Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da imamo kvorum potreban za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju narodni poslanici: Marko Jakšić, Stanko Kovačević, Sreten Mitrović; zakasniće Ratimir Svirčević i Teodora Vlahović. Nastavljamo rad po dnevnom redu zajedničkim načelnim pretresom o: - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji; - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet; - Predlogu zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičkoj direkciji za puteve. Pre nego što dam reč predstavniku predlagača, mr Božidaru Đeliću, ministru finansija i ekonomije, molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Izvolite, reč ima mr Božidar Đelić.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, želim u nekoliko rečenica da obrazložim ova tri predloga zakona tj. izmena i dopuna zakona i Zakona o kontragaranciji, počevši od Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji gde imamo nekoliko elemenata tehničke prirode ali, ono što je najvažnije, jeste to - postupak koji treba da dovede, do 2004. godine, do nečega što je u bogatoj i ne baš dosta slavnoj istoriji poreske politike u Republici, treba da dovede do mogućnosti jedne kontrole fizičkih lica. S jedne strane veoma je važno da se u Republici Srbiji podvuče crta i da imamo elemente koji će omogućiti da se oporezivanje vrši po ekonomskoj snazi poreskih obveznika. U tom domenu smo nasledili jedan haos, u smislu da, ako pogledamo nekretnine, poslednji pokušaj evidentiranja tih nekretnina je bio 1996. godine i da od onda imamo mnogo toga što nije evidentirano na pravi način. Ovim izmenama i dopunama se predlaže produženje roka za još četiri meseca za evidentiranje imovine koja prelazi 20 miliona dinara u zemlji i van zemlje, za naše fiskalne rezidente tj. one koji više od 185 dana u datoj godini žive i privređuju u našoj zemlji, ili pak imaju većinu ekonomskih interesa u našoj zemlji. Cilj je da ova reforma bude dobro shvaćena. Ona nije "lov na veštice", da budem veoma jasan: ona nije jedan pokušaj ispitivanja porekla imovine, što naravno ne znači, i to je nešto što moramo dobro da razlučimo u Srbiji, da oni koji su kršili zakon na ovaj način dobijaju bilo kakvu formu amnestije. U slučaju da su zakoni kršeni, ili pak da se kroz jedan valjani postupak dokaže da je neko član nekih kriminalnih grupa ili grupa organizovanog kriminala, imamo sve nužne odredbe u krivičnim zakonima, ne da dođe samo do oporezivanja nego i do plenidbe i konfiskacije te imovine. To je nešto što je postupak koji se tiče kriminalaca. Ovde govorimo o jednom redovnom postupku, o jednom postupku koji treba da omogući ogromnoj većini naših ljudi koji samo čekaju mogućnost da mirno spavaju i da dočekaju ono što će biti naša realnost, a to su poreske kontrole fizičkih lica, počevši od sledeće godine, da imaju jednu početnu situaciju koja će biti realna, koja će omogućiti da evidentiraju njihovu ekonomsku snagu i to je ono što član 176. treba da omogući, a početak primene se očekuje do 30. oktobra ove godine. To je ono što oni mogu da urade, jer na taj način, kada se evidentira ta imovina, oni će biti u stanju da kažu - da, kada se sprovede ta određena poreska operacija, "da imao sam tu ekonomsku snagu, imao sam tu imovinu, i na taj način ću moći u svkaom trenutku da objasnim koji je to sklad i nesklad između prijavljenih prihoda u datoj godini", ponavljam, počevši od prihoda 2003. godine, a da ne moraju da se znoje i da kažu - kako je moguće da ste kupili takvu vilu ili takav stan, a nije bilo nikakvog evidentiranja, nikakve ekonomske snage u ovom momentu kada se sprovodio član 176. Zakona o poreskom postupku. Mi smo predložili produženje ovog roka zbog toga što su tragično ubistvo premijera i operacija "Sablja" doveli do toga da predviđene aktivnosti u objašnjenju, u približavanju ove mere, nisu mogle biti sprovedene iz veoma jasnih razloga u tom momentu. Potrebno nam je još tih nekoliko nedelja da ova mera bude shvaćena na pravi način. Porez nije dobrovoljan, ali on mora da bude i ova mera mora biti dobro shvaćena. Zbog toga poreska uprava i Ministarstvo finansija će imati tj. već je počela ta veoma bogata aktivnost u smislu objašnjavanja šta se želi postići ovom merom. Biće kontakata ne samo u Beogradu, ne samo sa svima onima koji treba da pomognu kod potencijalnih poreskih obveznika nego i na lokalu, sa privrednim komorama, sa asocijacijama poslodavaca, tako da napravimo jedan presek stanja i da država stane iza jedne ogromne većine ljudi koji žele da mirno spavaju i plaćaju porez prema njihovoj ekonomskoj snazi. Još jedna stvar koja se ovde predlaže u smislu praktičnosti svega ovoga, da tako kažem, to je da se iz evidentiranja izuzmu umetničke slike i drugi vidovi imovine, jer smo videli da su mnogi pokušali odmah da obezvrede jednu veoma važnu i ozbiljnu meru time što su hteli da idu na neku formu vulgarizacije "babinog prstena" ili nekih drugih stvari. Ovo nije način na koji želimo da se krši privatna stvar svih poreskih obveznika. Poreska uprava je sprovela, i ovih 200 poreskih obveznika su već podneli njihovu poresku evidenciju poreskoj upravi, koji su to učinili, pa je obezbeđena privatnost ovih podataka. Oni se primaju samo na centralu. Mali broj ovlašćenih lica prima te prijave i ne samo to, nego u daljem obrađivanju tih prijava radi se preko "bar kodova" tako da jedan veoma mali broj ljudi, čija imena danas neću saopštiti, jer ih je stvarno malo, imaju mogućnost da objedine te podatke i da imaju celu sliku. Sve je to u cilju privatnosti i tajnosti podataka koji se jemče zakonom; i ukoliko poreska uprava želi, a to je njen cilj, da pokaže da sve dok se poštuje zakon privatnost je zagarantovana, ali ukoliko se zakon ne poštuje onda je javnost zlodela onih koji su kršili poresku disciplinu i izvršili krivično delo utaje biće i te kako javna, ali se mora veoma jasno i veoma javno razgraničiti te dve stvari. U ovom momentu ćemo dokazati da će se jemčiti privatnost i tajnost onih podataka za ljude koji žele da evidentiraju svoju imovinu, i da na taj način, kada dođe vreme za prijavljivanje prihoda za 2003. godinu, rezultat ove mere bude da će veliki broj ljudi prijaviti mnogo veće prihode. Na taj način ćemo najzad imati malo realniju sliku onoga šta je ekonomska moć naših poreskih obveznika i u tom momentu poreska uprava i poreski inspektori tj. poreska policija kao najvažnije će imati sve elemente da oštrica zakona bude usmerena prema onima koji uprkos mogućnostima koje im se daju, da se podvuče crta, da mirno spavaju, i dalje žele da ostanu u sivoj zoni, da krše zakon, da vrše poresku utaju. Prva stvar koja će im se desiti, to je da će morati da plate porez na imovinu koja će biti ustanovljena po stopi kao da je to prihod a ne imovina, znači, 20, % i biće dodatnih mera, uključujući i krivične za one koji ne iskoriste ovu pogodnost. Znači, tu nema nikakvog odstupanja od ove mere nego samo želimo da, s obzirom na to šta se desilo, nažalost, krajem prvog kvartala ove godine, operacija "Sablja" koja je uzela maha i koja jednostavno uopšte nije ostavila prostora da se priča o jednoj meri kao što je ova, želimo da to sprovedemo na pravi način, ali počev od 2004. godine. Unakrsna kontrola će uzeti maha tako da je moj apel za sve poreske obveznike da urade ovaj posao krajnje ozbiljno i to je srž preldoženih izmena i dopuna Zakona o poreskom postupku i imajući u vidu nekoliko drugih, jer je bilo nekih nedoumica koje bih hteo malo bliže da objasnim. Prva je da poreski identifikacioni broj nije nikakva službena tajna. Naprotiv, očekujemo da, naročito sa uvođenjem poreza na dodatnu vrednost, to bude i te kako poznat element za one koji žele da posluju sa bilo kojom firmom, i dodatno, sa tim imamo bolje uređenje postupka prinudne naplate i nekoliko drugih tehničkih stvari npr. potpuno usklađivanje ovog zakona sa ovim zakonom, koji je ovaj cenjeni dom izglasao pre koju nedelju, o mogućnosti davanja zaloga na pokretne stvari, tako da one budu potpuno u harmoniji i u skladu. To je ono što sam hteo da kažem o predloženim izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Drugi element za današnju raspravu, to je porez, to su predložene izmene i dopune Zakona o porezu na promet. Tu imamo tri ključna elementa: Prvi element je element koji se tiče štampanih medija i knjiga. Ovde, da kažem, to je debata koja je trajala već duže vreme, imamo uslove da se predloži ukidanje poreza na promet na štampane medije; već otpočetka, i o tome sam ja veoma jasno govorio, naša poreska politika koja se u mnogo čemu približila u praksi koja postoji u zemljama oko nas i u zemljama Evropske unije, uistinu imali smo sa 20% visoki porez na promet na štampane medije. Imajući u vidu da je od 1. jula stupila na snagu odredba Zakona o penzionom osiguranju, ona dovodi do usklađivanja i mogućnosti za honorarce, kako ih zovu, da ostvaraju prava na penziono osiguranje, znamo da naročito u štampanim medijima ima puno takvih i to je dodatno opterećenje na finansije i na naše štampane medije. Te finansije nisu u sjajnom stanju i mogu da kažem da, ukoliko Narodna skupština izglasa predloženu izmenu i dopunu Zakona o porezu na promet, to je olakšica od nekih 600 miliona dinara koja se predlaže, toliko će manje biti poreza ove godine, to je naša procena, ali utoliko će biti više prostora da se uplati penziono za honorarce i isto tako da naši štampani mediji budu manje zavisni zbog njihove finansijske situacije. Uočeno je, naročito u prvom kvaratalu ove godine, da zbog teške ekonomske situacije jedan broj njih sve više ulazi u praksu kvazi-reklamnih dodataka, razne privatne grupe su na taj način, može se reći, ja to želim otvoreno da kažem, dolazile do jednog značajnog finansijskog položaja prema nekim glasilima. Mislim da će ovakvo glasanje omogućiti da na još duži rok imamo štampane medije koji će imati jedan objektivan pristup informaciji, a ne po tome koja je ta finansijska grupa koja je dala kredit ili pak, koja je to privatna grupa koja je odlučila da njima, a ne drugima i pod kojim uslovima, da publikaciju nekog dodatka, specijalnog dodatka na 15 ili 20 stranica. Mislim da su se i mediji i grupe prepoznali na ovaj način, a tako će budžet, ovaj dom, i naši građani se odriču jednog prihoda u ime mogućnosti da štampani mediji imaju dovoljno sredstava da i dalje objektivno informišu. Mislim da je to, ne samo jedna finansijska, nego veoma jasna politička poruka i veoma jasna poruka da ova zemlja želi da na dugi rok ima veliki broj štampanih medija koji izveštavaju na objektivan način i na način koji, da kažemo, pokazuje da još nije momenat da se uvede samo surova tržišna utakmica između njih sve dok se ne očvrsnu neke druge institucije u našoj zemlji. Zbog toga Vlada Republike Srbije i čast mi je da predložim danas, jer zahvaljujući boljoj finansijskog disciplini, uglavnom smo u stanju da se odreknemo tih 600 miliona dinara i to je dobro. Drugi ključni element predloženih izmena i dopuna Zakona o porezu na promet tiče se finansijskog lizinga, a to je samo poreski pandan Zakona o finansijskom lizingu, koji je ovaj dom usvojio pre koju nedelju. Na taj način imaćemo i poreske uslove da lizing zauzme mesto koje mu pripada u jednoj modernoj finansijskoj konstrukciji, naročito ukoliko usvojite predložene izmene i dopune ovog zakona; izbeći ćemo tako dvostruko oporezivanje u lizingu za motorna vozila i na taj način naša preduzeća, ali i administracija, imaće fleksibilniji način, odnosno instrument da umesto da budu samo vlasnici jednog voznog parka mogu da uzimaju ta vozila na lizing, i to je nešto što će omogućiti da neke naše institucije, neka naša javna preduzeća, neka ministarstva, ne postanu veliki vlasnici ogromnog voznog parka, jer to nije njihova funkcija. Ukoliko im treba dati obim voznog parka kroz ovu meru oni će naći profesionalce koji će moći da im daju pristup tom voznom parku na jedan mnogo fleksibilniji način i to je dobro. Mogu da kažem da ćemo mi u Vladi Republike Srbije, ukoliko se usvoji jedna ovakva mera, naravno, preispitati koliko je to vozila gde su Vlada i ministarstva, odnosno gde su oni vlasnici, a koliko bi trebalo da ide na ovaj fleksibilniji i uistinu, kada specijalizujete funkcije, jeftiniji način; jer onda će to postati funkcija, profesija raznih grupa koje će biti u konkurenciji da ponude što je bolje uslove za davanje tih kola i nekih drugih osnovnih sredstava na lizing - iskustvo blizu nas i malo dalje od nas u drugim zemljama pokazuje da na taj način kada se specijalizuju neke firme za to, onda dolazimo do mnogo bolje grupe, odnosno do mnogo boljih sredstava. Otuda očekujem da, ukoliko izglasate ove mere, da će se to odraziti i u budžetu za sledeću godinu, da ne samo Vlada, ne samo ministarstva, nego javne ustanove, a posle toga i javna preduzeća, očekujem i preduzeća kojima će to biti u interesu, iskoriste potpuno ovu mogućnost da ne budu samo vlasnici nekih osnovnih sredstava, uključujući i vozni park, nego da arbitriraju šta im je bolje, a šta im je jeftinije, uzeti na lizing ili kupovati. Treća stvar, jedan amandman je predložio DOS i odlučili smo kao Vlada da ga prihvatimo, to je da, što se tiče fiskalnih kasa omogućimo njihovo uvođenje do 31. maja i to je bilo na izričiti zahtev naših domaćih proizvođača kojima je trebalo više vremena, nego što su predvideli, da uđu i da sklope tehničke aranžmane sa onim tehnološkim partnerima koji imaju iskustva i patente za fiskalnu memoriju. Naravno, mi ne želimo da zato što postoji jedan tvrdi rok, a da oni koji bi trebalo da budu naši domaći proizvođači, nisu u stanju da ga ispune, da to na neki način bude mehanizam kako će se ovo naše tržište uvođenja, a posle toga i opsluživanje fiskalnih kasa da nekome i samo nekim uvoznicima ili inostranim proizvođačima. Zbog toga prihvatamo amandman koji je predložio DOS, jer on će omogućiti našim domaćim proizvođačima, EI - Niš, a ne samo njima, jer ima tu proizvođača i u Vojvodini, centralnoj Srbiji, koji mogu da budu u stanju da proizvedu na vreme i da opskrbe celo naše tržište. To su tri elementa koja sam hteo da pomenem, što se tiče poreza na promet. Znači: porez na promet na štampane medije i na knjige, isto tako finansijski lizing i najzad fiskalne kase. Treći element za današnju diskusiju i sa tim završavam, to je davanje kontragarancije na jedan zajam gde je Savezna Republika Jugoslavija juče, a danas Srbija i Crna Gora bila garant, tako je po statutima Evropske banke za razvoj, ovde se predlaže davanje kontragarancije na jedan zajam od 76 miliona evra koji će omogućiti našoj Direkciji za puteve da obnovi 430 kilometara puteva. Bilo je i drugih kontragarancija, ovde smo pričali, ali najviše je priče ovde o koridoru 10 u centralnoj Srbiji i onih krakova koji omogućavaju povezivanje koridora 10 sa Šumadijom; jer imate jedan krak koji ide do Čačka, onaj krak koji ide od Čačka do koridora 10. Mogu da kažem da su pripreme za sprovođenje ovog zajma veoma dugo tekle, tako da ukoliko vaš cenjeni dom izlagasa ovu predloženu kontragaranciju, biće efekata već ove godine i na našu građevinsku operativu, na naše preduzeće koje se bavi izgradnjom i rekonstrukcijom puteva, koliko već u ovoj sezoni. Znači, nećemo morati da čekamo sledeću sezonu, čeka se za glasanje ove kontragarancije da se ovaj novac upotrebi na pravi način. Imajući u vidu ove uslove koji su veoma povoljni, mislim da je ovo posve u interesu naše zemlje i neće opteretiti niti finansijski plan Direkcije za puteve niti budžet Republike Srbije. Eto toliko, da rezimiram predložene izmene i dopune Zakona o poreskom postupku omogućiće da najzad 2004. godine počne jedno ozbiljno oporezivanje i fiskalna kontrola fizičkih lica i da porez svi plaćaju po ekonomskoj snazi, a po niskim stopama koje postoje u Srbiji i koliko bude šira ta poreska osnovica, toliko ćemo biti u mogućnosti da i dalje smanjujemo te stope. Isto tako, porez na promet, to je pogodnost za slobodu i za nezavisnost štampanih medija, za knjige, a isto tako i mogućnost da se u potpunosti proširi upotreba finansijskog lizinga i da naši domaći proizvođači imaju dovoljno vremena da pokriju naše tržište fiskalnim kasama. Najzad, ova kontragarancija će omogućiti da 430 kilometara puteva, da sve bude obnovljeno ove, a u velikoj meri i sledeće godine. Zbog toga, u ime Vlade Republike Srbije apelujem da izglasate predložene izmene i dopune. Hvala lepo na pažnji.
Zahvaljujem gospodinu ministru. Pitam, da li izvestioci nadležnih odbora, Odbora za finansije ili Zakonodavnog odbora žele reč? (Ne žele.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele da se prijave za reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, hteo bih odmah na početku da razuverim sve one koji su mislili, njih je mali broj, da će, u četvrtak, za 12 minuta završiti sa raspravom oko ovih tačaka, imajući u vidu da je objedinjena rasprava ove tri tačke samo bila jedan podstrek da se poslanička grupa SPS na vareme spremi za raspravu o ovim pitanjima. Mislim da bi u takvoj jednoj suženoj raspravi, kada je poreska politika i budžet u pitanju, najviše bio oštećen ministar, gospodin Đelić, imajući u vidu da u ovom parlamentu uvek može da dobije prave ocene, konstatacije i predloge koje nekad na vreme, a nekad sa malim zakašnjenjem samo uvaži, neće da prizna da je pogrešio. Pošto se radi o objedinjenoj raspravi o ove tri tačke, dve se odnose na poresku politiku a treća se odnosi na davanje kontragarancija, ja ću u ovom prvom delu govoriti samo o izmeni i dopuni Zakona o porezu na promet i Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Gospodine ministre, nadam se da ćete se složiti sa mojom ocenom da ste vi novi ministar finansija i ekonomije, a poresku politiku koju vodite mnogo liči na onu raniju. Početkom 2000. godine predložili ste poresku reformu koja je najvećim delom zasnovana na poreskoj reformi izvršenoj početkom 90-tih godina, imajući u vidu da je prethodni Zakon i prethodni zakoni koji regulišu ovu oblast da su doneti 1992. godine. Drugo, po hitnom postupku svakih šest meseci menjate poresku politiku i polako popuštate kroz poreska oslobađanja i poreske olakšice, s tim što se ponekad desi da morate nevoljno da prihvatite i predloge poslanika i odluke ove skupštine, kada nije u skladu sa onim što ste vi predložili. Postupak naplate još pooštravate kao da poreskim obveznicima cvetaju ruže i kao da nisu živa bića koja se prilagođavaju poreskoj politici i poreskim obavezama. Složićete se da su prethodne tri konstatacije i ocene tačne, i na globalnom planu ja bih ukazao na još dve greške koje ovom prilikom činite. Umesto da pre početka kalendarske godine poreskom politikom stimulišete pojedine oblasti privređivanja, vi tokom godine poresku politiku koja je jedan vid opšte politike i od koje zavise svi uslovi privređivanja u narednoj pa i u narednim godinama i periodima, vi, znači, tokom godine poresku politiku prilagođavate ledž specialis zakonima, ovom prilikom Zakonu o finansijskom lizinu, koji smo nedavno usvojili, kao da niste znali krajem prošle godine da će jedan takav zakon biti predložen i donet u ovoj godini. Možda vam je promaklo, ali blagovremeno vas pitam - da li će i koncesiona naknada biti oslobođena poreza na promet usluga, kao i usluge finansijskog lizinga? Ako je finansijski lizing i koncesije uz međunarodne kredite, pokretačka snaga privrednog razvoja Srbije, to govori i ministar privrede i gospodin Pitić, zbog čega stalno vršite parcijalne izmene i prilagođavanje poreskih propisa privrednim aktivnostima i delatnostima? Poresku politiku vam vode pojedini jaki lobiji, pre svega finansijski! Setimo se samo koliko smo muke imali da udžbenike i nastavna sredstva oslobodimo poreza na promet, a na primer računari i računarska oprema su glat prošli. Hleb, mleko, ostale životne namirnice, a još ne prihvatate hranu za odojčad i decu, možda će i to krajem godine doći na red. Koliko puta smo predlagali oslobađanje poreza na promet dnevne i povremene štampe, pa vi kao da čekate ocenu njihovog pisanja o Vladi, tako ni sada ne verujem da će štampa koja realno ili negativno piše o radu i rezultatima Vlade biti oslobođena obaveze plaćanja poreza na promet. Želeo bih ovom prilikom da pitam ministra, da li je tačno da će ovaj efekat oslobađanja poreza na promet štampe biti samo 600.000 dinara ili je to štamparska greška? Ako je štamparska greška, mislim da jedna ovakva politika i jedan ovakav predlog treba da doprinese bar delu rasterećenja štampe od ovih obaveza. Ne mogu da se složim i da verujem da porez na usluge neće plaćati za usluge finansijskog lizinga, za nabavku, davanje u lizing skupih i luksuznih automobila, a da će sirotinja plaćati porez na promet za fiksni deo naknade, sada oko 130 dinara za neutrošenu struju i naknade za rekonstrukciju i remont postrojenja EPS-a. Ta fiksna naknada je do sada bila, negde, oko 78-80 dinara i ovih dana je povećana još za 50 dinara i na nju se plaća 20% poreza na promet. Poslanička grupa SPS je predložila takve amandmane i garantujem da njihovim prihvatanjem, brisanje oslobađanja plaćanja poreza na promet po osnovu finansijskog lizinga, a oslobađanje poreza na promet domaćinstava za utrošenu električnu energiju, i glasaće za izmene i dopune ovog zakona. Smatram da bi po EPS to bio veći finansijski efekat nego dodatna naknada od 50 dinara po potrošaču. Da li se zna koliko je EPS platio poreza na promet budžetu za fakturisanu utrošenu električnu energiju, a koja nije naplaćena. Razmislite dobro o ovom korektnom predlogu, biće povoljno i za budžet i po EPS i po građane Srbije. Ako ne verujete sedite i dobro presaberite efekte; recite da je jedan od poslanika i jedna poslanička grupa bila u pravu i predložila pravu sistemsku meru. Šta će biti ako poslanici stave prst na čelo i glasaju za taj amandman? Pokažite dobru volju da štitite građane Srbije više od drugih i da ne držite one Lazine "sve će to narod platiti". Da li da vam još dajem dokaza? Samo još jedan primer: kada je donošen Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, podneli smo amandman na član 69. Amandman je tada odbijen sa obrazloženjem neprihvatljivosti brisanja roka o sukcesivnoj naplati pet dana, jer bi to stvorilo mogućnost neograničenog odlaganja sukcesivne naplate, što može negativno uticati na uredno ostvarivanje javnih prihoda. Nešto se promenilo u vašim glavama kada posle šest meseci od donošenja Zakona isto to brišete kao što je bilo predloženo našim amandmanom u članu 6. stav 2. predloženih izmena i dopuna Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Da vam nije i tada bilo jasno, a mi smo vam predlagali da će poreski obveznici posle isteka roka od pet dana primati sredstva na svoj žiro račun, a vi u tom trenutku i dalje niste mogli prinudno da naplaćujete. Još nešto, često produžavanje rokova za sprovođenje određenih odredaba je neozbiljno i ilustruje brzinu reformi. O tim ocenama ćemo nešto kasnije govoriti, ali samo da istaknem - ili ste neozbiljno predložili kratke rokove ili ste nemoćni da ih ispoštujete. Setite se rasprave oko famoznog člana 190. odnosno sada 186. Predloga zakona, neshvatljivo je da neko poseduje imovinu preko 350 miliona evra i stvori je, a ne ispoštuje zakonsku obavezu da samo radi unakrsne procene podnese poresku prijavu za evidenciju ukupne imovine u zemlji i inostranstvu. Kakva kampanja poreske uprave je potrebna ako su to do sada, iz štampe sam video, učinilo samo 200 poreskih obveznika. Da li je to još jedna promašena kampanja u ovoj siromašnoj zemlji, kao porez na ekstraprofit na imovinu. Koliko je obveznika imalo da plati porez na ekstra profit preko ove cifre,700.000 nemačkih maraka? Uzmimo prethodne izveštaje Poreske uprave, pa ako znamo da je stopa poreza utvrđen iznos u vrednosti imovine, zar nije to logički pokazatelj samo vrednosti građevinskih objekata, ne ulazeći u vrednost ostale imovine. Mi kao poslanička grupa Socijalističke partije ne možemo prihvatiti brisanje umetničkih predmeta velike vrednosti iz člana 186. ovog zakona. Kakva kampanja treba da podstakne saradnju poreskih obveznika sa poreskom upravom, ako uvodite "parapolicijsko pravo" poreskoj policiji, da prinudno dovodi poreske obveznike. Da li je to ograničenje kretanja, a samo red iznad ove izmene stoji da poreska policija ima sva ovlašćenja, izuzev ograničenja kretanja. Nepotreban je i stav 3. člana 135. jer sa uvođenjem ove mere nepotrebna je saradnja sa MUP-om, sa kojim još niste uredili način saradnje. Hvala, u drugom delu ću govoriti o kontragarancijama. Jedno pitanje - kako je moguće da se rekonstruiše 430 km sa 76 miliona evra, ako znamo da jedan kilometar autoputa košta oko milion dolara, odnosno evra?!
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Tomić, zamenik predsednika poslaničke grupe Socijalistička narodna stranka, a zatim narodni poslanik Miodrag Stamenković.
Poštovana gospodo narodni poslanici, kada govorimo o poreskim propisima, moram da kažem da je moje stanovište, kada je u pitanju trenutna primena, odnosno i novo usvajanje u Parlamentu, isto. Moram da konstatujem da reforma poreskih propisa nije urađena kako treba, da ima mnogo nedostataka, da u primeni ima kašnjenja. Upravo o jednom detalju hoću da govorim, a to je član 186. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Da podsetim, član 186. je predviđao, zaključno sa 30. junom, da budu izvrešene prijave svih vlasnika imovine koji raspolažu kapitalom većim od 20 miliona dinara, uz obećanje da se neće ispitivati odakle im ta imovina, kako se do nje došlo. Naravno, svako od tih poreskih obveznika je dužan da pokaže ili ima u prethodnom periodu dokaz o tome da li je imao poreski bilans na kraju poreske godine, završni račun, da li je platio porez na ukupan prihod građana, da li je tim povodom podneo poresku prijavu itd, niz dokaza iz kojih se može videti da li je ta imovina validna, da li su, po postojećim propisima i zakonima Republike Srbije, plaćene sve poreske obaveze u prethodnom periodu. Ovaj član menja jednu u ovom momentu vremensku situaciju - da li pomera rok za četiri meseca nadalje? Moram da kažem da poreske uprave i poreski organi nisu opremljeni u onoj meri, koja je neophodna da bi mogli da isprate jednu tako važnu situaciju koja ima, rekao bih, i politički karakter, jer se u brojnim godinama unazad, od 80-ih godina do dana današnjeg, radi o obogaćivanju jednog broja građana u Srbiji, reklo bi se, na nezakonit način. Ovde se misli samo na jedan segment društva, na neke ljude koji su prisutni u javnosti, za koje se zna da su bogati. Rekao bih da postoji veći broj ljudi koji nisu u javnosti prisutni, a za koje se sa lakoćom može utvrditi da su u prethodnih 20 godina sticali imovinu i kapitale na različite načine. Da podsetim: između 80-ih i 90-ih godina, zaključno sa 1992. urađena je poreska reforma. Do 1992. godine nije čestito bilo ni oprezivanje preduzeća koja su nastajala u periodu od 1988, 1989. pa nadalje. Govorio bih i o nekim drugim kategorima koje su u tom periodu postojale i standardne su kategorije u poreskom smislu. To su: advokati; vlasnici samostalnih trgovinskih radnji; preduzetnici raznoraznih oblika i vlasnici kapitala iz tog prethodnog perioda, koji su iskoristili vreme 90-ih, vreme u kojem smo bili pod sankcijama, gde smo imali i veliku inflaciju 1993. godine, ne tako česte promene u bankarskom sistemu. Došlo se do toga da danas imamo jednu kategoriju poreskih obveznika za koje se može otvoreno reći da raspolažu ogromnim kapitalima. Za mene je ovo pitanje jako važno i značajno iz nekoliko razloga. Prvo, ako hoćemo da budemo država u pravnom smislu, svi poreski obveznici moraju pokazati odakle im imovina i kapital. Ne moramo u državnom smislu tragati za tim ko je šta radio, ali čini mi se da postoji niz potrebnih dokumenata iz kojih se jasno može utvrditi kapital određenog fizičkog lica, preduzeća, a čini mi se da je mnogo važnije utvrditi koja se količina kapitala tih lica nalazi van naše zemlje. Da li će se ta lica odazvati pozivu države? Mislim da uopšte neće. Porez je u većem delu prinuda, nego što predstavlja volju obveznika za plaćanjem. Čini mi se da su, u ovom momentu, neodgovorne izjave političara, pretnje i ucene, dovele do toga da se jako mali broj takvih lica prijavio, gotovo neznatan, a rekao bih da se i mali broj lica interesovao za način kako da prijavi svoju imovinu. Imam utisak da taj rok neće značiti ništa ukoliko Vlada Republike Srbije ne bude donela niz podzakonskih mera, ovlašćenja za poreske organe preko kojih će oni moći da određenom vrstom kontrole utvrde realne pokazatelje za jedan broj poreskih obveznika. Takođe, imam utisak da postoji jedan broj poreskih obveznika koji je mogao lako pred svim državnim organima dokazati da raspolaže, po svim stadndardima, ne našim, već evropskim standardima, na pravi način stečenom imovinom. To mogu pokazati i iz poreskog bilansa, mogu pokazati i iz rešenja koja su dobijali na kraju svake poreske godineiz poreza na ukupan prihod građana, iz poreza na dobit i bilo koje druge vrste poreza, jer su redovno, svake godine prijavljivali svaku vrstu svog prihoda i mogu pokazati da raspolažu kapitalom koji je validan po svim standardima, ne samo našim, već i evropskim, što pokazuje da su ti ljudi bogati, ali na pravičan način. Čini mi se i zbog njih, zbog potrebe da se zaštite i oni, jer u jednoj državi postoje i bogati i siromašni, Vlada Republike Srbije bi morala da izradi nekoliko dokumenata iz kojih će se jasno zaštititi ta kategorija poreskih obveznika koji mogu lako dokazati način sticanja svog kapitala - jer se bave proizvodnjom, radom, i ako su se bavili nekim vrstama usluga ili trgovinom, mogu pokazati način sticanja svog kapitala. Čini mi se da postoji jedna značajna grupacija koju treba poreski tretirati do određene forme i dovesti do toga da zaista prijave sav svoj imetak. Staro je pravilo u zapadnim tzv. demokratijama - nemojte me pitati za prvi milion, odakle mi, sve ostalo ću vam posle lako pokazati. Mislim da mi ne možemo da preskočimo taj prvi milion. Moramo da pitamo poreske obveznike odakle im i taj prvi milion, pošto nismo dostigli stepen razvoja društva gde, recimo, kod nas u srednjerazvijenim gradovima nema više od 20 do 50 izrazito bogatih lica, gledano teritorijalno za tu sredinu. Znači, nemamo bogatih po 500 ili 1.000 ljudi koji žive u određenoj opštini, već imamo od 20 do 50, možda do 100 lica, pa čini mi se, upravo iz razloga zato što se država nalazi u jednoj dosta složenoj situaciji u privrednom smislu, u ekonomskom smislu, da je "socijala" i nalazi se na prvom mestu, rekao bih, tretmana najvećeg broja građana naše zemlje, a upravo iz svih tih razloga morao bi se naći određeni modus da ti poreski obveznici pokažu način sticanja svog kapitala. Ovde ne plediram na to da krenemo u postupak ispitivanja porekla imovine i da se bavimo tim stvarima, ali rekao bih nečim drugim, pa da jednom dovedemo državu do mere gde će postojati odgovornost zakapital. Tvrdim, veliki broj poreskih obveznika koji su imali program pre 10, 12, 15. godina i bavilise određenom vrstom proizvodnje ili usluga, plaćali porez godinama po svakoj stavci i svakom obliku, imaju pravo da ne budu tretirani na način kako ih tretira naša javnost. Upravo iz tih razloga imam utisak da bi morala nekoliko uredbi da donese Vlada Republike Srbije, a gde bi bile razvrstane vrste kapitala i stvorili se uslovi da poreski organi mogu da rade na jedan pristojan način, rekao bih jednu mekanu poresku opciju, pa da se utvrdi ta forma i da svi poreski obveznici budu tretirani na taj način. Što se tiče poreza na promet i sada...
Da li želite da koristite narednih 10 minuta?
Još koji minut. Što se tiče tog tretmana, mi zaista nemamo ništa protiv, ali ranije smo...
Ne može još koji minut. Ako hoćete sledećih 10 minuta ili da ostavimo za naredno javljanje.
Nastavljam. Vidim da kolegama poslanicima nije ova tema interesantna, a porezi svakako nisu, ali su važni. Milka, za tebe su mnogo važni porezi, veruj mi, hala ti nije izgrađena u Užičkoj, treba ti novac. Mislim da ima značajnijih pitanja, kada je u pitanju porez na promet. Zaslužuje oslobađanje, rekao bih, dečja odeća, školski pribor i sva druga učila koja mogu pomoći razvoju populacije u Srbiji, jer osiromašeno domaćinstvo danas ima mnogo problema da može normalno da gaji i razvija porodicu, da uvećava broj članova porodice. Čini mi se da je to značajnije pitanje od onoga da se neka glasila, neki mediji nalaze u teškoj ekonomskoj situaciji. Možda se nalaze u ekonomski teškoj situaciji zbog tema kojima se bave. Možda narod više ne želi da kupuje novine zbog toga, jer u svim novinama piše isto. Možda ne pridaju tretman običnim građanima, koji su važniji od nekih važnih političara ili privrednim temama, socijali, sportu, kulturi ili bilo čemu drugom, pa je došlo do pada tiraža u javnosti. Možda su to ta pitanja o kojima treba razgovarati na jedan drugi način. Ako se neko zalagao za tržišnu ekonomiju, onda se pokazuje da se oni ne snalaze u toj tržišnoj utakmici. Zato mislim da ovo pitanje nema tako veliku važnost, bar za nas, nema ovako veliku važnost, jer druga pitanja su i te kako značajnija i važnija o kojima treba razgovarati. Pomenuo sam samo jedno. Iz tih razloga, mi nećemo podržati zakon o porezu na promet građana, niti zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Stamenković, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Nova Srbija.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u svom nastupu ću govoriti više o trećem zakonu, zbog toga što je to deo koji veoma interesuje i boli jug Srbije, mada mogu da kažem da je malo neprirodno spojena rasprava o dva poreska zakona sa zakonom o kontragaranciji Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori, kao garantu prema Evropskoj banci, itd. za obnovu puteva. Ovaj treći interesantan je za sve nas, a mislim da bi poslanici trebalo posebno da se zamisle zbog toga što je u pitanju novac koji sigurno treba prihvatiti, ali je znatno veći problem u drugom delu kako ga potrošiti. Za obnovu puteva, samo za multimodalni koridor deset, sapriključnim krakovima, nama treba dve milijarde dolara. Ovaj kredit od 76 miliona predstavlja i nažalost, može da bude iskra oko koje ćemo se daviti, jer nikome nije dovoljno, 430 kilometara puteva, a kao što kolega Mucić reče, verovatno se neće napraviti od ovakvog kredita, jer je to znatno skuplje, pogotovo računajući trasu kojom treba da prolazi. Nova Srbija, odnosno poslanička grupa, prihvatiće, normalno, ovaj zakon, kao i sve zakone koji obezbeđuju priliv sredstava; a ovakav priliv sredstava i investiranje u putnu mrežu predstavlja poseban vid javnih radova, koji našoj privredi, posustaloj, može da pruži i te kakvu pomoć. To, pre svega, važi za jug Srbije, jer jug Srbije, da vas podsetim, kroz njega treba da prođe upravo infrastrukturni krak, odnosno južni deo koridora deset od Niša do makedonske granice, koji preko Makedonije treba da nas spoji sa severnom Grčkom. To je izuzetno važan putni pravac, to je žila kucavica Balkana, koji je već godinama, a da ne kažem decenijama, zapostavljen. Vi kroz leskovačku opštinu imate 50 kilometara takvog puta da onaj kojijedanput prođe, više nikad ne dođe. Zbog toga, u statističkim podacima, pokazuje se mala frekvencija; normalno, trpi zbog toga jug Srbije, jer nema tranzitnog turizma, trpi Makedonija i posebno Grčka, koja ima izuzetno smanjenje turističkog prometa. Zahvaljujući drugom kraku i to kraku 10a koji je sporedni, deo turizma se odliva, odnosno turističkog prometa prema Bugarskoj i Crnom moru, a što je već izrazitije u poslednje vreme. Kažem, novci još nisu došli, a već se počelo sa manipulacijom što ne čudi, kada se zna obim sredstava koji je neophodan, kao i obim koji je na raspolaganju. Nas, na jugu Srbije, a zato smo, iskreno da vam kažem, u svim opštinama, svi na nogama, a zabrinjava izjava gospodina direktora Republičke direkcije za puteve, koji već određuje prioritete. U tim prioritetima, pozdravljam da je neophodna Ibarska magistrala. Znamo kolika je frekvencija, znamo koliko je saobraćajnih nesreća bilo zbog lošeg kvaliteta. Kamo sreće da se obnovi kompletna putna mreža prema Republici Srpskoj, pa da se uspostave bolje komunikacije sa našim prekodrinskim delom naroda. Normalno, severni krak od Beograd do Subotice je takav da ko god prođe njime, zna da je i to prioritet. Ali, sigurno nije prioritet veći od južnog kraka koridora, gde je sporedni krak "koridor 10a", a to je veza između Niša, Pirota, Dimitrovgrada i Sofije. Upravo zbog problema koji ima jug Srbije, da vam ja ne nabrajam tamo je industrija u potpunosti stala. Južno od Niša plate primaju samo oni koji su na budžetu, a samo pokoji zaposleni u preduzećima. I zbog toga ništa čudno, što je neraspoloženje prema novoj vlasti ovakvo, što se pokazuje i na glasanjima kod prethodnih predsedničkih izbora. Vi znate, južno od Niša, ko je dobio izbore. Stanje će biti još gore, zahvaljujući poreskim stopama koje smo usvojili kod usaglašavanja, odnosno harmonizacije odnosa Srbije i Crne Gore; jer privredna struktura na jugu Srbije, to su sve velika preduzeća i kombinati koji prave repromaterijal kome smo sada skinuli poreske stope, kompletno sva proizvodnja će stati. Ovo je jedina šansa da se pokrenu građevinski potencijali koje imamo - veliki su. Da se napravi infrastruktura oko tog južnog kraka koridora 10, što može da zaposli nove ljude i da bude podsticaj za budući razvoj tog regiona, koji je pogranični, kritičan, i treba da bude strateško područje Vlade Srbije. Zbog toga što svi gradovi od Niša do Soluna imaju strahovite probleme, jer se nama obećava godinama: tri godine unazad nam je govoreno - evo idućeg proleća, gotovo, dobijate ga. Još se nije krenulo. Vi znate da je rečeno da do olimpijade 2004. u Grčkoj, južni krak koridora mora biti gotov. On nije ni taknut! Šta to znači? Da je skinut sa prioriteta. Ako analiziramo uzroke skidanja, pa možemo čak i političku konotaciju, odnosno notu, u svemu tome da pridamo. Dana 12. juna u Solunu je bio veliki sastanak, tzv. "inicijative mreže otvorenih puteva na Balkanu", gde su prisustvovali predstavnici svih gradova iz južne Srbije, Makedonije i Grčke, pored kojih prolazi "južni krak" koridora 10. Doneli su jednu rezoluciju (ja nemam vremena da vam je čitam), napraviće se jedna žestoka akcija gde će kompletan jedan veliki konvoj ići od Soluna pa sve do Minhena da se pokaže da je to potpuno bezbedan deo puta, jer je i to jedan od razloga koji navode da se izbegava ovaj deo puta. I nažalost ili na sreću, imamo nešto zajedničko što nas izgleda stavlja u maćehinski odnos države prema jugu Srbije, isto kao i države Grčke prema severu. A šta je to u severnom delu Grčke? Lokalna samouprava i opoziciona centralna vlast, a vi znate da je to isto od Niša pa sve do Preševa. Znači li to da zbog tog lošeg stanja u kome je jug Srbije, i što je glasao zbog toga kako je glasao, jer je nezadovoljan, treba ga sada kazniti dodatnim privrednim propadanjem, i nikakvim mogućnostima da se pokrene?! Kontraproduktivan će biti efekat. Još gore će glasati u sledećem krugu. Ja zbog toga molim (neću koristiti u ovih drugih 10 minuta), da se kod određivanja prioritetnih pravaca još jednom zamislimo i da damo mogućnost da i taj jug Srbije, odnosno da nam Kosovo ne dođe do Niša, nego da ga strateški zaštitimo i da mu bar na kašičicu damo mogućnost života.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Poštovane kolege poslanici, moji prethodnici su negodovali zbog objedinjene rasprave ova tri zakona. I ako smo mogli da objedinimo raspravu po dva poreska zakona, potpuno je neprirodno da Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori bude u setu ovih zakona. Jedina zajednička nit sa ova dva zakona jeste taj što je predstavnik Vlade isti. Ako je to racionalnije i ekonomičnije onda da prihvatimo i taj razlog za objedinjenu raspavu i da prokomentarišemo i taj zakon. Ja bih od njega i počela svoju raspravu. Jer, Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori, kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj, po zajmu Republičkoj direkciji za puteve jeste Predlog zakona koji pre svega utvrđuje da je Republika Srbija kontragarant Srbiji i Crnoj Gori i da preuzima obavezu izmirivanja duga Republičke direkcije za puteve prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj. Taj zajam iznosi 76 miliona evra i određen je za finansiranje projekta obnove puteva u Republici Srbiji. Za sprovođenje ovog zakona rečeno nam je od strane Vlade da je potrebno obezbediti potrebna finansijska sredstva u budžetu, ali nam nisu rekli ni koliko ni kako. Takođe tražim prevashodno hitan postupak, jer je očigledno da su tenderi za izvođenje radova na ovim projektima već prikupljeni i da je potrebno da se što pre odluči za šta će se ovi krediti koristiti i ko će ove radove izvoditi. Nadam se samo, mada ministar nije ovde da nam to i potvrdi, da će ovi radovi, u sklopu zakona koji smo imali već u proceduri i to u ovoj novoj sednici, biti proglašeni javnim radovima i da će na taj način mnogi koji su na evidenciji nezaposlenih moći da pronađu posao i da će imati dodatne Ävajde od ovog kredita. Mi smo već imali u dva navrata, čini mi se, predlog ovakvih zakona, gde smo bili u situaciji da damo kontragaranciju za zajam koji je dobila Republička direkcija za puteve. Ovde se očigledno radi o povoljnom kreditu, koji ima rok otplate od 14 godina;da će se otplaćivati od 17. novembra 2006. godine, s tim što kamate, kako sam ja shvatila, počinju da se plaćaju odmah, i to je moja zamerka Vladi što nam u obrazloženju nikada ne kaže koliko ta fiksno kamata tačno iznosi, i kada počinje plaćanje kamata na ove kredite! Jednostavno ne možemo da odbacimo ovaj predlog zakona. Ukoliko Vlada smatra da je to jedini način da se kredit dobije, a očigledno jeste, tu su dogovori već završeni sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, samo se postavlja pitanje kako će se ti novci utrošiti i na koje putne pravce će se utrošiti, ko će te poslove dobijati? Nadamo se ne onako kako je to do sada bilo, neko poput Čumeta, nego velika građevinska preduzeća koja imaju veliki broj nezaposlenih i koji vape za poslom. Ukoliko to bude slučaj onda neke Ävajde od tog kredita možemo i da imamo, jer to na neki način pospešuje ovu granu privrede koja se bavi građevinskim poslovima; veliki broj ljudi tu biva zaposlen i ostvaruje platu, a to znači dodatne pare u budžetu od poreza i doprinosa. Valjda ćemo jednom imati i izveštaj Vlade po tom pitanju pa ćemo to znati. A, saznaćemo, verovatno iz štampe, ko koje poslove dobija, ko na kojim putevima radi, sa čijom opremom radi?! To je do sada uglavnom bilo plodno tle za raznorazne malverzacije ali se nadamo da su poučeni primerom iz bliske prošlosti ljudi iz Vlade odustali do takvog načina rada i da će ovo krenuti nekim legalnim tokovima, da naša građevinska preduzeća, koja imaju i operativu i stručni kadar, dobiju, naravno, na tenderu ove poslove i da od toga svi imaju neke koristi. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, mi smo Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji doneli krajem 2002. godine, s tim što je on počeo da se primenjuje 1. januara 2003. godine i imali smo u dva navrata izmene i dopune ovog zakona. Razlog za ovu izmenu, pored nekih tehničkih poboljšanja samog teksta, jeste što smo u međuvremenu doneli Zakon o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar i što se pokazalo kao neophodno da se i zaloga reguliše na neki način ovim zakonom. Takođe se predlaže produženje roka za podnošenje prijave za evidenciju imovine i uređuju ovlašćenja poreske uprave u postupku po podnetim prijavama, u funkciji povećanja fiskalne discipline i efikasnosti rada poreske uprave, predlaže se i proširenje ovlašćenja poreskog inspektora u toku poreske kontrole, kao i poreske policije u predkrivičnom postupku. To je ono sa čim mi ne možemo nikako da se složimo i što smo pokušali amandmanima da ispravimo, jer smo došli u situaciju, sa ovakvim predlogom Vlade, da stalno imamo neke specijalne snage policije, odnosno parapolicijske snage. To ide već toliko daleko da više ne znamo u okviru MUP-a šta ko radi, a pored toga stvaramo i poresku i finansijsku policiju što je previše i od čega bi trebalo da se odustane, s obzirom na to dau ovoj državi jasno treba da se razluči ko šta radi i po kojim ovlašćenjima - da ne dajemo ingerencije MUP-a poreskoj policiji ili poreskom inspektoru. To je dodatna presija i utiče na nesigurnost poreskih obveznika a takođe je teže izvršiti kontrolu, odnosno stvara se pogodnije tle za one negativne pojave koje se rađaju kod onih koji imaju veoma, veoma široka ovlašćenja, kao što je to ovde slučaj. Šta je novina ovde? Kod člana 7. da su službena lica i sva druga lica koja učestvuju u poreskom postupku dužnada, kao službenu tajnu, čuvaju, pre je to bio PIB, ovaj identifikacioni broj, a sada to ne predstavlja službenu tajnu. To je jedno poboljšanje teksta koje ne možemo ni da kritikujemo. Takođe se popravio tekst u članu 26. gde se taj jedinstveni poreski broj kvalifikuje kao jedinstveni i jedini brojfizičkog lica, preduzetnika i pravnog licaza sve javne prihode i zadržava se do prestanka statusa poreskog obveznika, što je jedino logično. Tu je bio jedan amandman - kada smo o ovom amandmanu razgovarali, prilikom njegovog usvajanja, i očigledno je Vlada sada shvatila da smo bili u pravu i da je potrebno na ovaj način regulisati taj poreski jedinstveni broj. Međutim, novina koja kaže da ako poreski obveznik ne prijavi sve kasnije izmene poreska uprava rešenjemoduzima poreskom obvezniku taj dodeljeni poreski broj, po našem mišljenju, nije dobro rešenje, jer on bez tog poreskog broja ne može da radi. Praktično dolazi do zaustavljanja njegovog poslovanja, a to ima štetne posledice ne samo po poreskog obveznika nego i po samu državu koja treba da ostvari dodatne prihode na osnovu njegove delatnosti. Član 67. reguliše kako se plaća porez. Odustalo se od prinudnog rada. Ako se sećate mi smo kritikovali to da može porez da se plati i u radu, materijalu ili uslugama, u skladu sa poreskim zakonom i na njemu "zasnovanim propisima". To smo okvalifikovali kao prinudni rad u nekom vidu i od toga se sada odustalo, ali se odustalo i od toga da se može platiti porez "prodajom stvari nadležnom državnom organu, na način i pod uslovima koje, u skladu sa poreskim zakonom, na predlog ministra, propiše Vlada." Imam utisak da se tu radi o stanovima i da je Vlada rešila stambene probleme svih članova Vlade i zaposlenih u Ministarstvu pa sad ne želi da na taj način kompenzira poreske obaveze određenih poreskih obveznika. Mislimo da je to pogrešno, da treba dozvoliti poreskim obveznicima dana ovaj način koji je u stvari jedan vid kompenzacije, a kompenzacija se zadržava kao način plaćanja poreza, da se zadrži, jer na taj način niko ne gubi a svi dobijaju. Vlada ima potrebe uvek za rešavanjem stambenih problema, ne samo članova Vlade nego pre svega tu mislim na MUP, na policiju: mislim da ima samo oko 20.000 zahteva zaposlenih u MUP-u koji su iskazali potrebu za rešavanjem stambenog problema, pa ako određene firme imaju mogućnost da na ovaj način kompenziraju svoju obavezu plaćanja javnih prihoda treba im to i dozvoliti. Pored toga, ono što nam se najmanje dopada i što najviše kritikujemo i pokušavamo našim amandmanima da ispravimo, a to ćete videti u raspravi u pojedinostima, to je način prinudne naplate. Jer sada Vlada ovde predlaže da, ako dužnik, ne izvrši plaćanje, po dospelosti, Poreska uprava vrši prinudnu naplatu iz novčanih sredstava sa računa dužnika poreskog obveznika, u skladu sa članom 95. ovog zakona". To se dnosi i na novčana i na nenovčana potraživanja, a smatramo da poreska policija i finansijska policija ne mogu da imaju tako široka ovlašćenja koja se tiču i mogućnosti privremenog oduzimanja sredstava za automatsku obradu podataka; recimo, ako se podaci na taj način vode kod poreskog obveznika i da je neprihvatljivo da se kod otkrivanja poreskih i krivičnih dela i njihovih izvršilaca poreskoj policiji daju ingerencije da privode i dovode navodnog osumnjičenog za izvršeno neko krivično delo iz ove oblasti. Pored toga što smatramo da krivična dela ne treba da budu regulisana ovim zakonom, nego isključivo jednim krivičnim zakonom, neprihvatljivo je zaista, ono samo što je u nadležnosti MUP-a i što mora da ostane samo u nadležnosti MUP-a, a što se tiče lišavanja slobode i prinudnog dovođenja osumnjičenog, da sada bude i u nadležnosti poreske policije. To znači da poreska policija mora da bude naoružana. Ona nema obavezu da ovo radi u saradnji sa MUP-om. To je nešto što apsolutno nije prihvatljivo sa stanovišta našeg pravnog sistema, iako se možda gospodinu Đeliću to čini ovako možda racionalnije, efikasnije. Njemu je u interesu samo da se javni prihodi prikupe, ali moramo da se držimo nekih pravila i da se zna ko je za šta u ovoj državi nadležan. Interesantno je da je članom 186. u kome je intervenisano - "poreski obveznik, fizičko lice i preduzetnik dužan je da u roku", sada "od deset meseci", a ranije je bilo šest meseci, "od dana početka primene ovog zakona podnese Poreskoj upravi prijavu za evidenciju ukupne imovine". Sećate se, to je bila novina, ukoliko je ta imovina u vrednosti od 20 miliona dinara. Ovde imamo produžetak roka i retroaktivnost u ovom članu, jer se traži, vidim amandmanom poslaničkog kluba DOS - Reforma Srbije, da se taj član primenjuje od 1. jula ove godine, a ovde nemamo u Predlogu zakona da je neophodno utvrditi opšti interes za tako nešto, i ovom prilikom upozoravam na tu činjenicu, jer mislim da imamo vremena da to usaglasimo sa zakonom i da ne radimo onako kako ne treba, mada nam se to često dešava. E, sada, što se tiče imovine koja podleže ovoj obavezi da se prijavi, a koja čini ovih 20 miliona dinara, ostaju te nepokretnosti: akcije, oprema za obavljanje samostalne delatnosti, ali se brišu umetnički predmeti koji često imaju ogromnu vrednost. Ne znam pod pritiskom koga se to radi i ne vidim nijedno obrazloženje koje je Vlada dala u prilog tome, da li je to pod pritiskom gospodina Karleuše koji tim umetničkim predmetima u ogromnoj vrednosti raspolaže, verovatno numizmatičke vrednosti, ali ne bismo morali da podlegnemo pojedinim lobijima i interesima ljudi koji su bliski vlasti. U članu 188. potrebno je da se kod založnog prava pribavi dokaz da nije dobro predvideti neki institut, pre nego što je on zakonom regulisan. Mi smo imali već kod ovog zakona, ako se sećate - predviđeno založno pravo na pokretnim stvarima, očigledno nije regulisano na način na koji je to dobro, odnosno taj način je u nesaglasnosti sa Zakonom o založnom pravu na pokretnim stvarima, koji smo kasnije dobili. Kada smo raspravljali o tom zakonu tada, govorili smo da je nemoguće nešto regulisati, normirati pre nego što se donese poseban zakon i određeni institut uvede u naše zakonodavstvo. Preko toga se tada prenebreglo onako kao nevažno, međutim, evo, sada se pokazala potreba da se čitav taj član koji je regulisao založno pravo preuredi, odnosno vidim da je potpuna izmena izvršena u tom pravcu. Toliko o zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet - opet potreba da se ovaj zakon menja zbog Zakona o finansijskom lizingu koji smo naknadno dobili i ovde neki izuzeci po pitanju finansijskog lizinga, a tiče se motornih vozila i plovnih objekata koji podležu obavezi godišnje registracije; tu je obveznik poreza, primalac lizinga, a znam da su postojali pritisci na Vladu da se taj porez plati tek nakon potpune isplate naknade, lizing naknade, odnosno ako si kupio automobil na lizing u periodu na četiri godine, isplaćuje se, da se porez plati, tek nakon te četiri godine, a Vlada očigledno nije baš podlegla tom pritisku, iako su se neki finansijski lobiji već upustili u ovaj posao i računali na tu mogućnost. To bi, naravno, bilo značajno za onog poslednjeg kupca na koga se preliva sva obaveza plaćanja poreza i... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Evo, vidite da je 20 minuta zaista malo da se..
Pa, pogledajte bolje, koliko je minuta, pročitajte.
Ne, ne, 21 minut, svejedno, ja nisam uspela da se dotaknem..
Kako svejedno, nije svejedno..
.. ovog zakona u potpunosti, ali pošto smo podneli amandmane na ovaj zakon, u raspravi u pojedinostima, imaćemo prilike da sve naše primedbe iznesemo. Nekorektno je zaista spajati raspravu o tri zakona u 20 minuta i koliko god sam se trudila da budem kratka i koncizna, nisam uspela da se dotaknem ovog jednog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, motiv za spajanje rasprave ova tri zakona jeste suštinski ista priroda ove problematike, dakle, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, izmene Zakona o porezu na promet i zakon o kontragaranciji. To jesu u suštini zakoni fiskalne i makroekonomske prirode i to je bio jedan od ključnih razloga zašto je rasprava o ovim predlozima zakona spojena. Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, izmena Zakona o porezu na promet, zakon o kontragaranciji donose nekoliko novina, nekoliko usklađivanja i preciziranja sa u međuvremenu donetim zakonima, pre svega sa Zakonom o finansijskom lizingu, a donose ravnomernije poresko opterećenje za različite socijalne kategorije stanovništva. Donose neka poreska oslobođenja na artikle, za koje smo se oduvek i zalagali, odnosno deklarativno tvrdili da su, odnosno da ne mogu biti tretirani kao roba i kao sva druga roba, ali tako je bilo kod knjiga i kod dnevne štampe;mislim da je izuzetno dobro to što ovaj predlog zakona predviđa da se porez na publikacije, a pre svega je to važno zbog stručne literature, i porez na dnevnu štampu, a da važno zbog povećane zavisnosti medija i zbog mogućnosti tržišta, odnosno da kvalitet u toj oblasti zahvaljujući manjem opterećenju dođe do izražaja. Dakle, zakon o izmenama Zakona o poreskom postupku je važan utoliko što precizira neke momente koji se vezuju za obezbeđenje potraživanja države kao poverioca, odnosno ukoliko postoji založno pravo na pokretnim stvarima upisanim u registar koje smo ustanovili jednim od zakona koji je bio u toku redovnog zasedanja, dakle, tačno je predviđeno na koji način je moguće da se izvrši obezbeđenje ili da nije neophodno da se izvrši oduzimanje pokretne stvari, utoliko što je i svrha ovog instituta da se kroz zadržavanje ovih stvari ostvaruju prihodi i da se kroz korišćenja sredstava obezbeđenja isplaćuju obaveze, odnosno ta obaveza koju dužnik ima prema poveriocu. Slično je i sa neuknjiženim nepokretnostima, odnosno čak možda većina nepokretnosti u Republici Srbiji nije uknjižena, nije bila u režimu zemljišnih knjiga, izmenama, odnosno donošenjem Zakona o katastru i premeru nepokretnosti nije dramatično poboljšana situacija, jer u tom smislu na mnogim područjima imamo sistem tapija i nemamo dovoljno obezbeđenja potraživanja, odnosno ne postoje mehanizmi kojima bi se to obezbeđenje moglo ostvariti. Ovaj zakon predviđa, između ostalog, i na koji način se vrši zaplena takvih nepokretnosti kod kojih ne može uknjiženjem da se ostvari založno pravo i ne može da se ostvari obezbeđenje na potraživanju pa ni obezbeđenje potraživanja države na osnovu poreskog opterećenja. Produženje roka za evidenciju nepokretnosti, odnosno evidneciju imovine koja prelazi 20 miliona dinara, obezbeđuje ravnomernije poresko opterećnje, ostavlja više vremena onim građanima koji su najbogatiji, koji imaju najveću platežnu moć da prijave svoju imovinu nezavisno od toga da li se radi o nepokretnim stvarima, o imovinskim pravima, o akcijama, o pokretnim stvarima i da se na taj način, na osnovu te odredbe, na osnovu takvog opredeljenja izvrši provera da liprijava koju su ti poreski obveznici dali u vezi prijavljivanja imovine, odnosno prijavljivanja prihoda odgovara stvarnom stanju stvari i istini. Na taj način se stvaraju uslovi da to poresko opterećenje bude ravnomernije i da budu više opterećeni oni građani čija je platežna sposobnost veća, odnosno čija je imovina veća. Dakle, radi se o procesu. Ovo sasvim sigurno nije utvrđivanje porekla imovine, ali isto tako sasvim sigurno je pravednije nego kada bismo zanemarili tu razliku u primanjima, i opredeljuje jedan mehanizam koji će omogućiti ne za sve, ali za dobar deo naših građana koji imaju veliku platežnu moć ili veliku imovinu ali ne prijavljuju sve svoje prihode, da budu podvrgnuti oštrijoj finansijskoj disciplini. Kod izmena Zakona o porezu na promet neobično je važno da su od poreza na promet oslobođene knjige, časopisi, štampa štampani mediji, štampane publikacije, to je dobro i sa načelnog stanovišta, opredeljivanje poreza za knjige ili opredeljivanje poreza za dnevnu štampu, kao da se radi o nekoj drugoj robi, sasvim sigurno nije principijelno. Neobično je važno da publikacije, posebno dnevna štampa, budu što manje fiskalno opterećene i da na taj način kroz što veću fiskalnu nezavisnost ostvare i neposrednu i faktičku nezavisnost i u tom smislu ova odredba sasvim sigurno doprinosi takvom procesu. Do sada smo imali situaciju da su komisije, koje su na nivou Vlade, odnosno na nivou Ministarstva formirane, opredeljivale za koje se publikacije naučnog, stručnog ili umetničkog karaktera ne plaća porez, što je za sobom nosilo nekoliko posledica koje nisu bile pozitivne. Dakle, prvo, preveliko administriranje u toj oblasti, koncentracija administracije u oblasti u kojoj ona ne treba da postoji; dalje, mogućnost arbitriranja u krajnjoj liniji kod donošenja takvih odluka, jer kad su odluke pojedinačne a donose se u oblasti gde se hiljade publikacija svake nedelje ili svakog meseca štampaju u Srbiji, neminovno za sobom povlači ili nemogućnost dovoljno studioznosti prilikom opredeljivanja oslobađanja od poreza, ili, čak, mogućnost arbitrernosti koja u tolikoj masi publikacija ne mora biti namerna. U tom smislu ovaj proces omogućava da oni artikli naučno-umetničkog karaktera koji treba da budu oslobođeni, budu oslobođeni poreza i omogućava da na tržištu knjiga i na tržištu štampe publikacije budu jeftinije, što će sasvim sigurno povećati opšti kulturni nivo, ili nadajmo se, kulturni nivo našeg stanovništva. Dalje, ovaj zakon prilagođava opredeljivanje plaćanja poreza na promet u skladu sa institucijom finansijskog lizinga, koju smo takođe uveli na nekoj od poslednjih sednica redovnog zasedanja. Finansijski lizing po svojoj prirodi, sam po sebi, omogućava da se bez velikog ulaganja ili bez ikakvog ulaganja novca dođe u posed savremenih mašina, savremene opreme, da se kroz korišćenje tih savremenih mašina ili savremene opreme stiče dobit, da se isplaćuje naknada na osnovu tog postupka. Ali činjenica da se radi o instituciji koja je izuzetno povoljna i omogućuje privređivanje bez velikog ulaganja, govori u prilog tome da ne bi bilo konsekventno da se i ova oblast ne pokrije porezom na promet, odnosno da ova oblast ostane neoporezovana - po prirodi stvari ona ne može imati beneficirani odnos u odnosu na imovinu koja se već nalazi u svojini i ne bi bilo prirodno da je tako. Zakon o kontragaranciji jeste zakon koji se vezuje za obavezu Republike Srbije da bude kontragarant u garanciji koja je opredeljena za izgradnju puteva u Republici Srbiji i ti iznosi su signifikantni, dakle, radi se o 76 miliona evra, pod izuzetno povoljnim okolnostima za izgradnju puteva i za izgradnju infrastrukture u Republici Srbiji. Znamo da je razvoj privrede, odnosno jedan od preduslova za razvoj privrede sasvim sigurno i razvoj infrastrukture i u tom smislu možemo da kažemo da i oko ovog zakona nema dileme da li ga treba podržati ili ne. Dakle, sva ova tri zakona po svom obimu nisu velika, ali svaki od njih donosi izvesno kvalitativno poboljšanje u našem zakonodastvu; s obzirom na preciziranje instrumenata poreske politike, tako i s obzirom na oslobađanje nekih izuzetno važnih argikala od plaćanja poreza, alisigurno i zbog toga što omogućava razvoj infrastrukture, odnosno omogućava veće i pravednije opredeljivanje poreskog opterećenja u odnosu na nivo socijalne razvijenosti određenih struktura našeg stanovništva. U tom smislu poslanički klub DOS - Reforme Srbije podržaće ove zakone. Hvala lepo.
Hvala. Za reč se javio i narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, u ovoj raspravi imamo spojena tri zakona koja nisu slična po sadržini, čak ovaj treći zakon daleko je od toga da može da se uvrsti u zajedničku raspravu sa prva dva, kada je već tako poslanička većina izglasala. Prvi zakon je Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, imamo izmene koje su uglavnom tehničke prirode. U toku je reforma naše poreske administracije i sigurno da je to jedan veoma značajan proces. Demokratska stranka Srbije u više navrata je taj proces podržala i svojom podrškom zakonu, samom originalnom Zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, dala je na znanje da se zalažemo za reforme našeg poreskog sistema. To jesu ključne reforme u fiskalnoj oblasti. Međutim, sada imamo neka tehnička prilagođavanja. U startu nije moglo da se vodi računa o svemu i te tehničke izmene su potrebne. Ono što je suština ovih izmena, što izlazi iz oblasti samog tehničkog prilagođavanja, jeste data mogućnost da se odloži prijavljivanja imovine za poreske obveznike po osnovu poreza na imovinu. To je nešto što je samo prihvatanje postojećeg stanja. Sigurno da predlagači Zakona o poreskoj administraciji kada su predložili zakon krajem prošle godine, nisu smatrali da će doći do ovoga do čega je došlo. Međutim, situacija se menja, i politička i ekonomska, i određeni pritisci su doveli do toga da makar poslanička grupa DOS, ako ne i ministar Đelić, prihvate ovo što je zakonom dato, a to je odlaganje poreza na imovinu naših bogatih sugrađana. Ono što DSS, takođe, smatra u ovom zakonu da nije prihvatljivo,to je član 16. koji menja član 135. Zakona koji ulazi u ingerencije poreske policije, odnosno daje joj dodatnu ingerenciju da može i prinudno da dovodi poreskog obveznika, praktično, tu se sudara sa ingerecijama i klasične javne bezbednosti, što sigurno nije dobro i o tome će sigurno govoriti moj kolega Đorđe Mamula. To je jedna pravno neodrživa situacija. Ove druge tehničke stvari, vezane za sam zakon, Demokratska stranka Srbije podržava i mi ćemo glasati za ove izmene i dopune zakona, ali ne mislimo nešto previše dobro o njima. Ovo su tehnička prilagođavanja i odraz više trenutne nužnosti, trenutne ekonomske situacije, nego što su neka rešenja koja u sebi sadrže viziju u sistemu razvoja poreske administracije. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, u originalnom Zakonu to je ministar Đelić rekao - imamo tri bitne izmene. Tu je pogrešio. Zakon ima dve bitne izmene, odnosno jednu tehničku i jednu suštinsku izmenu. Tehnička izmena je vezana za prilagođavanje Zakona o porezu na promet Zakonu o finansijskom lizingu i to je ono što je za DSS prihvatljivo. To su tehničke izmene koje su dobro urađene, po našem mišljenju. Tu nije ništa sporno. Zakon o finansijskom lizingu još nije počeo da živi, tako da ovo samo donošenje izmena i dopuna Zakona o porezu na promet vezano za finansijski lizing, nije zakasnelo. Što se tiče poreza na promet na knjige, časopise, publikacije, to je nešto što je biloi u prethodnim izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, a njih je bilo nekoliko. Bilo je reči o tome i opozicione stranke, pre svega DSS je insistirala na tome da se ovo pitanje uredi tako da se knjige, publikacije i časopisi oslobode od poreza na promet. To je slučaj u većini ostalih zemalja. Doduše, tamo ne postoji kategorija poreza na promet, ali ostali vidovi poreza koji tamo postoje uzimaju u obzir posebnost te grane - izdavaštva. To je dobro, mada je zakasnelo. Ono što je najčudnije u ovom zakonu, odnosno to i nije predmet zakona, to je amandman DOS-a, koji je potpisao gospodin Pajtić, to je tretiranje fiskalnih kasa. Fiskalne kase koje su definisane u izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, nisu predmet ovih izmena i dopuna tako da je vrlo čudno da to pitanje može amandmanski da se tretira. Znači, nešto što nije samim zakonom tretirano, bar je do sada takva praksa bila, ne može ni amandmanski da se tretira, odnosno ne može da se dodaje novi član koji tretira drugi član originalnog zakona. Nemamo mišljenje Zakonodavnog odbora, ali tu bi trebalo zauzeti jedinstven stav. Ono što je mnogo bitnije od ovog pravnog izuzetka koji nam je danas ponuđen, to je sama suština koju je dao predlagač Bojan Pajtić, odnosno DOS - Reforme, a to je i ministar Đelić naglasio kao treću važnu izmenu u Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, a to je sam čin odlaganja uvođenja fiskalnih kasa za maj iduće godine. Dato je obrazloženje da se time izlazi u susret domaćim proizvođačima fiskalnih kasa, budućim proizvođačim fiskalnih kasa, pre svega EI "Niš". Mislim da ovog puta to nije slučaj. Ako se sećate, mnoge poslaničke grupe, a i sama DSS, imale su određene rezerve po pitanju uvođenja fiskalnih kasa i po pitanju toga da li je domaća industrija sposobna da te fiskalne kase napravi. Ono što je mnogo važnije po pitanju toga - da li su nam u ovom trenutku, u ekonomskoj situaciji kakva je bila pre nekih šest meseci, te fiskalne kase uopšte potrebne, odnosno kada te fiskalne kase treba uvesti? Mislim da suština ovog amandmana kolega iz DOS-a, u stvari, nije izlazak u susret domaćoj elektronskoj industriji, nego prihvatanja postojećeg stanja, a to je: da u ovom trenutku kada je recisija dostigla vrhunac, kada, ne samo u društvenom koji odlazi, državnom sektoru, nego i u privatnom sektoru, nema dovoljno ni obrta, niti je promet povećan, odnosno on se smanjuje, industrijska proizvodnja se smanjila. To je prihvatanje postojećeg stanja da bi fiskalne kase bile još jedan dodatni teret, pre svegatim privrednim subjektima i sigurno bi one izazvale ogorčenje u postojećoj situaciji. Verovatno se Vlada, odnosno DOS pragmatski po tom pitanju ponaša i to pitanje, te fiskalne kase odlaže za maj iduće godine. Ono što je interesantno, takođe, kako će ta odložena reforma bitna stvar za funkcionisanje trgovine na malo, kako će se u to uklopiti nešto što je najavljeno, što se dugi niz godina najavljuje, najavljivano je već i po socijalistima, naročito je o tome reč bilokada je DOS preuzeo vlast, a to je uvođenje poreza na dodatnu vrednost. Svi se sećamo da je ministar Đelić najavio da će porez na dodatnu vrednost biti uveden od početka 2004. godine. To je nešto što moramo da uradimo. Mi smo poslednja zemlja u Evropi koja će to uvesti. Bosna i Hercegovina će takođe pre nas to uvesti, mislim, negde u avgustu ili septembru. Kako ćemo ići dalje u te reforme ako naša poreska administracija, a pre svega poreski obveznici ne budu informatički i ne budu dovoljno edukovani na samu primenu poreza na dodatnu vrednost? Plašim se da idemo ka tome da nas sadašnja situacija u privredi vodi ka tome da dođemo do odlaganja tog poreza na dodatnu vrednost, ali ministar će to verovatno da odgovori. Inače, sva tri dela zakona su prihvatljiva. Znači, ova dva dela i ovo odlaganje sa primenom fiskalnih kasa su nešto što je više, ne izraz vizije, nego izraz prilagođavanja postojećoj situaciji - kao takvo, DSS-u je prihvatljivo. Mislimo da je to u ovom trenutku dobro za našu privredu. Ove druge stvari su čisto tehničko prilagođavanje, tako da ćemo mi, takođe, glasati i Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Za razliku od ova dva, treći zakon o kontragaranciji, smatramo da je u najmanju ruku problematičan, s obzirom na to da reguliše jedno pitanje zaduživanja koje je generalno problematično u našoj državi. O tom pitanju smo mnogo toga govorili, jer mi polako ulazimo u dužničku krizu. Ovo je još jedan dodatni namet. Što se tiče oblasti za koju se ovo zaduživanje namenjuje, dosta je bilo reči o zloupotrebama u toj oblasti. O tome će moj kolega Cvetković više da govori. To su dva razloga koja su nas navela da budemo protiv ovog zakona.
Da li još neko od šefova ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu u načelu. Obaveštavamo vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pismenom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, dostavile poslaničke grupe. I po prijavama i po redosledu u zajedničkom načelnom pretresu o poreskim zakonima, prvi govornik je narodni poslanik Pal Šandor, a neka se pripremi narodni poslanik Slavoljub Matić.
Poštovane kolege, gospodine ministre, javio sam se zbog jedne jedine rečenice. Vi ste to kazali kao jednu reč, a ja mislim da sa ove skupštinske govornice mora na to da se skrene malo više pažnje. Mislim da čitav set poreskih zakona, pa i nekih drugih zakona koji nam slede, recimo, o političkom organizovanju i o svemu ostalom, neće moći da se uradi kako treba i građani Srbije u sve to neće poverovati dok se ne donese zakon o zaštiti podataka. Svaka ozbiljna država takav zakon ima. Znači, ne može bilo ko u bilo kojoj upravi, bilo koji poreski činovnik da vam gleda koju imovinu imate, kako imate, koji je katastarski broj, koja je parcela, koja je površina itd.! Niko ozbiljan, mislim, bez tog zakona, u stvari, bez mogućnosti pravne zaštite, neće prijavljivati imovinu i to neće funkcionisati kako treba. Prema tome, mislim da je trebalo obrnuto pristupiti celom problemu - doneti zakon o zaštiti podataka: ličnih podataka, poslovnih podataka, imovine i svega toga, da mi kao građani budemo zaštićeni. Plašim se da ćemo, kao što smo imali do sada slučaj kod političkih organizovanja itd, svaka vlast gleda ko je potpisao za koju stranu, ko je kome blizak, šta ko kome radi! Znamo za vreme Miloševića, kad selo glasa, neko protiv njega, onda oni ne dobiju naftu, kada je bila naftna kriza! Ne kažem da će svakidašnja vlast u Srbiji tako raditi, ali građani su nepoverljivi i misle da to uvek tako funkcioniše, da onaj ko je na vlasti preferira svoje, a kada su u opoziciji, onda budu kažnjavani. Znači, moramo da stvorimo neku pravnu osnovu koja će tu vrstu podataka štititi na način kako se to štiti u Evropi. Kada dođemo u situaciju da imamo pravne garancije zaštite podataka, kako se to u Evropi radi, onda možemo naterati naše građane da prijavljuju sve što imaju i da plaćaju porez i da budu, hajde da kažem, eurikompatibilni. Dok to ne uradimo, mislim da je sve iluzorno. Možemo doneti i ovajzakon, možemo reći da je njih 200 i ne znam koliko podnelo za imovinu. Sećate se kod Zakona o ekstraprofitu, rekao sam, za imovinu koja se prijavljuje, a imali smo tu neku uredbu ili zakon o prijavljivanju imovine političkih funkcionera! Tamo sam predložio sanekoliko amandmana, kome se to prijavljuje i ko sme da ima uvid u te podatke. To je naglo povučeno. Toga sada, recimo, više nema, a bilo je pre dve godine, nema tih stvari sada. Prema tome, dok god ne dođemo u situaciju da štitimo na pravni način sve ono što građanin prihvata kao svoju izjavu i da ne može bilo ko da mu čeprka, da ne može bilo ko da mu vidi koji je imao prihod, da ne može da vidi privatne, znači, njegovo vlasništvo. Drugo je sfera javnosti i rad preduzeća itd, ali tu dok godto ne osiguramo na pravi način, mislim da naš poreski sistem neće funkcionisati. Prosto, molio bih vas i sugerisao bih vam sa ovog mesta, da pokrenete na Vladi, ako je ikako moguće, da se donese i taj setzakona koji se tiče pravne sigurnosti građana u ovoj sferi koja je vezana za njihovu imovinu. Kada to uradimo, onda ćemo moći da krenemo i da zahtevamo od njih da budu politički odgovorni i da budu lojalni prema državi. Država, pre svega, mora da pokaže lojalnost prema njima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Slavoljub Matić, neka se pripremi narodni poslanik Velimir Simonović.
Svejedno, kako god bilo, treba biti uvek dostojanstven, hvala Bogu. Potrudiću se da, u prisustvu ministra, kažem nešto što je bitno za ove zakone. Još jedanput ću ponoviti ono što je rekao zamenik predsednika poslaničke grupe DSS-a, da ćemo podržati ova dva poreska zakona, jer smatramo da oni na neki način čine da sami zakoni koji su doneti tokom prošle godine, efikasnije deluju na naš život. Posebno je bitanamandman koji reguliše, tj. oslobađa štampane medije poreza na promet. Međutim,ne mogu politički da ga ne prokomentarišem: u trenutku kada Republička vlada očigledno ima brojnih problema sa pisanim medijima koji izlaze sa onim čime izlaze već, ovo je jedan vid dodvoravanja kako bi pisanim medijima omogućili da budu u tom, da kažem, punom kontaktu sa Republičkom vladom, ali ovo je pokušaj, naravno, da taj kontakt bude pozitivno konotiran, bar kada se zapiše u medijima. Nadam se da to bitno neće uticati na kritički stav medija prema svim vlastima, pa i prema Republičkoj vladi, koja je predlagač ovog amandmana. Nadam se, svakako, da te "slobode štampe" u Srbiji predstoje, a naravno, o elektronskim medijima, već su se ovde brojne priče pričale,pa će biti nepotrebno da o uticaju republičkih vlasti, a posebno u trenutku kada nemamo dodeljene frekvencije elektronskim medijima,o tom uticaju, prosto, nema razloga pričati ovog trenutka. No, da se vratimo na temu. Što se tiče ušteda, tj. budžeta, ministar Đelić kaže da, negde, oko 600 miliona dinara, faktički, Republički budžet na ovakav način se oprašta. Nije neka suma, ali čini mi se, ne samo meni, puno ćeznačiti štampanim medijima. Što se tiče unapređenja u onom delu koji se odnosi na finansijski lizing, mi u životu još nismo osetili blagodeti finansijskog lizinga i zakona koji smo doneli pre nekoliko meseci, pre mesec i po - dva u ovom domu, ali hajde da kažemo da će u okviru poreskog zakona i taj deo unaprediti naš život. Ono što je bitno i što nam se iznenada pojavljuje u vidu amandmana šefa poslaničke grupe DOS-a, Bojana Pajtića, nešto je što je i sam Odbor za finansijeprihvatio, a mislim na rok uvođenja fiskalnih kasa. Pitao sam, kao član Odbora, ministra Đelića - dokle ćemo odlagati? Odložilli smo već za godinu dana, a potom, evo, još pet meseci odlažemo, a pošto je Đelić prihvatio taj amandman poslaničke grupe DOS-a. Ministar mi je odgovorio, možda je to ovde i među nama, da su neke države fiskalne kase uvodile, nekih, osam godina. To jeste problem, znamo svi koji se bavimo nekim privatnim poslom, jeste problem odvojiti ozbiljan novac za fiskalnu kasu,jeste problem kao država organizovati fiskalne kase, ali mislim da odlaganje ničemu ne vodi i imam utisak, živi bili pa videli. Podržaćemo mi i to odlaganjeza pet meseci. Videćete, negde u maju mesecu 2004. godine, ovakva kakva jeste, Republička vlada, naći će opet neki razlog da se to možda odloži za početak 2005. - pa onda sve dok ova Srbija ne dobije jednu vlast koja ono što obeća sprovodi u delo, teško da ćemo imati oročen, jasno zakonski oročen datum uvođenja i fiskalnih kasa, a da ne pominjem nešto drugo. Što se tiče porskog postupka i poreske administracije, moram prvo da kažem, bez obzira što mi se čini da unekoliko poznajem i privredni život i rad finansijskih organa kontrole, od nove godine ne vidimo šta radi poreska policija. Da li može ovde neko da mi kaže, na koji način se organizovala, da li je to u skladu sa onim što smo čuli na kraju prošle godine, šta se dešava sa organima poreske policije, gde je smeštena, na koji način funnkcioniše. To je prvi i osnovni problem. Sve iz toga proističe. Prvo, nedisciplina. Kažete i sami da se tek 200, najverovatnije, ekstraprofitera, za koje sada sekiramo ministre, kako će spavati, plašimo se kako će spavati oni koji nisu godinama prijavljivali porez, niti svoju imovinu. Dobro, neka to bude zarad napretka ovog društva i ove države, ali znajte, pitam se opet povodom amandmana Bojana Pajtića, koji takođe odlaže početak primene ovog zakona, tj. odlaže rok u kome je potrebno prijaviti neprijavljenu imovinu,pitam se da li će to bidi miran san i pitam seuopšte, zašto ti ljudi do sada nisu prijavili tu imovinu i da li mislite da će odlaganjem roka, oni uopšte prijaviti tu imovinu!! Mislim da neće. Mislim da je ta imovina već davno prijavljena preko drugih lica, a naravno da je u posedu onih koji su je nelegalno ili podznakom pitanja, već kako, stekli! Mislim da uopšte ta naša priča o ekstraprofitu i tim ekstrabogatašima, mislim da zalazi u onu, isključivo političku priču, a vezano za način finansiranja političkih stranaka. Bez tog zakona, ministre, nema reformi u Srbiji. Bez tog zakona, nema početka moralnog preporoda naše Srbije. Čini mi se da prvi zakon ovde, u ovom domu, treba da bude taj zakon, pa potom svi ostali zakoni. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Tomović.
Dame i gospodo, "Telekom Srbija" se profinio i šalje nam telefonske račune na finom papiru, vrlo detaljno sve obrazloženo i ja se tu jako iznenadim, nisam znao, nekako je to promaklo mojoj pažnji, da mi plaćamo porez na telefonske račune. Dakle, naša pošta umesto da vam nudi razne mogućnosti i da vas stimuliše da koristite telefon sve više, mi smo uveli porez na telefonske račune. Znači, nemojte telefonirati, jer ćete platiti porez na to. Ja znam, u razvijenim zemljama vam nude razne mogućnosti da što više koristite telefon. Ranije dok nije bilo mobilnih telefona, u Americi su vam nudili u svakoj sobi aparat, i u kupatilu i u kuhinji. Onda vam pošta daje nekakve bonitete, pa je moj bivši student koji živi u Americi na taj način zaradio avionsku kartu od Amerike do Beograda. Na uštedama koje mu pošta daje. Drugo pitanje, na koje sam hteo da skrenem pažnju lično gospodinu Đeliću, a to je, dao mi je jedan zanatlija u Beogradu frizerski salon, gde ja koristim njegove usluge, brošuru, koja sadrži novine kod plaćanja javnih prihoda. To je neverovatno. Da bi vas malo zasmejao danas, ja ću vam pročitati jedan pasus kako se izračunava kontrolni broj po modulu 22. "Kontrolni broj sastoji se od jedne cifre i izračunava se tako što se utvrdi ukupan broj numeričkih cifara, iz kojih se sastoji drugi po redu u niz-pozivu na broj, koji se odnosi na šifru obveznika. (Prvi niz od tri cifre odnosi se na oznaku opštine). Tako dobijen numerički podatak se pomnoži sa prvom cifrom niza, a sledeća cifra se množi sa ukupnim brojem numeričkih cifara, umanjena za jedan i tako redom, gde je poslednji proizvod proizvod, poslednjih cifara u nizu sa brojem sedam. Ovi proizvodi se sabiraju i zbir se deli sa 11. Celobrojni ostatak dobijen ovom operacijom se oduzme od broja 11 i taj rezultat predstavlja kontrolni broj". Ali, taj broj po modulu 22 je uvek dvocifren, a ne kaže se zašto se uzima druga cifra, a ne prva. To nije ovde objašnjeno. Gospodine Đeliću, dalje vidim, na sledećoj strani, 24 najčešće korišćenih uplatnih računa javnih prihoda. Znači, ima ih više. Vi treba da nađete nekog stručnjaka koji će vam uprostiti poreski sistem. Što je sistem prostiji, on je efektniji. Da vam kažem kako je plaćao otac ovoga zanatlije porez u Kraljevini Jugoslaviji. Imao je poresku knjižicu, pošto već dobije u januaru, a ne kao mi u julu, rešenje o porezu za tu godinu, ode u poresku upravu, kupi markice i za svaki mesec zalepi markicu u poreskoj knjižici i završio je posao. Ovaj zanatlija me je zamolio da mu pomognem da odredi kontrolni broj. Ja pitam kako da odredi kontrolni broj onaj ko je završio osnovnu školu, i to možda poodavno. Zašto ne bi mogao on da plaća porez kako se plaćalo nekada. Vi kažete da to nije savremeno, nije moderno itd, ali ja vam kažem uprostite ovo, biće mnogo efikasnije.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović, neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ispričaću vam najpre jedan istinit događaj iz vremena one jedinstvene Jugoslavije, u kojoj nas je bilo negde 20 miliona, i objave podatke o zaduživanju, da tih 20 miliona duguje negde oko 21 milijardu dolara. Jedan šumadijski domaćin, sa sve šajkačom i torbicom dođe u Narodnu banku i kaže: "Ko je ovde glavni, došao sam da se namirim?" Raspravljaju oni ko je glavni, i šta da se namiri, a on kaže: "Slušajte ovako - moja je kuća domaćinska, mi imamo obraz i čast, ja hoću da znam koliko mi dugujemo, da ja vama to platim, da vi više kada pitate ko je dužan ne pominjete moju kuću, da mi date priznanicu, a ubuduće kada budete hteli da se zadužujete da me pitate"! U čemu je analogija? Analogija je u tome što se mi opet zadužujemo, što se mi kod zaduživanja ne pitamo, a pitamo se i pozivamo da usvojimo nešto što bi trebalo da predstavlja kontragaranciju. Naime, ovde se vrlo jasno kaže da je sporazum o zajmu zaključen 31. jula 2002. godine. Skoro pre godinu dana, za projekat obnove puteva Republike Srbije. Samo to i ništa više. Dakle, to naravno provocira mnoga pitanja. Zašto? Zato što nam nije poznata sadržina sporazuma. Mi i ne znamo šta u sporazumu stoji, mi ne znamo da li je bilo potrebno da se zadužimo, ne znamo za šta smo se sve zadužili. Podrazumeva se u nekoj privredi, u nekom realnom svetu da se pre nego što se čovek zaduži napravi neka investicijska studija. Da se u okviru te investicijske studije kaže šta će biti predmet investicija. Vrlo taksativno: koliko će trajati ti radovi, šta će biti obim tih radova, koliko će ljudi biti zaposleno, koji su efekti iz toga, i konačno, kakva je finansijska konstrukcija finansiranja. Šta imamo, šta nam treba, gde, kako i od koga da pozajmimo. Mi to ne znamo. Mi sporazum nismo ni videli, a od nas se traži da damo kontragaranciju. Sada, pošto ne znamo šta u sporazumu piše, pitam hoće li pare koje će se na ovaj način obezbediti biti potrošene delom da se servisira ono što je već potrošeno za puteve, ono što je već plaćeno biznismenima, ili će to da budu pare koje će se utrošiti za nešto novo. Naravno da se nameće i sledeće pitanje: a zašto baš sa tom bankom sporazum, jer je jedino ona htela da nam da, i da li je ona najpovoljnija? Ako jeste najpovoljnija, u čemu i zbog čega je najpovoljnija? Naravno, u javnosti se čuje poslednjih meseci da je Narodna banka jedan deo sredstava koji se kao depozit, od banaka koje prikupljaju devize, oročila kod devizne banke u Londonu. Otuda moje pitanje, vrlo profesionalno. Ako je to tačno, zašto ta banka kod koje stoje naše devize oročene nije bila garant, jer to je običaj u poslovnom svetu, nego sada mi treba da se javljamo kao garanti? Ako je to takođe tačno i ako iz toga ima efekata, zašto se onda Narodna banka Srbijenije javila kao neko ko će da da ovaj kredit našoj Republičkoj direkciji da ne uzimamo od ovih u svetu.?! Mnogo ima pitanja koja počinju sa zašto, na koje možda je odgovor jednostavan, ali ga mi nemamo, a ono što principijelno smeta to je zbog čega mi o tim stvarima raspravljamo u postfestumu, a ne pre nego što se uopšte došlo u situaciju da se o tome zadužuje. Iz tih razloga smo mišljenja da bi Predlog ovog zakona trebalo povući iz procedure, dati ova objašnjenja koja su neophodna i da onda tek kada vidimo šta je, zašto i gde je o tome da se i tada izjašnjavamo. Pre toga mislimo da se od nas samo traži da budemo glasačka mašina i da se traži puko pritiskanje tastera sa oznakom za "za", a mislim da to nije svrha ni predlagača, a naravno, ni uloga, ni zadatak nas poslanika. Hvala vam lepo, i očekujem da će ovaj moj predlog biti prihvaćen.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, neka se pripremi narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo poslanici, prošli put kada je bio poreski set zakona, gospodin ministar je šetao po Americi, a sada šeta ovde po sali. Ne možemo da znamo kako da nam objašnjava ovo što predlaže. Izgleda da je u toj šetnji malo izgubio kompas pa ne shvata da je on samo ministar finansija Republike Srbije, već zamišlja da je ministar finansija interpola ili slično. To je zbog ove odredbe da građani i državljani Republike Srbije treba da plaćaju porez na pokretnu imovinu koju imaju na teritoriji Republike Srbije i inostranstvu. To je jedina praksa u svetu koja se ovde uvodi sa nekim novim eksperimentima i sa gospodinom ministrom Đelićem. Jer, u suštini, ta nepokretna imovina nije na našoj teritoriji i mi nemamo nikakvo pravo da od nje finansiramo budžet. Sve ovo što gospodin Đelić radi ovde kroz ovaj set poreskih zakona, koje obrazlaže kao predlagač Vlade, znači u ime Vlade, jeste očajnički pokušaj Vlade Republike Srbije i gospodina Đelića da napune budžetski deficit koji nastaje zbog njihove poreske politike i načina na koji vode ovu državu, pa i taj primer naplate pokretne imovine koja se nalazi u inostranstvu, a drugi je da poreska uprava dobija, mogu reći, čak mnogo veća ovlašćenja nego što to igde u svetu postoji. Sada, recimo, poreska uprava ima pravo da svojim rešenjem blokira sredstva poreskog obveznika ako ona zaključi da li taj poreski obveznik nije izmirio svoje obaveze, po principu "Kadija te tuži, kadija ti sudi", i ne samo da blokira, već i da izvrši naplatu iz tih novčanih sredstava na račun Uprave javnih prihoda. U radu sa bivšom finansijskom policijom i RUJP, sadašnjim predstavnicima poreske uprave mogu da kažem da su mnogo često greškama u svojim rešenjima u svojoj analitici, u svom vođenju poreskih knjiga, više puta naplaćivali po istom osnovu porez i više puta su zbog svoje neažurnosti kažnjavali građane, pa čak i zaračunavali kamate na poreske obaveze koje su već izmirene. Da stvar bude još gora, gospodin ministar daje mogućnost da poreska uprava i pleni pokretnu imovinu poreskih obveznika: prvo kroz popis, pa onda ako se u određenom roku ne izmiri poreska obavezaporeska uprava ima pravo da pokretnu imovinu oduzima od poreskog obveznika i prodaje je. A Đelić ide još dalje u svom predogu - da daje dve mogućnosti prodaje: jedna je pogodbom između kupca i poreske uprave, a druga je javnim nadmetanjem. E, ta prva kada je u pitanju - pogodba, između kupca i poreske uprave u stvari, samo daje široku mogućnost zloupotreba; da kupac i neko ko vodi taj postupak u ime poreske uprave jednostavno rasprodaju imovinu poreskih obveznika, već će i jedan i drugi, budite sigurni, da ostvare neku materijalnu korist i države i poreskog obveznika. Dalje, gospodin Đelić predviđa mogućnost da poreska uprava može da oduzima poslovne knjige iz prostorija poreskih obveznika. Da kažemo - hajde, takva mogućnost u zakonu je bila i do sada regulisana, međutim, ona druga - da čak ima pravo da uzima i uređaje za automatsku obradu podataka iz poslovnih prostorija i da ih nosi da li u poresku upravu, da li već kući, to u zakonu ne piše, i da odatle nadgleda kako se knjiže i naplaćuju porezi. Pa, mogu da kažem da je to praktično vrlo teško ostvarivo jer većina takvih firmica koje najčešće podležu takvom vidu upotrebe automatskih podataka ima samo jedan računar i on im služi i kao registar kasa i za pravljenje kalkulacija i za odlaganje poreskih knjiga, tako da bi mu oduzimanje jednog takvog uređaja otežalo rad, ako ne i u potpunosti onemogućilo - a i ovako jedan takav poreski obveznik za svaku promenu, za svaki nalog mora da ima uredno složenu dokumentaciju u papirima po postojećim zakonskim propisima, tako da je iluzorno uzimati sredstva za rad kada je jednostavnije uzeti fascikle i možda, eventualno, izvući zaključni list i sa tim se ima kompletna evidencija o poslovanju jednog preduzeća. Gospodin Đelić ide još i dalje u tom principu, da počinje da se meša i u posao koji nije njegov. Do sada je pokušavao više puta preko javnih nastupa, da li u medijima, da li za ovom govornicom, da kaže kako hoće da radi malo i u privatizaciji, a evo, sad vidim u ovom predlogu zakona čak se meša i u poslove MUP-a gde poreska uprava ima pravo čak i da privodi građane. To je uopšte mešanje vlasti i nadležnosti, jer postoji zakonodavna, sudska i izvršna vlast, kao i organi državne uprave. Poreska uprava je organ državne uprave i nema pravo ni po jednom zakonu da privodi građane, a još manje da primenjuje silu. Radnik poreske uprave ne sme da pređe crtu dvorišta ili stana bez sudskog rešenja dok mu to vlasnik ne odobri bez sudskog rešenja i bez izvršne vlasti, a kamoli da primeni silu. Ali bogami ako pokušavaju na ovaj način da privode poreske obveznike, budite sigurni da će poreski obveznici da primenjuju silu.
Reč ima narodni poslanik Dušan Ilić, a potom Radojko Petrić.
Vršilac dužnosti predsednika Republike nije sa nama, ministar nije sa nama, predsednik Zakonodavnog odbora danas nije sa nama, a ja ću početi svoje izlaganje samo kratkim osvrtom na zloupotrebu hitnog postupka koja je po ko zna koji put izvršena ovog puta. U članu 157. Poslovnika se kaže da po hitnom postupku može biti donet samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija. Hajde nekako i da razumem kontragarancije, taj Predlog zakona i Direkciju za puteve, već uveliko su ugrožavali život i bezbednost zemlje. To nekako vezuje živote ljudi, tu vezu između asfalta, puteva i Predloga zakona i hitnog postupka i mogu da nađem; hajde, štetne posledice oko nedovoljnog punjenja budžeta i one postoje, ali bi ipak bilo dobro da je predlgač zakona malo bolje dopunio, kao što mu nalaže Poslovnik, obrazloženje ovih predloga zakona i te štetne posledice koje bi nastale njihovim nedonošenjem. Nego da se vratim na prethodnu raspravu o porezu na promet od pre nekoliko meseci. Nju su obeležila dva amandmana: to su amandmani o oslobađanju od poreza na promet štampe i amandmani o porezu na promet o gasu i mazutu. DSS je predlagala da se porez na promet ukine za štampu i publikacije, s obzirom na to da sve zemlje u okruženju taj porez nemaju. Međutim, tada smo iz Ministarstva i od vladajuće većinedobili obrazloženje da postoji oslobađanje od poreza u slučaju remitende i da je to sasvim dovoljno, i da ne treba preterano oslobađati medije i da jednostavno ne bi bilo dobro previše davati finansijske slobode medijima. Ja sam tada zastupao stanovište da kroz onaj član zakona koji uređuje posebne publikacije od značaja za kulturu imamo brojne zloupotrebe s obzirom na to da su mnoga mesečna izdanja pa čak i neki tabloidi bili oslobođeni poreza pod izgovorom da su od značaja za kulturu. Neću sada navoditi imena tih časopisa, ne bih nikome da pravim propagandu, ali vidimo da su u međuvremenu Ministarstvo i vladajuća većina, drastično promenili stav, što me navodi na isti zaključak, kao poslanika Matića, da se radi o jednom kompromisu ili pokušaju izglađivanja odnosa sa medijima koji su zaoštreni, a pogotovu odnosa između bivšeg sekretara Biroa za komunikacije i elektronskih medija. Što se tiče poreza na promet i nekadašnjeg amandmana na oslobađanje gasa, svi se sećamo koliko su se tada poslanici Lige i Demokratske stranke busali u prsa kako su za Vojvodinu učinili veliku stvar, a posle samo mesec dana cena plina je poskupela, porasla je; a i tada, svojevremeno, iako je bilo rečeno na Zakonodavnom odboru da taj amandman nije pravno moguć, na glasanje je stavljen i amandman o oslobađanju mazuta od poreza na promet, čime je direktno učinjen ustupak jednom od učesnika na velikim tenderskim privatizacijama koji je sa ubedljivom lakoćom kupio tri šećerane. Što se tiče fiskalnih kasa i tog pomeranja ponovo kroz rad predsednika Zakonodavnog odbora, očigledno da se tu radi o jednom kompromisu koji je napravljen da jednostavno ministar Đelić sebe ne bi doveo u neprijatnu situaciju pred svojim inostranim partnerima - kako odustaje ili odlaže poreske reforme, za koje se i DSS zalaže, kako ne bi doveo u sumnju svoje angažovanje za uvođenjem poreza na dodatu vrednost. Očigledno da je učinjen kompromis da se kroz amandman predsednika Zakonodavnog odbora, odnosno poslanika koji je igrom slučaja i predsednik tog Odbora, da se na mala vrata odloži uvođenje fiskalnih kasa. A to je jasan pokazatelj da situacija u privredi nije dobra i da se, jednostavno, Ministarstvo i Vlada prilagođavaju okolnostima, kao što kaže ovaj poslovnik u članu 157. - "koje nisu mogle da se predvide". Očigledno je da Vlada i ministarstvo nisu mogli da predvide da će tako loše da im ide. Mi iz DSS smo na vreme ukazivali na to, nisu nas poslušali, a sada moraju da vrše ovakvu korekciju.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, neka se pripremi narodni poslanik Petar Cvetković.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, šta na početku reći o donetoj odluci poslaničke većine DOS da se vodi objedinjena rasprava o Zakonu o poreskom postupku i poreskoj admnistraciji, Zakonu o porezu na promet i zakonu o davanju kontragarancije Evropskoj banci za obnovu i razvoj za dobijeni zajam za obnovu puteva. Da li zaista mislite da nekoga možete ubediti da je zakon o kontragaranciji, kako ste vi naveli i u raspravi i u pismenom Predlogu, međusobno uslovljen i međusobno povezan sa Zakonom o porezu i Zakonom o poreskom postupku. Svima je jasno da tu nema nikakve uslovljenosti ni povezanosti, već postoji samo želja da što pre prođe formalna suštinska rasprava i da se zakoni usvoje. Nije sporno da vi za ove predloge zakona imate većinu i da ih možete izglasati, ali ovakvim postupanjem eliminišete osnovnu suštinu parlamentarizma, a to je da je suština parlamentarizma u raspravi, a ne u glasanju. Kratkoročno gledano, a za vas je povoljna okolnost, a to će vas kasnije sigurno mnogo koštati, što nema TV prenosa sednica ove skupštine, pa narod nema nikakvog uvida u stvarno obavljanje zakonodavne delatnosti, nema uvida do kog sve stepena idu improvizacije u skupštinskom radu. Zbog nelogičnosti objedinjene rasprave o pitanjima koja uopšte nisu povezana, Zakon o porezu na promet i zakon o davanju kontragarancije za dobijeni kredit, ja ću u daljem izlaganju govoriti samo o Predlogu zakona o kontragaranciji. Dobro je da obnavljamo puteve, da gradimo puteve i u tom pravcu nema prigovora, međutim, postavlja se pitanje iz kojih se sredstava ta obnova vrši. Ne znamo da li ima učešća domaćih izvora ili sve iz stranih kredita, a odmah se nameće i pitanje da li su ta sredstva mogla da se upotrebe i za prioritetnije svrhe, kao i koliko je naš stepen spoljne zaduženosti i hoćemo li moći blagovremeno da vraćamo te kredite. Uz sve uvažavanje, optimizma Vlade i njenog ministra finansija, gospodina Đelića, situacija oko otplate spoljnog duga je izuzetno teška. Spoljni dug u Srbiji, zapravo zajedno Srbije i Crne Goretrenutno iznosi oko 12 milijardi i 200 miliona dolara. Pristuna je stalna tendencija da se taj iznos zaduženosti povećava. Imajmo u vidu da ovo zaduženje nije nastalo za vreme Miloševića, već pre i posle njega, zbog sankcija za vreme Miloševića faktički nije ni bilo zaduživanja. Krajem 2000. godine spoljni dug iznosio je 11 milijardi i 700 miliona dolara i znatno je smanjen, smanjen je zapravo za nekoliko milijardi zbog otpisa od strane Pariskog kluba. Međutim, on je za dve i po godine narastao, kao što sam malopre rekao, na preko 12 milijardi i 200 miliona dolara. Mi ni sada ne vraćamo dospele dugove. Prošle, tj. 2002. godine, umesto prispelih 343 miliona dolara duga, vratili smo svega 43 miliona, a razliku pripisali osnovici i normalno, zbog toga iz dana u dan plaćamo kamate i dug se povećava. Prema ocenama stručnjaka Evropske banke, Srbija i Crna Gora spadaju među desetak najzaduženijih zemalja u svetu. Šta je u svemu tome najgore? Najgore je što privreda i dalje stagnira, nema pomaka - pa ako se zadužujemo da se bar oseća napredak. Važeća ekonomska politika daje loše rezultate, ne može se govoriti ni o kakvim ekonomskim reformama ako one ne dovode do privrednog rasta. Proizvodnja u prvih pet meseci ove godine je bila svakog meseca manja od istog prošlogodišnjeg meseca i za period januar - maj ona je manja od istog prošlogodišnjeg perioda za preko 3%. Spoljnotrgovinski deficit stalno raste i ozbiljno preti da ćemo ubrzo zapasti u dužničku krizu. Godine 1998. deficit je iznosio 1.991.000.000 i pokrivenost je tada iznosila: uvoz - izvoz 58,8%. Kada su skinute sankcije umesto da se situacija popravi, ona se rapidno pogoršava. Godine 2001. spoljnotrgovinski deficit je iznosio 2.934.000.000, a pokrivenost uvoza - izvoza je 39,3%; a prošle 2002. godine deficit je premašio 4 milijarde, odnosno konkretno 4.055.000.000 dolara, a pokrivenost izvoza je spala na 36%. Takav negativan rezultat nije zabeležila nijedna Jugoslavija ni Srbija u svojoj istoriji. Za prvih pet meseci ove godine spoljnotrgovinski deficit je veći od prošlogodišnjeg za 22,3% i iznosi 1.887.000.000 dolara. Prema ocenama stručnjaka zemlje naše veličine i ekonomske snage mogu da obezbede normalan razvoj ako izvoze oko 50% ostvarene proizvodnje.Mi smo 1990. godine izvozili 40% od ostvarene proizvodnje, a prošle svega 15% i nažalost učešće se i dalje smanjuje. Samo radi poređenja navodim da Slovenija trenutno izvozi oko 60% svoje proizvodnje. U spoljnotrgovinskoj razmeni sve više dolazi do izražaja tendencija nepovoljne strukture izvoza naših proizvoda. Smanjuje se učešće izvoza proizvoda visoke obrade gde je zarada veća i sve više izvozimo proizvode manjeg stepena obrade gde je zarada manja. Preterana liberalizacija uvoza, a sad i smanjenje carina zbog harmonizacije sa Crnom Gorom još više će nas dovesti u težak položaj. Enormno velika spoljnotrgovinska zaduženost i deficit ne može se u nedogled pokrivati novim zaduženjima. I kad bi hteli, to nam poverioci neće dozvoliti, jer nećemo moći da vraćamo zaostale dugove. Ne zaboravimo da je dužnička kriza pred vratima Srbije. Videli smo da smo u prošloj godini mogli da vratimo svega 43 miliona od dospelih 343. U ovoj godini dospeva nam za vraćanje 467 miliona dolara, u narednoj godini 719 miliona, u 2005. godini 852 itd., sve do 2009. godine povećava se godišnja dospelost otplata duga na milijardu i 630 miliona! Sve ovo o čemu govorim, ove obaveze su izračunate na bazi dosadašnje zaduženosti pod uslovom da ne bi povećali nijedan dolar novih zaduženja. Nemojmo se zavaravati da ćemo spoljnotrgovinski deficit još dugo moći da poravnavamo otkupom deviza od naših građana. Građani su osiromašili i prodaju poslednje devizne ušteđevine tako da će presahnuti i ti izvori. Da li je država stvorila povoljan ambijent za ekonomski razvoj. Svi navedeni podaci govore da ona to nije obezbedila. Neophodne su ozbiljne promene u odnosu na dosadašnju ekonomsku politiku. Na to su poslanici SPS stalno ukazivali. Nema pravog razvoja ako se on samo zasniva na zaduživanju. Strani investitori malo ulažu jer verovatno nemaju poverenja u našu ekonomsku politiku. Pa zar i to nije dovoljan signal da ekonomska politika mora da se menja? Ko uopšte može da pravda stanje da je spoljnotrgovinski deficit i zaduženost gora 2001, 2002. i za prvih pet meseci ove godine, nego što je to bio slučaj 1997. i 1998. godine kad smo bili pod najžešćim sankcijama Saveta bezbednosti UN. Vidi se da nije nađen pravi put u podsticanju izvoza i zaduživanju. Šta je Vlada uradila na podsticanju organizovanja reprocelina u proizvodnom lancu da bi izvozili više i proizvode viših faza obrade. To je bilo neophodno da se učini. Vlada kao da je zaboravila ulogu velikih preduzeća u izvozu, kao i da su ona strateški nosioci ekonomskog razvoja. Osvrnimo se na iskustva Slovenije. Kad govorim o velikim preduzećima i njihovom značaju u izvozu ne želim ni malo da zapostavim značaj malih i srednjih preduzeća, ali zanatske radionice i mala preduzeća ne mogu biti nosioci izvoza. O regulisanju duga sa Londonskim klubom očito se nije blagovremeno i efikasno radilo. Taj dug iz 60-tih i 70-tih godina sada iznosi oko dve i po milijarde. On je mogao mnogo povoljnije da se reguliše pre jedne i po ili dve godine nego sada - stopa otpisa se stalno povećava. Nekad je mogao da se dug reguliše i za 10% krajem prošle godine za 48%, ali sad je ta stopa otpisana rasla na 47%, odnosno 53% bi morali da vratimo. Da privedem diskusiju kraju: u svom izlaganju nisam želeo da osporim usvajanje predloženog zakona o davanju kontragarancija Evropskoj banci za dati zajam za obnovu puteva, već da ukažem na stanje ogromnog spoljnog duga, olako zaduživanje i da treba hitno preduzeti mere da se u ovom pravcu menja ekonomska politika. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Petar Cvetković, neka se pripremi narodni poslanik Goran Cvetanović. Da napomenem, da poslanička grupa DSS ima još dva prijavljena govornika; ukupno vreme preostalo za raspravu u načelu je 42 minuta. Izvolite.
Dame i gospodo, pokušaću da budem relativno kratak. Ono što u ovom trenutku i na samom početku moram prigovoriti, a to je očigledno prigovor i većine poslanika, ne smatram da je ovako "genijalno", bez uvrede gospodinu Mitroviću, ideja njemu pala na pamet da ova tri zakona - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, spoji sa Predlogom zakona o davanju kontragarancija Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičke direkcije za puteve. Nema, bukvalno, nikakve veze ova tri predloga zakona i trebalo je barem ovaj treći raspravljati zasebno u odnosu na prethodna dva zakona. To je već ustaljena praksa da se na određen način izigrava i ovako restriktivni Poslovnik, a sa druge strane to je već viđeno i stalno se ponavlja da je privid demokratije ovaj parlament i da je centar moći odlučivanja daleko van ovog parlamenta. Mi ovde služimo da kažemo nešto što niko neće uzeti, niti da čuje u ovoj državi, a EU će svakako čuti sve ovo. Niko u ovoj državi, odnosno republičkoj vlasti, neće uzeti u razmatranje bilo koju primedbu, osim bahatosti koja obično ide sa neznanjem. Ima i mnogo toga što bi se moglo nazvati neradom. U ovom trenutku nema predstavnika Vlade. Ova tri zakona spaja jedino to što je predlagač Vlade isti za sva tri zakona, gospodin Đelić, inače, materija ovih zakona je potpuno različita i u ovom trenutku ja ću govoriti najviše u celosti o Predlogu zakona o davanju kontragarancije. Upravo o ovoj tački trebalo bi dati osnovne analize, obrazloženja, pa bi trebalo da se pojave u Skupštini dva ministarstva; ministar za urbanizam i građevine i ministar za saobraćaj i telekomunikacije. Nije dovoljno njihove kontradiktorne izjave po medijima, u pogledu potpunog stanja u domenu delatnosti Direkcije za puteve. Tu je kontradiktornost same Direkcije koja daje potpuno drugačija objašnjenja u odnosu na ova dva ministarstva koja izgleda da međusobno nemaju gotovo nikakvu međuresornu sradnju. Članom 1. Zakona o davanju kontragarancija Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičkoj direkciji za puteve, Republika Srbija preuzima obavezu da kao kontragarant izmiri obaveze Srbije i Crne Gore kao garanta po zajmu Evropske banke za obnovu i razvoj Republičkoj direkciji za puteve u visini od 76 miliona evra na osnovu sporazuma o zajmu između Evropske banke za obnovu i razvoj i Republičke direkcije za puteve, zaključenog 31. jula 2002. godine za projekat obnove puteva Republike Srbije. Mi smo u uvodnom izlaganju gospodina ministra čuli nekoliko reči sa jednom ogromnom greškom, kaže - sredstva će biti iskorišćena za koridor 10 i to u centralnoj Srbiji. To je potpuno netačno jer "koridor 10" ide Subotica-Preševo, odnosno makedonska granica, a krakovi su oni koji mogu ići prema centralnoj Srbiji od ovog koridora ili od Niša prema Bugarskoj granici ili od Beograda prema Zagrebu. Ne mogu zameriti, ministar je, iz potpuno drugog delokurga, iz drugog ministarstva je ovaj zakon, on je samo sa finansijske strane u dve rečenice rekao da je stanje infrastrukture puteva loše i da će ovaj kredit koji nije značajan, ali nije ni beznačajan, radi se o 76 miliona evra, biti iskorišćen prevashodno za centralnu Srbiju, ako sam ja dobro razumeo, a ovde nema gospodina ministra da me demantuje ili da da bliže objašnjenje povodom toga. Moram istaći, kada se govori o koridoru 10 da je to priča koja se povlači više godina, više od 10-15 godina, i da je to radila i ona prethodna vlast i ova sadašnja, ali konretnih rezultata i pomaka nema. Ono što će biti akcenat mog izlaganja upravo je na tome - "koridor 10", a kada to kažem, mislim na put od Niša, odnosno Doljevca do makedonske granice. Nema naznake da će biti završen u dogledno vreme, a izgleda da neće biti ni tada. Specifičan geografski položaj naše zemlje uticao je i utiče na celokupni privredni, saobraćajni, kulturni i ostali razvoj države, a sagledava se u tranzitnom karakteru naše magistralne putne mreže. Značajan deo mreže evropskih puteva je na teritoriji Republike Srbije, pri čemu je najbitniji koridor 10, koji je najkraća veza centralne Evrope i srednjeg Istoka, sa najmanjim transportnim troškovima od svih alternativnih pravaca. Ovaj koridor direktno povezuje osam zemalja, indirektno još šest i značajne glavne gradove, u ukupnoj dužini od oko 2.400 km, od čega Srbiji pripada respektabilni deo od 800 km ili oko 34% celokupne dužine koridora. Koridor 10 je veoma ozbiljno shvaćen u Evropi, naročito u Evropskoj zajednici, pa je tako još na Trećoj vanevropskoj konferenciji u Helsinkiju, juna 1997. godine, a to je, setićete se, posle sankcija, ponovo valorizovan koridor 10 i to sa glavnim pravcem, kao što sam rekao, u Srbiji od Suboticedo makedonske granice i krakovima od Budimpešte prema Novom Sadu i Beogradu i od Niša prema Dimotrovgradu, Sofiji i Istambulu. Naša velika prednost je u tome što je u momentu održavanja Treće vanevropske konferencije u Helsinkiju, izgrađen pun profil autoputa u znatnoj dužini na glavnom pravcu koridora 10 kroz našu zemlju, i to: od državne granice prema Hrvatskoj do Beograda u dužini od 112 km i od Beograda do Pečenjevca u dužini od 263 km. U 1997. godini je ostalo da se do Olimpijskih igara 2004.godine u Gračkoj izgradi deonica od Grabovnice do makedonske granice u dužini od 72,4 km. Bilo je prostornog plana od Niša do državne granice do Makedinoje - urađen je prostorni plan infrastrukturnog koridora sa pratećim sadržajem. Međutim, mi smo imali značajne primedbe ministra Šumarca, da postojeći plan nije konzistentan, da je zastareo, pa je korišćen otprilike dve godine. Zimus smo dobili obaveštenje da je prostorni plan za ovaj deo gotov. Obnova putne mreže u Srbiji je svakako morala da počne, tim pre što je prethodna vlast malo ulagala ili nedovoljno ulagala u obnavljanje ove infrastrukture, a osnovni akcenat potrebno je da se baci na koridor 10; u momentu usvajanja 2000. godine, 60% od tih magistralnih i regionalnih puteva je bilo zrelo za rehabilitaciju. Prioritetne prednosti naše magistralne putne mreže na pravcu koridora 10 zahtevale su najmanje sanaciju postojećih deocina autoputa i nastavak izgradnje započetih. I pored značajnih ulaganja, imam podatke za 2001. i 2002. godinu: u 2001. godini uloženo je oko 140 miliona evra, a u 2002. godini oko 225 miliona evra, odnosno ukupno za ove dve godine 365 miliona evra, s tim što su obnavljani putevi sa kratkim deonicama svuda po Srbiji, bez ikakvog plana ili vidljivog plana i programa. Potpunim odsustvom strategije, prioritetnog i racionalnog ulaganja u navedenu obnovu i izgradnju pravca koridora 10, postignuti su neznatni efekti valorizacije navedenih prednosti. Nedopustivo je i neshvatljivo da na atraktivnom pravcu koridora 10 nije urađen veći deo izvođačkih projekata, pa se time onemogućavaju potencijalna ulaganja. Podsetiću malo kasnije, to je upravo oko onih zahteva za kredite upućenih Evropskoj banci. Od stručnjaka, preko bivše do sadašnje vlasti, svi su se, barem na rečima, slagali da je koridor 10 najveća razvojna šansa za Srbiju, koja se geografski, kao što znate, nalazi na putnom pravcu Istok - Zapad. Ovo je nesumnjivo tačno i oko toga nema dilema. Godinama se postavlja pitanje zašto Srbija ne iskoristi tu razvojnu šansu. Dok se bivša vlast pravdala ničim izazvanim sankcijama i tome slično, današnja vlast svoju nesposobnost i nerad prikriva dobro oprobanim receptom - za sve što ne valja i nije urađeno i posle više od dve godine, kriv je onaj prethodni režim. Ono što je u ovom trenutku izvesno, koridor 10 neće biti završen za mnogo godina, a sigurno neće biti završen do naredne godine, kada je postojala veoma značajna šansa za kredite, odnosno za donacije Republici Srbiji.Svedoci smo da je 13. jula Komisija Ministarstva inostranih poslova Grčke za praćenje i sprovođenje grčkog plana privredne rekonstruksije na Balkanu (ESOB) odbila projekte Vlade Srbije za rekonstrukciju koridora 10, koji povezuje Grčku i Austriju. Pomoćnik grčkog ministra inostranih poslova Andreas Lovergos, zadužen za sprovođenje ovog programa, saopštio je, ne ulazeći u pojedinosti, da je Komisija odlučila da u sadašnjoj fazi odbije pet projekata zbog nedostatka suštinskih elemenata i da se oni ponovo razmotre u neposrednoj budućnosti, pošto tehničku pomoć za pripremu pruži Evropska agencija za rekonstrukciju, čije je sedište u Solunu. Što se konkretno tiče projekta Srbije koji se odnosi na koridor 10, gore navedenoj organizaciji pomoć će pružiti Stalni komitet koridora 10, kojim trenutno predsedava Grčka. I pored najbolje volje i predizbornih i, zatim, "svakogodišnjih" obećanja republičke vlasti, značajni pomak izgradnje ovog bitnog koridora 10, koji je mogao, kao što je i činjenica, o čemu se izjašnjavao i sam ministar, kao i G-17+, Labus, i celokupna republička vlast, koji je mogao značajno privredno povući razvoj Srbije, naročito dela južne Srbije, od Velike Grabovnice do makedonske granice, povući razvoj i pospešivanje privrednog rasta značajnog broja privrednih grana, pri čemu je, citiram izjavu gospodina ministra Šumarca - "postojala mogućnost zapošljavanja oko 120.000 ljudi, izgradnjom te deonice autoputa". Ne mora da bude tačno da je toliko, znatan broj ljudi, a i za značajne privredne aktivnosti pomak je mogao da se postigne. Neradom, neznanjem ili lošim radom upravo Republičke direkcije za puteve i resornih ministarstava i cele Vlade Republike Srbije, od 2000. do danas, u proteklih dve i po godine nije preduzeto bilo kakvo rešenje, odnosno nisu preduzeti bilo kakvi radovi koji bi ukazivali da se ima ozbiljna namera za izgradnjom veoma bitnog koridora, za koji je naročito zainteresovana severna Grčka, odnosno Grčka, zbog povezivanja sa Evropskom zajednicom i zbog Olimpijskih igara 2004. godine. Mi nismo iskoristili tu šansu. Taj saobraćaj ide alternativnim pravcima, iako je ova trasa najkraća, najisplatljivija, najekonomičnija, upravo zbog lošeg rada i Republičke vlade, ministarstva i Republičke direkcije za puteve. Ovaj predlog zakona je morala da prati i normalna analiza, prevashodno o tome: koje su to deonice, odnosno koji su ti putevi; koja je to infrastruktura puteva zrela za obnavljanje rekonstrukcije, odnosno za izgradnju; da uradi finansijsku analizu koliko je tozaduženje i uopšte države Srbije, kao što je izneto već ovde od gospodina Srđana Petrovića. Nama preti dužnička kriza. Znači, koje je tozaduženje države Srbije! Zatim, koje jezaduženje u pogledu ovih delatnosti, upravo za izgradnju i obnavljanje infrastrukture, odnosno puteva? Da li je, a jeste, ovaj kredit jeste po nekim ekonomskim merilima povoljan, ali da li je ova privreda, ova država Srbija u mogućnosti da vraća isti, bez obzira što nije značajan po visini?! Znači, te su analize potrebne, kako ekonomske, tako i o stanju puteva u Srbiji, s obzirom na to da se kredit odnosi na taj delokrug, a ne na železnicu ili na plovne puteve. Tek nakon toga, uz analizu da dobijemo jedan zaključak, preporuku nadležnih ministarstava i Vlade o tome šta treba preduzeti. Ovako, došli smo u situaciju da direktor Direkcije za puteve, pre neki dan izjavljuje da je upravo neka druga putna deonica prioritetna za Vladu, tu Direkciju i nadležno Ministarstvo, u odnosu na putni pravac, odnosno na ovaj koridor 10 koji bukvalno povezuje zapadnu sa istočnom Evropom i koji je, ne godinama, nego vekovima, glavni putni pravac. Ovako smo došli do jednog nastavka, a ne branim ni prethodnu, ni sadašnju republičku vlast. Prethodni nisu ništa ulagali, a podsetiću, nema skladnog razvoja Srbije ako nema i ravnomernog razvoja svih njenih delova. Ona prethodna vlast, slobodno se smejte vi kojima je lepše, ona prethodna vlast je upravo, bukvalno rečeno, za nju je Srbija prestajala kod naplatne rampe u Nišu, one južne naplatne rampe. Isto, i ova Republička vlast, nema nikakve niti strategije, niti želje da bilo šta pomogne i uradi. Ovo što je bilo najbitnije, ovaj koridor 10 gde su mogla znatna sredstva da budu prikupljena od donacija,a potsetiću vas, Grčka je rezervisala 235 miliona evra za ovu namenu. Kao što sam malopre pročitao, neki projekti su odbačeni, upravo zbog, ili nesposobnosti, ili nerada nadležnih ministarstva ili Republičke vlade. Nastavlja se ista situacija: niti se oživljava privreda, niti izrađuje ovaj bitni koridor 10, tako da će, a nemam ništa protiv, ali alterativni pravci, preuzeti vekovnu ulogu ovog koridora, a taj deo Srbije će biti vrlo brzo izgubljen za ovu državu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, neka se pripremi narodni poslanik Jovan Todorović; SRS ima još prijavljena četiri govornika, a ukupno vreme za raspravu je 21 minut.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislio sam da je gospodin Pera Cvetković čovek koji drži reč. Rekao je da će biti kratak, koncizan i jasan, a izlagao je 20 minuta. Očigledno je obmanuo kolege poslanike. Verovatno je gospodin ministar Đelić, delimično kompetentan da izlaže Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, a delimično je kompetentan da priča o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Sigurno nije za ovaj treći predlog zakona, Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banciza obnovu i razvoj, o zajmu Republičke direkcije za puteve. U svakom slučaju, u Narodnoj skupštini je trebalo da budu prisutni, a naročito po ovoj trećoj tački, odnosno po trećem predlogu zakona, o kome ću govoriti, ministar Marija Rašeta - Vukosavljević, ministar saobraćaja, a verovatno zbog ovih izjava i zbog toga što je na odgovarajućem kompetentnom mestu, potrebno je bilo da danas među nama bude prisutan i direktor Republičke direkcije za puteve, gospodin Tihomir Timotijević. U Predlogu zakona se kaže da je potrebno da bude zakon po hitnom postupku, a pre svega, zbog toga što su tenderi već raspisani za izvođenje radova na projektima koji se finansiraju iz ovogkredita Evropske banke za obnovu i razvoj u završnoj fazi. Na kraju krajeva, pošto znamo uglavnom, svi zakoni koji se usvoje, stupaju na snagu osmog dana, a ovde se traži da to bude odmah posle usvajanja predloženog zakona, zbog toga što je potrebno da se pristupi samoj obnovi putne mreže Republike Srbije. Ovogodišnji budžet Republičke direkcije za puteve je 18 milijardi dinara. Znači, šest milijardi se odnosi na kredite, osam milijardi dolazi iz budžeta Vlade Republike Srbije, dok su četiri milijarde direktni prihodi Direkcije od taksa, putarina i ostalih nadoknada. Kako bi se završio koridor deset, neophodno je obezbediti oko dve milijarde dolara, jer je potrebno završiti, negde, još 430 kilometara puta. Postavlja se pitanje: na koje putne pravce Vlada ima nameru da ulaže ova finansijska sredstva? Ko će izvoditi radove na tim putnim pravcima? Da li će to biti javni radovi ili će opet firme, poput "Difens rouda" izvoditi takve radove. Urgentni program Evropske investicione banke u iznosu od 37 miliona evra, već je uloženo u rehabilitaciji dela putne mreže. Ovaj iznos, 86 miliona evra, na osnovu Sporazuma ozajmu između Evropske banke za obnovu i razvoj i Republičke direkcije za puteve, nedovoljan je za završetak koridora 10, ali ako se ceo iznos uloži u najgoru deonicu puta koja prolazi kroz Srbiju, tj. kroz opštinu Leskovac u dužini od 50 kilometara, doći će do dodatnih ulaganja od strane grčke vlade. Doći će do boljeg povezivanja Leskovca, Vranja, Kumanova, Velesa, Đevđelije, Soluna, tj. gradova severne Grčke sa centralnom Evropom i mediteranom. Koridor 10 je tradicionalni put koji povezuje jugoistočnu Evropu sa centralnom Evropom. Pored toga što povezuje Srbiju, koridor 10 ide sa pravcem od Niša prema Bugarskoj, drugi ide od Beograda prema Hrvatskoj i treći prema Mađarskoj. Verovatno, taj deo puta bi već bio u nekoj završnoj fazi, ali očigledno da sadašnja Vlada nije dala nikakav doprinos. Prema svim podacima, pet projekata Vlade Srbije za rekonstrukciju "Evropskog koridora 10" su odbijeni, a pre svega, zbog toga što suštinski elementi projekta, imaju određene nedostatke. Komisija Ministarstva inostranih poslova Grčke, a koje je i te kako zainteresovano za ovaj projekat, je odbila te projekte. Postoji tendencija da se ovi projekti ponovo razmotre u neposrednoj budućnosti, ali je tu i te kakopotreban veliki doprinos Vlade, a koga nema. Imamo izjave gospodina Tihomira Timotijevića. Da prođe samo 5.500 vozila kroz tu deonicu, pa akoznamo da je to zaista ubedljivo najgori put, ne samo kroz Srbiju, nego kroz čitav Balkan, onda sigurno znamo razloge zbog čega je takva frekvencija mala na toj deonici. Upravo, iz tog razloga, zbog svega toga, Vlada treba da da svoj doprinos i da sva sredstva koja treba da se usvoje ovim predlogom zakona, upravo uloži u tu deonicu puta od 50 kilometara, a koji prolazi kroz Grdeličku klisuru i pored Leskovca. Podsećam vas, upravo na predsedničkim izborima u svih šest opština Jablaničkog okruga i u svim opštinama Pčinjskog okruga pobedio je prof. drVojislav Šešelj na predsedničkim izborima. Ne ponavljajte grešku koju su socijalisti radili: kažnjavali su opštine gde nije pobeđivao Slobodan Milošević. Ako to uradi ova vlada, znate, uvek se kretalo sa "Juga"! Krenućemo vrlo brzo, za par meseci, svi sa "Juga" i pašće ova vlada. Upozoravamo ministra Đelića da vodi računa gde ulaže ovaj novac, inače, svi ovi sindikati će i te kako da iskoriste one motke koje imaju.
Pravo na repliku narodni poslanik Petar Cvetković, jer je pomenut u izlaganju narodnog poslanika Gorana Cvetanovića.
Gospodine Cvetanoviću, ovo je tema o kojoj bi mogli da pričamo ne dva dana, nego mnogo duže. Ja sam nastojao da budem najkonciznije što je moguće i to jeste trajalo 20 minuta. Za tih 20 minuta nisam uspeo da pomenem registraciju preduzeća "Difens roud" u Vranju; mašine koje su radile rekonstrukciju, odnosno novi sloj na autoputu prema Nišu; nisam mogao da pomenem, niti sam mogao da pitam gospodina ministra kao predstavnika Vlade o vezama građevinske operative Vlade i kredita koji su dolazili iz inostranstva. Ostalo je mnogo pitanja, ima još vremena, ja sam bio previše konfuzan, tako da nisam uspeo da postavim sva pitanja. Hvala.
Kako je do kraja radnog vremena predviđenog za rad Skupštine u prepodnevnom zasedanju ostalo još tri minuta, ja bih samo pročitao jedno obaveštenje, a to je; da će se sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije održati u pauzi sednice Narodne skupštine u sali jedan u prizemlju. Ovim bismo završili prepodnevno zasedanje. Prvi prijavljeni za diskusiju u poslepodnevnom zasedanju je narodni poslanik Jovan Todorović, a posle njega narodni poslanik Zoran Krasić. Hvala. [[Posle pauze - 15,55]] Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice kako bi utvrdili kvorum. Imamo kvorum za rad, možemo da počnemo. Prvi prijavljeni za reč je narodni poslanik Jovan Todorović, neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo kolege narodni poslanici, nema poslanika, nema ministra, nema TV prenosa, nema razumevanja za predloge koje opozicija u formi amandmana daje. Izgleda da su izbori blizu. Dozvolite mi da u nekoliko rečenica iznesem svoje mišljenje o predloženim zakonima koji su danas na dnevnom redu, s tim što i ja moram, kao i prethodnici, da kažem da je potpuno nelogično spajanje zakona o kontragaranciji sa poreskim zakonom i Zakonom o poreskoj administraciji, ali šta je tu je. Najpre, kada je u pitanju Predlog izmena i dopuna Zakona o porezu na promet, želim sve vas da podsetim da je upravo SPS predlagala da se štampa oslobidi poreza na promet, i da to tada, kada je usvojen Zakon o porezu na promet nikako nije naišlo na razumevanje resornog ministra niti poslaničke većine u ovoj skupštini. Sada se ovde mora postaviti pitanje - šta se to u međuvremenu bitno promenilo a da je navelo predlagača da upravo štampane medije oslobodi poreza na promet u visini od 20% i da time izgubi u budžetu 600 miliona dinara, koliko je rečeno u obrazloženju? Imam utisak da je na ovu odluku uticao i Montgomeri i da je ovo jedan od postupaka vladajuće većine da se, na neki način, malo odobrovolji gospodin Montgomeri, a da se mediji pripreme da u predizbornoj kampanji ne budu i suviše kritički raspoloženi prema vlasti. Nikako drugačije ne mogu to da objasnim, jer da su u pitanju realni interesi ili realno razumevanje Vlade za stanje građana u ovoj zemlji, onda bi oni predložili da se ukine porez na promet, na isporučenu električnu energiju, a pogotovu posle poskupljenja od 15%. Ako uporedimo situaciju u okruženju, onda ćemo videti da nigde u svetu ne postoji tolika stopa poreza na promet usluga kada je u pitanju električna energija. O tome ću govoriti kada budem obrazlagao amandman na tu temu. Zašto nije predloženo da se oslobode poreza na promet predmeti koji pripadaju deci, pre svega dečja konfekcija, obuća, bebi hrana itd.; a znamo da smo veliku raspravu vodili o tome kada smo na jedvite jade uspeli da oslobodimo poreza na promet jestivo ulje i recimo živinsku mast. Sve mi se čini da je ovo jedan korak koji zapravo treba da zamagli tu priču da Vlada kontroliše medije i da bi na taj način medije odobrovoljili ili oslabili njihovu kritiku. Kada je u pitanju izmena Zakona o poreskoj administraciji, moram da kažem da je član 186. i danas, kao i pre godinu dana, kada se o njemu razgovaralo, što se tiče SPS, a verujem i većine vas kolege poslanika, izuzetno sporan. Prvo, sporno je propisivati jednu takvu obavezu da se imovina vrednosti iznad 10 ili 20 miliona na poseban način prijavljuje. Zašto to mislite? Zato što je u toj imovini nekoliko staviki koje su, objektivno gledano, već evidentirane. Uzmite na primer zemljišta. Mi možemo govoriti o tome da nemamo katastarske knjige do kraja izgrađene, ali se evidencija zemljišta, kada su u pitanju i fizička i pravna lica, u potpunosti zna. Uzmite nekretnine, kuće, vikendice, garaže, sve je to prijavljeno kroz prijave kada smo prijavili porez na imovinu i mi, većina, ja mislim da i Milka, dobijamo rešenja Poreske uprave da platimo porez na imovinu. Ako mi neko danas kaže da je u pitanju ona imovina koja nije legalizovana, odnosno koja nije izgrađena u skladu sa Zakonom o izgradnji objekata, onda i to jeste jedna vrsta zablude, jer smo u međuvremenu doneli Zakon o izgradnji koji će omogućiti da se i takvi objekti legalizuju i da se kao takvi evidentiraju kao imovina pojedinca ili preduzetnika ili pravnog lica. Uzmite primer akcija. Sve akcije ostvarene u bilo kojoj fazi privatizacije, od 1990. godine pa do danas, registrovane su u "Registru akcija" i tačno se zna ko je vlasnik tih akcija. Zašto bi sad neko ko poseduje akcije ili udele u nekom preduzeću trebalo da posebno sve to prijavljuje? Udeli se evidentiraju u svim mogućim dokumentima prilikom registracije društava sa ograničenom odgovornošću ili prilikom promena vlasništva tih udela. Siguran sam da trgovinski sudovi imaju potpuno jasnu i ažurnu evidenciju o tome ko je vlasnik ovog udela. Štednja u komercijalnim, odnosno poslovnim bankama je evidentirana. Plaćamo poreze na dohodak građana po osnovu prihoda od kamate koju ostvarimo. Dakle, postoji definitivno jasna evidencija. A gotovina - to bi bilo van pameti?! Pitam vas, kolege poslanici, ko bi od vas prijavio gotovinu koju ima kod kuće u jastuku, slamarici ili na nekom drugom skrovitom mestu, nekom poreskom organu ili bilo kom organu u ovoj zemlji, iz dva razloga - iz razloga ugroženosti te gotovine: ukoliko se neovlašćeno ili nekontrolisano dođe do takvih podataka; a drugi razlog je čisto fiskalne prirode: jer ako je legalan prihod, onda je on već u nekoj fazi oporezovan, ili kroz lična primanja putem zarade u preduzećima, honorara, putem bilo kojih drugih osnova po kojima se može doći do gotovine. Ono što me je posebno iznenadilo, mi sad brišemo umetnička dela iz obaveze da se to prijavi i time mislim stvaramo mogućnost da oni koji, eventualno, poseduju nezakonito stečenu gotovinu taj novac ulože upravo u umetnička dela. Treće što mi je sporno, jeste pitanje procene. Moja subjektivna procena koliko imovina kojom raspolažem vredi - jedna mi je procena kada bi tu imovinu hteo da prodam, a druga je kada bi neko hteo od mene da kupi. U ovim izmenama se kaže da poreski organ može izvršiti procenu, što znači da je prethodna procena subjektivna. Konačno, vrhunski razlog zbog čega su ovakve promene zakona je upravo neslaganje gospode ministara Đelića i Vlahovića. Vlahović misli da bi takva obaveza prijavljivanja imovine destimulativno delovala na postupak i proces privatizacije, gospodin Đelić razmišlja fiskalno i samo razmišlja kako da dođe do što veće količine poreza u Republičkom budžetu. Ko zna, možda je i dobro da nam se ti eventualni kupci naših preduzeća uplaše, jer i tako imamo situaciju da nam se firme prodaju u bescenje. Za one koji misle da nisam u pravu, podsetiću na nekoliko firmi koje su privatizovane po ranijim zakonima, u kojima su pretežno radnice u tim preduzećima i koje su sigurno najuspešnije firme u ovom momentu u Republici Srbiji. Uzmite "Apatinsku pivaru", uzmite "Soko štark", "Tigar"Pirot, "Hemofarm" Vršac, uzmite mnoge druge firme. Zato je možda i dobro što će se ti investitori uplašitiove situacije, ali nije dobro za opštu sliku koja se putem ovakvih promena zakona šalje i investitorima, a i našim građanima.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, neka se pripremi narodni poslanik Dušan Cvetković.
Pre nekoliko meseci sa ove skupštinske govornice mi smo, na uveravanje gospodina Đelića da su finansije stabilne, najavili da Vlada mora da interveniše sa nekim zakonom i da promeni svoju poresku politiku. Naravno, tada smo rekli da će ta buduća promena biti nešto nagore. Evo dokaza u vidu ova dva predloga zakona. Da ne ulazimo u materijalne razloge zašto budžet nema sredstava, i neće ih ni biti do kraja godine u onom planiranom iznosu i zašto država neće da bude u prilici da ispuni sve svoje funkcije. Kada govorimo o Zakonu o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, skrenuo bih pažnju na neke odredbe koje samo potvrđuju onaj početni stav - da je destrukcija na delu i da ona toliko daleko ide da se jednim članom, čak, predviđa i donošenje rešenja o oduzimanju poreskom obvezniku dodeljenog PIB broja. PIB broj je običan evidencioni broj do koga se dolazi onom čuvenom matematikom i to je obična evidencija. Pošto Poreska uprava ne može da naplati ili reketira, to je možda prikladniji izraz, oni su čak toliko daleko otišli da traže ovlašćenje da oduzmu broj, a oduzimanje broja znači privremeno zatvaranje firme poreskog obveznika. To nije sve, ide se dalje, pa se izmenom člana 68. poreski izvršitelj toliko snabdeva ovlašćenjima da može da pleni sve i svašta. Naravno, jedna kozmetička promena - izbacuje se naziv Zakona o platnom prometu. Ako već to rade, neka to urade i sa članom 95. Zakona. Zaboravili su da tu treba da se napravi ta promena. Slično je sa članovima 96. i 97, gde prinudna naplata ide i kod poreskog dužnika, odnosno dužnika poreskog obveznika, po jednom skraćenom postupku, poreskom postupku, mimo sudske odluke i bilo kakvog sudskog postupka. Tako nešto je nedozvoljeno. Intervencija prema trećem licu koje nije u poresko-pravnom odnosu sa Poreskom upravom, moguća je samo putem sudske pravosnažne odluke, a nikako putem odluke poreskog organa. Nažalost, ukoliko neko ne plati, preti mu zatvaranje. Ta jagma za novcem manifestuje se na taj način. Naravno, nešto što verovatno ne postoji na kugli zemaljskoj, to je ta izmena člana 135, gde poreski organ u pretkrivičnom postupku dobija nadležnosti koje ima Ministarstvo unutrašnjih poslova. To je apsolutno nedopustivo, zabranjeno, neustavno, jer mogućnost i pravo da nekoga liši slobode, a privođenje, informativni razgovor, zadržavanje, to je isključivo pravo samo službenih lica MUP-a. Nijedno drugo službeno lice nema to ovlašćenje, pa neka bude on i predstavnik nekog inspekcijskog organa. Tako nešto je prosto nedopušteno. Što se tiče famoznog člana 186. - znate šta? Posle Zakona o jednokratnom porezu na ekstraprofit, onda ovo posebno evidentiranje iz člana 186. ne čudi i nema onu svrhu, bogzna šta, da se pravi neka druga evidencija, nego da se dobija katalog ljudi koji imaju, katalog pojedinaca, vlasnika kapitala koji imaju, gde može poreski organ uvek da dođe i da potraži onoliko koliko mu treba. Što se tiče izmena Zakona o porezu na promet, nije dobro da se poreskim propisom utvrđuje šta je monografija. Postoji Zakon o izdavaštvu, Zakon o publikacijama. To je materija koja tamo treba da se reguliše. Na samom kraju - neće ni ovo da pomogne, budite sigurni. Ovo će samo da doprinese da se što veći broj firmi pravnih lica zatvori. Ako je to cilj, onda će verovatno taj cilj i da se postigne, a ukoliko nije taj cilj, vi ste već faktički postigli; jer danas uSrbiji svi oni koji se bave privredom muku muče samo sa jednim problemom - koji posao da rade posle ovakve otvorenosti i ovakvog haosa, koju stepenicu gde da preskoče, da ih nešto ne dočeka, jer se izgubio motiv za bilo kakvom privrednom aktivnošću. Na ovaj način se šalje poruka i konkretno preduzima nešto da tog motiva za relativno dugo vreme više nema.
Reč ima narodni poslanik Dušan Cvetković, neka se pripremi narodni poslanik Miloš Lukić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege poslanici, stavljanje u proceduru ovog zakona o pružanju kontragarancije Republičkoj direkciji za puteve, moram reći da je na jugu Srbije, a posebno u Leskovcu, izazvalo buru nezadovoljstva, upravo zbog toga što se zakon stavlja u proceduru u trenutku kada se sa autoputa u izgradnju povlače sve mašine, kada direktor Republičke direkcije daje po novinama izjave da izgradnja koridora 10 nije apsolutno u interesu Srbije, nije u planu Republičke vlade, tako da je grupa poslanika iz Jablaničkog okruga u ponedeljak imala i konferenciju za štampu, sa željom da ukaže Republičkoj vladi da ovo što se ovoga trenutka radi, prema jugu Srbije nije korektno i u najmanju ruku predstavlja na neki način osvetu jugu Srbije. Milka, ako ne možeš da ćutiš, stavi vodu u usta, turi vodu u usta, pa ćeš onda moći da zaćutiš. Evo više razloga zbog čega ću, kao predstavnik socijalista sa juga Srbije, biti protiv izglasavanja ovog zakona o kontragaranciji. Prvo, kada je pred ovaj skupštinski dom na usvajanje po hitnom postupku došao zakonski predlog koji je zaključen pre godinu dana (nešto oko dvadesetak dana manje) onda to mora da izazove određeno podozorenje. Da li je, pored svih objektivnih razloga za jednogošnje kašnjenje ovog zakonskog predloga, bilo i nekih kalkulacija Vlade Srbije, Ministarstva za finansije i Direkcije za puteve Republike Srbije, sigurno da ne možemo da odgovorimo mi kao poslanici, a onaj ko to može, to ne želi ili iznosi razloge koji su potpuno neprihvatljivi kao objektivno i realno objašnjenje. Oni kojima je ovo jasno, a to su poslanici vladajućeg DOS-a, sigurno će glasati za, ali se nadam da poslanici sa juga Srbije neće imati hrabrosti i srca da podignu dva prsta za usvajanje ove kontragarancije. Drugi razlog zbog čega ova kontragarancija ne zavređuje glas građana juga Srbije, koji su me svojim glasovima poslali u ovaj skupštinski dom, jeste činjenica da, i pored svih obećanja da će se na nivou zajednice Srbije i Crne Gore, kao i na nivou Srbije, uraditi studija koja će odrediti prag izdržljivosti o ukupnoj visini zaduživanja sa mogućnostima realne otplate ukupnih kredita. Zato, jer je ova vlada počela intenzivno zaduživanje sa grejs-periodom koji seže u vreme u kojoj ona neće biti na vlasti, pa je i to jedan od bitnih razloga da se o svakom zaduživanju veoma ozbiljno mora da razmisli. Treći razlog, rekao bih, toliko je neubedljiv da zakon na koji se čekalo godinu dana, mora da stupi na snagu dan posle objavljivanja u "Službenom glasniku", a to mi pre liči na neku podvalu, nego na objektivan razlog. Postoji još mnogo razloga zbog čega poslanici sa juga Srbije moraju da budu protiv usvajanja ove "garancije", jer mi to liči, sećate se, na ono zvono i onu crkvu, kada su nabrajali deset razloga zašto zvono ne zvoni, a glavni razlog je što nema zvona. Prema tome, mi sa juga Srbije, zato što u ovih 76 miliona evra nigde nema juga Srbije, ne možemo biti za to da se ova kontragarancija usvoji. Tako je i sa ovom kontragarancijom, a za nju mogu da glasaju oni na putnom pravcu koridora 10a od Niša prema bugarskoj granici. Oni, na pravcu Beograd-Novi Sad-Subotica-mađarska granica, na pravcu 10b, a mogu i oni uz Ibarsku magistralu, oni koji prema onome što izjavljuje direktor Republičke direkcije za puteve, mogu u ovoj godini očekivati rehabilitaciju deonica puta Šabac - Loznica, Ušće- Biljanovac, Mataruška banja - Ušće, da ne nabrajam dalje. U ovom kreditu od 76 miliona evra, još jednom kolege poslanici, Srbija se izgleda završava u Nišu. Znači, dve i po godine čeka na postavljanje samo završnog asfaltnog sloja, ono što su socijalisti uradili u svoje vreme. Dakle, deonica od 22,5 kilometara autoputa koja čeka samo da se naspe i da se prostre asfaltom od Pečenjevca do Grabovnice. To je ono što je bilo mnogo često najavljivano, da će se završiti, ali nikako da do toga dođe. Čini mi se da ono što ima u rukama - interesuje me šta je ponukalo Vladu Srbije, a ona je 17. novembra prošle godine donela Uredbu o utvrđivanju prostornog plana područja infrastrukturnog koridora Niš - granica Republike Makedonije, šta je ponukalo Vladu Srbije da ono što je usvojila u novembru prošle godine, sad gotovo potpuno baca pod noge. Red je da nam to neko saopšti i danas, kada je ova kontragarancija u pitanju. Da li je moguće da je jedini razlog činjenica što na decembarskim izborima prošle godine nije pobedio predsednički kandidat, gospodin Živković, a što je DOS u Leskovcu otišao u opoziciju, pa je to jedini razlog što se na jug Srbije gleda kao na neku enklavu na Kosovu. Šta je to što je moglo da promeni ukupan stav Vlade i da praktično, onemogućida ono što je zapisano u prostornom planu, a to je: da izgradnja saobraćajnica koridora 10 treba praktično da smanji negativne tendencije demografskih kretanja u južnoj Srbiji, da smanji migraciju stanovništva iz ovih krajeva, da smanji proces metropolizacije Srbije itd. Šta je to što Vlada ovog trenutka, i iz kojih razloga, ona mora sve to što bi omogućilo jugu Srbije na neki način preživljavanje i uklapanje u tokove ostalog dela Republike, da ona to ovog puta baci pod noge?! Na kraju, moram da kažem, ako se odustane od ovoga, a poslanici i Leskovac će tražiti to i tražićemo sastanak sa resornim ministrom, pa da vidimo šta je to njega ponukalo da ovako nešto uradi. Mi moramo da kažemo i ovde vrlo lepo stoji, da se rokovi koje je Vlada usvojila u novembru prošle godine praktično ne poštuju i neće se poštovati, nego će se autoput završavati neke 2018. - 2020. godine. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić, a posle njega neka se pripremi narodni poslanik Đorđe Mamula; SSJ ima 13 minuta.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću u nekoliko rečenica da se osvrnem na predlog Vlade u vezi ova tri propisa koja su stavljena na dnevni red, i gde je objedinjena rasprava bez obzira na svu raznorodnost materije koju regulišu. Ako se setimo kako je ministar finansija nastupao sada, na početku - ukratko je prepričao ovo o čemu se radi, nije bio dovoljno ubedljiv i nije dobio aplauz kakav je dobijao na početku. Sećate se kakve je gromoglasne aplauze dobijao na početku svog mandata. To bi trebalo ozbiljno da zabrine i Vladu i ovo ministarstvo, jer je činjenica da narod nije zadovoljan radom Ministarstva finansija i činjenica je da Zakon oporeskoj administraciji nije zaživeo i nije dao one efekte o kojima se naveliko pričalo krajem prošle godine. Podsetiću samo da smo mi iz SSJ prilikom donošenja ovog zakona izneli niz primedbi, a osnovna primedba je bila ta da su prevelika ovlašćenja data Ministarstvu finansija, ministru i Republičkoj upravi javnih prihoda da podzakonskim aktima uređuje materiju, koja je obuhvaćena ovim zakonom. U čemu je suština? Suština je u tome što je ministr bio zauzet drugim stvarima, a veliki broj podzakonskih akata koje je trebalo da donese, on i njegovo ministarstvo, nije doneto. Mnoge službe nisu ni do dana današnjeg profunkcionisale. Vi znate onu priču o poreskoj policiji - da će to za par meseci zaživeti. Međutim, šta se desilo? U prelaznim i završnim odredbama, ukinuta su ovlašćenja i stavljeni su van snage određeni zakoni koji su do tada važili. Novi podzakonski aktinisu doneti. Finansijska policija i poreska policija, ostali su bez ovlašćenja, a do dana današnjeg ljudi nisu dobili rešenja da rade svoj posao. Tada je bilo sigurno mnogo uputnije da do donošenja ovih podzakonskih akata, ove službe nastave da rade. Možda bi neko ko je više u ovoj materiji mogao da izračuna koji su efekti i kolike su štete za ovu državu što ove službe nisu radile, i što nisu ubirale javne prihode. Međutim, naša ocena da će prva polovina 2003. godine proći u nekim pripremama za sprvođenje ovog zakona, nije se obistinila. Taj rok seprodužava i produžiće se sigurno i narednih meseci. Tada smo baratali nekim ciframa: da 7.000 ljudi radi u Republičkoj upravi javnih prihoda; 7.000 u ZOP-u; 7.000 u Finansijskoj policiji i da sve te ljude treba zbrinuti. Međutim, od tih dvadesetak hiljada ljudi jedna četvrtina možda radi na tim državnim poslovima, a ostale tri četvrtine dobijaju plate koje nisu za potcenjivanje, koštaju ovu privredu, a ne rade svoj posao. Sada se ide sa jednom pretnjom da će onaj ko bude imao imovinu preko 20 miliona dinara biti podvrgnut rigoroznoj kontroli itd. - jedan član zakona, ne bih citirao, kaže da to ne treba raditi na političkoj osnovi. Međutim, najave koje se lagano čuju i koje cure iz ovih službi idu upravo u pravcu da se preti političkim neistomišljenicima: da će prvo kod njih biti takve kontrole, da će se prvo njima utvrđivati vrednost imovine itd. Ovim izmenama i dopunama Zakona o poreskoj administraciji imamo jedan detalj gde se kaže da smo dužni da prijavimo imovinu u vrednosti preko 20 miliona, ali ako se u postupku kontrole dogodi da to ne bude tačno, izvršiće se naknadna kontrola itd. i preti se drakonskim kaznama. Ja mogu da tvrdim sa ovog mesta, da, ako za bilo koju firmu i bilo čiju imovinu, bilo da je pravno ili fizičko lice u pitanju, dovedemo dva najcenjenija veštaka u ovoj zemlji, oni se neće složiti. Prema tome, ukoliko želite nekome da kao političkom neistomišljeniku ili nekome ko vam se zamerio nanesete zlo vi ćete izvršiti procenu njegove imovine i ona se sigurno neće složiti sa onom koju su on i njegove stručne službe prijavile, i možete mu oduzeti veliki deo imovine, možete mu naneti mnogo maltretiranja. Možda će čovek na kraju pred sudskim organima i dokazati da je u pravu, ali u svkom slučaju, jedna pretnja koja je vrlo indikativna: trebalo je da ipak u okviru ovih tačaka dnevnog reda ministar podnese kratak izveštaj o primeni ovih propisa u dosadašnjem periodu. Moramo priznati da Zakon o poreskoj administraciji nije dao efekte. To bi bilo mnogo bolje da prizna neko iz vlasti, nego da ispadne da je ovo jedna neprincipijelna kritika opozicije. Samo obrazloženje za produženje roka prijavljivanja je takođe više političko nego suštinsko. Mislim da stvarno nema smisla ni prema pokojnom premijeru koga smo svi mi uvažavali, da se kaže da je razlog za produženje roka tragično ubistvo premijera i sve to što se događalo. Mislim da to nije opravdanje za neprimenjivanje određenih propisa i za odlaganje njihove primene. Takođe, tvrdnja da se ne radi o ispitivanju porekla imovine, ne stoji, jer se radi o ispitivanju porekla imovine. Radi se o tome da je to jedan postupak koji smo videli šezdesetih godina. Videli smo ga i u prošloj deceniji. Nije dao neke velike efekte. Takođe smo imali porez na ekstraprofit koji je posrnuo, i to su one teme o kojima bi ministar trebalo da kaže i da nam obrazloži zašto Zakon o porezu na ekstraprofit nije do kraja primenjen, već se, jednostavno, bez ikakve zakonske osnove odustaje od njegove primene. Kada se radi o kontroli fizičkih lica - u redu: ona imovina koja pripada fizičkim licima je njihova imovina i ona ima jednu trajnu vrednost, međutim, ja bih napomenuo da ovde svrstavamo i akcije i deonice, a to je ipak jedna promenjiva kategorija. Ako ste vi vlasnik deonica u jednoj firmi, one mogu ove godine vredeti određenu cifru, međutim, može se desiti za samo mesec ili dva, zbog promena carinske, poreske politike, zbog elementarnih nepogoda, zbog okolnosti na tržištu i drugih razloga, da vrednost tih akcija padne. Vi sada prijavite ovu imovinu, a zapravo posle nekoliko meseci ona je mnogo manja. Prema tome, ako je neko bio osnivač firme sa pet ili deset hiljada dolara, a u međuvremenu radio to, podleže drugim propisima koje prate odgovarajuće službe i koje bi trebalo da vode računa o oporezivanju ovih i prihoda i imovine. Samo prijavljivanje je vrlo problematično. Takođe je vrlo teško poverovati da će se sačuvati tajnost i privatnost podataka. Mislim da tu ne bi trebalo mnogo komentarisati. Kada se radi o poreskom identifikacionom broju, on stvarno ne bi trebalo da bude službena tajna, međutim u praksi može, svako od nas ko se bavi određenim poslom, izraziti jedno uverenje da imamo mnogo problema ukoliko treba da saznamo podatke o nekoj firmi koju treba utužiti, sa kojom treba raditi itd, jer se vrlo teško dolazi i do poreskog broja i do podataka u toj firmi. Kada smo već kod toga moram napomenuti, izreći jednu svoju subjektivnu ocenu, da ovaj period za nama, a naročito prvu polovinu 2003. godine, karakteriše veliki broj fantomskih firmi. Svako onaj ko na zakonit način želi da registruje firmu zna da je nemoguće da postoji fantomska firma. Nemoguće je da postoje firme gde se ne zna adresa, vlasnik itd; to se dešava i o tome se javno govorilo. O tome javno govore ljudi koji bi trebalo ovo da suzbijaju: ministri, ljudi iz Republičke uprave javnih prihoda, iz policije. To apsolutno nije u redu i ukoliko su druge institucije bile neka tekovina prethodnog režima, sigurno da ovaj režim mora na sebe da prihvati odgovornost za postojanje ovih fantomskih firmi, jer je nemoguće da te firme postoje bez znanja vlasti. Kada je reč o primeni Zakona o porezu na promet i Zakona o poreskoj administraciji, takođe, jedna pojava koju smo uočili na početku ove godine, da se vrlo nevešto i trapavo sprovode naplate preko bivšeg ZOP-a, odnosno preko Narodne banke. Vrlo često imamo priliku da zbog neke takse od par stotina dinara ili par hiljada dinara imamo blokadu firmi i do dana današnjeg taj mehanizam nije uspostavljen. Recimo: ukoliko imate sudsko rešenje, sud dostavlja po službenoj dužnosti ovo rešenje i vas blokiraju pa ne možete da raspolažete sredstvima, bez obzira što imate sredstava na računu! Takođe imamo firme, ja mogu da kažem primer "Kosmet osiguranje" - možda neko od vas poseduje polisu tog osiguranja, koje aktivno obavlja svoju delatnost na teritoriji ove države i ima puno ljudi sa tim polisama, ali kada dođe momenat naplate, te firme nigde nema. Njena adresa je Kosovska ulica broj 43. Tamo nema nikoga, i znači da ova država u tom delu ne štiti građane Srbije i bez obzira na sve pokušaje i na pravosnažne presude, nemoguće je naći ovu firmu i naplatiti štetu, a zna se da kada se radi o autoodgovornosti da je za to odgovorno osiguranje. Takođe, kada se radi o zaduživanju, odnosno o kontragaranciji na iznos od 76 miliona evra, to je nešto što se sukcesivno ponavlja i postoji jedna velika opasnost da su naši građani, iz dana u dan, sve više i više zaduženi na ovaj način. Nedavno je Savezna skupština usvojila, za samo pola sata, devet zakonskih propisa o raznoraznim zaduživanjima - to govori da će svaki građanin Srbije na osnovu tih propisa biti zadužen za određenu sumu koju je teško vratiti s obzirom na socijalno stanje naših građana. Možda treba malo stati sa ovim zaduživanjem, pogledati neke unutrašnje mogućnosti, rezerve, možda malo prodrmati i probuditi sopstvenu privredu i onda bi ova država mogla da krene i u ubiranje javnih prihoda. Ne možemo večito ubirati javne prihode, ako ih ne stvaramo.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, neka se pripremi narodni poslanik Dragan Ljubojević; Preostalo vreme DSS-a za raspravu je 24 minuta.
Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na promet je okasneo pa se nameće pitanje zašto je Ministarstvo finansija toliko dugo čekalo da bi se pred Skupštinom pojavilo sa ovim predlogom. Jedan od razloga koji se navodi u obrazloženju jeste da će sa ovim predlogom zakona doći do više ulaganja u ovu državu, pa je bilo veoma važno da je ministar uz obrazloženje naveo koliko je do sada uloženo i kolika su očekivanja od ovog zakona koji svakako treba usvojiti. Kada je reč o ulaganjima treba imati na umu da domaće banke koje su likvidne, svoj novac iz centralne banke izdvajaju, stavljaju na deviznu štednju u tolikoj meri da je došlo do odliva obavezne rezerve novca u centralnoj banci, pa je sada guverner u obavezi da poveća obaveznu rezervu, tako da domaće banke, domaći investitori i nisu raspoloženi da ulažu novac, a kamoli strani. No, u daljim razlozima ministar kaže da se ovim zakonom samo stvaraju normativne pretpostavke za ulaganja, ali drugih pretpostavki nema. Ne znam da li je jedan od razloga i inflacija, budući da je sa ovim porezom na promet i postojećom inflacijom došlo do prilično velikog opterećenja kupovne moći građana. Naime, prema izjavi gospodina Živkovića, predsednika Vlade, inflacija je 4%, prema izjavi ministra trgovine Milosavljevića 7%, a prema izjavi gospođe Kori Udovički 13%. Dakle, ista Vlada, tri mišljenja o inflaciji, još ako tome dodamo "Privredni pregled" od 29% inflacije u zemlji, prema poslednjem broju "Privrednog pregleda". Međutim, koji su efekti ovog oslobađanja: kaže se na sedmoj strani, "po osnovu oslobađanja dnevne i povremene štampe očekuje se smanjenje prihoda u budžetu u iznosu od 600.000 dinara". Znači, mi čekamo godinu dana da bi efekat bio 600.000 dinara. Inače, knjige, časopisi, dnevna i povremena štampa su bili toliko opterećeni da se inače mali tiraži knjiga, koji se vrlo retko kupuju, nisu ni mogli nabavljati u većoj meri, počev od škola i biblioteka. Da li će ovo smanjenje poreza doprineti - videćemo? Međutim zna se da je signal iz inostranstva stigao, da je nužno da se smanji porez na promet štampe i časopisa i to u trenucima kada je vlro jasan sukob vlasti i štampe. Drugi zakon o kome bih želeo da govorim, a koji je dat u formi predloga jeste Zakon o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Prošlog puta je ministar obećao da će izmeniti Zakon do nove godine, budući da smo neke amandmane povukli. On, naravno, nije održao obećanje, nije izmenio Zakon u onom delu koji se odnosi na poreska krivična dela i zato ona izgledaju ovako kako izgledaju i mislim da za njih niko ne može u fer postupku biti optužen. Ali, nije nevolja što ministar nema dovoljno znanja o ovoj oblasti, već izgleda nema ni koga da pita. Tako da se problemi koji su nastali sa Zakonom iz novembra prošle godine sada produbljuju. U članu 16. ministar finansija brani stav da bi zapravo u članu 135. stav 3. reči "bez prava na privođenje poreskog obveznika" trebalo zameniti rečima "sa pravom na njegovo prinudno dovođenje". Prošlog puta je prihvatio amandman da poreska policija ne može da nosi vatreno oružje, a sada će bez vatrenog oružja imati ovlašćenja da privodi. U aprilu meecu ove godine je donet Zakon o ministarstvima prema kome Ministarstvo finansija nema ovlašćenja organa unutrašnjih poslova. Ako Ministarstvo finansija nema ovlašćenja organa unutrašnjih poslova onda ne može ni da postupa kao organ unutrašnjih poslova, što je i dalje sadržano u članu 135. protivustavno i protivzakonito. MUP ima ovlašćenja policije, Bezbednosno informativna agencija ima ovlašćenja organa unutrašnjih poslova, a ako bi sad i Ministrstvo finansija imalo ovlašćenja unutrašnjih poslova, a možda bi i Ministarstvo kulture, s obzirom na ono što govori ministar kulture, to poželelo, mogla bi da se kompletira policijska država. Međutim, šta se radi? Ministar finansija, budući da nema elementarna znanja u ovoj oblasti, bi želeo da Ministarstvo finansija ima sada ovlašćenja Ministarstva unutrašnjih poslova. Da li to znači da ministar finansija nema poverenja u MUP pa bi sada želeo da ima i ta ovlašćenja. Inače, sam član 135. stav 3. je protivrečan zbog toga što je u tom članu navedeno da kada je reč o pravima građana, dakle: "Radi otkrivanja poreskih krivičnih dela i njihovih izvršilaca, poreska policija u pretktivičnom postupku može da postupa kao organ unutrašnjih poslova" - ne može da postupa; "i ovlašćena je da, u skladu sa zakonom i u saradnji sa ovim organom, preduzme potražne radnje" - ne može da preduzme potražne radnje, jer prvo nije kvalifikovana, a mislim da ministar i ne zna šta su potražne radnje. Pored toga, ističe se da ne može da preduzima niz drugih radnji, odnosno da može štošta da preduzme, "izuzev ograničenja kretanja". Ako ne može da ograničava kretanje ne može prinudno ni da privodi. Stoga smatram da ovaj član 16. ne bi trebalo prihvatiti. Pored toga, u članu 186. koji se menja članom koji se predlaže za izmenu, članom 19. kaže se: "Poreski obveznik, fizičko lice i preduzetnik, dužan je da u roku od deset meseci od dana početka primene ovog zakona podnese Poreskoj upravi prijavu za evidenciju ukupne imovine u zemlji i inostranstvu, ako je njena vrednost veća od 20.000.000 dinara". Znači, do sada je obaveza bila šest meseci. Kada zakon stupi na snagu počinje novi rok od 10 meseci, znači idućeg maja. Ovo je vrlo bitno jer se između ostalog kaže da imovinu, u smislu stava 1. ovog člana, ne čine umetnički predmeti. Znači: oni koji imaju sada tu imovinu od 20 miliona mogu da dođu do umetničkih predmeta, da budu oslobođeni prijavljivanja, da novac pretoče u umetnička dela, da ga sačuvaju i da posle izvesnog vremena ta dela opet prodaju. Tako da je ovaj član smišljen da bi se ta imovina od 20 miliona sačuvala za određene krugove, jer nije jasno zašto se sada ne preduzimaju mere, ako u roku od šest meseci oni koji imaju tu imovinu nisu tu imovinu prijavili. Toliko.
Hvala. Drugo javljanje, dr Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovane kolege narodni poslanici, evo dozvolite mi da u ime poslaničke grupe SPS u ovom drugom javljanju još nešto kažem o setu zakona o kojima danas raspravljamo. Naime, pošto nisam bio u situaciji da direktno čujem gospodina Đelića, pažljivo sam pročitao njegovo izlaganje i nažalost, u ime poslaničke grupe SPS-a, mogu reći da ovi predlozi zakona, bar ova dva, o porezu na promet i poreskom postupku i poreskoj administraciji, sem onog tehničkog dela, da kažem usaglašavanja sa drugim zakonima koji su predmet i ovih zakona, u ostalim odredbama ima mnogo politike kroz odredbe koje su sastavni deo tih zakona a takva su i objašnjenja. Evo, prvo ću reći nekoliko rečenica o zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji, odnosno o jednom članu čije se produženje predlaže. Taj član je vezan za ovaj rok za prijavu imovine, veće od 20 miliona dinara, a taj rok je, kao što znate, istekao 30. juna i sada se predlaže za nekoliko meseci njegovo produženje. Moram reći da sam danas čuo prvi put jedno od objašnjenja zašto se ovaj rok produžava, a do sada je u štampi bilo, od strane kolega, gospodina ministra da je formalno razlog za produženje ovog roka taj što se poreski obveznici nisu dovoljno dobro upoznali sa svojim obavezama; pa je potrebno preciziranje pojedinih odredaba zakona, pa da je potrebno štampanje obrazaca i slično, da je potrebno izraditi određeni pravilnik! Danas smo, eto, čuli, verovali ili ne, da je jedan od razloga, odnosno da je razlog što se predlaže produženje roka prijave tragična smrt gospodina Đinđića, predsednika Vlade Republike Srbije i operacija "Sablja". Kako te dve stvari imaju veze sa ovim, to jedino gospodin Đelić zna?! Naime, ovde je reč o prijavi imovine, a imovina nije nešto što se može egzaktno utvrditi, bar ovde u Beogradu, dovoljno je prošetati i videti reprezentativne objekte, poseduju ih pojedinci i videti da se to moglo utvrditi ako se želelo i ranije, odnosno oni ljudi koji su vlasnici te imovine, da su želeli mogli su prijaviti tu svoju imovinu. Suštinski razlozi, u stvari, za produženje ovog roka jesu u tome da se nije prijavio dovoljan broj poreskih obveznika, daleko, daleko manji broj u odnosu na ono što je najavljeno. Ako se setite diskusija u vreme donošenja ovog zakona, ministar je stalno operisao pojmovima - ogroman broj građana, ogroman broj građana, ogroman broj građana! Iz dnevne štampe saznali smo da je do 12. juna svega dva čoveka, prijavilo svoju imovinu za koju oni cene da je veća od 20 miliona. Evo, danas smo imali priliku da čujemo gospodina ministra da pominje 200 poreskih obveznika. Zašto ovo kaže? Iz prostog razloga što bar štampa operiše pojmovima i brojevima da u Srbiji postoji od 40 hiljada do 200 hiljada poreskih obveznika koji imaju imovinu veću od 320 hiljada evra, a kada se prevede to je oko 20 miliona dinara. Onda možete shvatiti kakve su razmere katastrofe i fijaska ove akcije kada se prema ministrovim rečima samo oko 200 ljudi prijavilo. A zašto je to tako? Moram reći da je po našem mišljenju, nas poslanika SPS, glavni razlog je u tome što je Vlada Republike Srbije izgubila kredibilitet u javnosti, jer jedno priča, a drugačije se ponaša; da je taj kredibilitet objektivno, izgubljen u vreme priče donošenja i primene Zakona o jednokratnom ekstraprofitu, jer i tada je bilo priče o nekoliko milijardi maraka koje će se, kao, tim putem dobiti, pa onda videli ste kada su bili zvanični podaci došlo se do toga da je ta suma 10 do 15 puta manja i da je jednostavno daleko od onoga što je ministar govorio. Naravno, mi smo uskraćeni u ovom cenjenom domu i odgovora na pitanje - da li su svi ljudi ravnopravni u ovoj Srbiji, da li su svi oni koji poseduju imovinu bili obveznici, odnosno da li su plaćali porez na jednokratni ekstradohodak, a tu smo pomenuli da li su ljudi koji su posedovali kuću u Šilerovoj plaćali ekstraprofit? Pitali smo, naravno, ministra nema kao i nekoliko puta ranije, kada dođe pitaćemo ga, mislim da treba odgovoriti na to, jer ako se poziva ministar na transparentnost, ako postoji ravnopravnost i jednakost, makar pravna, onda treba da čujemo od strane ministra da li je tako i faktički. Moram reći da je Vlada Republike Srbije, bar u ovom delu prikupljanja sredstava u budžet pokazala jednu nedoslednost i prethodne godine, ali se dosta olako prešlo preko toga. Sećate se one priče o grupi G-17, o brašnu i o 1.543.000.000 dinara koje su jednostavno oproštene, pitanje je da li su neki od tih ljudi vlasnici imovine koja premašuje 20 miliona dinara, i morali su da budu predmet ovog zakona. Naime, dva negativna cilja su u nesprovođenju ovog zakona: nije ispunjen cilj prikupljanja sredstava iz budžeta, i stvoren je loš poslovni imidž što je odbilo mnoge investitore. U prilog ovoj tezi moram citirati jednog od ministara u Vladi Republike Srbije, gospodina Vlahovića, koji je povodom Zakona o ekstraprofitu i povodom ovog zakona o kome danas raspravljamo rekao sledeću stvar - otpočetka godine, naravno, komentarišući privrednu aktivnost koja je, i sami znate, katastrofalna, da je prisutan poslovni rizik zbog tog pada proizvodnje. Osim, nažalost, ubistva gospodina Đinđića, lošem imidžu poslovnog ambijenta, prema rečima ministra, doprinose i demagoške izjave poput onih o ispitivanju porekla imovine uvijene u plašt borbe protiv privrednog kriminala. Svi pokušaji ispitivanja porekla imovine u Srbiji, uključujući i Zakon o ekstraprofitu, su imali slabe efekte ili su doživeli poptuni fijasko. Kada čujem najave takvih zakona, investitori oduzimaju gas, jer neće da investiraju u zemlju gde će se neko, za dve ili tri godine, baviti ispitivanjem porekla svega i svačega. Eto šta drugi ministar u Vladi Republike Srbije misli i o ovom zakonu, ali i o ovoj meri, a i o Zakonu o jednokratnom ekstraprofitu. Mislim da je loše, jer kolege koje su pre mene govorile, potvrdile su i dokazale koliko je loše što se iz ovog zakona brišu umetnički predmeti kao deo imovine koja ulazi u vrednost od 20 miliona. I, čitajući ono što je ministar izjavio, moram reći da je njegovo obrazloženje suviše tanko, da ne kažem nikakvo. Kada je reč o drugom zakonu, o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet, tu se vidi par edžcellence politika. Naime, ovaj predlog o oslobađanju poreza na promet za dnevnu i periodičnu štampu nije namera ni želja Vlade ili potvrda Vlade da eto, hoće da izađe u susret ljudima koji rade u toj delatnosti, nego želja Vlade da pokuša da nađe zajednički jezik sa medijima koji su u jednom trenutku bili nedisciplinovani posle ukidanja vanrednog stanja i koji su počeli otvoreno i kritički da govore o svemu onome što je Vlada radila i u vanrednom stanju i posle vanrednog stanja. Ova mera koja se predlaže direktna je posledica onog razgovora glavnog urednika sa predsednikom Vlade Republike Srbije i to je činjenično stanje. Vlada u susret izborima vuče jedan politički potez - predlaže jednu par edžcellence političku meru da bi medije štampane koje jako oblikuje u javno mnjenje, imala kao dobrog sagovornika, saradnika i saveznika u predstojećim izborima. Moram reći da smo mi, kao poslanička grupa SPS, predložili dva amandmana, vezano za ovaj zakon: jedan je da od obaveza plaćanja poreza na promet treba da bude izuzeta oprema za bebe, dečja hrana, obuća i odeća, i kada je reč o poljoprivrednim proizvodima, kao što je maslac i sir. Ovo govorim iz razloga što popis stanovništva Srbije,učinjen 2002. godine, kada je reč o bebama i deci, pokazuje katastrofalnu situaciju u Srbiji. Srbija se nalazi, nažalost, u jednoj minus-fazi, a vezano za demografsku politiku, ne postoji strategija Vlade Republike Srbije i smatrali smo jednostavno da u toj oblasti treba nešto preduzeti. Ovaj zakon, odnosno porez na promet, dobro je, moram reći, što se izašlo u susret ljudima koji štampaju knjige, različite publikacije i što je to oslobođeno poreza. Moram reći da smo mi poslanici SPS još prilikom prošle promene zakona to tražili. Na samom kraju, moram da napomenem da će ozbiljan problem ove vlade, a i ove države, biti ispunjenje svih obaveza koje stoje u budžetu.Naime, Vlada sve više poseže za političkim merama, ovim predlogom budžet će biti manji za 600 miliona dinara - a ako se setimo da je pre nekoliko meseci 700 miliona dinara uzeto za potrebe javnog servisa RTS, da je pre neki dan 252.600.000 uzeto za potrebe sprovođenja Zakona o ratnim zločinima. Ako pomenemo nekoliko stotina miliona dolara, kad se prevede na nekoliko milijardi dinara, kojim će porez, odnosno budžet Srbije biti usklađen oko ovog akcionog plana i sl. onda se vidi dubioza u kojoj se nalazimo. (Predsedavajući: Vreme.) Mi smo potpuno ubeđeni da Vlada neće moći da ispuni sve obaveze, a nažalost, ceh će platiti građani. Onda i ne čudi kada se vidi da Vlada sve više poseže za političkim merama. Zašto predsednik Vlade Republike Srbije predlaže penzionerima da se odreknu svojih penzija, da bi se taj novac upotrebio u druge svrhe. Novca neće biti, a ono malo što ostane Vlada očigledno želi da usmeri u druge svrhe, jer penzioneri sada nisu bitni kao što su bili bitni 2000. godine kada su tražili od njih, da deca i unuci glasaju za njih. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević, neka se pripremi narodni poslanik Golub Rajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ponavlja se stara praksa da predstavnici Vlade ili nisu prisutni na sednicama Narodne skupštine, ili dođu, izdeklamuju ono što imaju, pokupe se, odu dalje da usrećuju građane Srbije. U ovom, konkretnom, slučaju na dnevnom redu je paket ovih poreskih zakona u koji je samo voljom i željom Siniše Mitrovića upao i zakon o kontragarnaciji koji nikakve veze nema sa Predlogom zakona o izemana i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji i Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet. Ministar Božidar Đelić, ekspert u oblasti finansija i ekonomije, koji je poznat po tome što je usrećio mnoge istočnoevropske zemlje, istočnoevropske narode i poznat po tome što mu je zabranjen ulazak u sve zemlje gde je obavljao neke državničke funkcije, učestvovao u nekim vladama, bio savetnik nekih ministara, pokazao je ovim zakonima šta želi i šta hoće i srpskom narodu i srpskoj državi i srpskoj ekonomiji. I jedan i drugi zakon, Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji i Zakon o porezu na promet, treći put trpe izmene, promene i dopune. To govori da ova vlada i ovaj ministar apsolutno nikakvu viziju, niti koncepciju reforme poreske politike kod nas nemaju. Ponašaju se od slučaja do slučaja, kad se nešto desi u oblasti poreske politike, onda oni smišljaju nove načine, modele i metode, pre svega da naplate porez od poreskih obveznika u Srbiji. Mi smo svesni toga da država mora od svojih poreskih obveznika, od građana, od privrednih subjekata da se finansira, odnosno da naplaćuje porez, ali ne treba samo o tome da vode računa, kako će i na koji način da naplate porez. Pre svega, pošto se ovo ministarstvone ne zove samo Ministarstvo finansija, nego Ministarstvo finansija i ekonomije, ono treba i da stvara uslove, da građani i privredni subjekti imaju mogućnosti da plaćaju te poreze. Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, ove izmene i dopune Zakona bave se pre svega, načinima prinudne naplate poreza, proširenjem nadlženosti poreske policije i tako dolazimo do onog čuvenog člana 135. Zakona, odnosno člana 16. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji gde ministar sebi daje za pravo da njegov organ, u sastavu njegovog Ministarstva, poreska policija, dobije ingerencije da može da prinudno privodi one koji su učinili neko poresko krivično delo. Koliko ja znam, takvu nadležnost ima samo MUP, odnosno BIA i nijedan drugi organ u ovoj zemlji ne bi smeo da ima takvu nadležnost, ne biismo smeli da dozvolimo nijednom državnom organu, jer ako napravimo ovde presedan i dozvolimo ministru Đeliću da on privodi one koji su možda počinili neko krivično delo u oblasti poreske politike, setiće se, recimo, ministar Lečić da on može možda da privodi, ili neki njegov organ, neka agencija u okvoru njegovog Ministarstva, neke neposlušne medije, urednike, novinare, pa će se onda setiti neko Ministarstvo poljoprivrede, pa u nekom drugom ministarstvu, da neki organi u okviru tih ministarstava imaju iste ove nadležnosti. Takođe, zanimljiva je i izmena člana 186. Moji prethodnici su govorilio izuzimanju umetničkih predmeta iz ove cifre od 20 miliona, ali je značajna još jedna promena koja govori da, Poreska uprava može, u skladu sa članom 60. stav 2. ovog zakona, proceniti vrednost imovine iskazane u prijavi za evidenciju imovine i dostaviti poreskom obvezniku rešenja o proceni. Do sada, kao imperativno rešenje je bilo da Poreska uprava praktično sve prijave proverava, a ovde se ostavlja mogućnost ministru, odnosno nekome u Poreskoj upravi da proceni da li će nekom vršiti procenu imovine ili neće, tako da ćemo doći u situaciju da oni koji su miljenici režima mogu da podnesu poresku prijavu, da napišu daleko manji iznos od iznosa 20 miliona i da će neko u Poreskoj upravi proceniti da je to sasvim u redu i neće izvršiti procenu te prijave, a da će u drugim slučajevima to raditi. Moralo je da ostane kao imperativno rešnje, da Poreska uprava izvrši procenu svake prijave.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić, posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu Narodne skupštine Republike Srbije su Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet i Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičke direkcije za puteve. Dakle, tri dosta različite teme, a diskusija je objedinjena, što nema baš puno logike i ne može se smatrati korektnim. Od početka ove godine primenjuje se novi Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji po kome Poreska uprava vodi poreski postupak za sve obveznike i posle šest meseci po hitnom postupku razmatramo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, kako bi se poreski postupak i administracija učinili, kako se kaže u obrazloženju, što jednostavnijim i efikasnijim, kako sa stanovišta poreskog poverioca, takođe, i poreskog obveznika. Ovo nije prvi slučaj da po donošenju jednog zakona ubrzo donosimo i izmene i dopune, mada je usklađivanje ovog zakona sa sistemskim zakonima potrebno, pogotovo sa Zakonom o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar. Ovim izmenama se produžava rok za podnošenje prijave za evidenciju imovine i uređuju ovlašćenja Poreske uprave u postupku po podnetim prijavama, proširuju ovlašćenja poreskog inspektora u toku poreske kontrole, kao i poreske policije u pretkrivičnom postupku. U članu 2. stav 3. i 4. treba brisati jer je predlaganjem novog stava 3. kojim se poreskom obvezniku oduzima dodeljeni poreski identifikacioni broj, u suprotnosti je sa članom 29. istog zakona i direktno utiče na kršenje ljudskih prava. Smrt poreskog obveznika je uzrok sprečenosti da se izmire obaveze, prijave izmene podataka, odnosno da se pruže informacije po zahtevu Poreske uprave. Članom 29. stavom 3. već su regulisana ova pitanja, a treba brisati sve represivne mere koje su ovde predložene. Takođe, u članu 7. Predloga ili članu 93. Zakona treba preciznije regulisati način uplate i vraćanje prihoda od unovčavanja prilikom prodaje pokretnih stvari, odnosno nepokretnosti. Treba skratiti rok u kom se poreskom obvezniku moraju vratiti sredstva koja su prodajom ostvarena u većem iznosu od iznosa dospele poreske obaveze. Član 16. treba brisati, jer se predloženim izmenama člana 135. važećeg Zakona vređa dostojanstvo obveznika, a poreskoj policiji daju prevelika ovlašćenja koja se mogu izroditi u lošu praksu. Ne može se poreska reforma i disciplina sprovoditi stalnim izmenama Zakona i produžavanjem rokova utvrđenih za regulisanje obaveza poreskih obveznika bez (član 19.) utvrđivanja razloga zbog kojih mere nisu dale određene rezultate. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet se donosi zbog donošenja Zakona o finansijskom lizingu, u cilju izbegavanja dvostrukog oporezivanja i u funkciji podsticanja izdavaštva - oslobađanja od plaćanja poreza na knjige, časopise i štampu, što su socijalisti već ranije predlagali. Ali, da li je to dovoljno, što su i dalje izuzeti udžbenici, dečja odeća i drugo. Mi predlažemo da se oslobode poreza na promet maslac i sirevi, da bi se obezbedile niže cene ovih proizvoda čija potrošnja u ishrani stanovništva zauzima značajno mesto i troši veliki deo porodičnog budžeta u dosta teškoj socijalnoj i ekonomskoj situaciji velikog dela stanovništva. Takođe, od poreza na promet treba osloboditi bebi opremu, dečju hranu, obuću i odeću, isto zbog rasterećenja porodičnog budžeta, ali i zbog stimulacije povećanja nataliteta u uslovima izuzetno suženih prava brige o deci. Posle davanja kontragarancije Republike Srbije o zaduženju ŽTP-a Beograd i EPS-a kod Evropske banke za obnovu i razvoj, kao i zajmove za gradove, Kragujevac, Niš i Novi Sad, Vlada Republike nam po hitnom postupku, i to ponovo na vanrednom zasedanju, predlaže Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvoj po zajmu Republičkoj direkciji za puteve. Činjenica je da su nam putevi u lošem stanju, pogotovu u Timočkoj krajini i da su potrebna ogromna sredstva za saniranje. Ovde se ne radi ni o kakvom poklonu, ni o donaciji, a ne radi se ni o poverenju, već o klasičnom finansijskom, komercijalnom zaduženju. Istina, ovde se radi od 1% na godišnjem nivou redovne, i 2% na godišnjem nivou zatezne kamate. Ovo je ponovo dokaz da vlast povlači neodgovorne poteze da uzima nove kredite, a ne spominje ratnu štetu koja je izazvana NATO agresijom. Mi smo skoro formirali novu državu ili državnu zajednicu. Pitanje je koliko će ona trajati i kakva će biti kada budemo vraćali kredit u 2006. godini ili nekoliko godina kasnije. Šta to znači? Ova vlast se zadužuje sa grejs-periodima i dugove će vraćati drugi - da li je to dobro ili da li je to korektno? Socijalisti smatraju da je bolje koristi naše unutrašnje rezerve i mogućnosti iz budžeta i svih uvedenih poreza. Postavlja se još jedno pitanje - šta je sa našim sredstvima u inostranim bankama, da li su ona odmrznuta potpuno i kada će moći da se koriste? Poslanici SPS-a ne mogu prihvatiti ove zakone. Amandmanima smo pokušali da ih bar malo poboljšamo, mada naši amandmani, kao i do sada, nisu prihvaćeni, ali će ih verovatno Vlada predložiti za neki mesec kao izmene i dopune ovih zakona. Na kraju, da kažem da ni donošenje i usvajanje ovih zakona u Skupštini Srbije neće doprineti stabilnosti Srbije, već naprotiv, situacija je sve složenija, a dugove sa kamatama će vraćati neke druge vlade i novi parlamenti.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, posle nje narodni poslanik Živanko Radovančev.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko vas ima u sali, zaista je više nego ponižavajuće za predstavnika bilo koje političke stranke koja treba da govori o ovim važnim poreskim zakonima, da se u ovakvoj atmosferi odvija rasprava. Poslanici vladajuće većine ne znaju gde je otišao ministar, to ne zna ni šef poslaničke grupe, ni njegov zamenik, a sva pitanja koja bismo postavili, ostaće bez odgovora. Iluzorno je da mi više na ovakav način razgovaramo o nečemu što nama Đelić servira. Nisu to zakoni koji se ne tiču svakog građanina, nego naprotiv, bez obzira da li je neko zaposlen, da li radi u privredi, vanprivredi, jer prošle godine, ako me pamćenje služi, a služi me, hvala Bogu, još uvek dobro, 19. oktobra 2002. godine Božidar Đelić je za skupštinskom govornicu rekao sledeće - da, mi imamo pojedine poreske obveznike koji podsećaju na Kafku i ne znaju gde im se njihov predmet nalazi i zato smo morali da usvojimo novi paket poreskih zakona, ovaj o poreskom postupku i administraciji, da izmenimo Zakon o porezu na promet, porezu na dobit preduzeća i da ćemo ove godine imati izuzetno nisku stopu inflacije, mnogo veću zaposlenost i da ćemo ove godineprimeniti, u pravom smislu reči, njegov jedinstven porez na promet, koji je, (po njemu) najpravičniji zato što ne treba da se oporezuju poreski obveznici po različitim aršinima. Pa, da mi živimo po istim aršinima, Božidar Đelić se ne bi tako bahato ponašao, ne bi se tako ponašao premijer Zoran Živković, ne bi se tako ponašala vladajuća većina i imali bi mnogo više sluha za ljude kojima stižu računi koje ne mogu da plate. Računi su oporezovani, i to usluge koje najviše udaraju i onako osorimašeni, dakle, nikakav džep i standard našeg stanovništva. Božidar Đelić je jedan od ministara koji jako voli da iznosi neke podatke radi komparacije itd, ali on uglavnom govori u superlativu o onome što mu servira Evropska unija i o stopama kretanja njihovog društvenog proizvoda i standarda itd, a bilo bi mu mnogo bolje, i vama gospodo, i vama gospodine Mitroviću, i Pajtiću i svima koji sedite ovde, da se zagledate u našu stvarnost i u ono šta građani danas preživljavaju!! Mi imamo jedno, rekla bih, tehnološko preciziranje nekih kategorija u ovim izmenama i dopunama zakona, ali nemamo osnovnu stvar koja bi trebalo da se promeni u Zakonu o porezu na promet. Da bi se izvršile stvarne izmene i dopune tog zakona, morali ste, zato mi nismo ni podneli amandman u tom smislu, jer znamo da vi unapred ne prihvatate ništa što je od SRS, da ukinete porez na usluge, kao što je električna energija, jer kilovatsat električne energije po novom poskupljenju je 4,5 centi za one koji su u prosečnoj potrošnji, odnosno 10 centi za one koji, ne daj bože, uđu u onu crvenu zonu koju je izmislila Kori Udovički. Dakle, nemoguće je da dalje ionako osiromašeni građani opstaju sa tako visokim poreskim stopama. S druge strane, poljoprivreda, samostalna delatnost, sve ono što je potrebno da bi se stvorio neki zaista pravi dohodak, i dalje su opterećeni visokim poreskim stopama. Kako ćete vi sada u državi u kojoj imate organ koji je uveden, a evo sada će reći gospođa Čomić da završim, a ja tek stigoh do ovog parapolicijskog organa Poreske uprave, znači, da vršite naplatu poreza na ovaj protivustavan način i da Đelić glumi onog nesrećnika, Dušana Mihajlovića, pa da on umesto Mihajlovića iznuđuje dokaze?! Kako ćete da hvatate one koji vrše evaziju poreza, kada niste sredili svoje redove?! Nemojte, molim vas, više da nam dajete ovakva obrazloženja i ovakve zakone i ovakve kontragarancije, jer ste prošle nedelje, a mislim na vas iz DOS-a, sa ovom vašom bratijom iz Crne Gore, opet ratifikovali jedan u nizu sporazuma, a evo, ovaj sada stiže. On je prošle godine ratifikovan u onoj bivšoj Saveznoj skupštini, a sada nam ta kontragarancija dolazi od 76 miliona evra. Prošle nedelje je ponovo svaki stanovnik Srbije zadužen za 70 evra i tako ko zna koliko puta!! (Predsedavajuća:Pet minuta.) Nemojte taj balans nama da tovarite na vrat, jer će u budućnosti Srbijom da vladaju srpski radikali i mi ćemo onda morati da vraćamo vaše dugove i da radimo sve ono što nikako nismo hteli - jer umemo domaćinski da se ponašamo i da iz ostvarenih prihoda raspodelimo onako kako je to potrebno i kako normalna i domaćinska vlast radi.
Na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika Narodne skupštine. Ne želi. Zaključujem zajednički načelni pretres o: - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji; - Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na promet; i - Predlogu zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori kao garantu prema Evropskoj banci za obnovu i razvojpo zajmu Republičke direkcije za puteve. Nastavljamo rad po dnevnom redu. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI. Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Bojan Pajtić,Veroljub Arsić, Branislav Blažić, Slobodan Janjić, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Stevan Kesejić, Petar Jojić, Zoran Krasić, Vjerica Radeta; zajedno Marko Ćulibrk i Joca Arsić; zajedno Jovan Todorović i Ljubomir Mucić; zajedno Dušan Cvetković i Rade Bajić; zajedno Rajko Baralić i Ljubomir Mucić; i Đorđe Mamula. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajedniički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Reč ima narodni poslanik Siniša Mitrović, zamenik predsednika, poslanička grupa DOS - Reforma Srbije.
Uvažena gospođo Čomić, poštovani narodni poslanici, s obzirom na dinamiku našeg zasedanja i interesovanje poslanika za okončanje naših sednica, predlažem da na osnovu člana 137. Poslovnika, rasprava u pojedinostima traje najviše do tri minuta. Molim Skupštinu da se izjasni o tome.
Stavljam na glasanje predlog da se rasprava u pojedinostima na Predlog zakona vodi najviše tri minuta. Za 76, protiv 40, uzdržanih nema, nije glasalo 59, od ukupno 175 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila predlog narodnog poslanika Siniše Mitrovića. Na član 2. amandman su zajedno podnelinarodni poslanici Marko Ćulibrk i Joca Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege, kao što je gospođa predsedavajuća rekla, Marko Ćulibrk i ja smo u ime naše poslaničke grupe SPS - Slobodan Milošević, podneli amandman na član 2. sa predlogom da se briše stav 3. i stav 4. Podsetiću da je u članu 26. ranijeg Zakona, a sada Predloga u članu 2. stav 2. predloženo da se menja i da glasi: "PIB je jedinstven i jedini broj fizičkog lica, preduzetnika i pravnog lica za sve javne prihode i zadržava se do prestanka statusa poreskog obveznika. Posle stava 3. dodaje se novi stav 4. koji glasi: Ako poreski obveznik ne prijavi sve kasnije izmene podataka u prijavi za registraciju, odnosno ne podnese dokumentaciju i pruži informacije koje zahteva Poreska uprava u roku od pet dana od dana nastanka izmene podataka, odnosno dana prijema zahteva za dostavljanje dokumentacije i informacija, Poreska uprava rešenjem oduzima poreskom obvezniku dodeljeni PIB do ispunjenja obaveze iz člana 25. tač. 1) i 3) ovog zakona, a primerak rešenja dostavlja banci. Dosadašnji st. 4. i 5. postaju st. 5. i 6." - normalno, pošto se ubacuje nov stav. Kolega Ćulibrk i ja smo predložili da se u članu 2. stavovi 3. i 4. brišu. Znači, ova dva citirana člana predlažemo da se brišu, uz obrazloženje da je predlaganjem ovog novog stava 3. kojim se poreskom obvezniku oduzima dodeljeni PIB, u suprotnosti sa, kako je već nekoliko puta navedeno, članom 29. istog Zakona. Direktno utiče na kršenje ljudskih prava, recimo, smrt poreskog obveznika je uzrok sprečenosti da se izmire obaveze. Prijavi se izmena podataka, odnosno pružanje informacija po zahtevu Poreske uprave. Članom 29. stav 3. već su regulisana ova pitanja. Znači, Zakonom je već regulisano i nema svrhe da se ponovo stavlja ovaj predlog i da se ubacuje kao stav 2, odnosno 3. u predloženom članu 2. Ako se desi ovo o čemu sam govorio, pa da obveznik duguje porez i u međuvremenu nastupi smrt obveznika, matičar ne prijavi tu promenu, znači, ta promena nije izvršena kako se navodi i traži u ovom članu, njegov PIB će se brisati - pa šta će biti sa dugom?! Da li će država na takav način biti oštećena? Dug ostaje i za poreskog obveznika ostaje dug. Da li će to izmiriti naslednici, da li će to izmiriti neko drugi, to nije tako važno, koliko je važno da... pa nismo usvojili tri minuta Zeldžo, nego je ostalo na pet, izvinjavam se stvarno, neću ni svih pet da iskoristim... Hoću samo još jedanput da podvučem, nekoliko mojih kolega je već o ovome govorilo, ova norma koja je predviđena ovom izmenom i dopunom u članu 2. potpuno je nepotrebna i regulisana je članom 29. Zakona i potpuno je logično da se prihvati. A čudno mi je što niko od ovlašćenih, ni Vlada, ni odbori nisu prihvatili ovaj amandman; on ništa ne boli, potpuno je u redu i ništa se neće promeniti u samom Zakonu. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, o ovoj tački dnevnog reda.
Gospođo Mićić, dame i gospodo narodni poslanici, zaista protestujem što ministar, gospodin Đelić, nije ovde, kako se opet ne bi dešavala stara praksa da pred kraj ove godine budu vršene izmene, na osnovu amandmana koje su podnele pojedine poslaničke grupe, a naročito poslanička grupa SPS na predlog i jednog i drugog zakona, pre svega, jednog sistemskog zakona, Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Inače da kažem, mi smo podneli ovaj amandman, poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, u kojem se na jedan precizniji način reguliše PIB, odnosno poreski identifikacioni broj i predlagali smo, i u decembru mesecu, da pored fizičkih i pravnih lica i preduzetnici treba da imaju svoj poreski broj po kojem bivaju prepoznatljivi i u Poreskoj upravi i u poslovanju preko žiro računa. To tada nije prihvaćeno i sada se tek vrše izmene ovog zakona gde se poreski identifikacioni broj uvodi i za preduzetnike, odnosno poreske obveznike koji su i ranije imali svoje šifre. Druga stvar koja je ovde vrlo bitna jeste to, da se faktički poreski identifikacioni broj zadržava do kraja poslovanja, znači onoga koji je taj broj ostvario i da se briše, da se sa promenom sedišta taj broj menja, odnosno poreski obveznik zadržava ovaj broj sve do kraja prestanka statusa poreskog obveznika. Ovo govorim sve iz razloga zbog kojih smo predložili brisanje ovog stava 4. koji se dodaje ovom prilikom i glasi: "Ako poreski obveznik ne prijavi sve kasnije izmene podataka i prijavi u prijavi za registraciju, odnosno ne podnese dokumentaciju i pruži informacije koje zahteva Poreska uprava u roku od pet dana od dana nastanka izmene podataka, odnosno od dana prijema zahteva za dostavljanje dokumentacije i informacija, Preska uprava rešenjem oduzima poreskom obvezniku dodeljeni PIB do ispunjenja obaveze iz "člana 25. tač. 1) i 3) ovog zakona". U pravu su kolege koje su ovde govorile, smrt poreskog obveznika, odnosno fizičkog lica kao poreskog obveznika, nikada mu ne može omogućiti da ispoštuje ono pravo koje mu je propisano ovim članom. Imamo član 29. koji reguliše da je matična služba svake lokalne samouprave dužna u roku od pet dana da Poreskoj upravi dostavi sve podatke o statusnoj promeni, odnosno o promenama kod poreskog obveznika, pa čak i u slučaju smrti poreskog obveznika. Drugo, što smo čuli od ministra Đelića na Odboru za finansije, kada smo razgovarali u načelnoj raspravi, fizička lica kao poreski obveznici faktički dobijaju poreski identifikacioni broj koji je isti kao matični broj. Ne možete vi nekome oduzeti matični broj koji je on stekao ne time što je postao poreski obveznik, on je matični broj dobio onog trenutka kada je rođen. Matični broj je dobio u opštini u kojoj je rođen. Bez obzira da li delatnost obavlja u opštini gde je rođen, gde je dobio identifikacioni broj, ili obavlja u drugoj opštini, što znači da sa statusnim promenama poreskih obveznika, njemu se ne može uskratiti poreski broj i u slučaju prestanka obavljanja privredne ili neke druge delatnosti on gubi taj broj. Šta vi njemu onda oduzimate prestankom obavljanja delatnosti? Gubi status poreskog obveznika?! Sa tog stanovišta prihvatljivo je da poreski obveznik ako ne dostavi dokumentaciju na zahtev Poreske uprave, i sa tog stanovišta ne može mu se uskratiti ovaj broj, ima kaznene mere. Čak je predviđeno da finansijska policija postaje parapolicijska institucija koja može i da privodi poreskog obveznika. Mislim da je zaista sa stanovišta zakonskih propisa i ove regulative ovaj stav koji je ovde predložen neprihvatljiv i apelujem na poslanike da ga prihvate.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, gospodin Đelić, ministar finansija, u svom poslu mnogo vodi računa o rokovima. Čak i te rokove ako neko od poreskih obveznika prekorači skupo naplaćuje, 0,2% dnevno. Evo, ja već doživljavam, ne znam po koji put, da moram da obrazlažem svoj amandman, kada mi je amandman prozvan od strane predsednika Skupštine - ja saznam da je on odbijen od strane Vlade. Niti znam zašto, niti mi je to neko obrazložio, niti je gospodin ministar našao za shodno da ovde bude, pa da ovde zajedno sa nama ili odbije ili prihvata amandmane, što mi samo potvrđuje da, kada je u pitanju oblast finansija i poreske politike nešto stvarno nije u redu. Jedan ovakav set zakona koji se, sada u ovom trenutku, donosi potvrđuje mi da budžetski deficit iz dana u dan raste. To je vezano i za ovaj član 4. Predloga zakona na koji sam podneo amandman, odnosno na član 67. osnovnog Zakona o poreskoj administraciji i poreskom postupku. U tom članu porez se može naplatiti, ja sam tražio da ostane tačka 4) koja glasi: "u radu, materijalu ili uslugama, u skladu sa poreskim zakonom i na njemu zasnovanim propisima". Predlagač je ovim predlogom zakona tražio da se ova tačka 4. briše. Izgleda mi nelogično da se daju tolika ovlašćenja Poreskoj upravi i poreskim izvršiteljima, da čak mogu građane da privode na saslušanje, da mogu da plene njihova sredstva na računu, da mogu da im plene pokretnu imovinu, a poreski obveznik ne može da izmiri svoje poreske obaveze imovinom na redovan način, već uz kamate itd. Čini mi se da je ovde gospodin ministar ponovo pobrkao lončiće, da je izgubio kompas jer se ponaša kao da je greh ne platiti porez. Gospodinu ministru bi trebalo da bude jasno da je greh ne prijaviti porez. To je krivično delo, i jedna određena obaveza prema državi. Ali, ne platiti ga ako nemate sredstva, ili da kažem u ovom delu gotov novac i efektivu kojom biste platili nije zločin. Nemate, pa šta sada?! Ni država nema novca da isplati svoje obaveze koje ima prema građanima! To je znak u nekim normalnim vladama da Vlada treba da podnese ostavku. Kod nas ne?! Kod nas je taj odnos poreski obveznik - država uglavnom u jednom smeru - da poreski obveznik ima sve obaveze da plaća, a država nikakve obaveze da ispunjava svoj deo plaćanja. Tako da i sam ovaj član 4. upravo ide tome u prilog da je državi cilj više ne da naplati porez, nego da što je god moguće više dođe do gotovog novca! Ovaj deo potrvrđuje samo jedan deo bahatosti koji ste do sada imali ovde, jer vidim da vam je dve i po godine od dolaska na vlast bilo dovoljno da nabavite putem poreskih propisa stanove za vas, vile, kuće na Dedinju i oko Dedinja! Sada ste se lepo smestili! Jednostavno ta stavka u zakonu vam više ne odgovara. Namirili ste se što se tiče pokretne imovine, sada vam treba gotov novac, pa ste sada rešili da naplaćujete porez isključivo u gotovom novcu. Da je ministar tu, pa bar da prihvati ovaj amandman, ne verujem da bi imao išta protiv, jer čak i u mnogo razvijenijim poreskim sistemima, nego što je naš, i poreskim zakonima, jedan ovakav vid plaćanja poreza je moguć. Međutim, dešava se u našoj Skupštini i moguće je da, kao što vidite, ministar kada je reč o njegovom zakonu nije u sali. To se dešava, već četvrti ili peti zakon, a kod vas vidim da je sve moguće.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Ljubomir Mucić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Gospođo Mićić, poslanički klub SPS-a podržaće ovaj amandman imajući u vidu da smo jedan isti amandman predložili i kada je donošen ovaj zakon. I tada smo oštro kritikovali to što se porez može naplaćivati u radu, materijalu i uslugama, u skladu sa poreskim zakonom, i po njemu zasnovanim propisima, i jedino što je u ovom zakonu o poreskom postupku i poreskoj administraciji vrlo bitno i što možemo podržati jeste to da sve ono što je regulisano založnim pravom i gde država treba da omogući kroz šta treba da obezbedi naplatu poreza je da kroz ovo založno pravo ostvari jedan prioritet države u naplati davanja, imajući u vidu sve efekte koji su u prethodnom periodu bili negativni po osnovu naplate, da po određeni poreski obveznici imaju izuzetno visoku imovinu, a da su u stvari najneredovnije platiše po osnovu proeskih obaveza. Iz tih razloga poslanički klub SPS-a će podržati ovaj amandman kao što će podržati i sve odredbe ovog zakona koje se odnose na uknjižavanje naplate putem založnog prava. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman,a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Todorović i Ljubomir Mucić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman,a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo, kolega Mucić i ja smo hteli ovim amandmanom da preciznije uredimo član 7. zato što mislimo da predloženo rešenje nije pre svega pravično u odnosu na one koji treba da na ovaj način, kako je to regulisano članom 7, izmire svoju poresku obavezu, te smo predložili da se član 7. promeni i da glasi: "Zaplenjeni novac i prihode od prodaje pokretnih stvari i nepokretnosti Poreska uprava odmah, a najkasnije narednog radnog dana uplaćuje na odgovarajući uplatni račun javnih prihoda. Ako se prodajom ostvari veća cena od iznosa poreske obaveze, razlika se vraća poreskom obvezniku u roku od tri dana, a kamata se obračunava u korist poreskog obveznika po isteku istog, u skladu sa članom 75. ovog zakona. Ako je u roku iz prethodnog stava poreskom obvezniku dospela nova poreska obaveza, koja nije plaćena, namiriće se iz preostale razlike ostvarene prodajom pokretnih stvari, odnosno nepokretnosti po većoj ceni". Dakle, to je naš predlog zato što u Predlogu izmena člana 7. nisu do kraja precizno utvrđeni ovi rokovi pa se ispostavlja da zaplenjeni novac ili novac ostvaren prodajom nepokretnosti može, recimo, biti uplaćen i po isteku 15 dana ili bilo kog drugog roka i da bi time poreski obveznik čija se poreska obaveza na taj način izmiruje bio time oštećen. To je dakle jedan momenat. Drugi momenat je pitanje kamate. Ako vi na ovaj način izmirite obavezu preko onog iznosa koji je u momentu zaplene novca utvrđen onda je prema Predlogu Vlade, odnosno Ministarstva Poreska uprava u obavezi da vam prizna kamatu po isteku 30 dana na vaša uplaćena sredstva. Mi ovde zapravo mislimo da jednostavno treba poštovati rokove i da u stvari treba imati jedan, a ja bih rekao, korektan odnos prema onome ko je na taj način pa i tako kako je ovde predviđeno izmirio svoju obavezu i da nije fer da, sa jedne strane, država zaračunava maltene svaki minut zakašnjenja u plaćanju obaveza, a da ovde, zapravo, pravi takvu kombinaciju da najmanje mesec dana ima vremena da koristi nečija sredstva, a da pri tome ne plaća nikakvu kamatu. I još nešto. Kada se ostvari višak prihoda po osnovu prodaje nepokretnosti po osnovu zaplenjenog novca zašto se odmah taj višak vrednosti, odnosno iznosa koji je naplaćen ne bi knjižio u korist tog poreskog obveznika po osnovu narednih obaveza koje ovde ima, nego su i tu, takođe, predviđeni neki rokovi koji u suštini idu na štetu poreskog obveznika - i hteli smo zapravo da podržimo suštinu predloženog amandmana tj. predloženog člana, a da ovom formulacijom preciznije uredimo međusobne obaveze u tom postupku. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mićić, pa mi smo podnosili amandmane uglavnom na izmene onih članova kojima se regulišu rokovi kako se ne bi desilo i dogodilo da opet za nekoliko meseci imamo nove izmene ovih zakona i ovog zakona kako bi se produžili određeni rokovi, odnosno ukinuli rokovi. Već sam u uvodnom delu govorio o famoznom članu 69. - krajem decembra prošle godine smo predlagali da se blokiranje žiro računa i naplata zaplenjenih novčanih sredstava sa žiro računa poreskog obveznika ne treba određivati u roku od pet dana, imajući u vidu sposobnost poreskih obveznika, da će sigurno nakon tog roka i te blokade, kada prođe, poreski obveznici uplaćivati i dobijati sredstva na svoje žiro račune i Poreska uprava neće moći posle isteka tog roka da vrši prinudnu naplatu, što se pokazalo i tačnim, imajući u vidu da je sada došlo do izmene tog člana. Isto tako, kroz amandman na član 93. osnovnog Zakona, mi smo predložili da Poreska uprava, znači sav zaplenjen novac i prihode koji se ostvare od zaplenjenih stvari, uplaćuje odmah na odgovarajući uplatni račun javnih prihoda, a najkasnije narednog dana, kako se ne bi ostavile mogućnosti Poreskoj upravi za zloupotrebe i kašnjenje u uplati tih prihoda na račune - a znamo kakvo je stanje u naplati javnih prihoda i kakvo je stanje u kasi Republičkog budžeta. Isto tako u stavu 2. smo preldožili da se rok od 30 dana za vraćanje više dobijenih sredstava po osnovu prodaje zaplenjene stvari skrati na tri dana i da poreski obveznik, nakon prodaje određene stvari, sav višak sredstava dobije u roku od tri dana, da mu bude vraćen, a da se nakon toga obračunava kamata u skladu sa članom 75. ovog zakona. Jer, mora postojati uzajamna povezanost i saradnja i isti principi i odnosi između Poreske uprave i poreskog obveznika. Znači, na taj način ne bi došle u obzir sve one represije koje su ovim zakonim, a i kasnijim izmenama predložene. I na kraju, bitan je i stav 3. a vezan je sa smanjenjem roka za vraćanje tih sredstava. Imajući u vidu da je u stavu 3. predviđeno da se u slučaju, u roku od 30 dana, ako dođe do nove poreske obaveze, da će ta poreska obaveza imati prioritet u odnosu na vraćanje sredstava poreskom obvezniku po osnovu prodaje ove imovine, mi smo predložili novi stav 3. tako da glasi -u roku od tri dana ako nema novih poreskih obaveza ili pristiglih, na koje se ne vrši prinudna naplata, da se taj deo preostalih sredstava vrati poreskom obvezniku, pod uslovom da u roku iz pretodnog stava, a to je tri dana, poreskom obvezniku nije dospela nova poreska obaveza koja nije plaćena i ona će se namiriti iz preostale razlike ostvarene prodajom pokretne stvari, odnosno nepokretnosti po većoj ceni.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanikSlobodan Janjić. Nije prisutan. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć.
Poštovane kolege, članom 7. se interveniše u članu 93. Zakona, pardon, članom 7. u članu 93. tražimo da se rok od 30 dana koji je određen kao rok za prodaju, ukoliko je došlo do prodaje zaplenjene pokretne stvari, i ostvari se veća cena od iznosa poreske obaveze, razlika se vraća poreskom obvezniku u roku od 30 dana, a kamata se obračunava u korist poreskog obveznika po isteku tog roka u skladu sa članom 75. ovog zakona, da se ovaj rok smanji na deset dana. Ovo je bio naš amandman i kada se donosio Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji još prošle godine, jer smatramo da nije u redu da država vodi računa samo o svom interesu, odnosno o svom budžetu i kada je potrebno da pare uđu u budžet, onda su ti rokovi odmah, kao recimo, kada su na računu poreskog obveznika obezbeđena sredstva, nosilac platnog prometa izvršava poreski nalog do kraja radnog dana, a najkasnije u roku od 24 časa od prijema naloga, ali kada treba poreskom obvezniku da se vrati ono što je njegovo, odnosno ono što je preostalo nakon naplate potraživanja, onda je tu rok od 30 dana. Mi smatramo da za to nema razloga, da može da se obezbedi efikasnost, nema nijednog racionalnog razloga, sem namere da se ta sredstva zadrže i da se ona obrću na račun onog kome treba da se vrate, odnosno na račun poreskog obveznika. Nelogično je da se poreskom obvezniku zaračunava kamata ako zakasni jedan jedini dan za izmirivanje poreskih obaveza i to po stopi od 0,02% dnevno, a da prilikom vraćanja novca poreski obveznik može čekati 30 dana bez naplate kamate. To smo, dakle, i ranije zamerali predlagaču zakona i pokušali da amandmanom izmenimo. To tada nije uspelo, evo, ponovo sada skrećemo pažnju ministru koji, naravno, nije ovde i nije zaiteresovan za amandmane, nemamo ni odgovor Vlade, ali nije loše da se razmisli o ovome, jer kada donosimo poreske zakone, moramo, pre svega, da mislimo o poreskom obvezniku, jer ako nema njega, nema ni državnog budžeta.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Nema prijave.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, u najmanju ruku je nekorektno i nepristojno što ovde nema ni ministra finansija ni bilo koga iz Ministarstva kako bi mogao da sluša poslanike i prati naša izlaganja i eventualno nekim svojim komentarima i sugestijama pomogne da ova rasprava bude što kvalitetnija. Amandman koji sam podneo na član 8. odnosi se u stvari na član 96. stav 1. osnovnog Zakona o poreskoj administraciji i poreskom postupku koji glasi: "Prinudna naplata iz novčanih potraživanja poreskog obveznika izvršava se na osnovu rešenja iz člana 92. stav 2. ovog zakona". Da podsetim: taj član 92. govori o prinudnoj naplati, odnosno kaže da Poreska uprava može na osnovu rešenja izvršiti prinudnu naplatu novčanih potraživanja, nenovčanih sredstava, zatim izvršiti zaplenu sredstava, prodaju itd. Znači, odnosi se na mogućnosti koje stoje na raspolaganju Poreskoj upravi ako poreski obveznik ne izvrši blagovremeno uplatu svojih obaveza. Stav 2. glasi: "Rešenjem iz stava 1. ovog člana nalaže se dužniku poreskog obveznika da svoj dug namiri uplatom na uplatni račun javnih prihoda po dospelosti potraživanja". Ovo se sada već odnosi na treće lice - na dužnika poreskog obveznika. Sada se potraživanje Poreske uprave prenosi na dužnika poreskog obveznika i u članu 92. takođe, stoji da se rešenje o prinudnoj naplati dostavlja i obvezniku, ali i njegovom dužniku. Stav 3. osnovnog Zakona kaže: "Ako dužnik ne izvrši plaćanje, po dospelosti, Poreska uprava će tužbom pokrenuti spor pred nadležnim sudom radi naplate novčanog potraživanja". Ovaj treći stav upravo se briše ovim predlogom izmena i dopuna zakona i dodaje se umesto njega novi stav koji glasi: "Ako dužnik iz stava 2. ovog člana ne izvrši plaćanje, po dospelosti, Poreska uprava vrši prinudnu naplatu iz novčanih sredstava sa računa dužnika poreskog obveznika, u skladu sa članom 95. ovog zakona". Ovo je vrlo krupna i problematična odredba, ovde se faktički dug i obaveza poreskog obveznika prebacuje na njegovog dužnika i sada dužnik poreskog obveznika postaje obavezan da obavezu poreskog obveznika uplati Poreskoj upravi. Takođe, ovaj član omogućuje Poreskoj upravi da izvrši prinudnu naplatu od dužnika poreskog obveznika. Mi iz SRS smatramo da je to nedopustivo, da se ne može na taj način raditi, da mora ovde da se pokrene sudski spor, u stvari, mi se zalažemo da ostane rešenje koje je sadržano u osnovnom Zakonu. Ne može se bez sudskog spora i sudskog postupka primeniti ovakva mera prinudne naplate na dužniku poreskog obveznika. Znači, ponavljam, da se radi o trećem licu, ne o direktnom poreskom obvezniku, već o njegovom dužniku. Da podsetim samo da je u praksi ovo tehnički neizvodljivo, da se u praksi, koliko sam se ja informisao po poreskim upravama, i prinudna naplata od poreskog obveznika faktički ne vrši, jer je to vrlo delikatan i težak posao, da Poreska uprava i to izbegava, a da ne pričamo sada o prinudnoj naplati od dužnika poreskog obveznika. Ja bih zamolio predlagača, ukoliko uopšte prati sve ovo, da malo razmisli o ovom našem amandmanu, da ga prihvati, da se ne bi pravile komplikacije u sprovođenju ovog zakona, u primeni ovog zakona.
Da li ima još prijava za reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni posalnici, predsednik SRS prof. dr Vojislav Šešelj je u novembru prošle godine upozoravao celokupnu Vladu, a naročito Božidara Đelića, kakve će sve štetne posledice proizvesti ovaj zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji i rekao je tada da ustanovljavanje Poreske uprave kao jednog posebnog državnog organa apsolutno ne vodi ničemu i nema nikakvog utemeljenja u našim pozitivnim zakonskim, do tada, propisima, a naročito zbog činjenice što Poresku upravu prati poreska policija za koju smo već konstatovali ovde, iako je amandmanom oduzeta mogućnost da poreski policajci nose oružje, ima zaista ulogu jednog parapolicijskog organa i tako se i ponaša. Mi smo želeli da i kroz amandman kolege Jovanović Zlatana i kroz amandman koji sam ja podnela, u ime poslaničke grupe SRS, izbrišemo mogućnost takvog bahatog ponašanja Poreske uprave, iz prostog razloga što je sam način utvrđivanja poreske osnovice izuzetno represivan, jer ta metoda koju je Đelić uveo ovim zakonom je nešto što ne postoji svuda u Evropi, na koji se vi tako često pozivate i zbog činjenice da tzv. "indicijarni metod" utvrđivanja poreske osnovice može da se tumači ovako ili onako, u zavisnosti od toga ko je miljenik, a ko nije miljenik vlasti. Mi smo tražili da se briše član 9. koji menja član 97. stav 3. postojećeg Zakona koji kaže: "Ako dužnik iz stava 2. ovog člana ne izvrši plaćanje, po dospelosti, Poreska uprava vrši prinudnu naplatu iz nenovčanog potraživanja dužnika poreskog obveznika, u skladu sa čl. 99.-111. ovog zakona". Šta će nam onda trgovinski sudovi i zašto mi uopšte biramo, sutra je ta tačka dnevnog reda, pojedine sudije u trgovinske sudove i šta će vama sudovi uopšte ako će Poreska uprava da radi ono što treba da radi sudska vlast po okončanju jedne parnice, po dobijanju izvršne presude?! Mi uopšte ne vidimo razlog postojanja sudova u Srbiji, a i inače im se svaka svrha izgubila jer sudovi rade po nalogu aktuelne vlasti, ministra pravde i moćnika iz DOS-ovske oligarhije i možemo samo da naslutimo kako će da izgleda prinudna naplata od strane Poreske uprave, odnosno izvršioca poreske policije, koja se bude ponašala u skladu sa ovim zakonom. Ne možete na ovakav način da sprečite utaju poreza. Kao što je to rekao kolega Arsić, zaista je greh ne prijaviti, a što se tiče eventualne utaje, opet da se vratimo na onaj član od malopre, član 7. na koji jekolega Janjić, koji sticajem okolnosti nije ovde, imao amandman, kada je već ministar danas u 40 minuta boravka u skupštinskoj sali se usudi da preti pojedinim poreskim obveznicima krivičnim prijavama, moraćemo da ga upozorimo još jednom da njemu i te kako preti krivična prijava zbog činjenice da i ovaj zakon sadrži nešto što je odavno amandmanom SRS izbrisano, a to je, naplata kamate od 0,02% na neplaćeni porez, koja je amandmanom naše poslaničke grupe u aprilu 2001. godine izbrisana. Vlada je tada nama dostavila odgovor, kao i Zakonodavni odbor i nadlženi Odbor za finansije, rekli su da se prihvata amandman SRS, da je to protivno, takav način naplate kamate sa Zakonom o obligacijama i da će dnevna kamata da se usklađuje sa rastom cena na malo ili troškova života. Kako nam je onda ministar rekao da nam je inflacija planirana za ovu godinu samo 9%, kada će i dalje da sprovodi takvu protivzakonitu odredbu. Upozoravam vas da je to protivzakonita odredba, i vas i ministra, i da ćete vi sa kamatom morati da vratite otete pare od poreskih obveznika, jer je izbrisana ta mogućnost. Hajde pronađite jedan zakon o osnovama poreskog sistema gde je predviđena mogućnost u bilo kom članu da se naplaćuje kamata od 0,02%, a onda će po ovom izmenjenom članu 9. da dolazi Poreska uprava i da vrši zaplenu nepokretnost i da se ponaša na način na koji je apsolutno nemoguće da je ovlastite da se tako ponaša.
Da li je o ovom amandmanu još neko prijavljen za reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni posalnik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prilikom donošenja ovih zakona o porezu, poreskim stopama i postupku u poreskoj administraciji, poslanička grupa SRS je govorila da ovi zakoni nisu dobri i da ministar Đelić treba da uskladi mogućnosti poreskih obveznika sa mogućnošću da isplaćuju te poreske obaveze. Međutim, ministr Đelić je tada preskakao upravo u skamiju i branio se, izlazio je na svaki amandman SRS - bio veoma žestok i ubeđivao nas da su to najbolji zakoni. Međutim, nema ga, ne sedi ovde, jednostavno smatram da i ove izmene koje sada donosi nisu ozbiljne. Naime, poslanička grupa SRS smatra da ove izmene u članu 11. koje je predlagač predložio, da se uklone ove organizacije koje obavljaju komisione poslove, a vezane za Poresku upravu koje je ona njima ranije poveravala, nije dovoljno. Mi smatramo da član 11. koji je u vezi sa članom 104. ovog zakona mora da ima još preciznije rešenje - da se prodaja pokretnih stvari vrši putem usmenog javnog nadmetanja. ili neposrednom pogodbom između kupca i Poreske uprave, ako poreski obveznik na to pristane, ako je u pitanju stvar podložna brzom kvarenju, ili postoji opasnost od znatnog umanjenja vrednosti te stvari. Da obrazložim zbog čega SRS smatra da bi poreski obveznik obavezno morao da bude upoznat sa tim - na to što Poreska uprava i kupac prilikom javnog nadmetanja postignu on mora da bude saglasan i mora da da pristanak. Evo primera: ukoliko bi sada Poreska uprava, odnosno njen organ, finansijska policija utvrdila da fimra "Lutra" nije izmirila svoje poreske obaveze, šta bi se dogodilo? Ministar finansija bi morao da uhapsi ministra unutrašnjih poslova. Mislim da to nije uredu i mi, Srpski radikali smo principijelni. Mi želimo da svako radi svoj posao: da MUP-a u skladu sa zakonom, ako je potrebno, da bi poreski obveznik izmirio svoje obaveze, da MUP u skladu sa svojom nadlženošću izvšri to kodgrađana. Pa onda, ako se desi da ministar sam sebi stavi lisice neka stavi, ali da to bude princip i za druge građane. Iz tih razloga smatramo da bi ovaj amandman morali da prihvatite, jer i kod druge stvari, ukoliko ne dođe do tako rigidne mere, da se mora vršiti oduzimanje pokretnih stvari, da i tu takođe Ministarstvo finansija i ekonomije nije nadležno. Može se dogoditi da, recimo, uzmu neke stvari koje su podložne brzom kvarenju ili postoji opasnost od znatnog umanjenja vrednosti te stvari. Na primer, zaplene nekoliko šlepera junadi i oni kaliraju i onda, jednostavno, taj poreski obveznik, a i sama država, izgubi na stotine ili hiljade kilograma veoma kvalitetnog mesa koje je namenjeno izvozu za Italiju. Zbog toga smatram da bi poslanička većina morala imati u vidu, kada bude glasala o ovom amandmanu, da je u interesu i Vlade i ministara, a i građana da ovaj amandman SRS bude prihvaćen.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandmane pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je od početka rada ovog parlamenta ukazivala na brojne nedostatke zakona koje ovaj parlament donosi. To se u praksi i pokazalo i vidi se da smo mi bili daleko u pravu. Naime, vidite da je sve češća pojava da Vlada i ovaj parlament moraju da raspravljaju, a Vlada da predlaže izmene i dopune određenih zakona, jer se u praksi ne mogu sprovoditi. Dakle, kada se god udaljimo od Ustava, sve je nesigurno. Zbog toga SRS smatra da treba brisati član 12. ovog predloga zakona, iz razloga što su prevelika i ozbiljna ovlašćenja, ukoliko bi se poreski izvršitelj sada stavio u ulogu jednog organa koji treba da donosi izuzetno važnu odluku. Zamislite, kada treba proceniti jednu nepokretnost koja vredi 50 ili 100 miliona dinara i nemate pravo, iako Ustav predviđa i normira da svaki građanin ima pravo žalbe, i fizičko i pravno lice, u konkretnom slučaju, na svaku odluku državnog organa i na svako rešenje, pa i na taj zaključak poreskog izvršitelja. Ovde nemate pravo žalbe i nemate pravo prigovora na zaključak, kada donese poreski izvršitelj. Zamislite, kako će on da utvrdi sada vrednost robe, odnosno nepokretnosti koja vredi 50 ili 100 miliona dinara? Prepustili smo njemu i on će to da određuje, još pogotovu kada je u pitanju politika, on će nepokretnost koja vredi 50 miliona proceniti na 10 miliona. Možete zamisliti kakve su to pravne posledice?! Zbog toga mi smatramo da je ovaj predlog zakona, pogotovu ova odredba u suprotnosti sa odredbama Ustava Republike Srbije.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Nema prijave.) Ovim bismo završili današnji rad. Nastavljamo sutra raspravom o amandmanu na član 14. koji je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo Deseto vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno daimamo kvorum. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Marko Jakšić, Stanko Kovačević, Juhas Atila i Petar Mišić. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI(nastavak u pojedinostima) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Predstavnik predlagača i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.