Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 82 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim sve da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 105 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika. Postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili obaveštenje u skladu sa Poslovnikom? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem. Postaviću nekoliko pitanja, pošto evidentno zadnjih nekoliko meseci veliki broj naših poljoprivrednih gazdinstava, naših ljudi koji žive u rubnim područjima, koji žive u višim predelima, kao što je Pešter, kao što je Suva planina, kao Stara planina, veliki problem tih naših domaćinstava jeste problem sa vodom. Klimatske promene su evidentne. Moje pitanje je da li postoji mogućnost da se u okviru Vlade obezbede sredstva kojim će se obezbediti cisterne sa pijaćom vodom? Normalno, tu bi bilo dobro da se uključi i vojska, da se obezbedi veći broj cisterni, ali po mojim nekim informacijama, postoji nedostatak tih cisterni za pijaću vodu. Bilo bi dobro da nadležno ministarstvo, da li za selo, da li za poljoprivredu, da li Ministarstvo za nerazvijena područja da u okviru tih njihovih budžeta obezbede sredstva, ako ne može za ovu, onda za narednu budžetsku godinu, da se tim lokalnim samoupravama, u tim područjima obezbede cisterne za, ne daj Bože kada treba da se obezbedi pijaća voda? Pijaća voda jeste potrebna za same ljude, ali normalno bilo bi dobro da se obezbedi i voda za domaće životinje zato što na tim područjima veoma uspešno se odgajaju i ovce, krave, koze i sve ono što je potrebno za razvoj naše poljoprivrede. Kao što smo rekli ranije da je bez razvoja stočarstva nema ni razvoj poljoprivrede, a znamo gde je stočarstvo najlakše da se obavlja, to su ta viša područja o kojima sam malopre govorio, to su područja gde su Bogom data i za ovčarstvo, za govedarstvo, za kozarstvo i za te ostale vidove stočarstva, normalno i za pčelarstvo, ali zbog ovakve situacije. Na Suvoj plani se dešavalo da je bilo nedostatka sa vodom, gde je naš ministar poljoprivrede izašao na lice mesta, obezbeđene su određene količine, ali bilo bi dobro da zbog ovakve evidentne promene klimatske promene da se reši to na jedan drugačiji način, da se obezbede veće mogućnosti, da se kopaju bunari, a to možemo da radimo lakše preko ministarstva koja imamo, konkretno vezano Ministarstvo za selo, Ministarstvo za poljoprivredu i Ministarstvo za nedovoljna razvijena područja. To je bitno. Ja bih potencirao na tome da se u budžetu za 2022. godinu obezbede sredstva. Već imamo program Vlade koji je najavio i predsednik Srbije 2020 - 2025. godina, gde će se rešavati problemi i vodosnabdevanja i otpadnih voda i kanalizacije. To je velika stvar. Jedno od mojih pitanja jeste i pitanje Vladi. Unazad desetak dana čuje se u medijima, a to je najavio i ministar bez portfelja Novica Tončev da će Ministarstvo za nerazvijena područja koje on vodi biti dislocirano, odnosno biće izmešeno i biće na teritoriji grada Niša. Inače, ja bih to pohvalio. To je veoma dobar potez naše Vlade da to Ministarstvo bude u okviru teritorije grada Niša zato što tamo ima najveći broj nerazvijenih opština. Na teritoriji grada Niša i na teritoriji jugoistočne Srbije ima stvarno veliki broj nerazvijenih područja, odnosno opština koje su četvrta i peta grupa nerazvijenosti, pa zbog toga bi bilo to dobra stvar i dobar znak da će se u narednom periodu raditi na decentralizaciji. Konkretno, jugoistok Srbije, gde je Niš centar je veoma bitno mesto jer je veliko čvorište, gde imamo puno puteva, prolazi veliki broj ljudi. Sad tamo rade i puteve prema Prištini gde se proširuje aerodrom, gde se povećavaju odlasci avionom od Niša prema svim zemljama sveta. Tako da je Niš stvarno centar jugoistočne Srbije. Zbog ovoga, ja bih pohvalio Vladu Republike Srbije koja je prihvatila, i ministar Novica Tončev je najavio da će sedište Ministarstva biti u Nišu. Hvala još jednom.
Zahvaljujem, gospodine Miletiću. Reč ima narodni poslanik Jasmina Karanac. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Pitanje postavljam Ministarstvu zdravlja, a tiče se kovid propusnica. Naime, državni sekretar Mirsad Đerlek najavio je da je sve spremno za uvođenje kovid propusnica, ali da se čeka finalna odluka. Moje pitanje je od čega ta odluka zavisi i ko treba da da zeleno svetlo? Oni koji su protiv kovid propusnica kažu da se njihovim uvođenjem krše ljudska prava, ali smo svedoci da se u mnogim zemljama EU i zapadnim demokratijama te propusnice primenjuju već mesecima unazad, tako da ta mišljenja ne treba da obeshrabruju i osporavaju konačnu odluku o uvođenju ove mere. Mene više obeshrabruje činjenica da svakim danom imamo po šest, sedam hiljada zaraženih i po nekoliko desetina umrlih od korone, a da je imunizovano nešto manje od 41% građana. Juče sam od jednog reportera iz Novog Sada čula rečenicu nad kojom treba svi da se zapitamo, a to je da su redovi za testiranje veći od redova za vakcinaciju. Ta rečenica nam sve govori. Kovid propusnice, to javnost treba da zna, pre svega, služe da se zaustavi širenje infekcije i sasvim je zdrava i ispravna odluka da na mestima gde se stvaraju najveće gužve mogu da borave samo oni koji su vakcinisani, odnosno sa kovid propusnicom. Želim da postavim još jedno pitanje, a to je kako sprečiti zloupotrebe sa kovid propusnicama, jer već svakodnevno čujemo od nevakcinisanih da nije nikakav problem da falsifikuju, odnosno kopiraju nečiju propusnicu i prikažu je kao svoju, jer ne postoji mogućnost da vas, recimo u kafiću ili u noćnom klubu legitimiše neko ko za to nije ovlašćen. Ja se uzdam u svest onih građana koji su se vakcinisali i na taj način već pokazali odgovornost i prema sebi i prema drugima da neće svoje sertifikate ustupati drugima, jer bi u tom slučaju ugrozili i svoje i zdravlje drugih ljudi. Moje poslednje pitanje je da li Ministarstvo zdravlja smatra da bi uvođenje kovid propusnica bilo neka vrsta podsticaja ako smo već iscrpeli sve druge vidove da se poveća broj vakcinisanih, naročito među mladima koji najviše posećuju noćne klubove i kafiće i da li se razmišlja da bez kovid propusnica ne možete ući u javni prevoz, tržni centar, na koncert, utakmicu, na neko privatno slavlje koji okuplja veći broj ljudi i na koji način je to moguće iskontrolisati? Postoji još jedna nedoumica kod građana koji su primili dve doze vakcine, a prošlo je šest meseci od prijema druge doze. Da li se oni smatraju imunizovanima i da li mogu da dobiju kovid propusnicu ukoliko ne prime treću dozu i da li im dalje važi kovid sertifikat za ulazak u druge zemlje? Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Jasmini Karanac. Reč ima narodna poslanica Selma Kučević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ja svoje današnje pitanje upućujem ministru šumarstva, poljoprivrede i vodoprivrede. Pitanje promene sedišta šumskog gazdinstva iz Raške u Tutin forsirano je već nekoliko puta. Međutim, do današnjeg dana stanje je isto, odnosno nepromenjeno. Iako pretpostavljam da resorni ministar dobro poznaje prilike o kojima ću govoriti, ja ga moram podsetiti na to da je i sam bio lično prisutan prilikom posete predsednika Srbije opštini Tutin 2018. godine, kada je i predsednik lično obećao, između ostalog, građanima ove opštine i pomoć pri promeni sedišta šumskog gazdinstva, ali, kao što rekoh, sve je do danas ostalo samo na rečima i na obećanjima. Ukupna površina Gornjeibarskog šumskog područja iznosi 49.440 ha, od čega Tutinu pripada 26.229 ha. Ukupna zapremina iznosi 6.305 m3, od čega Tutinu pripada 3.671 m3. Ukupni zapreminski priprast iznosi 161.750 m3, od čega Tutinu 93.252 m3 pripada. Dakle, polovina od ukupne površine ovog šumskog privrednog područja pripada opštini Tutin, kako po šumskoj pokrivenosti, takođe i po zapremini, zapreminskom prirastu, odnosno kvalitetu šuma. Ono što je važno istaći jeste da za 30 godina, od kako postoji ovo šumsko privredno područja, nikada do sada njime nije rukovodio niti jedan građanin opštine Tutin, s tim da postoje adekvatni uslovi, odnosno kvalitetna kadrovska rešenja. Šumska uprava opštine Tutin je procentualno i finansijski najviše učestvovala u izgradnji objekata na Goliji i na Kopaoniku, ali nijedan takav objekat, niti projekat nije iniciran nikada na teritoriji ove opštine. Postavlja se pitanje zašto, ako uzmemo u obzir da se takođe radi o brdsko-planinskom području sa izuzetnim prirodnim lepotama? Obzirom na sve iznete argumente i podatke, gde je šumska pokrivenost 53%, ukupna zapremina 58%, zapreminski prirast 57,7%, što znači da više od polovine ovih državnih šuma u ovom gazdinstvu ima opština Tutin i da ista zaslužuje da sedište ovog gazdinstva bude upravo u Tutinu, što se svakako ne kosi ni sa Zakonom o šumama, kojim su definisana ova šumsko-privredna područja, a nije definisano kojoj od ovih opština pripada pravo na sedište ovog gazdinstva, s tim da ukoliko bi bilo definisano, onda bi i najrealnije bilo da bude upravo u opštini Tutin. Stoga postavljam pitanje resornom ministru zašto se još uvek čeka na ovu promenu sedišta šumskog gazdinstva kada su uslovi odavno ispunjeni i da li su obećanja predsednika Srbije i ministara stvarna ili se ipak radi samo o medijskom peformansu za građane? Takođe, još jedan od problema sa kojima se građani ove opštine susreću svakako jesu zabrinjavajući prizori masovne i ne selektivne seče šuma, koje se već godinama unazad odvijaju na ovom području. Seča šuma se odvija čak i noću, pa su meštani određenih područja bili primorani da i sami zaustavljaju, iako su potpisivali razne peticije, molbe, upućivali se apele. Od nadležnih institucija do danas nikada nisu dobili adekvatan odgovor, pa stoga pitam zašto, po čijem nalogu, po čijem naređenju se otimaju naše šume i ko dozvoljava da se uništavaju pluća ovog grada? Želim da se nadovežem na trenutku situaciju koju imamo u opštini Tutin, a tiče se spora koji vodi „Srbijašume“, odnosno Šumska uprava u Tutinu, protiv izgradnje ekoparka u ovoj opštini. Taj spor se vodi pod izgovorom ni manje ni više nego zaštita šuma i šumskog područja. Dakle, nekoliko puta upućivani su apeli, molbe, peticije i nikakav od odgovor od nadležnih institucija nismo dobili, ali kada se krene sa nekim projektom koji je od opštedruštvenog značaja, onda rapidno dobijamo sudske zabrane. Veoma je važno istaći da ovaj projekat ne sadrži apsolutno nikakve nepravilnosti, da je projekat odobren od strane Ministarstva turizma, da ne predviđa apsolutno nikakve seče šuma, već isključivo adaptiranje terena. Ovaj projekat se realizuje radi zaštite lokaliteta, i eko karaktera je. Kao što znate, opština Tutin je opština sa najvećim natalitetom u ovoj državi i sa najvećim brojem rođenih beba. Stoga ovoj opštini su preko potrebni i parkovi i igrališta i stoga apelujem na ministra da što pre reaguje i da zaustavi ove zlonamerne tendencije pojedinaca, odnosno političkih kadrova iz šumske uprave, te da se nesmetano realizuje ovaj projekat, a te jeftine političke poene svakako mogu da prikupljaju na neki drugi način i drugim putem, a ne sveteći se deci i ugrožavajući njihova osnovna prava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Selmi Kučević. Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SVM želim da uputim pitanje Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, a pitanje je vezano za obnovu saobraćajnice Bačka Topola – Bajmok. Konkretno, kada se može očekivati radova na obnovi ove saobraćajnice? Iako se čini da saobraćajnica koja povezuje dva mala grada Bajmok i Bačku Topolu, a dužina putnog pravca je 29 kilometara, nije pitanje od velikog značaja. Moram vas upoznati sa činjenicama koje govore upravo suprotno. Naime, rehabilitacija saobraćajnice Bačka Topola – Bajmok je važna jer predstavlja vezu između državnog puta II A reda, 105, auto-puta A1. Praktično, ova deonica povezuje auto-put A1 sa graničnim prelazom Bajmok-Bačalmaš. Svesni važnosti državnog puta II A reda, 105, koji povezuje državnu granicu Srbije sa Mađarskom i Rumunijom, od graničnog prelaza Bajmok do graničnog prelaza Vrbica i naselja Bajmok, Pačir, Stara Moravica, Bačka Topola, Novo Orahovo, Senta, Čoka, Mokrin, SVM je i u koalicioni sporazum sa SNS uneo kao posebnu tačku obnovu putnog pravca Bačka Topola – Bajmok. Apelujemo na Ministarstvo za građevinarstvo, saobraćaj i infrastrukturu da što hitnije pristupi obnovi ove saobraćajnice, a procenjeno je da su potrebna ulaganja od 275 miliona dinara iz nekoliko razloga. S obzirom da naročito preko leta imamo ogromni pritisak radnika sa zapada koji putuju u širem regionu preko naše zemlje, uskoro možemo očekivati otvaranje još graničnih prelaza ka Mađarskoj, koja će raditi od 00 -24, a među njima i granični prelaz Bajmok. Granični prelaz Bajmok – Bačalmaš je otvoren početkom 2019. godine i procene su da preko tog prelaza godišnje prođe oko 100 hiljada automobila. U kojoj meri se intenzifikuje prelaz državne granice između Srbije i Mađarske govori i činjenica da je do 2012. godine između Srbije i Mađarske postojali pet graničnih prelaza, a danas je devet graničnih prelaza. Obnovljeni put bi značio bolje regionalno povezivanje naselja u opštini Bačka Topola sa naseljima susednih opština, Subotica, Sombor, Kula, Mali Iđoš, Bečej, Ada, Senta i bolje povezivanje privrednih potencijala, posebno imajući u vidu planirani regionalni put Sombor – Kikinda. Prema podacima dostupnim u Nacrtu prostornog plana Republike Srbije od 2021. do 2035. godine, u AP Vojvodini je najniža pokrivenost putnom mrežom, kao i što je najniža pokrivenost stanovništva putnom mrežom. Svesni problema, SVM godinama ulaže napore da, shodno mogućnostima Vlade Republike Srbije, učinimo što je više moguće da se gradi i obnavlja vojvođanska putna mreža od nivoa auto-puta do regionalnih, opštinskih, seoskih i atarskih puteva. Pitanje bezbednosti svakako zauzima važno mesto. Zbog lošeg kolovoza dešavaju se saobraćajne nesreće često sa tragičnim ishodom. Inače, to je put koji prolazi kroz Pačir i Staru Moravicu, mesta koja razvijaju banjski turizam, izvorišta termalnih lekovitih voda i važno je da pristup sve većem broju posetilaca bude bezbedan i siguran i da mogu dolaziti najkraćim putem. SVM je stava da regionalno premrežavanje Vojvodine putnom infrastrukturom i povezivanje sa panevropskim koridorima predstavlja jedini način da se uklone uska grla, unapredi infrastruktura i pojednostavi prekogranični promet putnika i roba sa regionom i EU. Zato se nadamo da će Ministarstvo građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture što skorije inicirati radove na obnovi deonice Bačka Topola – Bajmok. Hvala.
Reč ima potpredsednik Narodne skupštine narodni poslanik Stefan Krkobabić. Izvolite.
Zahvaljujem se potpredsednice Kovač. Uvaženi narodni poslanici, u ponedeljak se, kako je predsednik Republike Aleksandar Vučić rekao, dogodio šesti po redu upad prištinskih policijskih snaga i specijalaca ROSU, sve uz korišćenje oklopnih transportera i dugih cevi na sever KiM, a da tzv. međunarodna zajednica, odnosno snage NATO u okviru KFOR-a ništu nisu preduzeli da to spreče. Podsećam vas da su sa stanovišta ustavno-pravnog poretka Republike Srbije, ali i iz ugla međunarodnog prava, prištinske sile represije nelegitimne i nelegalne. One su za Srbiju i OUN prosto paravojne i parapolicijske snage. Zašto mi iz poslaničke grupe PUPS "Tri P" to tvrdimo? U preambuli Rezolucije 1244 iz 1999. godine, koju je usvojio Savet bezbednosti UN, piše da "Savet bezbednosti ponovo potvrđuje privrženost svih država članica suverenitetu i teritorijalnom integritetu Savezne Republike Jugoslavije i drugih država regiona i ponovo potvrđuje apel iz prethodnih rezolucija za široku autonomiju i suštinsku samoupravu za Kosovo". Dakle, Savet bezbednosti UN ne poznaje i ne prepoznaje nikakvu državu Kosovo. Takođe, u istoj preambuli Saveta bezbednosti traži od tadašnje SRJ da započne i okonča povlačenje u fazama sa Kosova, na način koji se može verifikovati, svih vojnih, policijskih i paravojnih snaga u skladu sa hitnim rasporedom, sa čim će biti sinhronizovano raspoređivanje međunarodnog bezbedonosnog prisustva na Kosovu, što je SRJ, odnosno Srbija kao država koja je nasledila njen međunarodno-pravni kontinuitet i ispunila. U sledećoj stavci preambule Savet bezbednosti dalje potvrđuje da će posle povlačenja dogovorenom broju jugoslovenskog i srpskog vojnog i policijskog osoblja biti dozvoljen povratak na Kosovo radi obavljanja dužnosti u skladu sa Aneksom 2. Međutim, Savet bezbednosti predlaže i sledeće: "demilitarizaciju oslobodilačke vojske Kosova i drugih naoružanih grupa kosovskih Albanaca", što ne samo da nije ispunjeno, nego je NATO kao dominantni deo KFOR-a, protivno Rezoluciji 1244, čak i direktno potpomogao formiranje posebne albanske vojske na KiM. Sada da se vratimo na ključni Aneks 2 ove Rezolucije. Savet bezbednosti u tački 5. nalaže uspostavljanje privremene administracije za Kosovo kao dela međunarodnog civilnog prisustva pod kojim će narod Kosova moći da uživa suštinsku autonomiju u okviru SRJ. Dakle, ni o kakvoj novoj nezavisnoj državi ovde nema ni slova. Onda sledi tačka 6) Aneksa 2 iz koje se, pogotovo ovih dana, logično nameće moje poslaničko pitanje. Naime, Savet bezbednosti naročito naglašava da će nakon povlačenja dogovorenom broju jugoslovenskog i srpskog osoblja biti dozvoljeno da se vrati na Kosovo i obavlja sledeće funkcije: vezu sa međunarodnom civilnom misijom i međunarodnim bezbedonosnim prisustvom, obeležavanje i čišćenje minskih polja, održavanje prisustva na mestima srpske kulturne baštine, održavanje prisustva na glavnim pograničnim i graničnim prelazima. Ovo poslednje je ključni dokaz da je Srbija sa stanovišta međunarodnog prava država od Horgoša do Dragaša, a ne kao što pokušavaju da nas ubede oni koji su izvršili agresiju na Srbiju 1999. godine, da je Srbija samo do Merdara, Brnjaka i Jarinja. Dakle, moje pitanje za Vladu Republike Srbije, Ministarstvo odbrane, Ministarstvo pravde, Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo spoljnih poslova glasi - kada će Srbija, shodno tački 6) Aneksa 2 Rezolucije 1244, zahtevati od Saveta bezbednosti UN da odobri povratak do hiljadu uniformisanih lica Republike Srbije na teritoriju KiM, kako je to predviđeno ovom Rezolucijom? Zahvaljujem predsedavajuća.
Zahvaljujem se potpredsedniku Krkobabiću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana, tačnije od 21. do 30. septembra, održava se 76. zasedanje Generalne skupštine UN. Za razliku od prethodne godine, kada su se predstavnici država obratili putem video poruka, ove godine dozvoljeno je fizičko prisustvo. Uveren sam da će predsednica Vlade Republike Srbije Ana Brnabić i ministar spoljnih poslova gospodin Nikola Selaković na najbolji mogući način da predstave Srbiju i lobiraju za naše interese, kako na samom zasedanju tako i na brojnim bilateralnim i multilateralnim sastancima koji će biti održani na marginama. Ono što je za nas takođe veoma važno a dešava se upravo u Njujorku u ovom momentu, to su lobiranja lažne države Kosovo za prijem u određene međunarodne organizacije i priznanje od strane država koje to do sada nisu učinile. Osmanijeva se sastala sa predsednikom Kostarike, sa predsednikom Gvajane i zatražila pomoć u lobiranju kod njima susednih zemalja za nova priznanja, jačanje državnog subjektiviteta i uplanjenje u međunarodne organizacije. Osmanijeva je takođe iznela stav Prištine da je Kosovo konstruktivna, kako je rekla, strana u dijalogu sa Srbijom, kao i da dijalog ima smisla ukoliko će na kraju jedino uslediti međusobno priznanje. Gospođo Osmani, o ovakvom međusobnom priznanju mi ovde ne govorimo. Srbija nikada neće priznati jednostrano proglašenu nezavisnost KiM, Srbija je svoju nezavisnost od Osmanskog carstva stekla na Berlinskom kongresu 1878. godine, a vi ste Kosovo proglasili državom protivno svim pravilima međunarodnog prava, Povelji UN, Rezoluciji 1244 Saveta bezbednosti UN. Predstavnici Prištine lobiraju i za članstvo u međunarodnim organizacijama ističući, između ostalog, da im je osnovni cilj da Kosovo što pre postane članica NATO-a zbog, kako kažu, osiguranja mira u regionu. Nažalost, sve ovo moglo se očekivati nakon isteka jednogodišnjeg moratorijuma kada je reč o Vašingtonskom sporazumu i onog dela koji se odnosi na lobiranje za nova priznanja Kosova i prijem Kosova u članstvo u međunarodne organizacije. Srbija se dosledno zalaže za poštovanje međunarodnog prava i pravno obavezujuće Rezolucije 1244 Saveta bezbednosti UN, kao i svakog do sada potpisanog sporazuma, svake stavke Briselskog sporazuma. Do sada smo u potpunosti sprovodili i ispunili sve ono što je predviđeno ovim pravnim aktima, što se za drugu stranu, nažalost, ne može reći. Naša država na čelu sa predsednikom Republike i tadašnjim ministrom spoljnih poslova gospodinom Dačićem ispunila je veoma važnu uspešnu spoljno-političku aktivnost od priznavanja Kosova, kada je 19 država povuklo svoja priznanja. Verujem da se spisak i broj država ne bi na ovome zaustavio, zapravo ubeđen sam i znam da je tako, da nismo poštovali međunarodne odredbe na koje smo se obavezali. U ime poslaničke grupe SPS uputio bih najpre podršku predsedniku i Vladi u borbi za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta, pre svega, mira i stabilnosti u regionu. Pitanje bih postavio Vladi Republike Srbije - da li u ovom trenutku ima određenu percepciju naše države u pravcu daljih aktivnosti u pogledu otpriznavanja Kosova od strane onih država koje su ga priznale, imajući na drugoj strani aktivnosti Prištine nakon isteka potpisanog sporazuma u Vašingtonu? Drugo pitanje više se odnosi na reakciju Međunarodne zajednice, obzirom na sve provokacije koje dolaze od strane Prištine, aktuelna dešavanja, kada imamo u vidu sve učestalije napade na Srbe i njihovu imovinu, kojih je samo u ovoj godini bilo više od 90 napada na srpsko kulturno, istorijsko i versko nasleđe, rušenje pravoslavnih crkava i grobova, da li Vlada može da apeluje, ponovo ponavljamo, na Međunarodnu zajednicu, koja bi stala na put ovakvim daljim napadima i provokacijama Prištine? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Bakarec.
Poštovana predsedavajuća, poštovane poslanice, poštovani poslanici, poštovani građani, vidimo dva poslednja pitanja su se ticala u ovom trenutku najznačajnije teme, a to je Kosovo i Metohija. Tako ću uraditi i ja. Tražim obaveštenje od BIA, VOA i MUP-a o štetnom uticaju saradnika lažne države Kosovo, zastupnika stranog interesa. Naime, kao zamenik člana Odbora za Kosovo i Metohiju uverio sam se da naše vojno-policijsko bezbednosne snage ulažu izvanredne napore u zaštitu interesa Srbije u pogledu Kosova i Metohije. Pitanje se tiče – da li aktivnosti i izjave Đilasa i Jeremića i njihovih stranaka i medija, koje se tiču KiM, odnosno podrške vladama ekstremiste Aljbina Kurtija i njemu samom, nanose štetu očuvanju KiM i borbi za celovitu Srbiju i da li podrivaju napore vojno, policijsko, bezbednosnih snaga? Naime, Kurtija podržavaju i hvale autošovinisti, poput Đilasa i Jeremića. Podsetiću vas da su Đilas i Jeremić u proteklim godinama obilato hvalili zlikovca Kurtija. Voleli su ga još 2001. godine kada su ga protivzakonito amnestirali. Vole ga i danas kada mu upućuju hvalospeve. Dakle, zapanjujuće je da veličaju zlikovca Kurtija, sa velikim Z, a satanizuju državnika Vučića, veliko D u onom državnik, koji štiti Srbe na KiM i koji štiti celovitu Srbiju. Žuti autošovinisti su upravo roditelji lažne države Kosovo. Dvojica od njih su Đilas i Jeremić. Mi trenutno u Srbiji, u trenutku kada se borimo sa Kurtijevim nasiljem i ekstremizmom, imamo ozbiljnu petu kolonu koja zastupa Kurtijevu vlast. Njih ima na KiM srećom mnogo manje nego u ostatku Srbije. Setimo se Rašića, Jablanovića i čuvene Rade sa Savskog venca koja već pet godina glumi da živi na KiM. Dakle, to su Kurtijevi malobrojni privatni ikebana Srbi, tačnije arnautaši. Evo primera. Godine 2019, 23. aprila, Dragan Đilas je rekao koga od Albanaca, pazite, vidi kao partnera za pomirenje. Citiram Đilasa: „Od svih njih, kao najprincipijelnijeg, volim ovog gospodina Kurtija koji se godinama zalaže za svoje stavove o samoopredeljenju Kosova, a zbog čega je bio u zatvoru jako puno godina“, kraj Đilasovog citata. Mislim, kako Đilasa nije sramota da hvali Kurtija i da ga voli zbog toga što je bi osuđivan za terorizam? Podsetiću vas, Okružni sud u Nišu osudio je u martu 2000. godine Aljbina Kurtija na 15 godina zatvora zbog krivičnih dela ugrožavanja teritorijalne celovitosti i udruživanja radi neprijateljskih delatnosti u vezi sa krivičnim delima terorizma, a onda su Kurtija protivzakonito amnestirali i oslobodili razni Murti i žuti DOS-ovci, predsednik SRJ, DS, Đinđić, Tadić, Jeremić i Đilas. Jedan od otaca lažne države Kosovo, Vuk Jeremić, je 10. decembra 2019. godine hvalio Kurtija i rekao, citiram Jeremića: „Ne može se osporiti da je Aljbin Kurti jedan intelektualac, patriota i prilično stabilan čovek. Dakle, sve suprotno od Aleksandra Vučića“, kraj Jeremićevog citata. Dakle, sramni tvorac lažne države Kosovo, Jeremija Vuk Branković, hvali zlikovca Kurtija, a satanizuje predsednika Srbije, državnika Vučića. Prosto, psihopatu Kurtija proglašava stabilnim čovekom. Beščasni Jeremić. Pazite, to ne treba da nas čudi zbog toga što je Jeremić bio lobista Albanaca u celom svom mandatu od 2007. do 2012. godine, koliko je bio ministara spoljnih poslova. Jeremić je u tom periodu više bio albanski, odnosno kosovski ministar inostranih poslova nego srpski. Jeremija Vuk Branković je 11. decembra 2020. godine opet hvalio Kutija i rekao: „Nova Vlada u Prištini će imati novi legitimitet i jači mandat. Neke stvari sa Kurtijem mogu postati lakše“, kraj citata. Pazite, rekao je Jeremić da će nova Kurtijeva vlada biti olakšanja za Srbiju, a samo u ovoj godini, to vas podsećam, udesetostručen je broj napada na Srbe i dosegao je gotovo 100. Toliko o Jeremićevim predviđanjima da će stvari sa Kurtijem postati lakše. Za kraj, prosto Srbija neće dozvoliti da bilo ko na KiM ugrozi Srbe. Srbija je sad jaka i neće moći da se ponavlja zlo poput onoga iz 2003, 2004. i 2008. godine. To je jednostavno moglo da se dešava u doba žute hunte, Tadića, Đilasa i Jeremića. Zlikovac Aljbin Kurti prikuplja izborne poene tako što čini zlo Srbima i on radi ono što uvek radi pred izbore - poseže za nasiljem protivpravnim radnjama, podiže tenzije, a žrtve su uvek Srbi. To Kurti radi da bi pokazao svojim biračima koliko mrzi Srbe. Poslednja rečenica. Naravno da EU traži slobodan protok ljudi i robe, međutim EU je blaga prema Kurtiju, potpuno blagonaklona. Jadno je što u Srbiji Kurti ima podršku Đilasovaca, Jeremićevaca i njihovih medija i stranaka u Srbiji. Predsednik Vučić štiti Srbiju i KiM, osvešćuje Srbiju, uzdiže Srbiju, gradi Srbiju, vakciniše Srbiju i leči Srbiju, leči prošlost u sadašnjosti radi budućnosti. Živela Srbija! Hvala vam.
Zahvaljujem. Nastavljamo načelni pretres o 3. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Nastavljamo sa listom govornika. Sledeći na listi je narodni poslanik Lav-Grigorije Pajkić. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Uvaženi narodni poslanici, poštovani gospodine ministre Popoviću, pred nama danas stoji predlog od krucijalnog značaja, ne samo za duhovnu i nacionalnu svest Srba, već i za kulturno nasleđe Srbije čak u sekularnom i opšte kulturnom smislu. Ne odnositi prema ovome na adekvatan i visoko profesionalan način ne šteti samo Srbima, ne šteti samo državi Srbiji, već ukupnoj civilizaciji, imajući u vidu da je planina Atos ponos čitavog čovečanstva. Pored obilaska Kosmeta, Hilandar je najveće srpsko hodočašće. Svaka stopa, svaki pedalj, posed ovog manastira ispunjen je istorijom, te je obilazak Hilandara veliki deo mozaika koji jeste srpska nacionalna svest. Ponovo, pored srpskog nacionalnog dela, biblioteka, arhitektura, likovna umetnost, kao hilandarsko pojenje, svrstavaju se u sam vrh svetske kulture i od kada je kralj Aleksandar Obrenović odlučno sačuvao Hilandar, zasadio famozni čempres na Svetoj gori, svaka naredna generacija Srba, osim što je tamo išla, kao što sam pomenuo, na hodočašće, trudila se da narednoj generaciji prenese srpski zavet i to je svaka generacija poštovala bez izuzetka. Mi ovde danas ne glasamo za predlog nekog običnog zakona. Danas se obavezujemo da dokle god postoji država Srbija ona će sve vreme braniti našu svetu SPC, baš onako kako je ona branila Srbe, našu svest, naše predanje nekoliko vekova pod brutalnom okupatorskom represijom. Hilandar je zadužbina rodonačelnika naše najslavnije svete loze Nemanjića i Hilandar je svojevrsna metafora i na njega, kao i na KiM, može da se odnosi ona narodna – kakvi budemo sutra na Kosovu bićemo doveka. Kakav nam je odnos prema Hilandaru, takav nam je odnos prema svesrpskoj nacionalnoj svesti, a čuvanjem Hilandara čuvamo i srpsku svest, čuvamo i Gračanicu i Dečane, Tvrdoš i Krku i Markov manastir i Kovilj i Ostrog i Savinu i Cetinjski manastir i sve naše svetinje. Kada znamo kolika je vrednost svega onoga o čemu sam pričao, shvatićete koliko je dalekosežno i nacionalno mudro, državničko ophođenje našeg velikog srpskog predsednika Aleksandra Vučića koji pronalazi način da pored ove pandemije, pritisaka na srpski korpus od strane komšija i destabilizacije koju hoće da proizvedu antisrpski političari bivšeg režima, on ipak uspeva da se brine, da se bavi ovim ključnim, krucijalnim temama za srpsku svest i za naše nacionalno pitanje. Kada je Srbija jaka sve je moguće. Dame i gospodo, ovo je istorijski momenat. Hvala vam i živela Srbija.
Reč ima narodni poslanik Luka Kebara. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća Narodne skupštine Republike Srbije, gospođo Kovač, uvaženo rukovodstvo Narodne skupštine, uvaženi ministre Popoviću sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, dragi građani i građanke Srbije, na današnjoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije govorimo o jednom važnom zakonu. Naime, o Predlogu zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Sveti manastir Hilandar koji je inače osnovan 1198. godine predstavlja centralnu monašku ustanovu uobličenu u srži srpstva, u srži srpskog jedinstva, duhovnosti, kulture, istorije i tradicije, a sa baštinom Svete Gore Atonske on je upisan u listu Svetske kulturne i prirodne baštine UNESKO. Zarad očuvanja ovog celokupnog materijalnog i nematerijalnog dobra manastira Hilandar, Republika Srbija pruža pomoć i podršku preko svojih nadležnih organa i institucija kako bi sačuvali sva ta kulturna, verska i istorijska nasleđa, rekonstruisali postojeće objekte ili izgradili čak nove objekte u okviru Svetog manastira Hilandar ili vršili konzervaciju ili restauraciju fresaka i ikonopisa druge arhivske građe. Takođe, preko svojih organa Srbija će pomoći i organizaciju, učestvovaće da kažem i u toj organizaciji raznih proslava i značajnih datuma koji se vezuju za Sveti manastir Hilandar. Radiće se naravno i na podizanju svesti, naravno preko našeg sistema školstva o srpskoj kulturnoj i istorijskoj tradiciji o nasleđu na Svetoj gori Atonskoj, jer mi u Hilandaru štitimo isključivo srpstvo. Vlada će obrazovati i komisiju za manastir Hilandar kako bi lakše obavljali te zadatke i naravno iz budžetskih sredstava će se izdvajati novac za očuvanje Svetog manastira Hilandar, kao i iz budžeta AP Vojvodine i naravno iz budžeta lokalnih samouprava, ali i iz raznih donacija. Značaj Hilandara ogleda se pre svega u srpskoj kulturi, ne samo hrišćanskoj, već isključivo srpskoj koja podrazumeva više autohtonih, arhitektonskih stilova, kao što su Raški, Moravski, Vardarski, o čemu je i uvaženi profesor Atlagić govorio juče. Svakako, taj Srpsko-vizantijski stil odiše celokupnom arhitekturom Svetog manastira Hilandar. Svi oni u manjoj ili većoj meri inkorporiraju i te latinske i vizantijske elemente, a osnivači manastira Stefan Nemanja i Sveti Sava bili su pre svega svetovni vladari. Naravno, oni i njihov opus, sakralni opus je veoma značajan, ali su oni izgradili pre svega srpsku državu i srpstvo je ono što je za nas najbitnije. Srpska srednjovekovna država je napredovala upravo zato što je postojala ta sinergija ili kako brojni istoričari kažu – simfonija sa crkvom, dobar odnos sa crkvom, ali pre svega je prevagu odnela tadašnja nauka koja se ogledala u našoj arhitekturi, građevini, vojnoj nauci, strategiji, poljoprivredi, trgovini i naravno rudarstvu zbog kojeg je srpska srednjovekovna država toliko i napredovala. Zahvaljujući toj sinergiji svetovnog i sakralnog, mi smo uvećali svoje granice i proširili srpsku srednjovekovnu državu. Danas, zahvaljujući SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću, Srbija napreduje. Upravo napreduje, jer se služi tim istim principima. Imamo odličnu saradnju, odlične odnose sa crkvom, ali se ulaže u sve sfere društva, u celokupno naše društvo, a pre svega u nauku. To mora u budućnosti biti prioritet. Setimo se šta je bilo 2000. do 2012. godine. Znate, često istoričari znaju da opisuju srednji vek kao nekakvo mračno doba, kažu – to je mračno, srednji vek je mračno doba. Smatram da je u Srbiji mračno doba nastupilo 2000. godine i da je to mračno doba završeno 2012. godine dolaskom SNS na vlast. Tadašnji žuti vladari, ti tadašnji žuti, nazovi velikani, oni radili sve suprotno od naših srednjovekovnih vladara. Recimo, srednjovekovni vladari su bili ktitori, gradili brojne manastire, a žuta tajkunska kamarila isključivo jedna, slobodno ću se tako izraziti, banda lopova. Iza srednjovekovne vlastele ostale su crkve, ostali su brojni zamkovi, utvrđenja, a iza žutih tajkuna isključivo lanci i katanci na fabrikama. Mi veru moramo posmatrati kroz prizmu srpstva. Srpstvo mora biti naša zvezda vodilja. Plan „Srbija 2025“ mora biti naša ideologija, ideologija bogatstva, napretka, uspeha i ugleda na međunarodnom planu, ideologija bolnica, škola, vrtića, fabrika, novih radnih mesta, kvalitetnog zdravstva, puteva i autoputeva. Stoga, svi moramo ovde pružiti snažnu podršku našem predsedniku Aleksandru Vučiću i SNS kako bi naša voljena Srbija još više napredovala. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, danas je pred nama Predlog zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Usvajanjem ovog zakona urediće se način pružanja podrške i pomoći Republike Srbije, očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Sveta carska srpska lavra Hilandar nalazi se na Svetoj gori, monaškoj zajednici u severnoj Grčkoj na istočnom kraju kraka poluostrva Halkidiki. Četvrti je po redu u hijerarhiji svetogorskih manastira i jedan od najznačajnijih duhovnih i kulturnih središta srpskog naroda. Osnovali su ga na ruševinama starijeg manastira 1198. godine monasi izuzetnog ugleda, veliki župan Stefan Nemanja i njegov mlađi sin Rastko, koji su stvorili samostalnu srednjovekovnu državu i autokefalnu svetu crkvu. Stefan Nemanja kršten je u Petrovoj crkvi, u Novom Pazaru i postao je veliki župan i nastanio se u selu Deževa, tadašnji Ras gde je zidao manastir Đurđeve stupove. Iz Deževe sin Savo odlazi na Svetu goru, a za njim ubrzo i otac veliki župan Nemanja, koji pre toga predaje vlast sinu Stefanu Prvovenčanom u Petrovoj crkvi u Novom Pazaru i sutradan u istoj toj crkvi biva monašen i dobija monaško ime Simeon. Sa Savom podiže Hilandar, a izgradnju Hilandara finansira Nemanjin sin, srpski kralj Stefan Prvovenčani iz Rasa, današnjeg Novog Pazara. Hilandarci su imali veliki udeo u razvoju srpske književnosti i umetnosti. Sveta carska srpska lavra Hilandar je i danas važno mesto hodočašća i predstavlja najbogatiju riznicu i arhiv nasleđa srpskog naroda. Požar velikih razmera koji je izbio 2004. godine uništio je i oštetio skoro polovinu manastirskog zdanja, a odmah nakon toga pokrenut je veliki broj aktivnosti za obnovu Hilandara, koji ima za cilj obezbeđivanje održivog razvoja manastira, njegove ekonomije, uslove neophodne za život bratstva, čuvajući jedinstven karakter i svetost samog mesta. Vlada Republike Srbije je najveći ključni donator obnove. Za projekte obnove Hilandara izdvojila je 13 miliona 94 hiljade 710 evra i danas je obnovljeno oko 80% izgorelih objekata, a u budžetu za 2021. godinu opredeljeno je 360 miliona dinara za obnovu. Manastir Hilandar ima neprocenjivu vrednost za srpsko istorijsko nasleđe i predstavlja jednu od najznačajnijih središta srpske kulture i duhovnosti. U njemu je očuvana najbogatija kolekcija originalnih starih rukopisa, ikona, fresaka, tako da on u današnje vreme predstavlja najznačajniju riznicu srpske srednjovekovne kulture uopšte. Od 1988. godine, zajedno sa ostalih 19 svetogorskih manastira, nalazi se na UNESKO listi svetske baštine u sklopu spomenika srednjeg veka, objedinjenih pod zaštićenom celinom Svete gore. Cilj ovog zakona je da obezbedi podršku i pomoć Republike Srbije u očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa manastira Hilandar, uz stalnu, izvesnu i sigurnu finansijsku podršku Vlade Republike Srbije. Takođe, za realizaciju se mogu obezbediti sredstva iz budžeta autonomne pokrajine i jedinica lokalne samouprave putem donacija, kao i iz drugih izvora. Pozivam sve svoje kolege poslanike da u Danu za glasanje podrže predloženi zakon, jer donošenjem ovog zakona se obezbeđuje i osigurava dugotrajna i organizovana briga Republike Srbije za veliko kulturno nasleđe koje manastir Hilandar zaista i predstavlja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik profesor doktor Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, velika mi je čast što mogu da učestvujem u ovoj raspravi i da podržim zakon vezan za manastir Hilandar. Posle prihvatanja Zakona o očuvanju ćirilice i pisma i jezika našeg, ovo je jedan veoma značajan zakon. Normalno je bilo već ranije u prošlosti da imamo sličan zakon kojim bi čuvali i Hilandar i sva naša druga kulturna dobra, ali bolje ikad nego nikad. Na kraju krajeva, jednom mora i da se počne i sa tim, da se vodi računa i o pismu i o jeziku i o kulturnim dobrima koje imamo širom sveta, a i širom naše zemlje. Posle svega onoga što je juče ovlašćeni predstavnik naš, Bata Jugović, rekao o ovoj temi, ja zbilja ne bih mogao ništa posebno i novo da kažem, a da se ne bih ponavljao. Zato još jednom, biće mi drago da se ovaj zakon usvoji i da Srbija kao prava zemlja nastavi ovim putem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Dragoljub Acković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, sa saradnikom, juče, a i danas slušamo prelepe reči o prelepom manastiru svetoj srpskoj lavri koja Srbiju drži godinama na okupu, stotinama godina i druge vernike, a posebno bih želeo da naglasim svetosavske vernike, jer ja nisam Srbin, a niko mi za to nije ni kriv, ali sam sledbenik ideja koje je Sveti Sava zacrtao, još u onim vremenima kada se Srbija stvarala i kada je Srbija postojala nešto što je danas. Njegova želja da svaki vernik svetosavske provenijencije, makar jednom poseti Hilandar je, za mene jedan veliki izazov i zato ću predložiti nešto ovom cenjenom Domu. Juče je jedan poslanik, iz PUPS-a, započeo priču, ali je nije završio. Nije konkretizovao, kako ja mislim da treba da je konkretizujemo, a to je da mi, narodni poslanici, iz ovoga doma, odlučimo da, kao veliku podršku i, kao ljudsku podršku i pre svega državnu podršku odemo grupno do Hilandara i ispunimo taj osnovni i prvi zavet, koji nam je Sveti Sava ostavio. Usvajanjem ovog zakona, stvaraju se mogućnosti da srpska država pomogne koliko god je to moguće, a moguće je dosta, ovu svetu carsku lavru. Pomagana je lavra i bez zakona i bez drugih dokumenata od momenta njenog postojanja i svi su se trudili da je održe i pomognu, koliko god je to neophodno. Setimo se samo poteza, koji je učinio kralj Aleksandar. Sećamo se sada poteza koji je učinio još jedan drugi Aleksandar, kome treba sigurno zahvaliti, kao i ministru Popoviću, koji su dali obećanje o kome mi danas raspravljamo i koje ćemo danas sigurno usvojiti. Pošto je mnogo toga rečeno, ne bih želeo da oduzimam vremena, zahvaljujem svima vama i želim da čujem još koju lepu reč o ovoj svetoj srpskoj larvi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovani ministre, sa saradnikom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, pred nama je zaista jako važan Predlog zakona kojim ćemo se baviti još intenzivnije i jače očuvanjem značajnog kulturno-istorijskog nasleđa manastira Hilandar. Ne bih da se ponavljam, jer moje koleginice i kolege poslanici, su već i juče, a i danas dosta toga rekli, kada je u pitanju i značaj samog manastira Hilandar, a i vi gospodine ministre više puta ste ga obilazili. Imali smo mi prilike da propratimo koliko je toga urađeno, kada je u pitanju i obnova samog tog zdanja i koliko država Srbija, posebno u poslednje vreme izdvaja sredstava, ne samo za očuvanje manastira Hilandar, već i svakog drugog kulturno-istorijskog spomenika. Mi smo danas zaista u periodu kada je Srbija postala jaka država, kada ima jakog lidera na svom čelu, predsednika Aleksandra Vučića, koji vodi odlučnu politiku koja daje i te kako dobre rezultate i u poboljšanju života građana Republike Srbije, životnog standarda, jačanju naše ekonomije, a i takođe o čemu i ovaj zakon govori, a to je očuvanje našeg kulturnog nasleđa. Mi zaista imamo bogatu kulturu, bogatu istoriju, kojom treba da se ponosimo i da se hvalimo. To je jedan jako bitan i važan brend kojim možemo da se pohvalimo u svetu. Ponosan sam i na to, što za razliku od perioda pre 2012. godine, tog žutog tajkunskog režima, koji nažalost nije znao da ceni ono što su naši preci gradili, kada je u pitanju Srbija, već su se trudili da to raskomadaju, da prodaju, da napune sopstvene džepove. U toj igrici su došli do nivoa od 619 miliona evra, pa bi sada igricu da nastave ponovo, jer očigledno su u periodu kada su masovno zloupotrebljavali svoje javne pozicije, kako bi te džepove punili i hvalili se kako su oni, tobože uspešni menadžeri, privrednici ili biznismeni, koji god termin da koriste, onda dođe period kada ih je narod, svojom voljom, na izborima 2012. godine, po uslovima koji su oni postavili, a koji su znatno gori i lošiji uslovi po kojima su građani na izbore izlazili i 2014, 2016, 2017. i 2020. godine i po kojima će u budućnosti izlaziti, narod ih prosto nije želeo, sprečio ih je više da tu igricu igraju. Sada bi ponovo da je igraju. Zašto? Pa, ipak se ispostavilo da nisu baš tako uspešni i dobri menadžeri. Ipak se ispostavilo da njihove firme baš i ne posluju tako dobro kada nisu na državnim jaslama, kada ne mogu sami sebi poslove da obezbede, a mnogo imaju zaposlenih. Hvale se nekakvim svojim kombi strankama, koje nisu na kraju ni stranke, nego su mahom registrovani kao neki pokreti, neke grupe građana, jer nemaju ni onaj zakonski minimum koji je potreban da bi stranke registrovali, da bi mogli zaista da izađu na političku scenu da se bore. Oni ne izlaze na političku scenu da se bore, da nude, jer nemaju politički program, nemaju ideju, nemaju viziju kako da unaprede Srbiju, jer njihovu viziju i njihovu ideju smo već videli. I to što oni sada nama pokušavaju da prodaju iz svoje magla industrije je u stvari repriza onoga što je već viđeno, a jedina rečenica koju stalno ponavljaju to je – mrzimo Vučića, moramo da skinemo Vučića. Ja bih ih pitao – šta kada to odradite, šta posle? Kažu – nije bitno, dogovorićemo se. U suštini je bitno da dođu do plena koji se zove Srbija, za neke do plena koji se zove Grad Beograd, a za lokalne šerife pojedine opštine. E pa neće nikada uspeti u tome, jer prvo građani Srbije neće dozvoliti da se takvi lopovi vrate na scenu i da nastave svoju pljačku koju radili do 2012. godine, jer građani Srbije prepoznaju radnike, prepoznaju prave lidere, prave borce, a pravi borac je Aleksandar Vučić. Prava i jedina ispravna politika koja je donela rezultate da Srbija napreduje jeste upravo njegova politika i program Srbija 20-25. U njihovo vreme, ma kakve bolnice da izgrade, nisu uspeli ni da okreče ono što je izgrađeno do tada, a mi smo danas izgradili tri nove bolnice za četiri meseca, izgradili smo veliki broj fabrika, otvorena su nova radna mesta i kao što predsednik Vučić voli da kaže – nikada u modernoj srpskoj istoriji niko od lidera nije toliki broj ni gradova obišao, nije se toliko posvetio građanima, kao što je to on odradio. Kažem vam, oni nisu u stanju i kada bi došli na vlast nekim čudom, ne bi bili u stanju ni ovo sve što je izgrađeno do sada, da okreče, da održe, već bi zapravo doveli da budu ponovo u rujni. Kada im takvu istinu saspete u oči, kao što je to uradila moja uvažena koleginica Nevena Đurić, pred milionskim auditorijumom, na jedan pristojan način, na jedan način koji dolikuje pravom borcu, kao što je presednik Vučić rekao - osoba koja je pokazala da među mladim ljudima ima onih koji su iskrene patriote, koji su borci, koji ga potsećaju na njega iz mlađih dana, onda dobijete odmah nalog botovima koji po tviteru se zgražavaju takvom nastupu, iznose koje kakve komentare. Zapravo, uhvatila ih je panika, uhvatio ih je strah, jer su svesni da ne mogu ni mlade ljude više da pređu. I mladi ljudi su svesni šta je dobro za ovu zemlju, šta je dobro za budućnost ove zemlje, a to su deca, a nikada više u modernoj istoriji Srbije se nije ni rađalo dece. Jer smo, zahvaljujući predsedniku Vučiću i njegovom radu i požrtvovanošću stvorili uslove da ta deca mogu da se rađaju u Srbiji, da žive i da u Srbiji ostaju. Oni se smeju kada ime se iznese konkretno istraživanje, na papiru napisan rad, ali ne plagijati radovi, kao što pišu njegovi takozvani doktori nauka, nego instituti od reputacije u svetu koji kažu da se mladi akademici vraćaju u Srbiju, da svoj rad i život ovde nastave i da formiraju porodice. Oni se smeju tome i kažu - ne, ne, Srbija je zapravo zemlja čiji je najveći izvozni kapacitet mladi ljudi. Pa, u njihovo vreme i jeste to bilo. U njihovo vreme su mladi odlazili glavom bez obzira. Kada saberete svu njihovu statistiku koji tvrde da mladi ljudi odlaze, lekari odlaze, pa za dve godine niko više ne bi ni živeo u Republici Srbiji. E, to je ona Đilasovska matematika, statistika po kojoj je on poznat, po onih njegovih 110% ispitanika koji se pitaju da li podržavaju Vučića ili ne, onda njegova sveukupna opozicija, plus ona neka neprava opozicija i po njegovoj logici, matematici, u stvari on je taj koji bi trebao dođe na vlast. Onda kada se završe pregovori sa strancima koje je on pozvao, jer se žalio kako ovde nema sa kim da priča, i kada mu oni saspu istinu u lice, da one njegove naučnofantastične želje ne mogu da se sprovedu, on se naljuti onda i, naravno, okrene se i protiv njih. Da li takvu Srbiju želimo, koja bi u stvari, ako ono što se nama ne svidi i niko ne ispuni, da se odmah ljutimo, da se svađamo sa drugima? Nikada više. To će građane Republike Srbije potvrditi i na izborima koji će se održati naredne godine u Beogradu, na nacionalnom nivou i predsednički izbori, koji god izbori da budu bili uvek će građani Srbije biti ti koji će odlučiti kakvu politiku žele da bude na čelu Srbije, koja osoba da bude na čelu Srbije. Verujte, nema druge osobe osim Aleksandra Vučića i nema druge politike osim one koju on vodi, koja nas vodi u prosperitet i koja se toliko bori i trudi da zaštiti to kulturno-istorijsko nasleđe i da se tim nasleđem ponosimo i da mlade ljude ponovo učimo šta znači biti patriota i šta to znači iskreno voleti Srbiju. Upravo ovaj zakon koji je danas pred nama je dokaz koliko mi volim i našu Srbiju i koliko mi poštujemo i cenimo ono što su naši preci uradili, a i da ćemo to sačuvati za buduće generacije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala, uvažena potpredsednice Narodne skupštine. Poštovani ministre Popoviću, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa kolegom Tomićem da su prethodni govornici sasvim dovoljno rekli o značaju Hilandara i o značaju svega onoga što Vlada Republike Srbije i predsednik države rade u proteklih nekoliko godina vezano za zaštitu kulturne istorijske i religijske baštine našeg naroda i, naravno, koliko je to značajno, ne samo za naš opstanak, ne samo za to da se podsetimo prošlosti, da je uvažavamo, da je poštujemo, nego i za budućnost našeg naroda i za sve one mlade ljude koji će ostati, koji će raditi i koji će podizati ovu zemlju u budućnosti, u narednom periodu. Čini se da na Balkanu nema ništa novo od dobijanja nezavisnosti naše zemlje Srbije, dakle, od Berlinskog kongresa 1878. godine. I tada su tadašnji naprednjaci predvođeni Stojanom Novakovićem, imajući u vidu da su i tada strateški promišljali, imajući u vidu brojne spoljnopolitičke i regionalne izazove, koje ima i dan danas Aleksandar Vučić i naša zemlja, kao glavni fokus svoje politike stavili zaštitu svog naroda kroz ulaganje i investiranje u obrazovanje, zaštitu crkve, držanja dobrih odnosa u tadašnjoj, naravno, sadašnjoj Severnoj Makedoniji, braneći tada crkvu od Grka, na KiM od Arnauta, od Turaka, gledajući ne samo da se država politički i ekonomski razvije, nego i da obrazovanje, znanje i kultura budu nešto što će opredeliti žilavost i čvrstinu našeg naroda, naše crkve koja će odrediti našu budućnost, koju naravno danas mi živimo, a gledamo kao odgovorna vlast, kao odgovorni ljudi da obezbedimo isto tako jednu stabilnu, mirnu budućnost za naša pokolenja. Mi nemamo problema sa tim takozvanim „brend rejnom“ više, s obzirom da je naša zemlja predvođena Aleksandrom Vučićem napravila jedna od najboljih poslovnih ambijenata u celoj Evropi, da naša zemlja će ove godine zabeležiti možda i najveći privredni rast u Evropi, negde oko 7%, da mi više nemamo problema sa nezaposlenošću, da više u Srbiju ne dolaze kompanije koje otvaraju pogone koji traže tu tzv. intenzivnu radnu snagu, a to vi, ministre Popoviću, jako dobro znate. Mislim da ste i vi jako dobro napravili tu kombinaciju kao izraziti konzervativac i poštovalac naših tradicionalnih vrednosti sa značajem promovisanja i osnaživanja inovativne politike, politike inovacija novih tehnologija, informacionih tehnologija, imajući u vidu i zaslugu za to da naša zemlja danas jedan dobar deo BDP-a i pravi upravo od te delatnosti inovacija, novih tehnologija, čiji su kreatori upravo mladi ljudi. Ono što jeste možda najveći problem, ono što jeste problem o kojem predsednik Vučić gotovo svakodnevno misli i pokušava da ga rešava, to je pitanje demografije, to je ono pitanje koje je on postavio pre nekoliko godina, a to je kako će da nas bude više? To je i tema ovog samita danas u Budimpešti, na kojem on učestvuje rame uz rame sa premijerom Orbanom, sa premijerom Češke Babišem, sa Janezom Janšom, sa bivšim potpredsednikom SAD Majk Pensom, promovišući upravo jačanje demografskih karakteristika zemlje, značaj demografije kao nešto na šta moramo da obratimo pažnju i čime ova država ne samo u budućnosti, nego odmah i sada mora da se bavi, da ne bi došli u probleme u narednih nekoliko decenija. Koliko je važno strateško promišljanje i koliko je ta borba Aleksandra Vučića za zaštitu kulturne, istorijske i religijske baštine važna, govore i sami izazovi pred kojima je naša država, posebno po pitanju KiM. Protiv naše države, s obzirom da živimo u 21. veku, vodi se jedna specijalna vrsta novog specijalnog rata. Albanci na KiM više ne ruše crkve, ne napadaju naše monahe i manastire, ali imaju novu doktrinu, pokušavaju da ih prisvoje. Pokušavaju da promovišu nešto i da kroz veoma agresivnu propagandu pokažu jednom delu sveta koji možda nije zainteresovan, koji nema vremena da bude informisan, koji možda nema vremena ni mnogo da gleda i analizira istoriju, da je sve ono što se nalazi na KiM, počevši od manastira, od Visokih Dečana, od svega onoga što postoji na KiM, a predstavlja srce u stvari naše zemlje, našeg duha, našeg duhovnog i svakog drugog razvoja, u šta naravno spada i Hilandar, pokušavaju da to prikažu kao svoje. Nama predstoji jedna velika borba na tom spoljno-političkom planu, da jednostavno budemo proaktivni i da uveravamo međunarodnu zajednicu na bilateralnom nivou države u stvari koliko je ta specijalna vrsta rata opasna i da ih uveravamo i da kažemo, da nemamo više problem da kažemo da sve to što se nalazi na KiM jeste hrišćanska pravoslavna baština koja pripada Srbima, srpskom narodu i srpskoj državi. Zašto smo mi imali rezultat, recimo, pomenuću jedan vrlo svetao primer, ali primer koji pokazuje koliko moramo da vodimo borbu, koliko moramo da budemo odgovorni, koliko ništa ne pada sa neba. Naša borba u UNESKU se uspešno završila kada je tzv. Kosovo apliciralo za članstvo u UNESKO, što smo mesecima pre toga vršili kampanju, slali materijale, posebno onim državama koje su priznale to tzv. nezavisno Kosovo, da je sve ono što se nalazi na KiM u stvari vlasništvo države Srbije, da je baština države Srbije, našeg naroda i, naravno, Srpske pravoslavne crkve. Zato imate primere da je jedna južna Koreja, koja je na žalost priznala tzv. Kosovo, nije glasala za prijem tzv. Kosova u UNESKO, zato što smo toj državi u kojoj živi preko 50% hrišćana, a koja je daleko od nas pokazali da smo u pravu i da to tzv. Kosovo niti ima kapacitet niti zaslužuje na bilo koji način da bude deo UNESKA. Mislim da danas prvi put u proteklih nekoliko godina od kada je Vučić premijer, u stvari od 2014. godine, vodimo jednu jasnu, stratešku politiku koja zna koliko znači zaštita kulturne, istorijske i religijske baštine koja nam je u mnogome u prethodnom periodu i pomogla da zaštitimo svoje nacionalne i vitalne interese. Ja ću podsetiti moje kolege i naše građane da nam je mnogo pomogla u saradnji sa američkom administracijom, posebno dok je vodio predsednik Trampa, koja je imala senzibiliteta za to šta se dešava jednom hrišćanskom narodu u 21. u srcu Evrope. Šta se dešavalo 2004. godine i šta se to dešava dan danas. Naravno, Evropljane to niti je bilo briga. Smatram da su oni odavno tu neku vrstu vere i saosećanja, senzibiliteta, pa na kraju, krajeva poštovanje i odgajanja onoga na čemu je Evropa i sazdana, to jesu hrišćanske vrednosti, da je u odnosu na to preimućstvo odnela gola politika, goli interesi i gola birokratija EU. Pokazuje se da polako, ako imate jednu proaktivnu politiku, ako se borite i ako ste u pravu, da ljudi i ako ne znaju mnogo ni o KiM, naravno, ni o našoj zemlji, ni o ovom regionu mogu da shvate o čemu se radi i mogu da shvate da mi vodimo jednu vrlo legitimnu i odlučnu borbu i to isključivo za pravedne ciljeve zaštite naših nacionalnih i vitalnih interesa, zaštite našeg naroda i zaštite naše religije. Naravno, pozdravljam, i time ću završiti. Pogledajte samo među narodnim poslanicima, posebno SNS, imate puno, puno, i to je ono što je najvažnije, mladih ljudi koji ne sede samo ovde u parlamentu, ne pričaju o zaštiti kulturne baštine ovde u Beogradu iz nekog toplog kabineta, nego idu po Republici Hrvatskoj, BiH, Severnoj Makedoniji, posećuju naše crkve, posećuju naše manastire. Evo tu je koleginica Sanja Lakić, ja onako nekada imam utisak da je ona svaki dan na nekom drugom mestu u Hrvatskoj u BiH, u RS, u Federaciji. Tako se brane interesi države, interesi Srbije, zaštita kulturne, istorijske, religijske baštine. Ne radi se samo u centralnoj Srbiji, već je upravo ta brana i zaštita mora da se radi u Trebinju, u Podgorici, u Benkovcu, u Pakracu, svuda gde srpski narod živi. Mislim da smo mi napravili, zahvaljujući predsedniku Vučiću jedan jako dobar temelj i nešto što će odrediti budućnost našeg naroda u narednom periodu, a to je da smo uspeli da sažmemo i da uspostavimo jedinstvo srpskog korpusa i srpskog naroda, posebno na teritoriji zapadnog Balkana. Mislim da niko, dok je ova žuta tajkunska kamarila vodila ovu zemlju do 2012. godine. Ko je zna ko je jedan Ivan Stoiljković? Ko je znao da li ima Srba u Severnoj Makedoniji? Koga je bilo briga da li su Srbi diskriminisani u Crnoj Gori, iako ih ima preko 30%? Koga je bilo briga što tamo tuku monaštvo, popove i što ona sekta Miraša Dedejića i Lava Lajovića otima crkve po Cetinju i širom Crne Gore? Da nije bilo Aleksandra Vučića, da nije bilo jedne jasne podrške odavde iz Republike Srbije, mislim tu na podršku koja se tiče toga da smo imali snage da kažemo da je naš narod u pravu, kada kaže da je potlačen i da je diskriminisan, da je u pravu kada kaže da SPC i Mitropolija Crnogorsko-primorska ima prava, sva prava, već 800 godina u Crnoj Gori. To je bilo nešto najbolje i najlepše, što je naravno i rezultiralo time da smo mi danas u stvari, da su stvoreni uslovi u toj istoj Crnoj Gori, nadam se u narednom periodu da srpski narod živi kao sav normalan svet, kao bilo koji narod u bilo kojoj državi u regionu i u Evropi. Mogu samo da podržim kao i članovi i moje kolege iz SNS ovaj zakon i sve ono što ide u prilog zaštiti kulturno-istorijske, religijske baštine našeg naroda, jer to pored ekonomskog razvoja, pored stvaranja jednog dobrog poslovnog ambijenta, stvaranja uslova za bolji životni standard naših građana, predstavlja osnovu za naš opstanak i za našu bolju i stabilniju budućnost. I za tu viziju mislim da svi treba da budemo zahvalni predsedniku Aleksandru Vučiću i da sledimo u tom domenu njegovu politiku. Hvala.
Hvala, profesore Marinkoviću. Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče, gospodine Orlić. Vrlo kratko ću, s obzirom da je ovaj zakon još jedan pokazatelj važnosti svega onoga što Srbija čini za svoju kulturu, za svoju baštinu, za kulturno nasleđe, pre svega za srpski narod. Ono što čini predsednik Aleksandar Vučić upravo za sve Srbe u regionu, ma gde oni živeli, a pre svega ono što čini, odnosno ono što jeste naše istorijsko nasleđe, ono što nosimo kao zavet, ono što nosimo kao krst, ono što nosimo kao obećanje za borbu i očuvanje identiteta nacionalne suverenosti na Kosovu i Metohiji. Ono što kao obećanje jesmo dali našem narodu na Kosovu i Metohiji, to je onaj vid podrške i borbe za njihove interese koji dan danas pružamo i pružaćemo sve ovo vreme, koje vidite i sami, je zaista za ljude na Kosovu i Metohiji i te kako u ovom trenutku teško, ali pokazuju da je Srbija pre svega, predsednik Aleksandar Vučić, odlučan u toj borbi da stane uz Srbe na Kosovu i Metohiji. S druge strane, vidite kada god Srbija pokaže neki novi rezultat, kad god se Srbija usudi da se uzdigne iznad svega onoga što su do juče bili, pre desetak godina, mogu slobodno reći, pre više decenija, ne tako dobri rezultati na koje Srbija nikada nije mogla da ukaže, kao što je ekonomija, kao što je zdravstvo, kao što je svaki drugi aspekt na koji ste mogli da pogledate a koji danas uz predsednika Vučića i njegovo zalaganje, borbu, zaista predstavljaju prioritete u borbi za bolji standard građana Srbije. Danas možemo da se ponosimo svim rezultatima. Danas možemo reći da smo prvaci i u ekonomiji, da smo prvaci u izgradnji infrastrukture, u privlačenju većeg broja radnih mesta, otvaranju fabrika. Dakle, zaista ne postoji ni domen ekonomije, ni domen bilo koje druge oblasti u privredi, zdravstvu u kojima Srbija nije lider, u kojima se Srbija zaista srčano ne bori da ostvari rezultate, ne da bi bili prvi, ne da bismo najbolji, ne da bismo se poredili sa bilo kim, već da bismo našim građanima obezbedili bolji životni standard, da bismo našim građanima obezbedili ono što jesmo u vreme krize obezbedili, u vreme krize korona virusa, kada je čitav svet pao na kolena, mi smo bili tu da zaista i te kako čvrsto stojimo uzdignute glave i da kažemo – obezbedili smo vakcine, izgradili smo bolnice, uradili smo sve što je bilo neophodno za naše građane kako bismo obezbedili da zaista u borbi sa korona virusom, sa ovom krizom koja je čitav svet uhvatila, mi ne trpimo, ni ekonomski, ni zdravstveno i pre svega da sačuvamo živote građana Republike Srbije. Mislim, da je i pre svega to i te kako vidno, možemo slobodno da kažemo da smo i u Evropi lideri, ali baš u tim momentima kada mi pokazujemo rezultate, kada možemo čvrsto da stanemo i da se ponosimo time kakvog lidera imamo, koji se bori za svakog građanina Republike Srbije, onda znate da kada dođu najjači napadi, pre svega iz regiona, kada vidite da se usudi jedan Milanović da kaže bilo šta u odnosu da 122 naslova imate u novinama, samo u jednom danu, u kojima se u hrvatskim medijima govori sve najgore o Aleksandru Vučiću, vi znate da ste na pravom putu, vi znate da se sasvim sigurno Aleksandar Vučić bori za interese Srba, ma gde oni bili, a posebno za interese Srba u Hrvatskoj. Dakle, kada vidite da to govori jedan čovek koji je sve ratne zločince uspeo da pomiluje, da im vrati neka odlikovanja i činove, onda znate da tu nikako nema reči o pomirenju i bilo kakvoj miroljubivoj politici, već imate samo jednu zavist, pre svega ličnu, kada govorimo o Milanoviću u odnosu prema predsedniku Vučiću, koji nije u stanju da verovatno ni razmišlja u pravcu u kojem razmišlja predsednik Aleksandar Vučić, a kamoli da isporuči ni svojoj zemlji rezultate. Sve to što dolazi iz regiona, pa i iz Crne Gore, sve što dolazi sa strane nekih drugih centara moći i izvan Evrope, govori samo u prilog tome da Srbija svojim rezultatima očigledno nekima smeta. I umesto da se čestita i da se kaže sve ono najbolje, što je očigledno, jer vi kada govorite o nekim egzaktnim podacima, pogotovo u ekonomiji, tu nema mesta farsi, tu nema mesta laganju, tu nema mesta nipodaštavanju, egzaktni podaci su takvi. Srbija napreduje nezaustavljivo, Srbija se razvija, Srbija je dobila krvotok nazad, krvotok u smislu puteva, krvne žile koje su se razlile po celoj Srbiji. Dakle, mi imamo sada o čemu da govorimo i zaista imamo čime da se ponosimo, to su rezultati koji su i te kako vidljivi. Više nemate predsednike država koji odlaze u druge države kako bi se izvinjavali, već imate predsednika koji odlazi svuda u regionu u svetu, poštovanje i bori se isključivo i samo za interese građana Republike Srbije i na to mu svako normalan iskreno i samo može čestitati. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Božić. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam još da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Da li želi da se obrati neko ko nije iskoristio svoje pravo po Poslovniku? Da li želi da nam se obrati ministar? (Da) Reč ima dr Nenad Popović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani narodni poslanici, građani Republike Srbije, usvajanje Zakona o Hilandaru je istorijski događaj za Srbiju i srpski narod. Prvi put u istoriji Srbija kroz poseban zakon obezbeđuje finansijska sredstva za Hilandar. To znači da će manastir Hilandar svake godine dobijati sredstva iz budžeta koja će biti korišćena za život i obnovu ove svetinje srpskog naroda. Kada taj zakon bude donet, to je državna odluka i politika koju niko neće moći da promeni. Imao sam čast da budem u delegaciji sa predsednikom Vučićem kada smo na Božić ove godine posetili Hilandar. Posle dugih razgovora sa igumanom Metodijem i bratijom manastira, nakon liturgija, molitvi, obedovanje na tom svetom mestu, predsednik Vučić doneo je istorijsku odluku da Srbija donese Zakon o Hilandaru. Danas se to obećanje ispunjava, u parlamentu i znam koliko su zbog toga srećni iguman Metodije i svi monasi u manastiru Hilandar, koji su posvetili svoj život očuvanju ove najvažnije svetinje, srpske crkve i naroda, a posebno je simbolika u tome, jer se danas slavi 3. dan Male Gospojine, praznika rođenja Presvete Bogorodice, igumanije manastira Hilandar. Želim da se svima vama narodnim poslanicima zahvalim na odličnoj raspravi i izlaganjima. Dugo sam bio narodni poslanik i ministar sam petu godinu, i zaista mogu da kažem da je ovo najlepše zasedanje u kome sam učestvovao. Bilo je uživanje slušati vas i naučiti mnogo od svih vas. Zahvaljujem se igumanu Metodiji i bratiji manastira Hilandar, Ministarstvu kulture i ministarki Maji Gojković, članovima Vlade Republike Srbije, Republičkom Sekretarijatu za zakonodavstvo i njegovom šefu gospodinu Đurđeviću i njegovom timu, koji su nam pomogli da formulišemo ovaj zakon, vama narodnim poslanicima, zadužbini manastira Hilandar i direktoru Milivoju Randžiću, sa svim savetnicima i saradnicima i svim građanima Republike Srbije, koji su nepodeljeno pružili podršku i svim građanima Republike Srbije, koji su nepodeljeno pružili podršku usvajanju ovog veoma važnog zakona. Zahvalnost dugujemo i Grčkoj državi, koja je do sada pružala ogromnu pomoć, u očuvanju i svakodnevnom funkcionisanju manastira Hilandar, a naravno, posebno želim da se zahvalim predsedniku Vučiću, koji je bio inicijator donošenja ovog zakona. Konačno želim posebno da naglasim ulogu našeg Patrijarha Njegove svetosti gospodina Porfirija, posle čijeg blagoslova smo krenuli u realizaciju ovog zakona. Sveti Vladika Nikolaj Velimirovič je rekao - Sveta Gora je carstvo bez krune, država bez vojske, zemlja bez žena, bogatstvo bez novca, mudrost bez škole, kuhinja bez mesa, molitva bez prestanka, veza sa nebesima bez prekida, slavopoj Hristu bez umora, smrt bez žaljenja. Slobodno možemo takođe reći kao što je Kosovo srce Srbije, tako je Hilandar duša svetosavlja i srpskog naroda. Mesto koje podseća svakog Srbina kako smo postali kao nacija i država, svetinja koja je davala našoj naciji utehu i snagu, u najtežim vremenima stradanja. Manastir Hilandar je simbol nacionalnog i duhovnog jedinstva našeg naroda. To je simbol zajedništva srpske države, crkve i naroda. Sama istorija Hilandara, je simbol za jedinstvo državotvornih i duhovnih vrednosti srpskog naroda, jer upravo su osnivači Hilandara, Stefan Nemanja, osnivač srpske države i Sveti Sava, osnivač samostalne srpske crkve. Srbija je i tada, kao i danas, bila najmoćnija kada su država i crkva bile u harmoniji i međusobno se podržavale. Za aktivnosti završetka obnove izgorelog dela manastira u periodu od 2021. godine i u naredne dve godine, do 2023. godine, obezbezđena su odlukom predsednika Vučića i Vlade Republike Srbije, sredstva iz budžeta Republike Srbije, u iznosu od 80 miliona dinara, kao i sredstva iz budžetske rezerve, u iznosu od 280 miliona dinara. Predviđene aktivnosti za ovaj sledeći period su obnova jugozapadne strane manastirskog utvrđenja, preostali radovi na dohiji, preostali radovi na igumenariji. Ukupna obezbeđena sredstva za rekonstrukciju dohije i igumenarije iznose 357.490 hiljada dinara. U toku je izrada projekta za ojačanje spoljnog bedemskog zida celokupnom njegovom dužinom od Dohije preko Igumenarije do trpezarije. Za realizaciju ovog projekta iz budžeta Republike Srbije izdvojeno je 3.000.000 dinara, a iz budžetske rezerve 24.200.000 dinara. Za završetak radova u podrumu Velikog konaka iz sredstava budžetske izdvojeno je 5.800.000 dinara. Za uređenje izgradnje instalacija u porti iz sredstava budžetske rezerve obezbeđeno je 8.000.000 dinara. Planirana je rekonstrukcija i proširenje kapaciteta sadašnje riznice manastira, kao i organizacija riznice, biblioteke i arhive. Takođe, planiran je nastavak zaštite pokretnog i nepokretnog nasleđa glavne manastirske crkve. Poštovan dame i gospodo narodni poslanici, zadovoljstvo mi je što danas kao država i narod pokazujemo najviši stepen odgovornosti prema potrebi da sačuvamo naše najvrednije duhovno, kulturno i istorijsko blago oličeno u našem Svetom manastiru Hilandar. Od danas kada usvojimo ovaj zakon više neće biti moguće propustiti ovu važnu temu slučaju, niti će postati prostor za bilo kakva slobodna tumačenja ili ideološka i politička kolebanja zbog kojih bi država u budućnosti mogla da uskrati podršku manastiru Hilandar. Od danas odnos države prema ovom pitanju niko nikada neće moći da promeni. Na kraju, želim da istaknem koliko je važan trenutak u kojem donosimo ovaj zakon. Hilandar je simbol našeg kontinuiteta, snage našeg nacionalnog i duhovnog jedinstva, a čini se da nam je ovom trenutku nacionalno i duhovno jedinstvo najpotrebnije kada se suočavamo sa pritiscima oko Kosova, Republike Srpske, kada se napada naša crkva u Crnoj Gori. Upravo, donošenje ovog zakona pokazuje snagu naše države, ali njen kontinuitet koji sa prekidima traje više od 800 godina, koliko je star i sam Hilandar. Donošenje ovog zakona šalje snažnu poruku za budućnost, da bez očuvanja duhovnog i nacionalnog identiteta i državotvornosti nema opstanka naše nacije. Da Gospod i Presveta Bogorodica čuvaju Hilandar i Srbiju. Živela Srbija!
Hvala, gospodine ministre. Dame i gospodo narodni poslanici, sada određujem pauzu do 15.00 časova, kada ćemo se okupiti radi glasanja. Hvala svima koji su učestvovali u današnjoj raspravi.
Dame i gospodo, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika, određujem četvrtak, 23. septembar 2021. godine, sa početkom u 15.05 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu. Pre nego što pređemo na odlučivanje o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Po članu 88. stav 5. Poslovnika, kvorum za rad Narodne skupštine u danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim poslanike da ubace kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 176 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da, prema tome, postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Tačka 1. dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA ODLUKE O USVAJANjU KODEKSA PONAŠANjA NARODNIH POSLANIKA. Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu Odluke, a s obzirom na to da su na Predlog odluke podneti amandmani, shodno članu 160. Poslovnika, Narodna skupština će odlučivati najpre o Predlogu odluke u načelu, o podnetom amandmanu, o ranije stupanju na snagu odluke i o predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, u načelu. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 181, za – 177, nisu glasala – četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog odluke, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o podnetom amandmanu, podsećam vas da su sastavni deo Predloga odluke postali amandmani narodnog poslanika Dejana Kesara na članove 1. i 5. Takođe vas podsećam da je narodni poslanik Đorđe Komlenski povukao amandmane na članove 1, 2, 3, 4, 5, 6. i 7. Predloga odluke. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na naslov Predloga odluke amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Ljubiša Stojmirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno -180, za – četiri, protiv – jedan, nije glasalo – 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je tačkom 2. Predloga odluke predviđeno da ova odluka stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da odluka stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 180, za – 178, nisu glasala – dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje odluke na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njenog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu i o ranijem stupanju na snagu odluke, pristupamo glasanju o Predlogu odluke u celini. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 180, za – 178, nisu glasala – dva narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O SPREČAVANjU KORUPCIJE. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da je narodni poslanik Vladan Glišić povukao amandman na član 50. i naslov iznad člana 50. i narodni poslanik Đorđe Komlenski na član 1. Predloga zakona, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 180, za – 179, nije glasao – jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sprečavanju korupcije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O OČUVANjU KULTURNOG I ISTORIJSKOG NASLEĐA SVETOG MANASTIRA HILANDAR. Podsećam vas da je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar, u celini. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje: ukupno – 180, za – 180narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština jednoglasno usvojila Predlog zakona o očuvanju kulturnog i istorijskog nasleđa Svetog manastira Hilandar. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto smo završili sa glasanjem, želim samo da vas obavestim da sledeće nedelje nećemo imati zasedanje Skupštine ne zato što ne želimo, nego zato što nemamo šta da stavimo na dnevni red i, shodno tome, zakazaću sledeću sednicu, odnosno početak redovnog zasedanja, nažalost, na datum koji mi nije naročito simpatičan, 5. oktobar. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Četrnaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Hvala vam.