Kalmete nema akcijski plan suzbijanja korupcije. Pa zato se i događaju sve ove afere koje imamo. I konačno na sjednici Nacionalnog vijeća za suzbijanje korupcije novo imenovani ravnatelj policije kaže, Policijski nacionalni ured za suzbijanje korupcije i organiziranog kriminala, temelj Strategije suzbijanja korupcije u Hrvatskoj, ne može uopće funkcionirati jer 50 milijuna kuna koji su u proračunu trebali biti osigurani za njega nisu osigurani. Ja vas pozivam da ih osigurate u ovom rebalansu. 300 tisuća kuna koji su trebali osigurati direktnu vezu baze podataka policije i UKSOK-a nisu osigurani. Dakle 300 tisuća kuna se nije moglo osigurati da imaju direktnu vezu baze podataka i da USKOK može istraživati baze podataka MUP-a. Prema tome, zaključujem, zaista je bilo dosta. Kao što građani kažu, jedino rješenje za Hrvatsku, za sve građane Hrvatske su novi izbori. Pa ako građani i tada daju podršku vama, onda će to biti vaša pobjeda ali mislim da se to više ne može dogoditi.
Hvala lijepo. Zastupnik Luka Denona, sljedeći je na redu. Izvolite kolega zastupniče.
Gospodine ministre ja sam bio 10 godina zamjenik župana i u tri godine zadnjeg mandata, revizija je rekla da ja poslovanje u županiji bilo bezuvjetno rješenje smo dobili. Tako da ne bi ispalo da nešto u županiji nije dobro. I moja županija nije preskupa, tako da se ne vraćamo na ove lokalne teme. Danas sam čuo nešto što me svaki puta zaprepasti ili iznenadi ovako staroga u ovim godinama, kada je član vladajuće koalicije za ovom saborskom govornicom po drugi puta u izglasavanju ili prijedlogu ovog rebalansa kazao da je ova vladajuća većina kriva da je do toga rebalansa i do situacije u državi došlo. Vaš kolega ih HSLS-a rekao je trošili smo kao pijani milijuneri, trošili smo nismo ništa radili, trošili smo ništa nismo napravili. Znači ne mogu vjerovati da netko tko tako misli i govori. Kada dođu zakoni koji trebaju učiniti bolje u ovoj Hrvatskoj, digne ruku opet kao da se ništa nije dogodilo. To mi se čini, možda je bilo poslijepodne, možda su ipak to neki ljudi gledali. Ali zaista mi je žao da budemo tako licemjerni. Ja tvrdim da je ova strana kriva, jer je 6 godina na vlasti i u 6 godina naravno da ste pogriješili i naravno da ste nas vi doveli u ovu situaciju i uz svjetsku krizu koja je i vi. I to je jedanput mora biti jasno. Sigurno nije ova strana koja nije imala prilike. Ali ono malo prilike što smo imali kada smo vas upozoravali da kriza dolazi, eto bilo je puno vremena potrebno da se zakašnjelo suočimo sa težinom te ekonomske krize, odnosno ekonomske situacije. I nažalost prekasno da bi onda mjere koje smo trebali prije godinu dana, da bi amortizirali ovu krizu, donijeti pokušavamo to učiniti na jedan ovakav način kroz treći rebalans. Što znači rebalans? Glavnina smanjenja ovog deficita svela se na jačanje prihodovne strane novim poreznim nametima. Slažem se. Čak bi to bilo i dobro kada bi se ostvarilo ono u što sam vjerovao da će premijerka učiniti. Jer je premijerka uporno govorila da smo, vjerojatno vi, odlučni da ćemo učiniti u ovom rebalansu bolne rezove. Ovog puta je samo zabolilo sirotinju, nikog drugoga. Ja sam očekivao da će zaboljeti one duge. Ali žao mi je te sirotinje jer je samo njih to zabolilo. Malo više odlučnosti je bilo potrebno da se ovaj rebalans napravi onako kako treba. Ministre, jer opet će trebati još jedan prije kraja godine. To je sada već izgledno da će to tako biti. I premijerka je kazala da smo učinili sve što smo mogli. Mislim da nismo učinili sve što smo mogli jer smo onaj drugi dio zaboravili. Kazala je premijerka također, čini mi se da je citirala i moja kolegica jednu rečenicu, da je radimo sve to, to što smo učinili što smo mogli, odlučni smo da to tako na neki način riješimo, iz jednostavnog razloga zbog jedne i jedine nam Hrvatske. Na žalost premijerke, na žalost i moju mi nemamo jednu i jedinu Hrvatsku nego imamo dvije Hrvatske. Imamo jednu siromašnu, strpljivu, poniženu Hrvatsku a imamo jednu drugu, sasvim drugu bogatu, bahatu, deverziranu i na tu drugu Hrvatsku se ovaj rebalans ne odnosi, samo na onu malu sirotinjsku, poniženu i strpljivu. Vidjet ćemo do kad će to strpljenje te i takove Hrvatske koja je ponižena u ovom trenutku trajati. Zašto se bojimo učiniti neke druge grube te rezove koji bi dodirnuli tamo gdje novaca ima jer nećete mi reći da u 3 hiljade kuna i iznad 3 hiljade kuna ima jako puno novaca. Ima negdje drugdje novaca ali to bi trebalo učiniti te bolne rezove u toj i takovoj bogatoj, deverziranoj i onoj drugoj bahatoj Hrvatskoj a očito da nemamo snage za takve rezove u takvoj Hrvatskoj učiniti pa i porez na ekstra dobit možda, porez na imovinu, na kapitalnu dobit o čemu samo pišemo ali očito je da nema hrabrosti da suočeni sa teškom ekonomskom krizom to prevalimo i na tu i takovu bogatu Hrvatsku. Ali kada čujemo pa čak sve nas političare ako se možemo nazvati političarima onda kada promatramo ono što netko daleko preko mora radi pa kažemo da evo jedan mladi, novo lice, jedan Obama čini ili pokušava učiniti puno toga ne samo za Ameriku nego i za cijeli svijet, ali on vrlo jednostavno kaže u zemlji u kojoj nema skoro polovica ljudi socijalno osiguranje, zdravstveno osiguranje on je odlučio pa koliko god to koštalo da kroz kongres provuče zakon koji će se zvati porez na bogate pod cijenu da ga zovu socijalistom, pod cijenu da ga sutra prozovu komunistom ali on to radi. Ali ovdje nema hrabrosti taj porez na bogate jer eto to, šta to govori, da onda štitimo samo bogate. Nisam siguran da ljudi koji ovdje sjede s moje lijeve strane su baš svi ti koji štite te bogate. Znate, vi ćete u petak dignuti ruku za ovakav rebalans gdje će najveći teret podnijeti umirovljenici i zaposleni koji imaju 3-3,5 hiljade, 4 hiljade kuna, vi ćete dignuti ruku na prijedlog Vlade Republike Hrvatske ali budite sigurni nećete se izgubiti u toj amorfnoj masi većina koja je dignula ruku. Negdje za 10, 15, 20 godina biti će neki mudri, ili mudroslovni ili mladi dečki povjesničari koji će imenom i prezimenom zapisati te ljude koji su digli ruku za tako loš rebalans, zapisat će netko. ... [[Upadica se ne čuje.]] Možda vaši unuci govorili kako su djedovi u to doba dignuli pogrešnu ruku na pogrešnom mjestu. Ali, gospodine ministre mogu jedno pitanje. Ja možda ne znam sve ali vidim da je kriza. Ja bih vas pitao na koga se odnosi, oprostite na ovoj riječi, ovaj namet, tako ću ga zvati da ne kažem nešto drugo. Da li na sve građane, na sve državljane Hrvatske? Znači, ovaj porez, namet kako god hoćete da li se odnosi na sve državljane Republike Hrvatske? ... [[Upadica se ne čuje.]] Da, evo pa kako ja ne znam ja bih također pitao da li se taj generalno namet odnosi na sve građane ili državljane Hrvatske. Jer ako je tako ja bih isto volio znati da li onda i oni koji imaju pravo glasa kao državljani Republike Hrvatske a iz ove rashodovne strane dobiju neke novčiće solidarno isto tako će imati 2%, 4% poreza na svoje prihode u Bosni i Hercegovini. Mislim da bi bilo korektno da solidarno i oni to plate jer oni imaju pravo glasa i glasaju. A kad je kriza onda je valjda kriza i njima jer iz tog rashodovnog dijela proračuna dobivaju te novce koje trebaju dobiti. Ali bi možda bilo dobro da onda i oni plate taj porez kad već imaju pravo glasa. I oprostite mi na kraju, evo samo da pročitam nešto što piše u mom "Novom listu" na današnji dan. Ja sam to izrezao, to je bilo jučer. 1574. na jučerašnji dan pogubljen je Ilija Gregorić jedan od glavnih vođa Seljačke bune godine 1573. nakon što su se uzalud žalili caru i banu na zlodjela plemića seljaci su u znak protesta prestali plaćati nerazumne poreze. Tako je jedan od najgorih plemića Franjo Tahi poslao svoje naoružane plaćenike ali su ih seljaci s oružjem spremno dočekali. Zbog tog otpora Hrvatski sabor je seljake proglasio izdajicama domovine na što su oni odgovorili sveopćim ustankom protiv feudalnih gospodara. Svaka sličnost je namjerna jer ovoliko poreza i nameta mora se netko pobuniti. Ja ne tražim i ne želim da se digne oružani ustanak i buna, ne seljačka nego hrvatska buna ali primjereno 21. stoljeću ja mislim da bi trebalo ići na prijevremene izbore da to bude odgovor na ove namete koje nam ovim rebalansom proračuna namećete pa da na tim prijevremenim izborima onda taj potlačeni narod kaže što želi, želi li Franju Tahija ili želi nekakvu drugu slobodu Matije Gupca.
Hvala lijepo. Pa imali smo prije tri mjeseca su "tahiji" bili na djelu, nisu prošli. Idemo korak dalje. ... [[Upadica se ne čuje.]] Imamo itekakvih poreza kolegice. Kod mene su danas bili iz Zlatara, ljudi vele zatekli su proračun 9 milijuna i 30 milijuna duga. Mogu vam poslati njihove papire pa vidite. Davorko Vidović. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Prvo ono što si čovjek mora postaviti pitanje tko je za ovu situaciju u ovoj zemlji u ovom trenutku kriv. Pred 20 dana Hrvatska nije bila u problemima, tako su tvrdili bivši premijer, tako su tvrdili mnogi ministri. Danas govore da se javne financije ti isti ljudi raspadaju, da nema za plaće, da nema za penzije. I ono što je najgore, jučer su bili u krivu ali danas su u pravu. Mi koji smo govorili pa gospodo zar ne vidite što se sve dešava oko nas bili smo proglašeni blesimetrom, bili smo šampioni hrvatske gluposti, zaustavljali su nas ministri, zastupnici, govorili pa ti si vječni pesimista, ti ovo, ti onaj. Međutim, bio ja pesimista ili ne, bio blesimetar ili ne Kajin je pogodio, ne pogodio nego to smo vidjeli svi da će deficit biti najmanje 15 milijardi kuna a ako bruto društveni proizvod bude minus 6, 7% nažalost i 20 milijardi kuna. A to onda znači da nećemo više moći servisirati javni dug i da će doći u pitanje ne jedna nego najmanje dvije plaće u 2010. godini. Ova gospodo smanjenja najprije 6%, sada +2, +4% odnosno +1% PDV-a tome upravo vodi. Mi ćemo iduće godine po tom osnovu izgubiti najmanje jednu i pol plaću, a najvjerojatnije će to biti i dvije plaće. Na godišnjoj razini jedna dvočlana obitelj koja radi ili četveročlana izgubit će barem 20 tisuća kuna. Postavlja se onda jasno pitanje tko je za jedno ovakvo stanje u Hrvatskoj kriv. Ja tvrdim da za takvo jedno stanje nije kriva Županija istarska, da za to nisu krivi Istrijani, ja tvrdim da za to stanje nije kriva istarska politika. Ako je za to stanje kriva istarska politika onda ništa, hapsite nas gospodo. Ako je kriva bivša Vlada, Račan, da ne budem sada, da ne pretjeram, onda hapsimo i njih. Ako nisu krivi ljudi u bivšoj Vladi onda se postavlja pitanje gospodo tko je kriv. Ja se ne šalim ili ajde, kada kažem da ili će Istrijani u ovom trenutku spašavati Hrvatsku kako bi pomogli Istri ili nam sve ide k vragu. Mi doista nakon i nekih nastupa nekih pjevača moramo reći ova nacija može birati ili istrijanizaciju ili čavoglavizaciju. Da li je u ovoj zemlji itko mogao sumnjati, ako je bivši premijer na čelo stranke došao na jedan prijevaran način, sjetimo se onih izbora unutar HDZ-a 2000. godine, da li je netko mogao misliti da može na drugačiji način i otići sa čela vlasti. Što je jedna istrijanizacija? To je radi, radi, radi. Što je ova čavoglavizacija? Kada nam neki sa nekih skupova prijeti, to je otprilike ništa. Troši, pjevaj, živi od raspodjele i … [[Govornik se ne razumije.]] , međutim i tome treba valjda jednoga dana doći kraj u ovoj zemlji. Ponovit ću po drugi puta danas, Istra per capita po glavi stanovnika ima najveći izvoz u Republici Hrvatskoj. Oni koji misle da je to moguće postići u ovoj državi preko noći ti se isto tako silno varaju. Da bi mi došli npr. do jedne tvornice najprije trebate privući određeni kapital u Republici Hrvatskoj, to onda do realizacije traje četiri, pet godina ukoliko netko u međuvremenu ne izgubi volju da nešto ovdje gradi i sagradi. Nedavno mi je pričao direktor "Uljanika", gospodin Karlo Radolović, da od trenutka kada je u Beču recimo tamo negdje 1860. ili 1870. donesena odluka o gradnji pulskog "Arsenala" ili današnjeg "Uljanika", pa do trenutka kada je kršten prvi brod nije prošlo niti dvije godine, a da danas u dvije godine u jednoj Puli ili bilo gdje u Hrvatskoj gdje ne možete doći ni jedne pristojne katastarske izmjere. Istra je, ja tvrdim, prva u Hrvatskoj osjetila krizu ove svjetske ekonomije. Zašto? Jer imamo najveći izvoz per capita, odnosno najveći dio naše ekonomije plus turizam okrenut je europskom tržištu, ali svjetsko se tržište danas oporavlja. S druge strane gledam, hrvatsko nam tržište tone. Govorio sam isto tako izvoznici će se prvi početi oporavljati, oni se sada spašavaju, ali ovi koji rade za hrvatsko tržište ti će potonuti recimo za godinu i godinu i pol dana i to je upravo sada u tijeku. Ja se međutim bojim što će biti sa onim malim sektorom, obrtnicima, zanatlijama, trgovcima i tome slično. Pratim recimo događaje u … [[Govornik se ne razumije.]] u Buzetu, oni imaju 1% hrvatskog izvoza, oni se oporavljaju, TDR ima isto 1% hrvatskog izvoza, oni rade uvijek isto, … [[Govornik se ne razumije.]] ima 0,3% izvoza hrvatskog, rade nikad bolje. Jedan "Rockwool" npr. 0,5% hrvatskog izvoza, svaki dan izvezu iz fabrike 50 kamiona, 49 kamiona ide na zapad, jedan kamion ostaje na hrvatskom tržištu. Ok, ja se isto slažem da je fulana lokacija na onome mjestu gdje oni grade i da bi trebalo sve učiniti da se zaštiti ovo lokalno stanovništvo, ali imaju 0,5% hrvatskog izvoza. Jedan "Uljanik" ima 4% hrvatskog izvoza, radi sjajno u 2009. godini, završit će sa 100 milijuna dolara više izvoza nego prošle godine. Taj "Uljanik" i zato čekam cijelo veče iako sam govorio i ujutro, ne košta državu niti jednu kunu. Po osnovu jamstava država njemu ne daje niti jednu kunu i ja si stalno postavljam pitanje zašto to brodogradilište privatizirati. Ostala brodogradilišta u Hrvatskoj, u to sam nažalost uvjeren, volio bih da se varam, završit će u stečaju. Ali da isto tako kažem da smo mi kao Grad Pula, Županija Istarska '98. godine potpisali potraživanja koja smo imali prema "Uljaniku" u visini jednoga pulskoga proračuna. Tko je to još u Hrvatskoj od naših obalnih gradova učinio? Apsolutno nitko. Sami smo morali sanirati Istarsku banku. Koja je to, isto tako si čovjek može postaviti pitanje, lokalna samouprava učinila. Niti jedna. Intervenirali smo u tvrtkama koje zapošljavaju tisuće i tisuće radnih mjesta i isto tako to van Istre nitko nažalost nije radio. Što se s druge strane Istri vraća iz proračuna, to i sami znate, usuđujem se reći gotovo ništa. U četvrtak ujutro dugo sam razgovarao telefonom, možda sat vremena sa gospodinom Karlom Radolovićem i otprilike mi kaže sljedeće, nema narudžbi brodova. Ok, rekoh pa to znam bez da mi kažeš, to znam i ja. Ali kažem, mi ćemo 2009., 2010. sigurno dobro raditi, ali bez, e sada dolazimo do onoga, privatizacije kroz hrvatski konzorcij naših brodara nećemo ni mi imati posla u 2011. godini, a nakon toga ako preživimo tu '11., '12. vjerojatno će se tržište u svijetu stabilizirati. Ja sam protiv te privatizacije, ali previše s druge strane poštujem gospodina Radolovića da bih išao protiv toga, ali Vladu pozivam da se ne igra sa pomorskim dobrom i da se privatizacija, ako već mora biti, protiv koje sam ja osobno, obavi onda po modelu "Uljanika". Jedna greška, Hrvatska će ostati bez 4% izvoza, jedna greška Pula će ostati bez "Uljanika", jedna greška Istra će ostati bez svog simbola. Drugo, isto tako pomognite gospodo "3. Maju" da se realizira gradnja ovih četiri tankera, tankerske plus "Uljanik" plovidbe, iako bi u Puli i u Zadru najradije da se to ne dogodi. Vi znate jako dobro kako su se isplatile plaće u "3. Maju" u zadnjem mjesecu, a model privatizacije "3. Maja" itd. Trogira, "Brodosplita", jasno je da ne drži vodu. Ono što je svima nama jasno, da je ta brodogradnja Hrvatsku državu itekako skupo koštala, u 10 godina gotovo 20 milijardi kuna i poljoprivreda je koštala 30 milijardi kuna Hrvatsku državu, to je istina i ona može se spasiti, govorim o toj slavonskoj poljoprivredi, selu našem, samo pod jednim uvjetom, da izađemo u susret sa jednim diferenciranim stopama PDV-a za domaću hranu. Sve ostalo bojim se da vodi naprosto kaput. Kada me prva ministrica, znači premijerka danas prozivala da sam ja rekao da sam za PDV od 24% rekoh da, ali pod uvjetom da hranu, energente itd. oporezujemo sa 10% i da normalno prolongiramo poduzetnicima rok plaćanja PDV-a sa 30 na 60 dana, odnosno s 8 na 60 dana. Sve u svemu, propustili smo priliku da se ponesemo sa ovom krizom, mislim da danas sve zemlje, mnoge zemlje u našem okruženju stoje bolje od Republike Hrvatske. Crna Gora npr., dva puta je ove godine povećala mirovine. Prvi puta 3%, sada pred 7 dana još gotovo 3%, to je nekih 6, 7%. Gdje smo mi? Mi za toliko smanjujemo recimo primanja … /Govornik je isključen./ …
Dobro. Hvala. Odavno već cvrči. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Kakav je odnos Vlade prema ovom Hrvatskom saboru i ovom rebalansu proračuna govori situacija danas ovdje koju smo zatekli. Premijerka i svi potpredsjednici i svi ministri izuzev ministra Šukera rekli su kaj nas ide i lijepo su otišli jer nisu imali više vremena. Nisu imali potrebu čak niti saslušati što će klubovi zastupnika reći svoj stav o ovom rebalansu proračuna. Premijerka je čak rekla, ispričala se da ne može ostati zato jer je za danas sazvala sastanke sa ne znam kime, kao nije znala da će se danas ovdje odvijati rasprava o rebalansu proračuna. Kada se razgovara u Vladi sa bilo kime, tamo je rekla premijerka da je ona i svi potpredsjednici Vlade kada se razgovara u Saboru o rebalansu proračuna jedino ministra Šukera ostavio ovdje da stameno odsluša sve naše primjedbe, sve naše prijedloge, sve naše kritike, ali čak niti on više nema potrebu ulaziti u diskusiju s nama, nego reagira jednom ili dva u 12 ili 14 sati rasprave. Otprilike ovaj rebalans proračuna izgleda dajte idemo to oddelati tam i budemo lepo radili po svojem. Tako je i napravljen ovaj proračun. Dekoratorno nas se poziva, dajte recite svoje ideje, otvorit ćemo dijalog, razgovarat ćemo, ali mi razgovaramo sa praznim stolicama. Mi nemamo kome uputiti svoj prijedlog. Možemo razgovarati doista knjigovodstveno ili računovodstveno ili proračunski samo o stavkama, ali proračun nije iskaz u cifri, proračun je temeljni dokument ekonomske politike u jednoj godini i bilo bi doista korektno da netko želi saslušati zastupnike Hrvatskog sabora. Nažalost, nema nas tko čuti. Tako onda i izgleda ovaj rebalans proračuna pa se mi danas onda i nadmećemo oko toga tko što zna ili tko kakve podatke ima. Mene je naprosto fasciniralo sa koliko potankosti ministar Šuker poznaje situaciju u Velikoj Gorici. Ali ministre, ja sam od vas očekivao barem toliko da poznajete situaciju u HEP-u i da kažete da li je istina da HEP ima milijardu i 300 milijuna kuna problema. Da li je doista istina da smo kupovali struju po 85 eura, a prodavali po 22? Koliko je tamo menadžerskih ugovora? Kakvi su autići tamo kupljeni i tko ima pravo i kako ih voziti … [[Govornik se ne razumije.]] Mene bi recimo zanimalo da li kao što poznajete Goricu poznajete Hrvatske šume i da nam napokon objasnite što se to toliko kompliciralo u upravljanju Hrvatskim šumama da od 2003. kad je bio jedan član uprave danas ima 5 članova uprave? Kaj su se šume povećale? Narasle su? I onda smo svim tim članovima uprave kupili Passate nove prošle godine jer sa Passatima se jako lijepo može obilaziti hrvatske šume. To je jedan poznati terenac. Bilo bi mi zanimljivo da znate situaciju kao u Gorici primjerice da odgovorite zašto uz toliku količinu neangažirane, neaktivirane državne imovine koja propada izdvajamo gotovo 500 milijuna kuna za zakup poslovnog prostora? Zašto ne možemo racionalizirati uredske i druge prostore da smanjimo potrebu za zakupom? Zašto ne možemo aktivirati imovinu, adaptirati ju i smjestiti neke državne i javne službe na te prostore? Ne samo da bi smanjili zakupninu, nego bi vjerojatno smanjili sve ostale troškove koje imamo kao što su transportni troškovi, komunikacijski troškovi, troškovi osoblja itd., itd. Jer umjesto da Vlada ima jedinstveni ugovor sa HT-om raspisan temeljem javnog natječaja, svako ministarstvo ima posebne ugovore i komunikacije između ministarstava se naplaćuju, a umjesto da su svi u jednoj jedinstvenoj mreži. E sada, ja bih doista imao razumijevanje i možda bih mogao razmišljati o tome da treba uvoditi neke nove prihode kada ne bi bilo podataka koji govore da ova Vlada je u 6 godina bila apsolutni rastrošni potrošač neproduktivnih stavki. A one govore sljedeće. Intelektualne i osobne usluge narasle su 10 puta sa 126 milijuna 211 tisuća kuna na milijardu i 300 milijuna. Što je to toliko važno i vrijedno da intelektualne usluge moraju se platiti ove godine milijardu i 300 milijuna? Prošle godine kada smo ničim zasluženi dobili 2,5 milijarde kuna povećanja državnog proračuna, intelektualne usluge su se povećale za 35%. Reprezentacija se u 10 godina povećala za 3 puta. Usluge promidžbe i informiranja su se povećale za 3 puta u 10 godina. Da samo na jednogodišnjem nivou svedemo to u realne okvire, mi ne bismo morali voditi harač. Da smo se u ovih 6 godina ponašali racionalno, ne da ne bismo morali uvoditi harač, nego bismo danas imali 5 milijardi kuna manji deficit. I o tome danas trebamo razgovarati. Ne da nema naznaka da se želi štedjeti, nego jedina naznaka koja iz ovog rebalansa prolazi da nam treba još novaca. Ne za penzije i plaće, treba nam novaca za informiranje i promidžbu, treba nam novaca za zakupnine, treba nam novaca za uredski namještaj, treba nam novaca za računalu opremu, treba nam novaca za reprezentaciju, treba nam novaca za automobile, jer nije točno da su što je kupljeno kupljeno da više neće se ništa kupiti. Ostala je pozamašna stavka do kraja godina za nabavu prijevoznih sredstava, itd., itd. To je jedna stvar koja je sasvim dostatna da se utvrdi da ako imamo problem s upravljanjem državnom imovinom da ne ostvarimo prihod od javnih poduzeća koji bi trebali ostvariti, to je razlog zašto uvodimo harač. Drugi razlog je zato što trošimo milijardu i pol kuna tamo gdje ne treba ili barem bez čega bismo mogli u ovoj krizi. Ne treba nam oglašavanje da bi nas netko uvjeravao da živimo bolje nego što doista živimo. Ušparajmo na tome. To je drugi razlog, to je drugih milijardu i pol na kojem možemo ušparati. Prema tome, uvođenje harača je jedino isključivo zato što ne znamo upravljati troškovima, a onda naravno treba nam dodatnih prihoda. Međutim ja sam očekivao barem i neku viziju iz ovog proračuna. Mi imamo problem. Imamo problem da smo jedino u 1. mjesecu imali više izvoza nego uvoza poljoprivrednih proizvoda, zato jer smo tunu izvezli. Sve ostale mjesece mi više uvozimo poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda nego što izvozimo, a postavlja se pitanje šta nam radi Agencija za hranu, jer da Agencija za hranu radi nešto, ja vas uvjeravam da bismo osigurali da barem poljoprivredne povrće i voće će naši poljoprivrednici moći prodati. I onda imamo ponovo problem sa izvozom. Treba pomoći našim izvoznicima, treba im otvoriti vrata, treba ih potaknuti, ali što mi radimo? Mi stavku za poticanje izvoza smanjujemo za 19 milijona kuna. Mi stavku za restrukturiranje i razvoj pojedinih grana industrije smanjujemo za 50%. Povećanje konkurentnosti hrvatske industrije smanjujemo za 40%. Pa što mi ustvari želimo? Da li doista želimo samo gurnuti ovaj čas malo dublje ruku u džep građana i to siromašnih, za mjesec dana još dublje, za mjesec dana još dublje, gdje je kraj u tom guranju ruke u džep? Na žalost ja sam bio uvjeren da smo došli do dna, a onda je ova Vlada uspješno u tom dnu napravila jednu poveću rupu. Nitko u ovom Saboru nema mandat dići ruku za povećanje poreza, niti za uvođenje novih poreza. Za taj mandat moramo zatražiti povjerenje građana. Zato mislim da bi bilo najpoštenije raspisati izbore, i neka građani odluče hoće li harač ili hoće sposobnu i odgovornu vlast.
Bude volja koja je već bila. Gospođa zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče. I evo nas u srpnju s trećim ovogodišnjim rebalansom državnog proračuna. Nikako ne treba vjerovati da će to biti posljednji ovogodišnji rebalans proračuna, jer su državne financije sada već i posve očigledno brod koji neumoljivo tone. Vladajući ga zovu rebalansom istine, time želeći sugerirati kako moramo pogledati istini u oči i pomiriti se s plaćanjem nagomilanih dugova države, no istina je da nas zbog svoje šestogodišnje nesposobnosti i ovim rebalansom proračuna HDZ i sateliti žele pretvoriti u taoce i taokinje njihove neodgovornosti. HDZ je svojom politikom, koja se većim dijelom sastojala i sastoji od kupovine klijenata birača, a čime je u debelo ovisnički odnos doveden veliki dio hrvatskih građana i građanki, svojom politikom je HDZ survao državu u sadašnji financijski i gospodarski ponor, a danas Vlada zbog te kupovine klijenata očekuje da će netko drugi podmetnuti leđa i razrezati gordijski čvor u koji su godinama upetljavali državne financije. HDZ se dolazeći na vlast narodu obvezao na služenje, a to podrazumijeva i takvu vrstu političke odgovornosti i ozbiljnosti ili kako sami tvrdite istine, koja znači imati petlju povući nužno potrebne rezove i veliku većinu hrvatskih građana, odnosno građanki osloboditi tog ovisničkog odnosa s državom u koji ih je HDZ planski i smišljeno doveo, vođen isključivo vlastitim političko interesno financijskim interesom, a to je ono što se iz ovog rebalansa proračuna nigdje ne nazire. I zbog toga ovaj rebalans nije suprotno najavama premijerke rebalans istine, već rebalans obmane. Umjesto rezanja neodrživih i neopravdanih troškova države koji bi činjenica je pogodili i ne tako mali broj hrvatskih građana i građanki, svedenih na ovisnički odnos prema državi, poseže se za dodatnim nametnima i poreznim opterećenjima kojima se i kratkoročno, ali još više dugoročno domaće gospodarstvo, bojim se nepovratno upropaštava. A to nije ništa drugo no rezanje ionako tanke i krhke grane na kojoj već godinama sjedimo. Ukoliko se tu računa i upravo nevjerovatna nelikvidnost, odnosno opće prihvaćeno neplaćanje računa ili iznimno velike odgode plaćanja računa od strane države, državnih tvrtki, ali i velikih trgovačkih lanaca, tada imamo jako, jako puno razloga za strah. Država, odnosno HDZ ne čini apsolutno ništa kako bi nužnim zakonskim mjerama dokinula neplaćanje računa kao uobičajeni modus operandi poslovanja, odnosno u ovom se slučaju ne povodi za primjerom mnogih europskih zemalja koje su u strahu od potonuća u nelikvidnost zakonima skratile rok naplate na 30 dana. Vjerujem da bi to u velikoj mjeri olakšalo teške uvjete poslovanja naših, na žalost, malobrojnih privrednih subjekata. Našoj bi privredi bez sumnje pomoglo i kada bi vlast napokon obznanila kakva je to strategija razvoja Hrvatske, razvijamo li se ili se nastojimo razvijati u pravcu države koja istinski potiče neku konkretnu granu privrede ili dvije ili tri privredne grane. To na žalost nije slučaj, jer bi se tako strateško gospodarsko opredjeljenje države na kraju, osim u tekstu mnogih strategija, vidjelo iz državnog proračuna i to iz konkretnih mjera poticaja ili subvencija određenih privrednih grana, odnosno destimulacija nekih drugih privrednih grana, zbog kojih već godinama tonemo i koje ustvari ne bismo baš trebali imati na listi prioriteta. Naime, ukoliko pogledamo zbog čega su mnoge razvijane države svijeta bogate, vidjet ćemo da to nije stoga jer imaju razvijenih 50 gospodarskih grana, već nekih dvije do tri privredne grane, i upravo na tim granama pozicioniraju svoj razvoj i međunarodnu prepoznatljivost. Obznanjivanje jasno pravca budućeg razvoja od strane Vlade sigurno bi bilo dugo očekivani signal gospodarstvenicima u koje privredne grane i to po mogućnosti one koje imaju visoku dodanu vrijednost, da usmjere svoja sredstva i napore, a to bi zasigurno poticajno djelovalo i na rast zapošljavanja. To nije nikakvo otkrivanje tople vode, jer se sličnim mjerama služe mnoge razvijene države svijeta koja promišljaju gospodarske mogućnosti razvoja svojih država, te sukladno tome usmjeravaju budući razvoj prema nekim privrednim granama. U to su smislu u posljednje vrijeme mnoge razvijene države svijeta pozicionirale svoj razvoj u pravcu onih gospodarskih praksa koje se smatraju održivima. I to ponajprije u pravcu obnovljivih izvora energije, jer su izračunali da u poticanju tih oblika energije proizlaze mnogostruke koristi. Od decentraliziranog razvoja, energetske sigurnosti, oslanjanje na vlast te izvor energije, poticanje novih i viših tehnologija razvoja i znanosti, zapošljavanja većeg broja ljudi i najzad od zaštite očuvanja resursa. Koje su to zemlje? To su Sjedinjenje Američke Države, Velika Britanija, Danska, Njemačka i druge razvijene zemlje Europske unije, ali ne i Hrvatska. Da se Hrvatska ne nalazi u tom krugu država iznimno rječito govori i prijedlog energetske strategije koja planira iskorištavanje te trećine potencijala obnovljivih izvora energije, sukladno istraživanju tih potencijala od strane instituta "Hrvoje Požar". Iako se danas puno u svijetu govori o tzv. novom zelenom dogovoru, odnosno o "new green deal", kao o modelu izlaska iz krize o tome u Hrvatskoj osim u okviru nevladinog sektora nema ni riječi. A to samo govori u prilog tome da je hrvatska Vlada dezorijentirana bez ikakve vizije, ograničena svojom partikularnom predodžbom Hrvatske kao isključivo HDZ-ovog lena. Nažalost konzervirana u svoje staromodnim ne 20. stoljetnim, nego 19. stoljetnim kako gospodarskim tako i opće društvenim stavovima. Takva Vlada nažalost ne može drugačije vladati no dosadašnjim modusom operandi, a to je najvidljivije iz ovog trećeg rebalansa proračuna. Ona nije spremna na propitivanje dosadašnjeg modela vladanja koja se svodi na goli klijentelizam, nije spremna za unutarnji razvoj i učenja na svojim greškama ili još bolje na tuđim greškama, uspjesima i dobrim rješenjima. Ovim rebalansom proračuna ne samo da se nije nastojalo potaknuti punjenje proračuna vrlo konkretnim strateškim gospodarskim mjerama, već se to čini novim nametima koji će do kraja upropastiti već i strukturno iznimno poljuljano hrvatsko gospodarstvo. Umjesto da se oštrim škarama režu odebljali proračunski izdaci, jer nam bez tih mjera jednostavno prijeti slom, Vlada i dalje je udobno zavaljena u kapetanski stolac, brod zvan Hrvatska usmjeri u samo središte crne rupe. Dubina ove krize nažalost je znatno dublja no što nam se čini, jer je HDZ svojim klijentelističkim manirama kao iznimno opasnim virusom zarazio mnogobrojne strukture društva kojima je postalo normalno, a političke elite nisu suprotno opće raširenom stavu javnosti jedina takva struktura, pa čak i poželjno dobivati novac ne radeći ništa ili barem radeći nedovoljno. Pa je opće rašireni hrvatski mentalitet može se prepoznati iz vrlo česte kritike nedovoljnih socijalnih davanja uz uzvik, a što je meni Hrvatska dala. Nažalost jako se rijetko i mi koji pripadamo tzv. političkim elitama i dobro živimo na račun proračuna upitamo, a što smo mi to dali Hrvatskoj? Pa ne možemo očekivati da će sebi takvo pitanje postavljati osiromašeni i preplašeni hrvatski građani i građanke. Nevoljkost prema reformi vlastitog klijentelističkog stava pokazuju i predstavnici hrvatske umirovljeničke populacije koja broji apsolutno financijski neodrživih milijun i 100 tisuća umirovljenika, odnosno umirovljenica. Vjerujem da bi se predstavnici i predstavnice umirovljeničke populacije znatno kvalitetnije brinuli za interese te populacije kada bi nakon zahtijeva za povećanje mirovina do razine dostojne čovjeka, zatražili reviziju mirovina. A s obzirom da je u Hrvatskoj postalo sasvim normalno da u mirovinu odlaze zdrave osobe od 40 i kusur godina, pa čak i mlađe od toga. To nijedna država ne bi mogla financirati, da ne spominjemo povlastice, socijalne privilegije lažnih branitelja i slično. I to je tako. Nažalost živimo u državi u kojoj zahvaljujući sustavnom i višegodišnjem širenju HDZ-ovskog mentaliteta, mnogi očekuju da trebaju dobiti za nešto ništa, te da država može funkcionirati bez rada i proizvodnje. Političari i političarke se ne žele odreći svojih visokih plaća te mnogobrojnih beneficija i privilegija. Sindikati javnih službi zatvaraju oči ped činjenicom da imamo više desetaka tisuća zaposlenika previše u državnoj upravi, te ne žele ni čuti o reformi glomaznog i neučinkovitog birokratskog aparata. Rupe bez dna zvane poljoprivreda i brodogradnja usprkos konstantnom rastu subvencija, proizvodi se sve manje hrane i sve veće gubitke na brodovima, da ne nabrajam dalje. Kada tome pridodamo rođačko poduzetništvo, korupciju i kriminal koji su umreženi u gotovo sve pore vlasti, nespremnost Vlade na pravi rez i uvede red u državu, ali nespremnost na reformu našeg tradicijskog načina razmišljanja po načelu, ne isplati se raditi, potražimo vezu, ne dobivamo ni malo svijetlu sliku naše budućnosti. I zbog toga neću podržati ovaj rebalans proračuna.
Hvala. Gospodin zastupnik Zdenko Franić. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani gospodine ministre, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je treći ovogodišnji rebalans proračuna koji je rađen panično i bez političke volje i snage da se provedu strukturni zahvati koji bi obuhvatili i dio ove godine čime je propuštena šansa da se od načina održivijeg proračunske korekcije za sljedeću godinu. Nadalje, predstavnici Vlade i vladajuće koalicije stalno pokušavaju dokazati da se radi o uvezenoj krizi iako su donedavno tvrdili da krize u Hrvatskoj niti nema, pa su eventualno priznavali samo recesiju. Ilustrirajmo to izjavama ministra Šukera. 9. 1. 2009. pitanje recesije se previše mistificira. Odmah dan kasnije, demantiram prognoze o slabom punjenju proračuna i potrebi za rebalansom. 22. 2 nikada nismo rekli da rebalansa neće biti, pa imamo ga svake godine, ali prije toga treba proći nekoliko mjeseci. 18. 3. zbog nedostatka novca na financijskom tržištu sve je teži svaki mjesec isplaćivati 5,5 milijardi kuna za plaće i mirovine. 28. 5. najveće zaduživanje od 750 milijuna eura je uspjeh koji dokazuje uspješnost hrvatske ekonomska politike. 30. 6. javne financije su stabilne, plaće i mirovine u prvih 6 mjeseci ove godine nisu kasnile niti jedan dan. 13. 7. ovo je rebalans istine i realnog prikazivanje stanje. I 20. 7. ne snize li se plaće i mirovine moglo bi se dogoditi za u rujnu ne bude za njih novca. Hrvatska dakle bila jedina zemlja koja nije imala krizu, te je izravno iz recesije došla na rub bankrota. I o kakvim brojkama mi to govorimo? Primjerice, krajem svibnja ove godine kada je vanjski dug ponovno porastao, on je iznosio 40,1 milijardu eura, što u kunama iznosi oko 300 milijardi kuna. To su ogromne cifre pa pokušajmo to vizualizirati. Kako je debljina jedne novčanice od 100 kuna otprilike 0,1 mm odnosno odnosno deset ih stane u 1 milimetar ovako naslonjeno jedno na drugo. Složimo li te stokunjarke jednu do druge tih 300 milijardi kuna odgovara 300 kilometara odnosno udaljenosti od Zagreba do Pule. A ovaj rebalans je ukupno težak 2 milijarde kuna skupa sa efektima proračunskog harača odnosno ovih zakona dok je proračunska rupa oko 11 milijardi kuna. A sama ušteda na rashodovnoj strani je jedva kojih 160 milijuna kuna ili tričavih 160 metara a obećanja, rezanja bilo je 3 milijarde kuna ili 3 kilometra a proračunska rupa je 11 milijardi kuna odnosno 11 kilometara. Proračun je pun razno raznih intelektualnih usluga pa čak i u tako neznanstveno antiintelektualnim aktivnostima kao što je umjetno djelovanje na vrijeme što je sintagma obrane od tuče, makar je i sama HDZ-ova Vlada donijela zaključak kako je obrana od tuče besmislena i znanstveno neutemeljena za intelektualne i osobne usluge kako to stoji u proračunu ispaljivanja raketa predviđeno je čak 5 milijuna 560 tisuća kuna a za same rakete 17 milijuna 270 tisuća kuna i to usprkos činjenici da Svjetska meteorološka organizacija smatra da obrana od tuče nema nikakvog opravdanja u znanstvenim spoznajama te je hrvatska Vlada svojedobno čak naredila Ministarstvu znanosti Republike Hrvatske da provede jedan znanstveni projekt vezan uz obranu od tuče koji je dao negativne rezultate pa je preporučeno Vladi da se sa time prestane. Usprkos tome je kao institucionalna djelatnost ta tuča preostala u zemljama sa najtežim boljševičkim nasljeđem u koju ne svrstavam Hrvatsku ali je činjenica da smo mi u tom društvu. Također u ovom rebalansu ne daju se naznake razvoja gospodarstva i proračun je u suprotnosti sa čudesno nestalom jamstvenom karticom HDZ-a u kojoj se garantira, citiram, smanjenje poreza. Smanjit ćemo poreze i tako ojačati poduzetništvo, poljoprivredu i domaću proizvodnju. Za razliku od drugih mi ćemo ukloniti birokratske prepreke i omogućiti jednake uvjete svima smanjivši poreze. Rebalans je paničan. Spomenimo kao primjer trošarine na SMS poruke kao da se korisnici neće istog časa dosjetiti i pronaći supstitut u obliku primjerice slanja elektroničkih poruka koje se također mogu ovom spravicom slati. Može se čak i na ovakve spravice montirati i čuveni program Skype za uređaje mobilne telefonije i praktički besplatno telefonirati. Nadam se s obzirom da imam zastupnički imunitet da sam dao ideju hrvatskim građanima koji imaju živaca još u ove kasne sate pratiti saborske sjednice da odmah počnu se educirati kako to što prije napraviti prije nego što mi u petak provedemo glasovanje o ovim mjerama. Daleko racionalnije i neusporedivo veće uštede stvorile bi se racionalnom i transparentnom primjenom javne nabave u kojoj primjerice firme za promet hrane pasa i mačaka ne bi nabavljale antipožarna sredstva protiv iskrenja na prugama. Izlaz iz krize se uvidom u ovaj proračun očito je traži na istoj koncepciji koja nas je u krizu i dovela odnosno na žalosnoj činjenici da je dosadašnji gospodarski rast bio zasnovan na kreditnoj ekspanziji bilo države, bilo građana. I umjesto da se uhvatilo u koštac sa strukturnim problemima Vlada superhikovski štedi uzimajući siromašnima i dajući bogatima ali ne da bi oni investirali nego da se krpaju njihove nasušne potrebe bogatih pojedinaca. Zaključimo, ovaj treći ovogodišnji rebalans proračuna donio je vrlo malo od očekivanih smanjenja rashoda a uvođenje novih odnosno povećanje postojećih poreza odviše stoga niti ne iznenađuje. Kao i kod obrane od tuče kojim je iz neznanih razloga hipnotiziran HDZ-ov najdraži koalicijski partner, koalicijski sastav Vlade uvjetovao je i kretanje subvencija i jasno je da se tu nije moglo bitno nešto smanjiti a da se istovremeno ne ugrozi funkcioniranje same Vlade što je šteta jer sposobnost upravljanja javnim financijama jest jedan od najvažnijih čimbenika na putu Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije i to će nas vrlo skupo koštati jer čini mi se da je taj trenutak pristupanja Hrvatske u uniju sve dalji i dalji uz sve ostale ine razloge i zbog nesposobnosti upravljanja javnim financijama. Očekivati značajnije smanjenje rashoda je bila iluzija. Volio bih da sam u krivu ali to će se Hrvatskoj obiti o glavu kada upadnemo u još gore probleme. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Krešimir Ćosić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče. Dozvolite u 10 sati kratak osvrt na rasprave o državnom proračunu. Rasprave o državnom proračunu uvijek predstavljaju što je više nego očito u Hrvatskom saboru prvorazredni politički spektakl. Emocije, galama, frustracije, rivalstvo, pozivi na izbore, izbori, izbori, izbori će sve riješiti, improvizacije, subjektivnost, neobjektivnost, vrijeđanje itd., sve je karakteristika rasprave o jednom najvažnijem i najbitnijem pitanju svake države. I onda se postavlja elementarno pitanje kako je moguće u takvom kontekstu raspravama nabijenim frustracijama, emocijama zaista racionalno prosuđivati kvalitetu državnog proračuna. Ja bih rekao gotovo nemoguće. I onda se postavlja logično pitanje što je alternativa ovakvom arbitriranju od državnog proračuna, da li ima alternative i kako se ona zove. Da, rekao bih treba nam alternativa i ta alternativa u budućnosti i rekao sam u zadnjim raspravama, treba sve više biti prisutna u našim raspravama kako bi one imale neke čvrste poslove, neka čvrsta ograničenja. A ta alternativa se može zvati i na sljedeći način, formalni pristup optimizaciji proračuna Republike Hrvatske. Nije to izraz želja, nego je to metodologija koja pokazuje kako se ograničeni državni proračun može optimalno raspodijeliti na sve korisnike, na sve one koji kandidiraju za dodjelu tih ograničenih državnih sredstava kako bi se osigurala odgovarajuća socijalna sigurnost, socijalni mir, ali istovremeno kako bi se osigurao odgovarajući razvoj. Što je karakteristika svih ovih rasprava o državnom proračunu? Ja bih rekao, osnovna karakteristika je vezana uz psihološki problem, a taj psihološki problem se zove razlika između onoga što želimo, onoga što očekujemo, ono što zahtijevamo i ono što realno imamo na raspoloženju i onoga što realno možemo učiniti. I ta psihološka barijera i taj psihološki sukob, psihološki problem, stvara određenu vrstu nezadovoljstva koja karakterizira ovakve rasprave. Prema tome rekao bih vrlo jednostavno, strukturiranje proračuna ne može ostati i biti isključivo i jedino prvorazredno političko pitanje, nego ono može biti kompleksno složeno i zahtjevno profesionalno i stručno pitanje. To je sigurno i karakteristika ovog proračuna, ali isto tako sigurno da se ta formalna metodologija, analitika koja je vezana uz optimizaciju državnog proračuna u budućnosti može unaprjeđivati različitim znanstvenim, analitičkim naporima. To, ja bih rekao, ne može ni na koji način biti sporna. Prema tome, to je kut kako možemo objektivizirati ove naše rasprave, učiniti ih puno više objektivnijim, a puno manje individualno ja bih rekao proizvoljnim. I zbog toga držim da je optimizacija državnog proračuna itekako koristan, formalni matematički mehanizam koji nam može poslužiti kako bi verificirali onaj proračun koji je na ovaj način definiran i usvojen u Hrvatskom saboru. Kvalitetom proračuna nesporno određujemo našu budućnost, ali branimo našu sadašnjost. Formalne matematičke metode mogu ukazati i otkriti na neke defekte u proračunu svakom, pa prema tome i onom kojeg ovaj čas imamo na dnevnom redu, ali te metode svakako treba u budućnosti sve više koristiti i primjenjivati. Nije jednostavno, nije intuitivno lako zaključiti koji je optimalni izvor gotovo desetak tisuća različitih stavki. Njihov optimalni izbor je nešto što zahtijeva, ja bih rekao, puno više ozbiljnih znanstvenih napora, analiza, osjetljivosti analitike i čini mi se da toga možemo i moramo imati sve više u našim raspravama kako one ne bi bile karakterizirane isključivo emocijama, frustracijama, pozivima na izbore, činjenicama da želimo puno više od onoga što imamo na raspoloženju. To je važna karakteristika svih ovih rasprava i ona pokazuje da u budućnosti te rasprave mogu biti puno bolje strukturirane i da od njih možemo imati puno više koristi. Proračun je ona važna, ključna upravljačka funkcija koja stoji na raspoloženju svakoj Vladi, svakoj državi kako bi izvršila transformaciju društva iz današnjeg trenutka u godine koje dolaze, koje bi trebalo karakterizirati svakako veći gospodarski rast, razvoj itd. Prema tome, pokloniti pažnju tom načinu optimizacije proračuna je itekako važno kako bi mogli ostvariti dugoročne ciljeve vezane uz stabilnost, rast i razvoj. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Nastojat ću svoju raspravu usmjeriti na dvije točke koje su se provlačile tijekom današnjeg dana. Jedna se tiče naravno investicija o kojima je bilo govora, najviše se tiče investicije Pelješkog mosta. Naime, već nekoliko mjeseci taj most se postavljao pred hrvatsku javnost kao jedan od glavnih problema i kao jedan od glavnih primjera rastrošnosti, navodne rastrošnosti HDZ-ove vlasti. Zašto je to neistina i zašto je to podmetanje i zašto je to na neki način osporavanje građanima hrvatskog juga da žive pod istim odnosno jednakim uvjetima kao što to drugi u hrvatskoj žive? Prije svega zato što taj most znači povezivanje tog dijela Hrvatske sa maticom zemljom. Samo da to ovaj projekt postigne to već znači ostvarenje jednog velikog nacionalnog interesa i znači ostvarenje jednog cilja koji će značiti prije svega bolji život i bolji razvoj za cijeli Hrvatsku i za gospodarstvo i za svakog pojedinca ponaosob. A kad se govori o rastrošnosti, onda trebamo doista uzeti u obzir i komparirati vrijednosti nekih drugih investicija koje su se događale u Hrvatskoj u posljednje vrijeme da bismo došli zapravo do zaključka da to zapravo i nije neka prevelika investicija koju se nije moglo isfinancirati kroz državni proračun. Naime, taj Pelješki most o kojem se već priča mjesecima, košta vjerovali ili ne nešto malo više od one sportske dvorane u Zagrebu. Ta sportska dvorana će koštati i košta 210 milijuna eura, 30 godina 7 milijuna eura država i Grad Zagreb će plaćati za tu sportsku dvoranu. 210 milijuna eura. Pelješki most koji je nacionalni interes, koji znači bolji život za cijeli jug Hrvatske će koštat 260 milijuna eura. O čemu mi to pričamo? O kojim investicijama, o kakvoj rastrošnosti? Jedna jedina dvorana u Zagrebu 210 milijuna eura. Jedna jedina dvorana. 30 godina 7 milijuna eura godišnje država i Grad Zagreb. I vi nas optužujete za rastrošnost jer želimo povezati Hrvatsku državu u jednu jedinu cjelinu? Jel to rastrošnost? Dodajte toj dvorani još jednu malu benignu investiciju u Zagrebu i dobit ćete investiciju Pelješkog mosta. Samo taj i recimo onaj mostić koji je napravljen u Zagrebu tamo na izlazu na istočni dio, ne znam ni kako se zove, taj je koštao 80 milijuna eura. Dakle, samo te dvije investicije su više od Pelješkog mosta i vi nas optužujete za rastrošnost … [[Govornik se ne razumije.]] Ne uzimate u obzir da moramo svaki dan prelaziti unutar županije dva puta granicu. Ne uzimate u obzir činjenicu da će primjenom Šengenskog režima doći do sasvim velikog poremećaja prometa i roba i usluga i putnika i svega ostalog. Ne uzimate u obzir činjenicu da je poluotok Pelješac jedno od najnenaseljenijih područja Republike Hrvatske. Čak ima 3 puta manje stanovnika po kilometru kvadratnom nego što već ima Korčula koja ima daleko manje ispod hrvatskog prosjeka. Ne uzimate u obzir te činjenice koje itekako puno znače nama koji smo na hrvatskoj obali. Stoga meni osobno je neprihvatljivo i ovo smanjenje investicije sa 200 milijuna na 100 milijuna eura u ovoj godini. To mi je neprihvatljivo. Neprihvatljivo je građanima hrvatskog juga. Neprihvatljivo je. Tim više što će ta sredstva koja će se skinuti sada sa Pelješkog mosta jer ste vi to tako tražili, jer su oni koji su to zapisali istaknuli kao gorući hrvatski problem tih 100 milijuna eura će se investirati u neke druge infrastrukturne projekte jer se moraju investirati, 100 milijuna kuna, pardon, ne milijuna eura. Jer se moraju investirati u infrastrukturu prometnu jer su to namjenska sredstva. Dakle, ta sredstva se ne mogu investirati niti u socijalu, niti za novo zapošljavanje itd. A opet, direktno to su sredstva za gospodarstvo. Gradnja Pelješkog mosta znači poticaj za gospodarstvo, hrvatskog gospodarstva. U toj investiciji će sudjelovati i Đuro Đaković iz Slavonije, sudjelovat će i brodogradilišta i sudjeluju brodogradilišta, najvećim dijelom je to zapravo potpora hrvatskom gospodarstvu. To je to. I vi nas optužujete za rastrošnost. Ja mislim da bi trebalo jasno reći kojim snagama u Hrvatskoj je u interesu da hrvatski jug ostane izoliran. Idemo govoriti otvorenih karata i recite kojim snagama u Hrvatskoj to odgovara da hrvatski jug ostane izoliran. Do svakog dijela Hrvatske vi možete doći u 3 sata vozeći se ili autocestom ili željeznicom, do svakog dijela, osim do hrvatskog juga, do Dubrovnika, do Konavala, do Župe, do Lastova, da ne govorim do Korčule itd. Ali do svih ostalih dijelova vi možete doći za 3 sata iz Zagreba. Vi možete doći iz Zagreba do Vukovara i do Osijeka autocestom i željeznicom za 3 sata. Možete doći za pola sata do Varaždina i željeznicom jednako tako. Do Rijeke za sat vremena možete doći autocestom i željeznicom. Do Splita možete doći za 3 sata autocestom i željeznicom. A do Dubrovnika od Splita vam treba još 4 sata. A pokušajte sletjet avionom u zračnu luku kad je bura. Nećete, sletjet ćete u Split i nakon toga ćete se voziti autobusom sa splitske zračne luke 4,5 sata. Prema tome, recite koje snage zapravo stoje iza vas i tko to želi izolaciju hrvatskog juga? Tko želi da ostane hrvatski jug izoliran, nepovezan sa državom? Ja mislim da su to iste one snage koje su se protivile izgradnji autoceste Zagreb-Split '70.-ih godina. Nitko me ne može razuvjeriti da to nije tako, da to nije istina. Ideologije nikad ne umiru, drage kolege, ideologije nikad ne umiru, one se samo pritaje pa se pojave u nekom drugom obliku kroz neke druge pojedince, ali budite uvjereni da nikad ne umiru. U to će vas uvjeriti i budućnost koja je pred nama. Kad govorite o dugovima i o tome kako je ova Vlada kriva za sve po vama, pa vjerojatno je kriva i za američki dug od 2 tisuće milijardi dolara koji će bit samo u ovoj godini. Vjerojatno je kriva što su europske države investirale direktno, odnosno dale direktno iz svojih državnih proračuna 3 tisuće milijardi eura za pomoć svojim bankama i na taj način došle do deficita kojeg nikad nisu imale. Samo do travnja mjeseca govorim 3 tisuće milijardi eura iz njihovih proračuna direktno investirali u svoje banke. Samo Njemačka u jednom trenutku 500 milijardi eura, samo Njemačka u jednom trenutku 500 milijardi eura. Sjedinjene Američke Države u dva navrata, u jednom navratu 780 milijardi dolara, u drugom preko 700 milijardi dolara. Dok je bio Bush 787 i sada u posljednje 700 milijardi dolara direktno za pomoć njihovom gospodarstvu za pomoć njihovim financijskim institucijama. Mi nismo ni kunu izdvojili iz našeg proračuna za banke, niti jedne kune. Jesmo mi krivi što je Švicarska izdvojila za kredit svih 10 milijardi eura za pomoć toj banci koja je bila jedna od najuglednijih banaka? Jesmo možda mi krivi, Vlada Republike Hrvatske što USB, također jedna od najjačih svjetskih banaka došla na rub bankrota. Mi smo vjerojatno krivi i za to. Pa ljudi moji, pa naravno da se ta kriza prelila iz tog sektora i u Hrvatsku državu. Pročitajte danas izvješće ekonomskog instituta pa ćete vidjeti da za sljedeću godinu ne predviđaju daljnji pad bruto domaćeg proizvoda. Ne predviđaju. Evo, pogledajte. Mi to ne govorimo, to govore oni, govore stručnjaci iz tog instituta. Govore da ćemo se vjerojatno i oporaviti u sljedećoj godini, ali naravno da taj oporavak neće ovisiti samo o nama, jednostavno zakonom spojenih posuda ovisit će situacija naravno i o svima drugima. Izvoznici će ovisiti o tržištu koje je pred njima i na kojem oni nastupaju i zato je dobar ovaj prijedlog zakona koji će doći uskoro, a to je da se pomogne onim izvoznicima da skrate radni tjedan sa 40 sati na 32 sata, ali doista onima kojima je ta pomoć potrebna. Dakle, mislim da i u Europi jednako brinu o tome što će se događati sutra pa kad se govori o europskim državama, onda mi se možemo doista usporediti prije svega onim koji su u zadnjem valu ušle u Europsku uniju, tu mislim i na onih 10 i na one posljednje dvije. I možemo reći sasvim sigurno da smo bolji od mnogih njih, od jedne Latvije koja ima pad BDP-a 18%, pad od drugih država, o Mađarskoj neću ni govoriti, o Rumunjskoj, Bugarskoj također uopće ne želim govoriti zato što svi znaju i u Europskoj uniji i mi u Hrvatskoj znamo i da bolje živimo i da imamo bolje standarde i da smo postigli veće standarde generalno u životu, uopće u društvenom životu u Hrvatskoj nego što te zemlje imaju. Oni koji ne misle tako mogu se sami poći uvjeriti. Prema tome, itekako smo dobro pozicionirani. Mi situaciju moramo iskoristiti da doista izbalansiramo proračun na najbolji mogući način, a mislim da je to jedini mogući način u ovom trenutku. Možda postoje bolji, ali u ovom trenutku je to način na koji su se dogovorili i Vlada i socijalni partneri i u tom smislu ću dati podršku ovom rebalansu.
Hvala. Gospodin zastupnik Arsen Bauk. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Na neki način mi je drago da govorim nakon nadahnutog govora kolege Matušića o Pelješkom mostu jer je očito njegov ovaj nastup pa pomalo i teatralan očito opravdanje pred građanima što još jedno obećanje neće moći ispuniti zato jer je zbog rastrošnosti države ova stavka za Pelješki most mora biti smanjena i sada je dosta teško objasniti kako će glasat za proračun, a najvažnija stavka za hrvatski jug se eto reže. Ja ne bih htio govoriti o ideologijama tko je bio '71. protiv građenja autoceste Zagreb-Split. Autocesta Zagreb-Split od Karlovca do Dugopolja početa je graditi 2002. godine za vrijeme Vlade Ivice Račana i na svu sreću i na svu sreću ona je toliko već bila sagrađena da je HDZ-ova Vlada nije mogla prekinuti, a nisam sigurna da ne bi. I naravno Pelješki most će biti otvoren kad SDP bude na vlasti, jer sa ovakvom rastrošnošću nema tog naroda koji može isfinancirati i ovoliku državnu upravu i ovoliku potrošnju, i ovolike druge megalomanske projekte i na kraju krajeva i Pelješki most. Nema. Prema tome, smanjiti državnu potrošnju, malo racionalizirati državu, bit će novaca onda i za Pelješki most. Uostalom 2005. godine na lokalnim izborima Ivan Šprlje je imao na svome plakatu, 2005., na svome plakatu Pelješki most i slogan mu je bio "župan koji povezuje" i tada je gospodin Matušić dobio više glasova od vas na tim izborima. Toliko koliko su građani vjerovali. Ovo je treći rebalans na 13. sjednici. Rekao je ministar Šuker da je ekonomija igra brojaka. Pa je, treća je sreća, 13 je nesretan. Na žalost ipak više prevladava ovaj 13 dio da se nalazimo na 13. sjednici jer će mnogi hrvatski građani zbog ovog proračuna biti nesretni zbog toga jer će nekima uzeti 1, nekima 3, a nekima 5% od njihovih prihoda, bilo da im uzmu od plaće, bilo kroz povećanje cijena zbog PDV-a. Sada je prema rasporedu na Hrvatskoj televiziji trebao biti program, film "Probuđena savjest", no međutim ta savjest nije probuđena, nego hrvatski građani bilo nalazili se dakle pred u svojim domovima, ili na jahtama sa malo ili puno vitra, gledaju ovu saborsku raspravu i na žalost svjesni su da se savjest hrvatske Vlade u potrebi manje potrošnje nije probudila. A što smo onda dobili? Učenici koji nisu dobri tijekom godine dolaze ljeti na produžnu nastavu. Prema tome, hrvatska Vlada je pala na drugom polugodištu i sad je pozvala sve nas i građane na produžnu nastavu zato da pokuša popraviti ocjenu nedovoljan iz financiranja države iz planiranja proračuna. I nije je ispravila, nego će morati u 9. mjesecu doći na drugi rok da bi to ispravila. A tko će platiti tu nesposobnost? Platit će naravno građani. Doduše, na početku su trebali platiti javne službe za 6%, pa onda građani sa 8, pa onda nikad nećemo saznati da li je u pravu bio gospodin Hrelja ili gospodin Šuker, da li su trebali platiti samo oni jako bogati, što imaju iznad 3 tisuće kuna, a sada nek netko objasni da je netko s četvero djece i 3 tisuće kuna jako bogat pa da spada u onu klasu koja mora plaćati poreze. I Vlada je tu izabrala jednu liniju manjeg otpora. Najlakše je tako. Uostalom to je kratica vaše stranke hajde da zagrabimo. Hajde da zagrabimo u džep građana ovo malo poreza što im možemo uzeti. Pa onda evo onoliko koliko bude prihvatljivo i našim … [[Loša snimka, govornik se ne razumije.]] i koalicijskim partnerima, pa ćemo naći neku moguću mjeru pa se eto našlo to 2 i 4%. Sa suprotne strane što netko drugi nudi. Pa ajmo se opet igrati … [[Govornik se ne razumije.]] Smanjimo državnu potrošnju. I to ne na ljudima. Ne na ljudima, smanjimo na skupim poslovima, smanjimo na velikim troškovima reprezentacije, intelektualnih usluga itd., i naravno onda to građani ne bi osjetili. Osjetili bi sa većim povjerenjem u državu da netko za njih brine. Ovako brine samo kako im uzeti poreze iz džepa. A onda ukoliko se ne može uzeti poreze iz džepa, onda ajmo povećati PDV pa ćemo im uzeti iz toga što kupuju. I to su još dobili od stranke koja je imala one plave plakate nema novih poreza. Sa nama crvenim vragovima koji smo eto htjeli uvesti nekakav porez na bogate. I opet to niste napravili, iako vam koalicijski partneri kažu da to trebate napraviti. No međutim, na svu sreću Hrvatska je demokratska zemlja, doći će novi izbori, na tim izborima će pobijediti oni kojima građani budu vjerovali, a po tome kako vam građani vjeruju naravno tako ćemo i mi i vi proći. Vi ste im obećali da nema novih poreza, dali ste im nove poreze. I to ste još oporezovali one koji imaju iznad 3 tisuća kuna sa 2%, a onda još one iznad 6 tisuća kuna sa 4%. A zašto niste onda one koji imaju iznad 10 tisuća kuna sa 6 itd.? Više bi dobili od njih, ali niste. Prema tome, nakon probuđene savjesti na HTV-u 2 trebao je biti film koji se zove "Očeva pravda". Dakle očito su sastavljači programa HTV-a imali dosta inspiracije o ovoj proračunskoj raspravi. Na žalost pravdu još nećemo dočekati dok se vlast ne promijeni. Zahvaljujem.
Hvala. Čini mi se da je umjesto probuđene savjesti, da je na ekranu film ukroćena goropad. … [[Upadica se ne razumije.]] Ukroćeni. … [[Upadica se ne razumije.]] A to muška rod. Neidentificirani zastupnik gubi pravo na riječ. Nije se moglo ustanoviti pomnom grafoskopskom analizom tko bi to bio. Vi niste Ingrid. Vaš rukopis [[Upadica: Da nije Glavaš?]] Gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicom, kolegice i kolege. Već mjesecima slušamo da je za sve što se događa u Hrvatskoj kriva svjetska recesija. Ja bih vas molio kolegice i kolege, ja sam vas pažljivo slušao. Znam da je kasno. Dakle, za sve je kriva svjetska recesija. No gospodin ministar u svom obraćanju danas i premijerka nisu nam objasnili što je to recesija. Ja nisam ekonomista, većina hrvatskih građana to također nisu i bilo bi dobro da ste nam barem pojasnili što je recesija. Oni koji su mi bili u stanju pomoći rekli su da većina vas ekonomista definira recesiju kao negativan gospodarski rast kroz dva uzastopna kvartala. E sad ako je tako, onda ako je ovo antirecesijski proračun gospodine ministre, onda očekujem, ako je ovo antirecesijski proračun jer se na njega pozivate, onda bi bilo dobro da nam kažete koje su to selektivne mjere koje ćete vi kroz ovaj proračun poduzeti da potaknete gospodarski rast, da on više ne bude negativan, već pozitivan, da izađemo iz recesije. Neke su države poticale svoje banke, druge poticale razvojnu tehnologiju u autoindustriju, treće pomagale ovom ili onome, ali se znalo da je to selektivni oblik pomoći gospodarstvu da se izvuče iz recesije. Mi od vas nismo u tom pravcu čuli ništa. Ja bih zbog hrvatskih građana pokušao pojednostaviti ovu priču i rekao da recesiju možemo prikazati kao jedan oštar zavoj sa pogrešnim nagibom, i na tom zavoju kao posljedica recesije vozači često izlijeću sa ceste i stradaju. E sada koja je antirecesijska mjera ministre koju biste vi poduzeli u takvom slučaju? Da li bi ste korigirali nagib ceste da se više ne slijeće na tom mjestu? Ili biste pojačali ekipu hitne pomoći da brže interveniraju kod unesrećenih i da ih prebace što brže u bolnicu? To je ozbiljno pitanje. Vjerojatno bi svatko ozbiljan u ovoj situaciji pokušao korigirati nagib ceste da do nesreća više ne dolazi. Ni ovom proračunom to nažalost ne činimo. Apsolutno ne činimo. Mjere koje ste predložili nemaju nikakve veze sa antirecesijskim mjerama, sa snažnim poticanjem gospodarstva kako je do prije 10, 15 dana premijerka rekla. Da li gospodine ministre i druge europske države u ovom trenutku radi izlaska iz recesije smanjuju plaće, smanjuju mirovine, povećavaju PDV? Da li uvode krizni porez? Da li sve to čine? Da li smanjuju izdvajanje za školstvo, za znanost? Kolegice i kolege, u Americi i Zapadnoj Europi do krize je došlo zbog načina na koji su poslovale njihove banke. I jasno je da su te države selektivno upravo išle u sanaciju financijskog sustava, da bi on bio u stanju poticati jasno razvoj, investicije, gospodarstvo. Uzroci krize u kojoj se Hrvatska danas nalazi nemaju nikakve veze sa porijeklom te krize u Americi i Zapadnoj Europi. Mi imamo na stolu 10 zakona, 10 zakona. Ja vas pitam, pročitajte samo naslove tih zakona o kojima ćemo razgovarati sutra, prekosutra, u četvrtak, koliko će oni pomoći kroz neke antirecesijske mjere "3. maju" Končaru, Krašu, Plivi, Podravci i drugima da budu konkurentniji, produktivniji da bolje izvoze itd. Ma davno budimo iskreni, bar malo iskreni, davno prije recesije u svijetu u nas je već bilo ozbiljnih problema sa proračunom. Davno prije recesije u svijetu mi smo imali izrazito skupu državu i u zadnjih 5 godina povećali smo broj službenika za 50-ak tisuća. Neka smo to učinili i za 10 tisuća ministre, učinili ste pogrešno. Nekada su se ljudi zapošljavali, ismijavali smo razdoblje socijalizma zbog moralno političke podobnosti. U zadnjih pet godina na tisuće i tisuće ljudi primljeno je po kom načelu? Po stranačkoj pripadnosti. Sramno. A moralna kategorija se više ne spominje. Pogledajte afere i skandale iz dana u dan u javnim poduzećima zna se tko postavlja i kako se postavljaju čelni ljudi tih javnih poduzeća. Zna se tko sjedi u tim nadzornim odborima. Skandal za skandalom svaki dan. Davno prije recesije u svijetu imali smo ogroman trgovinski debalans. Davno prije recesije u svijetu vanjski dug Hrvatske bio je u trenutku kada je HDZ preuzeo vlast prije 5 godina iznosio je vanjski dug 19 milijardi eura. Danas kolegice i kolege nakon samo pet godina, on iznosi preko 40 milijardi eura. I nitko vama ministre ne bi ništa prigovorio da se investirali taj novac u tvornice, u tehnologije, u razvoj, u zapošljavanje, u standard. Ali izgubljeno je milijarde i milijarde su izgubljene, a da učinka nikakvog nema. To je neprihvatljivo Znali smo davno prije nego što je svijet ušao u recesiju da ćemo ove godine morati vratiti preko 14 milijardi eura duga, da će dogodine to biti još 6 i nešto milijardi, a ćemo 11. godine opet morati vratiti 6 i nešto milijardi. Davno prije svjetske recesije. Osnovno pitanje koje ja želim postaviti ovdje u Saboru danas. Da li oni koji su nas doveli u tu situaciju imaju bilo kakvo pravo da nas pokušaju sada iz te situacije izvući? Odgovor je definitivno ne. Kolegice i kolege danas me je nazvao ogroman broj ljudi, vjerojatno i svih vas danas iz cijele Hrvatske, jer gledaju danas ljudi ovaj prijenos, znate. Ja sam se iznenadio koliko ljudi gleda ovaj prijenos. Jedan čovjek M.Š. iz Imotskog kaže recite gospodinu ministru i premijerki, ja osobno poznajem 70 lažnih branitelja u mom kraju. Neka objavi listu onih koji opterećuju budžet a da nisu nikada bili branitelji. Molim vas lijepo, znate vi dobro o čemu ja pričam. Kaže, nadalje, drugi. Usporedite izdvajanje sredstava za Sveučilište u Mostaru, sa Sveučilištem u Puli ili nekim drugim sveučilištima. Prikažite te brojke neka građani znaju koliko se izdvaja za naše, a koliko za Mostarsko sveučilište. Treći kaže. Čekajte, ja ovdje zastupam građane koji su me danas zvali i prenosim njihov stav. Ovo ne mora biti moj stav, ali korektno želim da saslušate ono što nam građani poručuju. Ja vas lijepo molim, budite pristojni barem to saslušajte. Gospodin taj i taj prodavao je hrvatske putovnice u Bosni i Hercegovini. Danas slobodno živi iako je kriminalac u Hrvatskoj. Jedan branitelj koji je samohrani roditelj on je obrazovao troje djece. Najstarije dijete završilo školu ne može se već godinama zaposliti. Državu koju je on stvarao dijete mora napustiti da bi se zaposlilo. Sramno. Liječnika prozivaju drugi, davao lažne potvrde lažnim invalidima opterećuju budžet. Dakle, građani se cijeli dan javljaju. Ja se kolegice i kolege slažem sa HDZ-om samo u jednom da mi ne trebamo MMF. Mi trebamo novu poštenu, stručnu i sposobnu Vladu. ... [[Pljesak.]]
Hvala. Gospodin zastupnik Dino Kozlevac.
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Evo ja ću nastojati ne iskoristiti svojih 10 minuta. Vrlo je teško reći bilo što, a ne ponoviti. Međutim mi govorimo o svjetskoj krizi, govorili smo u ovom Saboru da je u cijelom svijetu kriza. Međutim, upozoravali su ekonomisti, upozoravali su poslodavci, upozoravala je stručna javnost, guverner nas je upozoravao da će nas ta kriza preliti se u Hrvatsku. Međutim, i u Hrvatskom saboru i kroz medije i kroz javnost uvjeravalo se nas da će ona nas mimoići, da ona će nas pogoditi ali neće to biti tako, da ćemo se mi izvući, da mi imamo gospodarstvo koje je elastično, koje će se znati prilagoditi. Međutim, cijelo vrijeme smo upozoravali i svi smo bili svjesni da postoji kriza i unutar Republike Hrvatske. Ako ništa drugo govorili smo da imamo i govorili smo cijelo vrijeme i u pristupu Europskoj uniji i sve ono što moramo napraviti da imamo preveliku potrošnju, da imamo preveliku i glomaznu javnu upravu, da imamo veliku državnu potrošnju i da je potrebno napraviti strukturne reforme, racionalizaciju odnosno da trošimo i preko mjere, odnosno da trošimo preko naših mogućnosti više od onoga što zarađujemo. Međutim, na sve to smo se oglušavali, rekli smo imamo vremena, vjerojatno smo kupovali vrijeme. Dolazili su jedni izbori, dolazili su drugi izbori, mjere su nepopularne, mjere su teške i bolne. Međutim, neprovođenje tih mjera srelo se sa vanjskom krizom i danas su rezultati evidentni. Da su evidentni i u ovom Hrvatskom saboru bili smo svjedoci gdje smo imali uvjeravanja od predstavnika vlasti da je sve u redu, da neće biti potrebno raditi rebalans, pa eventualno ćemo raditi jedan rebalans početkom ljeta, pa nakon toga do kraja godine će biti sve u redu. Međutim, opet su građani imali prilike slušati, opet se mora pozvati i na guvernera, i na ekonomiste, i na poslodavce i na gospodarstvo i Gospodarsku komoru da će trebati nešto poduzeti u državnoj potrošnji jer da gospodarstvo neće moći izdržati. Evo, danas smo tu gdje jesmo, donosimo najnepopularniju mjeru koja ništa ne rješava strukturno, koje ne omogućava gospodarstvu da može preboliti i prebroditi ovu situaciju jer nota bene šta god mi radili i razgovarali govorimo cijelo vrijeme o potrošnji, međutim potrošnje bez kvalitetnog gospodarstva, sve ono što sačinjava od industrije koju Hrvatska ima koja ima problema u svim sektorima od poljoprivrede, trgovine, turizma itd., bez kvalitetnog gospodarstva nećemo moći trošiti i pokrivati sve ono što smo pokrivali do sada. Da je tome tako trebat će učiniti bolne rezove što prije. Ovaj namet koji smo donijeli sada, koji pogađa direktno građane Republike Hrvatske a nota bene da su građani svjesni situacije ja želim ovdje reći jasno, da su građani ti koji su donijeli prije države svoje antirecesijske mjere nažalost u svojim obiteljima a to se ogleda kroz pad potrošnje, građani su svoje prihode već itekako sveli u određene okvire. Međutim, činjenica je danas svoditi okvire 6 tisuća 200 kuna koje će biti na meti ovoga poreza i nameta vrlo teško. Možemo si samo zamisliti kako je ljudima danas sa 6 tisuća 200 kuna školovati dvoje, troje djece ili jedno dijete, kako je ljudima plaćati režije, kako je ljudima kupovati hranu. Mi danas govorimo i hvalimo se s time da smo socijalno osjetljivi jer da 3 tisuće ljudi nećemo oporezovati. Ako je milijun i 200 tisuća ljudi u državi u okvirima do 3 tisuće ljudi onda i to govori o situaciji u kojoj se nalazimo i što nas očekuje u vrlo brzom periodu. Isto tako, evo imali smo danas prilike, premijerka je bila tu. Ja prihvaćam da je morala otići na poslovni zadatak, prihvaćam da je išla na razgovor sa direktorima javnih poduzeća. Evo imao sam prilike na portalu pročitati da su obećali da neće povećavati cijene, da će to biti njihov doprinos. Ali isto tako imao sam prilike pročitati mislim da je direktor HEP-a koji je rekao da će 120 ili 110 milijuna kuna nadoknaditi unutar sustava kroz smanjene investicije itd. Indirektno opet će se to svesti kroz smanjenu potrošnju investicije i indirektno će se to sve vratiti u državni proračun. Prema tome, ove mjere koje donosimo po mom dubokom mjeru su mjere koje mogu trajati dva, tri mjeseca. Mi ćemo se vrlo brzo pred novu godinu možda i prije sresti opet sa problemom. Kakav će on biti možemo samo se nadati da neće biti takav, da će izazivati probleme od kojih ne želim pomisliti kakvi mogu biti. Ali je činjenica da danas još uvijek ne znamo nitko, nitko ne zna osim ministra uvažavam i Vladu kakvo je stanje uopće javnih financija, kakvo je uopće stanje punjenja državnog proračuna, kakva je projekcija. Mislim da su svi građani svjesni u državi da smo u teškoj situaciji. Isto tako građani očekuju i ja osobno očekujem i tu ste odgovorni vi koji ste na vlasti da započnete što prije sa racionalizacijom, sa reformama koja će biti bolna da svedete javnu upravu odnosno državnu upravu u realne okvire, da svedemo cijelu potrošnju u skladu sa mogućnostima. Za to će trebati potpora građana. Uvjeren sam da građani razumiju situaciju. Da bi zatražili potporu građana mislim da su to izbori na kojima tko god dobio na izborima taj će imati legitimitet da provodi sve one mjere koje nota bene će biti bolne u narednom periodu. Prema tome, mislim da sve ono što je napravljeno do sada je napravljeno kako je napravljeno, mjere su teške, građani ih neće honorirati. Evo kaže kolega Dorić da zovu ljudi, zovu cijeli dan, ljudi itekako su zainteresirani za današnju raspravu. Prema tome, građani očekuju da žive bolje. Sa ovim mjerama koje su im namet mjere očekuju za razvoj gospodarstva, gospodarstvenici očekuju mjere. Nema ih još. Prema tome, očekujemo da što prije izađete sa tim mjerama a ako ne mislim da su jedini put novi izbori i onaj tko će dobiti povjerenje građana će moći provesti te mjere i ja sam uvjeren da ih možemo sami napraviti bez pomoći izvana, mislim da imamo dovoljno snage i mogućnosti. Prema tome, ja vas pozivam da što prije počnete, zahvatite u taj dio da štete koje mogu biti izazvane nečinjenjem budu što manje. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Kao prvo čini mi se da na neki tužno ali ja pohvaljujem ministra što je tu s nama ali je tužno da je samo on tu, mislim bez obzira na sve što se ja neslagao s njim ponekad i na stil, ponekad i na ono što kaže ali on je tu, jedan od rijetkih ministara koji je tu kad se raspravlja. A s druge strane, to je jedna tužna činjenica kad jedan zastupnik to ističe kao nešto neobično. Danas mi raspravljamo o rebalansu, raspravljamo o vrlo važnoj stvari. Evo frcaju ponekad iskre itd. ali zaista mi govorimo da li je hrvatsko društvo na rubu provalije ili nije, jesmo li u krizi ili nismo, a na neki način Vlada ipak kao da ignorira ovaj naš govor a to bi trebao biti ne samo monolog nego razgovor sa hrvatskom Vladom koju smo mi izabrali. Nje ovdje nema. Bila je premijerka jutros, imala je obveze u 12 sati, rekla je pa je lijepo otišla. Ali sada je 10,34 evo i 30 sekunda. Mislim da se mogla i vratiti da čuje što su zastupnici na kraju dana i ovako dugo rasprave zaključili oko toga. Ja to govorim radi jedne stvari, prvo mi je nejasno nakon cjelodnevne rasprave da se mi ovdje ili da dvojimo još uvijek da između sebe ukrštavamo politička koplja, jesmo li u krizi ili nismo. Mislim, ljudi moji, to je kao da se sada svađamo je li danas ponedjeljak ili nije. Je, ali briga dio ljudi u ovoj dvorani, a to je za mene tužno, što je danas ponedjeljak, nego je bitno da tako kažem jednostavno beskorisno se svađat oko činjeničnih stvari. A na nama je prije svega da pogledamo istini u oči jer da bismo razriješili ovu situaciju mi moramo uzet ogledalo i pogledat gdje se nalazimo svi skupa, kompletno društvo na čelu sa političkom strukturom, prije svega onima koji vladaju, ali i svima nama. U ovoj državi upravo zbog te mimikrije, upravo zbog nespremnosti da se suoči sa istinom, da prizna ono što gotovo svako dijete zna, ovoj državi je potrebna prije svega moralna renovacija. Dakle, potrebno je da dođe do te moralne razine da može se suočiti, da tako kažem, ne sa jednom lažnom slikom u kojoj postoji, niti svojim lažnim položajem, niti pokušati pobjeći od odgovornosti za to u što se uvalilo ovo društvo i ova država i svi građani u njoj zahvaljujući najvećim dijelom političarima i to onima izvinite koji vladaju, jer oni imaju poluge vlasti. I neće nam koristit nikakvo verbalno nasilje, verbalne akrobacije, poticanje i racionalnih ideologijskih sukoba među nama, traženja unutarnjih neprijatelja, vraćanja se na prvu tko je počeo cestu, tko nije, tko nije. Možemo se vraćat beskonačno, strašno nam dobro ide vraćanje unazad. Taj rikverc hrvatski je naročito razvijen među političarima, a obični čovjek čeka sutrašnji dan koji se zove utorak i večeras razmišlja šta će ujutro marendat, šta će ručat, a šta večerat, ako može tri obroka priuštit sebi. Jedan veliki dio ljudi, ako mi to ne želimo priznati, pa mi ništa ne možemo riješiti. Mi ćemo tražit unutrašnje neprijatelje, mi ćemo poticati iracionalne sukobe među obezglavljenim, uplašenim, danas se govorilo o kategoriji straha. Ta kategorija straha vlada hrvatskim društvom. Dio ljudi je prestrašen za sebe, svoju djecu, svoju egzistenciju svakodnevno. Ako te uplašene ljude pokušamo izmanipulirati na takav način da ih u bilo kojoj od mnogobrojnih varijanti populizma natjeramo da izlaz, tobožnji izlaz traže u sukobljavanju sa nekim lažnim fikcijama od neprijatelja, onda ćemo tek opet po staroj hrvatskoj navadi doći u katastrofu. I zato ja apeliram bar na to zrno moralnosti, objektivnosti, odgovornosti koja će nas zaustavit da to mi ne radimo, jer smo najodgovorniji kao, da kažem uvjetno, politička kasta koja je privilegirana u ovom društvu, dragi moji prijatelji. Da bismo krenuli prvo trebamo krenuti od nas. Ako ne obračunamo sa političarima kriminalcima, a svo zlo ide od onih koji imaju moć, a moć je koncentrirana u politici, pa se ona grana gdje se grana, to svi dobro znamo kako i šta i komu i čemu. Ako nismo spremni obračunat s time nego ćemo se svađat ima ili nema korupcije u hrvatskom društvu, a svaki trenutak nam dokazuje da zvone sva zvona, da su sva crvena svjetla upaljena, da je stanje ne alarmantno jer to je blag pojam za ono gdje se nalazimo. Nećemo ništa postići, a ja vas uvjeravam opet da svak sa svojom dozom odgovornosti, mi kao pozicija, a vi kao vlast Boga mi sa daleko većom odgovornošću možemo to jedino zajedno spriječiti da ne odemo u provaliju. Ovo stanje se može prevladati jedino na solidaran način, ali ne lažnom solidarnošću. Pa koga vi uvjeravate, ne trebate mene uvjeravati, ja nisam socijalno ugrožen. Nego vi ovdje uvjeravate, kažem vi sada namjerno jer smo čuli od glavnih predstavnika vlasti ovdje da je ovo socijalno osjetljiv rebalans jer su oni sa 3001 kunu bogati i oni evo vidite oni neće platit ništa. Pa molim vas lijepo koja je to granica i koji je to genije smislio tu granicu i tko je taj tko je ustvari stvorio nekakvu novu socijalnu stratifikaciju u Hrvatskoj, jer mi spadamo u veoma bogato društvo u kojem je milijun i 500 ljudi, 900 tisuća umirovljenika i 600 tisuća zaposlenih koji primaju do 3000 kuna eto eskulpirano, na njima neće biti primjenjena represivna mjera ubiranja poreza. Neće im doći šerif od Nottinghama ili neka slična faca, spominjao se Robin Hood danas dosta, da im uzme novac iz džepa. Ja vam to govorim samo radi toga šta mi je do ovdje mimikrije, pozivanja na jednostavno na ono što je svakome jasno da nije jasno kao na konačnu istinu. Pa dajmo, skupimo hrabrosti i kažimo tu se nalazimo da bi to prevladali, trebamo to, to i to napraviti. Dat ću vam samo jedan primjer, evo smanjuju se naknade za nezaposlene. Tko je dobio otkaz bez svoje krivnje više neće moći primati 70, 75% plaće koju je primao zadnjih tri mjeseca, jer se moglo primati maksimalno 70% prosječne plaće od 5300 kuna, nego će sada poslije ovog rebalansa moći primati 70% ali minimalne plaće od 2100, 2200 kuna. Eto toliko smo socijalno osjetljivi da udaramo nezaposlene koji su bez svoje krivnje ostali nezaposleni, kojima je dokazano da su potjerani nogom u onu stvar na ulicu da bi se netko obogatio u ovom društvu gospodo moja draga. Pa jasno je da se ovdje radi o beskrajnoj bezočnosti djela naših sugrađana koji pljačkaju druge, tlače ih, uzimaju i još misle da im se trebamo klanjati i jako su nezadovoljni što je ne obožavamo. I jako su ljuti što im ovo govorimo i to na glas. Onda kažu pa vi ste komunjare, vi ste '71., vi ste 1848., ne 948. radili ovo i ono. Pa dajte ljudi, mislim red je da se uozbiljimo u odnosu na poziciju koju obnašamo, funkcije koje imamo i novac koji primamo za to. Nikakva nas laž neće spasiti, a možemo to zamaskirati kako god hoćemo. Uozbiljimo se, tako je.
Istina oslobađa. Ne uvijek. Možda apelacijski sud. Gospodin zastupnik Davor Bernardić.
Poštovani potpredsjedniče, evo vratit ću priču u '98. godinu kada je uveden porez na dodanu vrijednost. Tad je neplanirani prihod državnog proračuna narastao za 33%. I to isto tako nisu bila vremena u kojima se štedjelo, nego je već u proračunu za sljedeću '99. godinu bilo naloženo ministarstvima da povećaju svoje rashodovne stavke. I dogodilo se ono što se dogodilo u '99. godinu uz svu silu pritisaka gospodarski rast je doživio negativan predznak i dok je cijela Europa bila u plusu, Hrvatska je 1999. bila u minusu i desio se jedan negativan gospodarski trend koji je iza 2000. godine … [[Govornik se ne razumije.]] dolaskom nove administracije promijenjen. I to je jedan primjer kako se ne štedi kad bi se trebalo štedjeti, nego se štedi po nuždi, odnosno reže se po nuždi. Podsjetit ću vas i na to da ste 2003. najavili da ćete smanjiti stopu poreza na dodanu vrijednost sa 22 na 20%. To nije ostvareno. 2007. isto tako najavili ste da neće biti novih poreza jer to je bila vaša predizborna platforma na kojoj ste i dobivali glasove birača koje ste plašili s SDP-om, a sada se upravo događa to da uvodite nove poreze. Uvodite poreze trošarine na mobilnu telefoniju, dižete stopu poreza na dodanu vrijednost, dižete krizni porez na plaće, ubire se od onih koji imaju najmanje da bi se pokrpalo neodgovorno trošenje u zadnjih 6 godina. Istine radi, znači vjerojatno ste se u oba puta i 2003. i 2007. šalili kada ste rekli da nećete uvoditi nove poreze, odnosno da ćete smanjiti PDV. Sad se on diže. I ne diže se za 1%, morat ću vas ispraviti, diže se za 4,54, odnosno 5% jer jedan indeksni poen na 22 je 5%, PDV raste za 5%, ne raste za 1%. Krizni porez od 2 do 4% ne samo da će dodatno opteretiti građane, nego će opteretiti i gospodarstvo jer logika i računica ako je gospodarstvo ima bruto plaću koju isplaćuje radnicima, a onda ćemo mi planirati s većim porezom pa ćemo više ubrati ne stoji. Zašto? Prvo, pogledajmo to sa osnova aspekta poreza na dodanu vrijednost. Kada se diže porez ide se u veće pribjegavanje i izbjegavanje plaćanja samog poreza i po pokazuju sve ekonomske analize. no što se isto tako događa u tom vremenu je da se porez obavezno ne smije dizati kada se nema strateški gdje usmjeriti. I ako ne znate gdje strateški usmjeriti porez, onda je bolje ne dizati ni porez na dodanu vrijednost, ni ostale namete jer porez je ovisnost, porez je ropstvo u koje je lako ući, a iz kojeg je teško izaći. Ja ću vas podsjetiti da su sve jedinice lokalne samouprave koje su uvele prireze, više iz njih nisu izašle. Svaki porez koji se novi uveo više i teško je bio maknut. Tako će biti i ovdje. Vjerujte mi što pričam, tako će biti ovdje, volio bih da je ovo privremeni porez, ne bih htio da ostane stalno, no imam osjećaj da će se i ovaj porez odgađati. A ono što je bitno reći, bitno je reći kako to korespondira sa onim što radi Europska komisija, odnosno sa onime što radi američka administracija i zemlje koje prve su prepoznale teret recesije, osjetile teret recesije i rješavaju krizu. Europska komisija kroz European commision recovery plan ili ti Plan za oporavak europskog gospodarstva smanjuje PDV, uvodi međustopu PDV-a, mi ga dižemo. Poslali smo vam prijedlog o međustopi PDV-a na osnovne potrepštine, hranu, energente, niste ga prihvatili. Europska komisija smanjuje rokove plaćanja za 60 na 30 dana. Kod nas su rokovi plaćanja pomaknuti i oni su sve veći i to je izgeneriralo nelikvidnost u gospodarstvu koja se procjenjuje na 17 milijardi kuna, ali naši poduzetnici zato nisu pošteđeni toga da državi u kratkom roku plate porez na dodanu vrijednost, ma da svoja potraživanja još dosta dugo mjeseci ne mogu naplatiti. I stoga ne čudi da je i HBOR najnovije uveo kratkoročnu liniju za likvidnost, to do sad nije bilo. HBOR treba financirati dugoročne projekte, HBOR treba financirati hrvatske izvoznike, a ne pomagati hrvatskom gospodarstvu da budu likvidni zato jer ne mogu platiti svoja potraživanja. Imamo hrpu naših tvrtki koje su solventni, u svojim bilancama pokazuju da imaju podmirene obaveze, jedino što nemaju novaca jer nisu na to uspjeli naplatiti potraživanja da isplate plaće za radnike. I onda se dolazi do otpuštanja, onda dolazi do skraćivanja radnog tjedna koji se ovim zakonom predvidio, no vjerujem i ono što će se dogoditi da će se zlorabiti jer prema procjenama koje dolaze iz razno-raznih ekonomskih raznih aspekata i neovisnih analitičara, procjenjuje se da će do kraja godine još 50 tisuća ljudi ostati bez posla, što je alarmantno, što je zabrinjavajuće. Europska komisija smanjuje cijenu roaminga, smanjuje cijenu mobilne komunikacije. Zašto? Zato jer je na mobilnoj komunikaciji i besplatnost i dostupnost mobilne komunikacije uskoro će biti ugrađena možda i u ustavne pojedinih zemalja jer je komunikacija jedino što može pokrenuti gospodarstvo. Mi taj namet ćemo sada uvesti. Ja ne kažem da on s ekonomskog aspekta u određenom dijelu velike dobiti nije opravdan, međutim treba se zapitati tko je to napravio? Malo ih je. Investicije. Spominjalo se dosta i gađalo se ovdje sa raznih aspekata, pogleda na hrvatski jug i Pelješki most, no ja bih isto tako više volio da se Pelješki most napravi odmah, da se autocesta prema Dubrovniku napravi odmah, da se kanal Dunav-Sava koji je napravljen, napravio odmah, da se autocesta do Siska napravi odmah, da autocesta najavljivana do Koprivnice se napravi odmah, da se autocesta do Virovitice koja je najavljena da se isto tako napravi odmah, no međutim za te stvari jednostavno neće biti novca. I držati poziciju za Pelješki most na 100 milijona, a prešutno odustati od tog projekta, jer ako ste sami rekli da će taj projekt kasniti u izvedbi za par godina, to znači odgoditi ga, znači održavati godišnje 100 milijona za hladni pogon. Hladni pogon nečega što je u izgradnji, a čije rezultate ne možemo vidjeti. Bilo bi bolje, energičnije za hrvatsko gospodarstvo da presječe taj Pelješki most, završite odmah, da prelomimo tu priču, nego da najavljujete projekt koji se možda zbog toga što fali novaca nikad neće dogoditi, kao što se nisu dogodili neki veliki infrastrukturni projekti. Ili će se dogoditi u budućnosti kad neka Vlada shvati da jednostavno ne može, što je već previše bačeno novaca odustati od tog projekta. Ali to će onda de facto za situaciju imati i bitno poskupljenje same … [[Govornik se ne razumije.]] I govori se gdje se može uštediti. Plaće. Od 2003. do 2007. trošak plaće u državnoj upravi je narastao s 15 na 24 milijarde, za preko 60%. Već sam danas govorio, a ponovit ću opet. U trgovačkim društvima u javnom sektoru, u javnim poduzećima postoje ljudi koji primaju jako velike plaće, za čije su saborske plaće, plaće svih nas ovdje zajedno iznimno, iznimno male. Oni imaju plaće i do 5, 6, 7 puta veće od saborskih plaća. 400 menadžerskih ugovora u HŽ-u. Šta je sa ostalim poduzećima u javnom vlasništvu? Čitamo prepune su novine ovih dana afera koje dolaze iz tih poduzeća. Ja sam vam poslao prijedlog, tj. pitanje premijerki Kosor da mi izlista koliko ljudi po javnim poduzećima ima veće plaće od saborskih plaća. Ja vas uvjeravam da je to preko tisuću ljudi. Preko tisuću ljudi u javnim poduzećima imaju menadžerske ugovore, službene automobile, kartice, duplo, troduplo, četiri puta veće plaće nego saborski zastupnici, a oni su tamo u ime građana, u ime javnosti, u ime ove zemlje, u ime na kraju krajeva i ministara Vlade koji su im dali povjerenje i to je ono što je najbitnije da se u tom dijelu napravi snažan rez, jer bez obzira na sve zastupnici, bez obzira s koje strane su konstantno omalovažavani, a 2 tisuće ljudi u javnim poduzećima u Hrvatskoj imaju 3, 4, 5, 6 i 7 puta veće plaće, sve beneficije i tamo se rezovi ne rade. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Danijel Srb. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospodo zastupnici. Danas je bilo ovdje dosta riječi o haraču, pa ne mogu ne prisjetiti se jednog događaja od prije 30-tak godina kada je jedan ugledni odvjetnik u tadašnjoj poreznoj upravi revoltiran razrezom poreza tada izjavio gdje su ona vremena kad je strašni turski harač iznosio 10%? No međutim, a šalu na stranu, mi smo danas ovdje suočeni s jednom ozbiljnom ekonomskom bolešću kojom je Hrvatska izložena. A to je vidljivo i u činjenici da unatoč prilično snažno izraženoj volji Vlade da se proračun smanji, pa imali smo prilike čitati i u medijima kako upravo ministar Šuker se zalagao za smanjenje potrošnje, jer smo svi svjesni toga da je javna potrošnja u Hrvatskoj izrazito velika. Mi smo došli danas do ovog prijedloga rebalansa proračuna u kojem se, želeći balansirati zapravo prihode i rashode proračunske, došlo do toga da se pokušavaju povećati prihodi kroz nove poreze. No međutim tu dolazimo do onog problema koji temeljno teško opterećuje hrvatsko gospodarstvo, a to je sve manja i sve slabija konkurentnost gospodarstva, upravo kao posljedica ovih različitih i ovih novih poreznih opterećenja. Koliko to znači, možda evo jedan primjer. Njemačka. Prije ujedinjenja Zapadna Njemačka je imala dvostruko, odnosno imala je veći izvoz nego Engleska i Francuska zajedno. Nakon ujedinjenja to više nije slučaj, ali je ona zapravo došla u tu situaciju da je zbog pada konkurentnosti vlastitog gospodarstva padao njemački izvoz. Mi smo u toj situaciji, da praktično danas donosimo čitav niz različitih prijedloga zakona kojima ćemo povećati proračunske prihode dakle, od Zakona o posebnom porezu na plaće i mirovine, Zakona o izmjeni poreza na dodatnu vrijednost, onda su tu neki porezi koje bi i podržao koji se odnose na motorna vozila itd., no međutim i ove naknade za pružanje usluga u pokretnim elektroničkim komunikacijskim mrežama. One predstavljaju novo opterećenje gospodarstva i ono što ja smatram je da Vlada treba činiti upravo suprotno, da treba tražiti mjere kojima će se zapravo povećati konkurentnost hrvatskog gospodarstva. I ja sam svjestan toga da je Vlada isto tako izložena prilično snažnim pritiscima sindikata, koji isto možda po meni pogrešno se ponašaju u tim pregovorima s Vladom, kad Vladu tiskaju i traže zapravo isključivo samo veće plaće, veće plaće, veće plaće, a zanemarujući praktično činjenicu da takvim zahtjevima rade u korist vlastite štete, jer dugoročno onemogućavaju upravo one za čije interese se bore zapravo da imaju stabilne, sigurne, relativno velike prihode i kvalitetniji život. Zbog toga ja ne mogu prihvatiti niti kakvo povećanje bilo kakvih novih poreza, poreznih nameta, opterećenja koje zapravo hrvatsko gospodarstvo čine sve manje konkurentnim i stoga ih ne mogu podržati. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Ljubo Jurčić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo danas uvaženi zastupnik Hebrang govorio o različitim mišljenjima, ekonomskim školama, neovisnim ekonomistima, pa ja ću dati danas jedno ekonomsko mišljenje. Ovaj rebalans radimo zato što smo u krizi, kriza je nedvojbena, proizvodnja pada, potrošnja pada što su glavni pokazatelji krize i stagnacije ili recesije, kako god hoćete. Zbog toga je krivo govoriti da je rebalans proračuna antirecesijska mjera, jer rebalans na ovakav način kad se reže potrošnja, povećavaju porez, on djeluje kontra. U ovakvim situacijama se radi obrnuto, anticiklički. Povećava se proračunska potrošnja, a smanjuju se porezi. To kaže ekonomska teorija potvrđuje ekonomska praksa i to sve zemlje sada u svijetu sada provode. Drugo. Govori se o prelijevanju svjetske krize. Isto tako nije točno. Ne iz političkog razdoblja, nego jednostavnog točnog definiranja našeg problema. Hrvatska je učila ili počela stagnirati svoju proizvodnju nakon prvog kvartala 2007. godine kada je stopa rasta bila 7%, drugi kvartal je bila manja, treći manja, četvrti manje i tako je bilo po četiri 2008., da bi kraj 2008. završili na nuli ili minusu. U to vrijeme je u svijetu je bila konjunktura. Svijet je rastao moglo se prodati sve što se proizvede. Cijena nafte je zbog velike potrošnje rasla, cijena hrane je rasla i sve ono što se događalo do prve polovice 2008. godine. A mi smo čitavu 2007. i cijelu 2008. godinu padali. Tako da svjetska kriza nema utjecaja na našu situaciju. Isto tako nije korektno politički je možda i dobro za nekoga govoriti da smo mi našom umješnošću izbjegli prvi val svjetske krize, što nije točno. Prvi val svjetske krize je nastao zato što su amerikanci izdavali šuplje, bezvrijedne papire zbog vlastite pohlepe. Europljani su iz te iste pohlepe, kupovali te papire. I na kraju se pokazalo da su ti vrijednosni papri, ta ulaganja bila promašena, da je to bila sve jedna velika prevara i tu se izgubilo ogromne novce. Hrvatske banke ili hrvatske institucije nisu sudjelovale u tome, tako da tu nisu ništa ni izgubili, tako da smo mi igrom slučaja ili spletom okolnosti nismo sudjelovali u prvoj fazi ili prvom udaru krize. Isto tako prvi val krize su doživjele zemlje koji imaju veliki izvoz u Ameriku. Hrvatska nema značajan izvoz u Ameriku pa je zbog toga pad potražnje u Americi nije prouzročio nikakvu štetu našoj proizvodnji i našem izvozu. Tako da u prvom valu krize nismo zapravo ni sudjelovali. Nama je došao donekle drugi val krize. Danas je govorio kolega o matematičkom prikazu te krize ili proračunu. Da bi to gledali, u prvom kvartalu ove godine, naš bruto domaći proizvod je pao skoro 7%, a domaća proizvodnja je pala više od 10%. Ovo zašto je to razlika, zbog toga što je uvoz više pao nego izvoz, pa smo tu relativno manje negativni, pa tih 10% se nije prikazalo kao 10%, nego samo kao 7%. U tom padu proizvodnje od 10%, pad izvoza sudjeluje manje od 1%. Tako da možemo reći da naša kriza je 90% naša vlastita kriza, a u ovom trenutku 10% je samo kriza koja se uvezla iz inozemstva koja je posljedica inozemne krize pada potražnje itd. Isto tako uvođenje ili nametanje poreza o kojem ćemo pričati sutra, djelovat će recesijski. I to nam mora biti jasno. Možda je to nužno. Ali moramo biti svjesni toga. Možda direktno ja i ne bih bio protiv toga, da postoje neke druge mjere koje nisu u domenu fiskalne politike. Povećanje poreza na dohodak, djelovat će na to da se smanjuje raspoloživi dohodak stanovništva, odnosno raspoloživa sredstva. S jedne strane manje za kupnju, ali manje i za štednju. Manja potrošnja, manja proizvodnja, manja proizvodnja, manji dohodak. A svaki porez će se uvijek direktno ili indirektno naplaćuju iz dohotka. Svi se porezi naplaćuju iz nacionalnog dohotka. U ovom slučaju povećanje poreza smanjit će potrošnju, smanjenje potrošnje smanjuje proizvodnju, smanjenje proizvodnje smanjuje dohodak i u tri koraka najdalje u roku dva, tri mjeseca nama će se smanjiti porezna baza više nego što ćemo prikupiti povećanje ovog poreza. To se čak može izračunati ako se bavimo ekonometrijom dosta precizno. Potražnja kod nas je pala prvih 5, 6 mjeseci 17%, možemo još očekivati da će zbog ovog nametanja poreza zbog smanjivanja raspoloživog dohotka, će dodatno potražnja pasti i tu se završava taj krug. Razlika između poreza PDV-a i poreza na dohodak, porez na dohodak je puno na fiskus efikasniji, zato što se odmah ubire. Čim čovjek dobije dohodak, jeli. A PDV se naplaćuje onda kada čovjek troši svoj dohodak. Tako da je za fiskus puno bolje nametnuti porez na dohodak, a PDV eventualno kada troši i dio dohotka ide na štednju. Tako da ovaj porez koji na dohodak on je ujedno porez i na štednju. A porez na štednju manja investicija, manja akumulacija. Dobro, to je sve kako je, može se u prvi pogled kratkoročno neznatno popraviti situaciju u proračunu dugoročno, štetimo poreznoj osnovici baze. Zato glavni problem je ovdje, nije u Ministarstvu financija, nego jedno drugo ministarstvo ili u jednom drugom dijelu Vlade što smo mi suočeni sa urušavanjem porezne baze. I zapravo ove sve mjere po meni krivo su usmjerene, ako se samo na njima ostane. Zato mi pokušavamo ovdje prestrukturirati, restrukturirati, promijeniti porezni sustav neke stope, pa uvesti itd., a zapravo mi smo suočeni sa padom porezne baze. Suočeni smo sa smanjivanjem nacionalnog dohotka odakle se ti porezi umanjuju. I zato tu smo suočeni sa jednim dosta velikim problemom, ako znamo da sredstva stanovništva ili potrošača dolaze iz dohotka i dolaze iz kredita. I ovaj efekt koji se prvi osjetio na pad porezne baze, zapravo pad kreditne mogućnosti hrvatskih građana. Oni više nemaju toliko kredita, ne mogu uzimati toliko kredita da troše i smanjila se ta potrošnja 16, 17%. Isto tako smanjuje se proizvodnja 10%. I zapravo prave mjere za antirecesijske mjere, pa i onda što će djelovati na proračun ne nalaze se u prvom koraku u Ministarstvu financija, nego se nalaze u Ministarstvu gospodarstva. Zato kako sačuvati poreznu bazu, odnosno kako sačuvati ili oživjeti i zadržati domaću proizvodnju. Ovaj prvi udar je zbog toga što nema kredita. I jedna stvar. I nema uvozne robe, druga stvar. O tome kada bi pričali kako smo vam pričali. Ja sam o tome pričao ovdje 2004. godine. Jedna rečenica je bila cilj ekonomske politike ove Vlade je smanjivanje proračunskog deficita prema nuli. Što se ja potpuno slažem kada bi zemlja bila razvijena. Ja sam tada diskutirao da bi trebalo u ovoj situaciji kada smo je fiksirali tečajnu politiku na fiksni tečaj gdje smo jedan od najsnažnijih instrument ekonomske politike odbacili, zamijenili smo ga sa ciljem, da nam je ostao jedini instrument proračunski deficit. Proračunski deficit kao država koja ima najveći bonitet daje najjeftiniji izvor financiranja i to izvor financiranja ne za tekuću potrošnju, nego za povećanje proizvodnih kapaciteta. Proizvodnih kapaciteta u kojem će se stvarati dohodak koji se kasnije oporezuje iz toga povećanog dohotka uz istu poreznu stopu pokrijete taj proračunski deficit. Mi se nismo u totalu riješili toga proračunskog deficita nismo povećali proizvodne kapacitete i sada se često hvalimo da smo smanjili dug države. Ali država nije radi sebe. Vlada nije samo radi sebe. Vlada je radi cijele države što je sad zanimljivo. Mi smo smanjivali proračunski deficit i to više manje dosta dobro ali u isto vrijeme dug države je rastao a Vlada je zadužena ne samo za svoje financije, ne samo za svoju ekonomsku situaciju nego za ekonomsku situaciju u cijeloj državi tako da smo imali ovdje situaciju smanjivanje proračunskog deficita da se ne bi povećavao dug u inozemstvu a nama je dug u inozemstvu stalno rastao. I to je pravi problem Hrvatske zato što smo previše zaduženi, zato što smo svake godine u prosjeku 8 do 10% više trošili nego što smo proizvodili. To je bilo u prosjeku negdje oko 3 do 4 milijarde eura koje su sad narasle na 40 milijardi eura koje trebamo vraćati. Zato je proračunski deficit trebao biti kao izvor financiranja povećanja domaće proizvodnje, izvor financiranja reforme državne uprave, restrukturiranje gospodarstva itd. što sad sve zemlje u svijetu rade od Engleske do Amerike koje koriste proračunski deficit čak do 13, 14 i 15%. I ono što bi ovdje trebalo napraviti mi bi, cilj je povećanje porezne baze. Da bi se povećala porezna baza treba se povećati proizvodnja i tu imamo tri politike. Prva je politika industrijska politika što ćemo proizvoditi, drugo je regionalna politika gdje ćemo proizvoditi, treće je tehnološka politika kako ćemo proizvoditi i četvrto je socijalni dogovor da se između sebe dogovorimo kako ćemo to isfinancirati. Bez toga apsolutno ova politika neće biti cjelovita i krajem godine ćemo se naći ovdje sa istom situacijom da će nam porezna osnova biti još manja a nećemo imati ideju kako povećati domaću proizvodnju i poreznu bazu. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, gospođe i gospari zastupnici. Složit ćete se da je težak zadatak sada diskutirati nakon stručne rasprave gospodina Jurčića. No dozvolite da ipak se osvrnem i na današnju raspravu i da dam nekoliko svojih razmišljanja. Sve današnje rasprave od strane kluba SDP-a koliko sam pratila i od kluba HNS-a su uglavnom završavale sa zadnjom porukom, rečenicom i željom, apelom za prijevremenim izborima, tako bi se to moglo okarakterizirati iz čega je jasno da je ovo bila ipak jedna manje više predstava danas za TV auditorij. Činjenica da nitko od nas ovdje nije osporio krizu, samo je bilo pitanje je li to samo svjetska kriza ili je to i unutrašnja kriza ili su to obadvije silnice koje su rezultirale krizom koju nitko od nas ovdje danas ipak nije negirao. Ovo me podsjećalo malo ma rašomon jer jedni i drugi priznajemo krizu, samo jedni i drugi vidimo drugi način izlaska iz nje, odnosno drugačije vidimo istinu. Prije dva tjedna smo ovaj proračun ovdje nazvali proračunom istine, jutros smo čuli od čelnika oporbe, rekao je da je ovo proračun očaja a mi ga ipak želimo zvati rebalansom solidarnosti jer on zaista takav jest iz ovih mjera koje nam Vlada predlaže. I kako smo čuli jutros od naše predsjednice Vlade, rekla je da je ovo podloga za proračun 2010., vjerojatno ćemo se susreti još jedanput krajem godine kao što kaže kolega Jurčić. Međutim, činjenica je da smo se u protekla dva rebalansa susreli sa smanjenjem rashoda a da smo u ovom sada današnjem rebalansu ipak govorimo o povećanju prihodovne strane odnosno o tome ćemo govoriti sutra i prekosutra donoseći cijeli ovaj paket zakona o kojima se ovdje govori. Ja ne bih ponavljala sve ovo što smo ovdje do sada čuli. Složit će se da 2003. godine spominjana je ovdje od kolega Jovanovića jamstvena kartica i svi smo svjesni nje, ali isto tako smo svjesni da je teško bilo 2003. bez obzira imamo li viziju ili nemamo predvidjeti ono što će se dogoditi 2009., pa ako je i 10% kao što je rekao gospodin Jurčić svjetska kriza samo a ja vjerujem da je puno više utjecala na Hrvatsku teško je bilo predvidjeti ono što će se događati. Ja bih se koncentrirala na dvije činjenice sada ovdje, jedna je ipak pelješki most jer me to doslovno dira i osobno i govorim naravno u ime građana Dubrovnika. A druga je činjenica lokalni proračun. Ako dozvolite da malo zlouporabim ovu govornicu danas jer ovih dana je puno bilo riječi o rupama u lokalnim proračunima, pa to bih povezala sa ovim današnjim rebalansom, čulo se konkretno za dubrovački proračun da je u nekom minusu od 50 milijuna kuna. Ja bih vam željela kratko vama i hrvatskoj javnosti objasniti o čemu se tu radi kako bismo shvatili da se ipak kriza prelila iz Amerike u Europu, iz Europe u Hrvatsku a iz Hrvatske je stigla i do krajnjeg hrvatskog juga u naš grad. Konkretno, glavne dvije proračunske prihodovne strane gradskog proračuna su u Dubrovniku specifične. Jedna je komunalni doprinos a druga je porez na promet nekretnina. Konkretno, 2007. porez na komunalni doprinos 65 milijuna kuna, 2008. godine 35 milijuna kuna, ove godine do 1.7. 4,5 milijuna kuna. Sad vi mene možete pitati zašto se u Hrvatskoj ne gradi, zašto se u Dubrovniku ne plaća komunalni doprinos, zašto nema stranih investicija jer sve ovo prijašnjih godina o kojima sam vam govorila bio je upravo doprinos od strane onih koji su obnavljali hotele, koji su kupovali hotele, uglavnom sut o bile strane investicije. Što se tiče poreza na promet nekretnina također ste svjesni činjenice da se puno prodalo nekretnina posebice u staroj gradskoj jezgri stanova i da smo veliki proračunski novac upravo na toj strani zarađivali i zbog toga smo čak i negodovali jer nam nije bilo drago da se stanovi prodaju tako bez obzira bili to domaći ili strani iako nismo ksenofobični ali sada nam taj proračunski novac nedostaje. Ja ću vam reći 2001. godine na početku mog prvog mandata grad Dubrovnik je imao proračun 90 milijuna kuna. Prošle godine 2008. godine imao je proračun 400 milijuna kuna, samo toliko o tome koliko je u Hrvatskoj se dogodio rast da bi ove godine vjerojatno se morao smanjiti za nekih 70, 80 milijuna do kraja godine, sada 50 ali vjerujem da će do kraja godine ići to još niže. Znači, hoću reći da je Dubrovnik samo jedna mala slika onoga što se događa u Hrvatskoj i isto tako vam želim reći da način na koji se proračun troši u jadranskim gradovima je posebno specifičan. U prvih pet mjeseci radimo, gradimo do turističke sezone a malo ubiremo. Tijekom ljeta se ubire novac i u 10. mjesecu idemo na rebalans i sve se to amortizira. Možda radimo prekršaj i toga sam svjesna i možda smo ga radili svih ovih godina ali je činjenica da se slučajno dogodila primopredaja vlasti u 10., 11. mjesecu proračun bi bio uravnotežen. Prema tome, treba shvatiti da je samo slučajno 5. mjesec mjesec izbora i ovo govorim u ime ovih ostalih gradonačelnika jer sam pročitala u novinama da je situacija bila slična u Zadru, slična u Šibeniku, Osijeku itd. Mislim da je mala zlouporaba i politikantski pristup. Budući da govorimo o proračun koristim ovu prigodu ovo izreći ovdje ne da bih se opravdala nego da bih vam jasno ukazala o čemu se radi. Što se tiče Pelješkog mosta i 100 milijuna je za nas stavka, iako osobno bih puno radije da je ostala stavka od 200 milijuna, važan je Pelješki most i ono što sam ovih dana pročitala po novinama i neki naši zastupnici su govorili o nekoj korupciji koja se tamo dogodila vezano za trasu most autoceste, neko se zemljište kupovalo. Nisam ničiji odvjetnik, ali vam samo želim nešto reći ovdje. Šest godina je snazi županijski prostorni plan, još za vrijeme spominjan je ovdje pokojni župan Šprli, još za vrijeme njegovog mandata je donesen Županijski prostorni plan Dubrovačke županije, kasnije i Općine Dubrovačko primorje i trasa je javno znana svim ljudima u Hrvatskoj i izvan nje. Prema tome, nikakve trase se nikome nisu namještale. Zašto je netko kupovao, tko vidi tu neki biznis o tome neću razgovarati, ali trasa je poznata i nitko nije imao nikakvu povlaštenu informaciju to vam želim reći, jer se stalno barata s nekim činjenicama koje nisu istinite. Znači, trasa autoceste je ucrtana i trasa se zna. Prema tome, što se tiče inače mosta mislim da možda ponavljam to po treći put jutros i više puta ovdje u raspravi inače u Hrvatskom saboru, iz fotelje hrvatskog sjevera ili iz fotelje Istre ili Kvarnera ili Zagreba lako je govoriti. Dubrovnik je jako udaljen i činjenica je ono što je govorio kolega ovdje maloprije Matušić, iz Dubrovnika se stvarno ne može stići. Često imamo poziv iz Zagreba ujutro u osam, dajte u jedan dođite na sastanak. Nemoguće, ne postoji šansa sa monopolističkom Croatiom Airlines koja ima jednu ili dvije linije dnevno i sa cestom kakva je od Dubrovnika do Splita, nemoguće je doseći u našu prijestolnicu u Zagreb. Prema tome, mislim da bi trebalo malo i ovdje solidarnosti kao što je ovaj porez solidarnosti koji danas o kojemu govorimo i koji ćemo usvojiti ovih dana, tako mislim da treba bit solidarnost na djelu kad se radi o izgradnji Pelješkog mosta i ne bi ga trebalo gledati kao luksuz, nego kao potrebu i kao sjedinjavanje sjeverne i južne Hrvatske. Vjerujem da ćemo na tome ustrajati, da će ministar u sljedećem rebalansu ili proračunu voditi računa i da se radovi ne konzerviraju nego da se radovi nastave, budući da mladi kolega je nešto o tome govorio, Bernardić, tamo su već nikla dva upornjaka, već se vide radovi na mostu, nije tamo bio na gradilištu i činjenica je da su radovi već vidljivi i vjerujem da ćemo doživjeti i da taj most ostvarimo od strane ove HDZ-ove vlasti, a ne kao što je rekao Bernardić SDP-ove. Hvala vam lijepo.
I gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Temeljni prijedlog rebalansa je da pokušamo umanjiti državni deficit za ovu godinu, znači kako smanjiti deficit i prijedlog je smanjimo deficit sa ovim porezom, porezom na dohodak i povećanjem PDV-a i još uvijek nakon toga ostaje skoro 10 milijardi 900. I onda si sad postavljamo pitanje jesu li problem prihodi ili rashodi. I ono što je važno za sve građane Hrvatske, trošimo ovu godinu preko 120 milijardi kuna kao država. 120 milijardi. Čak nakon trećeg rebalansa više nego prošlu godinu. Nakon trećeg rebalansa. Ne samo više nego prošlu godinu, 120 milijardi iako su smanjili plaće, iako nećemo usklađivat mirovine. Znači opet na umirovljenike i radnike, ali još uvijek 120 milijardi. To je činjenica. Naravno, ostaje pitanje rješenja, a imamo li prihode. Ovu godinu prihodi će biti svega 110,9 milijardi. Svega. Sa ovim novim porezima koje … [[Govornik se ne razumije.]] , znači sa novim porezima, novim opterećenjem 110 milijardi. Onda se pitamo da li možemo povećati te prihode. Te prihode može samo proizvodnja povećati, samo ona. Da li smo dobili naznaku kako će se kretati iduću godinu gospodarstvo i gospodarski rad? A valjda danas možemo zaključiti. Niti smo im smanjili zdravstveni doprinos, niti smo im smanjili ogromna opterećenja kroz neporezna opterećenja, nismo ni smanjili rashode administracije, nismo im osigurali likvidnost. Uopće se nismo pozabavili problemom likvidnosti ni izvora nelikvidnosti od strane državnih firmi i državnog proračuna. Znači, nijedan problem gospodarstva nismo riješili, nijedan, a približava se kraj ove godine. Znači, što će to proizvodnju u idućoj godini odgovoriti i nadalje zaustavljanjem proizvodnje, zaustavljanjem investicija. Da li ćemo tada imati gospodarski rast u idućoj godini? Pa koja je to mjera, zato i velimo nema antirecesijske mjere ni u drugom ni u trećem rebalansu, ni u prvom ga nismo imali. Nijedna mjera nije okrenuta gospodarstvu, nema rasta gospodarstva, ne možemo očekivati ni najmanje zaustavljanje pada i nema većih prihoda, znači teško je očekivati ovih 110 milijardi iduću godinu. Teško je očekivati. A sad se pitamo ako je teško očekivati, ako zaista svatko od nas je razuman da država ne potiče, da ova Vlada, Ministarstvo gospodarstva nema poticaja za taj rast gospodarstva koji će osigurat prihode, što ćemo sa rashodima i onda se vraćamo na ovu ja bih rekao tragičnu cifru od 120 milijardi koliko trošimo. 120 milijardi. Da li ju možemo smanjiti? Onda je dovoljno uzeti, jer mi smo inače neuki, nepismeni, nestručni po mišljenju našeg ministra, analizu javnih financija Svjetske banke, a odnosi se na Republiku Hrvatsku iz veljače 2008. godine. Pa počnimo tom analizom govoriti. Vidite oni vele nismo riješili mirovinski sustav. Nismo riješili. Zamislite, Svjetska banka govori da imamo najsiromašnije umirovljenike sa najmanjim primanjima, ali je problem ogroman broj koji ulazi ispod 65 godina u mirovinski sustav. Da li smo se bavili mi u Saboru time? Nismo. Ako se nismo bavili, da li ćemo smanjiti taj dio? Nećemo. Ovdje isto nešto piše. Novi mirovinski sustav sa štednjom je nesavršen, on je opasan, daje još siromašnije umirovljenike, oni vele da bi trebalo povećati stopu i će to državni proračun koštati dodatne 2,2 milijarde. Znači, sve nam je napisano. Briga o mirovinskom sustavu će koštati nekoliko milijardi. Znači u idućoj godini ako se želimo baviti siromašnim umirovljenicima, a danas je i Vlada potvrdila da su siromašni, 900 tisuća njih neće bit oporezovani. 900 tisuća. Znači imamo siromašne, to nam svi govore. To je briga nas. Da li se bavimo s tim? Ne. Znači novi rashodi, ne smanjenje rashoda, novi rashodi. Hoćemo li govoriti o zdravstvenom sustavu? Također kritika svjetske banke, sve više neplaćenih računa, sve više institucija ne plaća, neracionalno su organizirani, ne znamo kvalitetu potrošnje, a mi velimo i krivo financiranje. Radnik financira kompletno zdravstveni sustav, umjesto da smo to prebacili na imovinu i pronašli tu neka rješenja. Nema rješenja. Što to znači? Opet novi nameti. Ne smanjenje, povećanje troškova. Hoćemo li ići dalje? Brodogradnja, brodogradnja. Toliko uloženih novaca. Da li smo riješili? Nismo. Hoćemo govoriti o željeznici? Ministar se hvali ciframa, ciframa, ciframa, a pročitajmo državne nalaze Državne revizije. Što stoji tamo? Novci za infrastrukturu troše se u plaće, potpuno neodgovorno i nekontrolirani, ogromni problem. Morat ćemo riješit. To su dodatni nameti i troškovi. Rješavanje željeznice. Hoćemo govoriti o poljoprivredi? Dodatne obveze za poljoprivredu. Koji su rezultati? Smanjenje proizvodnje, smanjenje izvoza. Znači ako se i time želimo baviti, jesu li to dodatni troškovi? Jesu. Da ne dolazimo i na upravu, posebno opisana. Enormni broj zaposlenih. Znate, ovdje vam čak piše unutra zamislite, da je država prebacivala na lokalne sredine, na lokalne samouprave, niz poslova, ali je smanjivala državne činovnike. Čak vam to piše ovdje. A mi kao da to zaboravljamo. To smo mi svojim propisima tako pisali. Sve smo donosili, ali broj povećavali, povećavali, povećavali. I još nešto piše. Nije dobro plaćena ta uprava. Nije dobro plaćena. Prekobrojna je, neefikasna je, namjerno opstruira gospodarstvo, a slabo je plaćena. Da, tako stoji u analizi svjetske banke. Što to znači? Zbrinjavanje viška košta. Dizanje prosjeka plaće košta. Neću dalje nastaviti. Neću dalje nastaviti jer ovako mogu, jer svaka stavka našeg proračuna je opisana u kojem dijelu je neracionalna. Godinu dana mi imamo te analize. Godinu dana naša Vlada ne želi pročitati taj dokument. Ne mora se ni složiti u svemu. Ali što je zaključak? 120 milijardi kuna rashoda u Republici Hrvatskoj nije konačna cifra. Ako želimo bilo što učiniti, to mora biti veća brojka, a tko će joj to platiti? Tko će platiti tih sutra 125 milijardi? Tko? Kad privreda sa svojim potpunom zaustavljanju investicija, potpunim zaustavljanjem, smanjivanjem i sadašnjih procesa će davati još manje od 110 milijardi. I to su vam odgovori. Deficiti, deficiti i deficiti. I opet ćemo se zaduživati ovu godinu 10 milijardi. Koliko iduću godinu? I to je tada najveći problem hrvatskih financija. Potpuni debalans između prihoda i rashoda. To je razlog zašto mi upozoravamo da ova mjera nije rješenje. Nije rješenje ova mjera. To je samo nametanje obveza opet na rad, neovisno da li su radnici ili umirovljenici. I opet opterećenje nekoga tko nije kriv za naš nerad. E to je problem vlasti. Vlast nije riješila ni jedno krucijalno pitanje kako srediti financije u Republici Hrvatskoj. Nismo uskladili svoju potrošnju sa gospodarstvom koje ne može to breme podnijeti i koje nije pripremljeno da bi bilo konkurentno. Neracionalno je opterećeno svim mogućim porezima, svim mogućim porezima, svim doprinosima, a u isto vrijeme stvaramo siromahe i zato je to neuspjeh. Neuspjeh koji će se itekako reflektirati na budućnost građana iduću godinu i zato mi kad govorimo o ovom prijedlogu državnog proračuna velimo on nije nikakvo rješenje, on nije ni kratkoročno rješenje. On ne dotiče ni jedan problem Republike Hrvatske. Ničim ga ne pokušavamo riješiti, ni gospodarstvo, ni mirovine, ni zdravstveni sustav, ni višak uprave, ni hrvatsku nelikvidnost. Takva rješenja koja ne rješavaju i takvi prijedlozi koje je Vlada dala, a ne rješavaju ni jedan od ovih problema mora dovesti do potpunog kolapsa i naravno, dalje novog opterećenja. To ćemo vidjeti u državnom proračunu 2010. godine.
Hvala. 5 minutna rasprava, klub SDP-a, gospodin zastupnik Zoran Milanović. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege, poštovani potpredsjedniče, ministre financije. Vraćamo se na početak, dakle kao što je ministar financija rekao, da nije bilo ove krize, proračun bi bio izbalansiran, vrijedi analogija da se nisam razbolio, bio bih zdrav. Ali sam se razbolio. A onda ako sam se razbolio, pitanje koje treba postaviti je koliko sam tome sam doprinio i koliko sam odgovoran za svoje zdravlje. Da, da, i koliko mi je organizam otporan da se nosim s bolešću jer ne reagira svatko na isti način, pa tako Hrvatska reagira drukčije od nekih drugih, ne reagira dobro. Ovi prijedlozi izmjena, odnosno rebalansa proračuna ne vode u željenom pravcu, to je naš stav i zato smo, kao što smo najavili dali sebi truda da pokažemo da je moguće učiniti uštede, odnosno ušteda čak možda nije prava riječ jer štediš nešto što imaš. Mi ovo nemamo. Štedjet možeš ono što si zaradio, što si stavio na stranu, ovo ne postoji. Ovo je racionalizacija. Da je moguće zahvatima u postojeći proračun uštedjeti više nego što će država uzeti ovim novim porezima i nametima i da i ako se ne ide na te nove poreze i namete, a predlažemo da se ne ide, da je opet razlika sa uštedama koje predlažemo 400 milijuna kuna u korist hrvatskih građana i poreznih obveznika. Pogledajte, razmotrite. Vjerojatno prihvatiti nećete, ali ovo je početak jedne ozbiljne priče na koju moramo naprosto pristati zajedno i shvatiti da je nužna. Niste rekli ni jedne jedine riječi o tome kako bi trebao izgledati hrvatski proračun 2010. godine. O kojim iznosima govorimo? Koju stopu rasta predviđamo? U Europi se očekuje lagani oporavak, naročito u zemljama kontinentalne Europe, nešto manje u Velikoj Britaniji, međutim prognoze i projekcije za Hrvatsku nisu tako dobre. Jesmo li optimisti ako govorimo o nultoj stopi rasta ili je realnost nešto drugo? Sve će to imati bitne odlučujuće učinke na proračun 2010. godine. Danas je ovdje i premijerka, danas su i premijerka i ministar financija govorili o tome da je ovo početak rada na proračunu 2010. godine. Ne vidimo to. Ne vidimo o čemu je, recite nam te stvari. Kamo i u kojem pravcu idemo? Očito prema dolje. Koliko dolje? Gdje će se morati raditi, a neću reći rezanja, nego susreti sa stvarnošću. To su glavna pitanja. Dakle, ovoga puta smo da dokažemo ne da tjeramo neku pravdu, da pokažemo da je moguće uštedjeti više nego što ćete ovim nametima koje će štetiti gospodarstvu i građanima uprihodivati, podnijeli amandmane prije pola godine ili prije više od pola godine kod rasprave o izvornom proračunu. To nismo radili, jer smo tvrdili da ćemo završiti ovdje gdje smo danas, u problemima, zbog nerealno visokog proračuna. Dakle, ovo je naš prijedlog, razmotrite ga, a očekujemo da počne ozbiljna rasprava o proračunu za 2010. godinu, ukoliko ova Vlada izdrži do tada. Hvala.
Hvala. 5-minutna rasprava, Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo štovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Evo došli smo do kraja maratonske rasprave u kojoj smo najmanje raspravljali o proračunu, a najviše o mogućim izvanrednim izborima. Kad bi se takve rasprave vodile u drugim parlamentima kriza bi potrajala još 10 godina. U drugim parlamentima drugih zemalja koje su u dubljoj krizi od Hrvatske više se raspravlja o proračunu, nego o dolasku na vlast nedemokratskim putem. No bez obzira na to treba se osvrnuti na prijedloge koje smo dobili prije 10-tak minuta, a to su prijedlozi o kojima je sad govorio gospodin Milanović, u kojem oni predlažu da se uštede ne naprave na način kao što je predloženo u rebalansu o kojem smo raspravljali, nego da se ukidaju neke stavke. Ja bih samo tu spomenuo nekoliko krupnih stvari koje su zapravo paralela između ovog prijedloga SDP-a i onih prijedloga koje smo imali u prijašnjim rebalansima proračuna. Tipično je da se predlažu ukidanja koja znače zapravo krah državnog proračuna. Ja ću vam reći samo dva ključna primjera. 500 milijuna kuna se predlaže na Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture, 500 milijuna kuna ili pola milijarde ukidanja infrastrukturnih projekata. Što to znači? To je prevedeno gubitak između 20 i 30 tisuća radnih mjesta. Gubitak 20 tisuća radnih mjesta znači za državu jedna milijarda kuna obveza i socijalnih davanja i davanja na Zavodu za zapošljavanje. Dakle ovo nije minus 500 milijuna, ovo je plus jedna milijarda. Plus tragedija 20 tisuća obitelji koje bi ostale bez hranitelja. Druga velika stavka je ukidanje 500 milijuna kuna na tzv. intelektualnim uslugama. Što su intelektualne usluge? Tu su zapravo si dali puno truda pa su onda u obrazloženju nabrojili 100-tinjak intelektualnih usluga, možda i više, koje bi se ukinule. Intelektualna usluga nije plaćanje magle, nego je plaćanje intelektualne usluge. Što je intelektualna usluga za one koji nisu vodili ministarstva? To je izrada planova i projekata za sve ono što će se napraviti do kraja godine i za sve ono što se priprema za stavke proračuna za iduću godinu. Smije se kolegica Ingrid Antičević intelektualnoj usluzi jer valjda nije razumjela šta je to intelektualna usluga. To je ono što netko svojim znanjem prekrca u projekt, odredi njegove granice, smjernice, izračuna njegove kapacitete. Bez intelektualne usluge nema iduće godine projekata, nema zapošljavanja, nema proizvodnje, nema punjenja proračuna, nema. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nemojmo u ove sitne sate sada otvarati. … [[Upadica se ne razumije.]]
Ovo nije razgovor, ovo je monolog. Ja govorim u ime kluba. A možemo razgovarati poslije pred Saborom ti i ja.
Gospodo.
Dakle što se tiče intelektualnih usluga, ukidanje ovih intelektualnih usluga, ja sad naravno na brzinu, nisam mogao izračunati financijski, to će do sutra vjerojatno ministarstvo ili do preksutra. To je opet jedan ogroman gubitak, jer zaustavlja apsolutno sve razvojne projekte, što znači zaustavlja rad ministarstava za sljedećih barem nekoliko mjeseci. Zato mislim da bi trebalo kod sljedećih donošenja proračuna i rebalansa, više ove godine neće biti, ipak težište metnuti na meritum stvari, zanemariti na trenutak na nekoliko sati gledatelje i gledateljice Hrvatske radiotelevizije i u žižu svojih rasprave metnuti interes hrvatske države. Hvala.
Hvala lijepa. Gospodo. Bio je gentlemenski dogovor da nema ispravaka. … [[Upadica se ne razumije.]] Budimo široki. Ispravak, gospodin Slavko Linić.
Moram ispraviti kolegu Hebranga koji veli da 500 milijona manje za infrastrukturu i pogotovo to je željezničku infrastrukturu znači manje investicija, manjak radnih mjesta. Da čitate nalaz Državne revizije vidjeli biste da je to manje za plaće, jer taj novac ne može ići u plaće i to je problem odgovornosti ministara koji sjede u nadzornom odboru. Prema tome, nitko od hrvatske ekonomije, od hrvatskih gospodarstvenika neće ostati bez posla. Nitko. To je samo problem nefunkcioniranja Hrvatskih željeznica i 500 milijona nemate pravo baciti kad vas dvije godine upozorava Državna revizija da trošite novce nenamjenski. I zato nam je infrastruktura ovakva i zato su nam tragedije ovakve. A ne bi o intelektualnim uslugama, jer znate njima se plaćaju državni službenici. I to znamo. Plaćate državne službenike koji rade intelektualni rad, iako su 180 sati mjesečno na plaći. I time se pozabavite.
Završni osvrt, ministar financija Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Prije svega hvala svima na raspravi, a odgovor na amandmane ću vam pokazati kako ste promašili poziciju o kojoj govorite, ali kažem ne bih sad htio otvarati raspravu. Dobit ćete detaljan odgovor, ali mislim Slavko, nemoj se ljutiti, mislim da si pogriješio stvar o kojoj si govorio, ali kažem ti, ne bih sad htio otvarati raspravu. Kad bude odgovor na amandman točno ćemo reći koja je to pozicija, ali … [[Govornik se ne razumije.]] Meni je drago da smo nas dvojica danas završili ovu sjednicu, da nije bilo vatre, to je već velika stvar, ali gospodin Milanović je rakao da nije bilo naznake za proračun 2010. Dozvolite mi samo dvije tri rečenice. Svi smo ove godine svjedoci koliko je bilo promjena procjena što se tiče gospodarskog rasta. I mislim da je bilo krajnje neozbiljno govoriti o ovim projekcijama kada ih nitko živ u svijetu nema. Ima samo nagađanja. Međutim metodološki gledajući nitko ih nema. Mi ćemo tek početkom devetog ili polovicom devetog saznati kakav je bio gospodarski rast u drugom kvartalu, jer je takva metodologija. Dakle, ono što je sigurno da ćemo u sljedeća dva mjeseca vršiti intenzivne konzultacije oko proračuna 2010. godine. Ali isto tako potrudit ćemo se da vam detaljno pojasnimo vaše amandmane gospodine predsjedniče SDP-a mislim da nažalost ispričavam se na riječi, ali oni koji su radili amandmane nažalost ne poznaju proračun, nemojte se ljutiti. Gospodine predsjedniče SDP-a upravo zbog toga sam vam rekao vidjet ćete. Niste koncizno kresali a financije traže konciznost. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Prelazimo na Prijedlog izmjena i dopuna Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Prijedlog izmjena i dopuna financijskih planova za 2009. Hrvatskih voda i Hrvatskih cesta. Rasprava je zaključena. Na klupe vam je podijeljen pregled amandmana. Molim predstavnika predlagatelja da se izjasne o podnesenim amandmanima. Ministar financija gospodin Ivan Šuker. Prvo Klub zastupnika SDP-a, prvi amandman koji se odnosi na skupinu 61 prihodi od poreza.
Dakle prvi amandman Vlada ne prihvaća iz razloga što se predlaže smanjenje od milijardu 257 milijuna, a nema prijedloga smanjenja rashoda, te je takav amandman tehnički neprovediv i ne usklađen sa Zakonom o proračunu. Dakle Zakonom o proračunu je jasno definirano da kada se podnese amandman na njemu moraju biti sadržane ove stavke, da je ali dozvolite mi ako mogu malo šire pojasniti da ne bi bilo zabune. Da je klub SDP-a podnio ove sve svoje amandmane kao jedan amandman, onda bi oni bili tehnički usklađeni i bili bi u sukladu sa Zakonom o proračunu. Međutim vidjet ćete da još puno, puno stvari tehnički nažalost kod ovih amandmana nije usklađeno, počevši od iznosa itd. Dakle, "Člankom 38. zakona stavkom 2. o proračunu, utvrđeno je da podneseni amandmani mogu prihvatiti pod uvjetom, da uz prijedlog povećanja rashoda i izdataka, istodobno treba dati prijedlog smanjenja drugih rashoda i izdataka i to u posebnom dijelu proračuna. Međutim, ako se ovaj amandman sagleda u kontekstu svih ostalih smanjenja i rashoda, ne odgovara približnom smanjenju prihoda". I sada je ovo ključno. Ukupno predloženo smanjenje prihoda je milijardu 257 milijuna a ukupno predloženo smanjenje rashoda je milijardu 695 milijuna." Dakle, vidjet ćete još kasnije. S tim da nije uopće jasno koliko je stvarno predloženo smanjenje rashoda jer kad se gledaju ukupni iznosi navedeni u tekstu amandmana i oni koji se dobiju zbrojem iznosa predložene smanjenjem po stavkama, to ćete vidjeti kasnije, koji su dani u prilozima amandmanima navode se rashodi za intelektualne usluge, to je na primjer za 500 milijuna kuna. A kad se zbroje pojedinačne stavke koje bi taj ukupan uznos trebalo objašnjavati ukazuju da su točno kod tih rashoda predloženi rashodi u iznosu od 116 milijuna kuna. Dakle, vi ste za intelektualne usluge rekli da treba smanjiti 500 milijuna a onda kod prijedloga smanjenja sredstava po intelektualnim uslugama predložili ste 116 milijuna. Dakle, tu vam je razlika 384 milijuna a kad budem govorio o ovom amandmanu za intelektualne usluge onda ću šire pojasniti, mislim da nema potrebe sad više objašnjavati. Dakle, to je razlog zašto ne možemo prihvatiti 1. amandman Kluba zastupnika SDP-a.
Hvala. U ime kluba zastupnika gospođa Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa ministar čita odredbu iz Zakona o državnom proračunu i govori o povećanju rashoda. Dakle, ako povećavamo rashode moramo smanjivati određene stavke. Mi ovdje ne povećavamo rashode, mi ovdje smanjujemo i prihode i rashode. Predlažemo da se ne primjenjuje Zakon o posebnom porezu na plaće i mirovine i da se po tom osnovu uprihoduje 502 milijuna kuna i povećanje stope poreza na dodanu vrijednost od jednog indeksnog poena i da se po toj osnovi, odnosno na plaće 755 milijuna a za PDV 502 milijuna kuna. Obrazlažemo to na način da će takva odluka imati dugoročne posljedice jer će smanjiti životni standard građana, jer će smanjiti potrošnju, povećati inflaciju, posljedica svega će biti još manja proizvodnja nego što je to sada, dakle i pad proizvodnje, pad društvenog bruto proizvoda, pad zaposlenosti. Dakle, više negativnih efekata nego pozitivnih efekata. Jedini pozitivni efekat je veći prihod u proračunu koji će onda pratiti sve ovo negativno što sam rekla. Molim da se glasa.
Hvala. Tko je za ovaj amandman SDP-a koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Klub zastupnika SDP-a podnio je amandman u članku 2. rashodi poslovanja.
Dakle, ovim amandmanom se predlaže smanjenje rashoda za uredski materijal i ostale materijalne rashode za dodatnih 86,9 milijuna. Međutim, da pogledamo što se to predlaže smanjiti. Aktivnosti funkcioniranja Oružanih snaga Republike Hrvatske troškove za uniforme. Da li će naši vojnici u NATO-ovim misijama ići u trapericama i košuljama i svojim cipelama? Hoćemo se vratiti ponovo u devedesete godine ili neka se kaže kako te ljude obući i kako ih opremiti. Jedna stvar, aktivnost policijske opreme, troškovi za policijske odore, i policiji se ukidaju rashodi za uniforme. Zakon o policiji definira obvezno donošenje Uredbe o odorama policijskih službenika bez izmjena zakona i uredbi ovakva smanjenja u proračunu nisu moguća. I to je sad ćete vidjeti niz predloženih smanjenja koja naprosto se ne mogu dogoditi zato što je zakonom već definirano što mora biti. Uredski materijal Hrvatskog sabora, Porezne uprave, Carine, Financijske policije, Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje. S obzirom da je u propisanom djelokrugu rad korisnika i pismena komunikacija s građanima ne može se na ovakav način ugroziti njihovo redovno poslovanje. I također uz navedeno se predlaže smanjenje 2 milijuna kuna je potrošeno pa smanjenje nije moguće a 2 milijuna kuna se odnosi na rashode koji se financiraju iz drugih izvora prihoda te se njihovo vezivanje treba smanjivati i uz smanjenje prihodovne strane. Ja shvaćam da je ustrojstvo riznice na daleko višem nivou nego što je bilo prije nekoliko godina i da onima koji nisu radili proračun je u principu vrlo teško popratiti sve ali s obzirom da je riznica na petoj razini onda morate pratiti rashode od onoga općeg dijela preko razdjela itd., i onda ćete doći do ovih podataka o kojima govorimo. Druga stvar, većina rashoda je vezana uz prihodovnu stranu. Dakle, imate na prihodovnoj strani prihode koji se uprihoduju za to i na rashodovnoj strani imate da tako kažem kontra stranku rashodi koji se moraju izvršiti temeljem tih prihoda, i to naprosto ne možete promijeniti.
Mogu govoriti samo predstavnici kluba tko je podnio amandman. Gospodin Slavko Linić. Izvolite.
Klub SDP-a predlaže smanjenje materijalnih troškova koje je moguće smanjiti jer je evidentno da su rashodi planirani 2008. godine kad smo donosili ovaj proračun i kad nismo razmišljali o tome jer nas ministar nije znao uputiti u to da će biti recesija, nije znao nas uputiti da će gospodarstvo imati ovoliko velike negativne trendove. I ako onda nije znao onda danas kad je to postao svjestan mislim da je cijela Vlada trebala shvatiti neophodno smanjenje materijalnih rashoda na svim razinama. Neutrošena sredstva do kraja godine pokazuju da je to smanjenje i realno i moguće ali to trebaju posao odraditi ministri. Ali umjesto toga ti isti ministri smatraju da ne trebaju to raditi, da nije to dobro raditi, da je dobro trošiti a da treba samo uzeti dodatno građanima Hrvatske. I zato mi imamo uzimanje građanima Hrvatske. Pokušavamo građanima poručiti da 3 hiljade je već iznos koji treba oporezivati. A zašto građani Hrvatske? Zato što ministri se ne žele odreći načina potrošnje isplaniranog 2008. godine kada nisu ni sanjali u što će Hrvatska ući. Tražim glasanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Isti klub na članak 2. amandman 3.
Hvala lijepo. No, ja moram reći da zakoni su jasni. Ako se nekome ne sviđa što ne zna zakone ja tu nisam kriv, a koliko je gospodin Linić kontradiktoran u ovome što je sada rekao da se ne uzima građanima vidjet ćete u amandmanu broj 3. Dakle, klub zastupnika predlaže da se smanje pozicije usluge probničkog informiranja u svoti od 80 milijuna. I tu sad iz amandmana se jasno ne vidi koliko je stvarno smanjenje ovih rashoda se predlaže jer ako se ukupna brojka navodi u iznosu od 80 milijuna kuna a u pojedinačnim stavkama je ukupan iznos 49,9 milijuna postavlja se pitanje sa koje stavke ćete skinuti ovaj 21,1 milijun. Od predloženih 49,9 milijuna kuna potrošeno je 7,5 milijuna kuna te uštede nisu moguće a 13,5 milijuna kuna se odnosi na rashode koji se financiraju iz drugih izvora i naprosto ih je nemoguće smanjiti. I to ćete vidjeti do kraja obrazlaganja svih amandmana da nažalost imate takve stvari da predlažete smanjenje rashoda koji su predviđeni da se financiraju posebnim prihodima na prihodovnoj strani proračuna i ne možete vi ako je netko dobio novce s ovoga ili s onoga osnova u prihodovnu stranu, ako je to program vi to ne možete smanjiti, a sad ću vam reći na što se odnose ta smanjenja pa ćete i vidjeti bez obzira na sve. Dakle, predlaže se da se za Rome koji su dogovorena na međunarodnoj razini kod svih zemalja povodom desetljeća Roma, Republika Hrvatska bi se očito trebala isključiti iz jedne takve inicijative pokrenute na svjetskoj razini. To je predloženo amandmanom SDP-a. Predloženo da je sredstva koja daje Međunarodna zajednica, da Hrvatska neda ta sredstva da za Rome u Hrvatskoj neda novce, a sve međunarodne zajednice su to dale. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] To je vaš, oprostite dame i gospodo, to je vaš amandman koji ste napisali, to svi građani Republike Hrvatske mogu vidjeti. Također, nacionalni program na cestama koji je edukativan i posebno važan za školarce i upozoravajući za vozače. Diplomatska i konzularna predstavništva koja su izuzetno bitna za promociju Hrvatske upravo u ovim kriznim vremenima ne bi smjela prestati. Dakle.
Hvala. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospođa potpredsjednica Antunović. Izvolite.
Poštovani kolege, poštovani gospodine predsjedniče. Naravno da sve ovo što je kao tehničke prigovore navodno, a neke i sadržajne prigovore naveo ministar kao razloge zbog kojih se amandmani ne prihvaćaju, apsolutno ne stoje. Niti se ovim amandmanom predlaže da se ne financiraju aktivnosti koje idu u korist Roma, niti se predlaže bilo šta od ovog drugog što je ministar rekao. Svaka stavka koja govori o promidžbi i informiranju je pažljivo pregledana, procijenjeno je koliko je potrošeno za šest mjeseci. Ostavljeno je za do kraja godine da se potroši još toliko ili čak i više. Nijedna se od stavki ili gotovo nijedna od stavki ne briše, nego se naprosto izdaci za promidžbu i informiranje smanjuju pojedinačno po stavci i ukupno za cijeli proračun 80 milijuna. To je prava istina, a sve ovo ostalo su obične insinuacije, gluposti i pokušaj da se nađe pravi razlog da se to odbije. Npr. Vlada Republike Hrvatske i Ured predsjednika Vlade imaju dvije stavke, za šest mjeseci su potrošili cijeli proračun, više od 300 milijuna kuna samo za promidžbu i informiranje. Normalno da im nismo predvidjeli još dodatnih 300 milijuna, jer to ni ne služi ničem drugome nego da uvjeri ovaj narod kako se ustvari jako dobro radi. A zna se raditi samo to da se ne zna odreći onih izdataka koji su doista nužni i to ne u apsolutnim veličinama, nego ih naprosto samo smanjiti kao što predlaže ovaj amandman, nego naprotiv treba i dalje trošiti na tim stavkama. Jer vjerujte, preciznom analizom upravo ovih stavki promidžbe i informiranja došla sam do zaključka da je to najbolja stavka za pranje novca na potpuno nepotrebne rashode. Ne mislim ono pranje u pravom smislu, ali gdje se sakrije prava zloupotreba sredstava.
Hvala. Izbjegavajmo ove termine kao što je gluposti i slično. Mislim da možemo to malo drugačije reći, to je moje onako načelno stajalište o svemu pa i o tomu. A sada stavljam ovaj amandman SDP-a broj 3 u članku 2. rashodi poslovanja na glasovanje koji Vlada ne prihvaća. Molim tko je za ovaj amandman? Nije dobio potrebnu većinu. 4, Klub zastupnika SDP-a u članku 2. rashodi poslovanja, 323. rashodi za usluge. Molim izjasnite se ministre.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Dakle, želio bih pojasniti radi hrvatske javnosti. Mi smo samo amandmane kluba SDP-a preslikali na proračun i vidjet ćete iz ovoga primjera da nažalost je tu problem što neke stvari nisu dobro gledane. Dakle, u tekstu amandmana navode se rashodi za intelektualne usluge, predlaže se smanjenje za ukupno 5 milijuna. Međutim, kad se zbroje pojedinačne stavke koje su u prilogu amandmana kluba SDP-a tada taj iznos iznosi točno 116,1 milijuna kuna. Vi ste dali prilog uz taj amandman i specificirali stavke. Dakle, očito da stvarne uštede po proračunu tim rashodima u iznosu od 5 milijuna kuna nije moguće pronaći. Jer ako ste vi predložili 520 milijuna, a specificirali ste 118 milijuna, ovih ostalih 320 milijuna ne možete smanjiti jer niste napisali otkud da se smanji. Druga stvar, od navedenih 116 milijuna potrošeno je 18 milijuna te uštede nisu moguće. 2 milijuna se opet odnose na posebne rashode koji su vezani na prihode državnog proračuna i sad pogledajte što se predlaže skinuti, a to je opet prepisano iz amandmana kluba SDP-a da se ovdje ne prepucavamo, jer ovo nitko nije izmislio, to je jednostavno prepisano ono što ste vi napisali. Veli, skrb za psihičko bolesne odrasle i djecu, usluge starateljstva nadzora nad maloljetnicima i program provođenja skupnog rada s djecom rizičnog ponašanja, zastupanje pred Međunarodnim sudom pravde, dakle to je obrana hrvatskih generala, anti … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] To ćete vidjeti. Antikorupcijska strategija, provedba mjera i aktivnosti, vođenje sudskih postupaka iz nadležnosti županijskih i općinskih sudova. Dakle, Vlada Republike Hrvatske nikako nije spremna smanjiti sredstva za psihički bolesne osobe te starateljstvo … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Gledajte gospodo, vi ste to napisali, ja samo čitam ono što ste vi napisali. Vi ste napisali sve ovo, pogledajte … … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Gledajte, možete vikat koliko god hoćete, ja vam govorim o poziciji koja se zove skrb za psihički bolesne odrasle osobe i djecu. To ste napisali da se skida. … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Dakle, prije svega mi predlažemo da se smanje intelektualne usluge, a ne briga i skrb o psihički bolesnim osobama, a da sustav, oni ljudi koji su zaposleni u sustavu o njima i dalje skrbe. Međutim, ovdje se radi o sljedećem. Ova Vlada je haračem spremna uzeti i posljednju kunu građanima iz njihovog džepa, a nije spremna ušparati niti lipu. Ako naša računica ne štima pa nema 500 milijuna nego 126, vašim oduzimanjem došli ste na 100 milijuna. Ja mislim da bi građani bili sasvim zadovoljni kada biste ušparali i 100 milijuna, ali vama za intelektualne usluge do kraja godine treba 800 milijuna kuna. To je više nego što ćete haračem dobiti od građana na plaće i na mirovine. Prema tome, harač ne treba zato da bi se isplaćivale plaće i mirovine, harač treba za intelektualne usluge. Intelektualne usluge su posebni ugovori o djelu, pisanje studija i programa koji poslije toga završe u brojnim ladicama brojnih ministarstava i brojnih agencija i koje se poslije toga nikada ne provode. Prema tome, ovdje nema volje za uštedom, ovdje ima volja samo za uzimanjem od građana. Tražimo glasanje.
Bilo bi dobro da se osim riječi harač ta riječ stavlja u neki kontekst recimo "harač, harač, rajo riče, harač, harač ili još gore bit će", a da onda ima neku smislenost ta riječ koju stalno upotrebljavate. Inaugurirali ste je kao najvažniju riječ u zadnjih 15, 20 godina u Hrvatskom saboru. Ali sve je procedura, pa ja stavljam ovaj amandman na glasovanje koje inače ne prihvaća Vlada. Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5. amandman kluba SDP-a u članku 2. na 329. stavku ostali nespomenuti rashodi poslovanja?
Još jedan amandman koji ne poznaje funkcioniranje javnih financija i rashode na 5. razini. Dakle, ono što bi se trebalo skinuti nije konzistentno objašnjeno i možemo pričat što god hoćemo, ali gospodo iz SDP-a, vi ste to napisali, to je preslikano. Evo, ovdje npr. na ovom amandmanu vam se predlaže da kod Savjeta za nacionalne manjine ukupan plan vam je 8 tisuća kuna, a vi predlažete smanjenje 50 tisuća kuna i to piše u vašem amandmanu, ja to nisam izmislio. I to je problem.
Dobro, ne treba to. Ja molim da se precizno i kratko obrazloži amandman, a onda da predstavnik kluba to može komentirati. Izvolite u ime kluba, gospodin Linić. Izvolite.
Ovim se amandmanom predlaže da se Vlada na svim razinama odriče reprezentacija. Simbolično jer ne treba reprezentacija. Ta simbolika je moguća, moguća. Vlada i taj dio odbija. Tu su vrlo jasne poruke. Nema smanjenja i od ničega se ne želi odustati jer je jednostavnije posegnuti za novcem građana Hrvatske koji žive od svoga rada, koji žive od svoje mirovine. Njima će se uzet i ni od reprezentacije se neće odustat. To su riječi predstavnika Vlade, ministra financija. Prema tome, simbolično se barem od te reprezentacije, nebitan iznos. Ali kao što vidite, ni od toga se ne odustaje, ni od toga. Što reći na takva ponašanja? Neprihvatljivo ponašanje. Moglo se je 100% prekrižiti iznos reprezentacije, 100%, što je potrošeno, potrošeno je. Ali se nije trebalo uzeti i dalje pravo trošiti jer se građanima koji primaju 3 tisuće kuna od kojih se ne da živjeti naplaćuje dodatni porez da bi se pokrila i ova minimalna preostala reprezentacija. I zato klub SDP-a traži glasanje da probamo vidjet da li i mi u Saboru podržavamo Vladu koja neće da se odrekne trošenja reprezentacija do kraja godine.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji inače Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 6. amandman istog kluba na poslovni objekti?
Vlada ne prihvaća. Ja ću reći opet nešto. Vlada odgovara samo na predložene amandmane koje je predložio klub SDP-a, a klub SDP-a priča o nečemu što nije napisao i to se može vidjeti iz svih dokumenata i ja ću do kraja ovih amandmana inzistirat isključivo na odgovorima na amandmane koje je klub SDP-a napisao jer to je moja obveza i dužnost. Ja si kao ministar financija ne mogu dozvoliti da izmišljam. To što se nekome ne sviđa što je promašio neke stvari, ja o tome ne mogu odlučivati. Slušajte npr. ovaj amandman. Dakle, predlažete da se smanje sredstva za ukupno 160 milijuna, a kad se zbroje pojedinačne stavke i kad taj ukupni iznos bi trebalo objašnjavati ukazujući na kojim pojedinačnim rashodima se to odnosi, dobije se iznos od 170 milijuna kuna. Dakle, predlažete 160, dobijete 170. Slušajte sad dalje, od navedenih 170 milijuna kuna ove godine je već utrošeno 26,5 milijuna kuna. Kako to možete smanjiti? Nikako. Te uštede nisu moguće, a 112 milijuna odnosi se na rashode koji se financiraju iz drugih izvora i vi to ne možete smanjiti gospodo. To je naprosto nemoguće. Dakle, pogledajte što vi predlažete. Predlažete potpuno ukidanje izgradnje i obnove škola koji je poseban projekt dogovoren sa Svjetskom bankom. To je projekt koji je dogovoren sa Svjetskom bankom i vi ga naprosto ne možete umanjiti. Vi možete sad obrazlagati svoj amandman kako hoćete, ali vi ste ga napisali ovako i ja sam vam dužan kao legalista odgovoriti na ovakav način. I prekid izgradnje i opremanja kaznionice u Glini. To je vaš prijedlog. Dakle, s jedne strane predložite jedan iznos, analitički je on daleko veći, s druge strane, od tog iznosa je već potrošeno 26,5 milijuna, s treće strane, to je projekt sa Svjetskom bankom koji se naprosto ne može raskinuti i ne može se obustaviti. To su sredstva koja imaju svoju prihodovnu i svoju rashodovnu stranu.
Hvala. U ime kluba, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Klub SDP-a ponovo ponavlja, imamo predviđene i građevinske i poslovne objekte do kraja godine. Također smatramo da prije nego se poseže za dodatnim porezima građanima Hrvatske trebalo je odgoditi izgradnju navedenih objekata. Trebalo je odgoditi. Vlada pokazuje vrlo jasno svojim obrazloženjima ovog amandmana poruku ni od toga ne odustajemo. Ni od toga ne odustajemo. Nema nikakvih promjena. Lakše je posegnuti građanima i uzeti dodatnim porezima njihove skromne prihode da oni budu ti koji neće znati kako zatvoriti svoju mjesečnu financijsku situaciju. Kako svoje mjesečne budžete zatvarati jer Vlada želi svoje proračune zatvarati uvijek na teret onih koji moraju plaćati, a to su ljudi koji žive od svoga rada.
Hvala. Molim također, to sam zamolio ministra, da se koncentrira na točni amandman koji je napisan isto tako, molim da se govori o konkretnom amandmanu o kojem je riječ, a ne opće stajalište. Tko je za ovaj amandman koji inače Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Klub zastupnika SDP-a, 7. amandman, uredska oprema i namještaj.
Dakle, vjerojatno ćemo opet slušati isto obrazloženje od kluba. Ja opet kao legalista odgovaram na ono što je napisano u vašem amandmanu. Dakle predložili ste smanjenje od 58 milijuna 540 tisuća kuna. Od toga je već potrošeno 4,3 milijuna kuna, a 17,2 milijuna kuna se opet odnosi na posebne izvore. I kao u prethodnoj točki, gospodine zastupniče vi to ne možete smanjiti, vi to ne možete utrošiti za nešto drugo. Prema tome, ako imate sredstva na prihodovnoj strani morate imati točno na … [[Govornik se ne razumije.]] strani, utrošak tih sredstava za što ste ih dobili, a između ostaloga predlažete smanjenje za računalno komunikacijsku infrastrukturu u školama i na fakultetima. Toliko o zemlji znanja. CARNET, dostupnost. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne nije gotovo. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne nisam. Dakle, CARNET dostupnost Interneta studentima, uređenje i opremanje pravosudnih tijela i modernizacija poljoprivrednog sustava za usklađivanje sa pravnim stečeviname Europske unije.
U ime kluba, potpredsjednica gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Ova se stavka ulaganja u računalne programe odnosi samo na dio ukupnih ulaganja u informatizaciju svih sektora u ovoj zemlji. Ovih 70 milijuna je minimalna restrikcija i to opet vrlo pažljivo rađena da ne bi narušila već započeta ulaganja, da ne bi narušila ono što je potrebno da bi se održao i očuvao kontinuitet. Sve ovo što ministar govori o ulaganjima u zemlju znanja, a dosad se o tome puno pričalo je potpuno neutemeljeno jer sva ta silna ulaganja u računalnu opremu koja se vuče po hodnicima od škola do svih državnih ureda, a sve se financira iz džepova poreznih obveznika, nema nikakve veze sa znanjem i ulaganjem u znanje. Ali zato ima veze sa slabostima javne nabave, sa svim onim problemima o kojima i u samoj Vladi izračunavate da bi se cirka milijardu moglo uštediti kad bi se javna nabava stavila pod nadzor. Itekako smo vodili računa pišuću ovaj amandman da ne budu uskraćeni svi oni kojima će informatizacija društva donijeti novi dohodak, nova znanja i novi prosperitet. Ali vi na to na žalost niste spremni, jer se ne želite odreći upravo onog tamnog dijela te vrste ulaganja ili te stavke, a vezano je uz korupciju i nekontroliranu javnu nabavu.
Hvala. Govorimo o konkretnom amandmanu. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Sedmi amandman. Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. Osmi amandman Kluba zastupnika SDP-a, prijevozna sredstva istog kluba dakle.
Dakle, opet ponavljam, odgovaram na ono što je klub SDP-a napisao. Predlaže da se smanji ova pozicija za 23,6 milijona kuna. Kad se zbroje po pozicijama sve ono što treba smanjiti dobijete ukupan iznos od 16 milijona kuna. Znači to je razlika od 7,6 milijona kuna. Od ovog predloženog iznosa od 16 milijona već je utrošeno 0,7 milijona, a 12,8 milijona kuna se financira iz posebnih i drugih izvora, i to naprosto ne možete umanjiti, to je nešto što se ponavlja u svim vašim amandmanima. Prema tome, ponavljam odgovaram kao predlagatelj, u ime predlagatelja Vlade Republike Hrvatske isključivo na ono što je klub SDP-a napisao. Ponavljam, državna riznica je daleko, daleko ustrojenija, daleko, daleko transparentnija i treba ju znati pročitati od općeg dijela pa do pete razine.
Hvala. U ime kluba, gospodin zastupnik Slavko Linić. Molim da se koncentriramo na konkretni amandman.
Pa dok god ministar Šuker pokušava reći da sam glup, jer je ovako nešto napisano, da sam nepismen jer ne znam čitati ono što on piše, ja ću sebi dozvoliti da govorim upravo onako kako komunicira i ministar samnom. Jer od prvog trenutka, dapače ja bih rekao. … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, u ime kluba govorim. Od prvog trenutka kad je klub još i dao amandmane Šuker se ismijavao na račun kluba. I pokušava poslati građanima Hrvatske poruku nepismeni, nestručni. Jedino je on pismen i stručan. A zašto smo mi danas ovdje? Da moramo dodatnim porezima uzimati građanima. Samo zato što on nije znao procijeniti gdje će biti Hrvatska 2009. godine, pa je sada zbog njegovih grešaka u zadnjih posljednjih godina uveden dodatni porez i to građanima na primanja od 3 i od 6 tisuća kuna. I nije samo to tragedija da se uvode dodatni porezi. Nego evo, ministar Šuker pokazuje da ne treba ni na transportnim sredstvima, na automobilima štediti. Ne treba. I on će naći obrazloženja zašto ne treba. I kao što vidite nalazi, usput voli dodati da smo i nepismeni. Ali to je ono što on i građanima poručuje. Nećemo štediti, ali smo pismeni uzeti vam dodatne namete.
Hvala. Imali smo opću raspravu itd. cijeli dan o proračunu. Sada se izjašnjavamo o konkretnim amandmanima i treba govoriti o konkretnom amandmanu, a ne o ne znam čemu. Pa molim vas lijepo. To tražim od ministra, a to tražim i od onoga tko je napisao amandman da se koncentrira na amandman. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Deveti amandman Kluba zastupnika SDP-a, odnosi se na ulaganja u računalne programe.
Vlada ne prihvaća iz jednostavnog razloga, što predloženim amandmanom predlažete smanjenje od 70 milijona, a kad zbrojite stavke s kojim predlažete smanjenje dobijete 46,9 milijona kuna. Od toga je potrošeno 2 milijona kuna, a 4 milijona kuna se opet odnosi na posebna sredstva. I to je ono što ste napisali gospodo, bez obzira koliko uvaženi zastupnik koristio teške izraze. Ja sam uvijek bio legalista i to ću ostati.
U ime kluba, gospodin Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Evo ministar Šuker cijeli dan danas objašnjava kako jednostavno nije moguće ništa uštediti u proračunu. U 6 mjeseci ispada da je ova Hrvatska potrošila sve do kraja godine. znači ništa nije moguće. Sve je potrošeno. Pa šta nam vrijede onda ti papiri koji dolaze iz Ministarstva financija? Onda nam nemojte to ni slati, nego recite sve smo potrošili samo građanima treba uzeti njihove novce i idemo svi kući. Hvala lijepo.
Hvala. Tko je za ovaj amandmana kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Deseti amandman Kluba zastupnika SDP-a, na stavku tisuću 41.
Vlada ne prihvaća iz jednostavnog razloga što ne možemo zaustaviti uređenje graničnih prijelaza. Druga stvar, mi imamo Međunarodni ugovor sa sv. Stolicom i zapravo Zagrebačka nadbiskupija je u dogovorom sa Vladom Republike i Ministarstvom financija potpisala sporazum da se odriče 50 milijuna kuna. Dakle, poštujući i cijeneći ova krizna vremena. 50 milijuna kuna, ispričavam se. Poštujući ova krizna vremena. I druga stvar, opet da ne bi netko rekao, ja ne znam koju riječ da pristojnu upotrijebim a da se nitko ne uvrijedi, u zakonu vam jasno stoji da ne možete amandmanima smanjivati proračunsku zalihu. To u zakonu stoji, bez obzira koliko se vi na mene ljutili ili ne ljutili.
U ime kluba, gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Već je ministar rekao koje stavke smanjujemo, a ja ću obrazložiti zašto. Milimo da je moguće usporiti opremanje graničnih prijelaza, jer se oni uglavnom odnose na pripremaju shengensku granicu, a Hrvatska je još uvijek daleko od Europske unije. Može se to odgoditi za neka druga vremena. Npr. za iduću godinu. Što se tiče smanjenja djela sredstava koje je namijenjenO Katoličkoj crkvi i Vlada svojim amandmanom predlaže 30 milijuna kuna. Mi predlažemo 80 milijuna kuna s istim obrazloženjem. Da je u kriznom vremenu kada uvodimo na niska primanja dodatne poreze, kada povećavamo stopu PDV-a da ćemo imati razumijevanja da se ove godine manje izdvoji za Katoličku crkvu i da se to nadoknadi u narednim razdobljima. I u 2000. godini kada je bilo krizno vrijeme za proračun, tada je Katolička crkva primala 180 milijuna kuna, sada je to došlo na preko 300 milijuna kuna. Što se tiče sredstva za izdvajanje za Hrvate u Bosni i Hercegovini. Umjesto 2 milijuna 350 tisuća kuna koliko Vlada predlaže, mi predlažemo smanjenje za 10 milijuna kuna. Ja znam da je potrebno njima pomoći za obrazovanje, za kulturu, za neke druge djelatnosti, za zdravstvo. Ali dok u Hrvatskoj uvodimo dodatne poreze, dok ukidamo besplatne udžbenike i besplatni prijevoz učenicima i na toj stavci treba nešto više uštediti. Pa molim da se također glasa o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj 10. amandman Kluba zastupnika SDP-a? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 11. amandman zastupnika Branimira Glavaša, Ivana Drmića i Bore Grubišića na poticanje poljoprivredne proizvodnje intervencija na tržištu?
Ovaj amandman se ne može prihvatiti iz jednostavnog razloga što se radi o sredstvima od 60 lipa za Hrvatske autoceste i Hrvatske ceste. To je definirano zakonom, zašto se izdvaja, kako se izdvaja. Prema tome, ta sredstva bez izmjene zakona ne možete prenamijeniti u nešto drugo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Drmić.
Ja nisam čuo koji je to amandman.
Radi se o smanjenju 205 milijuna kuna na poziciji izgradnji prometne infrastrukture u Ministarstvu mora, prometa i infrastrukture.
Da evo sada sam vidio. Činjenica je da ministar poljoprivrede koji danas nije ovdje govori da su se povećala sredstva za poljoprivrednike. Unutar ministarstva on je uzimao sa jedne stavke stavljao na drugu. To vam dođe kao da tim poljoprivrednicima i seljacima uzimate iz desnog džepa i pitanje da li ćete im taj novac vratiti u lijevi džep. Ja bih vas molio da glasujete o ovom amandmanu i da ispunite obećanja koja ste dali prilikom prosvjeda pred Ministarstvom poljoprivrede.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 12. amandman istih zastupnika na poziciju K568 Projekt vodoopskrba.
Vlada ne prihvaća zato što nije moguće osigurati sredstva u 2009. i realizirati zbog nepripremljenosti investicijsko-tehničke dokumentacije i ne riješenih imovinsko-pravnih odnosa.
Hvala. U ime zastupnika gospodin Drmić. Izvolite.
Evo gospoda iz SDP-a daju amandmane i tvrde da Vlada ne zna štedjeti. Zna štedjeti od svih ulaganja u vodovode, u regionalne vodovode. Uzima se samo Slavoniji 4 milijuna kuna. Iako je poznato da Slavonija ima premda je najbogatija vodom najviše problema sa vodom. Naša djeca piju tamo lošu vodu. Većina sela i naselja nema vodovode. Piju vodu iz bunara, lošu vodu i po statistikama najviše bubrežnih bolesnika što je uzrokovano baš tom lošom vodom, dolazi iz Slavonije. Uzimate tu 4 milijuna kuna za jedan regionalni vodovod koji ste kroz medije najavljivali tjednima i mjesecima i sprječavate da se vodoopskrbni prsten između tri županije riješi na ovaj način koji bi uvelike riješio problem vode u Slavoniji i Baranji.
Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Amandman 13. Kluba zastupnika SDP-a na Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture i na stavku izgradnja prometne infrastrukture?
Vlada ne može prihvatiti iz razloga koji je čisto legalistički. Dakle, koalicijska Vlada, nemojte me sada opet zvati da se pozivam na nekakva vremena, 2001. godine je donijela Zakon o javnim cestama. Tim zakonom je predviđeno da u cijeni litre benzina, 60 lipa se izdvaja za Hrvatske autoceste i 60 lipa za Hrvatske ceste. Meni je žao što u svim ovim našim prepucavanjima oko proračuna, kolege iz SDP-a nisu primijetili da svi prihodi državnog proračunu su konsolidirani, da su ukinute stotine onih podračuna koji su postojali i da ovih 60 lipa za autoceste i ceste prolazi samo kroz državni proračun da se evidentira i na poziciji Ministarstva prometa, infrastrukture se evidentira i praktički isti dan se uplaćuju u Hrvatske ceste i Hrvatske autoceste. I kolege i kolega, ako je to 2000. godine bio sjajan potez za izgradnju autocesta, pa dozvolite da onda i danas bude prihod za izgradnju autocesta. S druge strane nemojmo kada govorimo o nelikvidnosti govoriti da Hrvatske autoceste imaju toliko i toliko neplaćenih računa, a sada im oduzimate 500 milijuna kuna. I to je samo još jedan dokaz ne vrijeđajući nikoga i nemam namjeru to, jer to nikada nisam radio jedne nezakonitosti i nepoznavanja funkcioniranja javnih financija.
Hvala. U ime kluba gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
U ime kluba SDP-a predložili smo smanjenje za prometnu infrastrukturu od 500 milijuna. Za razliku od mnogih iz uprave dio zastupnika SDP-a vrlo često prati predavanja koja čujemo od ljudi koji se bave problematikom usklađenja hrvatske regulative sa europskom. I jedna od najvećih zamjerki tih istih stručnjaka je ogromni promašaj u javnoj nabavi. Ogromni promašaj u javnoj nabavi. Njihova je ocjena da se godišnje na tome uštedjeti 1 milijarda kuna. Mi predlažemo 500 milijuna. S druge strane, klub SDP-a vrlo često zna kritički raspravljati o pojedinim izvješćima. Izvješće Državne revizije pokazuje da se u Hrvatskoj željeznici novac izdvojen za infrastrukturu ne koristi za ulaganje u infrastrukturu već za redovne rashode i plaće menađera u Hrvatskoj željeznici. Sve to znaju i ministri koji su u nadzornim odborima. Sve je to razlog da imamo ovakve ... [[Govornik je isključen, ne čuje se.]]
Molim vas, nemojte isključivati zastupnika. Izvolite gospodine.
Sve to pokazuje da imamo ovako enormne rashode u državnom proračunu za koje odgovaraju ministri. A efikasnost trošenja poreskih novaca ne postoji i to također je saznanje koje raspolaže i ministar Šuker i ostali. Ali do kraja godine to se ne misli promijeniti. Ne misle se ministri promijeniti u načinu trošenja tih sredstava i to je razlog zašto je uveden porez koji opet moraju plaćati najsiromašniji oni koji plaćaju sve to iz svoga rada. To je razlog da SDP predloži amandman i traži izjašnjavanje o amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 14. amandman istog kluba zastupnika na stavku kupovanje određenih nekretnina za račun Republike Hrvatske.
Opet ću ja vjerojatno biti kriv zato što je klub SDP na poziciji 4211 sad ću čitati to stambeni objekti predlaže da se smanji ta pozicija za 50 milijuna. Međutim, kad tu poziciju precrtate u hrvatski proračun onda dobijete da su to sredstva za akcijski plan zbrinjavanja bivših nositelja stanarskog prava izvan PPDS-a i predlažete da iznos od 107 milijuna smanjimo za 50 milijuna. Prema tome, ponavljam pozicija 4211 predlažete da se smanji 50 milijuna za zbrinjavanje bivših nositelja stanarskog prava izvan PPDS-a. To je ono što ste vi napisali u amandmanu i to je ono na što ja jedino mogu odgovoriti. Ja ne mogu si priuštiti da širim odgovore kao što je to bilo u prethodnom amandmanu.
Hvala. Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec u ime kluba.
Da, mi smo predložili na toj stavci smanjenje za 50 milijuna kuna vodeći se načinom kako su se ta sredstva trošila u prvom polugodištu. Ostvarenje svega 27% pa je onda vidljivo kako se vodi računa o zbrinjavanju ljudi koji imaju stanarsko pravo. S obzirom da je vrijednost nekretnina znatno pala sigurno se i u prvom polugodištu moglo realizirati nešto više, a kod 100 i nešto milijuna kuna se ostvarilo svega 27%, kad se moglo ostvariti 50% sigurno da za ovih 5 mjeseci neće se realizirati čitavi iznos pa mi tražimo glasanje i o ovom amandmanu.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebitu većinu. 15. amandman zastupnika Branimira Glavaša, Ivana Drmića i Bore Grubišića na Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa sufinanciranje udžbenika. Ministar Fuchs. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Vlada ne prihvaća ovaj amandman iz razloga što ovdje se predlaže da se osigura 290 milijuna za nabavku udžbenika za đake i učenike osnovnih i srednjih škola na nivou čitave države. Ova sredstva nisu ni izbliza dostatna kako bi se takvom prijedlogu udovoljilo. Ja moram naglasiti da smo i zadnjim izmjenama Zakona o udžbenicima za osnovne i srednje škole ostavili mogućnost da Vlada svake godine svojom odlukom shodno gospodarskoj situaciji može donijeti odluku o djelomičnom sufinanciranju ili nabavci dijela ili kompletnih udžbenika ako za to postoje financijska sredstva. Tako je i ove godine osigurano 65 milijuna kuna u proračunu koja će se utrošiti za nabavku udžbenika za socijalno ugrožene kategorije. Već u ponedjeljak i utorak idu upute uredima državne uprave po županijama kako treba postupati i što učiniti da se oni učenici koji spadaju u ovaj dio građana Republike Hrvatske na vrijeme osiguraju i da na vrijeme dobiju bilo novac, bilo udžbenike za početak školske godine. Između ostaloga i ministarstvo je organiziralo čitav niz dodatnih aktivnosti i ne očekujemo veće poteškoće i probleme. Štoviše, veliki broj udžbenika će biti u upotrebi a ovom prilikom bih pohvalio i Osječko-baranjsku županiju jer po našim procjenama i saznanjima sa terena to je županija u kojoj je prikupljen najveći broj udžbenika. Naime, škole i ravnatelji škola su se vrlo odgovorno ponašali tako da je po završetku nastavne godine u toj županiji preko 80% udžbenika vraćeno za razliku od nekih drugih županija gdje to nije bio slučaj. Hvala.
Hvala. Gospodin Drmić. Izvolite.
Nisam zadovoljan sa odgovorom. Smatram da je i proteklih dvije godine puno novaca se moglo uštedjeti pri samoj nabavi ovih udžbenika. Znači, bilo je potrebno udžbenike naručivati putem javne nabave, dovesti do određene jednoobraznosti, znači da se smanji taj broj mogućeg izbora knjiga što bi znatno olakšalo i korištenje tih knjiga u budućnosti. Isto tako, smatram ako već ne može proći ovako besplatne knjige za kompletne učenike da je mogla i ovaj put Vlada pokazati jednu socijalnu osjetljivost, pa recimo smanjiti i uštedjeti tu novac ali staviti da besplatne knjige i osigurati novac da besplatne knjige ima svako treće, četvrto, peto itd. dijete u obitelji jer i sam ministar je malo prije rekao da je ovo zemlja znanja i mislim da bi trebali osigurati bar ta minimalna sredstva za te slabije stojeće financijske obitelji u našoj državi. Tražim glasovanje.
Hvala. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. I 16. amandman istih zastupnika na Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi i poziciju projekt provedbe mjera zdravstvene ekologije. Državni tajnik gospodin Dražen Jurković će se izjasniti. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsjedniče, uvaženi zastupnici. Dakle, Vlada Republike Hrvatske ne može prihvatiti taj amandman jer u skladu sa člankom 4. stavkom 2. Zakona o zaštiti pučanstva od zaraznih bolesti Republika Hrvatska ali i županije, grad Zagreb, gradovi i općine su dužni osigurati sredstva za provedbu protuepidemijskih mjera. Republika Hrvatska, preko pozicije Ministarstva zdravstva, u provedbi mjera zdravstvene ekologije je osigurala 700 tisuća kuna za ovu namjenu. Dodatna sredstva, ukoliko su potrebna, treba osigurati lokalna zajednica odnosno županija. Zahvaljujem.
Gospodin Ivan Drmić u ime…
Prije cca tri godine bivši premijer Sanader sa članovima Vlade je došao u Slavoniju gdje su ih dobro izgrizli komarci. Oni su onda se uvjerili koliki je to problem u Slavoniji, da to nije ovaj amandman moj hir, da je to pošast, elementarna nepogoda i da se taj problem neće riješiti sve dok se Vlada financijski ne uključi u njihovo rješavanje. Ne možemo očekivati od općina sa 500 tisuća, milijun ili milijun i pol kuna proračuna da se uključi u jedno skup rješavanje ovoga problema. Napravljen je program uništavanja komaraca na području Slavonije i Baranje, međutim to košta puno novaca. Trenutno od svih gradova jedino Grad Osijek si je ne jedan način priuštiti 11 milijuna kuna da bi platio tretiranje komaraca, uz određenu opstrukciju od strane Vlade jer je zabranjeno da se tretira iz zraka što jako smanjuje učinkovitost jednog ovakvog zaprašivanja. Međutim, komarac tijekom dana preleti 18 km tako da susjedne siromašne općine koje nemaju novaca svoje komarce znači u roku od jednog dana pa i manje, pošalju nazad na mjesta gdje je on tretiran. Ja mislim da je ovo jedan veliki problem Slavonije i Baranje, da je Slavonija i Baranja prva po ugroženosti s ovim problemom u Europi i da Vlada treba odriješiti kesu bez obzira na ovu štednju, da pomogne tim ljudima da tamo mogu raditi i živjeti i navečer kad puštaju djecu van iz kuće da ih ne moraju premazivati sredstvima protiv uboda komaraca.
Hvala. Tko je za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Hvala državnom tajniku. Dajem na glasovanje prijedlog izmjena … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? O čemu je riječ?
… [[Govornik nije uključen.]]
Deset minuta stanke. Nastavljamo u 11,05. Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom. U ime kluba SDP-a koji je tražio stanku od 10 minuta, želi li netko? Da. Gospodin Milanović. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, kolegice i kolege, ministre financija. Probajte zamislit sljedeću scenu i odredit se prema njoj. Dakle, jedna obitelj iz srednjeg sloja sjedne za stol sredinom godine i otac ili majka kažu draga djeco, ove godine ćemo štedjeti tako da nećemo kupit Ferrarija. Ispričavam se što navodim robne marke, ali s obzirom da nemaju veliki udio na tržištu i da ih može kupit jako malo ljudi, mislim da nikome na taj način ne radim reklamu. Što biste mislili o takvom čovjeku? Vjerojatno biste mislili da mu nisu sve na broju, da to nema nikakvog smisla što je rekao, a sada to prenesimo na trenutak na stanje u kojem se mi nalazimo. Otprilike radi se o takvoj vrsti ušteda. Ne možete uštedjeti nešto što nemate. Stalno se koristi izraz ušteda. Ovo o čemu govorimo nisu uštede, to je suočavanje s realnošću, sraz sa stvarnošću. To nemamo, tih 11 milijardi kuna nemamo. Po njih idete u Japan, u Pariz, bilo gdje. Taj novac ne postoji. Ali čak ni toga se niste u stanju odreći, čak niti toga. I koju poruku šaljemo ovdje, to je ključ priče. Možemo govoriti o nomotehnici, možemo govoriti o usklađenosti prijedloga sa zakonom, možemo govoriti o 5 milijardi gore ili dolje, možete vi neki puta u ovim prigovorima biti i u pravu, ali ostaje ključno pitanje što do godine? Što 2010. godine? 2010. godine proračun će biti koliki? Kakve su konture? Kažete ne znate kako se puni proračun u ovom trenutku, kažete ne znate kakve su projekcije rasta društvenog proizvoda, nitko ne zna. Vidimo da je u zapadnoj Europi i u Americi na djelu blagi oporavak. Dakle, nemamo ni jedan odgovor na pitanje ako je danas potrošnja 120,5 milijardi kuna, kolika bi to trebala bit sljedeće godine? I ubiti vaše odbijanje svega, ali baš svega što je došlo iz redova oporbe, svih 11 ili 12, 10 amandmana SDP-a govori o tome da vi ustvari ne znate što sljedeće godine. Ništa nije moguće racionalizirati, neću reći uštedjeti jer uštedjeti možete ono što imate. Baš ništa. I to je ključni problem u ovom trenutku. Da nemate nikakvu ideju što 2010. godine, baš nikakvu. To je odgovor, odnosno to je pitanje na koje bih molio da nam pokušate dati odgovor. Dakle, sve što predlažemo odbijate, ispada da vaša vlast bez 121 milijarde kuna ne može preživjeti. Nije moguće. Dolazi 2010. Recite nam kakve su konture tog proračuna? Ispada da se ni jedna lipa manje potrošiti ne može jer će propast država, past će vlast, ostat će prikraćeni ovi ili oni, nezbrinuti stanari iz područja posebne državne skrbi, nacionalne manjine, projekti Svjetske banke. Dakle, čini mi se da nemate, da tu sliku nemate i kao što još jednom ponavljam, kao što je vaš bivši predsjednik citirao Bibliju i rekao "za sve postoji vrijeme" ili prema Bibliji kralja Jamesa "to everything there is a season" i onda 10 ili 12 usporedbi. Tako mi kažemo postoji vrijeme za normalne odnose, ali ovo nije normalno stanje, situacija u kojoj se nalazimo nije normalna, ovo je vrijeme za prijevremene izbore gospodo. Hvala.
Hvala lijepa. Dakle, dame i gospodo zastupnice i zastupnici, dajem na glasovanje Prijedlog izmjena i dopuna Državnoga proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da smo većinom glasova, 81 glas za, ništa suzdržanih i 46 protiv donijeli izmjene i dopune Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na izmjene i dopune financijskog plana Hrvatskih voda za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Molim rezultat? Utvrđujem da je odluka o davanju suglasnosti prihvaćena većinom glasova, 82 glasa za, jedan suzdržan i 42 protiv, u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Dajem na glasovanje Odluku o davanju suglasnosti na izmjene i dopune financijskog plana Hrvatskih cesta za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 83 glasa za, jedan suzdržan i 43 protiv donesena Odluka o davanju suglasnosti u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskog sabora predlaže zaključak koji glasi: ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da zajedno sa predstavnicima predlagatelja obavi redakcije teksta izmjene i dopune Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu i izmjena i dopuna financijskih planova prije njegove objave u "Narodnim novinama". Dajem na glasovanje predloženi zaključak. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zaključak odbora je prihvaćen većinom glasova, 83 glasa za, 2 suzdržana i 31 protiv.
- Konači prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu, drugo čitanje, P.Z. broj 413 Raspravu su proveli odgovarajući odbori. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Ministre. ... [[Upadica se ne razumije.]] Nema potrebe. Odbori? Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Nema ga. Zaključujem raspravu. Nastavak sutra u 10 sati sa Prijedlogom Zakona o posebnom porezu na plaće i mirovinu i druge primitke s Konačnim prijedlogom zakona itd. Amandmani na rebalans državnog proračuna do 11 sati sutra još.
Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o izmjenama Zakona o izvršavanju Državnog proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Bilo je drugo čitanje, P.Z. broj 413. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o izvršavanju Državnoga proračuna Republike Hrvatske za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona. Šta je bilo? Molim? … [[Upadica se ne čuje.]] Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 82 glasa za, ništa suzdržani i 43 protiv. Zaključujem 13. izvanrednu sjednicu Hrvatskoga sabora. Želim ugodan odmor ove godine nešto kraći svim zastupnicama i zastupnicima Hrvatskoga sabora. Gospođe i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa 13. izvanrednom sjednicom. Prelazimo na 3. točku predloženog dnevnog reda. 3. Prijedlog zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke, s konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 414 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog da se ovaj zakon raspravi u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun, Odbor za rad i socijalno partnerstvo, Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti? Da. Državni tajnik u Ministarstvu financija gospodin Ivica Mladineo. Izvolite.