Poštovane dame i gospodo narodni poslanici otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Molim da najpre odslušamo himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne.) Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 128 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas daubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutan 181 narodni poslanik, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika. Reč ima Aleksandar Jugović.
Poštovana predsednice, poštovane kolege i koleginice, imam pitanje za ministarku Kori Udovički. Ceneći njenu stručnost i biografiju, smatram da je dovoljno kadra da se upusti u rešavanje strateških zadataka, a i ovaj koji ću danas izneti u parlamentu u formi pitanja je jedan od tih zadataka koji se nalaze pred nama. Činjenica je da je SPO još 2007. godine usvojio Programsku deklaraciju o decentralizaciji Srbije i da nam je ova tema dugo u programskom smislu na dnevnom redu i da smo promovisali snagom argumenata ovu ideju u parlamentu, evo, već osam godina. Ipak, desila se jedna loša stvar, jer je naša zalaganja za decentralizaciju nakaradno prekopirao pre nekoliko godina G17 plus, koji se preimenovao u URS, pa je jedna dobra ideja na pogrešan način eksploatisana. Pitamo ministarku da li postoji strategija kojom bismo razradili temu decentralizacije Srbije? Srpski pokret obnove je predlagao da teritorijalna organizacija Srbije počiva na ekonomski razvojnim oblastima. Međutim, ni to nije dovoljno ukoliko opštine ne postanu osnovne ćelije uprave građana koji bi bili vlasnici dohotka, koji ostvaruju i koji bi odlučivali o razvoju svojih sredina. Pored imovine, građevinskog zemljišta, šuma, opštinama bi pripadalo i pravo na koncesije, prihod od zakupa poslovnog prostora ili od poreza na imovinu na svojoj teritoriji. Nama je najbliži slovenački model. Sredstva iz fondova EU bila bi prevashodno upućivana u najnerazvijenije oblasti Srbije. Kao što Evropa insistira na ravnomernom razvoju unutar svoje unije i kao što se vodi računa da se pomogne manje razvijenim zemljama i oblastima iz fondova, tako će i projekti oživljavanja najsiromašnijih delova Srbije dobijati prednost u finansijskim injekcijama koje budu stizale sa zapada. Na taj način bismo stimulisali žitelje najzabačenijih i gotovo iseljenih delova Srbije da ostanu na svojim ognjištima. Selo i poljoprivreda motor su oporavka Srbije i ja se nadam da imamo snage da se kao država izborimo sa lošim nasleđem loše politike koja se vodila 90-tih, pa i posle 5. oktobra. Poslanički klub SPO i DHSS daje punu podršku značajnim iskoracima u donošenju teških, ali preko potrebnih odluka, kako bismo oporavili državu i nadamo se da će ministarka Kori Udovički imati razumevanja za naše predloge i da će ih uzeti u razmatranje. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvažena predsednice, drage kolege narodni poslanici, pre otprilike mesec dana postavio sam poslaničko pitanje vezano za obavezno zdravstveno osiguranje zemljoradnika i moram da kažem da sam dobio korektan odgovor Ministarstva zdravlja. Sada bih nastavio tu temu i postavljam pitanje ministru za rad, boračka i socijalna pitanja i PIO fondu. Moje pitanje konkretno glasi – zašto poljoprivredne penzije zemljoradnika koji su stekli pravo na penzije su u identičnom iznosu, bez obzira na godine koliko su ti ljudi uplaćivali?Samo da podsetim i vas a i druge narodne poslanike da je obavezna uplata od 15 godina. Zašto sada neko ko živi na selu u Srbiji ima identičnu penziju ako je uplaćivao 15 godina, sa nekim ko je uplaćivao 25 godina? Ovo je pitanje i za direktorku PIO fonda Srbije. Vezano za ovu temu, imam pitanje i za Ministarstvo finansija – zašto zemljoradnici koji su otišli u penziju a kojima je falilo do tih obaveznih 15 godina dve godine da uplate i dobili su tzv. reprogram od poreske uprave, da tih 200 ili 250 hiljada dinara mogu da uplate odbijanjem od penzije? To odbijanje može iznositi najviše do jedne trećine penzije. Šta se, nažalost, uvaženi građani i kolege poslanici u praksi dešava? Dešava se da ljudi primaju penziju i da im je zatezna kamata na iznos koji duguju državi veća od rata koje uplaćuju i, nažalost, posle godinu ili dve njihova dugovanja su veća od osnovnog iznosa koji su imali kada su odlazili u penziju. Ovo su tolike nepravilnosti. I kada sam postavljao poslaničko pitanje vezano za obavezno zdravstveno osiguranje zemljoradnika, upotrebio sam reči da nažalost zbog ovakvih primera su zemljoradnici kao građani drugog reda Srbije. Vas sve molim da iskoristite vaš autoritet da se ovakve stvari promene. Imam i treće pitanje koje je vezano za ministarku infrastrukture, građevine i urbanizma. Voleo bih da mi ministarka da jasan i precizan odgovor – koliko je zaposlenih u Ministarstvu građevine, infrastrukture i saobraćaja? Kolikotih zaposlenih imaju službene automobile? Koliko su ti službeni automobili prešli kilometara u 2014. godini? Koliko je iz budžeta Ministarstva za građevinu, infrastrukturu i urbanizam uplaćeno u „Puteve Srbije“ na osnovu putarina? Voleo bih da mi uvažena ministarka da jasan i precizan odgovor - koliko je kilometara pređeno i koliko je uplaćeno, da se više ovde ne vodi samo jedna, moram da kažem, neprizorna kampanja protiv narodnih poslanika. Ja sam jedan od poslanika koji nije u radnom odnosu u parlamentu i imam puno pravo, i moralno i kako god hoćete, da upitam uvaženu ministarku, da se već jednom stane sa tim pričama i da se jasno vidi koliko njeno ministarstvo uplaćuje ili ne uplaćuje ovih putarina. Hvala puno.
Reč ima mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Postaviću poslaničko pitanje gospodinu Aleksandru Vučiću, predsedniku Vlade. Molim vas gospođo predsednice da nekako urgirate da mi dobijamo i odgovore na ta pitanja. Moj je slučaj takav da ja većinu svojih pitanja nisam dobila nikakav odgovor ni od gospodina Vučića ni od drugih ministara u Vladi kojima sam postavljala pitanja. Mislim da je neophodno da Vlada Narodnoj skupštini ili poslanicima koji su za to zainteresovani, a svakako javnosti Srbije učini dostupnim sve informacije u vezi sa angažovanjem gospodina Tonija Blera u funkciji savetnika Vlade ili u bilo kojoj drugoj funkciji koja mu je odlukama Vlade namenjena i definisana. S obzirom na to da mi znamo da Vlada ima pravo da angažuje i agencije, molimo vas da dostavi informacije o svim agencijama, preduzećima, pravnim i fizičkim licima za savetovanje svake vrste koje je do sada angažovala. Ovo je izuzetno važno zato što sam i ja u ovoj Skupštini, a gospođa Čomić je isto ovakvo pitanje postavila i pisanim putem pre izvesnog vremena Vladi Republike Srbije na koje nikada nisam dobila odgovor, a radilo se o angažovanju lobističke agencije ili firme Bell Pottinger, s obzirom na to da je i na sajtu Evropske komisije i na sajtu na kom se nalaze registri lobističkih agencija nalazio podatak da ta agencija za Vladu Republike Srbije obavlja konsultantske poslove i da je Vlada Republike Srbije ili neko u njeno ime za to platio 250 hiljada evra. Vlada Republike Srbije je to demantovala. Rekla je da sa tom agencijom nema nikakav ugovor. Mi smo, naravno, znajući da nema nikakve šanse da Aleksandar Vučić ne govori istinu o tom predmetu, poverovali u to, međutim, onda se desilo nešto, naime, ta agencija je u ime Vlade Republike Srbije, sa potpisom Aleksandra Vučića, pozvala određene firme i investitore da dođu na nešto što se zvalo „“ 2014. godine. To je događaj koji se održavao u Londonu, na kom se, osim Aleksandra Vučića, pojavila i ministarka Mihajlović i još neki ministri u Vladi Republike Srbije. Moje pitanje tada, na koje nisam dobila odgovor, je bilo – ako Vlada nije sklopila ugovor sa tom agencijom, da li je neko drugi u ime Vlade Republike Srbije sklopio ugovor sa tom agencijom? Zbog čega taj neko to radi? Da li je Vlada Republike Srbije podnela krivične prijave protiv te agencije koja je zloupotrebila i falsifikovala potpis Aleksandra Vučića, ako ni Vlada ni niko u ime Vlade sa tom agencijom nije sklopio nikakav ugovor? S obzirom na to da je moje, gospođo Gojković, iskustvo iz ove sale prošli put bilo takvo da se nakon mene javio narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS, i replicirao meni u onom vremenu koje je trebalo da postavlja svoje pitanje, molim vas da sada to ne omogućite. Vi niste tada predsedavali Skupštinom, a to se desilo. Moje pitanje je upućeno Vladi Republike Srbije, odnosi se na period od 2012. do 2015. godine. Molim da se odgovor ne odnosi na period do 2012. godine, da poruka u odgovoru ne bude – a vi ste bili još gori. Molim da mi na moje poslaničko pitanje odgovori Vlada Republike Srbije, a ne poslanici u Narodnoj skupštini, zloupotrebljavajući ovo vreme kada nema mogućnosti na za repliku ni za povredu Poslovnika, ali da je to slučaj, verujte da bi mnogi poslanici u ovo vreme se javljali da odgovore ili da kažu neko svoje mišljenje o pitanjima koja drugi poslanici postavljaju. Dakle, moje pitanje se odnosi na angažovanje Tonija Blera, na angažovanje drugih agencija, pravnih lica ili preduzeća i podsećanje da nisam dobila odgovor na pitanje koje sam postavila, čini mi se, još u julu prošle godine kada je sličan slučaj bio u pitanju. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Nevena Stojanović.
Hvala vam, uvažena predsednice. Moje pitanje je upućeno ministru za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja gospodinu Aleksandru Vulinu. Tiče se položaja roditelja dece sa posebnim potrebama. Ovi ljudi već više godina pokušavaju da skrenu pažnju vlasti na nepravedan položaj koji imaju, posebno u poređenju sa onima koji imaju status negovatelja ove posebne dece. Prvo bih zatražila obaveštenje i pitala – kakva je to klasifikacija upotrebljena i kakav metod odlučivanja koji je napravio ogromnu podelu između roditelja i negovatelja? Za one koji nisu upućeni u temu, podsetiću da negovatelji imaju posebnu podršku države u vidu novčane pomoći i radnog staža, što je zaista i potrebno i neophodno, s obzirom da ova deca zahtevaju dvadesetčetvoročasovnu negu. Ali, pitam, zašto su biološki roditelji isključeni iz ovog sistema podrške? Dozvoliću sebi da kažem da je nepravda koju ovi ljudi osećaju na svojim plećima, što je posebno potresno kada saznamo podatak da veliki broj tih roditelja čine upravo samohrane majke. Samohrane majke, same po sebi, čine jednu od najugroženijih socijalnih grupa u Srbiji, a kada se pritom osvrnemo na ovu posebnu grupu samohranih majki čija su deca ona koja boluju od teških bolesti, deca sa posebnim potrebama, shvatićemo, barem se nadam, da je neophodno da im, kao država, posvetimo i posebnu pažnju. Vrlo dobro smo svi upućeni u to kakvo je tržište rada i da je gotovo nemoguće stvoriti okolnosti u kojima bi im bilo omogućeno da rade i da mnogi od njih mogu samo da sanjaju o poslu kada kod kuće imaju dete koje je potpuno zavisno od nege koju im pružaju kao roditelji. Osećam se nedostojnom da govorim o problemima i mukama kroz koje kao roditelji prolaze, i neću, jer sigurno je da bi neko stvarno znao šta znači biti roditelj deteta sa posebnim potrebama, mora biti u sličnoj, ako ne i u istoj situaciji. Ono što je bitno je to da ovi ljudi nisu sami, što su i dokazali kada su pokrenuli peticiju podrške zakona, da se njihov status izjednači sa statusom negovatelja, kada su za svega nekoliko dana sakupili više od 60.000 potpisa građana. Danas su u ovaj dom došli neki od predstavnika roditelja, verujući da tu podršku imaju i među predstavnicima tih istih građana, došli su jer i dalje veruju u svoje institucije i uprkos svega veruju u svoju državu. S toga, molim i apelujem na ministarstvo da izvadi ovaj slučaj iz fioke zajedno sa tom peticijom koji ima veliku zakonsku težinu i aktivno poradi na tome da se nada koju ovi ljudi i dalje polažu u svoju zemlju ne pretvori u još jednu frustraciju nepravedno tretirane grupe, jer kao odgovorna država to ne smemo da dozvolimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik dr Vesna Besarović.
Gospođo predsednice, gospođe i gospodo narodni poslanici, moje poslaničko pitanje je upućeno Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Naime, polazeći od premise da želimo da razvijamo turizam u okviru privrednog razvoja Srbije, želela bih da ukažem na katastrofalnu situaciju koja već godinama postoji u turističkom centru Divčibare, planini koja sa svojih 1000 metara nadmorske visine i razdaljini od 100 kilometara od Beograda nije u proteklom periodu uspela da zainteresuje centre odlučivanja i obezbedi sebi bilo kakvu razvojnu šansu. Centar turističkog mesta Divčibare, naime nema ni uličnu kanalizaciju i sve otpadne vode sa fekalijama iz vikendica se ulivaju u reku Kamenicu koja protiče kroz sam centar mesta i predstavlja, naravno izvor, zaraze, nesnosnog mirisa i ružnog izgleda. Kroz mesto prolazi asfaltni put koji je tranzitni put za Požegu, Valjevo ili Beograd, zavisno od pravca u kome se ide, ako je pun rupa, bez trotoara sa strane, tako da pešaci moraju da idu asfaltnim putem, nazovi asfaltnim putem i time ugrožavaju ličnu bezbednost. Već godinama se o ove dve teme govori kao o urađenim projektima za rešavanje sliva reke Kamenice i izgradnju trotoara, ali viđaju se geometri, viđaju se premeri, planovi, ali se ništa ne dešava samo sve dalje propada. Benzinska pumpa koja je do pre nekoliko godina radila je zatvorena, pa se sada po benzin mora ići u Mionicu koja je 30 kilometara udaljena ili Valjevo koje je 40 kilometara udaljeni. Dalje, apoteka koja je takođe do pre nekoliko godina radila sada je zatvorena, pa sada umesto apoteke postoji poluprazna prostorija u zdravstvenoj stanici koja radi sredom prepodne. Pre nekoliko godina je urađen projekat i podignuta namenska zgrada za pijacu koja nikada nije tu otvorena. Zgrada je završena i vrlo lepo izgleda, građana je namenski, ali je zgrada ustupljena privatnom ugostitelju koji je od nje napravio kafanu. Pijaca je i dalje na ledini bez ikakvih sanitarnih uslova, na improvizovanim tezgama i kartonskim kutijama pored asfaltnog puta. Zdrava hrana, ekološki ambijent su na taj način kompromitovani ljudskom nebrigom, sitnim pojedinačnim interesima i korupcijom, nedostatkom angažovanja nadležnih institucija u Beogradu i u Valjevu. Moje pitanje je upućeno Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture – kada će se projekti ulične kanalizacije, trotoari i pijaca realizovati, sprovesti u delo i učiniti da prelepa planina sa desetak hotela i pansiona, brojni dečijim odmaralištima i oko 4.000 vikendica počne da liči na civilizacijski uređenu turističko mesto za odmor turista i naravno za normalan život lokalnih stanovnika? Molim, da mi se dostavi odgovor na ovo pitanje. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsednice. Postavljam dva pitanja, krenuću od prvog. Zlatiborski okrug je geografski po konfiguraciji terena uglavnom kraj brdsko-planinski karaktera, tako da se i poljoprivredna proizvodnja ostvaruje uglavnom sa brdovitih predela ovog kraja. U tom pravcu treba pohvaliti i sve ono što je Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo, odnosno Ministarstvo poljoprivrede činilo i čini za ovaj kraj. Vlada Republike Srbije preko Ministarstva poljoprivrede nesumnjivo čini napore kako bi se reaktivirali poljoprivredni resursi brdsko-planinskih područja, gde svi poljoprivrednici se prirodno orijentišu na stočarsku proizvodnju. Imajući u vidu da se u stočarsku proizvodnju nije ulagalo, te da je zbog takvog odnosa prema ovoj oblasti poljoprivredne proizvodnje stočarstvo decenijski zapostavljano, a samim tim je došlo do drastičnog opadanja stočnog fonda koji je bukvalno, možemo reći ruiniran, u tom smislu meštani i poljoprivrednici brdovitog sela Krema koje se nalazi u okruženju planina Tare, Zlatibora i drugih planinskih masiva, žele da se posvete stočarstvu i stočarskoj proizvodnji i tako povrate ugled stočarskog kraja koja su Kremna nekada imala. Kao i svi stočari u Srbiji tako i kremanci traže najefikasnija rešenja koja se vezuju za matičenje stoke u glavnom kraju. S toga se postavlja pitanje Ministarstvu poljoprivrede da li je moguće uspostaviti stabilne subvencije stočarskoj proizvodnji brdsko-planinskim područjima iako grla stoke nisu matičena? Takođe pitanje – da li je moguće uspostaviti stabilne subvencije za prirodne livade koje služe za proizvodnju krmnog bilja kao i veštačke livade i zasade pod lucerkom? To je pitanje koje se odnosi na Ministarstvo poljoprivrede. Drugo pitanje se postavlja Ministarstvu trgovine, turizma i telekomunikacija kao i Ministarstvu saobraćaja. Naime, teritorija sela Kremna i Mokra Gora je postala značajna turistička destinacija koja privlači veliki broj turista kako iz zemlje tako i iz inostranstva. Pored čuvenog Drvengrada koji je jedna od najznačajnijih turističkih destinacija, čiji je graditelj, kreator, utemeljivač naš poznati režiser Emir Kusturica, Kremna i Mokra Gora imaju još jednu turističku destinaciju, a to je „Šarganska osmica“. To je pruga kojom turistički voz obilazi najlepša prirodna bogatstva koja ovaj kraj daje. Meštani Kremana i Mokre Gore izražavaju zadovoljstvo što su pre dve godine preko resornih ministarstava izvedeni radovi i to radovi u većem delu na izgradnji pruge Šargan – Kremna, kojom se turistička ponuda ovog kraja čini jedom od najatraktivniji u Srbiji. Kako predstoji prolećni i letnji period kao period kada se turisti orijentišu na ovaj kraj, postavlja se pitanje da li je moguće završiti započete radove u što kraćem roku kako bi se turistički sadržaj učinio još prepoznatljivijim i atraktivnijim? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Kolege poslanici, voleo bih da Vlada, odnosno da zamolim vas gospođo predsednice da Vlada i ministri kojima upućujemo ova pitanja budu ažurniji u odgovoru. Postavio sam pre mesec dana jedno pitanje vezano za zajam za „Srbijagas“za koji nisam dobio odgovor. Na pitanje vezano za rad „Er Srbije“ čekao sam mesec dana, odgovora nema 15 dana. Dobro je da sam taj odgovor dobio pre nekoliko dana, pogotovo u svetlu informacije kako je „Er Srbija“ prošlu godinu završila sa dobitkom od 2,7 miliona evra, kako je to rekao direktor. U odgovoru Vlade na pitanje koje sam postavio pre mesec dana piše da je Vlada dala preporuku aerodromu „Nikola Tesla“ da otpiše dug od 17,6 miliona dolara „Er Srbiji“ za troškove koji su nastali u 2014. godini, iako smo slušali ovde da toga neće biti kada smo usvajali Zakon o preuzimanju duga od 73 miliona evra krajem prošle godine. U stvari, kada to pogledamo vidimo da „Er Srbija“ nije imala plus, nego je poslovala sa minusom, ali da je taj minus prikriven time što nije platila obaveze koje druge avio kompanije moraju da plate aerodromu „Nikola Tesla“, ali dobro. Želim sada da postavim pitanje ministru Antiću i nadam se da neću morati da čekam mesec dana. Vezano je za posao kojim je dogovorena i ugovorena kupovina uglja za Termoelektranu „Nikola Tesla“ zbog poplava koje smo imali u maju prošle godine i da bi se nadomestio nedostatak uglja, da ne bi morali da uvozimo struju, doneta je odluka da se kupi ugalj. Navodno, taj posao je vrednosti 60.000.000 evra, po ceni od 35,8 evra po toni, koliko je ministar ovde jednom prilikom rekao, da je cena tone uglja. Ja sam izračunao da je to 1.700.000 tona uglja koje smo mi trebali, odnosno koje smo mi, koliko ja znam, kupili. Mene zanima da li je plaćeno i koliko je ukupno uglja plaćeno i uvezeno u Srbiju iz Rumunije? Drugo pitanje je koliko je istovareno? Moje informacije su da je 1. marta istovareno svega 150.000 tona, znači manje od 10%. Koliko će biti istovareno u martu? Moje informacije su da će u martu biti istovareno 400.000. Svedoci smo da zima polako prestaje, jedino zbog čega građani treba da se nadaju dužoj zimi je činjenica da će povećanje struje doći kada se završi zima, kako su nam rekli. Sada građani navijaju da zima traje do jula meseca, ali bojim se da se to neće desiti da će zima proći kada je i vreme, u naredne dve nedelje. Šta da radimo sa tom količinom uglja? To je opet jedna trećina od ugovorene količine i zanima me da li će se ovaj ugovor produžiti za naredne dve godine? Zanima me na koji način je firma koja je izgradila trake za istovar uglja iz luke do kotlova dobila taj posao? Da li je bio tender? Zanima me koliko je plaćen taj posao? I zanima me kada će biti završeno ispumpavanje vode iz kopova „Tamnava“? Bilo je obećanje da će to biti završeno do kraja februara. Februar je završen pre tri meseca. To se nije desilo. Da li se nije desilo zato što firma koja je dobila taj posao nije bila u stanju to da uradi u zadatom roku i u kom roku će završiti taj posao i da li će plaćati neke penale zato što posao nije završila na vreme? I zanima me kada će onda biti uspostavljen pun iskop uglja sa kopova „Tamnava“ i šta ćemo da radimo sa tih još milion ili preko milion tona uglja koje smo kupili, ili nismo kupili, ili treba da kupimo iz Rumunije i šta ćemo raditi sa tim ugljem? Da li su to bačene pare građana Srbije i da li na taj način se baca sva ona ušteda koju je Vlada htela da napravi smanjenjem plata i penzija, a mogla je odgovornim radom da napravi veće uštede na mestima na kojima ima prostora za uštede, a ne da uzima pare od građana i od penzionera i onih koji rade u državnom aparatu? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam očekivao da će Vlada Mirka Cvetkovića da nam da odgovore na to kako je pokradena Elektroprivreda Srbije za 500 miliona evra? Međutim, te odgovore nismo još uvek dobili, a Mirko Cvetković više i ne može da nam ih da, a čini mi se da su dva mangupa stavila u džep i to Vojin Lazarević i Vuk Hamović, tih 500 miliona evra. To je ista ta Vlada Mirka Cvetkovića, koja je, postavljam pitanje – da li je tačno da je Vlada Mirka Cvetkovića angažovala izvesnu lobističku agenciju u SAD da je to platila milion evra, da lobira za srpski interes? Interesuje me za kakve srpske interese, pogotovo kada je u pitanju KiM? Imajući u vidu da je vlasnik te agencije izvesni Albanac sa imenom i prezimenom Šćip Osman, ako je Vlada Republike Srbije, koju je vodio Mirko Cvetković, odnosno predsednik Republike Srbije, odnosno predsednik građana Republike Srbije, koji su članovi Demokratske stranke, Boris Tadić, angažovali Šćipa Osmanija da lobira u američkoj administraciji za interese Srbije na Kosovu, postavljam pitanje i da li i u kakvom stanju je njihovo zdravstveno stanje bilo? Takođe, postavljam pitanje da li je sproveden postupak javne nabavke? A, ako nije koje su referense te agencije u SAD da joj mi damo milion dolara građana Srbije? Treće pitanje, ako je tačno da je angažovana ta agencija, kakvi su efekti bili po Srbiju u vezi njenog lobiranja? Takođe bih hteo da postavim pitanje i Centralnoj banci, odnosno guverneru da li bi Srbija u periodu od 2008. do 2012. godine potrošila 4,5 milijarde deviznih rezervi na očuvanje kursa dinara koji nismo očuvali i koji je skočio sa 80 na 120 dinara u tom periodu? Takođe, postavljam pitanje Centralnoj banci i Vladi Republike Srbije koje su posledice bile otkazivanja Ugovora sa MMF februara meseca 2012. godine, zato što Vlada Mirka Cvetkovića, odnosno Borisa Tadića, predsednika građana Demokratske stranke, nije smela da sprovede program koji je prihvatila sa MMF, da ne bi bili poraženi na izborima. Ni jedna sudbina nijednog od nas političara u političkom smislu nije važna i ne može biti važnija od interesa države Srbije i građana Srbije. Zato smo tako i prolazili u prethodnom periodu, da ne pričamo o nekim drugima kako su se sakrivali i gurali pod tepih istiniti finansijski izveštaji, koji se sada predstavljaju kao nezavisni. I treće pitanje Centralnoj banci – kako i kakav uticaj ima na finansijskom tržištu potpisivanje ugovora sa MMF, u prvom smislu na buduće kredite kojima ćemo morati da se zadužujemo da plaćamo skupe kredite koje je podizala Vlada Mirka Cvetkovića, odnosno Vlada Borisa Tadića predsednika građana Demokratske stranke i kako se odražava na kurs dinara, jer sam ovde proteklih nekoliko dana slušao kako su mnogi zabrinuti za taj kurs, a koji se skoro vratio na onaj period iz 2012. godine. Hvala.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Dejan Radenković, Nenad Milosavljević, Vladimir Marinković, Suzana Spasojević i Olgica Batić. Dostavljeni su vam zapisnici Petog i Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativna, budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da u tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 30. januara i 2. i 3. februara 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 48 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 10. i 12. februara 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 49 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog red sednice, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Visoki savet sudstva je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 130, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 48 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa DS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 143, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 35 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo je predložioda se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red zbirna lista kandidata za izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 141, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 37 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 42 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 42 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 136, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 42 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Enis Imamović, Sabina Dazdarević i Šaip Kamberi predložili su da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Prijedlog rezolucije za rješavanje statusa nacionalnih manjina u Republici Srbiji. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Nova Srbija je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 133, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 46 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 34 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopunama Zakona o NBS. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 160 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o posebnim uslovima i načinu izmirenja obaveza korisnika stambenih kredita sa valutnom klauzulom u CHF – Švajcarski franak, koji je podnela Narodnoj skupštini 25. februara 2015. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa SNS je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 34 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Dakle, radi se o predlogu za izmenu Krivičnog zakonika. Moj predlog za izmenu je izuzetno jednostavan. Naime, ja predlažem da se član 108. Krivičnog zakonika izmeni tako da se u ona krivična dela koja ne zastarevaju, a gde se trenutno nalaze ratni zločini, zločini protiv čovečnosti, itd, uvrste i krivična dela predviđena u članovima 388. i 389. Krivičnog zakonika. Radi se o trgovini ljudima i pre svega trgovini decom. To je, uprošteno rečeno, onaj čuveni Zakon za bebe. Naime, postoji radna grupa koja je pripremila čitav novi zakon koji Vlada Republike Srbije iz nekog razloga pokušava da ne donese ili izbegava da donese. Svi rokovi u tom slučaju su prošli. Republika Srbija je prošle godine osuđena pred Evropskim sudom za ljudska prava u Strazburu. Njoj je naloženo da do 9. septembra ove godine obezbedi naknade za roditelje nestalih beba, a takve dece nije malo. To Udruženje roditelja smatra da je u Republici Srbiji u prethodnih 40 godina nestalo čak 10.000 beba, a roditelji te dece smatraju da ministar pravde i ministar policije iz nekog razloga opstruišu donošenje ovog zakona i da je sadašnji ministar policije to činio čak i u vreme kada je bio predsednik ove Skupštine i kada je bio po funkciji predsednik Odbora za zaštitu prava deteta, tako da je ovaj moj predlog da se učini da ta krivična delane zastarevaju samo jedan međukorak do donošenja zakona. Kao što sam rekla grupa tih roditelja je uz pomoć, odnosno u grupi na čijem čelu je bila prof. Vesna Rakić Vodinelić, pripremila čitav predlog novog zakona. Vlada iz nekog razloga pokušava da izbegne njegovo usvajanje, ali mi narodni poslanici možemo da pomognemo tim ljudima. Ja mogu samo da zatražim od narodnih poslanika da ne bude isto kao sa Zojinim zakonom, da ne bude da šest puta odbijamo ovu inicijativu, pa da onda kada neko iz Vlade namigne rešimo da je prihvatimo i da svako od poslanika razmisli zbog čega sada neće glasati, ukoliko neće glasati, da se krivično delo krađa dece ne svrsta u krivična dela koja ne zastarevaju. Ne znam kako se drugačije može apelovati na poslanike, osim da sami reše da li će pritisnuti ovo dugme. Postoji nekoliko krivičnih dela koja ne zastarevaju. Moj predlog je i predlog tih roditelja, jer ovo nije predlog zakona koji je došao od mene, da se u krivična dela koja ne zastarevaju uvrsti i krivično delo trgovine decom radi usvojenja. Hvala.
U sali nema nikog iz IT sektora, po običaju, da vidi šta je sa pokazateljem vremena, pa bih molila stručne službe da dođu da nam pomognu da vodimo sednicu kako treba. Ne znam šta ste dobacivali, ali ako strožije nastupim, onda se pojavimo u novinama na naslovnim stranicama, pa sada gledajte. Molim da se izjasne poslanici o vašem predlogu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 155 od ukupno prisutnih 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se u dnevni red sednice uvrsti i Predlog zakona o posebnim uslovima i načinu izmirenja obaveza korisnika stambenih kredita sa valutnom klauzulom u švajcarskim francima. Međutim, podsećam vas da je Narodna skupština upravo glasala da ne prihvata da ovaj predlog zakona razmatra po hitnom postupku, te on može da bude uvršten u dnevni red u roku ne kraćem od 15 dana od dana njegovog podnošenja.Narodni poslanik Biljana Hasanović Korać, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednicedopuni tačkom Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 7. oktobra 2014. godine. Pre nego što vam dam reč, poštovani narodni poslanici, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim parlamentarke Jugoistične Evrope, učesnice Konferencije Ženske parlamentarne mreže – Ravnopravne i osnažene, zajedno smo jače, koje trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite naše gošće. Zahvaljujem. Da li poslanica Biljana Hasanović Korać želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u dogovoru sa kolegama iz moje poslaničke grupe Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije, podnela sam Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi. Suština ove dopune jeste da se u članu 20. posle tačke 16. doda tačka 16a koja glasi: „Uređuje i obezbeđuje stipendiranje učenika i studenata“. Osnov za ovaj zakon je u Ustavu Republike Srbije i to je navedeno u obrazloženju. Ja ću nešto govoriti o razlozima zbog kojih sam predložila ovu dopunu Zakona o lokalnoj samoupravi. Naime, Zakon o lokalnoj samoupravi je donet 2007. godine. Tada nije predviđeno da lokalna samouprava obavlja poslove stipendiranja učenika i studenata, jer je postojao koncept stipendiranja i stimulisanja učenika i studenata za stvaranje uslova za učenje, za rad, za usavršavanje i za postizanje što boljeg rezultata. Ova vladajuća koalicija koja vlada, namerno ne kažem upravlja, Srbijom već treću godinu, od silnih obećanja i reformi nije realizovala skoro ništa. U obrazovanju je katastrofalno stanje. Nezadovoljni su i prosvetni radnici i učenici i studenti i štrajkovi traju već dosta dugo. Mladi sve manje imaju mogućnosti da se školuju, a oni koji uspeju da završe škole napuštaju Srbiju i odlaze u potrazi za boljim uslovima za život. Nema nekih značajnih efekata u oblasti stipendiranja i stimulisanja učenika i studenata. Jeste kriza, ali je Vlada nesposobna da napuni budžet. Nije dobro procenila gde mogu da se naprave uštede. Nije ništa urađeno na reformi Poreske uprave da bi se osposobila da se naplate porezi od najvećih poreskih dužnika, a prema listi koju je sama Poreska uprava objavila, najveći poreski dužnici su upravo najbogatiji ljudi u Srbiji. Opredelila se za meru smanjenja plata i penzija, što je i tako teško stanje učinila još težim i roditelje koji školuju učenike i studente onemogućila da im pruži potrebne…
Vreme.
Da bi omogućili lokalnim samoupravama da preuzmu ovo, mi smo predložili ovaj zakon.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156 od ukupno prisutnih 172 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu člana 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložili su da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji su podneli Narodnoj skupštini 26. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Poštovani građanke i poštovani građani Srbije, drage gošće, deseti put poslanik Pavićević i ja predlažemo zakon o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Razlog je svima jasan, zato što je Srbija u poslednjih nekoliko godina postala država gde su plagirane diplome i zvanja vrlo česta pojava posebno u vrhu vlasti, kako lokalne, tako i državne vlasti. Imamo bar nekoliko ministara, direktora javnih preduzeća i mnogih drugih ljudi koji su na javnim funkcijama koji su nesumnjivo sa činjenicama optuženi da su nosioci plagiranih diploma. Zato je potrebno da se ova oblast uredi i zato što sam ministar po svom iskazu septembra prošle godine je rekao da je nesposoban da to sam uradi. Poslanik Pavićević i ja smo mu obećali da će za 15 dana dobiti Predlog zakona, koji je dobio 26. septembra, kao i svi poslanici u ovom parlamentu, koji uvodi u srpsku zakonodavnu i životnu praksu akademsku čestitost. Naime, član 2. ovog zakona predlaže da se posle člana 5. dodaje naziv član 5a koji glasi – akademska čestitost, a da član 5a glasi – akademska čestitost se zasniva na samostalnoj izradi pisanih radova, kao i striktnom poštovanju tuđih autorskih prava. Naravno da se ovo podrazumeva u civilizovanom svetu, ali naravno da i u civilizovanom svetu je neophodno da se ono što se podrazumeva stavi u neku normu, tako da, evo, po deseti put stavljam ovo zajedno sa kolegom Pavićevićem na odlučivanje u ovaj visoki dom. Šta se desilo u međuvremenu? U međuvremenu je Odbor za spoljnu politiku Evropskog parlamenta usvojio Predlog rezolucije o Srbiji, koji će biti pred parlamentom za nekih mesec i po dana. Postoji ocena stanja u mnogim oblastima. Pod tačkom 39. je data ocena stanja u oblasti visokog obrazovanja, odnosno u oblasti plagijata, pa kaže – Evropski parlament je zabrinut što se akademske institucije, zajedno sa državnim organima i javnim funkcionerima nisu mogli suočiti sa optužbama za postojanje plagijata na univerzitetima. Danas je prilika da zaštitimo Srbiju od dalje bruke i sramote koju ova pojava nanosi našoj državi, posebno onim mladim ljudima koji ozbiljno rade svoj posao studiranja i koji su sada pod velikom sumnjom zbog mangupa u redovima aktuelne vlasti. Zato vam predlažem da usvojite ovaj predlog, da ga stavimo na dnevni red, za sreću i za dobru budućnost svih građana Srbije. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo – 153 od ukupno prisutno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Borislav Stefanović, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o slobodi od straha, koji je grupa od 19 narodnih poslanika podnela Narodnoj skupštini 20. novembra 2014. godine. Da li narodni poslanik Borislav Stefanović želi reč? Nije tu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 159 od ukupno prisutnih 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, na osnovu člana 92. st. 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, koji je grupa od 12 narodnih poslanika poslaničke grupe Boris Tadić podnela Narodnoj skupštini 25. februara 2015. godine. Podsećam vas da smo upravo glasali da ne prihvatimo ovaj predlog i ovaj zakon se neće razmatrati po hitnom postupku i ne može da bude uvršćen u dnevni red u roku ne kraćem od 15 dana od dana njegovog podnošenja. Takođe, narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije. Ista situacija. Upravo smo glasali da se ne prihvata da seovaj predlog razmatra po hitnom postupku i ne može da bude uvršćen u dnevni red u roku ne kraćem od 15 dana. Narodni poslanik dr Branislav Blažić, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157 stav 2, člana 170. i čl. 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: - zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, koje je podnela Vlada 2. februara 2015. godine; - zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja o saradnji u oblasti veterine, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske i Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja; - zajednički jedinstveni pretres o: Zbirnoj listi kandidata za izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SNS, Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa JS, Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa DS i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Nova Srbija i, - zajednički pretres o: Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva, Predlogu odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, koji je podneo Visoki savet sudstva 26. decembra 2014. godine (tačke 10, 11. i 12. predloženog dnevnog reda). Da li narodni poslanik dr Branislav Blažić želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 38 od ukupno prisutnih 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao – 41 od ukupno prisutnih 172 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, u celini. Molim službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda i dostavi ga poslanicima. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, 5. Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, 6. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja o saradnji u oblasti veterine, 7. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske i Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, 9. Zbirna lista kandidata za izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, 10. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, 11. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, 12. Predlog odluke o izboru sudija koji se prvi put biraju na sudijsku funkciju, 13. Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, 14. Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, 15. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, 16. Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, 17. Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, 18. Predlog odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: dr Snežana Bogosavljević Bošković, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, Stana Božović, državni sekretar u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Zoran Ibrović, načelnik Odeljenja za harmonizaciju propisa u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Nada Lukačević, načelnik Odeljenja za integrisao sprečavanje i kontrolu zagađivanja životne sredine u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine i Sonja Roglić, načelnik Odeljenja za hemikalije u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 1. 2. i 3, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Da li predstavnik predlagača prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković, ministar poljoprivrede i zaštite životne sredine, želi reč? Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, uvaženi narodni poslanici, pripala mi je čast da u ime Vlade Republike Srbije i u ime Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine pozdravim narodne poslanike na Prvoj redovnoj sednici prolećnog zasedanja. Veliko mi je zadovoljstvo što ću danas biti u prilici da vam obrazložim set zakona iz oblasti zaštite životne sredine koje je pripremilo Ministarstvo na čijem sam čelu. Želela bih da podsetim da je Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine od konstituisanja Vlade, pa do danas, imalo veoma intenzivnu zakonodavnu aktivnost sa ciljem da se stvori usklađen i kvalitetan okvir razvoja poljoprivrede i zaštite životne sredine. U proteklih deset meseci, ovo ministarstvo je parlamentu na razmatranje dostavilo preko 20 akata, uključujući i tri zakona koja danas raspravljamo. Uvaženi narodni poslanici, pred vama je set zakona izmena i dopuna zakona kojima se regulišu izuzetno značajna pitanja u oblasti zaštite životne sredine. Iako se radi samo o izmenama, one su višestruko značajne za zaokruživanje oblasti upravljanja hemikalijama i biocidnim proizvodima, a posebno u oblasti integrisane zaštite životne sredine. Godina iza nas bila je izuzetno teška kada je reč o zaštiti životne sredine. Preuzimajući ovaj resor, mi smo preuzeli i mnogo problema koji su nastajali godinama, a možemo reći i decenijama unazad. Mnogi će reći da je zaštita životne sredine privilegija bogatih i razvijenih država. Ja se sa tim ne bih složila. Reći ću da je zaštita životne sredine privilegija naše generacije za generacije koje dolaze. Svi mi smo u obavezi da našoj deci i unucima ostavimo bolju i zdraviju Srbiju. Sa tim ciljem smo moj tim i ja pristupili ovom zadatku koji je značajniji od nas samih. Od trenutka formiranja Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine posvetili smo se uspostavljanju jednog celovitog sistema u ovoj oblasti. Nadam se da smo uspeli da postavimo solidne temelje. Podsetiću vas da je, u godinama koje su iza nas, oblast zaštite životne sredine bila podeljena u dva resora. Jedan deo je pripadao ranijem Ministarstvu energetike i zaštite životne sredine, a drugi Ministarstvu prirodnih resursa, rudarstva i prostornog planiranja. Ova dva dela trebalo je spojiti u jedan resor. Danas, posle deset meseci od formiranja ovog ministarstva, imamo jednu funkcionalnu održivu i zaokruženu celinu zaštite životne sredine. Sa istim elanom i energijom sa kojima sam prišla izazovima sa kojima se suočava srpska poljoprivreda prišla sam i izazovima zaštite životne sredine sa kojima se suočava naša zemlja. Ovi izazovi nisu ni malo laki i jednostavni, a ova oblast je jedna od najsloženijih oblasti na putu evropskih integracija naše zemlje. Ovo je oblast koja dotiče, ne samo naše ministarstvo, već i nadležnosti mnogih drugih ministarstava, jer kao što znate životna sredina ne zna za granice i nadležnosti, jer su faktori ruiniranja životne sredine mnogostruki. Jasno je da je oblast zaštite životne sredine oblast koja iziskuje velike troškove, ali ovo je i oblast koja može biti jedna od najvećih razvojnih potencijala naše zemlje. Iskreno se nadam i verujem da ćemo zajedničkim snagama uspeti da od zaštite životne sredine napravimo razvojnu šansu za generacije koje dolaze. Srbija može biti ekološka država, u pravom smislu te reči, i lider u regionu kada je reč o zdravoj čovekovoj okolini. Primera za dobro uređene ekološke države u svetu ima dosta. Većina takvih država se nalazi na našem kontinentu i evropskoj porodici naroda kojoj teži i naša zemlja. Na putu ka tom cilju mi moramo u naš pravni sistem da inkorporiramo primere dobre prakse i dobra zakonska rešenja do kojih su došli oni koji su taj put prešli pre nas. Iz tog razloga, danas se pred vama, uvaženi narodni poslanici, nalaze izmene i dopune ova tri izuzetno važna zakona – Zakon o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, zakon o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i zakon o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Najpre bih se osvrnula na Zakon o hemikalijama. Ovaj zakon donet je 2009. godine i njime je uveden novi način jedinstvenog upravljanja hemikalijama u Republici Srbiji. Ovakav način upravljanja u skladu je sa propisima EU i njima se osigurava visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine i poboljšava slobodan promet hemikalijama sa drugim zemljama. Ovaj zakon je posebno pohvaljen od strane Evropske komisije tokom bilateralnog skrininga za poglavlje 27. Izmenama Zakona o hemikalijama, izvršenim 2012. godine, ukinuta je Agencija za hemikalije i ukinute su nadoknade za izdavanje odobrenja i svih upravnih akata u oblasti upravljanja hemikalijama. Umesto naknada trebalo je uvesti takse koje, sa jedne strane, predstavljaju uvođenje novog budžetskog prihoda, odnosno novog oblika naplate troškova, administrativnih, odnosno upravnih postupaka i usluga koje resorno ministarstvo pruža pravnim licima koja se bave proizvodnjom, prometom i korišćenjem hemikalija. Od ukidanja naknada 2012. godine naplaćivane su samo simbolične administrativne takse u visini od 480 dinara, jer nije odmah popunjena ova pravna praznina. Zato je bilo nužno što pre Zakon o hemikalijama uskladiti sa Zakonom o budžetskom sistemu, koji upućuje na reviziju naknada i taksi u posebnim zakonima, uključujući i Zakon o hemikalijama. To pitanje taksi zato rešavamo ovim izmenama Zakona o hemikalijama. Naime, na to nas obavezuje i član 17. Zakona o budžetskom sistemu kojim je propisano da se takse mogu uvoditi samo zakonom kojim se može propisati njihova visina ili se tim zakonom može dati pravo određenom subjektu da utvrdi njihovu visinu. Polazeći od te obaveze, ovim zakonom uvodimo takse za najsloženije postupke koji se sprovode na osnovu Zakona o hemikalijama, a za koje ne postoji ekonomsko opravdanje da njihovo finansiranje padne na teret građana Republike Srbije. Dakle, uvodi se novi zakonski model po kome će troškove dobijanja upravnih akata i odobrenja u vidu taksi plaćati pravna lica koja se bave proizvodnjom, uvozom i prometom hemikalija. Logično je da troškove snosi onaj ko od proizvodnje i prometa hemikalija ostvaruje dobit. To su iskustva i dobra praksa mnogih članica EU, tako da je jedan od ciljeva donošenja ovog zakona upravo i usklađivanje sa relevantnim propisima EU. Zakonom se uređuje, pre svega osnov za naplatu taksi za upravljanje hemikalijama, dok će sama visina taksi biti propisana posebnim aktom Vlade, a na predlog Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, u čijoj je nadležnosti administrativni aspekt upravljanja hemikalijama. Dakle, izdavanje upravnih akata, ali i obezbeđivanje uslova za efikasno vršenje inspekcijskog nadzora nad upravljanjem hemikalijama u svim fazama od proizvodnje, skladištenja, prometa i korišćenje hemikalija u našoj zemlji. Takođe, pored ovog, mi smo predložili izmene i dopune zakona, vođeni iskustvima iz dosadašnje primene zakona i onoga što se dešavalo na terenu. Želeli smo da unapredimo rešenja koja se odnose na inspekcijski nadzor, da jasno preciziramo nadležnosti različitih sektora inspekcije, sanitarna, tržišna i inspekcija zaštite životne sredine, za vršenje inspekcijskog nadzora nad sprovođenjem Zakona o hemikalijama. Predložena podela nadležnosti inspekcija ujedno predstavlja najznačajniju novinu koju uvodi Predlog ovog zakona. Dosadašnjim zakonskim rešenjima nije u potpunosti bila razgraničena nadležnost inspekcija za zaštitu životne sredine, sanitarne inspekcije i tržišne inspekcije u vršenju inspekcijskog nadzora nad upravljanje hemikalijama. Sve ovo, inspekcije su nam u sastavu različitih ministarstava, trebalo je u skladu sa novim zakonom se dobije objedinjen inspekcijski nadzor nad upravljanjem hemikalijama. Dakle, objedinjen inspekcijski nadzor, tri ministarstva, Ministarstva poljoprivrede, Ministarstva zdravlja i Ministarstva zaduženog za promet, odnosno trgovinu, ova tri ministarstva trebala su da obrazuju tripartitni sporazumom posebno zajedničko telo u skladu sa propisima kojima se uređuje državna uprava, a što je predviđeno članom 88. Zakona o hemikalijama. Međutim, dosadašnja praksa ovog instituta nije dala željeni efekat, upravo zbog ne postojanja precizne podele nadležnosti. Pokazalo se da zbog široke oblasti i kompleksnosti inspekcijskih nadzora u oblasti hemikalija ovo telo u suštini nije moglo da za živi. Sastalo se samo jednom radi formiranja. Prema postojećem stanju, realno je da će se desiti da i inspektor zaštite životne sredine i sanitarni i tržišni inspektor vrše pregled kod istog privrednog subjekta, po istom pitanju i vode tri upravna postupka. Ovo, ne samo da predstavlja sukob nadležnosti, već je i ekonomski neisplativo. Došli smo do zaključka da je postojeći sistem neodrživ i da je neophodno zakonom precizno i jasno definisati svake inspekcije, nadležnosti svake inspekcije, a ne to ostavljati sporazumevanju tri navedena ministarstva. Smatramo, mnogo kvalitetnijim rešenja predložena ovim izmenama Zakona o hemikalijama, jer će jasna podela nadležnosti omogućiti da kontrola sprovođenja Zakona o hemikalijama bude efikasnija i svrsishodnija, a ciljevi kontrole upravljanja hemikalijama ostvarljiviji, pogotovu što se oslanjaju na postojeće okvire inspekcijskih nadležnosti. Naime, sanitarni inspektori, u skladu sa svojim nadležnostima već vrše sanitarnu kontrolu predmeta namenjenih za opštu upotrebu, tako da će kontrola zakonskih zabrana i ograničenja prema ovom predlogu biti prirodan sled postojeće kontrole. Na ovaj način će se najcelishodnije iskoristiti postojeći resursi i veliko iskustvo sanitarnih inspektora u ovoj oblasti. Takođe, tržišni inspektori, u skladu sa svojim nadležnostima već vrše kontrolu maloprodajnih objekata, tako da će se ovim zakonom precizirati obaveze kontrole ispunjenosti uslova za držanja opasne hemikalije u prodajnom prostoru i način obeležavanja tog prostora uklopiti u već postojeće kontrole. Ostale kontrole prema Zakonu o hemikalijama sprovodili bi inspektori za zaštitu životne sredine. To su, pre svega, inspekcijski nadzor nad klasifikacijom, pakovanjem, obeležavanje i oglašavanje hemikalija, sadržajem i dostavljanjem bezbednosnog lista, obezbeđivanjem savetnika za hemikalije. Zatim, nadzor nad upisom hemikalija u registar hemikalija, stavljanje u promet, naročito opasnih hemikalija i detergenata, uvozom i izvozom određenih opasnih hemikalija i nad sprovođenjem drugih odredbi Zakona o hemikalijama koje nisu u nadležnosti sanitarnog, odnosno tržišnog inspektora. Inspektori zaštite životne sredine, prema nadležnostima predloženim ovim zakonskim rešenjem imaće najviše obaveza, a takav inspekcijski nadzor mora biti svrsishodan, efektivan i ekonomski isplativiji sa manjim budžetskim troškovima. Zbog toga, ovakvo rešenje je kvalitetnije. Iz više razloga, a prvenstveno što se razni akti koje se donose u skladu sa ovim zakonom, donose od strane Ministarstva nadležnog za zaštitu životne sredine. Ovo znači da je inspektorima za zaštitu životne sredine najlakše da pristupe potrebnoj dokumentaciji. Sa druge strane, najveći broj pregleda je koji se vrše kod velikih kompanija, velikih postrojenja hemijske industrije, fabrika, uvoznika, proizvođača itd. sa čijom kontrolom inspektori za zaštitu životne sredine već imaju iskustva u vezi sa kontrolom sprovođenja drugih propisa iz oblasti zaštite životne sredine. Verujemo da će predložene izmene Zakona o hemikalijama omogućiti odgovorno i efikasno upravljanje hemikalijama, kako od strane pravnih lica koja se bave proizvodnjom, uvozom, skladištenjem i prodajom hemikalija, tako i od strane našeg ministarstva i inspekcijskih organa, nadležnih za kontrolu svih postupaka i procedura. Poštovani narodni poslanici, drugi predlog zakona koji je danas pred vama je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima. Važeći Zakon o biocidnim proizvodima uveo je i jedinstven sistem stavljanja u promet i korišćenje biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. Ovaj sistem je uveden u postupku usklađivanja domaće legislative sa propisima EU, a osigurava visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine, kao i poboljšanje slobodnog prometa biocidnih proizvoda sa zemljama EU i drugim zemljama. Cilj donošenja ovog zakona jeste usklađivanje ovog zakona sa Zakonom o hemikalijama, sa Zakonom o budžetskom sistemu, sa relevantnim propisima EU. Kao i kod izmena Zakona o hemikalijama, tako i ovde imamo obavezu uređenja osnova za naplatu taksi, za upravljanje biocidnim proizvodima. Posebno obaveze jeste zakonsko obezbeđivanje uslova za efikasno vršenje inspekcijskog nadzora nad upravljanje biocidnim proizvodima. Vežećim zakonom o biocidnim proizvodima, između ostalog određeni poslovi državne uprave koji se odnose na upravljanje biocidnim proizvodima povereni su agenciji za hemikalije. Međutim, izmenama Zakona o hemikalijama, donetim 2012. godine, ukinuta je agencija za hemikalije. Njene nadležnosti u okviru upravljanja hemikalijama preuzelo je najpre Ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine, a potom Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Međutim, osnovnim Zakonom o biocidnim proizvodima je i dalje kao organ nadležan za postupanje ostala definisana Agencija za hemikalije, tako da se u sprovođenju zakona javio formalno pravni problem. Zato je bilo neophodno uskladiti rešenja u ova dva zakona u delu koji se tiče prestanka rada agencije za hemikalije. Takođe, kao i kod Zakona o hemikalijama i osnovni Zakon o biocidnim proizvodima neusklađen je u delu naknada sa novim Zakonom o budžetskom sistemu. Rešenja koja su predviđena ovim zakonom upućuju na reviziju naknada i taksi u posebnim zakonima, uključujući i Zakon o biocidnim proizvodima. Osim toga, važećim Zakonom o biocidima kao i kod Zakona o hemikalijama nije razgraničena nadležnost inspekcije za zaštitu životne sredine, sanitarne inspekcije i tržišne inspekcije u vršenju inspekcijskog nadzora nad upravljanjem biocidnim proizvodima. Predložene izmene i dopune preciziraju nadležnosti različitih sektora inspekcije, sanitarne, tržišne i inspekcije za zaštitu životne sredine i uvode dodatnu inspekciju, veterinarsku inspekciju za vršenje inspekcijskog nadzora nad sprovođenjem Zakona o biocidnim proizvodima. Ista situacija koju smo imali kod primene Zakona o hemikalijama, kada je reč o inspekcijskom nadzoru, javlja se i kod primene Zakona o biocidima. Razgraničenjem nadležnosti četiri inspekcije obezbeđuje se jasna podela nadležnosti, odnosno ovlašćenja inspektora u vršenju inspekcijskog nadzora. Nadzor nad primenom ovog zakona i propisa donetih na osnovu njega vrši Ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine preko inspektora za zaštitu životne sredine. Ministarstvo nadležno za poslove zdravlja preko sanitarnih inspektora vrši inspekcijski nadzor nad korišćenjem biocidnih proizvoda u objektima i delatnostima koje su u skladu sa već postojećim propisima, pod sanitarnim nadzorom tj. kod profesionalnih korisnika koji koriste biocidne proizvode za obavljanje registrovanih delatnosti, osim nad korišćenjem biocidnih proizvoda u objektima u kojima se obavlja veterinarska delatnost u skladu sa posebnim propisima. Inspekcijski nadzor vrši veterinarski inspektor nad korišćenjem biocidnih proizvoda kod profesionalnih korisnika koji koriste biocidne proizvode za obavljanje registrovane veterinarske delatnosti, kao i u oblastima, objektima i delatnostima koje su pod veterinarskim nadzorom. Predložene nadležnosti će sanitarnim i veterinarskim inspektorima biti prirodan sled postojećih kontrola. Verujemo da će se na ovaj način, takođe, najcelishodnije iskoristiti veliko iskustvo sanitarnih i veterinarskih inspektora. Ministarstvo nadležno za poslove trgovine preko tržišnih inspektora vršiće inspekcijski nadzor nad ispunjenošću uslova za držanje opasnog biocidnog proizvoda u prodajnom prostoru i načinom obeležavanja tog prostora. Tržišni inspektori u skladu sa svojim nadležnostima već vrše kontrolu u maloprodajnim objektima, tako da će im kontrola ispunjenosti uslova za držanje opasnog biocidnog proizvoda u prodajnom prostoru i načina obeležavanja tog prostora se već uklopiti u već postojeće kontrole. Ostale kontrole prema Zakonu o biocidnim proizvodima sprovodili bi inspektori za zaštitu životne sredine kao što je to slučaj i kod sprovođenja Zakona o hemikalijama. Izmene ova dva zakona prate jedna drugu i na taj način se zaokružuje zakonodavni okvir, odnosno sistem upravljanja i hemikalijama i biocidnim proizvodima. Ove zakone smatramo izuzetno značajnim sa aspekta sveobuhvatne zaštite životne sredine od mogućih zloupotreba koje mogu izazvati nestručno upravljanje i neadekvatan nadzor nad upravljanjem hemikalijama i biocidima. Poslednji, ali ne i manje važan Predlog zakona je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Zakonom o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, donetim 2014. godine, uređeni su uslovi i postupak izdavanja integrisane dozvole za postrojenja i aktivnosti koja mogu imati negativne uticaje na zdravlje ljudi, životnu sredinu ili materijalna dobra . Drugim rečima, regulišu se sva važna pitanja od značaja za sprečavanje i kontrolu zagađivanja životne sredine. Razlog za predlaganje izmena i dopuna ovog zakona je obezbeđivanje usklađenosti određenih zakonodavno-pravnih rešenja sa primenom u praksi, a u cilju sprečavanja ugrožavanja i zagađivanja životne sredine i kontrole eventualnih zagađivanja i zagađivača. Sadržaj predloženih izmena i dopuna ovog zakona je usklađivanje odredbi zakona koje se odnose na početak rada postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji, kako bi se omogućio kontinuitet u radu postrojenja. Primera radi, izmenom zakona preciziraju se slučajevi kada novo postrojenje može da započne sa radom i pre dobijanja integrisane dozvole, odnosno nakon probnog rada, a najduže još 240 dana. Preciziranje shodne primene Zakona o opštem upravnom postupku na pitanja pokretanja, vođenja i okončanja postupka izdavanja integrisane dozvole koja nisu uređena ovim zakonom, omogućavanje operaterima da podnesu uredan zahtev za pribavljanje integrisane dozvole. Na osnovu Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine operateri postrojenja koja podležu izdavanju integrisane dozvole uz zahtev za izdavanje iste prilažu odgovarajuću dokumentaciju, čiji obavezan deo čine i rezultati merenja zagađivanja činilaca životne sredine ili drugih parametara u toku trajanja probnog rada, kao i izveštaj o poslednjem tehničkom pregledu. To znači da operateri postrojenja mogu podneti uredan zahtev tek nakon završenog probnog rada tj. pribavljene upotrebne dozvole. Da bi postrojenja mogla da počnu sa radom moraju imati i integrisanu dozvolu za čije je pribavljanje potrebno još 240 dana. Da bi postrojenja mogla nesmetano da nastave sa radom posle probnog rada od pribavljanja integrisane dozvole, ukoliko su im rezultati merenja zagađivanja činilaca životne sredine u toku trajanja probnog rada u skladu sa propisanim, dozvoljenim vrednostima i ukoliko je izveštaj o poslednjem tehničkom pregledu pozitivan, predložena je ova izmena u zakonu kako bi se prevazišao ovaj vremenski period. Na taj način bi se otklonio i negativan ekonomski efekat na rad pomenutih postrojenja. Obezbeđivanje nadležnom organu odgovarajući stepen dinamike rešavanja po podnetim zahtevima za izdavanje integrisane dozvole, odnosno postrojenja za koje će Republika Srbija pregovarati tranzicione periode za EU. Naime, izmenama zakona precizira se dinamika izdavanja integrisane dozvole koja obezbeđuje nadležnom organu da integrisanu dozvolu izda za postrojenja i aktivnosti najkasnije do 31. decembra 2020. godine. Imajući u vidu dinamiku izdavanja integrisanih dozvola, kao i proces, složenost i praksu izdavanja integrisanih dozvola predviđeno je da će nadležni organ izdati integrisanu dozvolu najkasnije do 31. decembra 2020. godine. Ovo produžavanje roka omogućiće operaterima da podnesu uredan zahtev za pribavljanje integrisane dozvole, a ujedno i nadležnim organima vreme da izdaju dozvole za podnete zahteve obzirom da samo potpun zahtev na osnovu zakona može ući u zvaničnu proceduru za dobijanje dozvole. Duži rok za izdavanje integrisane dozvole, posebno tranzicioni period za postojeća postrojenja za usaglašavanje sa opštim uslovima opravdan je nakon sticanja statusa kandidata Republike Srbije za članstvo u EU. Poštovani narodni poslanici, verujem da će predložene izmene ova tri važna zakona dobiti vašu podršku, kako bi u što kraćem periodu mogli da ih implementiramo, odnosno primenimo u praksi, uz očekivan razvojni i ekonomski efekat. Na samom kraju, dozvolite mi da dodam da će Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine i sutra biti predlagač pet zakona o ratifikaciji izuzetno značajnih međunarodnih sporazuma iz oblasti zaštite životne sredine i poljoprivrede. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik mr Đorđe Kosanić. Izvolite.
Poštovana ministarka sa saradnicima, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, danas je pred nama set zakona iz oblasti zaštite životne sredine, Zakon o hemikalijama, Zakon o biocidnim proizvodima i Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Ne treba mnogo govoriti da ukažem na izuzetnu važnost ovih tema i svakako u Danu za glasanje poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržaće pomenute predloge zakona. Na samom početku, govoreći o Predlogu zakona o hemikalijama, treba reći da hemikalije ne poznaju granice i moraju se kontrolisati. Rekao sam za izuzetnu važnost ove teme, a zašto sve ovo govorim? Najpre, hemikalije i proizvodi koji sadrže hemikalije predstavljaju nužnost modernog života. Hemikalije se nalaze u gotovo svim proizvodima, odeći, obući, dečjim igračkama, mobilnim telefonima, nameštaju, kreditnim karticama, da ne pominjem, spisak bi bio mnogo dug. One su praktično svuda u našem organizmu, ulaze putem hrane, vode, udisanjem prašine, gasova, čestica iz vazduha. Svetska zdravstvena organizacija upozorava da je istraživanjem ustanovljena jasna veza između izloženosti ljudi, naročito dece hemikalijama i svakodnevne potrošnje i porasta broja različitih vrsta oboljenja, među kojima su kancerogena oboljenja, urođeni deformiteti, astma i drugo. Da hemikalije ne poznaju granice, treba reći da je industrija hemikalija jedna od najbrže rastućih u svetu. U ovom trenutku procene su da ona čini čak 10% svetske ekonomije. Dakle, od Dugog svetskog rata do danas količina hemikalija u upotrebi je porasla za čak 500 puta, od milion tona do čak 500 miliona tona godišnje. Danas zaista ne postoji zemlja u svetu koja se može pohvaliti da ima u potpunosti bezbedno i regulisano tržište hemikalijama i proizvoda koji sadrže hemikalije. Stoga, zaista nisu retki apeli da se upotreba i promet hemikalija moraju kontrolisati. Isto tako, odsustvo sistema bezbednog upravljanja hemikalijama može da izazove velike ekonomske gubitke za jednu zemlju, uključujući i kompletne troškove za zdravstvo, socijalnu zaštitu, kao i zaštitu životne sredine. Vraćajući se na sam Predlog zakona o hemikalijama, on je omogućio uspostavljanje, održavanje i unapređenje jedinstvenog sistema upravljanja hemikalijama na čitavoj teritoriji Republike Srbije. Zatim, osiguranje visokog nivoa zaštite zdravlja ljudi i životne sredine, kao i poboljšanje slobodnog prometa hemikalijama i proizvoda sa zemljama kako EU, tako i sa drugim zemljama, kao i osiguranje konkurentnosti privrede i podsticanje razvoja bezbednijih alternativa. Predlogom zakona koji je pred nama ne dira se suština Zakona o hemikalijama, već se sa jedne strane obezbeđuju uslovi za efikasno vršenje inspekcijskog nadzora nad upravljanjem hemikalijama, a sa druge strane uređuje se sam osnov za naplatu taksi, kako bi se zakon uskladio sa budžetskim sistemom, kao i sa propisima koji vladaju u EU. Inače, kad sam već pomenuo EU, da kažem i o tome nekoliko reči. Evropska unija, što se tiče hemikalija, razvila je poseban sistem koji propisuje postupak registracije, evaluacije, autorizacije i restrikcije. Ukratko, propisuje upravljanje hemikalijama na tržištu. Jedno od osnovnih razloga za uvođenje ovog sistema je to što je jako veliki broj hemikalija, a u velikim količinama, stavljen na tržište EU, a da su informacije o opasnostima koje one predstavljaju u odnosu na njihovo dejstvo na zdravlje ljudi i životne sredine bile zaista minimalne ili nedovoljne. Ovim sistemom se, između ostalog, zahteva od proizvođača i uvoznika da prikupe podatke o opasnim svojstvima hemikalija i da te podatke unesu u centralnu bazu podataka, koju vodi Evropska agencija za hemikalije koja se nalazi u Helsinkiju. Svakako da je osnovni cilj ovog poboljšanje zaštite zdravlja ljudi i životne sredine preko pravovremene i adekvatne identifikacije opasnih svojstava i upozoravanje korisnika na bezbednu upotrebu hemikalija. Istovremeno se insistira na podsticanju razvoja bezbednosnijih alternativa i kompetitivnosti Evropske hemijske industrije. Isto tako, odredbe ovog sistema se ne odnose na hemikalije koje su uređene drugim specifičnim propisima, kao što su biocidni proizvodi, a reći ću nešto kasnije i o tome, kozmetički proizvodi, radioaktivni materijali, hrana i drugi proizvodi. Vraćajući se na sam Predlog zakona treba reći da će njegovim donošenjem on imati prvenstveno pozitivne uticaje na proizvođača, uvoznika, izvoznika ili daljeg korisnika hemikalija. Zatim, važna stavka što se tiče budžeta Republike Srbije, ukinute su naknade za izdavanje rešenja, odnosno odobravanja, a uvode se takse, čime će se ostvariti javni prihod, odnosno plaćanje u korist budžeta Republike Srbije. Inače, ono što je važno, treba reći da je ovo u skladu sa evropskim propisima i praksom. Šta se praktično postiže ovim? Postiže se da teret administrativnog upravljanja hemikalijama snosi onaj ko stavlja hemikalije u promet i ostvaruje dobit. Što se tiče inspekcijskog nadzora, tu svakako da smo imali jednu veliku nelogičnost. Što se tiče ovih inspekcija, imamo tri inspekcije: tržišnu inspekciju, sanitarnu inspekciju i inspekciju za zaštitu životne sredine. Ali, moram reći da kod biocidnih proizvoda imamo i veterinarsku inspekciju. Dakle, sada se stvara jasna podela nadležnosti i ovlašćenja između ovih inspekcija. Neću komentarisati, pošto ste vi već o tome govorili, šta su po novom zakonu njihove nadležnosti, ali na samom kraju, vezano za hemikalije, želim da naglasim da se preventivnim pristupom u upravljanju hemikalijama pre svega čuvaju životi ljudi, životna sredina i takođe se stvaraju uslovi za unapređenje produktivnosti ekonomije, povećanja obima investicija i trgovine. Ukratko, što se tiče preostala dva predloga zakona o biocidnim proizvodima, najpre treba reći da se izmene odnose na promenu nadležnosti u oblasti upravljanja biocidnim proizvodima. Praktično, koje su to izmene koje donosi ovaj predlog zakona? Ukidaju se naknade koje su do sada bile prihod Agencije za hemikalije, propisuju se takse koje su prihod budžeta Republike Srbije i praktično lica koja od stavljanja biocidnih proizvoda u promet ostvaruju dobit snosiće deo troškova upravljanja biocidnim proizvodima, čime se rasterećuje i sam budžet Republike Srbije. Isto kao i kod prethodnog Zakona o hemikalijama, o kome sam govorio, takođe i ovde važeći Zakon o biocidnim proizvodima nije razgraničio nadležnosti inspekcija, s time što je ovde razlika da, pored sanitarne i tržišne inspekcije za zaštitu životne sredine, kao što sam malopre rekao, imamo i veterinarsku inspekciju koja vrši nadzor nad korišćenjem biocidnih proizvoda kod profesionalnih korisnika koji koriste biocidne proizvode za obavljanje registrovane veterinarske delatnosti, kao i u oblastima, objektima i delatnostima koje su pod veterinarskim nadzorom. Praktično razgraničavanjem nadležnosti četiri inspekcije obezbeđuje se jasna podela ovlašćenja, odnosno nadležnosti inspekcija koje vrše inspekcijski nadzor. Na samom kraju, ovim zakonom ne odstupa se od rešenja koja su u evropskim propisima. Na samom kraju, govoreći o Zakonu o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, želim reći da je cilj izmena Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine je usklađivanje odredbi koje se odnose na početak rada postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Praktično, tim novinama u Zakonu će se promeniti dinamika rešavanja i izdavanja industrijskim postrojenjima integrisanih dozvola koje se svakako odnose na zaštitu životne sredine, za šta će rok biti produžen sa 2015. na 2020. godinu. U Srbiji, praktično, želim reći, postoji trenutno 196 postrojenja koja moraju da imaju integrisane dozvole. Prema nekim mojim informacijama, zahtev je podnelo 166, ako se ne varam, ali je na republičkom, pokrajinskom ili na lokalnom nivou do kraja 2014. godine izdato samo 10 ovakvih dozvola. Na samom kraju, poslanička grupa Jedinstvene Srbije, u Danu za glasanje podržaće sve predloge zakona o kojima sam i govorio. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Ljiljana Kosorić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, gosti, kolege narodni poslanici, pred nama su danas tri bitne izmene zakona iz oblasti ekologije, izmene i dopune ovih zakona. Poslanici SPO i Demohrišćanske stranke smatraju da njihovo usklađivanje sa propisima EU i, naravno, poštovanje i sprovođenje u praksu predstavlja i korak ka otvaranju Poglavlja 27. Zaštita i unapređenje životne sredine, kao i očuvanje zdravlja ljudi. Prvi od ovih zakona, Zakon o hemikalijama, donet je u izvornom obliku 2009. godine, a pretrpeo je izmene i u 2010, 2011. i 2013. godini. Osnova njegovog donošenja jeste u Ustavu Republike Srbije, kojim se i garantuje obezbeđenje zdravlja i unapređenje životne sredine i zaštita zdravlja ljudi. Ovim zakonom utvrđuje se, pre svega, klasifikacija hemikalija, pakovanje, obeležavanje, integrisano upravljanje hemikalijama, izdavanje dozvola, uvoz i izvoz određenih hemikalija, posebno opasnih, sistemsko praćenje hemikalija, kao i procena evaluacija, dostupnost podataka, nadzor i, istakla bih, institucija savetnika za hemikalije. Šta je suština današnjih izmena i dopuna ovog zakona? Pa, pre svega uvodi se, kao što smo čuli, taksa za najsloženije postupke koji se sprovode na osnovu Zakona o hemikalijama, a za koje nije bila ekonomska opravdanost da njihovo finansiranje pada na teret građana, tj. da ide iz budžeta, i obezbeđuju se uslovi za efikasno vršenje inspekcijskog nadzora nad upravljanjem hemikalija. Suština je, znači, da se ne dira u sama rešenja zakona, data u izvornom obliku, već samo promene u plaćanju taksi jer je i sasvim logično da troškove postupka snosi pravno lice, odnosno preduzetnik koji ima i koristi od stavljanja u promet. Poslanici SPO i Demohrišćanske stranke Srbije u Danu za glasanje glasaće za ova rešenja jer smatramo da su ispravna i korektna. Međutim, moram skrenuti pažnju na postojanje, po nama, najmerodavnije institucije i zapitati se da li se ona pridržava zakona, tj. koliko obavlja svoju funkciju savetnika za hemikalije? Savetnik za hemikalije je, u suštini, svaki pravni subjekt, po zakonu, u lancu snabdevanja i mora da angažuje savetnika, odnosno lice koje će posebno biti obučeno i zaduženo da se stara o hemikalijama i sprovodi obaveze i tehničke zahteve koji proističu iz propisa. Pre nepunih desetak dana u javnost su izašle krajnje uznemiravajuće informacije, a mediji naširoko se bavili njima. Pojava kancerogenih materija u pelenama, cuclama, prostirkama, igračkama za novorođenčad i decu. Ni manje ni više, ftalati, kancerogeni koji remete hormone, smanjuju plodnost - u bodiju, u prostirkama, natracen i naftalen, koji je nađen u pelenama, koji mogu biti mutageni i kancerogeni, i bisfenol A, štetan za mozak, u cuclama. Slate su poruke da se radi o dozvoljenim količinama, pa i do apela građana da kada kupuju proizvode gledaju deklaracije. Stava smo da su to neprihvatljivi odgovori i da i najmanje količine ovih materija, ovih hemikalija, u ovakvim proizvodima, pa makar bile u tragovima, mogu biti vrlo opasne. Da li su građani ti koji bi trebali da poseduju informacije i imaju znanje o opasnim hemikalijama ili je to zapravo ovaj savetnik za hemikalije? Istakla bih da još nismo saznali, nemamo informaciju da li je ovih proizvoda bilo na našem tržištu, ko su proizvođači pomenutih proizvoda i da li je sproveden nadzor od strane odgovarajućih institucija po dospelim informacijama. Odgovor moramo dobiti i rešiti ove dileme, a evo, sticajem slučajnosti, danas u Narodnoj skupštini upravo i raspravljamo o Zakonu o hemikalijama. Drugi, ne manje važan, zakon jeste Zakon o biocidnim proizvodima i donošenje ovog zakona je uvelo jedinstven sistem, kao što ste i rekli, stavljanja u promet i korišćenja biocidnih proizvoda na teritoriji Republike Srbije. Zbog čega je važno da biocidni proizvodi budu regulisani preciznim zakonskim procedurama? Prvenstveno zbog njihovog hemijskog sastava jer oni uništavaju štetne žive organizme, tj. namenjeni su za suzbijanje nepoželjnih organizama čije neželjeno prisustvo ili štetan efekat utiče na zdravlje ljudi, njihove aktivnosti i životnu sredinu, a ne treba mnogo da isti budu i okrenuti protiv zdravlja ljudi i životne sredine. Upravosuština donošenja današnjih zakona i dopuna jeste da nadležnost za propisivanje vrste biocidnih proizvoda vrši ministar nadležan za poslove životne sredine. Ukida se Agencija za hemikalije jer ova odluka je prestala 2012. godine. Predlogom zakona utvrđuje se da umesto naknade koje su bile prihod Agencije za hemikalije, taksa i prihod idu budžetu Republike Srbije. Meni lično nije bilo jasno u vašem izlaganju, za hemikalije ste rekli, ne znam da li je ista situacija i ovde kod biocidnih proizvoda, šta se zbilo 2012. godine, kada je Agencija ukinuta, sa taksom koja je ubirana i ove dve-tri godine čija je ona prihod bila. Još nešto, istakla bih da je ovaj zakon jasno definisao i generalije, kako o samim biocidnim proizvodima tako i o proizvođaču, uvozniku i aktivnu supstancu. Jasno je definisano i držanje opasnih biocidnih proizvoda u prodajnom prostoru, u načinu obeležavanja, ovlašćenja inspektora, vršenje inspekcijskog nadzora i stavljanje u promet biocidnih proizvoda, gde proizvođač ili uvoznik može da stavi i u promet na osnovu donetog rešenja o upisu tog biocidnog proizvoda u privremenu listu, a rokove određuje ministar, na osnovu toga da li je aktivna supstanca sadržana u biocidnom proizvodu ili ne. U isto vreme ministar može i da, ako se radi o biocidnom proizvodu koji ima neprihvatljiv rizik za zdravlje ljudi, povuče i zabrani stavljanje u promet tog biocidnog proizvoda. U razlozima za delimičnu usklađenost, odnosno neusklađenost, navedeno je da Zakonom o biocidnim proizvodima preuzimaju se rešenja iz Direktive 98/8 Evropske komisije, o stavljanju biocidnog proizvoda na tržište i da se pozitivna lista aktivnih supstanci preuzima iz tog propisa. Postupak uključivanja aktivne supstance na listu je dosta skup, tako da ponavljanje odnosno paralelno sprovođenje ovog postupka u Republici Srbiji nije racionalno. Tako je navedeno u obrazloženju. Međutim, ovde postoje nedoumice. Činjenice su da se u Srbiji biocidni proizvodi uređuju Zakonom o biocidnim proizvodima i podzakonskim aktima i da je ovaj zakon u velikoj meri harmonizovan sa EU i Direktivom 98/8 Evropske komisije, ali i procedura autorizacije, odnosno procena rizika na osnovu tehničkog dosijea za biocidne proizvode se trenutno ne sprovodi po modelu EU. S obzirom da je u ovom zakonu propisana i tranziciona procedura, tj. upis biocidnog proizvoda u privremenu listu. Na taj način, propisano je postepeno uvođenje postupka izdavanja odobrenja za stavljanje u promet, po modelu EU ali se daju par godina duži rok nego u EU. S obzirom da se lista aktivnih supstanci preuzima iz EU, gde postoji najava da će ovaj proces biti završen do 2024. godine, verovatno će, po nekoj mojoj slobodnoj konstatacijii upis u privremene liste dugo ostati procedura kojom se omogućava stavljanje u promet biocidnih proizvoda i tu je naša dilema. Privremene liste ostaju u najboljem slučaju do 2024. godine, a možda i duže, zavisno koliko smo rešeni da poglavlje 27, zaštite životne sredine, kao i druge zahteve EU dosledno sprovodimo, a čeka nas dosta posla, i nema sumnje da upis biocidnih proizvoda u privremene liste u Republici Srbiji jednog dana mora prerasti u liste koje imaju trajan karakter po merilima EU i zašto konstatacija da je proces dosta skup, zašto ga odlagati, jer taj posao nas i onako čeka i po nekom našem viđenju je potrebo i početi ga što ranije. Na kraju, imamo i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Upravo ovaj zakon i predstavlja krupan korak u rešavanju i rešenosti ka potpunom sprečavanju i kontrolizagađenja životne sredine, pogledu na razvijene zemlje EU i krupan korak u regulisanju i integrisanu uslova za rad i postrojenja i proceduru izdavanja integrisanih dozvola. On je donet 2004. godine, sa još tri zakona iz oblasti ekologije. Od ukupno 196 postrojenja koja podležu izdavanju integrisanih dozvola, podneto je 166 zahteva, s tim da je do kraja 2014. godine, u Republici Srbiji, izdato 10 integrisanih dozvola, tri na republičkom, pet na pokrajinskom i dve na nivou lokalne samouprave. Gde je problem za ova postrojenja? Da li je to što su neka pitanja pokretanja vođenja i okončanja postupka izdavanja integrisanih dozvola, nisu neka pitanja uređena ovim zakonom, ili što ista ta postrojenja se nisu od samog početka ponašali društveno odgovornim i tako našli za potrebno da posluju po principima očuvanja i zaštite životne sredine. Rekli bismo i jedno i drugo, jer neka postrojenja su i dobila dozvole. Kako ne bi bila nejasnoća u primeni zakona, posebno od člana šest, da rad novih postrojenja ne započne pre dobijanja dozvole, osim u slučaju probnog rada, odobrenog u skladu sa ovim zakonom, dopunom se i definiše da i nakon probnog rada, najduže još 240 dana, pod uslovom da su u toku trajanja probnog rada svi rezultati merenja zagađenja životne sredine u skladu sa propisanim dozvoljenim vrednostima i da je to potvrdila Komisija za tehnički pregled. Ta postrojenja mogu da nastave sa svojim radom, znači ne moraju ga prekidati. Predviđeno je da će za postrojenja i aktivnosti, nadležni organ izdati integrisanu dozvolu najkasnije do 31. decembra 2020. godine. Hoću iskreno da verujem da do 2020. godine će i proces izdavanja integrisanih dozvola biti završen za ovih svih 196 postrojenja u cilju zaštite životne kao i zaštite i očuvanja zdravlja stanovništva prevshodno buđenja svesti o društvenoj odgovornosti koja je godinama unapred nedostajala. Kada govorimo o društvenoj odgovornosti moram navesti i primer fabrike cementa Kosjerić koja je od svog osnivanja 1976. godine pa narednih, skoro 30 godina bila najveći zagađivač Kosjerića i okoline, kako vazduha tako i zemljišta, reka, podzemnih voda, sa dugoročnim posledicama. Nisu vredeli ni apeli građana, a ni udruženja civilnog društva koja su skretala pažnju i pokušavala da pomognu. Međutim, promenom vlasnika, a prevashodno odgovornim menadžmentom Titan cementare Kosjerić, ona je 2011. godine na osnovu Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine dobila integrisanu dozvolu za rad postrojenja za proizvodnju cementa i ispunila sve zadatke i zadate obaveze pre predviđenog roka. Integrisana dozvola za rad Titan cementare Kosjerić, je zavedena pod rednim brojem 1, 2011. godine i mislim da takav primer treba da slede i druga postrojenja. Hvala lepo.
Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, poštovane koleginice i kolege iz Ministarstva poljoprivrede, poštovane kolege narodni poslanici, ponoviću već na početku ono što smo već i čuli, ali nije na odmete ponavljati da nam je danas evo na dnevnom redu izmena i dopuna Zakona o hemikalijama koji je donet 2009. godine, Zakona o izmenama i dopunama Zakona biocidnim proizvodima koji je isto donet 2009. godine, i zakon o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine donet 2004. godine kada je inače donet prvi set zakona iz oblasti životne sredine usklađivan i usklađen sa propisima EU. Ono što je nekako zajedničko za ova tri zakona, odnosno razlozi za njihovo donošenje, su zapravo, za izmenu tih zakona, zapravo izmena ova dva prva zakona koja sam spomenula, zbog toga što je 2012. godine ukinuta Agencija, donet zakon o ukidanju Agencije koja je obavljala stručni posao za potrebe upravljanja hemikalijama i ovaj treći zakon koji se zapravo donosi zbog toga da bi se pomerio rok i da bi se opet prolongiralo nekakvo vreme za sprovođenje onoga što su obaveze iz ovog zakona, odnosno ono što je praksa pokazala da je neophodno. U obrazloženju razloga za donošenje izmena Zakona o hemikalija i Zakona o biocidima se kaže da je cilj predloženih izmena zakona o hemikalijama pre svega uređenje osnova za naplatu taksi, za upravljanje hemikalijama koje sada postaju deo budžeta Republike Srbije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. S obzirom da kao što sam već rekla Agencija za hemikalije je ukinuta odlukom Vlade u septembru 2012. godine umesto naknada iz kojih se finansirao rad ove agencije uvode se takse koje su sada prihod budžeta Srbije. Kaže se da se visina takse utvrđuje u tekućoj godini za narednu godinu primenom metodologije koju propisuje ministar finansija i ne može se povećavati tokom godine za tu godinu. U obrazloženju za Predlog zakona se navodi da će projekcija očekivanih prihoda po osnovu plaćanja taksi zavisiti kako od visine takse koja će biti propisana, tako i od toga za koje upravne postupke će biti podnošeni zahtevi i u kom broju. Međutim, iznos ovih taksi u ovom trenutku nije moguće precizno navesti, jer će biti utvrđen, kao što sam rekla propisom. U obrazloženju izmena Zakona o biocidnim proizvodima, navodi se da visina takse mora biti primerena troškovima pružanja javne usluge i ne može se povećavati tokom godine. Upada u oči da se u Predlogu izmena Zakona predviđa samo za upis hemikalija u registar plaćanja administrativne takse, a u svim drugim slučajevima plaća se taksa za koju se ne zna kolika će biti. U isto vreme, u obrazloženju se takođe navodi da se kao vid smanjenja s finansijskog opterećenja pravnih subjekata koji se bave proizvodnjom i prometom hemikalija, ukidanje plaćanja naknada za davanje stručne ocene i svojstvima i nameni određenih hemikalija. Znači, kao vid smanjenja finansijskog opterećenja, neće se naplaćivati ove procene. Pomenuću samo član 20. Zakona o biocidima, znači onaj koji se sada menja, kojim je bilo predviđeno da se za proveru da li je tehnički dosije potpun i procena biocidnog proizvoda na osnovu tehničkog dosijea, plaća naknada, kako je sada postojala i što danas menjamo, brisanje stava 2. koji kaže da se - visina naknade određuje u zavisnosti od obima podataka za tehnički dosije, odnosno u zavisnosti od vrste aktivne supstance u biocidnom proizvodu, odnosno samog biocidnog proizvoda. Samo ću da podsetim šta su biocidi kao supstance, prosto zbog gledalaca koji ovo prate, radi se dakle, da su biocidi supstance koji imaju negativno dejstvo na nepoželjne organizme, nazivaju se nepoljoprivredni pesticidi, imaju širok spektar primene, kao što je dezinfekcija, kao dezinfekciona sredstva, razni konzervansi, insekticidi, sredstva za zaštitu drveta itd. Koriste se u bolnicama, restoranima, mrtvačnicama, prostorijama gde se pere veš, u bazenima za kupanje, kupatilima, u preparatima za uništavanje pacova i insekata, itd. Oni su u osnovi opasni i za njih je potrebno ispitati svojstvo da bi se znalo da li imaju štetno dejstvo na ljude i životnu sredinu,pre nego što se stave u promet. Ja pitam – gde je tu zaštita životne sredine i zaštita zdravlja građana ove zemlje? Smatramo da je bilo veoma štetno ukidanje Agencije za hemikalije i ponoviću po ko zna koji put, ukidanje Fonda za životnu sredinu, koji je u isto to vreme ukinut. Želim upravo da se osvrnem na obrazloženje Zakona iz 2009. godine, kada je ovaj zakon donet i kada je osnovana, odnosno uspostavljena Agencija. U ovom se obrazloženju kaže da je osnovni cilj donošenja tog zakona tada, uspostavljanje, održavanje i unapređivanje jedinstvenog sistema upravljanja hemikalijama na teritoriji Republike Srbije, osiguranje visokog nivoa zaštite zdravlja i životne sredine, kao i poboljšanje slobodnog prometa hemikalijama sa zemljama Evropske unije i drugim zemljama, osiguravajući konkurentnost privrede, što je veoma važno, složićete se, a podstičući razvoj bezbednijih alternativa. Dakle, pravilno upravljanje hemikalijama je osnovni cilj donošenja tada zakona o hemikalijama, a jedan od instrumenata za ostvarivanje tog cilja bilo je osnivanje Agencije za hemikalije. Kaže se tada u obrazloženju – na taj način rasteretilo bi se Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja od usko specijalizovanih i stručnih poslova, a stvorilo bi se specijalizovano telo koje bi ubuduće na stručniji i organizovaniji način sprovodilo obaveze iz ovog zakona, kao i druge obaveze koje se nameću u našem približavanju Evropskoj uniji. Nadzor nad primenom zakona o hemikalijama ostao bi u nadležnosti Ministarstva životne sredine i prostornog planiranja, jer tada je životna sredina bila zajedno sa prostornim planiranjem, sada je sa poljoprivredom, ne znam sa kim će u narednom periodu biti. O tome ćemo valjda negde u nekom kasnijem periodu pričati, a delom se oslanja na tržišnu inspekciju, odnosno inspekciju jedinice lokalne samouprave. Kaže se, da će formiranje agencije za hemikalije stvoriti uslove da ona kasnije preraste u centralizovanu agenciju koja bi se bavila bezbednosnim aspektima svih hemikalija koje se stavljaju na tržište, a koriste se u različite svrhe, pa bih samo podsetila da postoje hemikalije koje se koriste za opštu i profesionalnu upotrebu, biocidi, sredstva za zaštitu bilja, kozmetički proizvodi, deterdženti, a da se nadzor nad primenom propisa o pojedinim hemikalijama organizuje od strane različitih inspekcija. Danas smo već čuli koje su sve ovde inspekcije uključene. Kaže se, takođe – uspostavljanjem ovakve agencije, primenilo bi se pravilo da se problemi najbolje rešavaju ako se stave pod isti krov. Bez obzira na to što stoji u obrazloženju da ovakve agencije postoje u skoro svim novim zemljama Evropske unije, jer je to bio preporučeni, institucionalni model za nove zemlje, kao što je recimo u Sloveniji osnovan Ured za upravljanje hemikalijama. U Poljskoj postoji Biro za hemikalije, u Slovačkoj postoji Centar za supstance i preparate, u Švedskoj postoji Švedska agencija za hemikalije i drugo. Novim propisima o integrisanom upravljanju uspostavlja se Evropska agencija za hemikalije u Helsinkiju. Takođe, u studiji švedske Agencije za hemikalije, koja je inače pripremljena za svrhu naše međusobne saradnje i obuka kadrova za rad u ovoj agenciji bila je finansirana od strane Švedske, preporučeno je formiranje ovakve agencije. U obrazloženju je tada rečeno da su izvori finansiranja ove agencija bila bi sredstva od naknada, budžet i donacije. Kaže, takođe das obzirom da se za ovu vrstu delatnosti u državnoj administraciji potrebno vrlo stručno znanje, kao što su znanja iz regulatorne toksikologije i procene rizika, kao i činjenice da za ovom vrstom kadra u Evropskoj uniji postoji veoma velika potražnja zbog usvajanja novih propisa. Nije dobro vezivati ove službenike, odnosno ovako visoko stručan kadar za državne službenike koji bi bili obučeni uz pomoć projekta međunarodne pomoći i kada bi se njihove plate podvele pod administrativno smanjenje, kako se to inače i radi sada kod nas. Onda bi to uticalo na njihov odliv. Mi smo kada smo razmatrali na Odboru u načelnoj raspravi o ovim zakonima čuli da je došlo do određenog, ja sam to pitanje tada postavila, da je došlo do odlaska određenog broja specijalizovanog kadra koje je napustilo Ministarstvo i mi evo danas razmatramo uvođenje taksi koje neće biti više sredstva koja će se ulivati u agenciju, ili bi se davala nekim stručnim kadrovima, nego će biti deo budžeta Republike Srbije. Mi ćemo ponovo pričati nažalost o potrebi jačanja kapaciteta za sprovođenje zakona u procesu približavanja Evropskoj uniji, a upravo na ovom primeru se vidi koliko se štete može napraviti donošenjem ovakve odluke o ukidanju Agencije, koja je imala upravo ulogu da započne uvođenje reda u oblasti upravljanja hemikalijama. Samo kao poređenje, imamo primere gde kod nas agencije nisu ukinute pod izgovorom štednje ili prevelike administracije kao što je to inače i bilo u jednom periodu, prosto neka vrsta hajke protiv agencija. Jedan od primera je recimo Agencija za upravljanje lukama, koja je ostala u Zakonu o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, čiju smo dopunu upravo usvojili tu nepunih deset dana kako je od tada prošlo. Njeno finansiranje je predviđeno iz naknada kao što je bilo finansiranje ove Agencije za hemikalije koja je ukinuta i zbog čega mi danas, uzgred budi rečeno raspravljamo o izmenama ova dva zakona. U mom ličnom stavu radi se o jednom neshvatanju zaštite životne sredine i jednom prostom maćehinskom odnosu prema ovoj temi, a neprekidno slušamo kako je najteže i najskuplje Pglavlje 27. u procesu našeg približavanja Evropi, a to je poglavlje zaštite životne sredine. Na osnovu nekih studija koje su urađene, to je negde procenjeno na 10,5 milijardi evra, koje će biti potrebno da ovu oblast uredimo, pa između ostalog i ovo što se odnosi na hemikalije. Navodi se drugi bitan razlog za izmenu ovog zakona, je kaže – potreba da se razgraniče nadležnosti inspekcija za zaštitu životne sredine i drugih inspekcija koje, to su već moje kolege i pominjale. Prema postojećem Zakonu, predviđeno je da ova ministarstva u kojima se nalaze inspekcije koje su navedene, da obrazuju zajedničko telo radi obavljanja inspekcijskog nadzora u skladu sa propisima kojima se uređuje državna uprava. Ali je, kaže se u obrazloženju dosadašnja praksa pokazala da je rad ovog tela bio neefikasan, jer kako se kažu nisu bile precizno navedene nadležnosti svakog resora. U članu 50. ovog prethodnog zakona kada su agencije ukinute, navodi se da se agencijama dostavljaju informacija o rezultatima i nalazima izvršenih inspekcija i ona je zapravo vršila administrativne i stručne poslove za potrebe ovog tela, pa, ako grešim molim da to obrazložite ako to nisam dobro razumela. Dakle, postavlja se pitanje, ono što mene zapravo zanima, da li je ovo telo bilo neefikasno pre ili posle ukidanja agencije? Smatramo da će ovako kako je i sada zamišljeno i sa preciznim obavezama svakog učesnika, odnosno svake inspekcije ovo telo i dalje biti neefikasno ako se ne definiše ko koordinira i prati njegov rad i sa tim u vezi poslanički klub LSV je i podneo amandmane. Treći zakon koji se danas razmatra je zakon o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Kao što sam već i spomenula i kao što smo već čuli donet je 2004. godine i njime se uređuju vrste, aktivnosti i postrojenja za koje se izdaje integrisana dozvola, nadležnosti za izdavanje tih dozvola, uslovi za izdavanje, sadržaj zahteva za izdržavanje, postupak izdavanja, nadzor, kazne i druga pitanja od značaja za sprečavanje i kontrolu zagađivanja, i normalno uz ovaj zakon bile su donete i prateće uredbe i pravilnici. U obrazloženju se kaže da je razlog za predlaganje izmena i dopuna ovog zakona obezbeđivanje usklađenosti određenih zakonodavno pravnih rešenja sa primenom u praksi, a u cilju sprečavanja i kontrole zagađenja životne sredine. Praksa je pokazala da je neophodno predložiti određene izmene ovog zakona. Naime, prema pravilnicima, postojeća postrojenja su na osnovu člana 34. Zakona o integrisanim dozvolama bili u obavezi da pribave dozvolu do 2015. godine, a predlog ovih izmena je upravo da se njima taj rok produži najkasnije do 31. decembra 2020. godine. Uredbom su predviđeni rokovi za podnošenje zahteva, odnosno bili su predviđeni za podnošenje zahteva za postojeća postrojenja koja imaju obavezu da podnesu integrisanu dozvolu u periodu 2009. do 2014. godine u zavisnosti od delatnosti kojom se bave, pa na primer klanice i farme su bile u obavezi da podnesu zahtev do marta 2011. godine, cementare su bile u obavezi do februara 2010. godine itd. Već smo čuli da je ukupno 196 postrojenja bilo u obavezi da podnesu zahteve za integrisane dozvole. Podneto je ukupno 166 zahteva, a do kraja 2014. godine izdato je samo 10 od kojih je pet na pokrajinskom nivou, tri na republičkom i tri na nivou lokalne samouprave. Pošto znam podatke koji se odnose na pokrajinski nivo, ukupan broj zahteva u Vojvodini podneto je 33 koji su podneti, pet za nova postrojenja i 28 za postojeća. Izdato je od toga pet dozvola i dve se očekuju za naredni nekoliko dana, a radi samo jedan zaposlen službenik. U ministarstvu koliko ja imam informaciju rade tri osobe na izdavanju dozvole, a evropski standard je takav da tri dozvole se izdaju po jednom zaposlenom na godišnjem nivou. Znači, jedan službenik može tri dozvole obraditi u jednoj godini. Na opštinskom nivou u Vojvodini još 35 zahteva je podneto što je ukupno oko 70 zahteva za postojeće integrisane dozvole. Međutim, ni jedan lokal u Vojvodini, odnosno ni jedna lokalna samouprava do sada nije izdala dozvolu. I što se tiče novih postrojenja, omogućava ovim predlogom izmene zakona da započne period dobijanja integrisane dozvole, odnosno da oni rad mogu da započnu tako da posle probnog rada neajduže do 240 dana pod uslovom da su rezultati merenja zagađivanja činilaca životne sredine u skladu sa pripisanim vrednostima. Zašto je ovaj proces ovako spor? Ja sam to pitanje postavila i na odboru – da li nadležni organi nemaju dovoljno ljudi koji rade na izdavanjima ovih dozvola, a videli smo iz ove statistike, molila bih vas ako grešim, da li je ona tačna, jer ona po meni izgleda zastrašujuće i ovakvim tempom sa ovako malo zaposlenih koji rade na izdavanju ovih dozvola nećemo dostići ni do 2020. godine dobre rezultate. Da li operateri postrojenja koja podnose zahtev za ovu dozvolu nemaju dovoljno znanja da pripreme sve elemente zahteva ili postoje smetnje i sporost od strane drugih organa u pribavljanju potrebnih elemenata, ili prosto ne žure sa ispunjavanjem uslova, računajući na pomeranje rokova. Takođe, javna rasprava povodom ovoga nije sprovedena. U obrazloženju se kaže – nije sprovedena na osnovu odluke nadležnog odbora Vlade od 13. decembra 2013. godine, s obzirom da je nacrt zakona stavljen na sajt 2012. godine i kako kažu, bio je dostupan za one koji su se interesovali. Naime, javnost odnosno građani imaju pravo da znaju kakve izmene se prave i kako će to uticati na životnu sredinu, odnosno na njihovo zdravlje i život,a sve opet kažem u skladu sa Arhuskom konvencijom gde građani imaju pravo na informaciju o stanju životne sredine, imaju pravo da odlučuju kada u pitanju njihov interes i njihovo zdravlje i imaju pravo da traže zakonsku zaštitu kada je njihova životna sredina ugrožena. Navešću samo primer, jedno pitanje, da li je gospodinu Grujić Tomislavu iz Kostajnika, da li je obavešten da na svojoj njivi ima zagađeno zemljište zato što je prisutan arsen, olovo, kadmijum zbog izlivanja jalovine iz rudnika „Stolice“? Ja sam ovo pitanje postavila kao poslanica i dobila ovaj odgovor, ali ja ne znam da li je gospodin Grujić Tomislav i obavešten šta se na njegovoj njivi nalazi, a kao rezultat ekološkog, prosto mogu da kažem ekološke katastrofe. Ovakvo pomeranje granica i ova procedura praktično ide na ruku „lošim đacima“, kako ja to volim da kažem, i predviđamo osnovni razlog za sprovođenje ovog zakona, a to je zaštita životne sredine, odnosno svih medijuma kao što je voda, vazduh, zemljište, pravilno upravljanje otpadom, a time i zaštita zdravlja građana. Poslanička grupa LSV je predložila amandmane na ova prva dva zakona u želji da se popravi šteta napravljena zakonom iz 2012. godine kada je ukinuta agencija, iako bi za neke od predloženih izmena dali predlog „briše se“. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zlata Đerić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, poštovani građani Srbije, imamo pred sobom izmene i dopune tri zakona iz oblasti ekologije i poslanička grupa NS nije imala dilemu oko toga da ćemo u danu za glasanje podržati ponuđene izmene i dopune, ali smo zaista pomno analizirali predloge koji su pred nama, mada moram reći da javnost Srbije ovu temu nema dovoljno u fokusu, niti javnost Srbije ovu temu dovoljno pažljivo analizira, niti je dovoljno stručno upoznata i smatramo da jedan od benefita ove plenarne rasprave treba da bude jedan minimalni pomak u svesti građana Republike Srbije, koliko je ovo važna tema i koliko je ovo veliki problem sa kojim se suočavamo. Malo pre je pomenuto upravo poglavlje 27. Moramo da priznamo da smo od EU vrlo loše ocenjeni po pitanju toga šta smo u zaštiti životne sredine i u održivom razvoju učinili do sada. Moram da kažem da ono što je obrazloženje za izmene i dopune ovih zakona koje u potpunosti razumemo i smatramo u stvari jednim pokušajem da se ozbiljan problem iz jedne nove vizure reši uspešnije. Praksa naravno pokaže šta jeste ili nije uspešnije. Svaki zakon kada počne da živi, on tek pokaže svoje dobre ili lođe strane i zato postoji parlament da brzo i efikasno odreaguje na svaku zakonsku promenu, moguću promenu. Dakle, ono što jeste u ovim zakonima prepoznato od strane naše poslaničke grupe jeste ono što oni ne kazuju, a to je da je vrlo važno da imamo pre svega Ministarstvo životne sredine i održivog razvoja što imaju sve evropske zemlje. To smo imali u ranijim pokušajima, a sada je ta oblast uvek u okviru nekog vrlo kompleksnog ministarstva, Ministarstva poljoprivrede, svakako jedno vrlo zahtevno ministarstvo koje tretira takođe veliki broj ozbiljnih problema koji tište naše društvo. Dakle, smatram da je to nešto o čemu treba razmisliti. Da ne bih ponavljala podatke koje su ranije kolege govorile, dakle, sada ću da obrazložim nešto sasvim drugo, kao poslanička grupa mi smo u ranijim sazivima i u donošenju ranijih zakona uvek bili eksplicitno protiv uvođenja agencija. Naravno, postoje agencije koje treba da ima država i smatramo da upravo agencije koje su pri oblasti životne sredine, one koje opravdavaju svoje postojanje – upravo se one ukidaju. Mi imamo oko 160 agencija. Nemačka ima šest državnih agencija, Finska devet, Češka osam, Slovačka 11, naše komšije u Hrvatskoj imaju 47 a planiraju da ih svedu na polovinu. Ako smo već hteli negde ozbiljnu uštedu, postoje mnogo agencija koje ne samo da ne opravdavaju, nego pomalo i iritiraju građane jer ne znaju svrhu njihovog postojanja. Recimo, ja bih tu navela Agenciju za procenu vrednosti državnog kapitala, Agenciju za socijalno stanovanje, Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza, Agenciju o lukama, Agenciju o licenciranju stečajnih upravnika, itd. Mnogo je toga na čemu se moglo uštedeti, ali na zaštiti životne sredine više ne smemo da štedimo, jer imamo ozbiljne aksidentne situacije na terenu. Ja bih pomenula jedno drugo jalovište, recimo, Zajača jalovište, koje je velik problem Srbiji u ovom trenutku i kome se treba pristupiti što pre i što hitnije ga rešiti do kraja, jer je stanovništvo u blizini Zajače u ozbiljnoj zdravstvenoj opasnosti. Prihvatam potpuno obrazloženje koje je ministarka iznela i smatram da treba objediniti inspekcijski nadzor i saradnju tri ministarstva, pre svega Ministarstvo zdravlja, pa onda Ministarstvo finansija i Ministarstvo poljoprivrede. To će doneti bolje rezultate, ali zaista ostajemo pri tome da jedno ministarstvo mora da se bavi samo ovim problemima. Mi imamo još jedan prisutan problem u društvu kada je u pitanju tema zaštite životne sredine i održivog razvoja. Mi se tom temom kao društvo bavimo još prilično u sferi amaterizma, a imamo u poslednjih bar deceniju, stekli smo značajan broj visoko obrazovanih i visoko stručnih vrlo respektabilnih kadrova koje treba upotrebiti upravo u ovim situacijama. Dakle, to je ono na čemu društvo treba da insistira. Imamo kadrove koji su i poštovani i priznati svuda gde se pojave sa svojim konkurentnim znanjem kao naročitim resursom, ali ovde nisu dovoljno vidljivi. To je ono što sugerišem ne samo ovom ministarstvu, nego pre svega Vladi. Ovo su zakoni koji su već doneti, 2004. godine, neki 2009. godine, popravljani 2010. i 2011. godine. Mi ih danas ponovo popravljamo ovim intervencijama i u Danu za glasanje, posle amandmana koje su kolege predložile, imaćemo verovatno značajnu raspravu i pokušaj da ubedimo ministarstvo da neke usvoji, za šta pretpostavljam da će biti sluha. Ali, mi ne smemo odustati kao društvo da se ovom temom celovito, ozbiljno, korenito, odgovorno pozabavimo i da mi probleme u kojima smo, a imamo ih kao društvo, veliki broj problema, ekoloških i malo-malo pa negde čujemo situaciju koja predstavlja aksident, dakle, moramo ozbiljno da rešimo pitanja koja nas muče. Zaštita životne sredine i održivi razvoj su važni, pre svega zbog zdravlja građana Republike Srbije. Rekla bih – zbog zdravlja nacije. Zdravlje nacije je najvažniji i jedini resurs koji mora da bude ispred svih ostalih resursa i svi ostali resursi da budu u njegovoj službi. Dakle, u ovom trenutku kada je tehnološki razvoj otišao toliko daleko da on predstavlja dvosekli mač koji sa jedne strane omogućava neke blagodeti i neke kvalitete života, a istovremeno neke druge stvari ozbiljno ugrožava, ako se tome ne pristupi na dovoljno odgovoran i pre svega dovoljno stručan način, mi moramo kao društvo da podižemo svest građana o značaju ove teme, da pokažemo kao društvo da je ova tema baš zbog zdravlja jedna od prvih i najinteresantnijih tema, ne samo zato što nam to propisuje EU koja nas na to podseća,nego zbog toga što mi znamo koliko je važno, ako je negde zagađeno zemljište, zaštititi ljude od toga, kao i koliko je važno ako je negde neki hemijski eksces, koliko je važno ljude zaštititi od toga, koliko je važno ako negde postoje teški metali da deca ne dođu u kontakt sa njima, a ne samo da vršimo analizu krvne slike i da konstatujemo šta nas je snašlo. Mi moramo da se suočimo sa brojnim posledicama o kojima čak vrlo često ne želimo da govorimo kao društvo i da odgovorno te probleme rešimo. Pretpostavljam da je namera ministarstva bila da ovim izmenama i dopunama učinimo jedan korak više ka tome. Praksa će, rekoh, pokazati da li smo u tome uspeli, ali zaista smatram da bismo kao društvo pokazali zrelost, odgovornost i, pre svega, uštedu kada bismoneke od ovih silnih agencija, za koje čak i ne znaju građani da postoje, ukinuli, a osnovali jedno ozbiljno visoko stručno ministarstvo koje ne mora biti mnogo brojno, alimora imati određeni broj strogo stručnih osoba zaposlenih i odgovornih za pitanje zaštite životne sredine i održivog razvoja. Tada bismo i EU pokazali nameru da to Poglavlje 27 uskladimo sa svim onim što ono propisuju. Mi to pre ili posle moramo učiniti, jer vazduh, voda i zemljište nemaju podele. Sve što teče, ono teče u svim pravcima. To je ono sa čim moramo da se suočimo. U danu za glasanje Nova Srbija će, rekoh, podržati ove predložene zakone, a kasnije ćemo videti predloge amandmana kolega, pa ćemo verovatno podržati i neke kvalitetne amandmane kolega iz drugih poslaničkih grupa. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milena Bićanin. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarka sa saradnicima, moram da vam kažem da ste mi danas izgledali jako svečano kada ste ustali i kada ste hteli da nas pozdravite u ime Vlade i da nam prezentujete današnje predloge izmene zakona i meni je taj trenutak bio lep. Meni se nekako danas činilo, obzirom da je Prva sednica redovnog zasedanja, da se u simboličnom smislu lepo povezalo sa izuzetnom važnošću teme o kojoj danas govorimo. Ovo je jedan deo teme, a ukupno sve ono što govorimo i o čemu ćemo se starati je budućnost Republike Srbije, bez obzira na bilo koje njeno političko opredeljenje, jer se radi prosto o održivom razvoju i opstanku svih nas u granicama naše države. Ja bih ovom prilikom zaista vrlo srdačno pozdravila i vaše saradnike iz ministarstva i gospođu Stanu Božović, koja je predsednik pregovaračke grupe 27. Znam da je pred vama izuzetno velik i zahtevan zadatak i ja vam u tom smislu želim puno sreće i uspeha za sve ono što ste planirali da zajedno sa vašim saradnicima uradite. Zašto mislim da je ova tema jako važna, a mislim da sigurno neću pogrešiti? Evo, moja koleginica Zlata Đerić prethodno je rekla, to je tema koja se tiče očuvanja najznačajnijeg resursa kojim jedna zemlja raspolaže, to su ljudi, to su ljudski resursi i sve ostalo što sledi kao tema kojom se bavimo, odnosno zadaci koje treba da obavimo idu prosto u očuvanje tog najvažnijeg cilja, a u nekom drugom smislu ovo je važna tema zato što je vezana za to čuveno Poglavlje 27. Mislim da ćemo ga u budućim godinama sve češće spominjati, poglavlje za koje se kaže da je najobimnije, najzahtevnije, najskuplje i u tom smislu pred Republikom Srbijom i svim nadležnim ministarstvima i institucijama koje su u obavezi da implementiraju direktive, odluke, uredbe EU i da ih prilagode našem zakonodavstvu, pred nama su ti obimni zadaci. Ono što bih želela ovom prilikom da naglasim, to je da je u zapisniku Evropske komisije, koji je došao posle tog prvog skrininga iz septembra 2014. godine, sa pažnjom je primećeno da je ekspertski tim koji je bio na tom sastanku bio odlično pripremljen, da su bili upoznati sa pravnim tekovinama EU, da su pokazali stručni kapacitet. U tom smislu je jako dobra preporuka koja je sa strane naših evropskih partnera došla, da taj tim ne treba menjati, treba ga samo ojačati. Treba jačati njegove ekspertske kapacitete. Naravno da su to ljudi koji su prošli razne obuke, ali prosto, samo postojanje jednog konzistentnog pregovaračkog tima može u značajnoj meri da doprinese razrešavanju mnogih dilema i rešavanju mnogih problema koji će se na tom putu nalaziti. Ono što je takođe rečeno u tom izveštaju, to je da će naši evropski partneri u budućem periodu jako puno računa voditi o administrativnim kapacitetima i kapacitetima implementacije direktiva, odluka i uredbi, i da će u tom smislu jako pažljivo posmatrati našu odluku u smislu nadležnosti ministarstava i institucija, znači, preciznih nadležnosti ministarstava i institucija koji se bave poglavljem 27. i naravno, ono što je takođe jako važno naglasiti, to su jasni okviri za finansiranje svih tih sektorskih, da tako kažem, aktivnosti. Inače, poglavlje 27 obuhvata deset oblasti. Ne zna se koja je veća i koja značajnija, počev od horizontalnog zakonodavstva, preko zaštite prirode, preko problema buke, vazduha, voda, upravljanja otpadom, klimatskih promena, hemikalija, civilne zaštite. Tako da, gde god krenemo, vidimo da onog trenutka kada budemo završili poglavlje 27, mi ćemo ukupno napraviti jednu ozbiljnu reformu u našoj ekonomiji, u našem društvu i na taj način svakako zavrediti da sebi omogućimo jednu uspešnu i zdravu budućnost, ako tako mogu da kažem. Dalje bih se osvrnula na potrebu da se ozbiljno pozabavimo nekim direktivama. Ja sam izdvojila četiri zato što mi se čini da su zbog naše javnosti važne, a važne su i u duhu današnje teme. Jedna direktiva se tiče procene rizika i ona je u ovom trenutku vezana i za našu prethodnu zakonodavnu aktivnost, koja se ticala donošenja Zakona o planiranju i izgradnji, jer se ova direktiva odnosi na projekte za koje je neophodno izdavanje građevinske dozvole. Ono što je takođe važno da kažemo, da imamo priliku da i pre nego što završimo poglavlje i sve što u tom smislu ide, da koristimo evropske fondove u ugradnji, u realizaciji tih projekata. Međutim, ono što je bitno i što će nas svakako naterati ako budemo dovoljno ozbiljni, a verujem da hoćemo, to je da bez obzira što nismo članice EU, mi možemo da pristupimo tim fondovima, ali moramo u potpunosti da primenimo direktive, što je značajno kao trening ako budemo tako želeli da se ponašamo. Ono što je takođe vrlo važno za naše ukupno stanje svesti, kada govorimo o ekologiji, to je pitanje javnosti, odnosno dostupnosti informacija javnosti, učešće javnosti u odlučivanju. Mislim da je to nešto na čemu zaista ukupno moramo jako puno da poradimo, jer svuda tamo gde se dogodi neki ekološki incident ili kako god da ga zovemo, koji zabrine ljude i ukoliko se ne potrudimo da im damo pravovremene valjane informacije o tome šta se dogodilo. Mislim da ljuljamo njihovo poverenje uz sve ono što činimo, činimo ih nesigurnim. Ljudi osećaju strah, osećaju strah i za svoje zdravlje i za svoju stoku i svoje imanje i za svoje ukupno postojanje. Mislim da je to pitanje realizacije Atlantske konvencije izuzetno važno i ukoliko na njemu budemo radili dovoljno kvalitetno, sigurna sam da ćemo imati daleko veće razumevanje i podršku javnosti u svim ovim procesima koji će se kasnije dešavati. Takođe bih se osvrnula na još nešto, to je tzv. ekološki kriminal, pitanje koje je vezano za pravosuđe. Naravno da je neophodno da i tužioci i sudije dobiju posebna stručna znanja za rad na ovim problemima, jer nemoguće je, nećemo moći da izbegnemo ni tu kaznenu politiku, odnosno moraćemo precizno da definišemo i vrste kazni, odnosno nivoe prekršaja, da bismo mogli da sankcionišemo one koji čine štetu. Štetu ne moraju uvek da načine zato što su namerili, mogu i da namere, ali čak i onda kada čine iz nehata, to mora da se sankcioniše, jer moramo u svakom trenutku da vodimo računa o svim rizicima i opasnostima kojima se svi izlažemo u trenutku kada se neka incidentna situacija dogodi, koja može biti na nivou i ekološke katastrofe. Ono što je zanimljivo kod evropskih direktiva, kada govorimo o regulisanju zakonodavstva, odnosno kaznene politike, to je da ta direktiva omogućava nacionalnim pravosudnim sistemima da potvrđuju specifičnosti u određivanju nivoa i vrsta kazni za svoj mentalitet, za ono što može biti prihvatljivo i što može biti motivaciono u tom procesu zaustavljanja i sprečavanja zaustavljanja lošeg postupanja prema prirodi, a onda i prema svima nama. Ono što je takođe interesantno, što će nam se desiti, a već i sa odlučivanjem o ova tri predloga zakona, a to je i odgovornost za štetu koja se načini prirodi. Ta šteta koja se načini prirodi će takođe biti sankcionisanja kroz neku vrstu materijalne kazne, odnosno novčane kazne. Ali, ono što je interesantno, to je da ta novčana kazna neće ići u prilog toga da onaj koji je počinio nešto uplati u budžet i na taj način kaže – ja sam završio, prema državi sam se odužio, nego prosto, moraće da ispravi grešku, da ispravi nanetu štetu. Opet mislim da je to jedna dobra pokazna vežba da budemo daleko ozbiljniji i da ne činimo štete. Zašto je to važno? Važno je zato što i sada dok pričamo o ovim zakonima i na ovu temu, i sada život teče i sada imamo sve ekološke probleme koje imamo i oni će se svakog dana gomilati, biće sve komplikovaniji za rešavanje, biće sve skuplji za rešavanje i ukupno će nas to učiniti društvom koje nema dovoljno poverenja da može da neke probleme reši, da ih prevaziđe. Mislim da mi to ne zaslužujemo jedni drugima da činimo. Kada se govori o ova tri zakona koja su danas na dnevnom redu, pročitaću ih, da slučajno ne pogrešim, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, mi ovde možemo da se sporimo oko nekih tema. Dobar je dijalog i zaista možemo da se pitamo da li je trebalo ukinuti Agenciju za hemikalije, da li će nam se možda dogoditi da u godinama koje slede na implementaciji i realizaciji poglavlja 27 dođemo do toga da smo možda pogrešili? Bitno je da razgovaramo. Moguće je da će se postaviti vremenom ponovo na dnevni red tema da li Ministarstvo za zaštitu životne sredine treba da bude jedno pojedinačno ministarstvo ili treba ovako. S vremena na vreme vidimo da ide malo od jedne do druge skupine nekih drugih tema. Mislim da će se to pitanje zaista pojaviti na dnevnom redu, jer je užasno važno poglavlje. Mi ćemo ga, koliko znamo, poslednje zatvoriti. Ako je podatak da poslednje integrisane dozvole treba da budu date do 31. decembra 2020. godine, onda mene to vrlo slobodno dovodi u razmišljanje da će to biti neka finalizacija svega onoga što treba da uradimo. Ta 2020. godina nije daleko. Kao što su prošle sve ove ispred, proći će i ovih pet. Naši poslovi se samo zgušnjavaju i naše obaveze postaju sve dramatičnije u svojoj važnosti. Prema tome, još jednom se vraćam na to pitanje, da li Ministarstvo životne sredine, i teme koja tretira i stručnjaci koji tamo rade zaslužuju da budu posebna organizaciona jedinica ili ne? Vreme će pokazati, pa se nadam da ćemo doneti dobru odluku onog trenutka kada to pitanje stavimo na dnevni red, ako mu za to dođe vreme. Ono što je za mene najznačajnije u ovim zakonima, jeste, naravno jasno preciziranje nadležnosti onih koji treba da se bave, da li hemikalijama, da li biocidima. Znači, jasno razgraničene nadležnosti i moram da vam kažem da me je dosta ohrabrila ideja da se razgraniče nadležnosti inspekcija, po pitanju Zakona o hemikalijama i Zakona o biocidima, jer svaka informacija koju dobijate na terenu, kada se nešto dogodi, sanitarni i tržišni ili bilo koji drugi inspektor iz ovih oblasti ne može da utvrdi šta je tačan resor i delokrug njegovog rada, naravno da pravi probleme onima koji su već, da tako kažem, u problemu. Važno je što se to pitanje rešava, zato što je meni važno što je uočen problem.
Molim kolegu Momira Stojanovića da ne dobacuje predsedavajućem. (Momir Stojanović, s mesta: Može li samo malo da odmakne mikrofon?) Svaki poslanik ima način kako se izražava i kako govori u mikrofon. Takođe, ako je vama preglasno, ništa ne smeta da oborite vaše elektronske jedinice i na taj način smanjite jačinu zvuka koju dobijate. Nastavite, izvolite.
Hvala. Da li je dovoljno? To je moja volja da doprinesem ovoj raspravi, moram da vam kažem, pa zato pričam tako glasno. Hvala na podršci. Znači, pričala sam o potrebi da se podele nadležnosti inspekcije. Želim da kažem da ono što posebno treba da nam bude važno, kada govorimo o integrisanim dozvolama, jeste ta potreba da se taj posao završi do 2020. godine. Jasno je meni da svi oni koji, naravno, na osnovu novog Zakona o planiranju i gradnji, imaju obavezu da imaju integrisanu dozvolu da će učiniti…To su nova postrojenja. Oni odmah primenjuju nove tehnologije, nove metode itd. Pitam se, šta je sa onima kojima postoje desetinama godina, koji su već u 2009. godine imali obavezu da prema tada utvrđenom planu podnesu svoje zahteve za izdavanje integrisanih dozvola, obzirom da imamo podatak da je jako mali broj dozvola do sada izdat, svega deset od 166 zahteva koji su u proceduri? Nadam se samo da svi ostali koji nisu dobili tu dozvolu da su svo ovo vreme, od 2009. godine, potrošili da bi unapredili svoja postrojenja, da bi sprečili sve loše efekte po život i zdravlje ljudi koji rade u tim procesima, po okruženje i po ukupnu, naravno, životnu sredinu. Bilo bi značajno, kada govorimo o integrisanim dozvolama, da zaista imamo apsolutno adekvatne kapacitete u stručnim ljudima koji će se baviti izdavanjem ovih dozvola. Zato što zaista očekujemo značajne investicije, značajno očekujemo ceo program Vlade i sva naša očekivanja idu ka tome da će se naše ukupne ekonomske prilike popraviti. Samim tim, ako imamo novi Zakon o gradnji, u koji se toliko puno uzdamo i ako sa tim u vezi očekujemo nove investitore, onda je zaista veoma logično da pokažemo svoju operativnost i da taj proces od 240 dana za izdavanje integrisane dozvole…. Pretpostavljam, možda će negde biti i kraće, ali svakako moramo da učinimo sve da ne bude duži zbog opravdanosti ekonomskih efekata onih koji žele da se bave jednim poslom. Konačno, mislim da je i dobro što smo omogućili tim novim postrojenjima, koji ispune sve tehničke uslove, čiji parametri pokažu da ne prave nikakva zagađenja, odnosno da su u granicama normalnog i prihvatljivog… Drago mi je što imaju mogućnost da u tom trenutku, kada dobiju probnu dozvolu, mogu da počnu da rade, jer svi očekujemo radna mesta i sva ova pitanja moraju da se sagledavaju u jednom daleko širem aspektu i zbog toga sam nekako na početku svog izlaganja rekla da je ovo za mene jako važno i sa svim strana vidim jako puno poslova i puno obaveza koje se prožimaju. Na kraju, htela bih već i da završim, bih htela da kažem da mislim da bismo morali da se potrudimo da u okviru našeg obrazovnog sistema, pre svega visokoškolskih institucija, zaista poradimo na kvalifikovanim mladim kadrovima koji se bave naučno-istraživačkim radom. Kada govorimo o Zakonu o hemikalijama i Zakonu o biocidima, nama su potrebne referentne laboratorije i potrebni su stručnjaci koji će obaviti sva precizna merenja koja će nam dati pouzdane i relevantne podatke, koji će nam dati puno sigurnosti i poverenje prema državnim institucijama i koje će pomoći da očuvamo životnu sredinu. Ne smemo ponovo da zaboravimo, ma koliko se mi usaglašavali sa evropskim direktivama, neće ni Evropa stati do 2020. godine, ni do onog trenutka kada mi budemo ušli i dalje će se stvari menjati, vršiti analize i dalje će se uočavati da postoje brojni ekološki problemi koji će nas u hodu terati da se prilagođavamo, da inoviramo, pa u tom smislu, sve što uradimo danas, uradimo kvalitetno i potpuno ozbiljno, biće veoma dobra startna pozicija za sutrašnji dan kada će nas očekivati nešto novo. U tom smislu, kao član SDPS, kao član neformalne zelene stranke, želim da kažem da ćemo dati doprinos svim ovim zakonodavnim aktivnostima, procedurama i da ćemo se truditi da promovišemo model očuvanja životne sredine i jednog bezbrižnog i uspešnog života kome svi, nadam se, stremimo i koji ćemo ostvariti.
Izvinjavam se što su kolege poslanici dobacivali dok ste govorili. Nisam znamo da i generali u penziji imaju tako osetljivo uvo na glasan govor. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, gospođo ministarko sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege, kada govorimo o ova tri zakona, ovo su mogla biti tri nova zakona, trebala su da budu tri nova zakona da bismo se jače i brže usmerili ka EU i na taj način ubrzali svoj put, kada su u pitanju evropske integracije u domenu zaštite životne sredine i uopšte poglavlja 27. Sa druge strane, mi već treću godinu zaredom imamo nastavak urušavanja sistema zaštite životne sredine, sistema upravljanja prirodnim resursima i danas sa ova tri zakona konačno derogiramo ono što je počelo da se uništava 2012. godine, a to su dva osnovna principa ili dva osnovna načela – zagađivač plaća i načelo predostrožnosti. Ovde su svi pričali o taksi kao da se ona podrazumeva, da je namenska kategorija za korišćenje namenskih sredstava u oblasti životne sredine, a ne da je taksa prihod budžet kojem se gubi trag. Da mu se gubi trag, vidimo već tri godine, s obzirom da sav ekološki novac koji dolazi od naknada za zagađenje i ostalih sedam naknada po Zakonu o zaštiti životne sredine završava u budžetu, ne prati mu se trag i ne završava onih 40% u lokalnim samouprava gde su najveći zagađivači prisutni. Nažalost, u poslednje tri godine ne pratimo tokove novca, i nemoguće je utvrditi tokove zelenog novca koji su namenski opredeljeni za zaštitu i unapređenje životne sredine. Zbog toga su besmislena sva objašnjenja taksi koja su prihod budžeta i koji će, onog trenutka kada uđu u budžet, kao što su i ove tri godine zaredom, izgubiti svaki trag i koristiti se nenamenski za popunjavanje budžetskih rupa, a ne za namensko trošenje sredstava za zaštitu i unapređenje životne sredine. Tako imamo novac koji se ne vraća u Obrenovac, a u Obrenovcu je najveće termoenergetsko postrojenje, u Obrenovcu je najveći broj obolele dece od astme, bronhitisa i opstruktivnog bronhitisa, kao i od alergijskih manifestacija. Imamo da se novac ne vraća u Lazarevac, da se novac ne vraća u Pančevo, u Smederevo, da se novac ne vraća u Bor, u sve one gradove gde se nalaze veliki zagađivači koji podležu plaćanju naknade za zagađenje. Ono što je evidentno to je kriza upravljanja i nepostojanje ekološko autoriteta u Vladi Republike Srbije. Ono što je dalje evidentno, a na čemu „Zeleni Srbije“ insistiraju, to je posebno ministarstvo zaštite životne sredine i prirodne resurse. Već tri godine evidentno odsustvo tog ministarstva i totalna degradacija i devastacija sistema zaštite životne sredine. Od 2012. godine nešto je umanjena, zaista i jedini pravi pomak može da se kaže da je u poslednjoj godini otkako ste vi ministarka, jeste objedinjavanje zaštite životne sredine i upravljanje životnim resursima. Ali, osim objedinjavanja, nismo imali ni jedan kvalitativan pomak u zaštiti životne sredine. Pored toga, a na to „Zeleni“ ukazuju već tri godine, nedostajući instrument je Fond za zaštitu životne sredine. Nedostajanje Fonda za zaštitu životne sredine ide u prilog postojanju naknada koje su namenska sredstva koja se koriste baš zbog toga da građani Srbije ne bi bili opterećeni izdvajanjem sredstava iz budžeta i time se trošio poreskih obveznika, nego upravo zbog toga postoje namenske naknade koje se sada već tri godine troše nenamenski, zbog toga što ulaze u budžet i gubi im se svaki trag. Pored Fonda za zaštitu životne sredine neophodno je bilo vratiti Agenciju za hemikalije. Agenciju za hemikalije kao jednu od najvažnijih institucija u upravljanju hemikalijama, pre svega zbog toga što je „rič sistem“ EU jedan od najkomplikovanijih propisa koji u EU parlament ikada razmatrao, a mi smo preko njega prešli, evo preći ćemo u nekoliko sati, vrlo lako i vrlo brzo. Vratiti Agenciju za hemikalije zbog toga što je mišljenje Evropske komisije iz 12. oktobra 2011. godine u okviru analitičkog detaljnog izveštaja na 120 strani, konstatuje izuzetan značaj jačanja administrativnih kapaciteta Agencije za hemikalije. Pismo predsednika upravnog odbora Evropske agencije za hemikalije o prijemu Agencije za hemikalije Republike Srbije u „Help net mrežu EHA“ u kom se navodi da sami zvaničnici EHA prepoznaju dobar koncept upravljanja hemikalijama, uspostavljenost u Srbiji, kao i dobru pripremljenost Agencije za hemikalije Republike Srbije kao odlične preduslove za učešće i doprinos u sprovođenju zajedničke politike EU u oblasti upravljanja hemikalijama. Mi imamo Agenciju za hemikalije, koja je donela 45 podzakonskih propisa i preko 4000 strana koje su transponovane svi relevantni propisi EU. Mi imamo pre 2012. godine, agencije koje nisu ništa radile i nisu ukinute. Ukinuta je Agencija za hemikalije koja je imala najvidljiviji uspeh na putu pridruživanja EU i transponovanju svih relevantnih propisa. Nažalost, njih više nema u parlamentu Republike Srbije, ali oni koji su sahranili ekonomiju Republike Srbije sahranili četiri domaće banke, sahranili su i zaštitu životne sredine i jednu od najboljih javnih agencija koja je postojala na teritoriji Republike Srbije. Javna agencija, dakako mnogo bolje može i delotvornije da vrši javna ovlašćenja nego što to može državni organ uprave. Upravo je konstituisanjem Agencije za hemikalije uspostavljena kontrola privatnog sektora, koji se jedino i isključivo rukovodi komercijalnim interesima. Ali, da se vratimo na nepostojanje sistema zaštite životne sredine, i da vam predložim još jedno kvalitetno rešenje. Tri rešenja smo vam predložili, posebno ministarstvo za zaštitu životne sredine, poseban fond za zaštitu životne sredine, slažem se, može da bude budžetski i posebnu agenciju za hemikalije. Ono što Srbiji nedostaje je zeleni razvojni ili kapitalni investicioni fond, fond iz kojeg bi mogao da se ubrza razvoj, fond iz kojeg bi moglo da se vidi da ulaganja u životnu sredinu nisu trošak nego ulaganja u zelenu ekonomiju i ekološku ekonomiju i ulaganja u budućnost. Zeleni, razvojni, kapitalni, investicioni fond, recimo može da raspolaže sa 200 miliona tona pepela za gradnju puteva iz TE u Obrenovcu. Na taj način to prestaje da bude đubre i otpad, a postaje da bude sirovina i ulaganje. Vi na tome već tri godine niste uradili ništa. Jalovišta velikih rudnika i površinskih kopova mogu da budu poligoni za brzo rastuće energetske zasade, na tome nije ništa urađeno zato što ne postoji zeleni razvojni, kapitalni, investicioni fond. Ravni krovovi mogu da budu solarni krovovi i da uvedemo princip energetske nezavisnosti zajednica. Vi na tome niste ništa uradili. Biomasa predstavlja jednu od najpotencijalnijih oblasti obnovljivih izvora energije, 1/3 drvne mase ostane u šumama. Znači, onaj ko upravlja šumama nije ništa uradio već 20 godina. Neke zamerke se ne odnose samo na poslednje tri godine, većina zamerki u oblasti životne sredine, a to je i ministarka rekla, se odnosi na ne shvatanje principa zelene ekonomije, ne shvatanje da je neoliberalna ekonomija u 21. veku mrtva, da ekološka ekonomija i ekološke slobode pretpostavljaju sve ostale ekonomske slobode i da se ne možemo rukovoditi interesima velikih kompanija ili interesima velikih proizvođača, nego upravo zaštitom građana i zaštitom životne sredine. Ekološke inovacije u Srbiji gotovo da ništa nije urađeno i samo je usvojen deo svih ovih politika, samo deo ekoloških politika i deo zelene ekonomije o kojima već tri godine. Da smo imali posebno ministarstvo i ovo namenske fondove mi bi danas imali deset hiljada novih radnih mesta i jednu milijardu investicija u ekološku ekonomiju. Nažalost, mi to danas nemamo i zbog toga se Srbija nalazi u veoma teškoj ekološkoj situaciji, svakodnevno se desi po jedan ekološki incident, manjih ili većih razmera. Ponekad se desi ekološka katastrofa, kapacitet životne sredine je na izdisaju i verovatno priroda i životna sredina Srbija to neće moći dugo da izdrži. Kada govorimo o agenciji za hemikalije, ona je uspostavila informacioni pult za pružanje stručne pomoći privrednim subjektima i u 2011. godini je preko svog info pulta odgovorila na preko 2000 pitanja privrednih subjekata, a za dve i po godine rada, pre 2012. godine održala je 30 prezentacija, propisa i obuka za privredu i pripremila 16 uputstava za pomoć privredi u primeni propisa i uspostavila saradnju sa Privrednom komorom Srbije. Ono što je i dalje veoma interesantno, da je sa ova tri zakona definitivno derogirano načelo – zagađivač plaća i definitivno su ukinuta naknade kao namenski prihodi i definitivno će se izgubiti svaki trag novca koji se namenski prikuplja za zaštitu životne sredine i za unapređenje životne sredine. Zbog toga smatramo da bezbedna kontrola hemikalija ne trpi improvizacije i da to samo može da uradi nezavisna agencija za hemikalije. Kada govorimo šta se sve to desilo u međuvremenu od kako je ukinuta Agencija za hemikalije, ne možemo da ne pomenemo plato i primer o platola je klasičan primer kako Zakon o hemikalijama nije sproveden, a kako nepostojanje Agencije za hemikalije dovodi do problema. Izveštaji iz vazduha i samog materijala tretiranih o platolom vidi se da oni sadrže benzen, veoma opasnu supstancu koja izaziva rak i genetske poremećaje. Benzen je zabranjen prema Zakonu o hemikalijama, a to znači da nije smeo da se nađe na tržištu. Slično je u propisima Nemačke, Francuske i slično bi trebalo da bude u propisima koji uređuju građevinske materijale, nažalost za to je nadležno Ministarstvo građevine i saobraćaja u kojima bi trebalo da budu propisane sve isparljive koncentracije organskih jedinjenja koji pojedini građevinski materijali ne bi smeli da imaju u sebi. Zna se zašto se to propisuje, zašto je štetno i boraviti u prostoru gde postoje ovakva isparenja, a nažalost naša zemlja nije ni započela proces preuzimanja uredbe EU o građevinskim proizvodima, niti je Ministarstvo građevine shvatilo da je ono odgovorno, jer ovakva vrsta neuređene oblasti građevinskih proizvoda je dovela do grdnih problema i stanarima samih zgrada i investitorima. Drugi zanimljiv problem su narukvice od gume. Sećate se da je bila afera oko toga. Negde pred kraja leta se pojavila još jedna priča u vezi sa Zakonom o hemikalijama. Govorilo se da su od gumica od kojih su naša deca pravili rukavice u Velikoj Britaniji pronađeni ftalati. Nažalost, to je zabranjena hemikalija. Međutim, radi se o nestručnoj debati u medijima i ona je potekla od lošeg prevoda gde se u originalnom članku može videti da ftalati nisu pronađeni u gumicama, niti je bilo moguće da budu pronađeni u gumicama, jer se oni dodaju u PVC plastiku, a ne u silikone ili gumice ili lateks. Najviše obeshrabruje izjava i to govori o apsurdnosti vašeg predloga u medijskom predstavljanju problema, jer je sanitarna inspekcija izjavila da je proverila sve gumice. Gumice nije trebalo ni proveravati. Trebalo je proveriti sadržaj ftalate u plastičnim delovima narukvice. Ovo navodi na zaključak da niko ni iz jedne inspekcije nije ništa ni proveravao i da je odgovor laponski donet samo da bi se umirila javnost. Znači da se ovde radi o nestručnosti koja je već tri godine na videlu. Mi nažalost još uvek imamo Pravilnik kada govorimo o igračkama, još uvek imamo Pravilnik koji govori o bezbednosti igračaka, a on iz 1983. godine i vi govorite o transponovanju propisa EU. Mi imamo kontrolu biocidnih proizvoda u artiklima i usaglašavamo ga sa Direktivom iz 1998. godine, a ne usaglašavamo ga sa Direktivom 528 iz 2012. godine. Znači da je trebalo da radimo sasvim novi zakon i nemojte da se usaglašavamo sa predlozima EU od pre deceniju i po. Hajde da se usaglašavamo sa onim što će doći na dnevni red sutra. Imaćemo problema pri izvozu cipela, imaćemo problema pri izvozu nekih drugih proizvoda, nameštaja, zbog toga što ne postoje uputstva i pravilnici čime bi mogli da tretiramo i kojim to biocidnim proizvodima da tretiramo ovo o čemu govorimo. Kada govorimo o biocidnim proizvodima imamo jednu priču o učešću konsultanata, pa vi kažete da su predstavnicima, koji su učestvovali u konsultaciji oko izrade ovog zakona, da su stručnjaci članice EU na seminarima koji su organizovani uz pomoć Biroa za tehničku pomoć i razmenu informacija EU Tajeks, skraćeno na seminarima organizovani u okviru drugih projekata, davali podršku za ovakva zakonska rešenja. Naime, nijedan Tajeks seminar nije bio posle 2012. godine. Prema tome, ovo je prepisano iz zakona iz 2008. i 2009. godine iz obrazloženja koje ste tada dali, tj. ko je neko tada dao kada je bio ministar zaštite životne sredine. Kada govorimo o Zakonu o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja opet je diskutabilno ovo usvajanje zakona, jer se ni ono ne usklađuje sa onom Direktivom o industrijskim emisijama, već se radi samo o transpoziciji direktive o kojoj vi ovde govorite, APPS direktive. Mi imamo Direktivu o industrijskim emisijama iz decembra 2010. godine i umesto da novi Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja usklađujemo sa obe ove direktive, mi se vraćamo na direktivu iz 2008. godine i time otvaramo prostor da industrija koja ne mora biti dovoljno informisana ulaže novac u bat tehnike shodno direktivi iz 2008. godine, a koja će verovatno biti ili jedan deo njih će biti neodgovarajući kada budemo usvojili Direktivu o industrijskim emisijama, uključujući sve zahteve za smanjenje emisija i dupliranju napora da se izdaju dozvole po staroj APPS direktivi. Govorim staroj u slučaju usvajanja Direktive o industrijskom zagađenju. Mi ovde dovodimo u pitanje trenutnu praksu probnog rada. Ne samo da je u suprotnosti sa Direktivom o industrijskim emisijama, nego je još i kršen princip pravne sigurnosti i posledica toga može biti da se velika industrija ili buduća ulaganja i ljudi koji bi mogli da donesu nove investicije u Srbiju obeshrabre i na taj način da se prekine svaka nova investicija u Srbiji. Bat tehnologija je po definiciji najbolje dostupna tehnologija i obuhvata idejni projekat, izgradnju, upotrebu i zatvaranje postrojenja. Zaključci najbolje dostupnih tehnologija trebalo bi da budu inkorporirani i u sve ostale procedure, vodna dozvola, građevinska dozvola, dozvola za upravljanje otpadom i trebalo bi da promenimo praksu da se integrisana dozvola daje na kraju linije, da tako kažem, celog ovog procesa zbog toga što je onda nemoguće ostale dozvolekoje prethode integrisanoj dozvoli da obuhvate sve bat zahteve. Na kraju, zato je trebalo ponuditi kompletno novi zakon, zakon koji transponuje obe direktive, APPS iz 2008. godine i Direktivu o industrijskim emisijama iz 2010. godine. Do sada je izdato 10 dozvola, a i to smo čuli već nekoliko puta. Nije dovoljno da rok pomerimo za 2020. godinu. Ako po ovoj dinamici budemo radili, mi ćemo rok morati da pomerimo za 2120. godinu i verovatno ako ovako budemo upravljali životnom sredinom, nećemo ni ranije ući u EU, ako je do tada bude i verovatno će kada Poglavlje 27 dođe na dnevni red da se pregovara shvatićemo da je mnogo teže nego sva ostala poglavlja, da ćemo imati mnogo više problema i tek onda ćemo shvatiti da je Berlinski zid pao 1990. godine. Zahvaljujem se.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, poštovane kolege poslanici, građani Srbije, imajući u vidu značaj izveštaja Evropske komisije iz 2014. godine, koji u svojoj posebnoj celini obrazlaže upravo položaj institucija i rad institucija države Srbije u prethodne dve, tri godine po pitanju zaštite životne sredine, i koji je izuzetno negativan i loše ocenjen u tom delu, očekivao sam da ministarka zajedno sa svojim saradnicima danas izađe ne samo sa obrazloženjem seta zakona koji danas raspravljamo, nego da izađe i sa predlogom mera i sa određenom vizijom i planom kako ćemo u narednom periodu kao društvo i kao sistem rešavati veoma nagomilane probleme. Umesto toga, ministarka je u prvom svom izlaganju, u prvoj svojoj rečenici ukazala na to da je stanje jako teško, da je nasleđe veoma teško i to je retorika i to je priča koju smo slušali ne samo po ovom zakonu. To su izgovori koji ovde traju već mesecima. Ministarka je u svom izlaganju vrlo detaljno obrazložila i ukazala na to koliko je u prethodnih tri godine postupanje i ove i prethodne Vlade bilo loše, koliko je sa uvođenjem raznih zaokreta koji su potpuno neusaglašeni sa ranijim predlozima zakona i putem Srbije u pridruživanju EU, znači, ti zaokreti koji su bili pre svega izraženi u 2012. godini, koliko je bilo, kako da kažem, loših postupaka i posledica koje su zbog tih zaokreta nama učinile štetu. Znači, smatram da je upravo set ovih zakona potvrda koliko je Vlada Republike Srbije u prethodne tri godine sa promocijom neznanja, nestručnosti i uvođenjem stotine kadrova koji nisu zaslužili da budu na mestima na kojima jesu, u stvari ugrozila interese građana. Mislim da upravo analiza ovih zakona može da ukaže na svu pogubnu politiku Vlade, posebno u ovoj oblasti. Imajući u vidu da je 30% poslova naših institucija, koje su vezane za put države i ovog društva u EU, vezano upravo za zaštitu životne sredine, očekujemo konkretne odgovore i očekujemo viziju kako ćemo u narednom periodu rešavati probleme. Takođe sam očekivao da uvod ministarke u ovoj temi bude vezan za period od pre 10, 12 godina, kada je država Srbija od 2004. godine uradila nacionalni, ekološki i akcioni plan, koji je bio osnova da se i u toku 2006, 2007. i 2008. godine rade nacionalni i ekološki planovi na svim nivoima, od lokalnog nivoa, od republičkog, od pokrajinskog nivoa itd. Očekivao sam da danas imamo plan i predlog kako će svi ti planovi i akcioni planovi biti u datom trenutku usaglašeni i usmereni u jednom pravcu, a to je da se rešavaju goruća pitanja. Po tom nacionalnom, ekološkom i akcionom planu iz 2004. godine definisani su osnovni problemi: zagađenje vazduha, zagađenje zemljišta, zagađenje voda, zagađenje koje nastaje radom industrije. Definisani su i putevi kako se rešava pravilno upravljanje otpadom, kako ćemo dalje razvijati reciklažne centre itd, itd. Ti planovi su na neki način rezultirali da država Srbija u 2007. i 2008. godini, prilikom formiranja ministarstava, prilikom formiranja Fonda za zaštitu životne sredine i Agencije za hemikalije, u stvari kroz to delovanje stavi kao prioritet postupanja i Vlade i svih institucija pitanje životne sredine u prvi plan. Međutim, ovde ostaje jedna dilema i na to želim danas u svojoj diskusiji posebno da ukažem. Posle velikih rezultata koji su ostvareni u radu Vlade i ministarstava od 2008. godine, hoću da istaknem samo neke rezultate, usvojeno je preko 30 zakona u tom periodu, preko 200 podzakonskih akata, pokrenuti su reciklažni centri, pokrenuta je reciklažna industrija i zaposleno je preko 10.000 ljudi u ovoj oblasti. Takođe, očišćeno je 500 divljih deponija, uklonjeno je svake godine preko 200.000 kubika otpada, izgrađeno je sedam regionalnih deponija, uložen je veliki novac u komunalnu infrastrukturu, u nabavku kontejnera, kamiona itd. Počeli su procesi i oko izgradnje postrojenja za otpadne vode, uređenje Srbije je bilo vidljivo na svakom mestu i uložen je veliki novac i veliki trud da u tom periodu pokrenemo određena pitanja i da rešavamo probleme. Međutim, sa formiranjem nove naprednjačke vlasti 2012. godine, dolazi do potpunog zastoja i dolazi do potpunog zaokreta. Svedoci smo da kao prvi korak u tom zaokretu imate odluku da se ukine Agencija za hemikalije. Ona je ukinuta 29. septembra 2012. godine, iako je 95% korisnika usluga te agencije bilo zadovoljno sa njenim radom, iako ste imali sugestiju i Evropske komisije i gospodina Dežera, predsednika Evropske komisije u tom periodu, da ne sme doći do ukidanja Agencije za hemikalije i da je između pet agencija koje su bile neophodne za razvoj ove oblasti, odnosno ovog društva, Agencija za hemikalije jako nužna i potrebna. Međutim, pre svega zbog nerealnih obećanja koja ste davali građanima Srbije, zbog toga što ste ušli u obećanja koja ne možete da ostvarite, a vezana su za agencije i njihovo ukidanje, vi ste se, naravno, bez dobre procene, bez stručne procene, upustili u avanture i prvo što ste uradili je bilo ukidanje Agencije koja je dala najbolje rezultate u svom funkcionisanju i svom radu. Mislim da je, ministarka, vrlo pošteno i korektno danas, posle dve i po godine, izaći pred građane Srbije, priznati tu grešku i reći – počinjemo od nule, idemo da u narednom periodu vratimo ono što je bilo dobro, da priznamo svoje greške. Druga greška koja je učinjena jeste da se u drugom, odnosno u zadnjem kvartalu 2012. godine gasi Fond za zaštitu životne sredine, koji je u tom periodu, u tom trenutku imao oko 4,5 milijarde dinara sredstava na godišnjem nivou. Nekome je bilo prihvatljivo i primamljivo da taj novac ubaci u budžet, a niko nije postavio pitanja – šta se dešava sa svim programima, sa svim projektima, sa svim ovim nacionalnim i lokalnim planovima ekološkog razvoja i upravljanja otpadom, šta se dešava sa vizijama koje su postojale i da li je naše pravo i naša perspektiva u tome da gasimo ono što je bilo dobro? Ja tvrdim da je upravo ovo što danas govorimo i ovo što je i ministarka u svom izlaganju negde formalno priznala, da je formalizovanje i gašenje agencije upravo cilj današnjeg usvajanja, odnosno rasprave o ovom zakonu i eventualnog usvajanja ovog zakona. Danas ste preskočili da posebno pomenemo temu zbog čega je potrebno da se ovi zakoni usvajaju po hitnom postupku. Kada se vratimo u hronologiju i postavimo pitanje – ko je bio nadležan i ko je bio odgovoran i da li ova država, odnosno Ministarstvo i nadležne institucije imaju informacije o tome ko upravlja u ovih dve i po godine ovim sistemima, zbog čega vam je bio potreban hitan postupak za usvajanje ovog zakona, ako su većinom ovi zakoni već u maju 2012. godine predloženi Vladi? Zbog izbora su pomereni, pa se onda u decembru 2013. godine ponovo stavljaju pred Vladu, pa se ne usvajaju. Znači, dve i po godine se o ovim zakonima priča, oni su prisutni u Skupštini, a sada dolazite pred poslanike da kažete da nije bilo javne rasprave, da nije bilo debate oko ovih tema, da nije važno da ona bude i da usvajate ovaj zakon po hitnom postupku. Onda nam u obrazloženju zbog čega je važno usvojiti ove zakone kažete sledeće: „Predlaže se donošenje ovog zakona po hitnom postupku, u skladu sa odredbama zakona itd, itd, a imajući u vidu da bi nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po efikasan rad organa i organizacija na poslovima upravljanja biocidnim proizvodima, a time i da domaću privredu dovede u nekonkurentan položaj u odnosu na države EU“. Znači, dve i po godine ovaj zakon čeka na usvajanje, svesni ste svih štetnih posledica tog čekanja i odlaganja, a onda nam predlažete da upravo danas moramo da po hitnom postupku usvojimo ove zakone. U daljem obrazloženju kažete: „Osnovni razlog zbog kog se predlaže da ovaj zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ je potreba da se obezbedi kontinuitet u funkcionisanju sistema upravljanja biocidnim proizvodima, kao i zakonski okvir za promenu nadležnosti u ovoj oblasti“. Tumačenja idu dalje pa kažete kako je osnovnim Zakonom o biocidnim proizvodima i dalje kao organ nadležan za postupanje ostala definisana Agencija za hemikalije, javio se formalno pravni problem u sprovođenju istog zakona. Sa ovim obrazloženjem, po mom tumačenju, vi prihvatate odgovornost, prihvatate grešku da dve i po godine ova Vlada, odnosno ova ministarstva ništa nisu učinila da se od trenutka ukidanja Agencije, u septembru 2012. godine, premosti taj pravni vakuum i da se i nadležnosti i upravljanje itd, smesti u ministarstva. Vaša izjava u vašem uvodnom izlaganju u kojem kažete da je taj pokušaj da se kroz tripartitno telo između tri ministarstva reše i nadležnosti i problemi, upravo ukazuju i dokazuju ovo o čemu govorim. Vaša izjava da ste vi svesni da je ovo telo samo jedan sastanak održalo onda kada su se sastali govori o svoj neozbiljnosti i o neradu ove Vlade i ministarstava koje predstavljate. Moje pitanje je, dalje u obrazloženju Zakona pozivate se na podatke iz 2012. godine, i o Zakonu o biocidnim proizvodima i o Zakonu o hemikalijama, vi govorite o podacima koji su vezani za podnošenje zahteva, za procedure, za nadoknade itd, ali iznosite podatke iz 2012. godine. To je još jedna dokaz da u tom periodu, od 2012. godine do danas, sistem nije funkcionisao. To je još jedan dokaz da ova država nema ozbiljan odgovor, recimo, na pitanje zbog čega je došlo do problema oko izgradnji ovih zgrada, ko je odgovoran što su se pri izgradnji zgrada koju su vodili državni organi, znači državne institucije, Direkcija za izgradnju Srbije i Direkcija za izgradnju Beograda, ugradili proizvodi: boje, farbe i lakovi koji su štetni za ljudsku upotrebu, odnosno kontakt. Da li danas, posle godinu i po dana od pokretanja te afere, imamo utvrđenu odgovornost? Ja sam potpuno siguran, da je postojala agencija za hemikalije, da bismo imali mogućnosti da utvrdimo odgovornost ko je kriv što su desetine i stotine ljudi prevareni, što su uložili svoj kapital, što su uložili svoj trud, a nemaju državnu podršku. Danas kada pričamo o ovoj temi, takođe postavljamo pitanje, na Odboru smo postavili to pitanje, nismo dobili odgovor, da li postoji registar, u ove dve i po godine, biocidnih proizvoda, koji je ranije bio vrlo ažuran, koji je vođen kako treba i koji danas praktično i ne postoji? Da li imamo odgovor na pitanje, ukinuli ste Fond, raduje me činjenica da ima najava da će se on vratiti, da imate neku procenu da preko 7,5 milijardi dinara može da bude u tom fondu, iako bi pet-šest godina odvajali taj novac za razne projekte u državi Srbiji po ovom pitanju, dolazili bi polako do tog nivoa da ispunimo svoje obaveze u procesu pridruživanja EU. Postavljam pitanje – da li ste vi ili neko od vaših saradnika imali uvid i analizu u podatke koji su ranije bili vezano za Fond i period od ukidanja Fonda? Odnosno, da li imate odgovore, da li posle ukidanja Fonda, u državi Srbiji, na zakonom predviđen način se meri kvalitet vazduha, kvalitet voda, kvalitet zemljišta, imamo li monitoring i imamo li informaciju da kažemo građanima Srbije, da ne budu uplašeni? Poslednja dešavanja koja su bila, dva primera ću navesti. Pre nekoliko dana - požar u Makišu. Televizije, mediji, daju se izjave, oblak dima u kadru, u ekranu, informacije idu – da, velika je katastrofa, ali ne brinite, zagađenja nema. Nikakve informacije građani nemaju o tome na kakav je način reagovano u toj situaciji, nemaju zvanične informacije od nadležnih institucija u kom pravcu ide ta katastrofa. Moje pitanje koje posebno hoću da postavim, a vezano je, recimo, za zagađenje vode u Užicu, i vama i vašim saradnicima, je sledeće – da li se od 2012. godine, kada je ukinut Fond za zaštitu životne sredine, meri kvalitet površinskih voda na akumulacijama u Srbiji? Da li u ovih dve i po godine imate ugovore Agencije za zaštitu životne sredine sa nadležnim institucijama o merenju kvaliteta površinskih voda, o merenju kvaliteta zemljišta, o svim drugim poslovima koji su nekada bili u nadležnosti te agencije? Po mojim informacijama, ogromni problemi nastaju upravo zbog toga što ste napravili nenormalno veliki presek, rez u kontinuitetu. Zbog toga danas treba da kažemo, od usvajanja Zakona 2009. godine, od formiranja Agencije, od formiranja Fonda za zaštitu životne sredine, ocena evropskih institucija i Evropske komisije o stanju u toj oblasti je uvek bila pozitivna i dobra. Od zaokreta koji ste napravili od 2012. godine, dolazi do vrlo negativnih posledica, dolazi do toga da imamo loše ocene, dolazi do toga da ste ukinuli svu inicijativu, da preko institucija ove države i na lokalnom i na državnom nivou imate zatišje. Ove izjave su, naravno, usaglašene sa zakonima iz 2009. godine. Načelno, mi možemo da razgovaramo o njima kao o dobrim ili lošim, ali ono što je problem jeste da ste upravo zbog ovog kontinuiteta ugrozili funkcionisanje institucija u ovoj oblasti i ugrozili bezbednost ljudi. Znači, predlažem da amandmane koje smo dostavili za ove zakone ozbiljno razmotrite. Naša namera nije bila da se politički ovde promovišemo jer smatramo da je ovo najznačajnija nepolitička tema za sve nas. Potpuno sam siguran da vi lično i vaši saradnici imate dobru volju, ali da nemate dovoljno podrške i autoriteta da se iznesu velike reforme i veliki izazovi. Vaša podrška treba da bude pre svega vezana za struku i za građane i za javnost, a ne za politiku, da nametnete predloge i mi ćemo te ozbiljne predloge i podržati. Ključno je da smatramo da su izmene koje su se desile 2012. godine nedopustive, da struka mora da se vrati na mesto gde se donose odluke i gde se vrše kontrole i da to bude put kako ćete u narednom periodu rešavati stvari. Ideja, opet se vraćam na Nacionalni ekološki akcioni plan iz 2004. godine, između ostalih je bila da se povremeno, kroz edukaciju i kroz redovan sistem obrazovanja, uvede i u vrtiće i u osnovne i srednje škole predmet koji se tiče zaštite životne sredine. To neka bude naš zajednički predlog. To neka budu putevi kako ćemo u narednom periodu rešavati određene stvari. Očekujem da ćete i ovo uzeti u obzir. Predlozi i primedbe koje su bile i od koleginice Lazić i od kolege Ivana Karića su takođe za nas prihvatljivi i potpuno ih podržavamo. Ono što sam hteo da još postavim kao pitanje jeste – da li imate informaciju šta se dešava sa projektom oko izgradnje postrojenja za otpadne vode u Užicu? Dobili smo donaciju od 15,4 miliona evra od države Srbije i EU. Na tom poslu dve i po godine se ništa ne radi. Posle izgradnje Regionalne deponije „Duboko“, gde smo rešili pitanje upravljanja otpadom komunalnim za Užice, Čačak i još osam opština, očekivali smo da i ovaj posao bude završen. Hvala vam pa ću imati još vremena za diskusiju.
Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, želela sam samo da prokomentarišem ocene prethodnog govornika ali i još nekih poslanika koji su uz diskusiju o predloženim zakonima dosta govorili o čitavom problemu zaštite životne sredine. Želim da kažem da smo mi svesni problema i obima posla koji nam predstoji u ovoj godini, ali smatram da gospodine Markoviću, vi ste neko ko možda najmanje u ovoj sali ima prava da postavlja pitanja, jer vi postavljate pitanja 2012. godine, 2015. godina, a sada je februar. Ako ste vi dobro radili do 2012. godine otkud nama sada ovoliki problemi zbog kojih vi ovoliko brinete. Mi smo svesni šta smo nasledili. Znamo dobro koliki je naš problem. Naš problem je ekološki problem, bezbednost građana, ali i prazna kasa. Godine 2012. Fond je ukinut, tada je na računu Fonda bilo nula dinara, a bilo usput, budi rečeno 2.200 spornih projekata. I danas, mi umesto da nastavimo ono što ste vi dobro uradili, mi sada moramo da rešavamo probleme koje smo nasledili. Malo je vremena ove dve godine koje vi nama pripisujete, a ja bih želela da vas podsetim da smo mi na vlasti, odnosno da sam ja preuzela ovaj resor od pre samo deset meseci. Mi smo svesni šta znači imati fond, imati sredstva i sa sredstvima sa kojima raspolažete rešavati probleme u ekologiji. Moram da vam kažem da smo naišli na veliko razumevanje i kod Vlade i kod ministra finansija, i mi intenzivno i uporno radimo na pronalaženju najboljeg modela za Fond zaštite životne sredine. Iz tog fonda mi moramo da rešavamo probleme koje smo nasledili ni krivi ni dužni. Nismo pesimisti i ne želim da naši građani steknu utisak da mi ne vodimo računa o zaštiti životne sredine. Naprotiv, i te kako vodimo računa, bili smo na bilateralnom skriningu u Briselu, predstavili smo stanje u životnoj sredini, stanje koje sada očekujemo i očekujemo ocenu u septembru i nadamo se da ta ocena neće biti negativnija nego što je ocena koje su dobijale i druge zemlje kada su postajale kandidat za članstvo u EU. Imamo dobre projekte, dobra rešenja i nadamo se da ćemo uspeti da u rokovima u kojima ćemo pregovarati sa EU, implementiramo sva pozitivna zakonska rešenja koja ćemo prethodno naravno usaglasiti, da ih implementiramo u praksi. Još jednom hvala svima.
U skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. (Jovan Marković, s mesta: Da li mogu da dobijem pravo na repliku?) Dobićete pravo na repliku u nastavku sednice. Sa radom nastavljamo u 15,00 sati.
Poštovani narodni poslanici nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, saradnici ministarke, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je već ceo dan u diskusiji, reč je o veoma važnim zakonima iz oblasti zaštite životne sredine. Zapravo, pred sobom imamo Zakon o izmenama i dopunama tri Zakona o hemikalijama, o biocidnim proizvodima i integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Osnovna misao kada govorimo o onome što je savremeni trenutak, što je savremena tehnologija ide u pravcu razmišljanja o opasnostima i rizicima koji sobom donosi ta savremena tehnologija i svi njeni proizvodi. Naročito se ovo odnosi na hemijsku industriju. Neki hemijski proizvodi imaju veoma različito dejstvo, mutageno dejstvo na genetski materijali, imaju teratogeno dejstvo i konačno letalno, veoma opasno dejstvo koje ugrožava sve što je živo. Prema tome, ako imamo nekontrolisanu ovu oblast onda to može da ostavi razne efekte nepovoljne, ali ne samo nepovoljne efekte može da dovede do katastrofalnih posledica i iz tih razloga sa ovim nema igranja i zato je potrebno ovu oblast do kraja urediti na najbolji mogući način. Dakle, nekontrolisano korišćenje hemikalija i biocidnih proizvoda veoma je opasno i mora da se tu zavede red. Mora se primetiti, ja bih se složio sa tim, ministarka je rekla na početku i naravno govorim u ime poslaničke grupe SPS, da pitanje zaštite životne sredine je prioritetno pitanje današnjice i čitavog čovečanstva, i ono zaslužuje pažnju i ima prioritet u odnosu na sve ono ostalo što su potrebe današnjeg čovečanstva. U trci za profitom, za novim proizvodima, za osvajanjem tržišta, možda neke kompanije ili u nekim zemljama se podređuje ovo pitanje. Odnos prema zaštiti životne sredine, nažalost, nije isti u svim zemljama, i može se reći da zapravo EU kao jedna grupacija zemalja pridaje tome veliku važnost, i mi kao pretedenti, kao buduće članice EU, moramo ići u tom pravcu, ne zbog toga što ćemo mi postati članica EU, već zbog toga što je to sušta potreba koja ide u korist čoveka, u korist budućih generacija. Čini se da ekološka svest nije na odgovarajućem nivou, na onom nivou, potreba koja je danas veoma prisutna, da tako kažem, i koja opominje. Važno je istaći za sva tri zakona koja danas razmatramo da se ovim izmenama i dopunama bitno ne menjaju suštinska rešenja koja su već data njima. Dalje, da ovi zakoni, kada je reč o Zakonu o hemikalijama, odnosno izmenama i dopunama ovog zakona i o biocidnim proizvodima da su njime uvedeni jedinstveni načini pravljenja hemikalija i biocidnim proizvodima. Drugo, što je veoma važno da su oni usaglašeni sa zakonodavstvom EU i da se, a to treba naglasiti i to je suština, da se njima osigurava visok nivo zaštite zdravlja ljudi i životne sredine. Takođe, ovim izmenama i dopunama se poboljšava slobodan promet hemikalija i biocidnih proizvoda sa zemljama EU kao i sa drugim zemljama. Naravno, da, eto, mi poslanici SPS znamo da ima zaista dosta problema u ovoj oblasti i da predstoje mnogi poslovi koji treba da idu u pravcu daljeg rešavanja svih aktuelnih pitanja u cilju usaglašavanja sa zakonodavstvom EU, ali i u cilju onoga što je konačno važno, a to je potpuna zaštita zdravlja i životne sredine u našoj zemlji. Kažem, ima zaista dosta problema. Imamo ovde možda jednu veoma oštru kritiku na koju mi poslanici iz SPS ne stavljamo primedbu, kritike treba da bude. Složio bih se i sa ocenom, poštovane ministarke, ali naše mišljenje jeste i to da ovi problemi nisu nastali od 2014. godine u junu ili kada je već formirana ova Vlada, već da ti problemi postoje godinama, pa i decenijama. Mislimo da nije možda odgovarajući napredak u ovoj oblasti, učinjeno ni u protekloj od 2000. godine na ovamo ako se želi istaći da pre 2000. godine ništa se nije radilo na tom planu, mada to nije tačno. Moramo biti realni da su teškoće mnogobrojne, ali važno je i to da u veoma teškim uslovima mi ipak idemo korak po korak u tom pravcu i da pokušavamo da uhvatimo korak sa onim što su rešenja u naprednim zemljama i u zemljama EU. Rekao bih da rešenja predviđena Zakonom o budžetskom sistemu upućuju na reviziju naknada taksi u posebnim zakonima, uključujući i ove zakone o hemikalijama i biocidnim proizvodima. Naime, u budžetskom sistemu propisano je da se takse mogu voditi samo zakonom kojim se može propisati njihova visina, ili se određuje subjekt koji će se ovim pitanjem pozabaviti. Najvažnije od svega da za mnogobrojne postupke, takse koje se uvode ne idu na teret građana i da zapravo taj teret nose oni koji se bave prometom ilikoji se bave proizvodnjom ovih opasnih materija. Važna je i činjenica usklađivanja dva zakona o hemikalijama i biocidnim proizvodima, jer naime je 2012. godine brisana nadležnost Agencije za hemikalije. Kada pominjemo Agenciju za hemikalije, čuli smo u nekim diskusijama da je ona bila među boljim agencijama, da je ona revnosno i dobro radila, itd, ali to ne znači da posao ubuduće i bez te agencije ne može da bude obavljen na najbolji mogući način u okviru onoga što je nadležnost ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine gde imamo ingerencije po ovom pitanju. Te nadležnosti su prvo prenete na Ministarstvo energetike i razvoja i životne sredine, a danas pravno formalno praktično se izvršava izmena organa nadležnog za sprovođenje ovog zakona. Jedno od važnih pitanja u ovim zakonima jeste i to da te izmene preciziraju nadležnosti različitih sektora inspekcije i to pre svega tržišne, sanitarne i inspekcije za zaštitu životne sredine. Kada je reč o primeni Zakona o biocidnim proizvodima i veterinarske inspekcije, kojima se obavlja, koja ima zadatak da kontroliše onaj deo koji se odnosi na veterinarsku delatnost ili u oblastima i objektima koji su pod veterinarskim nadzorom. Kada je reč o trećem zakonu, zapravo o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja, imamo i treba da kažemo da je glavni razlog usklađivanje odredaba zakona koji se odnose na početak rada postrojenja koja su u obavezi da pribave integrisanu dozvolu sa Zakonom o planiranju iizgradnji, kako bi se postrojenjima obezbedio kontinuitet u radu. Da bi postrojenja mogla da rade i posle probnog rada, predviđeno je još 240 dodatnog vremena za pribavljanje integrisane dozvole, ali pod uslovom i to je sada mnogo važno, da taj deo funkcioniše u primeni zakona i da tu nema određenih propusta ili određenih subjektivnosti koje mogu dovesti do teških posledica, a ti uslovi su da su rezultati merenja zagađivanja činilaca životne sredine u toku trajanja probnog rada u skladu sa propisanim dozvoljenim vrednostima, naravno, ukoliko je izveštaj o poslednjem tehničkom pregledu pozitivan. Naravno, nad primenom ovoga treba izvršiti s vremena na vreme i strogu kontrolu i tu ne sme biti nikakve improvizacije, jer posledice mogu da budu veoma teške. S druge strane, ovakva jedna pogodnost ima svoj značaj jer se time izbegava negativan ekonomski efekat ako bi došlo do prekidanja u radu određenog postrojenja posle probnog rada, bez ovog dodatnog vremena. Takođe, jedan od razloga ili ciljeva donošenja ovih izmena i dopuna jeste preciziranje shodne primene zakona o upravnom postupku na pitanja pokretanja, vođenja i okončanja postupka izdavanja integrisane dozvole, koja nisu uređena ovim zakonom. Dakle, i tu imamo jednu veoma važnu kariku u celokupnom sistemu funkcionisanja, radi kontinuiranog rada jednog postrojenja. Važno je još istaći da se nadležnom organu obezbeđuje i odgovarajuća dinamika za izdavanje dozvola, obezbeđuje jedna odgovarajuća dozvola za postrojenja aktivnosti a najkasnije do 31. 12. 2020. godine. Ovde imamo duži rok za izdavanje integrisane dozvole i on je opravdan zbog sticanja statusa kandidata Republike Srbije za članstvo u EU, sa stanovišta dobijanja dužeg tranzicionog perioda za prilagođavanje postojećih postrojenja standardima EU. Sve u svemu, iz ovoga što sam rekao u ime poslaničke grupe SPS, mislim da se lako moglo zaključiti da je moj pokušaj bio da na jedan afirmativan način govorim o onome što su bili napori Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine i da zapravo tu imamo jednu politiku ove Vlade i ovog ministarstva koja je okrenuta napretku u ovoj oblasti, kako ne bi bilo nekih improvizacija koje bi se na nepovoljan način odrazile i ostavile posledice na zdravlje ljudi i na ono što je životna sredina, kao jedan preduslov zdrave budućnosti čitavog čovečanstva i mogućnost kvalitetnog života budućih generacija. Naravno, ove izmene i dopune su samo jedna kockica u čitavom mozaiku koji treba da se popuni, samo jedan korak u nizu koraka koji treba da uslede. Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine, kao i ova Vlada, imaće svu podršku poslaničke grupe SPS da nastavi ovim pravcem. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Branislav Blažić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, gospođo ministarka, gosti iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o tri izmene i dopune zakona, o hemikalijama, o biocidnim sredstvima i o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađenja životne sredine. To su vrlo značajni zakoni kada je u pitanju naša životna sredina, međutim, oni suštinski ništa ne menjaju postojeće zakone. Ovo je samo jedan redosled poteza koji je nastao kada je ukinuta agencija za hemikalije, kada su naknade koje su plaćene za promet hemikalija prebačene i tada je rečeno da će se uskladiti sa budžetskim sistemom i da će sistemom taksi biti obezbeđeno da za administrativni rad ministarstva, za oni koji traže i koji učestvuju u prometu hemikalija budu taksama nadoknađeni. I to nije sporno i mislim da tu ne treba mnogo trošiti vremena zato što je prirodno i normalno da to plaćaju oni koji učestvuju u prometu i koji od toga imaju određene koristi, a ne da se sve to svede na leđa građana Srbije. Ono što je suština i jasno je koliko je opasnost od hemikalija i biocidnih sredstva i akutna u smislu akutnog trovanja i hroničnog izlaganja tim sredstvima opasno i rizično po zdravlje i život građana. Skoro svakodnevno se nalazimo u prilici da vidimo koliko neodgovorno rukovanje određenim sredstvima može da bude pogubno. Pre dva dna je u ataru Srpske Crnje nađeno nekoliko srndaća koji su otrovani, lisica i fazana. Otrovani su neodgovornim trovanjem glodara od strane nekih građana. Da ne govorim koliko je hronično izlaganje određenim hemijskim materijama opasno po zdravlje i život, kada pogledamo da smo mi narod koji najkraće živi u Evropi. Poseban problem kao zemlja u razvoju imamo danas, što je stravičan pritisak na zemlje u razvoju, da se proizvodnja i promet hemikalija i opasnih sredstava u tim državama i odvija. Zemlje bogate razvijenog sveta su prešla na alternativne supstance koje su manje štetne i manje škodljive i prebacuju sada i traže nova tržišta u zemljama u razvoju. To se sve odigrava vrlo teško zato što zakonska regulativa u tim zemljama nije naročito razvijena, s jedne strane, a s druge strane i svest građana za opasnost od hemikalija i biocidnih sredstava nije na tom nivou na kom bi trebala da bude. Zbog toga je tu sada nastao veliki problem u tim zemljama, a to se očigledno vidi i kod nas, s obzirom da je ekološka svest kod nas još uvek na nekom nivou koji nije adekvatan i ne zadovoljava. Nadam se da ćemo u narednom periodu gledati da izbegnemo to da samo 4% građana Srbije životnu sredinu oseća kao prioritet svog življenja, dok je 70% građana EU životnu sredinu vidi kao prioritet svog življenja. Tu vidimo koliko smo mi daleko od toga i vidimo koliko ćemo mi u našem mentalitetu morati da menjamo kako bi obezbedili za buduće generacije neko normalno stanje i normalno pravo na zdravu životnu sredinu. Ovde je bilo puno priča o Agenciji za hemikalije, kao da Agencija bez nje ne može i kao da ako ona ne postoji da mi nećemo znati da uredimo problem kada su u pitanju hemikalije i biocidna sredstva. Mogu da kažem da posle čuvene promene i revolucije koja je nastala kada je došlo do toga da najviše javna potrošnja i ljudi elite iz javne potrošnje, koja je preuzela vlast da komanduje državom, zaboravila na proizvodnju i zaboravila na privredu i zaboravila na poljoprivredu i kada je došlo do eksplozije javne potrošnje u ovoj zemlji, kada se počelo stvarati ogroman broj agencija, da ih danas imamo 160, više nego čitava EU, kada su počele da se pune sve moguće kancelarije i lokalne samouprave i ministarstva i javna preduzeća i kada se sve to slomilo na leđa onako krhke privrede koja je zatečena, s jedne strane kroz privatizaciju koja je uništila bukvalnu svu proizvodnju, a da se privatni sektor nije mogao razmahnuti, nije imao snage da iznese to, desilo nam se da se kičma proizvodna slomila i da smo došli u situaciju u kojoj se danas nalazimo, da jednostavno naša privreda nije u stanju da iznese tako preglomaznu administraciju, birokratiju. Prema tome, uzor, što je EU sa svojom administracijom bila, da mi to treba da prepišemo, EU to može, ona ima privredu koja može tu glomaznu administraciju da nosi, a mi to nemamo. Prema tome, ukidanje i plakanje za nekom agencijom uopšte nije društveno odgovorno. Po meni, ja bih sve agencije ukinuo i ne bih ostavio ni jednu dok jednog dana ovo društvo ne stane na noge, dok se privreda ne razmahne, dok ne možemo sami da to finansiramo. Ovako imamo situaciju da nam se sada skida 10% od plate, možda će se skinuti još 20%. Mnogo je proizvodnih radnika ostalo bez posla, mnogo je malih firmi i srednjih zatvoreno zato što nisu mogli da plaćaju namete ovoj državi da bi mogle da se finansiraju agencije ove i slične i administracija koja je pojela samu sebe. Prema tome, nemojte da kukamo za agencijama. Ovde je bila priča i o fondu. Ako ćete fond koji je bio onakav kakav je bio, da on i dalje finansira životnu sredinu, onda mogu da kažem da u periodu od 2008. do 2012. godine fond nije finansirao životnu sredinu. Dvadesetpet miliona evra je otišlo na neke više korumpiraške poslove u smislu „očistimo Srbiju“, gde se kroz flajere, majice, novine, finansirale razno-razne kampanje i marketinški potezi, a daleko od toga da se reši i jedan vitalan problem kada je u pitanju životna sredina Srbije. Znači, nemojte da tražimo to i da razgovaramo o nečemu što je više otišlo na para ekološke stvari nego na nešto značajno kada su u pitanju problemi u životnoj sredini. Naš problem je svakako i otvaranje poglavlja 27. Neko će reći da ćemo mi vrlo lako zatvoriti poglavlje 27 u odnosu na druga poglavlja i da je to lakše. Međutim, ja mislim da smo u velikoj zabludi. Najteže će nam biti da zatvorimo poglavlje 27. Najteže će nam biti da ispunimo uslove koje EU od nas traži kada je u pitanju životna sredina. Implementacija životne sredine u druge sektorske politike u smislu održivog razvoja je „conditio sine qua non.“ ulaska u EU. Mi toga moramo biti potpuno svesni. Priču o tome kako ćemo mi kroz pregovore sa njima nešto se dogovoriti, verujte, to nema veze. Nikakve pregovore mi ne možemo voditi. Radi se o tome da ono što se zove nekad njihov pravni poredak i ono što se zove njihova pravna regulativa u toj oblasti, a to je jedna trećina zakona EU u životnoj sredini, oni od toga neće odustati uopšte. Tu nema pregovaranja. Tu ima jednostavno ispunjavanje onih uslova i zahteva koji su pre svega u interesu našem, ali nešto što je vezano i što je uslov ulaska u EU. Zato bi bilo pametno da se dozovemo malo više pameti kada je u pitanju naša organizacija i pristup tome. Mi moramo i možemo jedino napraviti rokove. Mi možemo napraviti prioritete i možemo videti i uskladiti ono što nam ne valja, a što možemo da popravljamo i to što pre. Vrlo malo je stvari koje će nam eventualno dozvoliti da odložimo i tu moramo biti oprezni, jer može lako da nam se dogodi da zbog toga produžimo vreme ulaska u EU. Ono što je još bitno reći to je taj inspekcijski nadzor. Do sada je bio predlog da se formira neko zajedničko telo koje će zajedno kontrolisati hemikalije i iz Ministarstva životne sredine i iz zdravstva, sanitarna inspekcija i tržišna inspekcija. To se u praksi pokazalo kao vrlo loše. Danas su precizirane nadležnosti svake inspekcije i mislim da će to svakako dati malo bolje rezultate, ali ipak je trebalo u tim stvarima definisati ko je nosilac praćenja i ko je nosilac kontrole kada je u pitanju hemikalija ili kada su u pitanju biocidna sredstva. Ono sa čim ću završiti, ovi zakoni i svi naredni koji će doći i sve ono u čega ćemo sutra verovati i raditi i što želimo da ostavimo nekim budućim generacijama usko su povezani sa našim finansijskim mogućnostima. Mnogo se govori o nekih 10 milijardi evra koje su nam potrebne da ispunimo sve ove zahteve koji će se pred nas staviti. Da li je baš sve tako? Znate, jednu stvar da vam kažem, kada je u pitanju životna sredina i kada su u pitanju investicije u životnu sredinu i kada je u pitanju odnos Evrope prema nama kada je u pitanju životna sredina, mislim da te pare nisu toliko potrebne. Nigde lakše nećemo dovesti investitora nego kada je u pitanju investicija u životnu sredinu. Nigde lakše nećemo obezbediti da oni ulože nešto kod određene koncesione varijante i da se nama kasnije vrati sve to, ali da donesu i znanje i da održe taj sistem dvadeset ili već na koliko se godina naprave ugovori da bi to kasnije ostalo u ovoj zemlji i znanje i funkcionisanje i zdravlje životne sredine. Od toga se neprekidno beži, ne znam zašto, a tvrdim da na takav način možemo mnogo toga rešiti i na takav način mnogo toga smanjiti od onoga što je predviđeno da je to 10 milijardi evra. Možda ćemo napraviti taj sistem, ja se iskreno nadam, i kada je u pitanju upravljanje otpadom i kada je u pitanju prečišćavanje voda, ali bez toga teško da ćemo i ovo moći da napravimo, bez obzira na svu podršku i pomoć koju ćemo imati. Na nama je da se organizujemo, na nama je da radimo. Na nama je da shvatimo koliko je bitna životna sredina. Na nama je da tu svest popravimo i da u škole uvedemo nastavu, a i kroz neprekidan rad i na terenu i medijsku podršku, koju ovoga puta životna sredina u Srbiji, nažalost, nema dovoljno. Hvala lepo.
Gospodine Markoviću, po kom osnovu želite reč? [[Jovan Marković, s mesta: Ili replika, ili po Poslovniku, pa izaberite.]] Na čije izlaganje replika? (Jovan Marković, s mesta: Na izlaganje prethodnog govornika.) Ne može. Možete po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu Poslovnika član 107. gde se kaže da je poslanik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ja sam upravo dok je prethodni govornik govorio obratio pažnju i na vas da li ste bili potpuno prisutni u sali i da li pratite izlaganje. Pošto vidim da niste reagovali, onda sam prinuđen da ukažem na povredu Poslovnika, mada mislim da ste mi trebali dati pravo na repliku. Radi se upravo o ovom delu izlaganja gde je prethodni govornik ukazao na eventualne korupcionaške projekte i afere koje su postojale u periodu od 2008. do 2012. godine. Ja upravo od vas očekujem da i nas narodne poslanike, a i ljude koji su radili u interesu države i ovog društva u tom periodu, zaštitite. Od vas očekujem da ukažete upravo na to da ovo nije mesto gde se na ovakav način govori o tim ljudima i da upravo zbog diskusije koju sam imao i u kojoj sam naveo niz primera koji govore upravo o tome šta je sve urađeno pozitivno u tom periodu, da ukažete prethodnom govorniku na štetnost njegove diskusije. Još jednom hoću da naglasim da je upravo kroz kampanje, koje je govornik pomenuo, kao što je „Očistimo Srbiju“, u tom periodu očišćeno pet hiljada divljih deponija u Srbiji, da je uklonjeno preko 200 hiljada kubika otpada na godišnjem nivou…
Vreme.
… da su desetine, stotine i hiljade ljudi radili na ovakvim i sličnim projektima kako bismo naše zakonodavstvo i naše institucije i naše ponašanje u ovoj oblasti usmerili u dobrom pravcu.
Vreme. Zahvaljujem. Mislim da nije bilo povrede Poslovnika iz prostog razloga što smatram da nije moja obaveza da ulazim u istinitost diskusije narodnih poslanika. Vi možete da se s tim složite ili ne složite, stvar je jednostavna. Prema tome, vi znate da i po Poslovniku nije zabranjeno da poslanik govori neistinu, ali je veoma bitno na koji način to govori. Ja nisam osetio da je nešto posebno prema vama bilo uvredljivo i zato nisam ni reagovao. Ako ja vama delujem ponekad odsutno, verujte da pažljivo slušam ljude i pokušavam da sam u toku. Ja vas molim da mi to ne spočitavate, iz prostog razloga, ja sam čovek odgovoran i ne želim nikoga ovde da potcenim, niti da uvredim. Sad, da li ja u nekog gledam ili ne gledam ili sam malo na stranu pogledao, nemojte mi to zameriti. Ja ću se čak i to truditi, da ubuduće gledam direktno u govornika. Želim da ovaj dom upristojimo. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, po Poslovniku.
Član 103. Da ste dali prethodnom govorniku repliku, u stvari. On nije imao nikakav osnov za povredu Poslovnika. Jednostavno, moja diskusija je bila diskusija kao i sve druge diskusije. Govorio sam da u tom periodu nije urađeno ništa u životnoj sredini, što i nije. Čišćenje nekih divljih deponija koje se posle ponovo stvaraju, da ih danas imamo 150 hiljada, oni kažu da su nešto očistili, je samo bio primer kako ne treba raditi. Trebalo se raditi organizovano, napraviti određene regionalne deponije i rešiti problem. Prema tome,sada da ulazimo u to šta je ko radio i da dajete nekome reč da priča o tome, to nema nikakvog smisla. Činjenica je da je stanje u životnoj sredini posle njih katastrofalno. To je suština.
Gospodine Blažiću, uvažavam vas, ali morate priznati da ovo ipak nije povreda Poslovnika. To je vrsta replike, repliku na povredu Poslovnika nemate pravo. Ja sam ipak to dozvolio u određenoj meri da kažete što ste mislili. Zahvaljujem. Jedino gospodina Markovića nisam pitao – da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo? (Jovan Marković, s mesta: Da.) Dobro. Pretpostavljam da vi ne tražite. Pošto su ovlašćeni predstavnici iskoristili svoje pravo u raspravi u načelu, sada prelazimo na listu narodnih poslanika kako su prijavljeni. Prvi na listi je narodni poslanik Branka Bošnjak. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarko, uvaženi gosti iz Ministarstva, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, danas govorimo o tri zakona. To je zakon o izmenama Zakona o hemikalijama, zakon o izmenama Zakona o biocidnim proizvodima i zakon o izmenama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Svi ovi zakoni, svaki u svojoj oblasti i na svoj način regulišu brigu o životnoj sredini. Zbog toga će SDPS podržati ove zakone u danu za glasanje. Zakon o hemikalijama i Zakon o biocidnim proizvodima, oba su usvojena još 2009. godine i još tada su izrađeni u skladu sa standardima EU. To znači da su obezbeđivali maksimalnu kontrolu proizvodnje, prometa i korišćenja biocida i opasnih materija, a sve u cilju zaštite ljudskog zdravlja i životne sredine. Danas predloženim izmenama ovi zakoni se usaglašavaju sa Zakonom o budžetu. Takođe se redefinišu nadležnosti i pojačava se kontrola nad prometom, proizvodnjom tih materija. Takođe, izmena je utoliko što su dosadašnje naknade koje su ubirane od lica koja trguju ovim proizvodima preinačene u takse i te takse idu u budžet Srbije. Ranije je taj novac išao na račun Agencije za hemikalije. Više puta danas smo čuli u raspravi da je ta agencija ukinuta 2012. godine. Bilo bi vrlo važno da ta sva sredstva koja odu u budžet budu kontrolisana utoliko što bi trebalo da se namene za zaštitu životne sredine i brigu o zdravlju čoveka. Istovremeno, ovi zakoni jasno definišu i nadležnosti kontrole od strane tri inspekcije. Te nadležnosti su se do sada mešale i nisu bile precizno razgraničene. To su: sanitarna, tržišna i kontrola životne sredine. Svakako je danas od sva tri ova zakona najznačajniji zakon koji govori o izmenama kontrole zagađivanja životne sredine. Ono što je važno, ovim zakonom se precizira postupak dobijanja dozvole za postrojenja koja su potencijalni zagađivači životne sredine. Ovaj zakon govori prvo o postrojenjima koja se grade, o novim postrojenjima i sva novoizgrađena postrojenja moraće se graditi u skladu sa zakonom koji ovih dana donosimo. Operater može da započne probni rad, to je bilo i ranije, ali pod stalnim nadzorom komisije koja prati parametre zagađivanja. Nakon svih provera, nadležni organ izdaje integrisanu dozvolu za rad. Postrojenja koja su započela sa radom ranije, znači fabrike ili postrojenja koja već sada rade, imaju rok da pribave integrisanu dozvolu do kraja 2020. godine. Smatramo da je to jedan razuman rok da se obezbedi i njihova kontrola. Važno je da je ovim zakonom ova procedura urađena u skladu sa novodonetim Zakonom o planiranju i izgradnji. Koji je značaj ovih zakona? Prvo treba istaći – postojeći propisi se ipak delimično i usaglašavaju sa zakonodavstvom EU. Još je SFRJ svoje davne 1970. godine bila jedna od prvih zemalja koja je donela Zakon o zaštiti životne sredine. Mislim da smo bili druga zemlja i mislim da smo bili posle Kanade zemlja koja je donela Zakon o zaštiti životne sredine. Nažalost, sa primenom ovog zakona i tada, a i danas dosta slabo stajali. Kao rezultat imamo da je danas Srbija na neslavnom petom mestu među 36 evropskih zemalja po zagađenju vazduha ugljen-dioksidom. U Srbiji se godišnje emituje 3,2 tone SO2 po glavi stanovnika, što predstavlja duplo više nego što emituju zemlje sličnog ekonomskog i privrednog razvoja kao što je Srbija. Kao jedna od zemalja koja je potpisala Kjoto sporazum, Srbija se obavezala na sukcesivno smanjenje emitovanja štetnih gasova koji uzrokuju efekat staklene bašte. Radi se o četiri gasa, a to su: ugljen-dioksid, metan, azot-oksid i sumpor heksafluorid. Povećanje koncentracije ovih gasova u vazduhu izaziva klimatske promene, zagađenje vazduha, globalno zagrevanje, porast nivoa mora i različite prirodne katastrofe. Da li mogu da zamolim, predsedavajući, samo malo da se poslanici utišaju, da ne bi ja mehanički pojačavala, nema potrebe za tim. Hvala vam u svakom slučaju. Hvala kolege.
Molim narodne poslanike da se utišaju.
Hvala vam. Alternativna mogućnost doprinosa programu smanjenja emisije gasova staklene bašte je trgovina karbon kreditima. Šta su to karbon krediti? Po Kjoto sporazumu sve zemlje potpisnice podeljene su u dve kategorije. Industrijski razvijene zemlje spadaju u grupu „Aneks 1“. Ove zemlje su po Kjotu sporazumu obavezne da po dogovorenoj dinamici sukcesivno smanjuju emisiju gasova staklene bašte, i to od startne pozicije, od dana potpisivanja Sporazuma, do neke 2050. godine se ta emisija smanjuje za čitavih 80%. U drugu grupu zemalja spadaju tzv. „ne aneks 1“ zemlje, a u koju spada i Srbija. To su zemlje u razvoju i one nisu ekonomski spremne da prate programe smanjenja emisije. Za ove zemlje pripremljen je program trgovine karbon kreditima. Po ovom projektu, pravna lica iz razvijenih zemalja mogu učestvovati u različitim programima smanjenja emisija štetnih gasova i realizacija energetske efikasnosti. Te investicije vrednuju se sa karbon kreditima. Svrha ovakvog poslovanja je pomoć zemljama domaćinima, zemljama u razvoju koje su „ne aneks 1“ zemlje da na finansijski povoljan način postignu doprinos održivom razvoju planete, a za ekonomski razvijene zemlje, ovo je prema Kjoto protokolu, način ispunjenja globalnog programa zaštite planete. Za zemlje domaćine uvođenje karbon kredita je svojevrstan način privlačenja stranih investicija, uvođenje savremenih tehnologija, ali i realan program za unapređenje životne sredine. Kako se u praksi mere i vrednuju ovakvi projekti, kako se trguje karbon kreditima? Zamolila bih gospođu ministarku da nam kaže da li imamo neku evidenciju, neke rezultate na realizaciji ovog programa i šta će Vlada učiniti ne bi li pospešila ove jako dobre i korisne programe. Jedan karbon kredit je vrednost smanjenja emisije jedne tone SO2. Važno je napomenuti da se ovde ne radi samo o programima direktnog smanjenja emisije štetnih gasova. Znači, ovi programi se mogu koristiti mnogo šire. Karbon krediti se mogu realizovati kroz ulaganja u obnovljive izvore energije, modernizaciju transporta, povećanje energetske efikasnosti u rudarstvu, pošumljavanje, itd. Na samom kraju, želim da kažem da će SDPS u Danu za glasanje podržati ova tri zakona, jer je prepoznala značaj donošenja ovih zakona, njihova harmonizacija sa zakonima EU, ali prepoznala je i mnogo širi društveni značaj ovih zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Poštovane građanke i građani Srbije, u ovom setu zakona imamo tri zakona koji se bave jednom oblašću koja je potpuno zapostavljena u ovoj državi. Nije jedina oblast koja je zapostavljena. Naravno, nije to krivica aktuelne ministarke, ali vrlo malo pažnje se poklanja svemu onome što se tiče zaštite životne sredine i to je posledica jedno poslovničko bahatog odnosa raznih vlasti prema raznim oblastima u ovoj državi, a posebno prema ovoj. Nova Vlada, ova od pre tri godine, u dva izdanja nije učinila nikakav poseban napredak u toj oblasti i o tome nam govori ocena stanja Odbora za spoljnu politiku Evropskog parlamenta u Predlogu rezolucije o Srbiji. Pod tačkom 38. izneto je da je na zaštiti životne sredine i klimatskih faktora premalo učinjeno sa naše strane i da tu mora da se učini više da bismo dobili prelaznu ocenu. Naravno da je potpuno sekundarno važno to šta misli Evropska komisija, Evropski parlament, Brisel, šta mi radimo. Važnije je da se zbog građana Srbije posveti veća pažnja ovoj oblasti. Od ova tri zakona poslanici Nove stranke će uslovno podržati dva i bezuslovno jedan zakon. Bezuslovno ćemo podržati Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Tu nemamo nikakve primedbe. U zakonu o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima i u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, mislimo da je propuštena šansa da se ti inače solidni tekstovi završe na valjan način. Ponovo imamo greške ili namere, svejedno, koje su potpuno besmislene, a to je to važenje zakona dan nakon donošenja, dan nakon objavljivanja u „Službenom glasniku“. To je potpuna besmislena brzina koja je inače protiv Ustava, koja se primenjuje retko i u izuzecima koji imaju opravdanje za to. Apsolutno nema nikakvog razloga da to važi za zakon koji reguliše oblast koja, jedno tri-četiri godine, nije regulisana na pravi način. Znači, imamo, i u jednom i u drugom zakonu, da važi dan nakon objavljivanja u „Službenom glasniku“. Treba da bude osam dana i dali smo taj predlog kroz naše amandmane i nadam se da ćete imati razumevanja za taj predlog. Drugo, mislimo da je rok od tri meseca za izradu i usvajanje podzakonskih akata prevelik. Ako je to oblast koja je bila nenormatizovana jako dugo, mislim da je bilo dovoljno vremena da se pripreme podzakonski akti. Predlažemo da umesto tri meseca predlog za donošenje podzakonskih akata bude 30 dana. Siguran sam da ministarstvo, državna uprava Srbije, pa i neki drugi izvori mogu da učine napor da to bude uvedeno u nekoliko nedelja i da onda stvarno kažemo da smo doneli važne zakone iz važnih oblasti sa primenom koja je adekvatno brzo urađena. Da nam je sada palo napamet da pišemo izmene zakona, za tri meseca može da se završi ceo proces. Očekujem od vas da prihvatite ove amandmane. Oni imaju najbolju nameru. Mislim da se oko toga slažemo. U tom slučaju ćemo gospodin Pavićević i ja podržati sva tri predloga zakona. Ovde se u zakonu o izmenama Zakona o biocidnim proizvodima ukida agencija, odnosno ona je već ukinuta, a poslovi te agencije se prebacuju na Ministarstvo. Mislim da je to dobro rešenje. Gospodin Pavićević i ja, Nova stranka misli da je to klasično viđenje državne uprave. Znači, to da je Ministarstvo odgovorno za nešto, a ne da se krije iza direkcija, agencija, osim u situacijama kada je neophodno da postoji neki poseban organ van ministarstva. Mislim da je mnogo poštenije i politički odgovornije, lakše za merenje uspeha i neuspeha i odgovornosti pojedinih funkcionera i organa, i to da Ministarstvo vodi te poslove, da sve službe budu deo Ministarstva i onda se jasno vidi ko je odgovoran, i pozitivno i negativno. I ako je kriv, i ako je zaslužan za nešto, da se tačno zna, da se ne krijemo iza nekih izmišljenih agencija koje praktično služe za širenje zapošljavanja. Podržavamo ove izmene. Predlažemo da prihvatite naše amandmane i mi ćemo glasati za sva tri predloga zakona.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, konačno smo mi poljoprivrednici kompletni i ja ću da podržim zakon kao što je podržao i moj prethodni kolega. Što se zakona tiče, životna sredina se u mnogome prepliće sa poljoprivredom. Poljoprivreda može pozitivno da utiče na životnu sredinu, ali zahvaljujući hemijskim preparatima, zahvaljujući pesticidima, herbicidima, hungicidima, zahvaljujući deletizaciji, zahvaljujući humigaciji, poljoprivreda može i negativno da utiče na životnu sredinu, da negativno utiče na vazduh, vodu i zemljište. Može da bude zagađivač, ali u isto vreme zahvaljujući proizvodnji biljaka poljoprivreda može da bude na određen način i pozitivna za životnu sredinu. Mi koji radimo u poljoprivredi, dakle veoma smo svesni toga da biocidne proizvode često koristimo i da bez njih ne bi bilo ozbiljne, intenzivne poljoprivredne proizvodnje. Sem preparata koji su namenjeni poljoprivrednoj proizvodnji, tu su i preparati koji su za održavanje higijene, dakle za sanitarne razne uslove itd, tako da taj zakon o biocidnim proizvodima, odnosno izmene i dopune zakona su veoma ozbiljne. Zahvaljujući tome što treba ispuniti uslove iz poglavlja 27, treba ozbiljno pristupiti i ja mislim da će nam trebati mnogo sredstava da zbrinemo veoma narušenu i veoma oštećenu životnu sredinu, onu sredinu u kojoj mi boravimo. Ono u čemu se ja ne slažem sa prethodnim govornikom, to je što nedovoljno nismo izrazili kritike prema korišćenju sredstava iz fonda koji je ovde toliko branjen od nekih drugih poslanika. Nismo dovoljno kritički govorili o Fondu za zaštitu životne sredine, o protraćenih pet i po milijardi dinara, koliko je potrošeno, a da se po pitanju životne sredine, sem marketinške, političke akcije koja se zvala – Očistimo Srbiju, ili počistimo Srbiji novac, ništa se drugo nije odigralo, sem političke kampanje koja je služila promovisanju političke stranke, političkih lidera i političara koji su u tom trenutku bili ministri zaduženi za životnu sredinu. Navešću neke primere kako su iz tih fondova za zaštitu životne sredine trošene pare. Došli su neki čudni ljudi iz Krunske 69. i onda su Fond za zaštitu životne sredine doživeli kao fond za unapređenje političke kampanje, svoje lične, a i kampanje svoje političke stranke. Iz Fonda za zaštitu životne sredine, recimo 2009. godine uplaćeno je novinama „Blic“ 47,2 miliona dinara, iz Fonda za zaštitu životne sredine, a 2011. godine 60.560.000 što ukupno čini sumu od 107,7 miliona dinara su dobile dvoje novine samo zato da bi izveštavale o aktivnosti ministra koji se starao o Fondu, odnosno utrošku para iz Fonda za životne sredine i čini mi se da je on bio, gospodin Dulić, da je bio predsednik upravnog odbora Fonda za zaštitu životne sredine i nemilice šakom i kapom je delio novac u svrhu svoje promocije i promocije svoje političke stranke. Tih 107,7 miliona je ravno 10.770 poljoprivrednih penzija, a za subvencije za uvoz polovnih akumulatora po rečima bivšeg ministra Mlađana Dinkića, ukupno je za 140 tona polovnih akumulatora i za određenu količinu starih guma potrošena 1,1 milijarda dinara ili 110.000 seljačkih penzija. Subvencija za uvoz polovnih guma i akumulatora, koje su dobijale određene firme, da bi reciklažom unapredile, pre svega, finansijsko stanje svojih vlasnika. Navešću i primer po pitanju reciklaže opasnih hemikalija. Dakle, fabrika za reciklažu polovnih akumulatora u Inđiji, napravljena na vodozahvatu, bez ikakve građevinske dozvole, sa lažnom studijom uticaja na životnu sredinu, dakle, ona je izvođena za jednu parcelu a fabrika je bez građevinske dozvole već bila sagrađena na parceli ispod koje je bio vodozahvat u Inđiji. Pokrajinska administracija je, gle čuda, na takvu fabriku koja se nalazi iznad regionalnog vodozahvata dala saglasnost, što je dovelo u opasnost preko 50.000 građana koji su živeli u Inđiji. Takođe moram da navedem i primer iz Subotice, gde je gospodin bivši ministar Oliver Dulić, koji se starao o zaštiti životne sredine i o fondu toliko hvaljenom za životnu sredinu, preko Gradske kuće za smeće prebacio 17 miliona dinara firmi čiji je vlasnik bio njegov otac Ivan Dulić, a čiji je direktor bio njegov brat Igor Dulić. Dakle, taj fond se nije proslavio. Potrošeno je preko 5,5 milijardi dinara, a da životna sredina ozbiljno nije zbirnuta, nego su zbrinuti otprilike funkcioneri političke partije kojoj je pripadao i bivši ministar zdravlja. Takođe, ovde je bilo reči i o određenim gradskim opštinama. Moram navesti primer da je na gradskoj deponiji pored Kolubare, koje se zove Grebača zakopano više stotina buradi od 2006. godine, pa na ovamo sa hemijskim otpadom koji je, navodno iz fabrike obuće, a da Obrenovac uopšte nije imao fabriku obuće. Znači, na razno-razne načine je zloupotrebljavana i životna sredina, zloupotrebljavani su zakoni, zloupotrebljavani su fondovi i ja u potpunosti podržavam ove zakone. Podržavam i kolege iz opozicije koji će podržati ovaj zakon, ali mi moramo da budemo malo kritičniji prema onima koji su proćerdali 5,5 milijardi dinara iz Fonda za zaštitu životne sredine, da bi sebi i svojima bližnjima omogućili udobniji život sa više para, a sve na štetu osiromašenih građana koje više pas nema za šta da ujede. Hvala.
Gospodine Markoviću, po kom osnovu? Povreda Poslovnika? (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Ne možete repliku, možete Poslovnik [[Jovan Marković, s mesta: Tražim repliku.]] [[Jovan Marković, s mesta: Tražim repliku.]] Molim vas, gospodine Markoviću, nemate osnova za repliku. (Balša Božović, s mesta: Kako, pa on je ovlašćeni) Nema. (Balša Božović, s mesta: Kako? Napao je Demokratsku stranku.) On je govorio o bivšim ministrima. (Balša Božović, s mesta: Pomenuo je Demokratsku stranku.) Gospodine Balša, nema potrebe da se raspravljamo. Ja ću dati gospodinu Markoviću da on, ako je došlo do povrede Poslovnika, neka izloži. Cenim i znate dobro da je moje pravo da ocenjujem da li imate pravo na repliku ili ne. Ne vidim tu razloge, zato što je gospodin Rističević navodio neke primere i ne vidim da li ste se vi u tome našli. Prema tome, izvolite, dajem pravo na povredu Poslovnika. Izvolite gospodine Markoviću. Samo se isključite pa se ponovo prijavite zbog vremena, da vas ne oštetim. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, smatram da je vrlo važno, da je izuzetno važno da razgraničimo da li mi dajete vreme za povredu Poslovnika ili za repliku? U slučaju da odbijate još jednom to moje pravo da ovde repliciram prethodnom govorniku, onda ozbiljno ugrožavate dalji tok sednice, jer ili ne pratite to što govori ili smatrate da to što govori nije važno za ovu raspravu. Dakle, prethodni govornik je sa vrlo uvredljivim tonom govorio i o ministrima, i o članovima bivše vlade, iznosio je vrlo paušalne ocene ovde, iznosio je neistinite podatke, dok su drugi ljudi u Srbiji pokušavali da reše problem životne sredine, da očiste 1000 i 1000, 100 i 100 divljih deponija, neki ljudi su lepili plakate Ratku Mladiću. Smatram da je vrlo važno da razgraničimo da li je ovde replika ili povreda Poslovnika?
Da li ste završili? I dalje insistirate na replici?
Da, insistiram na tome da kažete da li imam pravo na repliku ili pravo na povredu Poslovnika?
Molim vas, dao sam vam pravo na povredu Poslovnika i vi ste iskoristili minut i 17 sekundi. Izvolite iskoristite to svoje pravo. Imate još nepunih 30 sekundi.
Pozivam se na član 106. poštovani predsedavajući, koji govori o tome da je poslanik dužan da govori o tački dnevnog reda. U prethodnom izlaganju smo imali sve osim da govornik govori o onome što je tema i vi ste to podržali time što niste reagovali. Hoću da ukažem na to da je vrlo važan vaš stav sa te govornice da usmerite diskusiju. Znači, postojali su ljudi koji su od 2008. do 2012. godine napravili velike iskorake u ovoj oblasti, napravili velike rezultate i sada su u poziciji da trpe kritike.
Hvala.
Kontekst u kome se govori o ovoj temi je upravo poguban zbog toga što danas u ovom zakonu imate delove koji se usvajaju upravo na kritici, upravo na paušalnim ocenama i optužbama koje traje…
Hvala vam gospodine Markoviću. Vreme. Hvala vam. (Aleksandar Marković, s mesta: Poslovnik.) Malo sačekajte. Doći ćete do izražaja svi. Gospodine Markoviću, molim vas, da se mi razumemo, da li ima potrebe da ja čitam član 106. kada je u pitanju replika? Mislim da nema potrebe da čitam. Vi znate dobro da je ovim članom predviđeno kada poslanik ima na repliku, a na kraju u zadnjem članu, stavu se kaže da o tom pravu odlučuje predsedavajući. Prema tome, nisam pisao ovaj Poslovnik i smatram da, procenjujem da li neko ima pravo na repliku ili ne. Možda ja i grešim. Neću da kažem da nisam pogrešio, ali moje je ubeđenje da nemate pravo i ja to i dalje tvrdim da niste imali pravo na repliku. Što se tiče povrede Poslovnika u delu koji ste rekli, nije stvar predsedavajućeg da ocenjuje da li neki od narodnih poslanika govori istinu ili se služi neistinom. Ovde nisam za to zadužen, niti to mogu čak i da jesam. Niti sam sudija, niti sam pravnik, niti imam informacije, molim vas. Vi za ono što smatrate da je neistina, imate načina drugim metodama da to dokažete i nemojte tražiti to. Molim vas, nemojte to, kao što to važi i da ste vi rekli isto bi to bilo, da je neko drugi, ja govorim u principu tako je. Smatram, vi možete da se ne složite o metodologiji diskusije gospodina Rističevića, ali on ima takav sistem. Ja smatram da je on koristio primere i imao je za potrebu da to iskaže. To je vaš sada problem, i vas, i nas i sviju. Prema tome, smatram da nije došlo do povrede Poslovnika. Vaše je pravo da zahtevate da se u Danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika. Da ili ne? (Da.) Hvala vam. Po povredi Poslovnika je prvo Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Dakle, prekršili ste barem četiri člana Poslovnika malopre. Ja ću konkretno reklamirati član 108. koji kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine stara predsednik Narodne skupštine i u dva navrata ste bez ikakvog razloga i bez ikakve potrebe dozvolili prethodnom govorniku da nam se obraća, pri tom u tim govorima i da vređa poslanika i da govori razne neistine i uvrede. Ali, meni ono što je zasmetalo konkretno je činjenica da je uvredio i vas. Moram da na ovaj način pokušam da odbranim i vas. Rekao je da niste prisutni u jednom trenutku, a u drugom trenutku je rekao da ste poluprisutni ili tako nešto. Dakle, pa jedini koji danas na ovoj sednici nisu prisutni su upravo poslanici DS. Dakle, od njih 18, ako se ne varam, njih dvoje je u sali, dvojica, eventualno dođe treći i oni na taj način pokušavaju da stave do znanja nešto što zaista ne stoji i ne znam samo odakle im pravo da to koriste kao neku vrstu zamerke, ali zaista vas pozivam da pokušate da vodite i da održite red na ovoj današnjoj sednici za koju smatram da je jako bitna. Vrlo su važne tačke dnevnog reda i molim vas da se ako je moguće ovo više ne ponavlja. Hvala vam.
Gospodine Markoviću, ja vas molim, ne tražim i molim sve narodne poslanike da me ne brane od drugih narodnih poslanika. Ako nisam sposoban sam da se odbranim, ja sam spreman da odem sa ovog mesta. Prema tome, molim vas, nemojte me braniti. Niko od vas ne traži niko da me brani. Smatram da toliko imam mogućnosti da sam sebe odbranim. To što neko pokušava to je njegovo pravo. Ne mogu ja da sprečim gospodo nikome ovde da koristi instituciju prava povrede Poslovnika. To što se ona zloupotrebljava ili iskrivi itd. to je sada drugi problem. Ali ako neko traži pravo na povredu Poslovnika, ja po Poslovniku ne mogu to pravo da uskratim, kao što mogu da uskratim pravo na repliku. Znači, ja sam ovde jednostavno čoveku morao da dam pravo na povredu Poslovnika, ali mu nisam dao pravo na repliku. Prema tome, smatram da uopšte nisam povredio Poslovnik. Da li gospodine Markoviću želite da se izjasnimo u Danu za glasanje? (Ne.) Gospodin Balša Božović, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem predsedavajući, generale Arsenoviću. Da ne bude nikakve zabune, biću kratak. Član 104. iz prostog razloga, što sami ste rekli, vas citiram, treba da se dogovorimo o metodologiji diskusije. To ste vi rekli. Mislim pre svega da ste vi jedan veoma svetao primer u vođenju sednica na Skupštini i nemojte da idete molim vas, jer može da bude samo gore po Poslovnik Narodne skupštine. Želim da vam kažem da ne bilo s goreg kada je u pitanju uvredljivo izražavanje ili kada je u pitanju pogrešno tumačenje nečijih reči ili kada je u pitanju nešto što se odnosi i na drugu poslaničku grupu ili političku organizaciju da date nekome pravo kao ovlašćenom predstavniku naše poslaničke grupe da govori jer ono što su prethodnici izneli, ne samo gospodin Rističević nego i ovlašćeni predstavnik SPS koji kritikuje Vladu u kojoj je bio u vlasti, mislim samo da treba da dozvolimo svakome da kaže ono što ima i šta misli. Mislim da nije loše da ova debata ima za cilj istinu o onome kakva je zapravo situacija kada je u pitanju zaštita životne sredine u Srbiji, da li je bolja ili gora. To je suština današnje diskusije. Zahvaljujem.
Gospodine Balša, molim vas da me saslušate. Verujte mi, toliko bih bio srećan kada bi se rasprava odvijala u duhu konstruktivne diskusije, davanja sugestija i primedbi na postojeće zakone. Znači, to je, iskreno vam kažem, moja želja. Ne mogu na to da utičem. To je stvar svakog narodnog poslanika. Kada je reč o replici, tu učinimo jasnu situaciju. Ako je išta jasno u ovom Poslovniku, to je gde je definisano pravo na repliku. Nemate razloga da po tom osnovu reklamirate povredu Poslovnika. Da li je bila istina, laž, neistina, ne mogu, shvatite, da nije moje da ja utvrđujem da li narodni poslanik govori istinu ili ne i jednostavno priznajem da ja to nisam u stanju da odredim. Priznajem ako to nešto vama znači. Ako neko to može ovde da predsedava i da kaže bilo ko od narodnih poslanika ovde da govori da odmah kaže – vi ne govorite istinu, svaka mu čast. Mislim da takvog nema. Molim vas u tom smislu, nemam ja ovde nikakvih zlih namera, verujte mi. Mislim da nije došlo do povrede Poslovnika, pogotovo to što ste reklamirali u povredi Poslovnika nije u skladu sa Poslovniku jer ste se pozvali na član 104. koji govori o replici. Ja sam to, da kažem, prećutao. Znači, tvrdim da nije bilo povrede Poslovnika, a vaše je pravo da se izjasnite u Danu za glasanje. Hoćemo li? (Ne.) Onda ima reč narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Hvala poštovani predsedavajući. Uvažena ministarko, počeću sa jednim citatom. Citat glasi ovako – to pokazuje da smo mi nespremni, da mi nemamo ideja, da mi nemamo projekte i da mi i kada imamo novca ne znamo šta sa tim novcem - Aleksandar Vučić, Kopaonik na današnji dan. Ilustracija sposobnosti, bolje rečeno nesposobnosti ove Vlade. Dakle, premijer kaže da ste vi svi zajedno u Vladi nesposobni i kada imate novac da ne znate šta sa njim da radite, jer nemate ni projekte ni ideje. To se, ministarko, i na vas odnosi. Citat broj dva, malopre iz ove sale izgovoren iz usta ovlašćenog predstavnika Srpske napredne stranke, a čini mi se da je s ponosom izgovorio: „Danas u Srbiji postoji 150.000 deponija“. Sto pedeset hiljada deponija! On se sa tim ponosi. Tri godine ste na vlasti. Kažete da se loše radilo. Ako je gospodin Arsenović nesposoban da razluči šta je istina, a šta je neistina, ono što je sasvim jasno, da je neko bio odgovoran za neka dela, to bi sud za tri godine trebao već da je utvrdio. Na kraju krajeva, ovo nije sudnica, ovo je parlament. Zato ja želim da govorim o onome što ste vi danas dostavili narodnim poslanicima i ono što ste vi u poslednjih godinu dana u ovoj Vladi i ono što je prethodna vaša Vlada u dve godine uradila, odnosno niste ništa uradili. Možda je najveće znamenje na srpskoj životnoj sredini ostavila gospođa Mihajlović. Ovo sve danas o čemu raspravljamo jeste posledica njenog nerada i njenog zapostavljanja životne sredine. Gospođa Mihajlović, naravno i vi, gospođo ministarko, krivi ste i za zagađene vodne tokove, i za zagađeno zemljište, i za zagađeni vazduh, čija se zagađenost više čak i ne meri, jer nemate navodno para. Predsednik Vlade kaže da imate para, da ne znate samo šta sa njima da uradite. Nikad gore stanje životne sredine. To kaže nacrt izveštaja Evropskog parlamenta i to kažu svi monitorinzi koji su sprovedeni u Srbiji. Nikada gore stanje životne sredine. Skoro smo imali situaciju, ministarko, radi se o vašem ministarstvu, i poljoprivreda i ekologija, da je neki vaš službenik dao nalog da se koriste hemijske supstance za uništavanje glodara na poljima u Srbiji, koje su zabranjene. Niko posle nije mogao da demantuje to, niti je niko mogao da da izveštaj kakve će to posledice proizvesti za životnu sredinu, za zdravlje naših građana, naše dece. Niko ne može sa sigurnošću da kaže danas u Srbiji, to je moj kolega Karić govorio, kakve proizvode imamo na rafovima, kakve proizvode koriste naša deca, kakvim se igračkama igraju, kakva hemijska sredstva koriste naše domaćice u domaćinstvu, da li su ona štetna, kancerogena ili nisu itd. Nema o tome izveštaja. Ima li čega prečeg od zaštite životne sredine i zaštite zdravlja građana Srbije? Vi ste, umesto brige o zaštiti životne sredine, zeleni dinar preusmerili u budžetsku rupu bez dna. Preusmerili ste ga, ministarko, posredno i na platu Dušana Bajatovića u NIS gasu i na platu direktora u „Železnicama“ i ne znam gde. Dakle, vaš zeleni dinar, koji bi bilo potrebno da se koristi za zaštitu životne sredine, koriste vaši nesposobni, bahati direktori u javnim preduzećima, u koja ste ih mimo konkursa postavili. Neko će za to morati odgovarati. Lično vi, ministarko, i prethodna ministarka, zato što ste nenamenski koristili zeleni dinar. Dakle, dinar koji se ubira kao taksa, kao prihod za zaštitu životne sredine, on se za tu namenu ne koristi. On se koristi za namene koje sam već naveo. Zbog toga je, ministarka, loša ocena zaštite životne sredine, a katastrofalna je i loša ocena i za vaš rad. Čini mi se da se vi ekologijom nešto niste ni bavili. U stvari, ja se ne sećam uopšte da ste pričali o tome. Čini mi se da malo ljudi u zemlji i zna da uopšte mi imamo Ministarstvo koje u nazivu ima ekologiju. Vi ste tihi, povučeni i takvi ste bili i kao poslanik. Takav ministar, po svemu sudeći, ovoj vladajućoj koaliciji i treba za tu oblast koja je vrlo bitna, da ne talasa, da ne traži ono što joj pripada i da to tako prođe. Nažalost, to ostavlja posledice na zdravlje građana Srbije. Zbog toga mi ne možemo da podržimo ove zakone. Zbog toga mi ne možemo da glasamo za ove zakone, zato što su oni pre svega usklađeni sa konvencijama, odnosno sa direktivama koje su zastarele, da tako kažem, zato što ovi zakoni neće poboljšati zaštitu životne sredine. Kada dođete u Narodnu skupštinu Republike Srbije sa izveštajem šta je sa sredstvima za reciklažu, šta je sa našim reciklerima, zašto su u našim potocima i na našim njivama smetlišta ili deponije, kako kaže narodni poslanik, zašto se ta sredstva ne koriste za reciklažu, kada dođete sa predlozima kako da se ta sredstva zaista namenski koriste i kako da ekologija i zdravlje u našoj državi budu na prvom, a ne na poslednjem mestu, onda ćemo podržati vaše zakone. Ovako, došli ste u Skupštinu da biste ispunili formu, a nikakvih promena ovo životnoj sredini neće doneti. Zbog toga kažem da je ovo samo bacanje prašine u oči. Naravno, naši pregovori, rekli ste na početku, sa EU po ovom pitanju biće jako teški. Na vašu sreću, po svemu sudeći, tih pregovora neće ni biti, a na našu nesreću i nesreću građana Srbije, zato što oni dobro znaju koliko ste vi spremni za pregovore u poglavlju koji se tiče zaštite životne sredine. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Pozivam se na povredu člana 106. i člana 107. Poslovnika, imajući u vidu da je prethodni govornik grubo povredio, naročito odredbu člana 106. stav 1, koja kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi glavni pretres. Danas je nesumnjivo jasno da se ne vodi glavni pretres ni o Kopaoniku, ni o onome što je neko rekao na Kopaoniku, a naročito ne na način kako je to prethodni govornik isticao. Stoga sam smatrao da je bilo shodno da ga opomenete, a kasnije eventualno i da upotrebite druga procesna ovlašćenja shodno Poslovniku. Što se tiče člana 107. Poslovnika, koji se odnosi na poštovanje Skupštine Republike Srbije, u konkretnoj situaciji je i ono povređeno, imajući u vidu način na koji se prethodni govornik obraća ministarki. Nesumnjivo je tačno da je ministar bilo koji, pa i prisutni, ovde da bi saslušao narodne poslanike, pa čak i primio kritiku. Ali, tako je još više nesumnjivo tačno da je način obraćanja ministru i te kako potrebno prilagoditi dostojanstvu Skupštine, a pre svega građanima Republike Srbije, što od strane gospodina Veselinovića, najblaže rečeno, nije učinjeno. Zbog toga sam uveren, kao i svi narodni poslanici ovde, da je sankcija koja je predviđena Poslovnikom ovde morala da usledi, a to ste, gospodine predsedavajući, gospodine Arsiću, bili dužni da učinite. Hvala.
Zahvaljujem. U nekom delu vaše diskusije mogu da se složim sa vama u vezi reklamacije Poslovnika, ali ipak moram da priznam da u ovoj Skupštini ima 200 poslanika koji podržavaju Vladu Republike Srbije i da treba biti malo tolerantniji prema poslanicima bivšeg režima. Isto tako smatram da u ovakvom delu ovakvu opoziciju treba podstrekivati da još više ovako diskutuje. Zamolio bih i gospođu ministra da što pre dostavi taj izveštaj zagađenosti naše sredine, pogotovo od kada ona potiče. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi Poslovnika? (Ne.) Pravo na repliku ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, pridružujem se apelu kolege Neđe Jovanovića. Danas je 3. mart, za pet dana je praznik žena i verujem da živimo u društvu i da gradimo društvo u kojem će se žena poštovati u svakom danu, a ne u jednom danu. I, najmanje što mogu da očekujem i najmanje što mogu da tražim od kolege Veselinovića je izvinjenje. Ovde nismo čuli ni reč o zakonu, ni jednom od tri zakona o kojim se raspravlja. Ja sam siguran da ne zna čak da nabroji, iako sad, čitani koji su zakoni, o kojima se raspravlja, ali zna da vrši psiho-analizu ministarke Snežane. Izvinjavam vam se u ime kolege Veselinovića zato što ste to doživeli u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izvinjavam se i vašim saradnicama. Izvinjavam se i svim ženama u Narodnoj skupštini, svim ženama koje prate ovo, jer ovo što smo sada čuli, zbog ovoga što smo malopre čuli, mene je sramota što sam u istoj sali sa gospodinom Veselinovićem, i da se na taj način ophodi prema ženama. Da na taj način jednu buku u Narodnoj skupštini pravi. Čak i nešto što se opet se tiče svih nas, ali se tiče i svih domaćica koje su u našim kućama, tiče se svake žene koja je pored svakog muškarca, ne iza, nego pored, verujem da gradimo takvo društvo. Pitao bih gospodina Veselinovića koji je rekao – kakva to hemijska sredstva koriste naše domaćice. Ista ona koja smo koristili pre tri godine i pre četiri godine, nijedno novo. Pošto znam da do izvinjenja neće doći, ali bar neka sada kaže da je SDS odustala od evropskog puta i evropske politike, zato što je jedini argument koji je postavio da neće glasati za ovaj zakon i za ove zakone, i to zato što su usklađeni sa evropskim normama. Da li je to promena kursa SDS? Antievropska politika? Izađite i recite. Kažete nema projekata, a koje ste nam projekte ostavili? Da li je primer projekata, recimo, deponija Duboko u Užicu napravljen na klizištu, pa je više novca trebalo za sanaciju klizišta nego što je to potrebno za deponiju.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, replika.
Ne znam kako se gospodin Babić našao uvređen, ja sam se svo vreme obraćao ministarki. Rekao sam da posao ne obavlja kvalitetno i mnoge druge reči da je i ona prethodna ministarka, da su nesposobni, da su uništili životnu sredinu i to bi rekao nekome da je na mestu tom i da je ministar. Ova Vlada jeste nesposobna i nesposobna je pre svega njen premijer, a on nije žena. U tom smislu nikakve rodne neravnopravnosti tu nije bilo. Nikakve neravnopravnosti u smislu deljenja ministara na one koji su muškog i ženskog pola. Oni su svi podjednako nesposobni, a najnesposobniji je Aleksandar Vučić. On je na kraju i birao taj tim. On je birao na kraju i poslaničku grupu koju zastupa gospodin Babić i koji kada nema argumenata koristi teške reči i uvrede. Ne znam šta je tu uvredljivo tu ako ja kažem da su naši potoci zatrpani olupinama, zagađeni, da je vazduh zagađen, da nema očitavanja, čak ni stepena zagađenosti, da je zemljište zagađeno i da su na njivama otrovi za koje je čak i rečeno da su nedozvoljeni. Šta je tu uvredljivo? I, da li je uvek kada kažemo istinu ovoj nesposobnoj Vladi, da li je to uvredljivo, i da li je bitno ko sedi na tom mestu? Dakle, nikakve veze to nema sa polom ministarke, nikakve veze to nema čak stranačkoj pripadnosti. Ja sam rekao, tačno je da je za ovakvo mesto bio potreban ministar koji neće dizati glas. Neće tražiti svoje pare koje idu namenski za ekologiju, već će biti preusmerene za neke druge namene.
Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ukazujem na povredu Poslovnika član 106. koji se odnosi na određene kolege koji dobacuju u ovoj sali, dobacuju govornicima. Gospodine predsedavajući, ja mogu da razumem da ste vi na ciničan i vrlo uvredljiv način govorili opoziciji, ne uvažavajući ono što smo mi danas govorili i pričali, da to ima na neki način efekat i na tok ove sednice, ali nisam očekivao da ćete okrenuti glavu i da nećete svesno i namerno primećivati ovakve ispade. Znači, ovo dobacivanje nije prvi put. Ovo dobacivanje traje već nekoliko sati. Molim vas da ako hoćete objektivno i pošteno da predsedavate ovim skupom da se uključite u ove diskusije i da opomenete kolege.
Gospodine Markoviću, mogu da razumem kolege poslanike da u žaru diskusije i prekorače neke granice koje u nekom normalnoj diskusiji ne bi prešli, ali isto tako neću da dozvolim nikada više nikome da kaže da je moje vođenje sednice cinično. Zato što sam slušao kolegu i pustio sam ga da priča sedam ili osam minuta, najmanje o tački dnevnog reda, bio sam tolerantan. Isto tako sam bio tolerantan i prema poslanicima druge strane. Molim vas, da uvažavate moje poziciju da je ta tolerancija neophodna da ova skupština radi kako treba. Ako insistiramo na doslednoj primeni Poslovnika, kako vi to hoćete, sumnjam da bi kolega Veselinović ovako mogao da diskutuje. Sumnjam da bi bilo ko od vas mogao, znači, samo da dovedemo na tu priču da mora da se citira član po član zakona ili da se objašnjava. Ako želite tako, možemo i tako, ali ja mislim da uz jednu toleranciju možemo ovu sednicu da vodimo u nekom normalnom toku. Da li želite da se Skupština u danu izjasnimo? (Jovan Marković, s mesta: Da.) Izvolite, ponovo povreda Poslovnika. Ne razumem samo kako mogu samo ponovo da povredim Poslovnik?
Gospodine predsedavajući, ukazujem na povredu Poslovnika član 104. koji ste upravo uradili, u prvom stavu gde se ukazuje da pogrešno protumačeno izlaganje govornika može dovesti do povrede Poslovnika. Nisam u svom obraćanju nijednom jedinom rečju rekao da vi cinično vodite sednicu nego sam upravo skrenuo pažnju na vaš ciničan komentar koji je bio vezan za opoziciju i rad opozicije. Znači, nije mi bila namera da vaše ukupno delovanje mene, ne samo na ovoj skupštini, nego na bilo kojoj Skupštini dovedem u pitanje, to i ne mislim, ali mislim da niste ni bili svesni koliko ste cinično i uvredljivo govorili o opoziciji na ovoj Skupštini. Hvala.
Sada ste upravo, da kažem i gore stvari rekli. Evo, ja ću još jedom da budem tolerantan. Želim da opoziciji objasnim svoje ponašanje. Želim da opozicija bude dobra. Želim da što više kritikuje Vladu, nemam ništa protiv toga. Opozicija ima svoje argumente. Predstavnici većine imaju svoje argumente. Kroz jednu dobru i osnovanu kritiku koje na žalost nema u ovoj skupštini, Vlada će da radi još bolje, mora da radi još bolje, da ne bi izlazila sa lošim zakonskim predlozima preda Narodnu skupštinu. Da li želite da se Skupština i ovoj povredi Poslovnika izjasni? (Jovan Marković, s mesta: Da.) Da, dobro. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. U ime svih narodnih poslanika ovde, pa čak i opozicije, apelujem da se konačno ova sednica vrati u normalne tokove i da vaša tolerancija ipak bude nešto manjeg stepena nego što jeste, jer će zahvaljujući vašoj toleranciji predstavnici opozicije na način kako to danas čine, od ove skupštine napraviti nešto što Skupština ne zaslužuje i ugroziti dostojanstvo Skupštine u najgrubljem smislu reči. Upravo je sada gospodin Marković zloupotrebio proces ovlašćenja iz Poslovnika i vama koristeći odredbu Poslovnika, replicirao što je apsolutno ne dozvoljeno. Osim toga poslanik Veselinović, pravi recidiv i postaje recedivista kada su u pitanju povrede Poslovnika. Ukoliko na takve povrede ne reagujete onda dolazimo u situaciju da tok ove sednice Skupštine neće biti onakav kakav građani Republike Srbije, a oni zaslužuju da ovu Skupštinu vide zaista kako to nešto, kao što je rekao neko od poslanika upravo opozicije, bude svetilište političkog života. Hvala vam.
Gospodine Jovanoviću, ako bih bio manje tolerantan, vi biste već dobili opomenu, zato što niste ni spomenuli član Poslovnika za koji smatrate da je povređen, to ste dužni pre svog izlaganja, ne sada. (Neđo Jovanović, sa mesta: Član 106.) Takođe ste iskoristili isto priliku da kroz povredu Poslovnika replicirate i gospodinu Veselinoviću i gospodinu Markoviću. Da li želite da se Skupština u Danu za glasanje izjasni? (Ne) Hvala. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić.
Znao sam da do izvinjenja neće doći. Umesto izvinjenja, ne meni, izvinjenja ženama, još bahatije sa još više mržnje, sa još više političke zlobe su se ponovile optužbe. Ja preklinjem gospodina Veselinovića da pronađe to zrno, te tragove džentlmenstva u sebi i kada sledeći put pomisli na gospođu Snežanu Bogosavljević, na gospođu Mihajlović, na ostale koleginice koje nisu iz njegove poslaničke grupe, evo spreman sam da otrpim svaku ružnu reč, svaku mržnju koju uputi. Uputite meni, reč neću reći, neću se žaliti, preklinjem vas, ostavite žene na miru, dajte da motivišemo što veći broj žena da se bavi politikom, da i sutra i u budućnosti imamo veći broj žena i u parlamentu i u Vladi i svuda. Nemojte to da radite, kao Boga vas molim. Jedno su reči, a drugo su dokazi. Iza svake reči, mislim da, ne samo u sudnici, već i svuda bi trebalo da stoje dokazi. Iza reči gospodina Veselinovića ne stoje dokazi. Stoji čista politička mržnja. Ništa ne valja. Potoci zagađeni samo zadnje tri godine, vazduh zagađen. Ne, živeli smo u oazama, ali zadnje tri godine, to je katastrofa, ali podsetiću vas na izveštaj Evropske komisije, u stvari, ostale kolege, pošto vidim da Tadićev SDS je odustao od evropske politike i evropskog puta, pa ih to ne zanima. Po izveštaju Evropske komisije se kaže – napredak u Srbiji za 2013. godinu, gde je 225 operatera od 255 koji imaju tu obavezu, dostavilo izveštaj Nacionalnom registru izvora zagađenja. Toliko o tome da gospodin Veselinović kaže, niko više izveštaje ne podnosi. Ja neću koristiti ružne reči – nesposobni. Koristiću afirmativne reči.
Vreme, kolega Babiću.
Dozvolite mi samo dve rečenice, da završim, gospodine Arsiću. Sposobni bivši režim gospodina Veselinovića, gurua gospodina Tadića je bio sposoban, ali za sebe, za svoje firme, za svoje bahato bogaćenje, za svoje kumove, za svoje partijske kolege, bili su sposobni za sebe. Priznajem, mi za sebe nismo sposobni, ali smo sposobni za javne finansije i za ovu državu.
Zahvaljujem. Janko Veselinović, pravo na repliku.
Predsedavajući, stavljam vas u nezgodnu situaciju, pošto bi vi verovatno trebalo da vodite ovu sednicu i da se priča o dnevnom redu. Međutim, guru gospodin Zoran Babić, to ne dozvoljava, kako je on malopre nazvao predsednika…
On nije guru, nego je kolega Zoran Babić…
Ali je on mog predsednika stranke nazvao gurua, pa ja njega sada nazivam guru. Guru SNS stranke u Skupštini. Ja ne znam da li ga je to gospodin Bler prilikom poslednje posete Beogradu učio da na taj način oslovljava svoje političke oponente i predstavnike opozicione stranke. Ne znam, gospođa ministarka nije bila na to sastanku sa gospodinom Blerom, da li su takve instrukcije date, da se udara na rodnu osetljivost, da se priča o uvredama, o nečemu što će skrenuti temu od naše svakodnevnice, a naša svakodnevnica u vašoj oblasti jeste da su potoci zagađeni, nikad zagađeniji, da o njima niko ne vodi brigu, da vazduh jeste zagađen, da sto mernih uređaja ne radi, zato što nemate sredstava za to, da su svi drugi parametri u zaštiti životne sredine katastrofalni, kao što su naravno,i u drugim ministarstvima. Ja ne želim na ove jeftine političke smicalice, gospodina Babića, koje već i vrapci na grani poznaju, da nasedam. Jednostavno, to nije nivo poslanika SDS, mi razmatramo zakone, raspravljamo o njima i u načelu i ukazujemo suštinske primedbe. Danas smo rekli da je zaštita životne sredine na najgorem mogućem stepenu. Podneli smo amandmane pokušavajući da ispravimo ove zakone i nismo želeli da pričamo o stvarima o kojima priča gospodin Zoran Babić. Međutim, kada nema argumenata, onda je najlakše nekoga nazvati gurua, poslati uvredu i reći da je neko nekoga uvredio. Čime sam ja, gospođo ministar, vas uvredio? Time što sam govorio da je stanje u vašem ministarstvu loše? To nisu za mene uvrede.
Pravo na repliku, gospodin Zoran Babić, i završavamo krug replika.
Čudno da neko ko radi u prosveti i ko radi sa mladim ljudima ne zna šta znači guru. Ja ću prihvatiti ulogu učitelja i hvala vam na tom „guru“ jer guru, a to možete videti i u običnoj Vikipediji, da je učitelj častan čovek, poznavalac filozofije, poznavalac vere. Da li je to nešto uvredljivo? Da li je uvredljivo za gospodina Tadića da je bio guru bivšeg režima, bio predsednik države, predsednik stranke, predsednik Vlade, predsednik Skupštine, predsednik svega, predsednik života u Srbiji? I sada je to loše, sada je to uvreda? Nemojte da nešto što veoma obazrivo i termini koje veoma obazrivo koristim, nemojte na taj način da zatrpavate sve ono loše što ste izrekli i što mislite o ženama i u politici i o ženama u Srbiji uopšte. Nemojte zatrpavati, nemojte stavljati i istim aršinom gledati, jer nemoguće je tako nešto, ali je žalosno da u prosveti u Srbiji, sede ljudi, predaju, rade sa mladim ljudima, neko ko ne zna da guru je afirmativno, nešto što je dobro. Niko nigde nije rekao o nekom čoveku da je poznavalac filozofije i da ga je time uvredio. Šta je gospodin Tadić po profesiji? Koji fakultet je završio? Jel filozof,šta je? Poznavalac filozofije ili guru za vas je poniženje. Gospodine Veselinoviću, ovo je sada druga stvar zbog koje očekujemo izvinjenje. Očekujem izvinjenje za neznanje, pošto za dame niste uputili izvinjenje, ne očekujem ni da ćete uputiti izvinjenje za neznanje, ali nastavite i slažem se sa gospodinom Arsićem, da često treba pustiti za ovakve stvari kao eklatantan primer onoga kako se ne treba ponašati i ophoditi u politici i mislim da gospodin Veselinović svakim svojim trenutkom ophođenja u Narodnoj skupštini pokazuje.
Reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Zahvaljujem se. Mislila sam da ne odgovaram na diskusiju kolege Veselinovića. Pustila sam da priča ono što on misli da je pametno i da je dobro, ali ipak posle svega, moram da kažem nešto, zarad građana i zarad javnosti. Apsolutno nije tačno da je stanje u životnoj sredini tako kako ste vi naveli i nije tačno da je ova vlada odgovorna za takvo stanje. Nije tačno da, ako vi mene ne vidite, ako sam za vas neprepoznatljiva, da ja zajedno sa svojim timom ne činim maksimum koji je moguć u datim okolnostima, da ovo stanje popravim. Tačno je to da nemamo fond. Tačno je to da će ova vlada uprkos ekonomskoj krizi koja nas je snašla, prihvatiti predlog da se formira zeleni fond. Mi smo već postigli dogovor. Ja sam o tome danas pričala, zeleni fond će početi da funkcioniše od septembra meseca. Iz tog fonda, izdvojićemo sredstva za one projekte koje smo nasledili kao nezavršene projekte, kao sporne projekte. Oni su nam sada kočnica da možemo dalje da radimo, da možemo da obezbeđujemo nova sredstva iz evropskih fondova, pošto je naš domaći nacionalni fond zaista osiromašen. Radili smo mnogo. Radili smo maksimalno što smo mogli. Napravili smo plan i napravili smo program za ovih deset meseci. Stanje koje smo nasledili nije stanje od pre dve godine, stanje je od pre deset godina, a možda i više. Ja bih vas zamolila, vas zaista doživljavam kao jednog obrazovanog i odgovornog čoveka, kada ovakve ocene iznosite u javnost, zaista radi se o ozbiljnoj temi, o suviše osetljivim pitanjima. Molila bih vas da budete malo uviđajniji ne prema meni, ne prema Vladi Srbije, prema građanima, a ja vas, gospodine Veselinoviću pozivam da kada hoćete dođete u ministarstvo gde ću zajedno sa svojim saradnicima vama lično da prezentujem šta smo uradili i šta planiramo u narednom periodu, samo toliko bih vas zamolila zarad javnosti koja zaista ne zaslužuje kada se radi o ovim pitanjima da bude na ovaj način informisana i da joj samo delićem dovedete pod sumnju dobronamernost i sve ono što mi činimo, a činimo zaista maksimalno, bar kada se radi o sektoru zaštite životne sredine i sektoru poljoprivrede. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Veselinoviću, po kom osnovu tražite reč? (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku, vi ste postavili određena pitanja ministru, odgovorio je na vaša pitanja i zamolio vas je da kada budete imali vremena dođete u ministarstvo da se lično uverite u istinitost tvrdnji koje je dao ministar. Znači, replika se daje ukoliko se neki poslanik uvredljivo izrazi o drugom poslaniku ili učesniku u diskusiji, u ovom slučaju ministar, ili ako jedan od učesnika u diskusiji bude pogrešno protumačen. (Janko Veselinović, s mesta: Zašto da idem u ministarstvo kada je ministar tu?) Očigledno je gospodine Veselinoviću da vama nije stalo onda do istine, nego do debate u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer kada odete u ministarstvo i uverite se ko je u pravu, onda nema debate, nema kamera, nema mikrofona. Nastavljamo po prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević.
Ako sam dobro razumeo, mogu da pričam o temi, da li je tako? Poštovani predsedavajući, poštovana ministarka, saradnici ministra, dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku da kažem da će poslanička grupa SPS podržati sva tri predložena zakona. O tome je detaljno govorio i obrazloženje dao ovlašćeni predstavnik SPS, ja ću samo se kratko zadržati na jednom od ta tri zakona, prosto da dodam još malo u smislu podrške predloženim zakonima. Ono što želim na početku da kažem kada je uopšte u pitanju zaštita životne sredine, mislim da treba da imamo u vidu nekoliko stvari. Prvo, mi smo zemlja koja je u fazi očekivanja pregovora pristupanju EU, zemlja koja se opredelila da ispunjava standarde EU, pre svega zbog sebe, a ne zbog EU, ali tu samo da napomenem kada je u pitanju ova oblast zaštite životne sredine, prosto radi znanja da je, kažu stručnjaci, 30% propisa koje treba da uskladimo sa EU upravo se odnose na zaštitu životne sredine. Dakle jedna, kako s pravom ministarka malo pre reče, mnogo ozbiljna materija je u pitanju. Ima li šta ozbiljnije, nego kada se govori o temi koja veoma utiče na bezbednost i zdravlje ljudi? Nema ozbiljnije teme od te, zato je ova tema veoma ozbiljna. Drugo što želim da skrenem pažnju kada je u pitanju zaštita životne sredine, tu treba svi da znamo, tu su potrebna ogromna materijalna ulaganja i to je naša realnost, ono šta ima. Treće, treba da insistiramo prosto u promeni svesti kod ljudi da je ta oblast razvojna šansa ekološke investicije, da to sve kada posmatramo, onda imamo u vidu celinu zaštite životne sredine, ali ja ne mogu da se otmem utisku a da ne kažem jednu rečenicu, govorio sam o njoj i pre deset godina - odnos čoveka prema životnoj sredini pomalo mi liči na odnos čoveka prema zdravlju, ceni ga tek onda kada ga izgubi, što znači u svemu svi moramo da menjamo naš odnos prema zaštiti životne sredine. Ono što je najbitnije u propisima EU kada je ova oblast u pitanju i investiciono najzahtevnije i najkompleksnije za primenu, to je direktiva o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine i to je ono o čemu razgovaramo, jer je ta direktiva preneta u Zakon o integrisanom sprečavanju i zaštiti kontroli životne sredine još 2004. godine i najbitnija mera u okviru sprovođenja Zakona o zaštiti životne sredine koji utvrđuje mere i uslove je upravo rad na preventivnom, na sprečavanju i zato se i zove Zakon o sprečavanju i kontroli zaštite životne sredine. Zašto insistiram posebno na ovom zakonu? Iz prostog razloga što u stvari najbolji način za rešavanja problema u oblasti zaštite životne sredine je upravo kroz integrisani sistem sprečavanja i kontrole životne sredine. Najbolji način i ja sam uveren da Vlada upravo iz tog razloga je ušla u rešavanje ovog problema, kao što ni jedan ne gura pod tepih, tako i ovaj otvoreno i realno prikazuje, najvažnije pitanje je zdravlje i budućnost i sadašnjih, ali pre svega budućih generacija. Sve su to motivi, sve su to razlozi zbog čega treba da se na jedan odgovorniji način odnositi prema ovim pitanjima. Zašto mislim da je važnije pitanje sprečavanja nego, apsolutno poštujem, zagađivač treba da plaća i uvek će morati da plaća, ali mi je mnogo bitnije da sprečimo preventivno, da sprečimo i da možemo da kontrolišemo posle zagađivanja životne sredine. Šta znači integrisani sistem? To znači u stvari da svako onaj koji na bilo koji način, svako industrijsko postrojenje, bilo ko ko može da utiče, ko može da ugrozi život, zdravlje ljudi i okoline, mora da ima dozvolu, a da bi dobio dozvolu mora da ispunjava uslove, čitav niz uslova koji su potrebni za tako nešto, jer će, nabrojaću neke recimo mere zaštite vazduha, vode, zemljišta i da ne nabrajam dalje, a u pitanju su moćni industrijski giganti, veoma važni za ovu zemlju. Uzmimo ako od postojećih treba da do 2000. godine kako je predloženo, dobiju dozvolu, samo u proizvodnji energije 32, 32 objekta, metala 21, minerala 28, hemijske 12, upravljanje otpadom 8 i ostali 95. Uzmimo, ovo ministarka nije na vaš račun, bez obzira na to što ste, kako rekoše, zagadili čist vazduh, čiste potoke i sve ostalo, ovo je za period, osim ako niste bili tajni ministar pre ovih 10 meseci pa nismo znali, do 2014. od 196 zahteva za dozvolu predato je 166 a 10 datih dozvola, od toga samo tri na republičkom nivou. Šta bi onda značilo da niste predložili ovu promenu zakona danas? Promena zakona se odnosi, prvo, na nove. Zakon je rekao – oni koji su novi, ne mogu da počnu sa radom dok ne dobiju dozvolu. A postojeći imaju rok do 2015. da donesu program prilagođavanja itd. Šta, da zatvorite Tent, Železaru, Bor, Pančevo, sve ostalo? Neću da pitam zašto to nije urađeno pre 10 godina. Dakle, vaši zahtevi su na potpuno realnim osnovama da se promeni zakon u te dve ključne stvari. Jedna je da oni koji su novi mogu da nastave i posle probnog rada, pod uslovom da testiranja merenja zagađenosti životne sredine odgovaraju standardu i da to pokazuje i tehnički pregled. Nema nikakvog razloga da neko ko je završio probni rad pa predaje dozvolu prestaje sa radom, iako ispunjava kriterijume zaštite životne sredine, do onih narednih 240 dana do kada treba da dobije dozvolu. Ja smatram da je to apsolutno ispravno što ste predložili i mi tu dajemo punu podršku. Na kraju krajeva, šta znači da preduzeće ispunjava sve uslove? Jel sad treba da prekine rad posle probne dozvole, posle probnog rada, do dobijanja dozvole? Njima treba posle još više para da ponovo počnu da rade. Dakle, punu podršku dajem za to. Takođe, kada su u pitanju oni drugi, postojeći operateri, mi smo zatekli takvo stanje da je 10 dozvola dobijeno za svih 11 godina. Šta sad da radimo? Dajte da damo još jedan period, i to smatram ispravnim, jer primena ovog zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zaštite životne sredine traži velika materijalna ulaganja, a mnogo su bitne oblasti, grane koje podležu tome. Malo pre sam pomenuo i završiću sa tim, samo oblast energetike. Pred vratima Beograda imamo jedan moćan rudarsko-energetski gigant koji snabdeva Srbiju sa polovinom, mislim da se radi o 50%, struje, i Kolubara i Tent. Ali, istovremeno su oni i najveći zagađivači, i vazduha i vode i zemljišta. Tu mora da se nađe rešenje. I ta dozvola, kada je budu dobili, do 2020. godine, će u sebi sadržati uslove koje moraju da ispunjavaju da bi mogli da rade. Da ne pominjem Pančevo, Bor, Smederevo itd. Da ne govorim o industrijskom otpadu. Malo ljudi zna da su najveći procenat industrijskog otpada pepelišta, sa kojima još uvek nisu našli način kako da izađu na kraj. Ono na čemu insistiram je sledeće. Mislim da je dobro što ste u ovoj oblasti ponovo skoncentrisali stvari na jednom mestu, uveli jednu koordinaciju inspekcijskih službi i što ste izašli sa ovim realnim merama. Ono na čemu prosto očekujem i verujem u ovu Vladu, da insistira da se ovaj zakon do 2020. godine doslovno primeni. Tada ćemo obezbediti našim budućim generacijama zdrav život, zdrav vazduh, zdravu vodu i zdravo zemljište. A to je cilj oveVlade, da napravi bolju Srbiju, a to znači i zdraviju Srbiju. Mi ćemo dati punu podršku predloženim zakonima. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, uvažena gospođo Bošković Bogosavljević i poštovani gosti iz Ministarstva, imam četiri napomene koje želim pre svega ministarki, a i našim gostima iz Vlade, da saopštim povodom naše rasprave o prvoj tački dnevnog reda današnje sednice. Najpre, poštovana gospodo, mi ćemo da glasamo za usvajanje ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine i tu nemam bilo kakvu vrstu primedbi. Druga stvar, poštovana gospodo, odnosno druga napomena, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo četiri amandmana na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama i na Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o biocidnim proizvodima i ja smatram da je veoma važno i za današnju raspravu, a i za amandmansku raspravu, gospođo Bošković Bogosavljević, da nam odmah danas kažete da li prihvatate sva četiri naša amandmana, jer od vašeg stava ovde zavisiće i naš stav u danu za glasanje o ovim predlozima zakona. Evo da pokušam da vas ubedim u valjanost naših razloga za ove amandmane, a potom, naravno, i narodne poslanike u našoj Narodnoj skupštini. Vi ste predložili, gospođo Bošković Bogosavljević, da ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, kao i ovaj o biocidnim proizvodima stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, a istovremeno ste u oba predloga zakona u prethodnim članovima saopštili da podzakonski propis, dakle, jednina je, koji se donosi na osnovu ovog zakona, da će se doneti u roku od tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona. Vi ste, gospođo Bošković Bogosavljević, naravno saopštili argumentaciju zašto je neophodno da ovaj Predlog zakona, kada se usvoji, stupi na snagu narednog dana, ali je deo naše argumentacije sada ovde jedno saznanje, a vi ste to jutros i potvrdili, da je ovo polje naročito koje se tiče biocidnih proizvoda, dve i po godine na neki način neuređeno. Godina dana pripada skoro i vama, jer ste ministarka nepunih godinu dana u ovoj Vladi i sada, evo, ja kao narodni poslanik koji čita ove predloge zakona razmišljam ovako. Kako to da celu godinu dana, na primer, nije uočavana moguća šteta i sada je veoma važno da zakon stupi na snagu baš narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“, a godinu smo ovako propustili. Poštovana gospodo, veoma je važno da se držimo nekih propisa koji pišu u našim zakonima. Po pravilu, zakon treba da stupi osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ i mi se sada pozivamo ne samo na ono što piše u našem zakonu, nego i na ono što piše, na primer, unajnovijoj rezoluciji Evropskog parlamenta, koja će se usvojiti uskoro, a gde piše da ovde imamo kod nas u našoj državi neprimerenu praksu usvajanja zakona po hitnom postupku i mi smo, oslanjajući se na to da valjda to što piše u rezoluciji Evropskog parlamenta nama treba da služi kao opomena, da reagujemo na to, a ne, gospođo Bošković Bogosavljević, da praksom potvrđujemo osnovanost kritika, podneli ova četiri amandmana kojim tražimo da zakoni stupe na snagu, kao što je reč u ovom trećem zakonu, osmog dana od dana objavljivanja, a za podzakosnki propis da imamo jedan mesec. Molim vas, gospođo Bošković Bogosavljević, ako postoji bilo kakva vrsta straha ili dileme da li usvojiti amandman poslanika Nove stranke, nemojte da se plašite. Evo prošle nedelje poslanici Srpske napredne stranke, i gospodin Babić, i gospođa Tomić, i gospodin Arsić, i poslanici Socijalističke partije Srbije, evo, gospođa Vukomanović, gospodin Neđo Jovanović, svi su glasali za jedan naš amandman kojim se menja jedan zakon koji se ticao jednog člana, gospođo Bošković Bogosavljević. Molim vas, tu dilemu, ako imate, da je stavite u stranu i da odmah sada kažete da li prihvatate našu argumentaciju i sva četiri amandmana. Imao sam treću napomenu, primedbe oko jezika, na primer. Neka je praksa naših ministara, a gospodin Lončar je, na primer, tu šampion, pa i gospođa Mihajlović i drugi ministri, a i vi, da se ne čita predlog zakona u toj finalnoj verziji pre nego što dođe u Skupštinu, pa onda imamo nekakve propuste koji ostavljaju utisak neozbiljnosti i površnosti u radu. Evo, u ovom Predlogu zakona o hemikalijama na strani 17. u obrazloženju se kaže: „Odredbe ovog zakona iz Poglavlja VIII…“. Pa, to je verovatno 8. poglavlje, ali neko nije pročitao završnu. To je pretočeno.
Vreme.
Izvinite, gospodine Arsiću, samo da završim rečenicu i ako mogu tačku da stavim. Moramo da razlikujemo rimske i arapske brojeve, da znamo šta su pravopisna, gramatička pravila i da tako spremljene predloge zakona šaljemo u Skupštinu da o njima raspravljamo. Jedna napomena mi je ostala, ali nema dovoljno vremena. Evo, pet i po minuta, zaista je gospodin Arsić bio tolerantan sada. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću na jednoj diskusiji gde ste se stvarno trudili. Mogu da kažem da sam glasao za vaš amandman zato što kao narodni poslanik za mene ne postoje političke stranke kada je u pitanju državni interes i sve što pomaže državi uvek ćemo da podržimo. Takođe, apelujem na redakcionu komisiju u Vladi Republike Srbije da ne daju više argumente gospodinu Pavićeviću, da on ne mora toliko da se trudi da pronalazi slovne i pravopisne greške u nekom budućem radu. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Moram da primetim i da pohvalim razliku u komunikaciji između malopređašnjih uvreda SDS-a, gospodina Tadića i gospodina Veselinovića, i ophođenja mog kolege Pavićevića, sa mnogo više pažnje, sa mnogo više tolerantnosti, sa mnogo više kulture. Uostalom, takvu poruku bi morali da šaljemo i iz Narodne skupštine, ali i iz svih drugih organa i uopšte iz celog našeg društva. Međutim, ono što mi je zasmetalo i što bih zaista napravio veliku razliku, svako ko radi - taj i greši. Dobro je što su greške u zakonu pravopisno - zarez, tačka, podtačka, možda neki put i progutano slovo. Ali, ono što jeste i što Vlada Republike Srbije čini, da pokušava i da uspeva u tome da svaku oblast reguliše, da ono što ide na teret, ako je to teret gospodina Lončara, nisu slovne greške, već to da je Zojin zakon usvojen u Narodnoj skupštini, iako većina narodnih poslanika koji sede ispred gospodina Pavićevića nije učinila ni takav teret da dođe na sednicu kada se glasalo i da pritisne jedan taster i da glasa za Zojin zakon. To je ministarstvo, to je Vlada Republike Srbije, to su uostalom narodni poslanici SNS i naše uvažene kolege iz drugih poslaničkih grupa uradili. Da li je isto slovna greška u nekom zakonu i to da je oformljen Fond za lečenje dece od posebnih bolesti van granica naše zemlje? Nemojmo stavljati znak jednakosti tamo gde mu nije mesto. Ja znam jer sam bio u opoziciji koliko je ponekad teško kritikovati nešto što ne može da se kritikuje, ali kada je reč…
Vreme, kolega Babiću.
… ali, kada je reč i o Zojinom zakonu i o Fondu za lečenje dece u inostranstvu, kada je reč i o ovim zakonima koji su danas u skupštinskoj proceduri, jako je teško naći grešku koja je direktno vezana za ovaj zakon.
Zahvaljujem. Kolega Pavićeviću, želite replika? Čovek vas pohvali, a vi tražite repliku. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, uvažena gospođo Bošković Bogosavljević i uvaženi gosti iz Ministarstva, imam jednu napomenu za gospođu Bošković Bogosavljević i jednu napomenu za gospodina Babića i dva predloga za gospodina Babića. Prvo, gospođo Bošković Bogosavljević, molim vas da nam kažete prihvatate li naše amandmane? Ja sam objasnio o čemu se radi, čega se tiču naši amandmani. Ja mislim da je red da se odmah danas kaže da li prihvatate, gospođo Bošković Bogosavljević, ili ne. Druga stvar, što se tiče nastupa gospodina Babića, moram jednu napomenu, greške su, što se tiče ove naprednjačke vladavine u Srbiji, bile i supstantivne. Pa, kud možemo da odemo dalje od npr. gospodina Selakovića, npr? Koliko smo puta ovde morali da menjamo istu materiju oko koje je on više puta grešio? Mi smo prošle nedelje morali amandmanski da reagujemo da svi glasaju za taj amandman ovde da bismo makar jedan predlog zakona, odnosno zakon oko kojeg je gospodin Selaković pravio velike greške, doveli u neku normalu, poštovana gospodo. Druga stvar, predlažem gospodinu Babiću da u duhu jedne dobre parlamentarne prakse i demokratskih običaja uvaži argumente za ova četiri naša amandmana i da pozove sve narodne poslanike SNS da glasaju za naša četiri amandmana jer su veoma dobro argumentovana, poštovana gospodo. To je parlamentarizam. Drugi predlog za gospodina Babića, gospodine Arsiću, Evropski parlament, kao što smo jutros rekli ovde, nije samo intervenisao povodom životne sredine, gde je rekao – loše je stanje, nego je rekao da je naša država pokazala nesposobnost da interveniše povodom povrede principa akademske čestitosti. Stavite na dnevni red naš Predlog zakona o izmeni Zakona o visokom obrazovanju, da konačno usvojimo princip akademske čestitosti kao jedan od osnovnih principa našeg sistema visokog obrazovanja. Hvala.
Vreme. Da li će kolega Babić da glasa i poslanička grupa, to ne mogu da ga sprečim da se izjasni, ali ja bih prekršio Poslovnik ukoliko bi ministarka, ovlašćeni predstavnik predlagača, na sednici gde se vodi rasprava u načelu se izjašnjavala o amandmanima kada se to radi na sednici kada se rasprava vodi u pojedinostima. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Ne bih želeo da verujem da gospodin Pavićević insistira na tome da se danas izjasnimo o amandmanima zato što ne želi da u danu kada budemo raspravljali o amandmanima da ne dođe na Skupštinu i da ne zasuče rukave i da ne proba još nekim dodatnim argumentima da nas ubedi. Ne može na pola puta. Ovo je prvo poluvreme o svakom zakonu, malo u načelu, malo u pojedinostima, pa ćemo do kraja nedelje, možda i početkom naredne nedelje doći do konačnog rešenja. Samo malo strpljenja. Kada smo kod gospodina Selakovića i kod tih primedbi koje ste uputili, čini mi se da ste vi, gospodine Pavićeviću, ostali dužni Narodnoj skupštini i građanima Republike Srbije da kažete koji je to notar za kojeg ste rekli da postoji u Srbiji, da je zaradio 180.000 evra za mesec dana ili da priznate da ste izmislili. Nije to loše. Recite, ostali ste nam dužni te stvari koju ste izrekli za ovom skupštinskom govornicom. Što se tiče akademske čestitosti, mogu da polemišem o njoj sa vama, ali čini mi se da je jutros gospodin Živković o tome govorio. Ja vas molim, apelujem na vas, ako neko ima toliki kontakt sa akademijama i akademskom čestitosti to što je možda nekada bio na Akademiji na nekoj žurci ili na nekoj svirci, ili pored Akademije prošao kad je išao na neke dobre svirke koje su se nekada, a i sada se obavljaju u Klubu studenata tehnike. Tu su blizu i fakulteti koje sam obišao i koje sam pohađao. Malo se devastira sama ta tema na taj način, iako poštujem i način i priliku i sve da se politički dogovaramo i ophodimo. Što se tiče naše polemike, siguran sam da će se preliti i prihvatio sam pruženu ruku i prihvatio sam taj teniski izazov, tako da verujem da će za već nekoliko dana gospodin Pavićević biti daleko mirniji, čak i po tom pitanju.
Vreme. Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, vi to hoćete da nam kažete ko je taj notar, da li je tako? Čekam sa nestrpljenjem. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, uvažena gospođo Bošković Bogosavljević i poštovani gosti iz Ministarstva, tri napomene gospodinu Babiću, uz podsećanje da bi bilo dobro da gospođa Bošković Bogosavljević sada ovde nama kaže da li joj je prihvatljiva naša argumentacija za naša četiri amandmana povodom dva predloga zakona, jer smatram da nije neophodno da za ovakvu vrstu argumentacije čekamo dva dana da saznamo šta je odgovor. Kažite gospođo Bošković Bogosavljević, slobodno ovde, kao ministarka u Vladi Srbije, argumentacija je dobra, prihvatamo i onda ja odmah mogu sada da pređem na prvu napomenu gospodinu Babiću. Ako biste to uradili, pa čak ako ne uradite danas, nego za dva dana, na primer, ako budemo raspravljali u četvrtak o amandmanima, ja ću kao i do sada, poštovana gospodo, da dođem na sednicu Narodne skupštine. Vrlo sam mali broj sednica propustio. Sedim ovde mnogo vremena. Čitam sve predloge zakona. Spreman sam da ako gospođa Bošković Bogosavljević prihvati amandmane danas i gospodin Babić kaže – prihvatamo i mi, da u četvrtak dođem i svojih pet minuta posvetim proglašenju još jedne pobede ne samo opozicije, nego pobede demokratije u Srbiji, poštovana gospodo. Valjda to ovde treba da je nama cilj. Gospodin Selaković, druga napomena, je sam, prihvatajući veliki broj izmena predloga zakona koji se tiču notara, priznao da je pogrešio, da je imao, da tako kažem, i neke svoje notare i nije smeo da dođe ovde prošle nedelje još jednom da se suoči sa svojom greškom, poštovana gospodo, a oko akademske čestitosti, svaki narodni poslanik ovde ima pravo da saopšti svoj stav, da glasa o predlozima i kud ćete bolju situaciju, nego da imamo narodne poslanike koji u…
Vreme, kolega Pavićeviću.
…sistem visokog obrazovanja žele da unesu akademsku čestitost što nisu narodni poslanici SNS, poštovana gospodo. Hvala.
Kolega Pavićeviću, pošto stalno dolazite do onog dela koji se tiče predsedavanje i vođenje sednice, ja vas doživljavam kao legalistu i čoveka koji hoće da se procedure poštuju, tako da, ukoliko bi dozvolio ministru da se izjasni o vašim amandmanima ja bih prekršio Poslovnik, a siguran sam da vi to ne želite. Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministre Bošković, kolege iz Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, danas imamo jedan set zakona na dnevnom redu koji je nepravedno zaboravljeni i jedan set protokola, odnosno predloga ugovora, koji su takođe vezani za oblast zaštite životne sredine, vezani su i za upravljanje šumama i za oblast veterine i za održivi turizam. To su sve neke oblasti koje praktično nadolaze sa određenim zakonskim predlozima koji idu u smeru evropskih integracija. Ono što je dobro, a to je da ova tri zakonska predloga, koja imamo danas u vidu izmena i dopuna, suštinski daju mnogo veće mehanizme kontrole. Kontrole u smislu zagađenja, kontrole u smislu davanja dozvola u onom trenutku kada postrojenje počinje da radi, bez obzira što neće dobiti integrisanu dozvolu, 240 dana ima rok da bude pod nadzorom rada inspekcijskih organa i komisije koju formira Ministarstvo i time suštinski otvaramo mogućnost svim investitorima da svoj status, u krajnjem legalnim tokovima, definiše od početka svog poslovanja, bez obzira da li je on domaći investitor ili strani investitor. Sve one kritike koje su vam bile upućene, gospođo ministar, uopšte ne stoje. Što se tiče hemikalija i biocida, tu to jačanje kontrolnog mehanizma suštinski pokazuje da mi idemo u jednom pravcu o kome ćemo razgovarati u jedno dogledno vreme, a to je nov zakon o inspekcijskom nadzoru. Potreba je očito da se uskladimo sa standardima, ne samo EU, nego i razvijenih ekonomija po pitanju inspekcijskog nadzora, a to je da pokušamo da grupišemo inspekcijski nadzor na lokalnim samoupravama, za sada samo u gradovima i opštinama, a kasnije, tek kada budemo razvili ekonomiju i kapacitete u tom inspekcijskom delu funkcionisanja različitih vrsta ministarstava, onda će to biti moguće i na nivou cele Vlade. Kada pričamo o zaštiti životne sredine, ja bih danas govorila više o toj zelenoj ekonomiji koja je nama jako potrebna. Ona je u skladu sa određenim standardima i Strategijom o održivom razvoju EU do 2020. godine, koja podrazumeva da su svi ovi zakoni jedna vrsta mehanizama koji treba da otvore nova radna mesta, koji treba da primene nove tehnologije iz oblasti zaštite životne sredine, koji treba da obezbede stabilno funkcionisanje budžeta. To znači – održiva. Onoliko koliko prihodujete, toliko da trošite. Zbog toga se u svim državama govori o tom zelenom fondu i principi na kojima oni funkcionišu. Znate, prošlost Srbije pripada neodgovornim političarima koji su do 2012. godine vodili ovaj fond na jedan način koji je 2012. godine, kada vi niste bili ministar, ostao u dugu privrednim subjektima, a i nevladinim organizacijama, od sedam milijardi dinara. Od tih sedam milijardi dinara, oko dve milijarde dinara je dug reciklerima, koji je u dogledno vreme definisan i vraćen. Onaj deo finansijskih sredstava o kojem je govorio moj kolega poslanik, predsednik Odbora za poljoprivredu, gospodin Marijan Rističević, govori o tom neodgovornom trošenju naših para, svih građana Srbije, i o 46 miliona dinara za potrebe medijske kampanje, i o milijardu dinara za potrebe kampanje koja je govorila o tome da treba očistiti Srbiju, a onda pored određenih kutija radila i papirnate lepeze i za to plaćala nekome, a na kojima je trebao da piše naziv te kampanje, ali je plaćala i nekih 2-3 miliona dinara nevladinim organizacijama koje su radili studiju „Kako utiče zaštita životne sredine i zagađenje kod žena u menopauzi“. Sećam se toga kada je bivši ministar bila gospođa Mihajlović, kada je govorila, kada je čitala spisak projekata koji su plaćeni. Nemamo ništa protiv da i takve studije budu finansirane, ali Srbija nije u poziciji da može da daje pare za takve projekte. Znači, u trenutku kada ste vi imali problem sa održivošću budžeta, da li ćete isplatiti socijalna davanja, penzije, da li će radnici državnih institucija primati plate, niste u poziciji da podižete kredite i da plaćate promašene projekte. Da ne pričamo o tome da ta prošlost, ta neodgovornost pripada ljudima koji su radili potpuno neprimerene strategije, strategije u kojima predviđa Srbiji 26 komunalnih deponija, od kojih po kapacitetu jednostavno su neisplative, jer toliki broj projektovanog otpada po glavi stanovnika je bio toliko veći nego što je zaista realna suština odlaganja otpada građana Srbije. Samim tim vi ste dali mogućnost da zadužujete duplo više novca nego što je potreba, a verujte mi da su ovi 10 milijardi jedna projekcija u kojoj, ako budemo pametni, neće biti potrebe da se zadužujemo, nego će biti potrebno duplo manje para, jer će to biti jedna vrsta zajedničkog ulaganja sa svim zainteresovanim domaćim i stranim investitorima. To je ono o čemu je govorio moj kolega Blažić. Ukoliko budemo dovoljno pametni, organizovani, sa mnogo manje finansijskih sredstava moći ćemo da se nosimo sa poglavljem 27. Znate, i naše kolege u regionu nisu slavno prošle u pregovorima sa poglavljem 27. Njihov ulazak u EU danas košta za otpad 27 miliona dinara. Znači da nisu zatvorili sve divlje deponije koje su projektovane do ulaska u EU i zbog toga plaćaju određena finansijska sredstva, kao jednu vrstu taksimetra koji vam stalno kuca. Oni su sebe obavezali da treba da zatvore do sledeće godine još 16 deponija. Prema tome, na nama je da stremimo određenom cilju. Cilj kaže i projektuje, otprilike, EU sa Strategijom održivog razvoja. U toj Strategiji, pored zelene ekonomije, imamo i održivi turizam, imamo i deo koji se odnosi na očuvanje kulturne baštine. Znači, određene delatnosti koje su prateće delatnosti u odnosu na zaštitu životne sredine, a mogu mnogo toga u odnosu prihodne strane budžeta da donesu. Drugo, kada govorimo o budućnosti, onda sigurno treba da kažemo da je za ovu oblast potreban jedan konsenzus, ali ne samo konsenzus političkih stranaka, nego konsenzus svih relevantnih subjekata u društvu. To znači da je pored političkih partija potreban i nevladin sektor koji zaista aktivno učestvuje u radu Odbora za zaštitu životne sredine i uvek su dobro učestvovali. Na kraju krajeva, iz izveštaja iz Brisela, jednog i drugog skrininga, vidimo da smo zaista bili spremni da razgovaramo sa EU. Iako mnogo toga nismo uspeli da dostignemo, mi smo bili relevantan sagovornik po pitanju poglavlja 27. Nama su postavljena pitanja i davali smo odgovore, ali smo i mi postavljali pitanja na koja EU nije imala odmah odgovor, nego je sačekala da nam napiše i u dogledno vreme dostavi. To pokazuje da ipak imamo određeni nivo svesti o svemu tome. Još nešto ću vam reći, ovaj suštinski saziv do 2012. godine imao je određene sednice koje su se nazivale – zelene sednice, koje su donele preko 200 zakonskih rešenja, koje su imale preko 1500 amandmana i to se zvala jedna tzv. – zelena sednica. Mi smo otprilike sada na nekih 300 zakonskih rešenja potrebnih za poglavlje 27. Mi smo na putu, a da bi dostigli zatvaranje poglavlja 27. još 500 zakonskih i podzakonskih akata. Znači, oni treba da čine 30% ukupne zakonske regulative po svim oblastima. To znači da mi zaista idemo jednim određenim putem u kome smo svesni toga koliko ne znamo i to je veliki značaj, pre svega i ove Vlade Srbije, koja, bez obzira što stoji tamo crveno u izveštajima da jednostavno nismo dostigli određen nivo, mi nismo ni bili u mogućnosti, jer smo se dve godine bavili konsolidacijom javnih finansija, zaista imali sporazum sa MMF. Za taj sporazum smo se jako borili, izvršili ekonomske reforme, doneli određene zakone, a ta zakonska rešenja, pogotovu sada kada pričamo o Zakonu o planiranju i izgradnji, direktno vezan za zakone za zaštitu životne sredine. Zbog toga taj zakon danas nije u ovom setu zakona i to je dobro, zato što pokazuje da suštinski mnogo toga moramo da menjamo. Pre svega moramo da menjamo iz mnogo razloga, kao što vidite i naša bezbednosna politika je u regionu i u EU se menja. Vidite da se ratovi vode ne samo iz verskih pobuda, već i iz ekonomskih odnosno lakše dostupnosti energenata. Znači, energetska politika EU se menja. Formirana je tzv. energetska unija od 37 zemalja od strane Evropskog parlamenta, gde će biti i članice EU i zemlje zapadnog Balkana i Turska. Kao što vidite, koncept je primena obnovljivih izvora energije i energetske efikasnosti u toj oblasti. To je sve vezano sa zaštitom životne sredine. Ti tzv. pametni gradovi treba da se sastoje od pametnih zgrada, koje će sve ovo imati, ali imati i sistem za upravljanje otpadom, inseneracijom i to je ono na čemu ćemo mi u budućnosti morati da radimo. Ono što sam ja predložila konkretno i u Ministarstvu za evropske integracije, to je da možda oko ovakvih pitanja ne samo da se politički možemo složiti svi kao političke stranke, nego mislim da i u okviru određenih implementacija Briselskog sporazuma, kao Srbija možemo zaista u opštinama u kojima preti veliko zagađenje možemo na određeni način zaista da rešimo mnoge probleme zajednički sa svim nacionalnim manjinama, što jednostavno pokazuje da ova tema prevazilazi i granice država i regiona i sveta. Prema tome, Srbija se ovde krajnje odgovorno ponaša i ova Vlada. Normalno i vi kao resorni ministar, jednostavno imate jedan veliki resor u kome su mnogi poslanici iz opozicionih stranaka napravili jednu sumnju zbog čega se spajaju ti resori, ali upravo spajanjem ovakvih resora vama je mnogo lakše da danas, kada razgovarate o ovim zakonimaobuhvatite i veterinu i šumarstvo i održivi turizam i sve ono što praktično možete mnogo lakše da rešite na taj integrisani koncept. Zbog toga i govorimo o integrisanom upravljanju zaštitom životne sredine. Pročitaću, Agencija za zaštitu životne sredine dala da je koncentracija suspendovanih čestica koje se odnose na zagađenje koje utiče na kvalitet vazduha danas na minimalnoj vrednosti u gradu Beogradu, što pokazuje da zaista, znači ova Vlada i Agencija kao deo vašeg ministarstva suštinski radi svoj posao na najbolji mogući način. Da li je to dovoljno? Sigurno da nije. Sigurno da svi želimo da to bude mnogo bolje. Što se tiče zelenog fonda o kome toliko govorimo, sve zemlje u regionu su definisale određeni fond na način na koji su bile u mogućnosti. Neke su vezale za energetsku efikasnost, neke za deo ministarstva, neke za Agenciju za životnu sredinu. JedinoRumunija, kao i Makedonija nema fond, ali ima kolektivnog operatera. Znači, država daje određene subvencije tom operateru koji će da radi posao kompletno za nju. Ono što treba reći da je podrška našoj reciklažnoj industriji u ovo vreme, u ovakvom stanju gde su naše finansije zaista vrlo teško bile održive, zaista ispoštovala, koliko je mogla, na kraju krajeva i vratila sva ona dugovanja u kojima se našla 2012. godine. Srbija je danas na putu evropskih integracija, poglavlje 27 je pred nama. Na nama je da radimo, na nama je da se borimo. Dobro je što čujemo danas da ćemo imati budžetski fond, dobro je što će taj fond biti pod kontrolom, praktično Ministarstva finansija i pod kontrolom cele Vlade, tako da nam se greške iz prošlosti više nikada neće ponoviti. Nadam se da u budućnosti, zaista kada budete dolazili ovde više ćete dolaziti zbog zakona iz oblasti životne sredine, nego iz oblasti poljoprivrede. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, u svom današnjem izlaganju u okviru prvog zajedničkog načelnog pretresa o zakonima iz oblasti poljoprivrede i zaštiti životne sredine, govoriću o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o biocidnim proizvodima. Izmene i dopune zakona nastale su kao rezultat uočenih nedostataka u dosadašnjoj primeni zakona, tehničko-administrativnih promena, kao i finansijskih obaveza i sveopštih reformi koje Ministarstvo poljoprivrede i zaštiti životne sredine sprovodi. Upravo zbog značaja zakona a i važnosti za građane ukazaću na neke od osnovnih preduslova za upotrebu biocidnih proizvoda, pre samog izlaganja o Predlogu zakona. Pod biocidnim proizvodom smatra se svaka aktivna supstanca ili smeša koja sadrži jednu ili više aktivnih supstanci, pripremljen u obliku u kome se snabdevaju korisnici, a čija namena da hemijski ili biološki uništi, odvrati i učini bezopasnim, spreči delovanje ili kontroliše nepoželjne organizme. U nepoželjne organizme ubraja se svaki organizam čije je nepoželjno prisustvo ili štetan efekat utiče na zdravlje ljudi, njihove aktivnosti i proizvode koje koristi ili proizvode na životinje ili životnu sredinu. U skladu sa tim, vrste biocidnih proizvoda grupisane su na sledeći način, pod jedan: dezificijensi i biocidni proizvodi za opštu upotrebu; pod dva: konzervansi; pod tri: biocidni proizvodi za suzbijanje štetočina i pod četiri: ostale vrste biocidnih proizvoda. Da bi se biocidni proizvodi mogli koristiti, neophodno je da su upisani u registar hemikalija koji predstavlja bazu podataka o hemikalijama koje se nalaze u prometu na teritoriji Republike Srbije. Cilj registracije hemikalije jeste njihovo praćenje i minimizacija štetnih efekata po zdravlje ljudi i životnu sredinu. Izuzeci od upisa u registar su hemikalije koje se u finalnom obliku stavljaju na tržište kao biocidni proizvodi, sredstva za zaštitu bilja, lekovi i medicinska sredstva koja se koriste u humanoj i veterinarskoj medicini, kozmetički proizvodi, hrana, prehrambeni aditivi i arome i hrana za životinje i aditivi za tu hranu. Zakonsku obavezu za registraciju hemikalija imaju, pod jedan: proizvođač; pod dva: uvozni i pod tri: dalji korisnik, pravno lice ili preduzetnik koji hemikalije koristi za proizvodnju smeša koje se stavljaju na tržište. Biocidni proizvod se može staviti u promet ako je izdato odobrenje za stavljanje u promet ili doneto rešenje o upisu tog biocidnog proizvoda u privremenu listu za dostavljanje tehničkog dosijea i ako je klasifikovan, obeležen, upakovan i ima bezbednosni list. Izuzetak od navedenih pravila može biti samo u slučaju nepredviđene pojave štetnih organizama koji ne mogu biti suzbijeni biocidnim proizvodima za koje je doneto rešenje o upisu u privremenu listu ili izdato odobrenje. Može se izvaditi prijemna dozvola za stavljanje u promet, rok važenja privremene dozvole nije duži od 120 dana. Biocidni proizvod za koji nije izdato rešenje za upis u privremenu listu ili odobrenje može da se stavlja u promet samo radi korišćenja za naučno istraživanje i razvoj. Većina ovih propisa iz oblasti biocidnih proizvoda je implementirana ili usklađena sa propisima Evropske unije koja je ovu oblast počela regulisati još 1998. godine usvajanjem direktive o biocidnim proizvodima kojom je uspostavljanjem dvostepeni sistem odobravanja biocidnih proizvoda. Prvi stepen je procena aktivne supstance i odobravanje njenog korišćenja u određenoj vrsti biocidnog proizvoda na nivou EU, a drugi stepen procena konkretnog biocidnog proizvoda i njegova autorizacija tj. izdavanje odobrenja za stavljanje tog biocidnog proizvoda u promet na nivou zemlje članica EU. Nova uredba o biocidnim proizvodima 528 od 2012. godine usvojena je 22. maja 2012. godine, a primenjuje se od 1. septembra 2013. godine. Osnovni koncept nove uredbe je sličan kao i kod prethodne tj. svi biocidni proizvodi koji se stavljaju na tržište EU moraju biti autorizovani, a aktivne supstance sadržanog u bicidnom proizvodu moraju biti prethodno odobrene za tu vrstu biocidnog proizvoda, s tim da pored autorizacije biocidnih proizvoda na nacionalnom nivou za tržište pojedinih zemalja članica se uvodi mogućnost autorizacije za celo tržište EU, kao i druge novine u cilju poboljšanja funkcionisanja EU tržišta biocidnih proizvoda. Poštovani narodni poslanici, razlog za donošenje zakona sastoje se u potrebi za usklađivanjem Zakona o biocidnim proizvodima sa Zakonom o budžetskom sistemu i obezbeđivanje funkcionisanja budžetskog sistema. U skladu sa tim, suštinski sistemske reformske izmene odnose se na rešenja predviđena Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu po kojem se umesto ranijih naknada koje su bile prihod Agencije za hemikalije sada će biti propisane takse koje će biti prihod budžeta Republike Srbije i na usklađivanje sa Zakonom o hemikalijama, odnosno sa odlukom o prestanku važenja odluke o osnovanju Agencije za hemikalije i preuzimanje nadležnosti u oblasti upravljanja biocidnim proizvodima, najpre od strane Ministarstva energetike, razvoja, zaštitu životne sredine, a sada od strane Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine. Konkretno u članu 5. i 12. Predloga zakona utvrđeno je da se umesto nadoknada koje su bile prihod Agencije za hemikalije plaćaju i takse koje predstavljaju prihod budžeta Republike Srbije. U članu 8. Predloga zakona definisano je držanje opasnog biocidnog proizvoda u prodajnom prostoru i način obeležavanja tog prostora. U čl. 13, 14. i 15. Predloga zakona preciziran je nadzor nad primenom Zakona o biocidnim proizvodima. U čl. 16. i 17. Predloga zakona precizirano je ovlašćenje inspektora u vršenju inspekcijskih nadzora. Članom 25. Predloga zakona propisana je prelazna odredba kojom se precizira na koji način će se okončati započeti postupci čime se smanjuje pravna nezavisnost za privredne subjekte po čijim zahtevima su započeti postupci pre stupanja na snagu ovog zakona. Naglasio bih da sve predložene izmene i dopune ne odstupaju od rešenja koje postoje u evropskim propisima. Takođe, predložene izmene i dopune zakona imaće pozitivan uticaj na, pod jedan, budžet Republike Srbije koji će se od taksi direktno puniti, pod dva, na samostalnost obavljanja poslova upravljanja biocidnim proizvodima preko organizacionih oblika državne uprave bez poveravanja poslova državne uprave drugim pravnim licima, odnosno javnim agencijama i pod tri, na rad inspekcijskih službi, inspekcije u oblasti zaštite životne sredine, sanitarne, veterinarske i tržišne inspekcije u vršenju inspekcijskog nadzora. Razgraničenjem nadležnosti četiri inspekcije obezbeđuje se jasna podela nadležnosti, odnosno ovlašćenje inspektora u vršenju inspekcijskih nadzora. Inspektor za zaštitu životne sredine vrši inspekcijski nadzor nastavljanjem biocidnog proizvoda u promet, upisom biocidnog proizvoda u privremenu listu, klasifikacijom, pakovanjem, obeležavanjem i oglašavanjem biocidnog proizvoda, izradom i dostavljanjem bezbednosnog lista biocidnog proizvoda, kao i nad sprovođenjem odredaba ovog zakona koje nisu u nadležnosti sanitarnog, veterinarskog, odnosno tržišnog inspektora. Sanitarni inspektor vrši inspekcijski nadzor nad korišćenjem biocidnih proizvoda kod profesionalnih korisnika koji koriste biocidne proizvode za obavljanje registrovane delatnosti, kao i u oblastima, objektima i delatnostima koje su pod sanitarnim nadzorom, osim korišćenja biocidnih proizvoda u objektima u kojima se obavlja veterinarska delatnost u skladu sa posebnim propisima. Veterinarski inspektor vrši inspekcijski nadzor nad korišćenjem biocidnih proizvoda kod profesionalnih korisnika koji koriste biocidne proizvode za obavljanje, registrovane veterinarske delatnosti, kao i u oblastima, objektima i delatnostima koje su pod veterinarskim nadzorom. Tržišni inspektor vrši inspekcijski nadzor nad ispunjenošću uslova za držanje opasnog biocidnog u prodajnom prostoru i načinom održavanja tog prostora. Zbog svega navedenog poslanička grupa SPS će u Danu za glasanje podržati predložene zakone koji su na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović, a neka se pripremi narodna poslanica Gordana Topić.
Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko, Zakon o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama treba usvojiti jer se predloženim izmenama predviđa sledeće – usklađivanje Zakona o hemikalijama sa drugim sistematskim zakonima kojima se uređuje budžetski sistem tj. Zakonom o budžetskom sistemu, obezbeđivanje funkcionisanja budžetskog sistema i sistema ekonomskih instrumenata i obezbeđivanje finansiranja upravljanja hemikalijama. Ovim zakonom uvode se takse za najsloženije postupke koji se sprovode na osnovu Zakona o hemikalijama, a za koje ne postoji ekonomsko opravdanje da njihovo finansiranje padne na teret građana Republike Srbije. Ovim zakonom propisuje se osnov za naplatu takse za procenu opravdanosti zahteva za upotrebu hemijskog naziva, procenu podataka koje dostavlja radi sprovođenja postupka prethodnog obaveštenja ili postupka izdavanja kao i produženja dozvole za obavljanje delatnosti i prometa i dozvole za korišćenje naročito opasnih hemikalija i za procenu tehničkog dosijea osvrt na faktu, stavljanje u promet hemikalija koje izazivaju zabrinutost. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama ne dira se u suštinska rešenja data u Zakonu o hemikalijama. Predloženim izmenama i dopunama obezbeđuje se plaćanje taksi za postupke koje vodi Ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine po podnetim zahtevima u oblasti stavljanja u promet hemikalija u skladu sa evropskim propisima i praksom da troškove postupka snose pravna lica, odnosno preduzetnici koji od stavljanja hemikalija u promet imaju koristi, a ne da se naplata ovih troškova vrši u potpunosti iz budžeta Republike Srbije. U toku izrade izmena i dopuna Zakona o hemikalijama koje se predlažu, ocenjeno je da je u skladu sa evropskim propisima i evropskom praksom neophodno izdeferencirati naplatu kroz takse. Na ovaj način postiže se da se u Republici Srbiji primeni princip da onaj ko stavlja hemikalije u promet ostvaruje dobit, snosi teret administrativnog upravljanja hemikalijama. Kako Zakonom o hemikalijama nisu preuzete procedure koje se sprovode u EU, tako nije ni procedura izdavanja dozvola za strance koji izazivaju zabrinutost, odnosno smeše koje ih sadrže. Zakonom je propisana obaveza dostavljanja podataka o navedenim supstancama na osnovu kojih se vrši procena da li su preduzete sve mere za smanjenje rizika i da li se ove supstance koriste na dozvoljene načine korišćenja. Donošenje ovog zakona nije u suprotnosti sa domaćim propisima kojima se uređuje budžetski sistem niti relevantnim propisima EU, niti se njime suštinski menja politika upravljanja hemikalijama koja je definisana Zakonom o hemikalijama Republike Srbije. Uređivanje plaćanja taksi je predmet posebnog propisa Vlade Republike Srbije kojom se predviđa plaćanje taksi u skladu sa ovim zakonom. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama vrši se specifikacija plaćanja taksi u oblasti upravljanja hemikalijama i to na sledeći način – za postupanje po zahtevima za procenu opravdanosti zahteva za upotrebu hemijskog naziva, upis hemikalija u registar hemikalija, procenu podataka koje dostavlja radi sprovođenja postupka prethodnog obaveštenja i ris postupaka, izdavanja dozvole za obavljanje delatnosti prometa i dozvole za korišćenje naročito opasnih hemikalija, produženje dozvole za obavljanje delatnosti prometa i dozvole za korišćenje naročito opasnih hemikalija, kao i za procenu tehničkog dosijea o surfakantu i stavljanje u promet hemikalija koje izazivaju naročitu zabrinutost. Predlog zakona imaće uticaj na sledeće: proizvođača, uvoznika, izvoznika ili daljeg korisnika hemikalija, na taj način što će navedeni privredni subjekti po podnetim zahtevima plaćati taksu. Rad inspekcijskih službi u vršenju inspekcijskog nadzora tako što se razgraničenjem nadležnosti tri inspekcije obezbeđuje jasna podela nadležnosti, odnosno ovlašćenja inspektora u vršenju inspekcijskog nadzora. Inspektor za zaštitu životne sredine vrši inspekcijski nadzor nad klasifikacijom, pakovanjem, obeležavanjem i oglašavanjem hemikalija, sadržajem i dostavljanjem bezbedonosnog lista, obezbeđenjem savetnika za hemikalije, upisom hemikalija u registar hemikalija, stavljanjem u promet naročito opasnih hemikalija, uvozom i izvozom određenih opasnih hemikalija, kao i nad sprovođenjem odredaba ovog zakona, za koje nije nadležan sanitarni, odnosno tržišni inspektor. Sanitarni inspektor vrši inspekcijski nadzor nad primenom ograničenja i zabrane proizvodnje, stavljanja u promet i korišćenje hemikalija i proizvoda namenjenih za opštu upotrebu. Tržišni inspektor vrši inspekcijski nadzor nad ispunjenošću uslova za držanje opasnih hemikalija u prodajnom prostoru i načinu obeležavanja tog prostora. Efekti donošenja ovog zakona opravdavaju troškove njegove primene, jer se njegovim donošenjem obezbeđuje finansiranje sistema upravljanja hemikalijama, koji će se delimično finansirati iz budžeta Republike Srbije, a delimično od pravnih subjekata koji od stavljanja hemikalija u promet ostvaruju dobit propisivanjem adekvatnih taksi u skladu sa zakonom. Na ovaj način se ceo teret finansiranja sistema ne prevaljuje na sve građane Republike Srbije, već se primenjuje princip koji je u primeni i u EU. U danu za glasanje poslanička grupa Srpske napredne stranke glasaće za ovaj Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Topić, a neka se pripremi narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, gosti iz Ministarstva, koleginice i kolege narodni poslanici, u okviru svog obraćanja govoriću o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o hemikalijama, koji, zajedno sa druga dva predloga o kojima raspravljamo, smatram izuzetno važnim. O tome koliki je značaj zakona i koliko je važno da oni budu što kvalitetniji i primenjiviji govori i činjenica da Međunarodna organizacija rada, zbog velikog uticaja i negativnih posledica koje imaju hemijski akcidenti, prati statistiku pojave akcidenata i posledice. Tako, prema podacima Međunarodne organizacije rada, oko 40% akcidenata se desi u proizvodnim pogonima, 35% akcidenata se desi u transportu, a oko 25% prilikom skladištenja. U našoj zemlji su samo u poslednjih 15 godina brojni industrijski akcidentri uzrokovani neodgovornim i nedovoljno opreznim upravljanjem hemikalijama. Odgovornost će se pojačati ovim izmenama zakona tako što će se pojačati inspekcijski nadzor nad svim fazama upravljanja hemikalijama, od proizvodnje, preko skladištenja i transporta, pa do korišćenja. Naime, prema važećem zakonu nije u potpunosti razgraničena nadležnost inspekcije za zaštitu životne sredine, sanitarne inspekcije i tržišne inspekcije u vršenju inspekcijskog nadzora nad upravljanjem hemikalijama. Takođe, prema postojećem zakonskom rešenju predviđeno je da nadležna ministarstva sporazumom obrazuju zajedničko telo radi obavljanja poslova inspekcijskog nadzora. Dosadašnja praksa ovog instituta pokazala je da je isti neefikasan zbog nepostojanja jasne podele nadležnosti. Upravo će se predloženim izmenama i dopunama razgraničiti nadležnosti i obezbediti jasna podela ovlašćenja u vršenju inspekcijskog nadzora. Tako će inspektor za zaštitu životne sredine vršiti inspekcijski nadzor nad klasifikacijom pakovanjem, obeležavanjem i oglašavanjem hemikalija, sadržajem i dostavljanjem bezbednosnog lista, obezbeđivanjem savetnika za hemikalije, upisom hemikalija u registar hemikalija, stavljanje u promet naročito opasnih hemikalija i detergenata, uvozom i izvozom određenih opasnih hemikalija, kao i nad sprovođenjem odredaba ovog zakona za koje nije nadležan sanitarni, odnosno tržišni inspektor. Sanitarni inspektor će vršiti inspekcijski nadzor nad primenom ograničenja i zabrana proizvodnje, stavljanja u promet i korišćenje hemikalija i proizvoda namenjenih za opštu upotrebu, a tržišni inspektor će vršiti inspekcijski nadzor nad ispunjenošću uslova za držanje opasnih hemikalija u prodajnom prostoru i načinom obeležavanja tog prostora. Istovremeno, predloženim zakonskim rešenjem doprineće se unapređenju upravljanja javnim sredstvima i efikasnijem upravljanju hemikalijama. Suština ovih izmena odnosiće se na uvođenje taksi umesto naknada, koje će plaćati pravna lica koja se bave proizvodnjom, uvozom i prometom hemikalija. Na ovaj način se obezbeđuje kontinuitet u obezbeđivanju sistema upravljanja hemikalijama, kao i zakonski okvir za naplatu taksi za postupke koji se sprovode na osnovu ovog zakona. Obezbeđuju se i neophodni uslovi za finansiranje efikasnog vršenja poslova upravljanja hemikalijama, čime se između ostalog pravnim subjektima omogućava da troškove upravljanja hemikalijama predvide u svojim poslovnim aktivnostima. Predloženim izmenama i dopunama obezbeđuje se plaćanje taksi za postupke koje vodi Ministarstvo nadležno za zaštitu životne sredine po podnetim zahtevima u oblasti stavljanja u promet hemikalija, što je u skladu sa evropskim propisima i praksom. Na ovaj način postiže se da se i u Republici Srbiji primeni princip da onaj ko stavlja hemikalije u promet i ostvaruje dobit snosi teret administrativnog upravljanja hemikalijama, a ne da naplata ovih troškova padne na teret budžeta Republike Srbije i njenih građana. Prema zakonskim rešenjima koja su važila do izmene zakona 2012. godine, naknada za izdavanje dozvola za obavljanje delatnosti prometa naročito opasnih hemikalija uvozniku, proizvođaču, odnosno daljem korisniku, iznosila je 25.000 dinara, dok visina naknade za izdavanje dozvole za obavljanje delatnosti prometa naročito opasnih hemikalija distributeru, koji nije uvoznik, proizvođač ili dalji korisnik, iznosila je 15.000 dinara. Ove naknade su uplaćivane Agenciji za hemikalije, koja je bila regulatorno telo, a pored ostalog, zadužena je bila i za izdavanje upravnih akata u vezi sa upravljanjem hemikalijama. To nije beznačajna cifra, jer npr. u 2012. godini Agenciji za hemikalije samo po osnovu naknade za proveru podataka iz dosijea o hemikalijama, odnosno po osnovu upisa u registar hemikalija uplaćen je iznos od 79.220.000 dinara. Posle izmena Zakona o hemikalijama iz 2012. godine ostala je samo administrativna taksa budžetski prihod, a po osnovu ove takse od 480 dinara, koja se naplaćuje od 29. septembra 2012. godine, kada je ukinuta Agencija za hemikalije, iznosi oko milion dinara. Naravno, nova projekcija očekivanih prihoda po osnovu plaćanja taksi, po ovom zakonu o kome danas raspravljamo, zavisiće kako od visine taksi koje će biti propisane, tako i od toga za koje upravne postupke će biti podnošeni zahtevi i u kom broju. Sredstva naplaćena od taksi biće prihod budžeta Republike Srbije i na ovaj način se Predlog zakona o hemikalijama usklađuje sa propisima kojima se uređuje budžetski sistem. Propisivanjem taksi omogućava se uvođenje još jednog oblika javnih prihoda, odnosno plaćanja u korist budžeta Republike Srbije. Poštovani narodni poslanici, ukazala bih na to da je Zakon o hemikalijama harmonizovan sa relevantnim propisima EU u oblasti upravljanja hemikalijama, osim u delu koji se odnosi na centralizovane procedure, koje u EU sprovodi Evropska agencija za hemikalije. Jedna od ovih procedura je izdavanje dozvole za korišćenje najopasnijih supstanci autorizacijom. Ove najopasnije supstance navedene su u listi supstanci koje izazivaju zabrinutost koja je preuzeta iz EU. Dobijanje dozvole autorizacije u EU predstavlja veoma skupu i dugotrajnu administrativnu proceduru za proizvođače, uvoznike, odnosno dalje korisnike u EU, što ih podstiče da ih zamene bezbednim alternativama. Na kraju, mogu da zaključim da će izmene i dopune zakona uticati na proizvođače, uvoznike, izvoznike i dalje korisnike hemikalija koje će po podnetim zahtevima plaćati taksu. Zatim na rad inspekcijskih službi koje će biti u potpunosti usklađene na budžet Republike Srbije, čiji će prihod biti naplaćene takse, a najvažnije na zaštitu zdravlja građana i životne sredine. Zbog svega navedenog, poslanička grupa SPS u Danu za glasanje podržaće predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, gospodine Arsiću, gospođo ministarka sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovaj zakon, zapravo set zakona imaju svoja uporišta u ekspozeu predsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Aleksandra Vučića, koji ga je podneo nama narodnim poslanicima ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, 27. aprila gospodnje 2014. godine. Samo da vas podsetim, pošto neki brzo zaboravljaju, to je najsveobuhvatniji, najdetaljniji, najprecizniji ekspoze od svih prethodnih 72, od vremena prvog predsednika prote Matije Nenadovića 1805. godine do današnjeg dana. Poštovani narodni poslanici, pred nama je set zakona iz oblasti zaštite i unapređivanja čovekove okoline, ali ja ne mislim o svima da govorim, ja ću da kažem nešto vrlo kratko o Zakonu o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine. Kada su na dnevnom redu zakoni sa područja životne sredine, onda oni privlače pažnju velikog broja naših građana ali i različitih stručnjaka i naučnika iz raznih oblasti našeg života. Dobro je dame i gospodo što je došlo do izmena i dopuna ovog zakona, a one se odnose, pored ostalog, i na početak rada postrojenja koje su u obavezi da pribave integrisane dozvole u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji kojeg smo mi nedavno doneli, kako bi se na taj način osigurao kontinuitet rada postrojenja. Poštovani građani Srbije, bivša vlast bivšeg režima problemima zaštite i unapređivanja životne sredine nije prilazila sa određenom dozom ozbiljnosti kao, kako rekoše gospoda iz opozicionih poslaničkih klupa, pogotovo kada su u pitanju trošenje finansijskih sredstava koja su bila namenjena toj veoma važnoj oblasti našeg života. Evo dokaza. Prvo, jedan bivši ministar životne sredine i prostornog planiranja u bivšoj vladi, DS, a bio je i predsednik Narodna skupština Republike Srbije, citiram – platio je bilborde sa porukama „Očistimo Srbiju“ više od pola miliona eura, završen citat, DRI. Kako znate, ja kad citiram kao moji prethodnici, ne citiram napamet nego državne institucije. Drugo, taj bivši ministar životne sredine i prostornog planiranja, a bio je predsednik Narodna skupština Republike Srbije, citiram – za oglašavanje u jednom dnevnom listu platio je pola miliona eura, završen citat, DRI. Treće, taj isti ministar zaštite životne sredine i prostornog planiranja u bivšoj Vladi DS, a bio je i predsednik Narodna skupština Republike Srbije je citiram – za izradu sajta „Očistimo Srbiju“, platio 25.000 eura, završen citat, izveštaj državno revizora. Četvrto taj isti ministar zaštite životne sredine i prostornog planiranja plaćao je izdržavanje lavića na jezeru Palić, izveštaj DRI, a objavila i list Politika, 23. 9. 2012. godine na 12 stranici. Peto, i bivši ministar u bivšoj Vladi, Mlađan Dinkić je u Narodna skupština Republike Srbije, nama gospodo narodnim poslanicima na sednici od 21.9. gospodnje 2012. godine rekao, citiram – Dulić je Fondu za zaštitu životne sredine nenamenski koristio sredstva za predizbornu kampanju DS iz subvencionisanje firmi koje uvoze akumulatore i otpadne gume da bi ih reciklirale, završen citat. Tako kaže Dulićev bivši kolega u bivšoj Vladi. Dame i gospodo narodni poslanici, iza bilborda „Očistimo Srbiju“ bivši ministar DS zajedno sa svojim partnerima očistio je, poštovani građani, vaše džepove i to do tančina. Izmene ovog zakona omogućava operatorima da podnesu zahtev za pribavljanje integrisane dozvole propisane zakonom odnosno pribavljanje i kompletiranje dokumentacije uz zahtev za izdavanje integrisane dozvole. Na ovaj način obezbeđujemo nadležnim organima odgovarajući stepen dinamike rešenja po predmetnim zahtevima izdavanje integrisane dozvole, odnosno postrojenja za koje će Republika Srbija pregovarati tranzicione periode sa EU, kako rekoše moje prethodnici. Jedan od ciljeva pored ostalih izmena ovog zakona je preciziranje shodne primene Zakona o opštem upravnom postupku na pitanja pokretanja, vođenja i okončanja postupaka izdavanja integrisane dozvole koje nisu urađene ovim zakonom. Poštovani građani Srbije, nije tačno što su poslanici iz opozicionih klupa rekli da se nisu trošila nedomaćinskim sredstvima. Koliko se rasipnički ponašala DS i njen ministar životne sredine i prostornog planiranja, govori i podatak da su njegove delegacije „na pojedinim destinacijama činile 22 osobe, 2009. godine, 22 člana Dulićeve delegacije, boravilo je u Kopenhagenu, u Danskoj, 11 dana“. To je po meni rekord po brojnosti u istoriji ovog parlamenta. Sve u svemu, dame i gospodo, ovo sam rekao da bih demantovao gospodu iz opozicionih klupa, a oni znaju da ja napamet nikada ne citiram, nego da citiram državne organe, a u ovom slučaju DRI. Sve u svemu, ovaj Zakon o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, kao i ostali, jako su dobri, gospođo ministar, pa će SNS, kako rekoše koleginice i kolege, dati glas u danu za glasanje. Poštovani građani, poštovani poslanici, narodni vi iz opozicionih klupa, doduše, malo vas je, svega petoro, ali pozivam bar vas petoro da date svoj glas ovim zakonima, i šesti je ušao, evo, izvinjavam se, da date i vi svoj glas o ovim zakonima, pa ćete na taj način bar malo demonstrirati svoj doprinos modernizaciji Srbije za koju se tako zdušno zalaže predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić sa čitavom Vladom, a potpomognut sa predsednikom Republike Srbije, Tomislavom Nikolićem i većinom građana Republike Srbije. Hvala vam lepo.
Dame i gospodo narodni poslanici, dogovorite se, hoće li gospodin Stefanović ili vi? Imate na raspolaganju jedan minut.
Gospodine Arsiću, ja se javljam po replici, a gospodin Marković po povredi Poslovnika.
Ali, gospodine Stefanoviću, nisam produžio rad, tako da moramo da završimo u 18,00 sati.
U redu je, razumeo sam šta ste hteli da kažete. Mislim da vi u neku ruku ste, mada je ovo replika, vezano za DS i ne želim da odgovaram, jer čuli smo niz tabloidnih neistina, koje su iznete o stranci, ali to će nadležni organi da ispituju, što gospodin profesor Atlagić nije. Ja želim da mu čestitam što se uspešno izborio sa tekstom. Jedino bih želeo da napomenem da nije korektno predsednika Republike navesti nakon premijera Vučića.
Želite i vi reč? Po kom osnovu? Sada tražite povredu Poslovnika? Gospodine Markoviću, jedino ako kažete da sam prekršio Poslovnik kada sam dao reč gospodinu Stefanoviću. (Jovan Marković, s mesta: Imam obrazloženje, ako hoćete da me saslušate.) Ne mogu da vam stvarno tu izađem u susret. Povreda Poslovnika se odnosi neposredno kada je učinjena, znači kada prethodni govornik završi sa diskusijom. Vi ste kolegi Stefanoviću dali pravo da replicira i samim tim se odrekli da … U redu je.
Gospodine predsedavajući, mislim da ste povredili član 106. Poslovnika o radu, gde se u prvom stavu kaže da govornik mora da govori o tački dnevnog reda. Želeo sam da gospodina Atlagića obavestim da to što ste pročitali, u velikoj meri nije tačno. Bio sam, između ostalog, prisutan u toj delegaciji 2009. godine i zaista vam nepriliči da na takav način iznosite neistine u ovom parlamentu. Više puta smo danas demantovali to što ste govorili i o bivšem ministru i o ministarstvima, to što izvlačite iz konteksta mnoge izjave ili neke informacije, ne govori u prilog ovoj debati. Znači, smatram da ste trebali danas, gospodine predsedavajući, više puta kolege da opomenete i da govore o temi, a ne ono što oni proizvoljno misle da treba da govore. Hvala.
Kolega Markoviću, ovo sada što ste reklamirali kao Poslovnik, slobodno mogu da smatram da je replika. Ne vidim zašto pribegavate reklamiranju Poslovnika, ukoliko želite da replicirate. Dovoljno je bilo da zatražite repliku. Ovako, pošto je ovo zloupotreba prava da povredu Poslovnika, vreme koje ste utrošili, odbiće se od vremena koje ima vaša poslanička grupa na raspolaganju. Sada završavamo sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10,00 časova.