Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2006. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 147 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Blagica Kostić. Prema Poslovniku, iz tehničkih razloga, pauza za konsultacije do 10,30 časova. Zahvaljujem se svima na odgovornosti. [[Posle pauze - 11,15.]] Dame i gospodo narodni poslanici, posle pauze u kojoj su završene konsultacije nastavljamo rad . Konstatovali smo da današnjoj sednici ne prisustvuje narodni poslanik Blagica Kostić. Prelazimo na predlog za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku u toku sednice, saglasno članu 162. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Predsednik Vlade Vojislav Koštunica je, na osnovu člana 162. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice tačka - Predlog za izbor članova Vlade, koji je podneo Narodnoj skupštini 19. juna 2006. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da su ispunjeni uslovi da se Narodna skupština izjasni o ovom predlogu. Stavljam na glasanje ovaj predlog: Za 128, nije glasao jedan, od 129narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZBOR ČLANOVA VLADE Primili ste predlog predsednika Vlade za izbor članova Vlade: dr Ivane Dulić-Marković za potpredsednika Vlade i Gorana Živkova za ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Da li predsednik Vlade, gospodin Vojislav Koštunica, želi da obrazloži predlog? Izvolite. Reč ima predsednik Vlade, gospodin Vojislav Koštunica.
Poštovani poslanici, predlaganjem da Ivana Dulić-Marković bude potpredsednik Vlade, a Goran Živkov ministar za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu, Vladin tim se, kao što je lako uočiti, u suštini, ne menja. Podsećam na činjenicu da je ova skupština već jedanput, prilikom izbora Vlade, ukazala svoje poverenje Ivani Dulić-Marković kao ministru poljoprivrede. U skladu sa koalicionim dogovorom, predlažem za potpredsednika Vlade, pošto to mesto pripada G17 plus, Ivanu Dulić-Marković. Što se tiče Gorana Živkova i tu zapravo suštinskih promena nema. Goran Živkov je u sadašnjem Vladinom timu, da podsetim, obavljao dužnost pomoćnika ministra poljoprivrede. Ovo naglašavam zato što sve ovo ukazuje na kontinuitet dosadašnje Vladine politike i nadam se da će ovim izmenama ona biti još bolja i efikasnija. Ali, pošto se oba kandidata, za potpredsednika Vlade i ministra poljoprivrede, kreću u istom resoru, hteo bih da istaknem u nekoliko reči šta je do sada urađeno na ovom planu kada je reč o sektoru poljoprivrede. Podsetio bih na ono što je dobro poznato, da je budžet za poljoprivredu povećan za tri puta u odnosu na 2003. godinu, da je ostvareno preko 50.000 kratkoročnih i preko 3.500 dugoročnih kredita za investicije u poljoprivredi. Takođe, što je veoma važno, usvojeno je nešto što predstavlja osnovnu smernicu za razvoj poljoprivrede u godinama koje dolaze, a to je Strategija poljoprivrede. Takođe, usvojeno je nekoliko veoma važnih sistemskih zakona iz ove oblasti, četiri zakona, dok su dva u ovom trenutku u skupštinskoj proceduri. Poštovani poslanici, ovu priliku bih iskoristio da samo u nekoliko reči podsetim na ono što su prioriteti Vlade Srbije, i to prioriteti, pre svega, u ovom času. Prvi je naravno po svom značaju, po važnosti pravno sređivanje države. To znači, pored svih zakona koji su u proteklom periodu doneti, donošenje najvažnijeg od svih zakona, osnovnog zakona, a to znači ustava. Do njega se može i mora jedino doći konsenzusom svih parlamentarnih stranaka. Uveren sam, na osnovu razgovora koje smo do sada vodili, i na političkom nivou, i kada je reč o konsultacijama između eksperata, da se sada do novog ustava Srbije upravo na ovaj jedino legitiman način, saglasnošću svih parlamentarnih stranaka, može i, dodao bih ovog puta, mora doći. Nije potrebno podsećati koliko je u ovom trenutku za Srbiju taj ustav važan za pravno sređivanje države, za dokazivanje njene snage, stabilnosti svih institucija. Naravno da ima stranaka koje svoj politički program manje ili više, katkad isključivo, svode na zahtev za raspisivanje izbora i to ne retko izbora odmah, ali i ove stranke, kojima su izbori i potpuno legitimno sasvim iznad svega i pre svega, mogu da budu zadovoljne, jer onog časa kada Srbije dobije nov i odgovarajući ustav doći će do raspisivanja izbora. Pravilo je jasno, ono glasi - novi ustav i izbori. Istovremeno, da budem potpuno jasan, glasi - izbori za Skupštinu Srbije i za predsednika Republike Srbije. U dosadašnjoj politici Vlade i u svim dosadašnjim istupima u više navrata smo ukazivali na važnost evropskih integracija. Kada to kažem, hoću da budem potpuno jasan. Evropa danas, proširena, mnogo veća od 2004. nego što je bila prethodno, prolazi kroz krize, traži svoj identitet, bavi se čak i utvrđivanjem granica, definisanjem granica, ali ono što je bitno jeste da Srbija izvan Evrope, istorijski, politički, ekonomski, geografski, ne može da ostane i ne sme da ostane. U tome je smisao zalaganja i uporne politike za evropske integracije, ali ta politika, odmah da podvučem, podrazumeva partnerski odnos sa Evropom, ne bilo kakav. Ona vrsta odnosa koju druge zemlje, koje su pristupile Evropi ili su na putu da to učine, sa Evropom imaju. Srbija je stara evropska država, i kada kažem stara evropska država, onda imam na umu činjenicu da je Srbija sa obnovom svoje državnosti pre dva veka i mnogo vekova pre toga doprinosila stvaranju nečega što je evropski identitet i što su evropske vrednosti. Ako je to tako, onda i odnosi Srbije sa Evropom pogotovo moraju biti partnerski. Nema ničega od partnerskih odnosa u politici uslovljavanja. Politika uslovljavanja je i neprimerena i duboko pogrešna. Naravno da Srbija ne odlučuje kakvu će politiku voditi međunarodni faktori, ali Srbija može da odlučuje o sopstvenoj politici i da ima svoj stav, i mora da ima svoj stav prema svakoj politici uslovljavanja i pritisaka. Naravno, kada govorimo o politici uslovljavanja, što je samo lepši izraz, eufemizam za ucene, kada govorimo o politici uslovljavanja najčešće mislimo na saradnju sa Haškim tribunalom kao sredstvo te politike uslovljavanja. Jasno smo istakli da je politička odluka i politička volja Vlade Srbije, da je pre svega u interesu Srbije, da bi preživela, da bi mogla da ide napred, da okonča saradnju sa Haškim tribunalom. Ako stvar stoji tako, onda zaista ostaje nerazumljivo i neprihvatljivo da prema Srbiji bude nastavljena politika uslovljavanja. O tome sam ranije i u poslednje vreme više govorio i mislim da je to nešto što je čvrst stav Vlade Srbije. Vlada Srbije će naravno, znate svi dobro, kao i do sada najveću pažnju posvećivati Kosovu i Metohiji. Bilo bi jako loše, da se vratim na temu o politici uslovljavanja, ukoliko bi ta politika uslovljavanja uticala na buduću raspravu o budućem statusu Kosova i Metohije. Skupština Srbije je pre više od pola godine usvojila jedan veoma važan akt. To je Rezolucija za političke razgovore o budućem statusu Kosova i Metohije, usvojena 21. novembra prošle godine. U toj rezoluciji jasno su postavljene koordinate za određivanje budućeg statusa pokrajine, šta može, a šta ne može. Isto tako, Skupština je čvrsto odredila da će svako nametnuto rešenje za Kosovo biti odbačeno kao nelegitimno, kao pravno nasilje nad Srbijom. Dužan sam poslanike da obavestim da naporedo sa bečkim pregovorima o Kosovu i Metohiji teče vrlo intenzivna diplomatska aktivnost, čiji je cilj pre svega da se objasni i ojača naš položaj. Lično i preko svojih saradnika stalno sam u dodiru sa vladama zemalja članica Kontakt grupe i sa funkcionerima Ujedinjenih nacija, koji u ovom procesu pregovora o budućem statusu Kosova i Metohije utiču. Poslednji takav vrlo uspešan razgovor imao sam pre samo nekoliko dana sa ruskim predsednikom Putinom. Ova skupština može da računa da će u dogledno vreme, na posebnoj sednici, imati priliku da se izjasni o dosadašnjem i odluči o budućem toku pregovora o Kosovu i Metohiji. Nije prvi put da se Skupština o tome izjašnjavala. Skupština je ta čija će reč biti uvek poslednja kada se radi o Kosovu i Metohiji. Vlada Srbije se, ponavljam još jednom, zalaže za puno poštovanje međunarodnog prava i međunarodnog poretka. Iz svih dosadašnjih izjava, istupa mojih kao predsednika Vlade, mogli ste se i u zemlji i van zemlje u to čvrsto uveriti, i čvrsto verujem da se pravo i pravna načela moraju primenjivati univerzalno ili ih nema, i da ne može biti nikakve selekcije, nikakvih izuzetaka kada je reč o onim osnovnim pravilima na kojima počiva međunarodni pravni poredak koji garantuje stabilnost i mir u međunarodnoj zajednici, a to je teritorijalni integritet i suverenitet postojećih država. To je jednostavno alfa i omega celog međunarodnog pravnog poretka. Vlada Srbije je opredeljena za puno poštovanje Rezolucije 1244, koja garantuje suštinsku autonomiju za Kosovo i Metohiju i potvrđuje teritorijalni integritet i suverenitet Srbije nad Kosovom i Metohijom. I naravno, da dodam još nešto, kao što poštuje Rezoluciju 1244, Srbija isti odnos ima i prema drugim međunarodnim dokumentima, uključujući i Dejtonski mirovni sporazum. U skladu sa tim sporazumom pre nekoliko dana, tokom posete Banjaluci, postigli smo dogovor da se, imajući u vidu promenjene okolnosti, drugačiji državni status Srbije, pristupi promenama u sporazumu o specijalnim paralelnim odnosima između Srbije i Republike Srbije, u skladu sa Dejtonskim sporazumom. Ta mogućnost je predviđena Dejtonskim sporazumom, ta mogućnost predstavlja potvrdu Dejtonskog sporazuma, i Srbija i Republika Srpske će raditi na proširenju, unapređenju saradnje u ovim okvirima, bilo da je reč o političkoj, ekonomskoj, kulturnoj i svakoj drugoj saradnji. Dodajem, najzad, da će Vlada Republike Srbije u narednom periodu pokrenuti jedan snažan investicioni program, koji treba da nas približi ključnom cilju, a to je da se u Srbiji više i bolje radi, i da se samim tim živi bolje. Kako je izrada investicionog plana u početnoj fazi, verujem da ćemo svi na različite načine moći da raspravljamo o njemu i da njegovoj izradi i njegovoj primeni u periodu koji je ispred nas damo puni doprinos. Poštovani poslanici, iskoristio sam i ovu priliku, kada Skupštini predlažem potpredsednika Vlade i ministra poljoprivrede, da vas u najkraćim crtama, a pogotovu u ovom za zemlju vrlo važnom trenutku, podsetim na nešto što su bili prioriteti, osnovni pravci delovanja Vlade Srbije. Zato predlažem na kraju Narodnoj skupštini da Ivanu Dulić-Marković izabere za potpredsednika Vlade, a Gorana Živkova za ministra poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva. Hvala vam.
Zahvaljujem predsedniku Vlade. Podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka - jedan sat 36 minuta, Demokratska stranka Srbije - jedan sat tri minuta 36 sekundi, Demokratska stranka - 43 minuta 12 sekundi, G17 plus - 37 minuta 12 sekundi, Socijalistička partija Srbije - 26 minuta 24 sekunde, Nova Srbija i samostalni poslanici 9+9 - 20 minuta 24 sekunde, Za evropsku Srbiju, pet narodnih poslanika - 6 minuta, i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika SPO-a i tri nezavisna poslanika - po pet minuta, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 191. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Izvolite, Aleksandar Vučić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, ovde smo čuli predlog da novi potpredsednik Vlade bude Ivana Dulić-Marković i da novi ministar poljoprivrede bude Goran Živkov. U onome što je dostavljeno Narodnoj skupštini kao predlog za izbor članova Vlade ima veoma šture biografije Ivane Dulić-Marković i Gorana Živkova. Zarad javnosti samo ću delove pročitati, da je Ivana Dulić-Marković diplomirani inžinjer, Fakultet poljoprivrednih znanosti, smer voćarsko-vinogradarsko-vrtlarski Zagreb, prosečna ocena 4,22, doktor biotehničkih nauka, radno iskustvo - direktor Saveznog zavoda za biljne, životinjske i genetičke resurse i ministar poljoprivrede. I to je sve što preporučuje Ivanu Dulić-Marković za mesto potpredsednika, kasnije ću govoriti o ministru poljoprivrede. Predsednik Vlade nam je ovde u nekoliko rečenica rekao zašto bi bilo potrebno i zašto bi bilo važno da se glasa za predložene kandidate. To je zbog koalicionog sporazuma, zbog želje da Vlada nastavi da radi. Ozbiljnije argumente u prilog predloženih članova Vlade nismo čuli. Čime su se do sada istakli u svom radu, šta su to do sada učinili za Srbiju, šta su to do sada učinili za naše građane, nismo, a nismo ni mogli da čujemo. Istovremeno nije došlo do izbora drugih članova Vlade u Narodnoj skupštini Republike Srbije, verovatno zato što bi nekim političkim partijama još morala da padne popularnost ili da se obori rejting, ukoliko bi morali da glasaju za te članove Vlade, pa je onda protivustavnim i protivpravnim putem izvršen izbor njihov de facto u Vladu Srbije, poput Vuka Draškovića i Zorana Stankovića. Što se tiče Ivane Dulić-Marković, o kojoj valjda niko ništa ne sme u Srbiji da kaže, jer šta god da kaže, biće izložen najgorim mogućim pogrdama, najgoroj mogućoj kampanji, hajci i harangi, sa ponosom mogu da kažem da mi je jasno da smo danas jedina poslanička grupa u Srbiji koja će glasati protiv izbora Ivane Dulić-Marković na mesto potpredsednika Vlade Srbije. Nešto nije u redu sa mikrofonima.
Nastavite.
Hvala vam, znam da to nije do vas gospodine Mihailoviću, vi ste častan čovek. Dakle, mi nećemo glasati za Ivanu Dulić-Marković iz mnogo razloga. Podeliću ih u nekoliko grupa. Ivana Dulić-Marković je član Vlade koja građanima Srbije nije donela obećavane promene, koja građanima Srbije nije donela boljitak, a Ivana Dulić-Marković je član političke stranke koja je unazadila Srbiju kao nijedna politička stranka do danas. [[Aplauz poslanika SRS.]] Ivana Dulić-Marković je svojim političkim odnosom, podeliću to svoje izlaganje u nekoliko delova, uvek delila Srbiju, vređala Srbiju, vređala njene građane na svaki mogući način, a svojim političkim protivnicima je govorila sa najvećim nipodaštavanjem, potcenjivanjem, prezirom, pa čak i sa neverovatnom bahatošću i osionošću. Istovremeno, kada god je bilo potrebno, od toga kada dođu malinari u posetu, kada postoje problemi sa otkupnom cenom maline, pa ne znam kako ću da rešim problem, hajde pa da se javnost ražalosti, pustiću suzu. Kada me neko pita, kao što pita Švarcenegera, šta ti je bio tata, da li je bio austrijski žandar, kada pitate samo, izvinite, da li smemo da pitamo, da li ti je neko bio član MASPOK-a ili nije, nemojte to, jer će se ista scena ponoviti. Ta Ivana Dulić-Marković je govorila na sledeći način. Nismo bili lenji da izvučemo stenografske beleške. Ona kaže - zbog toga sam sigurna da će na sledećim izborima ova druga Srbija, takva i takva, da pobedi. Za poljoprivredu je važnije od dobrog semena da smo svesni da smo mi zemlja u kojoj je samo pre desetak godina bila najveća ikada zabeležena inflacija, to je vreme u kojoj kritikuje pretpostavljam svoje koalicione partnere, u kojoj su kroz piramidalnu štednju izvučene sve pare od miliona ljudi, pa i od seljaka, i stavljane u ruke nekolicine, koja je finansirala i učestvovala u nekoliko ratova, u kojoj su nicala nova groblja i jame sa novim leševima umesto voćnjaka, u kojoj su umesto bresaka hladnjačama prenošeni leševi. Nastaviću da čitam, samo ovo do sada zaslužuje komentar. Ko je prevozio leševe umesto bresaka? Ko je taj ko je prevozio leševe? Ja nisam. Siguran sam da nije niko od poslanika SRS, ni od članova SRS. Ko jeste? Ko jeste, ako jeste? Na koga je to mislila Ivana Dulić-Marković? Koga je ona to u Srbiji optužila za prevoz leševa umesto bresaka kako kaže? Ko su ti koji su prevozili leševe umesto breskvi, jer bih voleo da ti ljudi odgovaraju ako su tako nešto zaista počinili? Ko god je prevozio leševe, a da to nije radio iz određenog komunalnog preduzeća zaduženog za taj posao, taj mora da odgovara pred licem pravde. Plašim se da je Ivana Dulić-Marković ovim želela samo dodatno da optuži Srbiju, da potvrdi navode onih koji rade protiv građana Srbije, protiv ove zemlje, da je Srbija činila zločine i genocid na Kosovu i Metohiji, da se bavila i najprljavijim zločinima, a da je za to niko nije upozorio. Nije je upozorio niko ni iz Vladine većine, a nije je upozorio niko ni od stranaka koje čine Vladu, ni od onih koji je podržavaju. Ivana Dulić posle toga, kada su joj tražili izvinjenje, jer je time uvredila celokupni srpski narod i sve građane Srbije, rekla je da joj ne pada napamet da to čini jer je govorila istinu. Dobila je podršku od "Danasa", B92, i od Vlade Srbije i od Vojislava Koštunice i od mnogih drugih, pretpostavljam za ovu izjavu. Voleo bih da nam neko kaže ko su ljudi koji su prevozili nekakve leševe? Ne znam za te leševe. Slušao sam na B92, ali pošto oni sve lažu, šta god da kažu sve lažu, onda im nisam ništa verovao. Sada pitam da mi vi kažete, vi ste vlast, vi ste Vlada, da nam jasno ukažete na to, šta je to Ivana Dulić-Marković htela da kaže, na koga se to odnosi i kakav se to postupak vodi protiv takvih ljudi. Jer ako se ne vodi postupak bilo kakav protiv nekih takvih ljudi, onda Ivana Dulić-Marković mora da odgovara odmah, onda pozivam republičkog tužioca da podigne optužnicu protiv Ivane Dulić-Marković, jer je ovo najteža optužba protiv države i naroda, najteža moguća optužba protiv države i naroda. Sada prelazimo na ovaj drugi deo, šta je to Ivana Dulić-Marković činila i radila u prethodnom periodu po pitanju blagostanja srpskih poljoprivrednika, šta su to i kako napredovali srpski seljaci, srpski paori, kako ona to voli da kaže. Napredovali su neki paori iz grupe 100 P plus. Slučajno se zove plus, pretpostavljam. Tu grupu 100 P plus predvodi, sada ćete da čujete, izvesni Voja Malešev iz Kaća. Slučajno član 100 P plus, slučajno član G17 plus. On je dobio 220.000 evra, ne dinara, kupio mehanizaciju, vrši usluge i danas je glavni nosilac poslova grupe 100 P plus. Doneo sam vam, gospodine predsedniče Vlade, jedan primer kako funkcioniše Ivana Dulić-Marković. Ovo su vam originalni papiri, imamo sudsku overu, kopija verna originalu u Novoj Crnji, od tad i tad, sa sve potpisima. Dakle, reč je o ugovoru o davanju na korišćenje poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini između Vlade Republike Srbije, Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, koju zastupa Ivana Dulić-Marković, i Društva sa ograničenom odgovornošću Braća Borić iz Lukićeva, opet slučajno članovi G17 plus. Sada da čujete kakav je ugovor. Tu ćete da vidite da je cena po hektaru davane zemlje na korišćenje oko 1.230 dinara. U pitanju je 1.395 ha. Prosečna cena je između 6.000 i 8.000, pa vi izračunajte otprilike 5.000 dinara puta 1.395, koliko su samo oni između sebe novca podelili. To su milioni dinara. Tako funkcioniše Ministarstvo poljoprivrede i to je jedini način na koji radi. Gde god se održavaju izbori, pa kao što ovaj ide tamo da asfaltira, tako ide i ona da nudi te kredite. Ko god hoće da glasa za njih mora da se učlani, a onda može da razmišlja o dobijanju kredita ili dobijanju ugovora o korišćenju državnog zemljišta, ali samo na ovakav način i nikako drugačije. To je pitanje, poštovani narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, ima li smisla za takvog potpredsednika Vlade Srbije glasati? Čime će da se bavi Ivana Dulić-Marković? Šta će da radi? Na koji način će da zastupa zemlju, kao što je to do sada činila, da sve najgore govori o njoj, da sve najgore govori o svojim političkim neistomišljenicima, da ih naziva bolesnicima, fašistima? Kojim sve imenima i pri svemu tome da to naziva govorom ljubavi. Obećano je u toku prošle godine da će biti doneto, ukupno bi trebalo iz oblasti poljoprivrede da bude doneto 42 zakona. Prošle godine je trebalo 14, rečeno je u toku ove 15 zakona. Doneli smo Zakon o sadnom materijalu, o semenu, o veterinarstvu. Nismo doneli mnoge ključne zakone iz oblasti poljoprivrede, kao što su Zakon o bezbednosti hrane, Zakon o zaštiti zdravlja biljaka, Zakon o poljoprivredi. Istovremeno, Ivana Dulić kao svojevremeno stipendista „Monsanta“, kao neko ko se zalagao za to na bilo koji način da uvede u našu zemlju proizvodnju genetski modifikovane soje i na taj način za sva vremena razori šansu Srbije da se ističe u proizvodnji zdrave hrane, jasno pokazuje da joj interes Srbije i interes građana ove zemlje ni u kom slučaju nije prioritet, već ono što predstavlja privatne i partijske interese. Moram samo da vam kažem da je i danas u nauci nepoznanica kakav sve uticaj na žive organizme može imati genetski modifikovana soja. To je počelo još Saveznog ministarstva za poljoprivredu, takođe s članovima iz G17 plus, pa se nastavilo sa Ivanom Dulić-Marković. Osim što su danas već primećene ozbiljne štetne alergijske reakcije na živim životinjskih organizmima na genetski modifikovanu soju, kakav bi to uticaj moglo da ima na čovečiji organizam, to će se tek videti i tek će se ustanovljavati. U svakom slučaju nikada više niko, ni u EU niti bilo gde drugo neće moći da kupuje hranu iz Srbije pod oznakom zdrava hrana, zato što se za to izborila Ivana Dulić-Marković. Istovremeno, kako prijatelji dobijaju kredite, videli smo i da bivši ministri, samo zato što su članovi G17 plus, to mogu da dobiju. Ivana Dulić-Marković se inače vrlo oštro, suprotno onom imidžu kakav pokušava da gaji u javnosti, dakle, skromne, fine, disciplinovane i mnogo joj je teško kad god je pogledate, naprotiv sasvim suprotno se odnosi prema ljudima koji joj se suprotstave u struci. Prema nekim ljudima koji su zadužili poljoprivredu Srbije i koji znaju o poljoprivredi Srbije mnogo više od nje. Na primer, profesora Miroslava Maleševića, sadašnjeg direktora Naučnog instituta za voćarstvo i povrtarstvo u Novom Sadu, koji je pokušao da upozori Ivanu Dulić-Marković na sve štetne posledice njenog rada, šta će nam se sve dogoditi ukoliko se prihvati sve ono za šta se ona zalaže, ona je najbrutalniji način, uz podršku i pomoć obezbeđenja, verovali ili ne, Vlade Republike Srbije, dakle jednog od najvećih stručnjaka za poljoprivredu u Srbiji, izbacila iz zgrade, zato što njoj ne smete da joj se suprotstavite, zato što njoj ne sme niko ništa da kaže, zato što ne smete da saopštite da ona nije u pravu. E pa, gospodo,ona nije u pravu nizašta od onoga što je do sada činila, jer sve što je činila, činila je protiv interesa Srbije i protiv interesa grđana Srbije. Ovde imam tačno dopise kako i na koji način je zapošljavala ljude, one koji nisu završili fakultete, u Ministarstvo, kako je jedini razlog bio dolaska i dovođenja tih ljudi samo poslušnost prema njoj i prema njenom najomiljenijem pomoćniku, Goranu Živkovu, koji je uzgred bio i predsednik tenderske komisije pri prodaji "Jedinstva" u Apatinu, jedne velike i moćne firme. Njegov glas je bio odlučujući, on je presudio. Prodato je, uz otpor lokalnih čelnika, jednom od velikih beogradskih tajkuna. Izgleda da ih hoće tajkuni. Da ne pričam da je sasvim slučajno, i neću sada da govorim o tome, kako i na koji način je sve zloupotrebljavano kroz komisiju za utvrđivanje štete od elementarnih nepogoda, kako su obezbeđivana prioritetna sredstva preko organizacije FAO, kako se izvesni Dejvis žalio na nestanak finansijskih sredstava, jer sve to građane Srbije nemora mnogo da zanima. Građani Srbije danas imaju pred sobom Narodnu skupštinu Republike Srbije, koja treba da donese odluku da li je i čime se Ivana Dulić-Marković preporučila za mesto potpredsednika Vlade Republike Srbije, koji je to argument? Znam jedan argument za Ivanu Dulić-Marković, koji bi za vas možda mogao da bude dovoljan - mnogo je vole na B92 i u "Danasu", ali to za nas nije nikav argument. Naprotiv, koga hvali B92, mi znamo da taj za Srbiju ništa ne valja. [[Aplauz.]] Želeo bih da podsetim one, a pročitaću vam samo jednu izjavu od pre dva dana iz lista "Kurir", jednog od ljudi koji podržava Vladu Republike Srbije, koji kaže, on to kaže dakle, to ne bih nikada rekao, nazvao je Ivanu Dulić-Marković ološem. To nikada ne bih rekao i prosto se nadam da ti ljudi neće promeniti svoje mišljenje. Da, čitao sam, citirao sam navode iz lista "Kurir". Mogu da vam čitam navode iz lista "Novosti", iz lista "Politika", gde su isti rekli da nikada neće glasati za Ivanu Dulić-Marković. Dakle, moje je samo da pozovem narodne poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije da ne glasaju za Ivanu Dulić-Marković, da tu počnemo sa promenama, sa otporom prema onima koji Srbiju razaraju i urušavaju, koji njenu ekonomsku supstancu urušavaju iz dana u dan i da pokažemo građanima Srbije da onima koji na ovaj način misle pretpostavljam samo da kupuju vreme, jer ne verujemni da je predsednik Vlade mnogo srećan i zadovoljan zbog svega ovoga, da je vreme i za izbore i za promene, za neku novu vlast, a da ovi iz stranke iz koje dolazi Ivana Dulić-Marković dugo, dugo vremena u nekoj vlasti neće biti, jer i Narodnu skupštinu moći će da vide samo na razglednici. [[Aplauz.]] I još nešto ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Vučiću.) Znam da je vreme, završavam, gospodine predsedavajući. Pozivam vas narodni poslanici i iz još jednog razloga da glasamo protiv izbora Ivane Dulić-Marković za potpredsednika i Gorana Živkova za ministra poljoprivrede, a taj razlog je hrabrost. Zato što je danas u Srbiji hrabrost suprotstaviti se hajci i harangi koju vode preko svih režimskih medija, RTS-a, B92, "Pinka", svih drugih. A da ne pričam o "Politici", "Danasu" i ostalima. Zato što je danas hrabrost biti častan, odgovoran čovek, suprotstavljati se lopovluku, kriminalu i korupciji, a znam i siguran sam da u ovoj sali ima veliki broj onih koji su spremni da se suprotstavljaju i lopovluku, i kriminalu i korupciji. Hvala vam najlepše.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Evo momenat, samo redosled, narodni poslanik Ljiljana Nestorović. Izvolite.
Prošlo je više od dve i po godine mandata Vlade premijera Vojislava Koštunice, a još ni jednom Narodna skupština nije raspravljala o poverenju ministrima, niti celoj Vladi. Sadašnji premijer, tadašnji predsednik SRJ, u oba slučaja predsednik DSS-a, zahtevao je kao lider opozicione stranke od prethodnih vlada, i Đinđićeve i Živkovićeve, da se uvaži demokratsko pravo opozicije da raspravlja o poverenju Vladi. Pored toga, Vlada je Ustavom i zakonom obavezna da to redovno čini. Dva su događaja koja su u bliskoj prošlosti morala, po elementarnoj političkoj logici, da dovedu do toga da pitanje poverenja Vladi dođe na dnevni red ove skupštine: prekid pregovora sa Evropskom unijom, zbog nepoštovanja obaveza preuzetih prema Haškom tribunalu i ostavka potpredsednika Vlade, Miroljuba Labusa, kao i referendum u Crnoj Gori, koji je dao definitivni odgovor na pitanje sudbine državne zajednice Srbija i Crna Gora. Posle prekida pregovora sa Evropskom unijom javnost je dobila pisano saopštenje od premijera, u Skupštini se o tome ćutalo kao da se ništa nije dogodilo. Posle odvajanja Crne Gore, Srbija postaje nezavisna i dobija ingerencije nad dva veoma važna ministarstva, ministarstvom odbrane i spoljnih poslova, ali ni o tome Skupština Srbije ne odlučuje, kao što vidimo ni danas kada bi trebalo, iako bi sasvim prirodno bilo da smo, pre svega, promenili zakone o ministarstvima, a danas, o istom trošku, birali i glasali ovde i za ta dva ministra, koji sada trenutno vrše, bez odobrenja ovog narodnog doma, veoma visoke funkcije u Vladi Republike Srbije. Ako je po nečemu ova vlada uspešna, to je u potpunom potčinjavanju ovog parlamenta sebi i pretvaranju vrhovnog zakonodavnog tela u svoju ispostavu. Ova vlada ne poštuje ovaj parlament, ona ga kompromituje, obesmišljava, čini ga smešnim. Građani u najvećem broju ogorčeno prate ono što se dešava u parlamentu, ono što vide, Skupštinu doživljavaju kao balast, kao nekakvu uzurpatorsku grupu koja se predstavlja kao narodni poslanici, a koja zapravo ne radi ništa drugo do nepotrebno troši narodni novac. Odnos većine ministara prema parlamentu... Budite dovoljno parlamentarni i pokušajte da saslušate i drugačije mišljenje. Dakle, odnos većine ministara prema parlamentu, ideje da u njega treba uvesti, na primer, vanredne mere i prinudnu upravu, zatim izjave da se zakoni ne moraju poštovati ako su loši, bespravno oduzimanje mandata, nekoliko krivičnih dela koja su načinjena u borbi da se sačuva većina, javni tužilac koji u 2 sata i sedam minuta posle ponoći dan pre glasanja o budžetu pokreće istragu i preti narodnim poslanicima zbog drugačijeg mišljenja, razbijanje stranaka i poslaničkih grupa, generalno nepoštovanje i Ustava i zakona, sve to zajedno uništilo je ugled Skupštine kao glavnog zakonodavnog tela, kao vodeće institucije u zemlji. Zahvaljujući takvim postupcima ovoj skupštini osporeni su i legalitet i legitimitet. Jedno od glavnih obećanja, zadataka koje je premijer Koštunica postavio sebi i ovoj vladi na početku mandata, jeste upravo izgradnja institucija. Jasno je da je upravo primer Skupštine dovoljan da bi se dokazao neuspeh na tom polju. Jedina silna institucija u Srbiji je Vlada, koja je preuzela presudnu ulogu u svim poslovima u zemlji, pa i onim koji se tiču zakona i pravde. U Srbiji nema podele vlasti na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. Ako je to zarad opstanka Vlade i farsične skupštinske većine, onda se krše zakoni, povlače poternice, zatim podižu poternice, imenuju pomoćnici ministara, pa se onda imenovanja poništavaju, pa se ubeđuju građana da svega toga nije ni bilo. Gore od Bodruma. Sve važne institucije, poput recimo Komisije za hartije od vrednosti, Radiodifuzne agencije, Narodne banke, Skupštine, sve su manje ili više iskompromitovane. Građani Srbije su veoma nezadovoljni. Broj siromašnih ljudi i ljudi bez posla se povećava, vladaju apatija i prezir, pre svega zbog činjenice da se nijedna tema u Srbiji nije promenila, kao što se u suštini nije promenio ni pristup prema rešavanju brojnih problema, kao i odnos prema Evropi i svetu. Odnosi sa Evropskom unijom sve su lošiji. Najpre su prekinuti pregovori sa Evropskom unijom i tako formalno ugrožena evropska budućnost Srbije, i to zbog prekršenih obećanja i neispunjenih obaveza. Potom je Evropska unija, sa najviših zvaničnih mesta, optužena da je falsifikovala rezultate crnogorskog referenduma. Sve su učestalije optužbe na račun Evropske unije poslednjih dana. To je siguran put ka izolaciji Srbije. Videli smo kako se završilo kada je takva politika vođena poslednji put. Premijer je u svom ekspozeu pre više od dve i po godine članstvo Srbije u evropskim institucijama postavio kao jedan od osnovnih prioriteta. Snažno zalaganje ove vlade za utvrđivanjem i jačanjem državne zajednice ili bar zalaganje vodeće stranke u Vladi i samog premijera, pošto je G17 od početka bila za nezavisnu Srbiju, završena je definitivnim razlazom Srbije i Crne Gore. Time je gotovo čitava politička platforma Vlade, onako kako je postavljena na početku, doživela neuspeh. Način kako su Vlada i premijer reagovali na vest o nezavisnoj Crnoj Gori najozbiljnije ugrožava buduće odnose dve bratske države. Što se ekonomske politike tiče, i ona je obeležena neispunjenim obećanjima, ogromnom inflacijom, daljim raslojavanjem društva, povećanjem siromaštva i broja nezaposlenih, odnosno povećanjem broja tranzicionih gubitnika, nesmanjenim deficitom spoljnotrgovinskog bilansa. Proces privatizacije sam je sebi cilj i sprovodi se bez obzira na posledice, iz procesa privatizacije isključeni su radnici kao neposredni akteri, najvažniji cilj privatizacije je budžetski prihod, a ne rast realnog životnog standarda, koji se temelji na rastu proizvodnje, zaposlenosti i izvoza. Osnovni cilj postao je da se prodaju velika preduzeća kao što su EPS, NIS i Mobtel. Prepoznaje se gotovo isti šablon koji je Milošević primenio 1997. godine kada je prodao 49% Telekoma za 750 miliona dolara i produžio svoju vladavinu za još tri godine. Milošević je tada, kao što to namerava i ova vlada sada, novac od Telekoma, danas od Mobtela, potrošio za povećanje penzija i plata izabranih srpskih preduzeća, čiji su direktori slučajno bili iz njegove partije. Prihodi od privatizacije svih srpskih banaka iznose oko 300 miliona evra. Poređenja radi, u Rumuniji je 2005. godine za privatizaciju samo 62% državne banke plaćeno 3,5 milijarde evra. Šta je ostalo od obećanja da će likvidacija četiri najveće srpske banke i otvaranje Nacionalne štedionice na njihovim razvalinama, kao i dolazak stranih banaka, značajno povećati konkurenciju, oboriti kamatne stope i pokrenuti srpsku privredu. Suprotno, kamate su značajno porasle, Nacionalna štedionica prodata je za manje od 40 miliona evra, privreda je u rasulu, a stanovništvo je prezaduženo. Delimična monetarna stabilnost ostvarena je uz asistenciju MMF-a, koji je insistirao na sprovođenju čvrste monetarne i fiskalne politike. S obzirom na činjenicu da je ostvarena stopa inflacije u prva četiri meseca 2006. godine značajno premašila projektovanu stopu od 9,3%, obećanu MMF-u, izgleda da se ministar finansija već praktično odrekao usluga MMF-a, za koje se pre godinu dana najviše zalagao. Najveću korist od rada ove vlade imaju oni koji su iovako bili bogati, oni su danas još bogatiji, ministarstva funkcionišu kao feudi, a korupcija nesmanjeno cveta. Zbog svega ovoga Srbiji nije potrebna rekonstrukcija Vlade, koja zapravo i nije rekonstrukcija, već su joj potrebni vanredni parlamentarni izbori. Pošto nije ispunila ni jedno od javno datih predizbornih obećanja, da će doneti novi ustav, da će očuvati državnu zajednicu, da će ispuniti obećanja data Međunarodnoj zajednici u vezi sa Hagom, da će zaključiti sporazum o priključenju Evropskoj uniji, da će oporaviti nacionalnu ekonomiju, Vlada Vojislava Koštunice pribegava korišćenju prepoznatljivih i efikasno primenjivanih populističkih mera, sračunatih da u kratkom roku daju vidljive rezultate i obezbede dobijanje još jednih parlamentarnih izbora. Vladu ne brine što to nije u skladu sa reformskom i evropskom orijentacijom, jer krajnji cilj skoro uvek opravdava korišćena sredstva. Sadašnja ad hok priča o Ustavu jeste nametnuta tema da bi se zabašurili neuspesi i problemi. Ova vlada nema kapacitet za donošenje novog ustava, vreme će to pokazati, kao što ima veoma slabu poziciju i u razgovorima o budućem statusu Kosova i Metohije. Ništa ne može da pozlati ovako loše rezultate, a to će, kolege poslanici, u to sam sigurna, pokazati i građani Srbije kada izađu na izbore, bilo da oni budu održani za tri ili šest meseci. Hvala.
Miloljub Albijanić, G17 plus, šef poslaničkog kluba, izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pored ovako oštrih kritika koje smo do sada čuli, ova vlada može da traje ne jedan, nego dva mandata. [[Aplauz.]] Dakle, imali smo priliku u prethodnom periodu, za vreme mandata ove vlade, za vreme ove skupštinske većine, više puta da polažemo ispit ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Više puta je Vlada Republike Srbije, a to su prilike kada se donosi budžet, rebalans budžeta, imali smo priliku i da se imenuje ministar. Dakle, sve ove situacije smo već prošli i nije ništa neuobičajeno, već je sasvim normalno da se ponovo vidi kakav je učinak Vlade, kakve su namere u budućem periodu i da skupštinska većina potvrdi poverenje Vladi Republike Srbije. Ne želim da ulazim u bilo kakve polemike ili da odgovaram na provokativne, demagoške i lažne nastupe govornika. Prosto, želim u afirmativnom smislu da kažem nekoliko reči o Vladi Republike Srbije, o kandidatima za mesta potpredsednika Vlade i ministra poljoprivrede. Mislim da to i ova skupština i moje lično dostojanstvo tako i određuju. Ono što je jako važno reći, to je da je Vlada u prethodnom periodu imala značajnog uspeha. Bez obzira na teškoće, bez obzira na karakter i prirodu Vlade, značajne pozitivne stvari su se dogodile, i to treba naročito istaći. Danas imamo suficit u budžetu, ostvaren je već u prethodnoj godini, i to bez uvođenja novih poreza. Ova vlada je omogućila završnicu aranžmana sa MMF i dodatni otpis od 700 miliona dolara duga, što ukupno iznosi otpis od 4,7 milijardi dolara spoljnog duga. Srbija, kao zemlja, ocenjena od strane Svetske banke, jeste lider u reformama. Ono što je jako važno, to je da je 2005. godina po direktnim stranim investicijama na nivou od 1,6 milijardi dolara, što je za 750 miliona dolara više nego u 2004. godini ili, od 2000. godine do danas, najviše direktnih stranih investicija. Ono što se očekuje u 2006. godini, zapravo i to postignuto prevazilazi. Nešto kasnije ću reći o tome. Važno je reći da je smanjen spoljnotrgovinski deficit, što nije tako lako uspeti. U svakom slučaju, poboljšan je imidž Srbije. Vi znate da je ovde prošle godine održana godišnja Skupština Evropske banke za obnovu i razvoj, kada su se pojavili naslovi "Novo lice Srbije", "Srbija je zemlja u koju vredi ulagati" i nešto slično, što i te kako podiže ugled naše zemlje, a i prema ukidanju poslednjih sankcija od SAD govori da naša zemlja može biti zemlja koja je dobrodošla za investitore. Važno je da su određeni porezi smanjeni. Smanjen je PDV na neke proizvode, ukinut je porez na finansijske transakcije i porez na fond zarada. Važno je istaći da se vraćaju dugovi, pored otpisa spoljnjeg duga, i unutrašnji dugovi koji su opterećivali državu, a to su dugovi prema penzionerima, dugovi prema štedišama su već uveliko poodmakli u vraćanju. Država je postala štedljiva i efikasna. Vi dobro znate da je smanjena administracija za 10%. Ono što je, takođe, važno, to je da je Vlada Republike Srbije, pored ovih poteza makroekonomske stabilnosti, krenula sa određenim projektima koji treba da motivišu i mlade ljude, mlade bračne parove, mlade preduzetnike, dakle, sa nekim novim idejama, kao što su stambeni krediti. Prvi put ovde je osnovana Nacionalna korporacija za osiguranje kredita. Ljudi jesu u mogućnosti da za to konkurišu. Naravno, kaže se da je to teško i da je rata visoka, ali polako, ali sigurno se ulazi u taj proces, kao i u drugim zemljama, da ljudi mogu, umesto da plaćaju stanarinu, da izdvajaju ratu za svoj stan. Takođe, krediti za samozapošljavanje, mikrokrediti, što je jako važno, Fond za podršku mladih talenata, nagrade mladim ljudima koji su najbolji i osvojili su nagrade u zemlji i inostranstvu, dolaze ovde sa medaljama. Mi se s pravom ponosimo, ali isto tako moramo da ih motivišemo za dalji dodatni rad - stipendije najboljim studentima. Ako to povežemo sa kreditima za stanove, onda je logično da želimo da motivišemo te mlade ljude da rade za našu državu i naš narod, ovde da iskoriste svoje znanje i umeće. Važno je reći, a čuli smo danas i u izlaganju premijera, da je najvažnije u narednom periodu da nastavimo pregovore i da potpišemo sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU. Naravno, treba, od strane najviših državnih funkcionera, diplomatskim putevima, učiniti sve da zaista do produžetka pregovora i dođe. To je jako važan signal za našu zemlju. Jako je važno da i naši partneri u EU shvate da jeste nama najbitniji cilj da nastavimo jedan normalan razgovor sa njima, da dobijemo potpisan ugovor, jer ostavlja se jedan gorak utisak da je takav ugovor dobila Albanija, a mi još nismo. Dakle, ne želimo na bilo koji način da procese integracija u okruženju ometamo, već želimo da im pokažemo da zaista jesmo partneri. Šta to znači? To znači da sve probleme koje imamo želimo zajednički sa Evropom da rešavamo. Jako nam je bitan nastavak pregovora o stabilizaciji i pridruživanju. Danas jesmo u prilici ovde da biramo potpredsednika Vlade Republike Srbije, Ivanu Dulić-Marković, i ministra poljoprivrede, Gorana Živkova. Oni su se svojim radom, svojim ličnostima nametnuli za takva rešenja. Oni su predlog G17 plus, svakako, ali svojim radom u Ministarstvu poljoprivrede, svojom čašću, odgovornošću, poštenjem, jesu sebe predložili za ta mesta. U nekoliko reči ću vam reći šta je to što su oni uradili u Ministarstvu poljoprivrede do sada. Pre svega, Vlada Republike Srbije usvojila je jedan strateški dokument, a to je Strategija razvoja poljoprivrede u Srbiji. To je dokument od koga se počinje, kojim putem naša poljoprivreda ide napred. Ono što je važno, nije samo Ministarstvo poljoprivrede na tome radilo, nego zajednički i lokalni eksperti, i predstavnici proizvođača i prerađivača, međunarodni eksperti. Dakle, to je projekat Evropske agencije za rekonstrukciju. Znači, svi su uložili napor da dobijemo jedan dokument koji se zove Strategija razvoja poljoprivrede. Važno je reći da ranije kreditiranja poljoprivrednih proizvođača nije bilo, nije bilo ulaganja u obnavljanje mehanizacije, nije bilo različitih drugih projekata, kao što su staklenici, navodnjavanje, razne druge stvari koje omogućavaju unapređenje poljoprivrede u celini, a danas toga ima. Danas jesmo u prilici da mnoge nove traktore vidimo, da mnoge stvari vidimo, da postoji učinak, investicije kroz poljoprivredne kredite. Tih poljoprivrednih kredita bilo je 50.000 kratkoročnih i oko 3.000 dugoročnih. Neko će reći da je to malo. Tačno, ali proces je neumitno krenuo. To je nešto što je jako važno, kao što je bila važna registracija poljoprivrednih proizvođača i reč njima da to znači određene mogućnosti za poljoprivredne proizvođače. Konačno, ljudi sada u Srbiji razumeju da za to njih znači određene mogućnosti za dobijanje podsticajnih sredstava. Takođe, puno je bilo podsticajnih sredstava za unapređenje sela. Ono što je važno, urađeno je obeležavanje goveda. Mi danas jesmo u prilici ne samo da znamo kolika je brojka, nego i da u veterinarskom smislu vodimo računa o stočnom fondu u Srbiji. Bolji kvalitet mleka, razume se donela je Uredba o korišćenju podsticajnih sredstava za unapređivanje kvaliteta mleka. Ono što je važno u oblasti poljoprivrede, postoji suficit u trgovinskoj razmeni. Sve to kada se pogleda vidi se da je u oblasti poljoprivrede značajan napredak postignut, zahvaljujući Ivani Dulić-Marković pre svega, i Goranu Živkovu, njenom pomoćniku. Šta je važno još reći? Važno je reći da danas u Srbiji kreće veliki investicioni plan, nacionalni investicioni plan, milijardu evra za Srbiju. Do sada određeni ljudi su uzimali od države, koristili se od države, a danas država ta sredstva kroz investicije vraća građanima Srbije na najbolji mogući način. Toga ranije nije bilo. Veliki investicioni plan podrazumeva ulaganja u različitim oblastima, kao što su zaštita životne sredine, energetika, kultura, nauka, obrazovanje, podsticanje preduzetništva, zapošljavanja i privrednog razvoja, ulaganja u poljoprivredu i vodoprivredu, u policiju, saobraćajnu infrastrukturu, sport, stanogradnju, sudove, turizam, ustanove socijalne zaštite, verski objekti, vojska, zdravstvo. U svim raspoloživim oblastima doći će do značajnih investicija i to je jako važno. Važna je infrastruktura, važna je podrška svim opštinama u Srbiji, da obnove svoje objekte, svoje infrastrukturne stvari koje su neophodne za jedno normalno funkcionisanje. To danas u Srbiji jesmo u prilici. Počeo sam sa suficitom. Taj suficit i direktne strane investicije, domaćinsko poslovanje, i obračun sa korupcijom i kriminalom omogućavaju zapravo da na jedan normalan način država ulaže u razvoj svoje infrastrukture, jer to omogućava bolje poslovne uslove, to omogućava da drugi dođu i uz infrastrukturu, koja postoji, mogu normalno da posluju i sa nama sarađuju. Dakle, gospodo narodni poslanici, predlažem da glasamo za potpredsednika Vlade Ivanu Dulić-Marković. Pored toga što je časna, odgovorna, radna, skromna, pored rezultatakoji se ovde pokazuju, nama je potrebna i politička stabilnost u narednom periodu, potrebno je da se ove stvari koje smo rekli i ostvare. Potrebno je da građanima učinimo pažnju i ovaj nacionalni investicioni plan pružimo kao mogućnost za bolji život. Takođe, zalažemo se da izaberemo ministra poljoprivrede. Nadam se da će većina takođe glasati. Pozivamo sve poslaničke grupe, jer argumenti protiv ne postoje. Sve što sam izgovorio je istina, sve je afirmativno, sve je u duhu podizanja i Srbije i uslova života ovde. Sve je u duhu reformi, promena i boljeg života i rada ljudi u Srbiji. Ako hoćemo Evropu ovde u Srbiji, izvolimo izaberimo potpredsednika Vlade i ministra poljoprivrede. To je najbolji signal svima da smo na pravom putu.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Da, Ivica Dačić, šef poslaničkog kluba SPS-a.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče Vlade, pošto je gospodin Albijanić, kolega ovde pored mene, slušajući njega zaista bih stekao uverenje da živimo u idealnoj državi. Samo ne znam da li je govorio o Srbiji ili o nekoj drugoj zemlji. Bojim se samo da ako nastavi sa ovakvim diskusijama da ne ubedi i SRS da glasa za Ivanu Dulić-Marković. Drago mi je da je gospodin Albijanić odustao od onoga što je govorio na početku, jednom prilikom, ne znam da li ovde ili negde u javnosti, da je ovo Vlada Koštunica-Labus. Ovo nikada nije bila Vlada Koštunica-Labus. Što se tiče SPS, ovo je bila Vlada koju je predvodio Vojislav Koštunica i upravo je SPS sve to imala u vidu od samog početka. Ne bih govorio sada o tome gde je Miroljub Labus. Takođe, želim da kažem i ovde potpuno jasno da SPS smatra da posle preuzimanja nadležnosti sa nivoa savezne države ili državne zajednice Srbija i Crna Gora ministri odbrane i spoljnih poslova treba da budu izglasani ovde u parlamentu. Očekujemo da se o tome glasa. Danas ne bismo bili u sali da su u ovoj sali prisutni Vuk Drašković i Zoran Stanković. Očekujemo da premijer predloži ministre u zakonskom roku, na osnovu odluke koju je usvojila Narodna skupština Republike Srbije. Želim i ovde da kažem da je SPS donela odluku na svom Glavnom odboru da ni u kom slučaju ne možemo glasati da Vuk Drašković ostane ili postane bilo koji funkcioner Vlade Republike Srbije. Takođe, imajući u vidu, upravo zbog toga i govorimo zato što smatramo da nikakvim uredbama ili bilo kakvim podzakonskim rešenjima nije moguće jednostavno preslikati kadrovska rešenja sa saveznog nivoa na nivo Republike Srbije. Prema tome, mogao je Vuk Drašković da priča o SPS šta je hteo, sačekaćemo ga ovde pa ćemo videti kako će proći ovde na glasanju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ako mu ne pomogne DS i taj tzv. demokratski blok, mislim da sigurno više neće ostati ni na kakvoj funkciji u Vladi Republike Srbije. Inače, kao što znate, mi smo na početku imali dogovor sa DSS i Vojislavom Koštunicom. Nismo ulazili u kadrovska pitanja onih stranaka koje čine vladajuću koaliciju i tada smo rekli da je to problem ili prednost premijera, kadrovi koje on predlaže. Mi smo se potajno nadali i očekivali da premijer Vojislav Koštunica neće predložiti Ivanu Dulić-Marković za potpredsednika Vlade, ali očigledno da drugog rešenja, što se tiče Vlade Republike Srbije, nije moglo biti. Takođe i ovde želim da kažem da ono što je SPS govorila protiv ministarke Dulić, dosadašnje ministarke, nije bilo usmereno protiv Koštunice i izjave naših poslanika protiv Dulićke ne znače da smo mi protiv podrške Vladi Republike Srbije. Samo smatramo da izjave koje su bile, bile su apsolutno neprimerene iz dva razloga. Prvo, nisu tačne. Dakle, izjava o tome da su se prevozili leševi i gospodin Vučić je s pravom postavio pitanje,ko je za to odgovoran i ako je neko za to odgovoran, treba da odgovara. Siguran sam da nijedan poslanik SPS-a i nijedna funkcioner SPS-a u tome nije učestvovao. Drugi razlog jeste svakako nekorektnost da oni ministri ili funkcioneri Vlade Republike Srbije koje podržava SPS, praktično, ne nalaze za shodno da imaju bar minimum tolerantnosti i minimum nenapadanja između naših političkih stranaka. Međutim, danas kada govorimo o tome, SPS je, naravno, suočena sa jedne strane sa našim odnosom Ivani Dulić-Marković, koji smo mi inače pokušali da prevaziđemo nekoliko puta, razgovarajući sa njom i konstatujući da je greška koja je napravljena, da se ne sme više ponavljati sa njene strane, i konstatujući da je SPS tim povodom već jednom pedagoški odbila da glasa za njen zakon. Sa druge strane, da li je danas veća šteta glasati "za" od koristi ili štete od glasanja "protiv". Vi znate da je ono što je osnovni razlog naše podrške ovoj vladi bio, osim državnih i nacionalnih interesa, jeste bio i cilj da sa vlasti od DS. Želim i ovde da kažem i da pitam i premijera gospodina Koštunicu, danas kada je dolazio ovde, ispred ove zgrade nalaze se, ne znam da li demonstriraju ili šta rade, da li se nalaze na nekom hepeningu ili se nalaze na nekom odvikavanju, ne znam, grupa onih koji pripadaju partiji bivšeg potpredsednika Vlade, Čedomira Jovanovića. Oni viču, gospodine Koštunica, dakle, viču - spasi Srbiju i ubij se Koštunice. Šta ste vi dočekali, šta ste vi dozvolili, jeste li vi vlast u ovoj državi ili ne? Govorim o DSS-u i Vladi Republike Srbije. Vi govorite o DS, oni se prave da nisu vlast, oni su odavde izašli kada se glasalo o rezoluciji vezano za konstituisanje ili preuzimanje nadležnosti Srbije, odluci o preuzimanju nadležnosti, odnosno pravnom sledbeništvu Srbije nad državnom zajednicom Srbija i Crna Gora, da bi na osnovu te iste odluke Skupštine Tadić poslao pismo svim svetskim državnicima i ostalim organizacijama, gde se ne poziva na odluku Skupštine, nego kaže, zahvaljujući tome što je Crna Gora postala nezavisna, mi tražimo to i to. Zahvaljujući odluci ove skupštine u kojoj oni nisu učestvovali, Tadić sada izigrava nekog novog ratnog komandanta. Da je on komandovao Vojskom Republike Srpske, ko zna, sada bi ga jurili kao što vi jurite Mladića. Zato što je Zoran Đinđić, kao što znate, ubeđivao Karadžića i ostale na Palama da se ne prihvate mirovni planovi, pa možda bi zajedno i sa Vukom Draškovićem i sa možda još nekima, jer u to vreme je crtao neke mape leopardove kože po celoj bivšoj Jugoslaviji, pravili paravojne formacije, jedinice, ko zna šta bi sve bilo. DS, zahvaljujući vašoj promeni zakona, vi iz SRS i DSS ste promenili Zakon o izboru predsednika Srbije da u drugom krugu nije potrebno da izađe više od 50%, i zahvaljujući vama je Boris Tadić izabran za predsednika, zahvaljujući tome što ste ga vi podržali u drugom krugu, DSS, nemojte da mi postavljate retorska pitanja, zato što na njih već znate odgovor. Uostalom, politika se ne vodi zbog nas koji smo prisutni u ovoj sali, nego zbog ljudi koji nas slušaju. U svakom slučaju, hvala vam na interaktivnom učešću u ovoj mojoj diskusiji, na tome vam se posebno zahvaljujem. Nadam se da će doći dan veoma brzo kada ćemo moći bolje da sarađujemo i u izvršnoj vlasti u Srbiji kao nekada. U svakom slučaju, gradonačelnik Beograda Nenad Bogdanović je izabran zahvaljujući podršci DSS-a. U delegaciji za pregovore o Kosovu i Metohiji pola ljudi se nalazi na predlog Borisa Tadića. Boris Tadić svakog dana izvodi neke smotre vojske, jedinica, dobro je, sada ne mogu da se setim da li je on služio vojsku ili nije, ali nije neka prepreka da neko bude komandant i onaj ko nije mogao da služi vojsku, ali u svakom slučaju, bolje je, kažu da je bolje da komanduje vojskom onaj ko nema vojnih iskustava, jer onaj ko ih ima može to da zloupotrebi. U svakom slučaju, DS danas u Srbiji vrši toliku vlast da je tako ironično i sramotno da oni govore o tome da su opoziciona politička partija. Nema ih ovde u parlamentu, ali ih ima u Savetu Evrope, u OEBS-u i u drugim institucijama. Gospodine predsedniče, ne znam da li vam je kandidat za potpredsednika tu, da nije možda na ovom mitingu ispred zgrade? Morate veoma jasno da postavite stvari i što se tiče G17 plus. Mi nemamo ništa protiv da sarađujete sa DS-om, samo da znate, ko je s njima sarađivao, odavno je nestao sa političke scene Srbije. I vi i danas govorite o demokratskom bloku. Evo, G17 govori da će da pregovara sa DS-om. Ne znam, ljudi, da li ste vi svesni činjenice da je potrajala vlast DS-a, gospodine predsedniče, da li je vama pretilo hapšenje zbog optužbi da ste vi učestvovali u ubistvu Đinđića? Mlađanu Dinkiću, njega su hteli da oteraju u zatvor, sećate se šta su o njemu govorili kada su ga smenili sa mesta guvernera. Oni i sada isto misle, možda misle i neki drugi, i to nije sporno. U svakom slučaju, ne mogu da razumem da G17 smatra da treba razgovarati sa DS-om. To je smatrala Ivana Dulić-Marković kada je jednom predložila jedan zakon, ne sećam se koji je zakon bio na dnevnom redu, pa su onda njeni prijatelji iz DS-a jednostavno izašli iz sale, oni vole Ivanu Dulić, ali vole izbore i vlast više od Ivane Dulić. Mi smatramo da ovo pitanje danas, ako bismo gledali naš odnos prema Ivani Dulić, svakako da SPS ne može glasati za Ivanu Dulić. Ali, ovo nije pitanje samo Ivane Dulić, ovo je pitanje rekonstrukcije Vlade, uz čije neizglasavanje bi praktično značilo i kraj podrške SPS Vladi Republike Srbije. Kao što sam rekao na početku, od štete koje možemo imati, političke štete glasanjem za ovaj predlog, svakako da bi veća šteta bila da našim potezom dozvolimo da oni koji su tamo napolju, koji treba da budu u zatvoru, koje vi držite u slobodi, a oni su navodno neki demokratski blok i sa njima hoćete da pregovarate, da se oni ne vrate ponovo na vlast. Vi govorite o demokratskom bloku. Kakav demokratski blok? Koji je hteo da vas pohapsi, da vas ubije? Je l' Vladan Batić je predlagao uvođenje smrtne kazne? Šta je govorio? Dajte da uvedemo smrtnu kaznu samo malo dok pobijemo ove, pa ćemo onda da ukinemo, jer to nije u skladu sa evropskim tendencijama. A što malo ne porazgovarate sa njim? Možda bi vas sada osudio na vešanje, ne bi na električnu stolicu. Što ne biste porazgovarali malo sa Čedom Jovanovićem? Evo, on je ispred. Valjda Dulićka nije sa njim tamo, pretpostavljam da bar danas neće biti tamo. U svakom slučaju imate njih koje zovete demokratskim blokom, koji su pohapsili 12.000, 13.000 ljudi, koji su glasali iz Bodruma, koji su zatvarali medije, hapsili novinare, prisluškivali novinare, koji su uvodili političku diktaturu u Srbiji ovih nekoliko godina. Vi govorite o njima kao o demokratskom bloku. Protiv koga ste se vi borili iz G17? Borili ste se protiv SPS-a svih godina, ali ste nastali kao politička partija boreći se protiv Demokratske stranke. Dobro, to je već, ukoliko ste rešili da se utopite u DS, drugo pitanje. Što se nas tiče, mi svakako nikada nismo smatrali da koalicija ili saradnji sa bilo kojom političkom strankom može da bude večita ili večna. U politici jeste da je politika nekad i pitanje onoga šta je srodno u politici, ali ponekad je i pitanje onoga šta je politički realno. Kao što znate, u Srbiji za ovih 16 godina višepartijskog sistema bile su mnoge vlasti, koje su možda izgledale politički neverovatne, ali su bile izraz jedine političke realnosti u Srbiji. Zato i danas kada govorim o ovom predlogu mi ćemo podržati rekonstrukciju Vlade zbog Vlade, a ne zbog Dulićke. U svakom slučaju, želimo da nastavimo saradnju sa Koštunicom, da ne bi na vlast došli oni koji žele da Srbiju vrate tamo gde je stala 5. oktobra i koji žale zašto Srbija nije nastavila 6. oktobra. Naravno, sa posebnom željom da kada budu raspisani izbori, u Srbiji sledeća vlast bude takođe demokratska, ali i patriotska. Nadam se da svi znate koje političke stranke mogu učestvovati u jednoj takvoj opciji. Takođe bih rekao da je danas svetski dan izbeglica. U Srbiji ima 226.000 registrovanih raseljenih lica sa Kosova i Metohije. Ima nekoliko stotina hiljada izbeglica. Ono što je za Srbiju važno, a to je da sve političke stranke koje postoje u Srbiji znaju da nas možda čeka jedna teška jesen zbog pregovora oko Kosova i Metohije. Težak novembar, decembar i smatramo da bilo koja politička ličnost nije vredna da zbog nje Srbija dođe u politički interegnum, koji bi mnogi sa strane iskoristili da Srbiji nametnu rešenje vezano za Kosovo i Metohiju. Inače, smatramo da prekid odnosa sa EU, pregovora, nije bio usmeren ka Ratku Mladiću, nego je bio usmeren ka tome da se pomogne Crnoj Gori da izglasa nezavisnost na referendumu. Siguran sam da će doći do nastavka pregovora, između ostalog i zato što su ministri iz G17 kuvertirali ostavke. Ne bi oni kuvertirali ostavke da znaju da će morati da podnesu ostavke. U svakom slučaju, Mladić više neće biti uslov zato što je Crna Gora postala nezavisna. Ali, postoje drugi zadaci koje neki predstavnici međunarodne zajednice još nisu završili. Iz tog razloga smatramo da je u Srbiji nužno u još jednom periodu zadržati političku stabilnost i kada govorite o Ustavu SPS smatra da je postojeći Ustav dobar. Da nije bilo postojećeg Ustava nikada Srbija ne bi mogla da se konstituiše sa svim svojim nadležnostima u slučaju otcepljenja Crne Gore. Ako možete da obezbedite većinu, mi nećemo praviti problem, ukoliko su rešenja u Ustavu, u skladu sa našim zalaganjem, ali ne smatramo da je to politički prioritet. Neke političke stranke, koje se zalažu za izbore, pre svega mislim na DS, nisam siguran da uopšte traže i žele izbore. Šta će njima izbori kada oni bez izbora vladaju u Srbiji. Gospodine predsedniče, pogledajte vaša ministarstva, Ministarstvo za zdravlje i neka druga. Sve su funkcioneri, sve su u zdravstvu ljudi iz DS-a. Jesu li oni vaši koalicioni partneri? G17 plus više voli da postavi nekoga iz DS nego nekog svog člana. Imaju bar za toliko da postave. Na kraju, želim da kažem da smo mi kao poslanička grupa SPS razgovarali sa premijerom Koštunicom, sa Mlađanom Dinkićem, sa Ivanom Dulić-Marković, tražili smo, i to je bio naš ultimativni zahtev, da SPS uopšte može da razmatra ovo pitanje, a to je da se prihvati naš zahtev da se ne može prodavati državno poljoprivredno zemljište. (Aleksandar Vučić, sa mesta: A što ne može po zakonu?) Po zakonu postojećem može, ovom koji to daje na osnovu odluke Vlade. Na osnovu predloženog Zakona o poljoprivrednom zemljištu, na osnovu odluke Vlade je moguće prodavati poljoprivredno zemljište. Naš poslanik Živorad Smiljanić već godinu-dve dana traži da se ovaj zakon donese u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Tražili smo da se spreči feudalizacija Srbije, jer šta rade domaći ili strani tajkuni. Kupuju firme i preduzeća i na osnovu toga uzimaju i zemlju koja nije njihova i koriste je. Danas mi u Srbiji, naročito u Vojvodini, imamo već nekoliko feudalaca. Da bi se sprečila feudalizacija Srbije, mi smo tražili i zahtevali da se ovaj naš zahtev prihvati. Ministarka Dulić me je juče obavestila i našu poslaničku grupu da je prihvatila naše amandmane koje je podneo Hranislav Perić i u narednom periodu svakako neće biti prodaje državnog poljoprivrednog zemljišta stranim ili domaćim kupcima. Na samom kraju, želim da kažem da me je posebno iritirao u ovim političkim sukobima stav Nezavisnog udruženja novinara Srbije. To je negde i stav Branke Bošnjak iz G17. Ne znam da li je ona još u G17, pošto nije više poslanik. Jeste u nekoj vlasti, pošto u gradskoj vlasti jeste. Bila je u gradskoj vlasti u Beogradu. Nezavisno udruženje novinara kaže - treba hitno ukinuti TV prenose skupštinskih zasedanja. Pazite, molim vas. Da li se to dobro sećam da su deset godina tražili, demonstrirali, razbijali, palili po Srbiji da bi se omogućili direktni TV prenosi skupštinskih zasedanja. Zašto sada? Da se ne bi navodno u Skupštini čuo jezik mržnje. Naš sud za političko delovanje svakog našeg poslanika jeste narod. Po Ustavu Srbije nijedan poslanik ne može da odgovara za ono što je izrekao u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Sve one zamerke koje idu i na ono što je rekao Zoran Krasić, čak i da je rekao u tom smislu, apsolutno su neustavne i gluposti su da tužilac uopšte o tome može da raspravlja. Ko može da hapsi poslanika zato što je nešto rekao za ovom govornicom? Ali, mislim da je SRS drago što se G17 toliko bavi njima, jer naravno pomaže im da imaju temu za politički rad. Baš bih voleo da me toliko napadaju, ali nešto su se u poslednje vreme smirili. U svakom slučaju, SPS neće učestvovati u radu Narodne skupštine Republike Srbije ukoliko bilo kome padne na pamet da se ukinu direktni TV prenosi. Između ostalog i zato što smatramo da ako je neko, sećate se da je Ruzvelt govorio: "Opozicija kada dođe na vlast radi isto ono što je zamerala prethodnoj vlasti". Mislim, druže Meho, da ne bi trebalo da se vi bunite, pošto smo mi sa levice ovde, mi smo jedni levičari ovde. Prema tome, u odsustvu DS nadam se da je bitno da se čuje jedan ozbiljan glas levice na političkoj sceni Srbije. Hvala vam.
Da li se još neko od šefova poslaničkih klubova i ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Za repliku, narodni poslanik Aleksandar Aca Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nije odgovoreno zašto nema ovde člana Vlade Republike Srbije, Ivane Dulić, da odgovori na ono o čemu smo ovde pričali, ne mora da odgovara ... (Predsedavajući: Ona nije član Vlade, sada je građanin danas.) E izvinjavam se, kriv sam. Ali, moram nešto da vam kažem ... (Predsedavajući: Konstatovali smo ostavku ministarke poljoprivrede, što je meni drago, a sada je Ivana Dulić-Marković građanin, koja je predložena za potpredsednika Vlade.) A izvinite, nije ona građanin, ona obavlja posao ministra do izbora novog ministra. (Predsedavajući: Ne, konstatovana je, gospodine Vučiću, konstatovana je ostavka i više ne obavlja.) Dobro. Zašto bilo ko drugi nije odgovorio na ugovor o davanju na korišćenje poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini. Mi smo taj ugovor dostavili i predstavnicima većine u Narodnoj skupštini, pojedinim časnim ljudima koji su želeli da vide kako to radi Ministarstvo poljoprivrede, i ti ljudi su zgroženi manipulacijama, kriminalom i lopovlukom. Ljudi sa ove strane Narodne skupštine Republike Srbije. Evo vam ga ugovor ovde, nešto što treba po hektaru da iznosi između šest i osam hiljada iznosi 1.200 dinara, a da se 1.400 hektara srpske zemlje. Da li ima neko da odgovori na to ili ne, hoće li neko da kaže da li je to pošteno ili to nije pošteno? U međuvremenu, po okončanju naše diskusije, stiglo nam je novo pismo - kako se dodeljuju krediti za agrar? Do pre sedam meseci svi krediti za agrar išli su preko firme diplomiranog inženjera Predraga Sladojevića iz Novog Sada, inače pomoćnika ministra. Provizija je uvek bila između 10 i 14%. Sedište je firme u Novom Sadu, sa ispostavama u Sremskoj Mitrovici i drugim mestima. Kada je to provaljeno i kada je počela policija da obigrava oko tog preduzeća, Sladojević je u najvećoj tišini povučen sa mesta pomoćnika ministra poljoprivrede, ali je nastavio da se bavi istim poslom. Oni su zajednički uveli u našu zemlju modifikovane hibride soje, kukuruza i drugo, kao i američke hibride kukuruza firme "Pionir", čime su ugrozili ne samo agrar već i zdravlje ljudi. Ovde postoje neki podaci za koje nemam dodatne papire i ne bih o njima trenutno govorio. Voleo bih da neko na ovo odgovori. A što se tiče Nezavisnog udruženja novinara Srbije i njihovog zahteva da ne bude TV prenosa, pošto je to sada "in", moram da vam kažem kakvo je obrazloženje u emisiji "Kažiprst" na B92 rečeno zašto ne treba da bude TV prenosa: "Ne treba da bude TV prenosa zato što poslanici SRS na najbolji mogući način koriste skupštinsku govornicu, propagiraju svoju stranku i doprinose rastu njenog rejtinga".E to je razlog zašto treba ukinuti TV prenose, pa da ljudi ne znaju šta se događa u Narodnoj skupštini. Oni bi rekli da je Krasić ubio 17 ljudi, ko Toma 30 baba i deda u Antinu, da nije bilo TV prenosa. Nema stvari koju ne bi uradili da nema direktnog TV prenosa i da ne postoji prilika da ljudi mogu da čuju šta je to što mislimo i šta je to što zaista govorimo. Što se nas tiče, neka radi i UNS, i NUNS, i MUNS i koliko god da ih ima šta god hoće njihov posao, neka zarađuju svoje plate kako god hoće. Naš je posao da se borimo za Srbiju, za njene građane i naš je posao da se borimo protiv kriminala i korupcije, i naš je posao takođe da se borimo za to da svi imaju pravo da kažu svoje mišljenje i da glasaju kako hoće. Još jedanput bih uputio poziv predstavnicima onih stranaka koje iznose brojne primedbe na račun Ivane Dulić-Marković da ne glasaju danas za Ivanu Dulić-Marković, da ne glasaju danas za Gorana Živkova, jer to bi bio signal i Vladi Srbije da mora da traži drugačija rešenja, da mora da traži bolja rešenja. Ako nisu u stanju da nađu drugačija i bolja rešenja, da idemo na izbore. Ne znam ko će da pobedi i ko će da vlada. Istraživanjima javnog mnjenja se ne bavimo, nikome ne govorimo da ćemo mi pobediti ili ovaj ili onaj, građani Srbije će, u skladu sa svojom savešću, da se opredele. Ako svoje opredeljenje budu iskazali na taj način da poverenje daju srpskim radikalima, hvala im, ako ne, vladaćete ponovo, da li sa žutima ili nekim drugima, svejedno je. Ono što je najvažnije, to je da, i zato sam ponosan što danas u ime SRS govorim, nema kompromisa sa lošim rešenjima, nema kompromisa sa rešenjima koja su protiv Srbije, koja su protiv interesa građana ove zemlje, koja su protiv interesa Narodne skupštine, ako hoćete i protiv Vlade Republike Srbije. Zato nećemo glasati za Ivanu Dulić-Marković.
Samo da razjasnimo jednu stvar, samo malo. Nisam vas prozvao. Otkud znate da ste vi na redu? Ima još neko repliku, tako da sedite na vaše mesto, sačekajte na vašem mestu. Samo da razjasnimo ovo oko toga da li neko obavlja dužnost ili ne. Shodno zakonu o Vladi, članom 23. rešeno je: ministar može podneti ostavku i šalje je predsedniku Vlade, potom predsedniku Narodne skupštine. Drugi stav: Narodna skupština na prvoj narednoj sednici, bez rasprave, prima k znanju da je ministar podneo ostavku i time mu prestaje mandat. To je bilo u ponedeljak, konstatovali smo da je prestao mandat i od tog trenutka, shodno članu 26, gde kaže: ministar koji je podneo ostavku dužan je da vrši tekuće poslove dok mu ne prestane mandat, a ministarki Dulić je mesto ministra poljoprivrede prestalo u ponedeljak u 10,00 sati. Za repliku se javio narodni poslanik Ivica Dačić. Izvolite, gospodine Dačiću. Pa ja određujem redosled, šta da radim, dok sam ovde. Gospodin Dačić se javio po Poslovniku, shvatio sam. Izvolite.
Gospođo Radeta, nemojte da imate sumnju da gospodin Anđelković neće poštovati Poslovnik. Mi socijalisti, kad smo vodili ovaj parlament, sve je funkcionisalo normalno. U svakom slučaju, javio sam se po Poslovniku zato što je zaista ovaj poslovnik štur, ne mogu u 20 minuta da kažem - mi levičari, nama je retorika jača strana i kada se raspričamo treba nam nekoliko sati da se javnosti predstavimo. Šalim se malo. Gospodin Vučić je govorio o direktnim televizijskim prenosima. Naravno da ne treba ukinuti prenose. Da nema televizijskih prenosa, Srbija bi mislila da je istina sve ono što se gleda na Studiju B, Pinku, B-92 itd, pa čak i na RTS-u. RTS nije javni servis. On je malo servis DS, a malo javni servis, malo svih. Ali to je već pitanje vršenja vlasti, u koju ne bih želeo da ulazim. Gospodin predsednik Vlade je malopre govorio o izborima. Naravno da treba da budu izbori posle donošenja Ustava, izbori za predsednika Srbije, izbori za Republički parlament, i lokalni izbori, i pokrajinski izbori, svi izbori. Zar neko misli da će ostati na vlasti 100 godina. Zato, gospodine predsedniče, neće ni biti donet Ustav, zato što DS ne pada na pamet da ide na izbore. Zašto bi Boris Tadić podržao promenu Ustava kad zna da više nikad neće biti izabran za predsednika, osim ukoliko ga vi ne izaberete opet, što je moguće, ovde u parlamentu. Znači, zato vas molim da ne ponavljate greške, jer znate kako, oni koji zaborave svoju prošlost dužni su da je ponovo prožive. U svakom slučaju, javio sam se zbog Telekoma, neko je govorio, mislim da je gospođa Nedeljković govorila o Telekomu, izvinjavam se, Ljilja Nestorović, pomešao sam. Dobro je da nisam rekao Ljilja Omerović, to bi već bio problem. U svakom slučaju, gospođa, drugarica Ljilja je rekla, zaista ne govorim pežorativno, jer smatram da je to način na koji se obraćaju u tim krugovima Socijalističke internacionale, istina, izvinjavam se, još nismo član Socijalističke internacionale, vi i demokrate ste malo već levičari od nas, moram to da priznam, i međunarodno priznati u svakom slučaju. Pričali ste o prodaji Telekoma. Podsetio bih vas, 49% Telekoma je prodato za milijardu i po maraka, sa zlatnom akcijom za Srbiju ... (Predsedavajući: Milijardu i sedamsto.) Ispravlja me Zoran Anđelković, milijardu i sedamsto miliona maraka, sa zlatnom akcijom i sa obavezom stranih operatera, zajedno sa našim, stranih kuća, da se izbegne svetska cena impulsa. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, kako god hoćete se zovite, sve što ste prodali u Srbiji za ovih šest godina ne vredi toliko. Sartid ste prodali za 20 miliona, a vredi više od 200. Ko je uzeo tu proviziju, to je pitanje. (Predsedavajući: Vreme ,gospodine Dačiću.) Gospodine predsedniče, proces protiv Janjuševića i Kolesara se vodi duže nego što su mandati jedne vlade. Da li je to moguće? Dobro, valjda će neki od tih procesa doći do kraja. U svakom slučaju, neki koji su prodavali preduzeća u proteklom periodu, oni iz DS koji nisu tu, oni bi prodali preduzeće, dali bi ga i za džabe, samo ako imaju odakle da uzmu neku proviziju. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Dačiću.) Sve su rasprodali, milijardu i sedamsto miliona maraka, kad o tome govorite, morate govoriti sa poštovanjem o tome. Hvala bogu i daj bože da država Srbija ono što ima, što je najvrednije, prodaje za velike pare, ali da zadrži većinski kontrolni paket akcija. To je stav SPS i danas. Što se tiče privatizacije javnih preduzeća, protiv smo privatizacije većinskog paketa akcija, da bilo ko drugi ima većinski paket akcija ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Dačiću.) Hvala, gospodine Anđelkoviću, na vašem razumevanju, znam da je to što sam govorio bilo veoma zanimljivo.
Meni je drago, možete da pričate celog dana, ali zbog drugih moramo da poštujemo vreme. Reč ima narodni poslanik Stojanović-Plavšić, replika.
Izvolite, gospođo Plavšić.
Hvala gospodine predsedavajući, a sada i gospodine predsedniče. Želim da odgovorim na neke stvari. Pre svega, zaista bih apelovala ponovo na to da se vratimo na konstruktivnu diskusiju, mahanje kojekakvim pismima mislim da ne doprinosi konstruktivnoj raspravi. I naša poslanička grupa, kao i sve ostale, dobija mnogo pisama od građana, simpatizera i ostalih, dobijamo i zapisnike sa suđenja i razne druge dokumente koje ne čitamo za skupštinskom govornicom, jer to smatramo neukusnim. Inače, telefon u našoj poslaničkoj grupi se usijao danas od podrške koju poljoprivrednici upućuju bivšoj ministarki poljoprivrede za njen rad. Javila sam se da odgovorim na to što smo prozvani nekoliko puta, da kažemo kakva je situacija oko tog dotičnog ugovora. Ne postoji jedan takav ugovor, postoji mnogo takvih ugovora, jer je država obavezna da naplaćuje zakup za državnu zemlju. To nikada ranije nije činjeno, a sada jeste. Ova ministarka poljoprivrede imala je snage da naplati državnu zemlju koju su drugi obrađivali. Naravno, nije dovoljno mahati ugovorom, nego treba govoriti i o tome kako se poštuje procedura prilikom potpisivanja nekog ugovora ili davanja u zakup nečega što pripada državi. Naravno da se to radi potpuno javno, otvoreno, kroz tenderski proces, i naravno da onaj koji dobije na tenderu, taj dobija i zemlju u zakup. Pretpostavljam da vam je to jako dobro poznato i oko zgrade magistrata u Zemunu, ali u ovom slučaju procedura je bila jasna i transparentna. Znači, ne postoji samo ovaj ugovor. Želim da obavestim građane Srbije da je oko 100 hiljada hektara državne zemlje dato u zakup i da je država Srbija prihodovala u budžetu oko 500 miliona dinara od zakupa državne zemlje. Ranije se to nije dešavalo, obrađivalo se ne znam kako, ko je prihodovao od toga ne znam, ovoga puta budžet ima prihod koji se kroz poljoprivredne kredite, kroz investicije, kroz tri puta povećan poljoprivredni budžet vraća poljoprivrednicima, a vraća se i građanima Srbije na drugi način, kroz školstvo, zdravstvo i sve druge oblasti koje se finansiraju iz budžeta. Nesporni su rezultati rada u oblasti poljoprivrede, strategija razvoja, kreditiranje proizvođača, ne samo velikih kombinata, kako je to ranije bilo, nego direktnih poljoprivrednih proizvođača, registracija poljoprivrednih domaćinstava, podsticajna sredstva za unapređenje infrastrukture i unapređenje sela, obeležavanje goveda, što je nešto što doprinosi i kvalitetu odgajanja goveda, njihovom zdravlju, ali isto tako i evropskim integracijama, jer jasno je da je budućnost Srbije u Evropi, a jedan deo budućnosti jeste u poljoprivredi. Bolji kvalitet mleka, konačno suficit u trgovinskoj razmeni u poljoprivredi, koji je postignut tokom 2005. godine, značajni su rezultati rada koji su postignuti u oblasti poljoprivrede. To svakako jeste nešto što kvalifikuje ministarku poljoprivrede da i dalje radi na evropskim integracijama i na evropskom putu Srbije, koji je put za koji verujem da smo ga svi izabrali. Zahvaljujem.
Hvala vama. Po Poslovniku se javio Aleksandar Vučić. Pre toga ste se vi javili za repliku. Istovremeno da vas obavestim da će posle toga biti liste govornika. Molim vas, da bi se pripremili govornici, liste govornika su prijavili Nova Srbija, samostalni poslanici 9+9, Za evropsku Srbiju, SPS, SRS i G17 plus. Posle vašeg izlaganja po Poslovniku, gospodine Vučiću, i vaše replike koju sam zatekao, prvi će reč imati narodni poslanik Tomislav Kitanović, pa Meho Omerović. Hvala na strpljenju. Izvolite, Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada sam dobio poruku iz "Telekoma", kako se usijao, imali ste cela četiri dolazna poziva danas u poslanički klub G17 plus. Toliko da znate kako se usijao. Pitao sam vas precizno, a reći ću vam i zašto. Nesporno je da se vi dobro snalazite i da se kao političar trudite da odgovorite na način koji bi bio što prijemčiviji građanima. Za razliku od nekih, političke protivnike ne volim da potcenjujem. Vi napravite priču koja bi možda mogla negde i da prođe, ali je problem u tome što nije istinita. O čemu je ovde reč? Dali ste na korišćenje državnu zemlju, koja se inače daje po ceni, kada je u pitanju dugoročni zakup, od šest hiljada do osam hiljada dinara po hektaru, dala je za 1.200 dinara po hektaru. Slučajno su članovi G17 plus i slučajno je reč o 1300 hektara obradive površine. Stvari su potpuno jasne i sasvim precizne. Uzgred, za to je bio samo jedan prijavljen na ono što je nazvano konkurs. Upravo taj koji je potpuno slučajno član naše partije, a čudno bi bilo da se još neko prijavi, jer bi morao i taj da dobije. Evo, kada govorite o tome, mi možda nismo imali ni ta četiri dolazna poziva, kako god okrenete, ali su nam poslali neke fotografije, neke faksove, neki ljudi golubovima pismonošama. Ovo je ni blizu želja i poruka, ovo je da ne poželite nikada da dobijete, kao što su neki ljudi dobili u južnom Banatu. Iz vršačkog regiona i opštine Vršac, kaže čovek: "Poštovani, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede vas obaveštava da je, prilikom dodele sredstava za naknadu štete od poplava u regionu južnog Banata, došlo do greške u platnom prometu. Na vaš namenski tekući račun je uplaćen novac koji vam ne pripada. U prilogu vam šaljemo popunjenu opštu uplatnicu, gde treba da uplatite sredstva na naš račun. Molimo vas da izvršite uplatu do tada i tada". Da li je u međuvremenu napustio G17 ili zbog čega je čovek kriv, to još nismo ustanovili. Ovde imam i drugi papir. U to vreme ste se hvalili kako pomažete poplavljena područja, kako te pare idu kod njih itd. Evo vam ovde jedna uplatnica, sa nalogom. Čoveku je uplaćeno 230.000 dinara svojevremeno. Pogledajte, ovo je njegova kompletna zemlja, pogledajte kako to izgleda, sve je poplavljeno, razoreno, sve je uništeno. To je prema rumunskoj granici, vršačka opština, piše vrlo jasno na karti - Plandište. U pitanju je Marjanović Radomir, Miletićevo, parcela je soja 5 hektara, druga je 5 hektara, granični kamen broj 196. Dakle, da budemo vrlo precizni. Treba da se uplati 230.000, a čovek treba da vrati 216.000. Kakvu je pomoć čovek dobio? (Predsednik: Molim vas, bez dobacivanja. Lako je izračunati. Gospodine Vučiću, vodite računa o vremenu i završite.) Lako je izračunati da ste se samo lažno hvalili u javnosti i govorili nešto što nije imalo veze sa stvarnošću i realnošću. To su pitanja o kojima mi ovde želimo da govorimo i od vas želimo da čujemo odgovor. Svejedno, hvala vam i na ovakvom odgovoru, kakav god da je. U svakom slučaju, sa žalošću moram da primetim da će SRS, sa žalošću što to neće učiniti niko drugi, a opet zadovoljan što to mi danas činimo, jedina glasati i protiv Ivane Dulić-Marković i protiv Vlade Srbije u ovakvom sastavu, a istorija i građani Srbije pokazaće ko je bio u pravu.
Izvolite, gospođo Nestorović, replika. Ne znam na šta se odnosi, verujem na reč.
Niste bili tu, gospodine predsedniče. Pominjano mi je ime, mada u prilično izmenjenom obliku. Bez obzira što verujem da gospodin Ivica Dačić dobro zna moje ime i prezime, desilo mu se da je promenio moje prezime na Nedeljković, to mogu da razumem, zaista je slično, ali je napravio prilično grubu i neslanu šalu u jednom trenutku nazvavši me i Ljiljana Omerović. Može da bude šaljivo, ali za mene nije. Gospodine Dačiću, nemojte me ni razvoditi, ni udavati, ja sam srećno udata žena i mislim da to stvarno nije bilo u granicama dobrog ukusa, jer mogla bih vas da nazovem Ivica Zagrađanin, pa mi ne pada na pamet. Razumem vašu vickavost, vickastost ili kako se to već kaže, pun polet kojim govorite danas. Verujem da je puno energije trebalo da uverite sve poslanike vaše poslaničke grupe da glasaju danas za predlog da Ivana Dulić-Marković bude potpredsednik ove vlade. To je zaista vrlo težak posao, pretpostavljam, u odnosu na sve ono što ste o njoj i o onome što radi govorili prethodnih dana, i što smo imali priliku da slušamo i preko TV i da čitamo u novinama. Na tome vam čestitam. Isto tako, moram da primetim da ćete teško građane Srbije ubediti da, pored svih teško izrečenih reči i sa njene i sa vaše strane, to ima smisla i da je dovoljno opravdanje da se sve to radi kao brana nekoj Demokratskoj stranci koja bi došla na vlast. Dakle, nedostatak principa je ono što karakteriše vašu politiku i nadam se da jednom, kada uđete u Socijalističku internacionalu, to neće biti vaša karakteristika.
Nisam upozorio govornika zato što sam shvatio da i prethodni predsedavajući nije upozorio vas na isti način, ali vas, gospođo Nestorović, molim da ne vređate dostojanstvo ove skupštine. Svi ljudi znaju šta je danas na dnevnom redu. Nije gospodin Dačić predložio, nego je predsednik Vlade predložio potpredsednika i ministra poljoprivrede. Gospodine Dačiću, izvolite, po Poslovniku.
Javio sam se po Poslovniku, da kažem da se gospođi Ljiljani Nestorović izvinjavam zbog toga što sam pomešao njeno prezime: Nestorović i Nedeljković. Zaista se zbog toga izvinjavam, mada ne znam kako sam, kao čovek koji drži do estetskih principa, mogao da pomešam ta dva prezimena. U svakom slučaju, što se tiče ovog drugog, rekao sam da je dobro da nisam tako pogrešio. Izvinjavam se ako je šala ili asocijacija bila neukusna, jer nemam nameru da na takav način komuniciram sa koleginicom sa kojom mogu da komuniciram i sa mesta na kojem sedim. Između ostalog, javio sam se i zbog druge teme, a reč je o Ivani Dulić. Koliko je meni poznato, gospođo, vi ste bili na listi stranke koja je predložila Ivanu Dulić. Kako vam tada Ivana Dulić nije bila gadljiva i kako vam je postala sada. Koliko li je napora neko trebalo da uloži da bi vas iz te stranke ubedio da ste pogrešili kada ste na izborima učestvovali na toj listi. Mi, ipak, toliku sramotu nismo doživeli i trpeli kao vi.
Narodni poslanik Ljiljana Nestorović, replika.
Gospodine Dačiću, onda kada smo mi razgovarali i pregovarali sa strankom G17 plus, nisam znala ko je gospođa Dulić-Marković i ne verujem da bi ona čak bila posebno, po imenu i prezimenu i kao kadar te stranke, sporna i u jednom trenutku niti za mene niti za SDP, posebno zbog nekih njenih stavova koje je, bez obzira što učestvuje u ovoj vladi kao ministar, kontinuirano iznosila. Problem je samo što tu nema doslednosti i što je to, pod ovim okolnostima pod kojima se zaista dešava, više nego licemerno. Mi smo pregovarali sa strankom G17 plus jer smo smatrali da postoje svi opravdani razlozi da se one primedbe, koje je ta stranka u vreme kada je rušila prethodnu vladu, uvaže. Svima su ti razlozi dobro poznati, ali očigledno je neko izneverio te neke dogovore i platforme na osnovu kojih smo gradili naš dogovor. To SDP nije. Vi znate zašto smo izašli iz ove vlade i to je mnogo manji greh, ne podržati zakon o privatizaciji, što će se ispostaviti da jeste bio, jednog bitnog, najvažnijeg javno preduzeće, nego recimo pregovarati sa opozicionom strankom o tome kako naći uhlebljenje i posle vanrednih parlamentarnih izbora, s obzirom da je čak i toj stranci, koja učestvuju u ovoj vladi, jasno da od ove priče nema još dugo. Prema tome, Dačiću, kada govorite o razlozima zbog kojih smo mi podržali G17 plus, Ivana Dulić-Marković nema sa tim nikakve veze. Još jednom kažem, ona lično kao kadar za nas ne bi bila ni sporna. Generalno loša politika ove vlade nije popravljiva nikakvom rekonstrukcijom i to je razlog zbog čega SDP neće glasati za ovu rekonstrukciju.
Po Poslovniku, narodni poslanik Ivica Dačić.
Pošto nema predsednika Vlade ovde, a nema ni Labusa, pošto nema više Vlade Koštunica-Labus, moram nešto da kažem. Samo sam hteo gospođi Ljilji da kažem da, što se mene tiče, nema nikakvih problema da razmenjujemo razne čarke. Politika bez polemike i bez političke borbe i žestine je promašena i zato sam apsolutno protiv smirivanja strasti u ovom parlamentu. Ovde treba da se borimo, ovde treba da se nadmećemo, a ne da jedni druge smirujemo. Ovde treba da se nadmećemo, a u javnosti treba da gradimo dobre odnose, a ne obrnuto, ovde da ćutimo ili ovde da se pobijemo između sebe, a u hodniku da pijemo viski i nazdravljamo jedni drugima, a narod da se kolje po Srbiji misleći da svi ratuju. Pošto to ne pijem, ne odnosi se na mene. Ne odnosi se ni na gospođu Ljilju, nemojte da shvatate ništa lično. Prema Ljilji nemam nikakve aspiracije osim političkih, a to je inače u skladu sa levicom. Pošto nema predsednika Vlade, shvatio sam da SDP nije izašla iz Vlade, nego je DSS i Vojislav Koštunica saopštio da SDP, po njihovoj odluci, više nije u Vladi. Možda sam pogrešio. Nije tu predsednik, teško mi je da menjam i njega kada moram neke druge.
Prvo narodni poslanik Tomislav Kitanović, potom narodni poslanik Meho Omerović, pa narodni poslanik Hranislav Perić će imati reč. Inače, viski u hodniku može da pije onaj ko ponese sa sobom, pošto se ne služi viski ovde.
Glasaću za ovaj predlog, bez obzira što sam izuzeo mišljenje. Glasaću samo zbog toga što će poslanički klub Srpskog demokratskog pokreta obnove glasati za ovaj predlog, a pošto smo mi jedan tim moramo da radimo zajedno, kao što smo i dosad radili, tako da ću zbog kolegijalnosti sa svojim prijateljima iz stranke da podržim ovaj predlog. Inače, izdvojio sam mišljenje jer sam izuzetno nezadovoljan ponašanjem koalicionih partnera, a pre svega strankom G17 plus. Da smo hteli da podržavamo sve što nam se nudi mi bi još ranije, kada smo bili jedinstvena stranka, podržali neke inicijative za povlačenje tužbe protiv NATO pakta, pozdravili bi izbor Haradinaja za predsednika one kriminalne vlade na Kosovu, što nismo hteli da uradimo i zbog čega je došlo do razlaza u stranci. Da su izbori u stranci bili fer verovatno bi mi dobili, da nije došlo do odstranjivanja ljudi koji drugačije misle, ukidanja odbora koji drugačije misli, pravljenja situacije da samo jedna strana mora u stranci da dobije. Zbog toga se u stranci desilo tako. U stranci nismo hteli da popustimo i verovatno ni sada nećemo popustiti pred nekim stvarima koje sam prošli put nazvao nezakonitim, odnosno stvarima koje se na neki način dotiču kriminala. Šefa poslaničkog kluba, pa i predsednika stranke G17 plusupozorio sam da u toj stranci ima nezakonitosti. Oni do sada nisu reagovali. Ne podržavamo mi blanko Vladu. Mi podržavamo Vladu, ali imamo zahteve ne da dobijemo ministarska mesta, kao što rade drugi, kao što su na Paliću razgovarali koliko će još ministarstava dobiti, pa su onda kalkulisali ko će u koje ministarstvo. Mi podržavamo Vladu zato što smatramo da još uvek ima potencijala i da neke stvari mogu da se urade bolje nego sada što se rade. Nismo imali nikakvih zahteva u tom smislu da dobijemo neka ministarstva, neka mesta u ministarstvima, što znači da je naš odnos korektan. Srpski demokratski pokret obnove smatra da naša podrška, pre svega premijeru Koštunici, može da da neke rezultate, s tim što mora mnogo više i bolje da se radi. Nismo zadovoljni u suštini radom Vlade, ali mislimo da su urađene i neke pozitivne stvari. Na kraju bih rekao nešto sasvim lično. Sa premijerom Koštunicom, koga izuzetno cenim, praktično od dana kada je počeo da zaživljuje višestranački život u Srbiji, praktično od onog pisma o namerama Demokratske stranke, kasnije 1992. godine u DSS-u, bio sam do 2003. godine. Sukob nije nastao s njim. Moj sukob je nastao sa drugim čovekom u stranci, Draganom Maršićaninom, oko nekih stvari u Topličkom okrugu, u Kuršumliji, oko nekih dešavanja, oko nekih stvari sa Fabrikom konfekcije "7. juli" i oko tih stvari. Vreme je pokazalo ko je bio u pravu. I sad molim premijera Vlade da stane na stranu koja se bori protiv kriminala, koja se bori protiv korupcije. Molim ga da nekim potezima utiče da se ovaj teret, koji narod trpi, malo ravnomernije podeli na što veći broj ljudi, da bi nekako svi izašli iz ove krize. Na kraju, molim ga da krene malo intenzivnije po Srbiji, da dođe na jug Srbije, da razgovara sa ljudima dole, gde mislim da će da sazna mnogo konkretnije i tačnije stvari, nego koje saznaje od svojih opštinskih odbora. I dalje imam poverenje u njega i mislim da mogu da se urade neke pozitivnije stvari nego što je do sada rađeno.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, potom narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo, uvažene kolege i koleginice poslanici, obratio bih se i pozdravio sa uvažavanjem nekoga od članova Vlade, ali kao što vidite pobeže nam i predsednik Vlade, a ministri se nisu ni pojavljivali. Ne znam da li uopšte i vredi kritikovati Vladu Vojislava Koštunice, posle ovoga što smo pre nekoliko minuta čuli i videli na kraju krajeva, od strane poslanika stranaka koje čine tu vladu ili koji podržavaju tu istu vladu. Čuli smo da neki od članova Vlade nisu imali zahteve oko ministarstava i nekih mesta, kao što reče jedan od prethodnih govornika. Da li to znači da su neki drugi imali? Nema predsednika Vlade, ali gospodine predsedniče Skupštine, dame i gospodo uvaženi poslanici, nimalo ne zavidim predsedniku Vlade Vojislavu Koštunici. Danas mu ne zavidim što ovde u Skupštini Republike Srbije obrazlaže nešto što se ne da obrazložiti i u šta ni sam premijer Vojislav Koštunica ne veruje. Zato i nije čudo što je on više puta spomenuo da to radi samo zato što je takav koalicioni sporazum i što to i ta mesta pripadaju stranci G17 plus. Samo zato dakle, a ne zato što kandidati svojim radom i kvalitetima to zaslužuju. Gde su ostali ministri, svi se danas pitaju, zaista ne znam. Red bi bio, ako već hoćemo pravno da uredimo državu, a predsednik Vlade je to u uvodnom obrazloženju naveo kao jedan od prioritetnih zadataka u nastavku rada ove vlade, da se Skupštini Srbije, pre svega o tome govorila i moja koleginica Ljiljana Nestorović, uputi predlog o izmenama i dopunama Zakona o vladi, predlog o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, a potom izbor potpredsednika Vlade i članove te iste vlade, pa tek onda da idemo na personalna rešenja. Odbrana i spoljni poslovi su, nemojte da mi zamerite, molim uvažene članove Vlade, valjda su važniji od mesta koja danas mi treba ovde da izaberemo, pogotovu ako ova država, ova vlada, ova skupština žele da ostvare prioritet, što je i sam premijer naveo u uvodnom izlaganju, a to je Kosovo. Dakle, Kosovo i Metohija, jer kako reče predsednik Vlade, "u toku je diplomatska aktivnost koja treba da se ojača". Kako ćemo mi ojačati tu našu diplomatsku aktivnost, kako ćemo to činiti ako na čelu Ministarstva spoljnih poslova imamo čoveka, osobu koja se lažno predstavlja da je ministar spoljnih poslova, ako na čelu Ministarstvu odbrane imamo osobu koja se lažno predstavlja da je ministar odbrane, i kako ćemo to učiniti ako smo preko Vlade i zahvaljujući Vladi postavili, imenovali, ne znam već kako, zastupnika načelnika Generalštaba naše vojske. Što se tiče prioriteta o kojima je sam premijer govorio, prioriteti su nažalost isti kao pre ili ih je manje, ali ne zbog toga što se oni rešavaju, ne drage kolege poslanici, to je zbog toga što ti problemi nestaju, kao što je to bio slučaj sa Crnom Gorom. Kada danas ova skupština izabere Ivanu Dulić-Marković za potpredsednika Vlade, desiće se, dozvolite mi, istorijsko pomirenje, ali istorijsko pomirenje između breskvi i leševa. Za gospođu Ivanu Dulić-Marković glasaće predstavnici političke stranke koju je ta ista Ivana Dulić-Marković optužila da su prevozili leševe u hladnjačama. Dobro je, međutim, što će se danas ovde u Skupštini Srbije desiti i nešto do sada nezamislivo. SPS će preko svojih poslanika, glasajući za Ivanu Dulić-Marković, priznati da je istina sve ono što je ona govorila o zločinačkoj aktivnosti njihovog pokojnog predsednika i vlada koje je ista ta SPS pravila u proteklih 15 godina. SPS će dakle prihvatiti grešku svoga vođstva. Ono što je najvažnije danas, glasajući za Ivanu Dulić-Marković, SPS će se odreći i pogubne politike svog predsednika Slobodana Miloševića. Kandidat za potpredsednika Vlade, gospođa Ivana Dulić-Marković, u svakoj prilici se trudila javno da se pohvali kako u svojoj kancelariji ili kabinetu na zidu drži sliku pokojnog premijera Zorana Đinđića, najvećeg demokratu, reformatora kojeg je naša Srbija imala i koji je nažalost ubijen. Pošto će biti izabrana glasovima poslanika SPS-a, dakle stranke koja se borila i protiv pokojnog premijera Zorana Đinđića, očekujem od Ivane Dulić-Marković da pokaže malo više poštovanja, neka samo skine sliku Zorana Đinđića sa zida svoje kancelarije i neka bar ne vređa uspomenu na ubijenog premijera Srbije, gospodina Zorana Đinđića. Hvala na pažnji.
Hvala vama, gospodine Omeroviću. Naravno, dobićete repliku. Dakle, što se tiče predsednika, predsednik Vlade je tu u Skupštini, kao i ministri, neki su na odborima, kao što znate, ali da vam ne dajem detaljno obaveštenje, ali me čudi da ih ne prepoznajete. Gospodin Lalović je danas bio ovde, to je ministar rada i zapošljavanja, crnomanjast čovek, prosto mi je neverovatno da ga ne poznajete. Ovo je ministar Naumov, a ovo je ministar Radulović, ali nemojte pojedinačno da izveštavamo. Replika, gospodin Dačić.
Gospodine predsedniče, meni je drago da danas imam priliku da ovoliko govorim, nadam se da neću samo nadmašiti rekord Fidela Kastra, ali imam pauze između tih obraćanja. U svakom slučaju, meni je žao što je gospodin ili drug Meho Omerović iskreno razočaran što će SPS glasati za rekonstrukciju Vlade koju predlaže Vojislav Koštunica, jer je opštepoznato da je drug Meho Omerović veliki poštovalac lica i dela Slobodana Miloševića i njegove politike, i to ga duboko pogađa. Što se toga tiče, kao što se zna, mi smo veoma oštro reagovali na ono što je rekla Ivana Dulić. Ivana Dulić je zbog toga imala razgovor sa našom poslaničkom grupom, a kao što se zna, i tada sam postavio pitanje i sada postavljam pitanja, na koga se to odnosi, jer siguran sam da SPS nema razloga da se oseća prozvanom, kada već nije prozvana od strane Ivane Dulić. Inače, smatramo da to što je ona rekla za državu loše, a ne za SPS, jer to nije tačno. Već sam rekao, između ostalog, ko čiju sliku drži na zidu, apsolutno je promenljiva kategorija. I predsednik vaše stranke je držao različite slike na zidu, pa mu ne smeta da bude predsednik vaše stranke; držao je različite slike, pretpostavljam od Slobe, ne znam, sada možda drži svoju, svejedno. U svakom slučaju, to uopšte nije bitno, svako ima pravo da poštuje nekog čoveka, ali mora da poštuje i one čijim glasovima je izabran, i to je bio zahtev SPS-a. Šta ona misli o nama, verujte mi, mi mislimo tri puta gore o njoj, nego ona o nama, i to smo rekli. Ali, postoji razlog više, postoje u kriterijumu i gradaciji zašto se nešto radi razlog zbog čega je SPS sve to učinila kada je podržala Vladu Vojislava Koštunice. Između ostalog, i da se skidaju te slike sa zidova o kojima vi govorite, jer to nije bio najveći demokrata u ovoj državi, jer su njega ubili oni uz čiju pomoć je on došao na vlast 5. oktobra i uz čiju pomoć je on uhapsio Slobodana Miloševića i, naravno, živeli ste i dalje živite u zemlji svedoka-saradnika. Prema tome, mi ćemo sigurno, što se nas tiče, sve učiniti, bez obzira koliko ne volimo Ivanu Dulić-Marković, da sprečimo da se svedoci-saradnici pojave u ulozi nove Vlade Republike Srbije, siguran sam da ćemo to uraditi.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, pa onda narodni poslanik Zoran Mašić, pa narodni poslanik Saša Vitošević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana potpredsednice Pop-Lazić, poštovani ministri, da sam znao da će ovakvo obrazloženje da podnese šef našeg poslaničkog kluba, možda se ne bih ni prijavio za diskusiju, jer je on sve rekao, ali kada sam već prijavljen, reći ću nešto, jer mislim da svaki govornik danas treba da kaže razlog zašto glasa ili ne glasa za predloge koje je podneo predsednik Vlade. Predsednik Vlade predlaže za potpredsednika Vlade gospođu Dulić i predlaže ministra poljoprivrede. To su dva značajna mesta u Vladi, i smatram, gospodine predsedniče, da je predsednik Vlade morao da ostane još malo da čuje sve diskusije, a treba govoriti o svima, a posebno kada se bira reći sve. Možda bi, kad sve čuje šta će ovde da se kaže za Ivanu Dulić-Marković, na kraju i povukao te predloge da se ne glasa o njima. Mi socijalisti, to je predsednik dobro objasnio, ne glasamo i treba to svima da je jasno, glasamo za Ivanu Dulić, već glasamo za Vladu Koštunice, jer smatramo da trenutno na političkoj sceni nema boljeg čoveka da obavlja dužnost predsednika Vlade od Vojislava Koštunice. To je naš razlog zbog čega ćemo mi glasati. Mora da kažemo da smo nezadovoljni i da ima mnogo grešaka, a možda će i ministri da prenesu, iako se ovde hvali i rečeno je da je dosta urađeno u poljoprivredi, država i dalje nema strategiju za poljoprivredu i to mi socijalisti na svakom koraku kritikujemo, i u nekim razgovorima smo čak zahtevali da i to pitanje dođe na dnevnom redu, da otvoreno razgovaramo šta država misli o poljoprivredi, koliko želi da uloži u ovu granu. Mislim da je to perspektiva ove zemlje, ali i pored toga što kažete da je u tom resoru mnogo urađeno, mi smatramo da nije, i očekujemo da će doći i strategija o poljoprivredi na dnevnom redu. U šturom obrazloženju predsednik Vlade reče da su podeljeni mnogo krediti. Krediti su jeste deljeni, ali je veliko pitanje kome su deljeni. Zna se u Srbiji, mislim da građani Srbije to danas i prate, ovu sednicu, jer je ona i važna, i svima je jasno jer oni to u praksi dožive tamo kad se prijave za kredit, njima se otvoreno kaže,mora da budeš član određene stranke, pa ćeš moći da dobiješ kredit. Dalje šta se dešava u Srbiji, a što ne bi trebalo da se dešava među strankama, mislim da je na delu i da su ovo predlozi i kadrovska politika G17, koja se na terenu odvija na sledeći način: ako želiš da držiš neku trgovinu, prodavnicu, ako želiš da držiš neku radnju, odmah te pozove direktor poreske uprave i kaže - ili ćeš biti član G17 ili ta radnja neće dugo trajati. Svi trgovci moraju da se učlane u stranku G17. Ovo pitanje bi morali da raspravimo na drugi način. Što se tiče lokala, i tamo gde su određene stranke na vlast, mislim da se dešava nešto što se nije dešavalo u istoriji Srbije. Duplira se prijem radnika u lokalnim samoupravama. Ako je bilo 30 radnika, odma dolaze 60. Prvi put otkad ste vi i koalicija na vlasti čujem da ima šoferi i zamenik šofera, sekretarica i zamenik, kafe kuvarica, zamena za kafe kuvaricu. Ako je bilo 30 radnika u toj lokalnoj upravi, sada ima 60. Lokalne uprave rade samo za plate. Zbog toga i svega ostalog mislim da je premijer danas pred iskušenjem i mislim da će imati veliku odgovornost zbog načinjene predloge, ali mi nećemo da mu smetamo, verovatno će on to da vidi. Mi govorimo ovo iz razloga što ne želimo da se desi loše, jer kada smo mi bili na vlasti imali smo loše iskustvo sa JUL-om, pa zbog toga i želimo da upozorimo malo premijera. Sledeće pitanje, gospodine predsedniče, mislio sam da postavim predsedniku Vlade pitanje... Je l' nema Markovića? Kad treba, on ga uvek nema. (Vjerica Radeta, sa mesta: Nije tu.) Sledeće pitanje koje se čulo danas za govornicom, kaže šef poslaničkog kluba G17, gospodin Albijanić, da je najvažnije da sarađujemo sa Evropom i slažem se s njim, nije to sporno. Sporno je neće Evropa s nama. Evropa oće da naređuje i Evropa hoće da ucenjuje. To je danas na političkoj sceni u Srbiji. Džabe Albijanić kad izađe za govornicom pa priča o Srbiji, imam utisak da sam u Nemačku. Kada izađem vani tek vidim da to nije to. Sledeće pitanje koje želim danas da postavim, pominjan DSS i tako dalje, da li predsednik Skupštine i predsednik Vlade, ako smo ozbiljna država, može da utiče na ovog Tadića, da ne ide, da se ne luta po ove utakmice na svetska prvenstva, jer gde on otidne tu doživimo katastrofu. Tadić, ako se neko razume u politiku, nije otišao tamo da pomogne da naša reprezentacija dobije, nego otišo da ubedi Petkovića da pusti Savu Miloševića, jer mu bio na sve tribine u kampanji. On čovek ne može da se okrene ko šifonjer i primimo šest komada. Pregovori Dinkić - Dulić - DS. To je dobar predlog i svaki danas to ponavljaju u novine. Svaki danas izjava Dinkića - mi želimo da pregovaramo, mi ovo. Ali, neće Tadić da pregovara, to je problem, neće da vas primi na razgovor. Sledeće pitanje je, bilo je dosta reči i dosta je o tome govorio šta je DS, kako su oni vladali i tako dalje, govorio je šef našeg poslaničkog kluba, gospodin Ivica Dačić, ali je to u praksi doživeo premijer Koštunica. Kada je vladao DS, Koštunica ništa nije bio, sve su mu uzeli i sveli su ga na ništa. Izvolite, pregovarajte i dalje i pravite koaliciju.
Reč ima gospodin Zoran Mašić, a neka se pripremi narodni poslanik Saša Vitošević.
Gospođo potpredsedniče, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, dozvolite mi na početku ovog mog izlaganja, upravo da mi se ne bi zamerila kompetentnost za ovu oblast o kojoj ću danas govoriti, javnosti radi želim da kažem da sam profesor na Poljoprivrednom fakultetu u Novom Sadu, naučni savetnik u Naučnom institutu za veterinarstvo i dugogodišnji direktor tog instituta, da sam predsednik Odbora za poljoprivredu u Narodnoj skupštini Republike Srbije i da sam kroz to mogao aktivno da pratim rad Ministarstva za poljoprivredu u proteklom periodu. Smatram da će ono danas što ću izneti i pred vama i pred javnošću biti argumenti koje sam već prošle nedelje, kada smo razgovarali o Predlogu zakona o poljoprivrednom zemljištu, izneo i tada sugerisao gospođi Dulić, da je krajnje vreme da odstupi sa tog mesta ministra poljoprivrede. U javnosti je bilo najave da će biti kandidovana za potpredsednika, to je još viša funkcija nego ministra, ali predsednik Vlade, da bi ova vlada opstala, bio je najverovatnije prinuđen da prihvati ova rešenja koja su ponuđena od G17 i da predloži gospođu dr Ivanu Dulić-Marković za potpredsednika Vlade i gospodina Gorana Živkova za ministra. Upravo bih želeo da krenem i od toga kakvo je obrazloženje dato za ova dva kandidata. Mislim da je nedopustivo za jednu vladu, i to je uvreda za nas poslanike, da ovako opskurnu biografiju, sa ovako opskurnim podacima, da nam se za tako važne funkcije daju za ova dva kandidata. Neću da budem maliciozan i da kažem da je ovo samo što su oni u svom radnom veku i životu uradili, ali stvarno je nedopustivo da se sa ovako samo par detalja da obrazloženje i pogotovo daju neke stvari koje i ne stoje. Krenuću upravo od biografije gospođe Dulić. U njenom delu koji se odnosi na radno iskustvo stoji od 1985. godine Institut za istraživanje u poljoprivredi, Srbija, Centar za voćarstvo i vinogradarstvo, Čačak, i stoji naučni saradnik. Gospođa Dulić je počela tamo da radi upravo 1985. godine, zvanje naučni saradnik se stiče doktoratom nauka i izborom u to zvanje. Gospođa Dulić je doktorirala 1999. godine, prema tome ona je mogla biti naučni saradnik eventualno krajem 1999. godine ili 2000. godine, ne nikako kako ovde stoji 1985. godine, jer to je iz okvira njenog radnog iskustva apostrofirano. Upravo to govori kakvi su eksperti u G17, ako se pogleda kada je rođena, kada je doktorirala, znači do doktorata je došla sa svojih 38 godina. Možda to za naše prilike i nije tako loše, ali opet da ne bude da je proziva neko ko je gori od nje, reći ću da sam magistrirao sa 27 godina i doktorirao sa 33 godine, sa 45 godina sam već bio naučni savetnik. No, svakako ovim ne želim da se ovde javno promovišem i kandidujem kao budući ministar, o tome će odlučiti moja stranka, a ja sam vrlo zahvalan SRS da samo u njenim redovima i da mogu ispred SRS i nastupam u ovom parlamentu. Što se tiče drugog kandidata, kandidata za budućeg ministra, gospodina Živkova, mislim da je ova biografija i ovaj predlog uvreda za veliki broj poljoprivrednih stručnjaka u našoj zemlji, koji su bili i dali veliki doprinos u oblasti poljoprivrede i poljoprivredne nauke, da neko sa ovakvom biografijom, sa ovakvim radnim iskustvom bude ministar poljoprivrede. Praksa u ovoj našoj državi je bila, barem što se tiče tog resora, da su ministri poljoprivrede bili ili ugledni direktori poljoprivrednih kombinata, ili doktori nauka iz oblasti poljoprivrede. Spomenuću samo nekoliko imena, svakako to su sve ljudi koji nisu pripadali SRS, najvećim delom su pripadali SPS-u, a od 2000. godine normalno DOS-u. Gospodin Veljko Simin, doktor Jan Kišgeci, Ivko Đonović, direktor PIK "Takovo", gospodin doktor Jovan Babović, takođe profesor i sa doktoratom, gospodin Živan Radovančev, direktor mlekare u Zrenjaninu, i od uspostavljanja DOS-ovske vlasti, doktor Veselinov, i doktor Stojan Jevtić, i svakako gospođa doktor Ivana Dulić. Sad se menja neka praksa, kandiduje se neko ko je završio poljoprivredni fakultet koji traje četiri godine, završio ga je za šest godina, ima radno iskustvo u sektoru za biljne i životinjske genetičke resurse od 1998. do 2001. godine, onda je malo bio nekakav predstavnik u FAO-u i rukovodio sa neka tri-četiri projekta, mada ovde stoji da je on imao savetničku funkciju, konsultantsku u stvari, ali imam i neku drugu biografiju koju je on predao u Ministarstvo, iz čega se može videti šta je on u tom FAO-u radio i onda je pomoćnik ministra za poljoprivredu od 2004. godine. Gospodo, vi koji kandidujete ovakvog stručnjaka iz oblasti poljoprivrede, treba stvarno duboko da se zamislite da li vređate, da li prvo u svojim redovima, iako ste ekspertska stranka, nemate boljeg kandidata i da li ovakvim predlogom vređate mogu slobodno reći na hiljadu stručnjaka sa doktoratima, magisterijuma ili specijalizacijama ili ljude koji imaju veliko iskustvo u oblasti poljoprivredne proizvodnje. Da li ste vi stvarno iskreno ubeđeni da će ovakav čovek, sa ovakvim radnim iskustvom, ovakvim njegovim stručnim obrazovanjem biti uspešan i kvalitetan ministar ovako jedne značajne privredne oblasti kakva je poljoprivreda. Mi iz SRS apsolutno nismo tog mišljenja i smatramo da je upravo ovo uvreda za sve poljoprivredne stručnjake. Neshvatljivo je da kod gospođe Dulić se ne navodi ni jedna referenca, šta je ona iz oblasti svog naučno-istraživačkog i stručnog rada objavila tokom svog perioda. Ona ima zvanje docenta na Poljoprivrednom fakultetu u Banjaluci, a već normalno nije ni za očekivati za gospodina Živkova da se navode nekakve reference, izuzev ovoga što je navedeno u biografiji. Tako da ako samo pođemo od ovoga, apsolutno može biti jasno svim građanima Republike Srbije da ovi kandidati, pogotovo kandidat za budućeg ministra poljoprivrede, nema nikakav značajan prerogativ i kvalifikativ, izuzev da ima završen poljoprivredni fakultet smera - ratarstvo i povrtarstvo. Sada bih rekao sa par reči kako je od uspostavljanja ove vlasti, tj. stavljanja u funkciji Ministarstva poljoprivrede, koje je u potpunosti preuzeto od G17 plus, upravo od dolaska ministra i njenih saradnika, a uzgred koliko znam samo gospodin Krnjajić ima doktorat nauka, ostali su tamo uglavnom bez doktorata, izuzimajući gospođu Dulić, ali su svi kvalifikovani kao vrhunski stručnjaci iz oblasti poljoprivrede, svakako ubrajajući i gospodina Živkova. I odmah su delili saradnike, koji su tu već radili i koji godinama rade, na naše i njihove, a oni iz ranijih vremena i ranijih perioda su otpuštani, tako da prema ličnim saznanjima negde oko 60 radnika iz Ministarstva i iz uprava koji egzistiraju u okviru Ministarstva je za ovih proteklih dve i po godine otpušteno, a u isto vreme su primani ljudi isključivo po stranačkoj pripadnosti. Dalje, vrlo je nejasno i pomalo je i smešno da od početka formiranja ovog ministarstva i useljenja u Nemanjinu 24, na deveti sprat, da gospođa bivši ministar, Ivana Dulić, i gospodin Živkov su u jednom kabinetu bili, iako kad se uđe sa desne strane je uvek bio kabinet ministra, sa leve strane prvog pomoćnika. Oni valjda, da bi mnogo operativnije radili, od početka su bili u istom kabinetu, čelo u čelo stola i tu dogovarali, pošto je gospodin Živkov bio svakako glavni kreator i ideolog Ministarstva poljoprivrede, jer je najviše radio na dugoročnoj strategiji razvoja poljoprivrede. Tako je prezentirano u svoj javnoj raspravi koja je vođena oko toga. Tako da mislim da u istoriji ministarstava tako nešto nije bilo da ministar sa pomoćnikom deli isti kabinet, iako hvala bogu na tom devetom spratu ima mnogo kabineta, gde se mogu normalno smestiti i gde su smešteni i drugi saradnici. Dalje ono što želim da apostrofiram upravo to je odnos kako prema saradnicima unutar Ministarstva, tako i prema saradnicima, tj. naučnoistraživačkim radnicima ili ljudima iz oblasti nauke i obrazovanja u agraru. Odnos ministra i Ministarstva je krajnje nipodaštavajući bio. Za gospođu Dulić i za gospodina Živkova, i za druge saradnike, većina profesora sa poljoprivrednih fakulteta, kako iz Zemuna, tako i iz Novog Sada, Čačka itd. su nepodobni stručnjaci, stručnjaci zastarelih shvatanja, ili da ne kažem, ljudi iz Instituta za ratarstvo i povrtarstvo iz Novog Sada ili Zemun Polja ovde iz Zemuna, većina tih ljudi koji su se bavili i bave se naukom iz oblasti agrara, bila je stručno i naučno nepodobna, nego samo sa nekolicinom onih koji su promovisali njih, njihovu politiku, imali su dobre odnose i podržavali ih. Tako da takav odnos i takva politika kao ministra, ne može ništa dalje da se očekuje da može drugačiji odnos imati sada kao potpredsednik vlade, sa još većom funkcijom, prema tako važnim ljudima koji imaju visoko obrazovanje, doktorate nauka iz oblasti agrara, sada kada bude na poziciji potpredsednika Vlade. Mislim da to može biti samo šteta za našu poljoprivredu, nikako korist, imenovanje gospođe Dulić za potpredsednika Vlade ili u krajnjem gospodina Živkova, koji je školovan uz gospođu Dulić i koji će najverovatnije nastaviti takvu politiku i takav odnos upravo prema najvećem broju naših naučnih i obrazovnih institucija i ljudi iz te oblasti. Biće podobni samo oni koji će ih hvaliti i promovisati. Da se vratim na ono šta su oni tokom proteklog perioda svog mandata, znači ministra i pomoćnika, uradili u oblasti agrara. Da krenemo od dugoročne strategije razvoja poljoprivrede, koja je usvojena na Vladi prošle godine u avgustu. Iako je dugo trajala javna rasprava, i dat je veliki broj primedbi i sugestija na taj tekst koji je bio u javnoj raspravi, veći deo naučne i stručne javnosti, izuzev onih koji su otvarali sajt Ministarstva, nije se mogla obavestiti o tom konačnom tekstu, ali niko, ni mi poslanici, ni najveći broj građana, jer nigde nije to odštampano da se vidi. Ali, elem, tom dugoročnom strategijom je planirano da u ovoj našoj državi, u mandatu ovog ministarstva poljoprivrede bude doneto, precizno ću reći jer sam pogledao taj dokument, 35 zakona iz oblasti poljoprivrede i 34 različita druga akta, podzakonskih akata, odluka, osnivanja agencija itd. Prošle godine je planirano, to sam već rekao i moji prethodnici su ponovili, donošenje 14 zakona, doneta su tri zakona. Ove godine je planirano 15 zakona, od toga u prvom kvartalu šest zakona. I planirano je donošenje 28 uredbi, jer ovo ministarstvo poljoprivrede u suštini vlada uredbama i time opredeljuje i sprovodi zakone, pošto zakona nema i uredbama reformiše našu poljoprivredu, što nigde u svetu tako nešto ne postoji, nego donose se novi savremeni zakoni, kroz to reformišu određene oblasti, pa i oblast poljoprivrede. Sa ove govornice sam više puta spomenuo i ponoviću dogod budu spominjani ljudi iz ovog ministarstva, da nisu ništa uradili u oblasti zakonodavstva u poljoprivredi i ako ništa, samo zbog toga ima razloga da cela garnitura, Vlada, predsednik Vlade imao je osnova da te ljude ne drži, nego da ih razreši funkcija, a pogotovo da ih ne imenuje na neke nove ili više funkcije. Ali, elem, u našoj zemlji svašta je moguće. Ono što je urađeno relativno dobro i čime se diči ova vlada, pogotovo Ministarstvo poljoprivrede, to su podsticajna sredstva koja su izdvajana u budžetu Republike u poslednje dve godine. I ovog puta ponavljam da to nije isključiva zasluga Ministarstva poljoprivrede, pogotovo G17, nego svih stranaka koje su glasale ili podržavale predlog budžeta, kako na odborima, tako i ovde u Narodnoj skupštini. To su sredstva građana Republike Srbije i ona su budžetom opredeljivana za unapređenje poljoprivredne proizvodnje. Ono što mi iz SRS najžešće zameramo, to je upravo potpuna netransparentnost u dodeli tih sredstava. I više puta argumentovano, sa papirima, dokazivali smo ko su ti ljudi koji su dobijali ta podsticajna sredstva, mislim pre svega na dugoročna. Kratkoročna sredstva su dobijali primarno oni koji su registrovali svoja poljoprivredna gazdinstva, uz obavezu da za godinu dana vrate. Svakako ne tvrdimo da su značajnu prednost imali oni koji pripadaju G17, ali dugoročna sredstva su ona koja su značajno veća, koja su značajnija i koja su davana u iznosu od pet hiljada evra do 200 hiljada evra, imamo sijaset argumenata da su u velikom broju dobili ljudi koji pripadaju G17 ili koji ih podržavaju i promovišu. Tu je pomenuta ova nazoviasocijacija poljoprivrednih proizvođača, ili kako oni kažu - paora 100 P+, opet sa predznakom plus, gde je spomenuto ime gospodina Maleševa, koji to vodi, gospodina Dragiše Borića i njegovog brata, gospodin Vučić je o tome govorio, tu je ime gospodina Miroslava Ivkovića iz Žednika, koji je takođe dobio oko stotinak hiljada evra, i koji gde god stignu na neku od lokalnih televizija ili se okupe i te kako žestoko promovišu gospođu Dulić i Ministarstvo poljoprivrede. Gospodine Novakoviću, biće prilike da izađete ovde za govornicu, pa da me javno demantujete, nemojte dobacivati, pristojnost i vaše godine ne zaslužuju tako nešto. Molim vas da budete korektni. Ministarstvo poljoprivrede promoviše i kroz ovaj predlog zakona o poljoprivrednom zemljištu borbu protiv tajkuna, a obilato pomaže ih i najdirektnije utiče da upravo ti novi agro-biznismeni dođu do državnog zemljišta, do preradnih kapaciteta. Prošli put sam govorio upravo o vezi sa gospodinom Miškovićem i direktnoj pomoći gospodina Živkova, kao predsednika tenderske komisije za prodaju 7.000 hektara "Jedinstva" iz Apatina upravo kompaniji "Delta". Izneću najnoviji podatak, koji je iz "Službenog glasnika" od 5. juna, gde se u zakup daje 2.139 hektara zemlje ravanice iz Bajmoka, koja uzgredno se daje u zakup, po ceni od 7.487.986 dinara, gospodinu Matijeviću takođe, vlasniku Mesne industrije iz Novog Sada i jednom novom agro-biznismenu; cena zakupa, ako se preračuna broj hektara i ovaj iznos, izlazi oko 3.000 i nepunih 100 dinara. To je, svakako, ispod cene realnog koštanja zakupa. Tako da zakon koji razmatramo na sednici Skupštine koja je u toku upravo treba da odredi način i postupke davanja u zakup državnog zemljišta. Tamo je jasno rečeno da najniža cena zakupa ne može biti niža od 70% cene zakupa u lokalu. Ovo što je platio gospodin Matijević, što je platio gospodin Borić, to je značajno ispod cene koštanja zakupa državnog zemljišta u tim opštinama. Ovo ministarstvo, to jest ključni ljudi idu direktno u korist, odnosno pomažu upravo onima koje zvanično napadaju i zovu ih tajkunima ili tim novim agrobiznismenima. Da ne kažem kako se postupalo oko davanja tih budžetskih sredstava, tj. koje banke su imale ekskluzivno pravo da daju državna sredstva za podsticaj poljoprivrede. Pre svega, to su banke koje su najdirektnije vezane za G17, kao što je Nacionalna štedionica, koja je ubedljivo najviše dala kratkoročnih kredita, Komercijalna banka, Delta banka, Vojvođanska banka. Banke preko kojih su davani dugoročni krediti, to je Komercijalna banka, opet Nacionalna štedionica i Vojvođanska banka. Mislim da građani Srbije znaju ko stoji iza tih banaka i koje isključivo ili ekskluzivno pravo su imale ili trebalo da imaju te banke, jer i tu postoje određene stranačke veze i interesi. Sledeća stvar koju želim da kažem, to je odnos Ministarstva poljoprivrede prema proizvodnji određenih kultura koje su predstavljale tradiciju gajenja na našim prostorima, pre svega je to pšenica. Upravo vođenjem propagande iz vrha Ministarstva protiv gajenja pšenice, ove godine smo došli u situaciju da ćemo imati ili imamo najmanje zasejane i verovatno najmanji rod, i zbog ovih kiša, poplava i svega, i može da se desi da Vlada i Ministarstvo finansija moraju obezbeđivati već do kraja ove godine dodatna sredstva za uvoz pšenice, jer se od strane stručnjaka koji se bave ovim poslom stavlja ozbiljna sumnja da ćemo prvi put kao država doći u situaciju da nećemo imati dovoljno pšenice da prehranimo svoje stanovništvo. Prethodne godine je barem odvojeno u budžetu oko milijardu dinara za skladištenje pšenice i kroz to se pomoglo poljoprivrednim proizvođačima. Ove godine je za te namene opredeljeno samo 200 miliona dinara. Znači, Ministarstvo poljoprivrede neće ni kroz ovu meru plaćanja skladištenja pšenice onima koji će imati šta da ovrše ove godine pomoći da se ta pšenica uskladišti, nego će, ako je ne budu prodali, najverovatnije morati plaćati svojim sopstvenim sredstvima skladištenje. Što se tiče subvencioniranja i premiranja u oblasti poljoprivredne proizvodnje, premira se mleko sa cenom koja se već dve godine unazad ne menja: četiri dinara za brdsko područje, tri dinara za ravničarsko. Možemo pitati svi skupa proizvođače mleka kako se redovno isplaćuju premije i koliko ti koji se bave tom proizvodnjom dobijaju, ali postoji premija i to je za sada tako. U krajnjem, mi to pozdravljamo, jer time se koriguje ta neadekvatna cena po kojoj mlekare kupuju, a znamo ko je otkupio mlekare i ko je vlasnik tih mlekara, za šta je takođe kriva ona prethodna vlast, a i vi ste dobrim delom to nasledili. Ono što se subvencionira od poljoprivrednih kultura u ovoj godini, to je uljana repica, koja je svakako značajna industrijska biljka i biće značajna za naredni period za proizvodnju biodizela, ali je ukupan iznos kojim se to premira nedovoljan da bi se stimulisali ti koji bi proizvodili ovu kulturu. Dalje, premira se hmelj, zatim duvan, iako je kompletno duvanska industrija nacionalizovana, i uljane tikve. Da se osvrnem i na ono čime se bavim, a to je unapređenje stočarske proizvodnje. Zamisao je bila da se stočarstvo značajnije unapredi u ovom proteklom periodu. Međutim, najveći deo podsticajnih sredstava koja su izdvojena prošle godine, upravo je izdvojeno najviše za unapređenje stočarstva. Oni koji se bave tom oblašću mogu sami da procene koliko je unapređeno, upravo zato što su se mnogi ovajdili na tom poslu, dobili su podsticajna sredstva da uvoze, iako se ne bave stočarskom proizvodnjom, nego da uvoze i da preprodaju ili priplodne junice, ili suprasne nazimice, ili da uvoze spermu kvalitetnih bikova ili nerastova. Faktički su to preprodavali i na tim sredstvima koja su dobili od države oni su dodatno zarađivali. Ukupna sredstva koja su izdvojena za te namene su nedovoljna da bi se ozbiljnije moglo govoriti da se sa tim sredstvima može unaprediti stočarska proizvodnja. Ove godine je za ukupno regresiranje priplodne stoke izdvojeno 452 miliona, a za selekcijske mere u stočarstvu, koje su jedne od najznačajnijih za unapređenje, svega 120 miliona. To je apsolutno nedovoljno da bi se značajnije unapredila stočarska proizvodnja. Ono što pogotovo u ovoj našoj državi imamo neregulisano, to je nestabilnost tržišta, tako da svi oni koji se bave svinjogojskom proizvodnjom, pogotovo na privatnom sektoru, imaju ozbiljnih problema, jer je cena pala ispod svakog nivoa. Problem je kome prodati to svinjsko meso i kada naplatiti. U suštini, vrlo malo stočarskih proizvoda se izvozi. Kvalitet naše stoke i stočarskih proizvoda je na niskom nivou, između ostalog i zato što nisu doneti zakoni koji su trebalo da budu doneti, recimo, zakon o bezbednosti hrane, kojim je trebalo da se uspostave upravo te norme kvaliteta i zdravstvene bezbednosti, kakve ima Evropa i taj savremeni svet. Da ne kažem koji je problem u veterinarskoj struci nakon donošenja novog zakona, gde je trebalo da se izvrši privatizacija i transformacija i da se donesu nova podzakonska akta, da ništa značajno nije urađeno i da je ta državna služba gotovo u potpunosti urušena. Što se tiče unapređenja života na selu ili podrška ruralnom razvoju sela, a ona podrazumeva unapređenje proizvodnje i plasmana, jačanje seoske infrastrukture i razvoj ruralnih oblasti i zaštita životne sredine, za sve te namene je ukupno u ovoj godini u budžetu planirano oko 700 miliona dinara. Bilo bi dobro kada bi se ta sredstva u potpunosti realizovala, ali u odnosu na iskustva iz prethodnih godina, ali zna se da je rebalansom budžeta, koji je uglavnom bio u julu, ili nekim drugim preusmerenjima, upravo u ovaj ruralni razvoj sela mnogo manje izdvojeno, tako da naša sela stare iz godinu u godinu, sve manje mladih ljudi ostaje tamo i sve veći problem će biti sa obradom tog poljoprivrednog zemljišta i gajenjem stoke, pre svega, što je bila tradicija naših seljaka, naših zemljoradnika. Na ovom planu je trebalo mnogo više da se uradi. Na kraju, još samo par minuta, da kažem da smo mi i prošle, a naročito ove godine imali velikih šteta od poplava. Ministarstvo poljoprivrede, zajedno sa nekim drugim ministarstvima, takođe je vrlo neadekvatno i nije na pravi način pomoglo i obeštetilo te poljoprivredne proizvođače koji su postradali od poplava i izlivenih reka. Nekima na području Banata ni dan-danas nisu isplaćene te štete. Oni koji su dobili sredstva, jednostavno, ne znaju da li su dobili po osnovu uništene letine, po osnovu stradale stoke ili porušenih stočarskih objekata. Ono što meni posebno nije jasno, to je da u budžetu Republike Srbije ništa nije ni ove godine, ni prošle godine izdvojeno više sredstava upravo za zaštitu od poplava, tako da, objektivno, nama stoji pretnja sledeće godine još većih šteta, još veće poplave nego što smo imali tokom ove, prošle i nekih prethodnih godina. Uvaženi poslanici, uvaženi građani Srbije, mislim da je ovo što sam u ovom vremenu mogao izneti dovoljno da svi mogu proceniti koliko je ovo ministarstvo poljoprivrede, na čelu sa gospođom Dulić i gospodinom Živkovim kao pomoćnikom, uradilo za oblast i interes poljoprivredne proizvodnje u našoj zemlji. Naše mišljenje kao SRS je da su to ljudi koji ne zaslužuju nikakve državne funkcije i da jednostavno tu oblast treba da preuzmu neki koji će mnogo odgovornije i ozbiljnije raditi. Moj je predlog, gospodine predsedniče Vlade, da ozbiljno razmislite o ovom predlogu i da ga povučete.
Replika na lično spominjanje, narodni poslanik Nikola Novaković.
Poštovani poslanici, kao demokrata u duši od prvog dana ovde se borim za pravo svakog narodnog poslanika da, držeći se dnevnog reda i teme koja je na dnevnom redu, govori gluposti, i to nije zabranjeno Poslovnikom, ali zabranjeno je, i zato sam reagovao sa mesta, kada se sa ove govornice laže. Ponovljena laž postaje istina u ušima javnosti, zbog koje sam se javio dr Zoranu Mašiću na repliku. Imena koja ste spomenuli, ne bih ih pominjao, zaboravio sam ih, nisu imena članova stranke G17 plus, bar do sada. Proverili smo za svaki slučaj, jer ne poznajemo ljude. Dakle, uplašio sam se u jednom momentu da ćete gospodina Petra Matijevića staviti među članove G17 plus. Niste i hvala vam na tome. Nama je čast ako se za stranku G17 plus vezuju simpatizeri, kao što su članovi Udruženja paora 10O P plus, elitnog udruženja elitnih paora u Vojvodini. Čast nam je ako tako mislite. Nažalost, nije istina. Oni se samo bore za sopstveni bolji status i hvale ono što je dobro, u ovom slučaju poteze ministra, Ministarstva poljoprivrede i ove Vlade, istom merom koliko i kritikuju kada smatraju da nešto nije u redu.
Samo trenutak, gospodine Novakoviću, ni izraz laž, ni izraz glupost, nisu se odnosili na konkretnog poslanika. U protivnom biste dobili opomenu. Nećemo dozvoliti vređanje poslanika. Izvolite, gospodine Mašiću.
Pozivam se na Poslovnik, član 104. Mislim da su narodni poslanici dužni da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Gospodin Novaković je ovde uvredio mene, ali neću mu uzvraćati istom merom. Građani sami mogu da procene i proceniće. Biću spreman, kao što sam ovde javno iznosio, i javno se izviniti upravo tim ljudima za koje tvrdite da nisu članovi G17, ali to što ti ljudi rade, koje vi tako zdušno hvalite, 100 P plus, oni isključivo promovišu G17 plus, isključivo promovišu politiku Ministarstva poljoprivrede, isključivo promovišu gospođu Ivanu Dulić kao ministra, i ti ljudi su bili upravo u Bečeju 2. juna na sastanku, okupljeni po zadatku od strane gospođe Ivane Dulić, pred kojima je rekla da ako ne prođe zakon o poljoprivrednom zemljištu kako ga je ona predložila, da će podneti ostavku na mesto ministra poljoprivrede. Podnela je da bi otišla na višu funkciju i žalosno je što je podnela da ode na višu funkciju, trebalo je da bude smenjena sa mesta ministra poljoprivrede. Prema tome, ta grupacija 100 P plus, to su novi arendaši, kako ih zemljoradnici zovu, to su ljudi koji su dobili, upravo stranačkom pripadnošću i simpatijama izraženim javno prema G17 plus, podsticajna sredstva, kupili mehanizaciju, odvojili malo para da uzimaju zemlju u arendu i na tim državnim parama, parama naših građana, oni se bogate, a u isto vreme vas promovišu. Rekao sam prošli put i ponavljam sada, svi ti kojima ste dali pare i onima kojima niste dali, znači ti naši zemljoradnici glasaće na sledećim izborima za SRS, a to će vreme pokazati.
Reč ima narodni poslanik Saša Vitošević, potom narodni poslanik Paja Momčilov.
Poštovani predsedniče Skupštine, poštovani predsedniče Vlade, poštovani članovi Vlade, kolege narodni poslanici, meni je jako drago što je moj kolega poslanik gospodin Mašić konačno vratio temu koja je inače tačka dnevnog reda, a to je izbor potpredsednika Vlade, izbor ministra poljoprivrede, a to naravno podrazumeva da danas analiziramo, zajedno sa predsednikom Vlade, rezultate koje su ti visoki funkcioneri Vlade imali u proteklom periodu. Zaista mu se zahvaljujem, bez ikakve ironije, gospodine Mašiću, nemojte pogrešno shvatiti, jer i ja želim da o tome govorim danas i da pokušam vama narodnim poslanicima da objasnim, a naravno i građanima Srbije koji prate ovo zasedanje, zašto treba podržati izbor Ivane Dulić-Marković za potpredsednika Vlade i izbor gospodina Gorana Živkova za ministra poljoprivrede. Naravno, ono što je osnovni princip G17 plus jeste da mi nikada nismo vršili personifikaciju čitave jedne politike kroz jednu ličnost. Mi program razvoja poljoprivrede, koji je definisan još 98. godine i dan-danas sprovodimo onakav kakav jeste, i možemo da analiziramo šta je iz tog programa sprovedeno, a šta nije. Dobar deo tog programa, koji inače ne može da se nazove nekom političkom proklamacijom zato što se radi o poljoprivredi, jeste generalno agrarna politika, zacrtan je u Strategiji razvoja poljoprivrede, koju je usvojila Vlada Republike Srbije. Takođe se kao narodni poslanik zdušno zalažem da ta strategija, ukoliko Vlada odluči, dođe na razmatranje u Skupštinu i da je Skupština usvoji, kako bi narednih godina, jer se radi o dugoročnoj strategiji, ti propisi koji se spominju da treba da budu doneti ne odnose samo na mandat ove vlade nego na čitav period na koji se odnosi strategija poljoprivrede. Takođe, jedan od osnovnih principa G17 plus jeste timski rad. Zato ne možemo čitavu agrarnu politiku da personifikujemo kroz Ivanu Dulić-Marković, kroz gospodina Gorana Živkova, jer čitav tim ljudi, i to ljudi koji nisu članovi G17 plus, radi u tom ministarstvu, koji su i ranije radili i to se može vrlo lako proveriti. Takođe se imputira dane postoji saradnja sa naukom. Samo da podsetim da se Ministarstvo poljoprivrede ne bavi naukom. Ministarstvo poljoprivrede podstiče projekte koji su u domenu poljoprivredne nauke, veterinarske nauke, a naravno postoji ministarstvo koje treba da se bavi naukom i znate dobro ko je ministar i ko rukovodi tim ministarstvom. Naravno, taj timski rad za koji se mi zalažemo je upravo dao rezultate za vreme mandata gospođe Ivane Dulić-Marković. Da bismo mogli dobro da analiziramo rezultate, što je moj kolega gospodin Mašić i radio sve ovo vreme, jeste da moramo da se podsetimo šta je zatečeno u srpskoj poljoprivredi, pa možemo da pričamo i o 2000. i o 2003. godini, kada je ova vlada preuzela mandat. Vratiću se malo u istoriju, biću vrlo kratak, ali moramo, da bismo odslikali razliku i da se jasno vidi šta je urađeno u proteklom periodu. Dvehiljadite je zatečena srpska poljoprivreda bez jasne strategije, bez jasnog puta kojim su mogli da se rukovode poljoprivredni proizvođači. Državna administracija, kroz instrumente koje je posedovala u to vreme, isključivo je brinula o velikim kompleksima, dakle kombinatima, a očigledno je da ta briga nije dala rezultate, jer znamo u kakvom su stanju ti kombinati danas. U to vreme poljoprivreda, ne samo ona, već i neke druge grane, ali danas govorimo o njoj, bila je zaštićena visokim carinama i praktično potpuno nije bila izložena uticaju konkurentnosti, pa samim tim nije mogla adekvatno da se razvija, već su i poljoprivredni proizvođači jednostavno bili ušuškani, nisu mogli tržišno da posluju i samim tim nisu imali motiva da razvijaju kako svoja gazdinstva, tako i da unapređuju poljoprivrednu proizvodnju. Takođe da vas podsetim tada su bile na snazi dozvole za uvoz, kako poljoprivredno-prehrambenih proizvoda, tako i dozvole za uvoz repromaterijala za poljoprivredu. Takođe ću vas podsetiti da su te dozvole dodeljivane potpuno netransparentno, što je naravno dovelo upravo do bogaćenja pojedinih kompanija, koje danas mogu da nastupaju i da rade ono čega smo svedoci svi u srpskoj poljoprivredi. Poljoprivreda nije imala u to vreme nikakve kvalitetne izvore finansiranja. Da vas podsetim, do 95. godine srpska poljoprivreda se finansirala isključivo iz primarne emisije, a to je dovelo do hiperinflacije, ne samo zbog finansiranja poljoprivrede, već i drugih grana privrede, do potpunog urušavanja sistema celokupnog u državi Srbiji. Čak od 1995. godine pa do 2003. godine poljoprivreda, bilo da je reč o pravnim licima, bilo da je reč o poljoprivrednim gazdinstvima, isključivo su imali pristup skupim bankarskim kreditima. Dakle, nije bilo moguće na bilo koji drugi način, a znamo da to naši paori i naši seljaci nisu mogli sopstvenim snagama da finansiraju, a nisu imali pristup bankama, jer znamo u kakvoj su situaciji i banke bile u tom periodu, što znači da je poljoprivreda bila prepuštena stihiji. Godine 2003, prema analizama Svetske banke, svega 20 miliona evra, kažem pošto nisu postojali drugi izvori finansiranja, banke su plasirale, uglavnom su to bile investicije u sferu poljoprivrede. Podsetiću da 2005. godine, takođe prema analizama svetskih institucija, 500 miliona evra je investirano u poljoprivredu, ne u prehrambenu industriju, već govorim o poljoprivredi, i to obuhvata direktne investicije koje ova vlada premijera Koštunice i ministarstva, naravno iz budžeta, jer to su pare građana Srbije, investirala je u poljoprivredu kroz dugoročne kredite, kroz kratkoročne kredite, kroz bespovratna sredstva i, naravno, subvencijama po raznim osnovama. Takođe, ono što su svi shvatili u Srbiji još 2000. godine, a to je počelo da daje rezultate tek u poslednje vreme, složićete se sa mnom, nemoguće je tako brzo srediti neke stvari koje su godinama urušavane iz raznoraznih razloga, jer znamo u kakvoj je situaciji bila ova zemlja, i pod sankcijama, izložena drugim pritiscima i nije samo reč o politici koja se vodila, i ti negativni uticaji se ne mogu ispraviti za ovako kratko vreme. Lično bih voleo da je ovo ministarstvo poljoprivrede proteklih godina od kada upravlja srpskom poljoprivredom uradilo mnogo više, ali verujem da su uradili sve što su mogli i koliko su finansijska sredstva u budžetu dozvoljavala da to urade. Ono što je bitno, bavljenje poljoprivredom nije više test patriotizma u Republici Srbiji, a podsetiću vas da je u devedesetim godinama to bio test patriotizma, jer nisu postojali drugi instrumenti da se ljudi stimulišu da se bave poljoprivredom, već se pozivalo na prehrambenu sigurnost, da mora da se proizvede hrana, a opet u vreme hiper inflacije, obećate cenu pšenice, dok se ta pšenica isplati, ta cena izgubi svoju realnu tržišnu vrednost. Takođe bih da podsetim da su u to vreme postojale zaštićene cene ili zaštitne cene, koje su takođe onemogućavale poljoprivredne proizvođače da posluju tržišno i držao se taj socijalni mir, naravno, iz opravdanih razloga, ne kažem da je to rađeno namerno na štetu poljoprivrednika, ali jednostavno ta politika nije dala dugoročno dobre rezultate. Dakle, ovo je bilo neko zatečeno stanje da biste mogli da shvatite šta je urađeno u proteklom periodu. Takođe, vrlo bitan podatak, izvinjavam se što se ponovo vraćam na protekli period, od 92. godine do 2000. godine, poljoprivreda je u tom periodu, pa u pet godina, imala negativnu stopu rasta, a za primer ću vam dati da je 2000. godine bila za 21% stopa rasta niža od nivoa 1992. godine, dakle katastrofalna situacija. Šta je to Ministarstvo poljoprivrede uradilo? Pokušaću prvo sa globalnim ciframa. Hronično negativan saldo spoljnotrgovinske razmene u periodu od osam godina, dakle od 1996. godine pa do 2003. godine, to je sedam godina, bio je negativan i tada je iznosio, recimo, prosečno oko 410 miliona američkih dolara. U 2004. godini je iznosio 925 miliona dolara, dakle skoro duplo više ili skoro cela milijarda. Pored organizacionih promena, formirana je Uprava za zaštitu bilja, Uprava za veterinu, a uskoro će biti kada bude usvojen zakon o poljoprivrednom zemljištu i uprava za zemljište, dakle, na jedan vrlo kvalitetan i organizaciono savremeni način Ministarstvo se osposobljavanja da može da odgovori zahtevima poljoprivrednika. Često se u prošlosti postavljalo pitanje ko su korisnici agrarnog budžeta, kome se Ministarstvo poljoprivrede obraćalo, ali se nije znalo i zato je Ministarstvo poljoprivrede odmah po uspostavljanju vlasti ove nove vlade organizovalo projekat, i sprovodi ga do dana današnjeg vrlo uspešno, registracije poljoprivrednih gazdinstava. Ogroman broj odnosno preko 200.000 poljoprivrednih gazdinstava je registrovano i danas se zna kome se Ministarstvo poljoprivrede obraća, kome daje novac, kako se troši i može da prati rezultate koji se postižu na tim poljoprivrednim gazdinstvima. Takođe, tokom prošle godine uvedena je jedna socijalna komponenta, a to je što su u okviru već registrovanih poljoprivrednih gazdinstava identifikovana tzv. nekomercijalna poljoprivredna gazdinstva, dakle, ona gazdinstva koja ne mogu tržišno da posluju, dobar deo tih gazdinstava su starača domaćinstva, i tim domaćinstvima se aktivno pomaže kroz bespovratnu pomoć. To jeste politika i ove vlade i G17 plus, a to je proces transformacije i tranzicije je težak, a mi moramo pomoći onima koji ne mogu da se snađu u tom procesu da bi svi, dakle, kao kompletan narod uspeli da prevaziđemo ovaj težak period. Takođe je napravljen program mera za podsticanje razvoja poljoprivredne proizvodnje, i o tome je već bilo reči od prethodnih govornika, to je model kratkoročnog i dugoročnog kreditiranja, i taj fond se iz godine u godinu uvećava, i to su te direktne investicije u poljoprivredu. Svi dobro znamo u kakvom je stanju bila zatečena poljoprivredna mehanizacija. Jako puno tih sredstava je uloženo upravo u osavremenjavanje poljoprivredne mehanizacije. Podeljeno je 5.000 dugoročnih kredita, 33.000 kratkoročnih kredita i 8.000 bespovratnih sredstava za projekte koji se na vrlo transparentan način odobravaju. Ovde je izrečena, nadam se ne iz zle namere, jedna neistina. Naime, govori se da ministar tamo sedi u kabinetu, i otprilike deli te poljoprivredne kredite kako kome stigne i kako hoće. Moram da podsetim javnost da podelu i dugoročnih i kratkoročnih kredita, prema definisanim kriterijumima Vlade Republike Srbije, vrše komercijalne banke koje su odabrane na tenderu. Za ovu godinu ih ima ukupno 25. Znači, nemojte dovoditi u zabludu građane Srbije. Takođe se otpočelo sa sprovođenjem velikog projekta za osavremenjavanje poljoprivrednih stručnih službi, a pre svega na osnovu iskustava zemalja u tranziciji, i održan je i veliki broj stručnih skupova i seminara i na tome se aktivno radi, jer kao što je moj kolega Mašić rekao, bez nauke nema poljoprivrede. Upravo nauka koja se sprovodi na fakultetima, na institutima, Ministarstvo poljoprivrede kroz funkciju stručnih službi treba da implementira na terenu, a ne da se Ministarstvo poljoprivrede bavi naukom. Uveden je tržišni informativni sistem u poljoprivredi, koji predviđa praćenje kretanja cena osnovnih poljoprivrednih proizvoda na tržištu i omogućava uvid svim poljoprivrednim proizvođačima da na taj način definišu kako i na koji način će prodavati svoje proizvode i po kojoj ceni. U toku je vrlo detaljna analiza uvoza zaštite poljoprivrede u okviru kojih se detaljno analizira institut tzv. posebne dažbine na uvoz poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda, pre svega u svetlu unapređenja stalnog dijaloga sa EU. Zašto je ovo vrlo bitno. Upravo je vrlo bitno da se ne bi dogodilo, kako mnogi strahuju, da u ovoj zemlji neće biti dovoljno hlebnog žita, stočne hrane, da neki glasnogovornici Bogoljuba Karića, koji su bili za ovom govornicom, ne bi opet mahali salatama. Znači, mora da postoji institut praćenja bilansa poljoprivrednih proizvoda, kako bi se brinulo o sigurnosti stanovništva po pitanju ishrane. U tom kontekstu Ministarstvo je izašlo sa vrlo preciznim analizama, pošto pokušava da se unese panika u stanovništva da neće biti dovoljno hlebnog žita. Pročitaću vam samo dva parametra. Rod pšenice 2005. godine bio je 2.007.000 tona. Očekivani rod za 2006. godinu je 1.600.000 kilograma. Iz već poznatih razloga, ne zato što je Ministarstvo poljoprivrede vodilo kampanju protiv setve pšenice, što nije istina, već zato što su agrometeorološki uslovi bili nepovoljni tokom 2005. i 2006. godine. Da podsetimo da su početne zalihe iznosile 461.858 tona. Očekivane zalihe u trenutku žetve će biti oko 252.000 tona. Potrebe za ishranu našeg stanovništva su oko 1.800.000 tona. Sami izračunajte da li ćemo imati dovoljno pšenice. A to da Ministarstvo propagira da li da se ovo seje ili ne, jedna kultura, sejte kukuruz, sejte pšenicu, to Ministarstvo ne radi i neće nikada ni raditi. Dakle, po prvi put poljoprivredni proizvođači mogu sami da odluče na osnovu tržišnih uslova šta im se najviše isplati da seju. Gospodo, zar toliko potcenjujete naše poljoprivrednike. Da li neko njega može da natera da seje pšenicu, ako on ne može da prihoduje ni 9.000 dinara po jednom hektaru, a pogotovo u uslovima tržišnim koji vladaju u našoj zemlji, ukoliko može da se bavi povrtarstvom, voćarstvom ili setvom nekih industrijskih kultura. Naravno da ne, izašli smo iz dirigovane ekonomije, nemamo više institut zaštitnih cena, država određenim merama i instrumentima može da koriguje, što je i definisano strategijom, na koji način i u kom pravcu treba da ide srpska poljoprivreda. Poljoprivrednik treba da odluči na koji način i koji će od tih puteva izabrati da koristi. Takođe je u današnjoj raspravi potegnuto pitanje genetski modifikovanih organizama, ili kako se to precizno kaže GMO hrane. Po nekoliko puta podsećam i javnost, a i vas, kolege poslanici, 2001. godine je upravo na inicijativu Ivane Dulić-Marković, koja je bila direktor saveznog Zavoda saveznog za genetske resurse, životinjske i biljne genetičke resurse, usvojen zakon u saveznom parlamentu o genetski modifikovanim organizmima. Upravo tim zakonom je u potpunosti uređena oblast proizvodnje, uvoza i istraživanja u oblasti genetski modifikovanih organizama. Ne možete njoj nikako imputirati da je ona odgovorna za tu oblast. Ona jeste odgovorna, ali za uvođenje reda u tu oblast, a upravo je u raspravi i zakon o organskoj poljoprivredi, koji će takođe detaljno urediti obeležavanje krajnjih proizvoda ukoliko oni sadrže u sebi genetski modifikovane organizme. Molim vas, nemojte zloupotrebljavati neznanje naše javnosti, jer to je uskostručna oblast. Čak ne smem da dopustim sebi da raspravljam o toj oblasti, jer izuzetno je komplikovana, ali tvrdim, i to je vama poznato, da je ta oblast konačno uređena i pod kontrolom. Ona pre 2000. godine nije bila uređena. Takođe, pozivate se da ova vlada ili kako ste vi rekli G17 plus ima animozitet prema određenim institutima, naučnim institucijama, fakultetima. Samo da vas podsetim, gospodin Malešević je direktor Instituta za ratarstvo i povrtarstvo u Novom Sadu. Znate da je Vlada osnivač tog instituta. Ako ova vlada ima nešto protiv gospodina Maleševića, verovatno bi ga do sada smenila. Molim vas, nemojte da širite takve dezinformacije. Gospodin Malešević je izuzetan stručnjak. To što gospodin Malešević iznosi određene političke ocene, lično sam par puta pozvao profesora Maleševića da onda osnuje političku stranku, a dobro znate da gospodin Malešević ima političku stranku, samo se ne poziva na nju, nego istupa kao direktor instituta i iznosi određene političke ocene. Daj bože, ovo zaista uzimam sebi za slobodu da u ime Ivane Dulić-Marković kažem, da je Ivana bila stipendista pojedinih stranih kompanija. Nažalost, u to vreme kada je mogla da bude stipendista, ova zemlja je bila pod sankcijama, pa je malo ljudi moglo da koristi stipendije. Nemojte, prvo naučite da se pojedine kompanije izgovaraju kako treba, pa onda imputirajte nekome da je bio stipendista nekih stranih kompanija, što naravno nije zlo. Daj bože da što više naših stručnjaka budu stipendisti stranih kompanija. Zašto Ivana Dulić-Marković kao potpredsednik Vlade Srbije? Znam zašto je G17 plus predložila premijeru Koštunici Ivanu Dulić-Marković. Verujem da znam zašto je i gospodin Koštunica podržao i predložio to parlamentu. Zato što gospođa Ivana Dulić-Marković je bila ključni čovek u timu profesora Labusa u pregovorima sa EU. Dobro znate da najosetljiviji segment upravo pregovora i potpisivanja sporazuma koji nas očekuje u budućnosti jeste upravo oblast poljoprivrede, agrarne politike. Zato gospođa Ivana Dulić-Marković, sa čitavim timom ljudi koji rade u Vladi Republike Srbije, može da taj posao iznese do kraja i nastavi. Zato Ivana Dulić-Marković treba da bude potpredsednik Vlade, pored ostalih funkcija, da nastavi taj vrlo značajan posao oko evropskih integracija. Verujem i znam, a to sam rekao na početku, da G17 plus jedino što podržava to je timski rad, da će gospodin Goran Živkov, kao budući ministar poljoprivrede, ukoliko ga ovaj parlament izabere, izuzetno kvalitetno nastaviti da radi posao ministra poljoprivrede koji je započet, zato što je on samo deo tima, a ne on kao pojedinac da vodi čitavo Ministarstvo. Sa tom praksom je prekinuto još 2000. godine, bar kada je reč o G17+, i mi ćemo se truditi da takve principe prenesemo i drugim parlamentarnim strankama, jer jedino timskim radom može ovoj zemlji da bude bolje. Ukoliko prepustimo vlast u ruke pojedinaca, gospodo, vraćamo se u diktaturu. Zahvaljujem se i pozivam vas da podržimo ove kandidate za mesta ministra i potpredsednika Vlade, zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov, a neka se pripremi narodni poslanik Nadica Momirov. Izvolite.
Hvala. Poštovane dame i gospodo, evo mi danas raspravljamo o rekonstrukciji Vlade na jedan čudan način, u atmosferi pogroma, slobodno mogu tako da kažem, koja se vodi protiv stranke Srpske radikalne. Nije čudo, interesantno, sticajem okolnosti, upravo osoba kojoj treba da pružimo podršku u ovom parlamentu da bude potpredsednik srpske vlade, u vremenima kada je srpskom narodu i srpskoj državi možda najteže u svojoj istoriji, vođa je tog pogroma i ona kaže kako treba zabraniti stranku zbog fašističkog delovanja, zbog govora mržnje, sve jednim toplim ljudskim rečnikom pristupiti eliminaciji nekoga da bi bio nešto. Kolko mene sećanje i znanje služi, da bi postao, ako ćeš nekoga da eliminišeš, jeste nacistički i fašistički princip koji je dobro znan. No, da se ostavimo toga, dokaza kako se ko ponaša, a šta priča za druge, imamo dovoljno, samo je jedan interesantanpodatak koji ću sada kazati. Znam da je to možda i opasno kazati. Antisemitsko delovanje dela Vlade premijera Koštunice se u Srbiji i te kako iskazalo.Gde je centar tog antisemitskog delovanja lako je dokazati. Iz ove zemlje je proteran kapital jevrejski, a u ovoj zemlji se ne dozvoljava, gle slučajnosti, jednoj drugoj velikoj slovenskoj zemlji da plasira svoj kapital. Samo da vas podsetim ukratko, Kardan spada u pet najvećih i najmoćnijih finansijskih korporacija Izraelu, "TBI" koji je ovde imao osiguranje u "Dunavu", i koji je ovde imao lizing kompaniju, i koji je želeo ovde da osnuje banku, bukvalno je najuren. Ko je to fašista i ko je to antisemita, zamislite se dobro gospodine premijeru, koji su to ljudi i kojoj oni političkoj grupaciji pripadaju? Da ne idemo na neke druge trivijalne stvari. Elem, mi smo jasno rekli, poslanici SRS neće glasati za gospođu Ivanu Dulić da bude izabrana na mesto potpredsednika Srpske vlade. Dobili smo obrazloženje, jedno tanko obrazloženje, koje je, neću da kažem da je sramno, ali je neprimereno. Čuli smo usmeno obrazloženje, koje se svelo „zbog koalicionog dogovora“. Ne znamo šta to znači, pa argumentacija ne može da zadovolji bar mene, a verujem ni građane Srbije. Osnovni razlog zašto osporavamo gospođu Ivanu Marković Dulić i ovog gospodina koji treba da je nasledi jeste, prvi, što vodi i vodila je poljoprivrednu politiku ove zemlje suprotno intencijama EU, što ćemo vrlo lako i dokazati. Drugi razlog je to što je nizom štetnih mera, koje su koruptivne prirode, dovela poljoprivredu Srbije u nezavidan položaj. Ajde da krenemo od EU, da nam bude jasno. Osnivačkim ugovorom EU u članovima 32. i 38. donosi načela zajedničke poljoprivredne proizvodnje, pa pod tačkom a) kaže: povećanje produktivnosti upotrebom tehničkog razvoja, racionalizacijom proizvodnje, optimalnim korišćenjem faktora proizvode, radnom snagom; povećanje životnog standarda poljoprivrednika, povećanje zarada zaposlenih u poljoprivredi. Kako izgleda ta zarada naših poljoprivrednika od 2000. godine do danas lako se može videti iz statističkih podataka Zavoda za statistiku Srbije, neću sada to da pokazujem, to članovi Vlade moraju dobro da znaju. Kako izgleda proizvodnja, evo samo jedan primer. Evo ovaj stočni fond, od 1997. ovo su realni rezultati politike Vlade do 2000. godine i Vlade koja je nastavila: pad proizvodnje svinja, pad proizvodnje goveda, to su rezultati. A ono što je rečeno da ćemo ove godine možda prvi put uvoziti žito zato što je umesto 800, 700 hiljada hektara, koliko je normalno da ova zemlja zasadi, zaseje naravno (hvala vam, to je prava ispravka sa pravog mesta i ja vam se zahvaljujem, data je od poljoprivrednog proizvođača i dobronamerna je, nadam se), doći ćemo u poziciju da smo zasejali oko 500 hiljada, da možda prvi put uvozimo i hlebno žito. Reče moj prethodnik - nije Ministarstvo kazalo nemojte sejati. Jeste kazalo i možemo citate da vam damo, i na kojim sastancima je pričano, da to nije ekonomično proizvoditi. I kako je to urađeno, nema premija, to ti je najlakši način kad iskažeš svoj stav prema tome. Kaže se dalje, stabilizacija tržišta poljoprivrednih proizvoda, garancija snabdevanja, snabdevanje potrošača po razumnim cenama, i tu se završavaju ciljevi prvobitni. Kako je naše tržište snabdeveno? Mi i dan-danas patimo zbog nedostatka sezonskog povrća i zavisni smo od okolnih zemalja, Turske, da ne kažem drugih, Italije, Bugarske, odakle se sezonsko povrće uvozi. Taj cilj nije ostvaren. Potrošača po razumnim cenama; e, idite na pijacu, napunite cegere, pa ćete videti šta su to razumne cene, kada građani Srbije imaju 20.000 prosečni lični dohodak. Naravno, ima i onih koji mnogo bolje žive i rade. No, ako sledimo šta je EU radila od početka, znamo šta je, ona je dve trećine budžeta trošila na poljoprivrednu proizvodnju. Sad je to svela na polovinu budžeta. Merama visoke protekcije štitila je poljoprivrednu proizvodnju, i to je istina, i to mora da radi svaka ozbiljna i odgovorna vlada koja hoće da bude deo Evrope. Dalje, Lisabonskom konvencijom je jasno rečeno da selo ipoljoprivredno dobro moraju biti stavljeni u centar pažnje i razvoja EU, zato što pripada 90% EU ruralnom delu, a 50% stanovništva živi, kao i kod nas 48% stanovništva. I došli smo do konačno ovih Pišlerovih reformi iz 2003. godine koje su kazale - nećemo više plaćati ni koliko nam date proizvoda da vam više damo, nećemo više ni koliko imate više zemlje obrađene da vam platimo, nego plaćamo farmu i farmera. To je princip savremene Evrope, a o tome ni traga nema. Vaša strategija je konstatovanje stanja i zbir lepih želja. Strategija mora da ima instrumente kojima će nešto da reši. Vi uvek kažete, srpski radikali kritikuju samo i obrušite se na Mašića i dobacujete kao huligani iz klupa da bi nas dekoncentrisali. Da ste vi odgovorna ekipa, vi biste sledili ono što je intencija Evropske unije, ne biste ukinuli premije i subvencije za sve ono što ste ukinuli, dali ste samo za soju i uljanu repicu, i to se zna zbog čega, nećemo sad o tome pričati, i o tome ćemo kazati šta imamo da kažemo. Vi biste išli na regionalizaciju naše proizvodnje i podsticanje. Zna se šta, ako nam dajete Pešter, na Pešteru bi vi podigli pad proizvodnji ovaca i imate gde da izvodite. Znaju se arapske zemlje koje vape, da ne govorim šta ste u Mramorku radili, u klanici, umesto da pomognete proizvodnju i izvoz, radili ste sve da bi to sprečili. Ako ste odgovorna vlada, onda bi vaša sredstva koja ste usmeravali na ime, a ne na isplativost projekta, uložili u Mačvu, Srem, gde su termalne vode, da se naprave plastenici i proizvodnja onoga što uvozimo u velikoj meri. Ono što vi radite i što su vaši rezultati, to je statistika koju imamo. Ta statistika kaže, vi kažete - ranije nije valjalo. Godine 2000. 39 miliona deficita, 2003. godine 250 miliona američkih dolara deficita, u poljoprivrednoj razmeni, to su vaši rezultati. Kakva je situacija seljaka, koji su prihodi seljaka, onih paora. Neko je u listu "Danas" potpisao grupu 101, pa kaže - kuka za paorima, a onda u potpisu prof. dr. Od kada su profesori, Vlaoviću, paori, je l' se to dogodio neki nov savez, izmešali ste se? (Mika Vlaović, sa mesta: Je l' tražite odgovor?) Ne, ne tražim, samo konstatujem. Interesantna je stvar, govori se kao veliko postignuće - organska proizvodnja hrane. Organska proizvodnja hrane vam je rečena u ovoj studiji, Švajcarci su vam radili kakva je situacija kod nas, uzeli su Albance, Bugare i nas, ovo je iz ove godine saopštenje, gde se kaže da ovde to postoji samo u naznakama. Kazaću vam tačno i egzaktno, ako vas interesuje, koliko je hektara zemljišta obrađeno time. Ako hoćete u Evropu, onda morate da brinete danas o bezbednosti hrane, o zdravstvenoj bezbednosti te hrane. Uništili ste sanitarnu zaštitu na granicama, i govorili smo i govorićemo vam na milion primera kako ste kršili sve moguće propise i dozvolili uvoz biološki neispravnih biljnih proizvoda, semena za osemenjavanje iz Holandije, a znate da je tamo bilo ludih krava. A ta priča što ste sada izašli i kazali da mi obmanjujemo javnost o uvozu genetski modifikovane hrane, izvinite, Savezna vlada na 59. sednici 4. jula 2002. godine donosi odluku da se, mimo zakona, uveze genetski modifikovana soja. Vlada nema pravo na to. Miroljub Labus ucenjuje. Gospodo, pogledajte ovde, Ivana Dulić-Marković, potpisnik uvoza genetski modifikovane soje, pa ne samo to, nego gledajte koliko je dala u izveštaju uvoza te soje. Koliko je to opasno za narod, neću govoriti. Moji drugovi još imaju da govore. Fala bogu, ide ovaj zakon o poljoprivrednom zemljištu i organskoj proizvodnji, pa ćemo ovo u načelu svi potanko da iznesemo. Prema tome, gospodine premijeru, ogrešili ste se teško o srpsku nauku i agro-poljoprivredu. Dvadeset hiljada inženjera kvalifikovanih, vrhunskih stručnjaka među njima ima dovoljno, mogli ste da izaberete u vaš kabinet. Kako ste izabrali ove ljude? Na osnovu ovoga što ste nam dali mi nevidimo, na osnovu njihovih rezultata ubeđeni smo da rade protiv interesa poljoprivrede. Ne kažemo namerno, najverovatnije iz neznanja. Vi koji ćete glasati za ovakve nestručnjake i ove ljude koji su nam ovo uveli, neka vam bude na čast, otadžbina vam to neće zaboraviti.
Reč ima narodni poslanik Nadica Momirov, a neka se pripremi narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Poštovani gospodine predsedniče Vlade, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, danas sam veoma ponosna. Ponosna sam iz tri razloga, podržavam i dajem doprinos radu Vlade, a samim tim i Srbiji, da nastave reforme koje vode u stanje normalne i funkcionalne države, gde će svi građani imati sigurnost, gde će svako moći da se iskaže prema svojim mogućnostima, gde će postojati poverenje institucije i gde ćemo svi osećati optimizam. Ponosna sam što sam član G17 plus, stranke koja je dala i daće značajan doprinos reformama i koja nedvosmisleno vuče Srbiju ka kvalitetnijem životu svih građana, koja nas vodi u EU, stranka koja ima odlične ljude i koja daje najbolje, a iz redova najboljih su svakako gospođa Ivana Dulić-Marković i gospodin Goran Živkov. Kao treće, ponosna sam kao građanka Subotice, jer Ivana Dulić-Marković je iz Subotice, iz jedne od najuglednijih porodica, majka je dvoje sjajne dece. Njena porodica je ponosna na nju i rezultate njenog rada, a ponosna je i cela Subotica. Što se tiče rezultata rada Ministarstva poljoprivrede, ne treba pričati puno, treba pitati seljake, poljoprivredne proizvođače, treba pitati obične vredne ljude, a ne političare. Treba pitati poljoprivredne proizvođače koji su se danas javljali na telefon poslaničkog kluba G17 plus, koji pružaju podršku ministarki poljoprivrede i stranci G17 plus. Treba takođe pitati, kao mog druga iz osnovne škole, koji me je sreo jednom na ulici i zamolio me da se zahvalim ministarki poljoprivrede za pomoć, koja je doprinela da njegova porodica ima načina da finansira svoju porodicu. On je izgubio posao, i zahvaljujući tome što je registrovao svoje poljoprivredno malo gazdinstvo i dobio mali kratkoročni kredit, uspeo je da započne poljoprivrednu proizvodnju. Takvih porodica ima najmanje 53.000 koje su omogućile svojim porodicama da nastave normalan život i takvih porodica će biti još. Što se tiče rezultata rada Vlade, navešću samo nekoliko. Suficit u budžetu Srbije, prvi put posle 65 godina je u plusu, otpisani su dugovi, za dve godine smanjen spoljni dug države za 2,3 milijarde dolara, Svetska banka proglasila je Srbiju svetskim šampionom u brzini reformi i ambijentu za strana ulaganja. Veće strane direktne investicije: za dve godine iznose 2,2 milijarde dolara. Manji je spoljnotrgovinski deficit: smanjen je za 17% u odnosu na 2004. godinu. Zatim, smanjeni su porezi. Ono što je najvažnije, to je da država vraća dug penzionerima u iznosu od 43,5 milijardi dinara, koji je nastao devedesetih godina i početkom 2000. godine. Dobili smo efikasnu i štedljivu državu, sprovodimo efikasnu reformu poreskog sistema, jeftini stambeni krediti, krediti sa samozapošljavanje, fond za podršku mladih talenata itd. Deo te vlade i svoj značajan doprinos dali su i gospođa Ivana Dulić-Marković i gospodin Goran Živkov. Zato pozivam sve poslanike da glasaju za ovaj predlog, jer sa ovim promenama u Vladi, rezultati Vlade će biti još bolji. Protiv Ivane Dulić-Marković su radikali. Zašto? Zato što Ivana vodi Srbiju u Evropu, a radikali neće u Evropu, jer tamo su red, rad i disciplina, a to ne odgovara radikalima. Rezultate rada SRS smo imali prilike da vidimo i nadam se da nećemo imati priliku da ponovo to gledamo. Vi ste se ovde izjasnili da ste protiv Ivane Dulić-Marković, a G17 plus je protiv politike SRS.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, SRS hoće u EU, jer EU očigledno želi Srbiju u EU. Doduše, ne ovakvu kakva je sada, nego neku Srbiju koja bi bila ekonomski daleko jača, stabilnija, bez afera, bez korupcije, bez kriminala, a takvu Srbiju može samo SRS da uredi, onda kada bude bila u mogućnosti da se prihvati izvršne vlasti. Ali ne bezuslovno i to EU zna, pod jednim sada za nas veoma važnim uslovom, a to je da nam garantuje suverenitet i teritorijalni integritet na celoj našoj teritoriji, u pitanju je, naravno, Kosovo i Metohija. Ruka joj je pružena, a na njima je da odluče hoće li da budu partneri ili će i dalje samo da uslovljavaju. U ekspozeu koji smo čuli od predsednika Vlade vrlo malo nam je rekao šta je to što gospođu Dulić-Marković i gospodina Živkova preporučuje za ovako visoke državne funkcije. Njihove biografije su toliko šture, da je raspisan konkurs u bilo kom dnevnom listu, za bilo koje radno mesto, mislim da bi bilo i pismenije i sveobuhvatnije. A ako je dr Ivana Dulić-Marković žena koja se bavi ili se bavila naukom, trebalo je barem da nam napiše koje je to radove objavljivala, gde je, čime se to bavila, a ako je još i netačne podatke ovde unela, kao što je moj kolega Mašić primetio, da je bila naučni saradnik u vreme kada to naučno zvanje nije mogla da ima, onda je to tek nešto zbog čega bi predsednik Vlade trebalo da se zamisli da li neko ko je spreman da falsifikuje svoje lične podatke može da bude potpredsednik Vlade. Što se tiče gospodina Živkova, očigledno je da je to čovek koji je radio uvek u saveznim organima kao neki ćata, sa veoma niskim kvalifikacijama za ministra poljoprivrede, ali navikli smo da je poljoprivreda nekako, što kažu kod nas, zadnja rupa na svirali kada je u pitanju privreda i nikako da shvatimo da je to jedna od najvažnijih, ako ne i najvažnija privredna grana, oko koje treba da se i te kako zabrinemo i koju bi trebalo da potpomognemo, kako bi država izašla iz ekonomske krize. Neću da govorim o tome kakva je ličnost gospođa Dulić-Marković, pretpostavljam da predsednik Vlade to bolje od mene zna, mada je ona često u javnosti iznosila da ona nije političar, da je ona ekspert. Ne znam otkud interesovanje da bude potpredsednik Vlade, kada je to ipak pre svega politička funkcija. Očigledno bi ona trebalo da bude neki novi Čeda Jovanović, iako je ovde rečeno da je bila ključni čovek u timu Labusa u vezi pregovora sa EU oko evropskih integracija. Verujem da nisu u pravu oni koji misle da je dobro da se gospođa Dulić ukloni sa mesta ministra poljoprivrede i da joj se ukaže čast da bude potpredsednik Vlade, zbog toga što je to mnogo manje štetno nego da ostane na ovoj funkciji, jer sa te više funkcije može još više da utiče ne samo na Ministarstvo poljoprivrede, nego i na sva druga ministarstva. Ovde ste mogli da čujete, a izneću samo nekoliko segmenata u kojim oblastima je ona do sada nanela štetu našoj zemlji, radeći na uvozu genetski modifikovane sojine sačme i soje u zrnu. Pretpostavljam da to znate. Razumem da se nalazite u teškoj poziciji, po svaku cenu biste želeli da sačuvate Vladu, uslovljeni ste personalnim rešenjima jedne političke partije koja je vaš koalicioni partner, ali se bojim da ćete se jednog dana zaista pokajati, kada budete sumirali svoje rezultate, kao što vam i toplo preporučujem da budete malo obazriviji kada je u pitanju i saradnja i kohabitacija sa DS, jer sam ubeđena da će vam taj nož u leđa, po pitanju pregovora sa Evropom oko Kosova i Metohije, upravo Boris Tadić zabiti, a onda ne znam kako ćete to i psihički i fizički da podnesete. Ovo su upozorenja, a na vama je da snosite odgovornost svojih postupaka. Jednog momenta ćete morati i vi, pretpostavljam, da kažete - dosta je bilo ucenjivanja, vreme je da raspustimo parlament, da podnesemo ostavke, da idemo na izbore i da se ratosiljate onih koji zaista više ne zaslužuju, niti imaju podršku biračkog tela da upravljaju ovako važnim resursima, kao što je, recimo, Ministarstvo poljoprivrede, a pogotovo da vam neko bude potpredsednik Vlade u kojoj ste vi predsednik. Svako se trudi da oko sebe okupi najbolje, a vama se nekako desilo da okupljate najgore. Da podsetim samo i građane Srbije, a i vas ovde u parlamentu, šta je gospođa Dulić 2003. godine radila oko sojine sačme, odobrivši uvoz, kao direktor Saveznog zavoda za biljne i životinjske genetičke resurse, kada je davala mišljenje za uvoz sojine sačme, ali jednim delom i semenske soje, u drugostepenom postupku, jer su granični fitosanitarni inspektori u prvom stepenu zabranjivali njen uvoz, poštujući postojeće propise. Zbog protivljenja takvom uvozu, ali i protivljenja da se prihvati donacija američke Vlade u vidu sojine sačme, od modifikovanog sojinog zrna, u septembru 2002. godine tražila je smenu Miroslava Maleševića, pomoćnika saveznog ministra za privredu i unutrašnju trgovinu. Postoje i jasne indicije, a to je na vama da istražujete i na nadležnim organima, da je jedan deo novca od prodaje te sojine sačme iz donacija, kao i sve donacije u to vreme, usmeren na finansiranje tadašnjeg Instituta G17 plus, a kasnije političke stranke. Zašto je ovo važno? Važno je, jer u većem broju zemalja EU postoji zabrana upotrebe mesa proizvedenog od stoke hranjene genetski modifikovanom sojinom sačmom. Time se jasno ograničava tržište našim proizvođačima mesa i perspektiva njihovog izvoza u zemlje EU. Karakteristično je da su najveći uvoznici genetski modifikovane sojine sačme upravo i najveći proizvođači stočne hrane. Spomenuću samo "Krmivo produkt", a vi znate verovatno koji su i drugi bili. S druge strane, stalno je davala objašnjenje da su date saglasnosti samo za uvoz genetski modifikovane sojine sačme koja se kao proizvod upotrebljava u ishrani životinja, a da za genetski modifikovanu soju u zrnu nije bilo uvoza. Međutim, 2005. godine je otkrivena masovna pojava genetski modifikovane soje na poljima poljoprivrednika opštine Šabac. Ukupno je uvezeno negde oko 9,5 hiljada tona genetski modifikovane soje u zrnu. Kakve će to posledice imati na zdravlje stanovništva, videćemo. Pod tezom da subvencijama za veći broj poljoprivrednih kultura, recimo, pšenice, kukuruza, šećerne repe i drugih, država preliva budžetska sredstva domaćim "kapitalistima", kako ona kaže, koji su privatizovali prerađivačku industriju, ministar Dulić je ukinula subvencije za ove proizvode i time je bio smanjen interes za ove kulture, sa posledicom da sledi čak i njihov uvoz, a istovremeno je, ne slučajno, verovatno, uvedena subvencija za soju, a ove godine i za uljanu repicu. Kakva je uloga gospođe Dulić-Marković u favorizovanju vakcine protiv klasične kuge svinja hrvatskog proizvođača "Pliva" iz Zagreba, to ću malo podrobnije da objasnim, jer je nesumnjivo da su i njene školske, prijateljske i rodbinske veze doprinele da u mnogim stvarima protežira i strane interese. To se već događalo u nekim slučajevima u kontaktima sa EU i drugim međunarodnim institucijama, kada su namerno propuštani rokovi za davanje informacija i sprovođenje određenih postupaka, što je uslovljavalo bolju prođu poljoprivrednim proizvodima zemalja iz okruženja, a otežavalo ili sprečavalo plasman naše proizvodnje. Najnoviji slučaj sa vakcinom protiv klasične kuge svinja stoga ništa nije novo, niti je čudno. Na kraju svog mandata je rešila da nabaci milionski vredan posao hrvatskoj "Plivi" iz Zagreba, a kako sada ću vam objasniti. Uputstvom o načinu sprovođenja obeležavanja svinja i vakcinacije protiv klasične kuge svinja do konačne podele terena veterinarskim stanicama u 2006. godini, od 9. maja 2006. godine, započeto je protežiranje, pored domaćih proizvođača Veterinarskog zavoda Subotica i Veterinarskog zavoda Zemun, i hrvatske "Plive", preko firme "Beoveterina" iz Beograda kao zastupnika. Iako su ova dva naša pomenuta zavoda proizvela dovoljnu količinu vakcina, veterinarskim stanicama je naloženo da kupuju vakcinu i pre raspisanog tendera za pet miliona doza ove vakcine, 100.000 doza i to "Plivinih" je već kupljeno, po ceni od 110 dinara, i nalazi se u opticaju, a naša vakcina košta 15 dinara. Interesantno je da se "Plivina" vakcina ne koristi u Hrvatskoj, jer se sprovodi tzv. radikacija, odnosno svinje se ne vakcinišu, već se kod pojave izvrši njihovo ubijanje, uz naknadu tržišne vrednosti vlasnicima. Ovo se preduzima iz jednog prostog razloga, što se u Evropskoj uniji uglavnom ne prima meso svinja i proizvodi od njega ako su za života svinje bile vakcinisane ovom vakcinom. Može da vam se čini da je sve to beznačajno, ali to nanosi veliku štetu našoj poljoprivredi i našoj stočarskoj proizvodnji, i ako će neko ko na ovaj način razmišlja i onemogućava izvoz naših proizvoda u zemlje Evropske unije da bude neko ko će biti ključni čovek za pregovore sa Evropskom unijom oko evropskih integracija, onda se vi, gospodine predsedniče, nalazite zaista u velikom problemu. Imam mnogo toga još da kažem šta je to što bismo stavili gospođi Dulić-Marković na dušu kao ministru poljoprivrede i kao nekome ko je, radeći u ovim institutima i zavodima, pre nego što je postala ministar činila, dovodeći u pitanje njene dobre namere, ne samo našoj poljoprivredi, nego i našoj zemlji, ali na vama i na onima koji budu danas podržali njen izbor jeste da snosite odgovornost za buduće stanje naše poljoprivrede i našeg ionako jako visokog spoljnotrgovinskog deficita. A zna se da je hrana nešto na šta smo mogli da računamo da će biti najveći izvozni proizvod i prema nekim podacima sa kojima raspolažem, a koji se izgleda malo kriju, već 27 milijardi je težak naš spoljnotrgovinski deficit, uz onih 17 milijardi duga. Zaista nam se ne piše dobro i zato svaki odgovoran i pametan čovek bi se potrudio da oko sebe okupi ljude koji mogu da mu pomognu da izvuče zemlju iz krize, da ispuni barem deo svojih obećanja, a ne da podleže raznim pritiscima, samo radi golog održanja Vlade. Nije strašno i ne boli izaći ponovo na izbore. Možda u nekoj novoj podeli karata opet budete u vladi i nismo mi u vladi, ni mi, ni vi, ni bilo ko drugi sebe radi, nego naroda radi, kome polažemo račune na svakim sledećim izborima. Zaista vas pozivam da već jednom kažete ne svim ucenama, i ovim unutrašnjim koalicionim, a i onim spoljašnjim, koje mogu da koštaju ovu državu jako mnogo.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je bilo zanimljivo obrazloženje koje je gospodin Koštunica dao predlažući Narodnoj skupštini i poslanicima da se Ivana Dulić-Marković izabere za potpredsednika Vlade, ali je veoma zanimljivo to da se premijer u tom obrazloženju bavio svim i svačim, a najmanje, slobodno se može reći, onim što je trebalo da bude tema, odnosno ubeđivanjem narodnih poslanika da za Ivanu Dulić-Marković glasaju. Pratio sam veoma tačno i vodio preciznu evidenciju, od 11 minuta i 41 sekunde, koliko je govorio naš premijer, čak dva minuta i sedam sekundi je posvetio obrazlaganju kvaliteta i svega onoga što preporučuje ovo dvoje, kako nam se ovde tvrdi, vrsnih stručnjaka za funkcije koje bi trebalo da obavljaju. To vam je kada se podeli vreme otprilike 63,5 sekundi po ekspertu i bilo bi mnogo zanimljivije da smou tim sekundama čuli pravi razlog zašto bi za te ljude glasali, ali umesto toga dobili smo obrazloženje od premijera da je to zato što tim ne treba da se menja. Podsetio bih da se to obično kaže da tim koji dobija ne treba da se menja, a ovaj tim definitivno nije tim koji dobija. Drugi razlog je bio da je to neophodno zato što je to tako po koalicionom sporazumu, pa mesto potpredsednika Vlade pripada organizaciji G17 plus. Podsetio bih premijera i na to da nije baš tačno da se taj tim ne menja, jer i ova rekonstrukcija Vlade nije prva, imali smo rekonstrukciju pre nekoliko dana, pa je na jedan volšeban način u ministarsku fotelju seo Vuk Drašković, a odmah do njega i Zoran Stanković. Pričao nam je premijer i o pravnom sređivanju države, o donošenju novog ustava, ali je neverovatno zašto danas o tome kada to danas nije tema ove sednice i da li je to konačno savest premijera počela da radi, pa se setio da je pregazio Ustav SRJ, kome se zakleo na vernost, pa je onda pregažena Ustavna povelja državne zajednice Srbija i Crna Gora, ali ne lezi vraže ko se jedanput navikne da ustave krši on to naravno mora i dalje činiti, pa je Vojislav Koštunica izvršio državni udar, pregazio Ustav Republike Srbije i uredbama imenovao određene ljude za ministre. Dalje je premijer Srbije rekao nešto što do sada nismo čuli, a veoma je opasna stvar. On je, naime, rekao da je u narednom periodu neophodno definisati granice. Ne znam zaista sa kojom to međunarodnom priznatom državom iz okruženja danas Srbija ima nedefinisane granice. Koliko znamo, granice su definisane i to dobro. Dakle, da li nama na ovaj način premijer najavljuje nešto što bi moglo da se desi u budućnosti zaista ne znam. Onda se kaže da je za ulazak Srbije u Evropu neophodno uspostaviti partnerske odnose, pa kako politika uslovljavanja, što je po rečima premijera eufemizam za ucenu, ne može da nas uvede u Evropu. Opravdano se postavlja pitanje zašto gospodin Koštunica to govori nama i zašto to nije rekao svojim partnerima koji su ga i doveli na vlast, jer su se upravo 2000. i 2003. godine, a i sada, hvalili fantastičnim odnosima sa inostranstvom i sa međunarodnom zajednicom. Ali, već u narednoj rečenici premijer je rekao kako mi moramo ispuniti uslove da politika uslovljavanja dalje ne bi bila nastavljena. Dakle, da li je moguće da mi baš sve uslove moramo da ispunimo i da li smo ikada postavili ijedan uslov. Zašto se pitanje Kosova i Metohije vezuje za saradnju sa Hagom, ukoliko to ne čini niko iz međunarodne zajednice, zašto ti glasovi kreću iz Vlade Republike Srbije i od onih koje ste uredbama proglasili za ministre. Da li je moguće da mi ne možemo da postavimo uslov, pa da kažemo da Srbija traži, dakle, poštovanje Povelje UN, da tražimo poštovanje svih međunarodno priznatih normi i konvencija, pa da kažemo, ukoliko mi kao jedini narod i država u svetu kojima ta prava i garancije nisu priznati, u tom slučaju ne želimo u tu Evropu. Jer ukoliko je uslov da u Evropu uđemo da se prethodno odreknemo Kosova i Metohije, onda ja zaista i SRS ne vidimo nijedan razlog da u tu Evropu uđemo. Slušali smo praktično o svemu, o tome zašto neki neće Vuka Draškovića, zašto neki neće Zorana Stankovića, jedino o čemu nismo slušali, nismo slušali o tome zašto bi trebalo da izaberemo Ivanu Dulić-Marković, da ne govorim uopšte o gospodinu Živkovu, jer njega skoro da niko nije ni pomenuo. Dakle, o njihovim kvalifikacijama, o njihovom radu i o onome što se od njih očekuje, nije bilo ni reči. Niste nam obrazložili zašto je neophodno da Ivana Dulić-Marković bude potpredsednik Vlade, da li je ona najbolji od ministara koji su do sada bili u Vladi Vojislava Koštunice, pa je svojim radom i zalaganjem zaslužila da ide još stepenik više. Mislim da nije. To je ona priznala i sama, pre nekoliko dana i ovde za ovom govornicom rekla kako ona ne zna o poljoprivredni mnogo, ali ima sreće pa ima odlične saradnike koji znaju sve, pa eto ona je okupila oko sebe dobar tim. Na kraju, može se slobodno reći da, ukoliko neko ko se nije razumeo ni u poljoprivredu, a školovan je za to sa jedne strane, a sa druge strane bio tri godine ministar poljoprivrede pa nije ništa uradio, šta onda od te osobe možemo očekivati na mestu potpredsednika Republičke vlade, a tu su mnogo veće obaveze i mnogo veće odgovornosti. Postavlja se još jedno pitanje - zašto ste nas prethodnih godina ubeđivali kako je Miroljub Labus sve i svja u pregovorima sa EU, kako je on tu alfa i omega, kako bez njega ne bi ništa bilo, ne bi bilo sečenja torte ni otvaranja šampanjca, a sada kažete zapravo da je ključni čovek u tim pregovorima bila Ivana Dulić-Marković. Da li treba da kroz dva-tri ili pet meseci čujemo da u stvari to nije bila ni Ivana Dulić-Marković, nego je to bio neko treći. Zaista smatram da pred poslanicima nikada nije bio lakši izbor i da dosta poslanika koji sede u ovim klupama takođe deli ovo mišljenje. I što se tiče SRS i naše poslaničke grupe još jednom ponavljamo da nećemo glasati za Ivanu Dulić-Marković.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo, da je zaista prvi prioritet, kako reče gospodin Koštunica, ove vlade pravno sređivanje države, onda bismo mi pre još nekoliko dana ovde raspravljali o predlogu zakona o izmenama, odnosno dopunama Zakona o ministarstvima, pa bismo danas, pored ove rekonstrukcije, imali i onu drugu, možda suštinsku rekonstrukciju, i ne bismo imali problem da u Vladi Srbije danas sede neka dva čoveka koje niko nije birao da budu u Vladi Srbije, a to su Vuk Drašković i Zoran Stanković. Gospodin Koštunica je uredbom pokušao da napravi državu, a ako je to pravno sređivanje države, onda zaista treba da se pitamo kako bi to izgledalo nepravno sređivanje države. Vladin tim se ne menja, reče gospodin Koštunica, ali bogami do sada je ovde za ovom govornicom spominjana i govoreno je o Vladi Koštunica-Labus, od sada će se govoriti Vlada Koštunica-Dulić, a to onda svakako jeste neki novi tim. Zašto Ivana Dulić-Marković za potpredsednika Vlade i zašto Goran Živkov za ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, jasno je ovde rekao gospodin Koštunica. Kaže, taj predlog je rezultat koalicionog sporazuma. Naravno, nemamo ništa protiv vaših koalicionih sporazuma, sami ste birali koalicione partnere, a sada morate da ispaštate njihove razne ucene i morate da dozvoljavate ovakve rekonstrukcije. To je vaš problem i o tome će vam najbolju ocenu i pravu reč reći građani već posle narednih izbora, ali ono što je potrebno da vi kao premijer uradite kada su u pitanju ovakvi predlozi, onda zaista mislimo da bi bilo dobro da, kada već rekonstruišete Vladu, da ste jednog od najvećih štetočina, u inače štetočinskoj Vladi Republike Srbije, gospođu Dulić-Marković sklonili iz Vlade. Ionako će vrlo brzo i ona i njena stranka biti sklonjeni sa političke scene. Ali, pre toga, zaista je iznenađujuće, jer vi ste skoro tri godine na delu, odnosno vaša vlada gospodine Koštunica i nikada mi u ovom parlamentu nismo raspravljali o tome šta ste vi to kao Vlada značajno za državu Srbiju i za građane Srbije uradili. Očekivali smo zapravo, kada su se pojavile ove kombinacije da Ivana Dulić-Marković sa mesta ministra poljoprivrede avanzuje za potpredsednika Vlade Republike Srbije, da ćemo bar tim povodom ovde da raspravljamo i da čujemo šta je to Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva uradilo u vreme mandata Ivane Dulić-Marković. Da smo slučajno imali takav izveštaj, a nismo, onda bi narodni poslanici i javnost Srbije saznali gde se to denuše pare građana Srbije, jer se svi vi u Vladi Srbije hvalite, i vi ste to danas rekli, gospodine Koštunica, da je poljoprivredni budžet tri puta uvećan od kada je ova vlada na vlasti u Srbiji. Mi to znamo, ali ne znamo gde se denuše ta tri puta veća sredstva iz budžeta namenjena za poljoprivredu. Takođe da smo imali izveštaj, što je bilo logično i neophodno, o radu Ivane Dulić-Marković, onda bismo svakako znali i zašto to malinari ove godine uništavaju svoje zasade, zašto su već za 100 hektara smanjenje površine zasada pod malinom, znali bismo, valjda biste nam rekli, i kako se to desilo da cena pšenice 2005. godine bude 2,50 dinara jeftinije nego što je bilo 2004. godine. Mi znamo, naravno, da je to sve delo Ivane Dulić-Marković, vajnog ministra, znaju to i proizvođači malina, i šljiva, i višanja, i pšenice, svi oni koji su prošle godine svakodnevno protestovali, verovatno će i ove, samo ne znam ko će sada pred njima da plače, ne znam da li ovaj gospodin Živkov, kako se već zove, plačljiv kao ona, jer svaki put kada je trebalo da se suoči sa jednom grupom poljoprivrednih proizvođača, ona je jedino bila u stanju da se rasplače. Naravno, ovde je bilo pomena o firmi "Monsanto", o modifikovanoj soji i ostalim modifikovanim organizmima, koje je Ivana Dulić-Marković, zajedno sa svojom prijateljicom Aleksandrom Makaj iz Zagreba, uvezla u velikim količinama u Srbiju i na taj način značajno ugrozila zdravlje svih građana Srbije. Onda je ovde nekim poslanicima bitno da li se ispravno izgovorilo ime te firme koja je uvoznik modifikovane soje i ostalih modifikovanih, odnosno izvoznik, a Ivana Dulić je sa svojom ekipom uvoznik, a takođe je ovde osporavano da li je Ivana Dulić bila kao student stipendista te firme "Monsato". Hajde recimo da to i nije danas problem, s obzirom da je Ivana Dulić, kako stoji u njenoj biografiji, studirala u Zagrebu, a da je Aleksandra Makaj, njena koleginica iz Zagreba, koja je takođe u vezi sa tom firmom "Monsanto", možda to i ne bi trebalo da bude toliko interesantno, ali je interesantna činjenica da je Ivana Dulić i danas na platno spisku te firme. To je pravo pitanje, drage moje kolege, a odgovor je u predlogu Vojislava Koštunice da se Ivana Dulić bira za potpredsednika Vlade Srbije, a da ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, verovatno ćete to izglasati, bude Goran Živkov. A vidite koje su posebne karakteristike ovog gospodina. Radio je u saveznom ministarstvu, pa kaže - Savezno ministarstvo poljoprivrede, Sektor za biljne i životinjske genetičke resurse, šef Odseka za genetičke resurse i genetski modifikovane organizme, regionalna kancelarija za Evropu, konsultant Ministarstva poljoprivrede, šumarstva, Sektor za analitiku, agrarnu politiku, pomoćnik ministra. Dakle, ovaj gospodin je i mi to znamo jedan iz ekipe, jedan je danas narodni poslanik, bivši ministar, jedan je ovaj koji je budući ministar, gospođa koja je budući potpredsednik Vlade, to je ekipa koja na najgori mogući način, kroz genetski modifikovane proizvode, uništava ovu naciju, uništava sve građane Srbije. I zaista je neverovatno da vi gospodine Koštunica to ne znate, a pošto ste danas saznali, bilo bi humano u najmanju ruku da povučete ovaj predlog i da se ozbiljnom rekonstrukcijom Vlade ovde pozabavimo, da izbacite iz Vlade neka dva građanina koje niko nije birao za ministre. Ako ste zaista legalista, a to pričate, onda je to nešto najmanje što morate da učinite.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, razni ljudi i predstavnici ove šire javnosti, kako sebe pokušavaju neki da nazivaju analitičari, neki novinari, oni koji se prodaju u Grmeču i ostalim beogradskim restoranima za ručak i ostalo, skloni su bili svašta da pišu, da hvale Vladu, pojedince, ove žute lopove iz DS. Ali, valjda je to dugogodišnje i političko iskustvo, možda intuicija, ili ono čemu me je uglavnom od početka bavljenja višestranačjem u Srbiji naučio i predsednik naše stranke prof. dr Vojislav Šešelj. Nisam bila sklona da posle sklepanja onakve vlade i ubedljive pobede SRS, a pre uzimanja vlasti od strane gospodina Koštunice i ovih njegovih koalicionih partnera, potcenjujem šta će on da radi, kako će da ide na varijantu da do kraja, što bi kod mene u Šumadiji rekli, krcka ovaj premijerski mandat i svi vi zajedno sa njim. Zato što je u pitanju čovek vešte političke manipulacije i vi ste videli danas šta Koštunica kaže. G17, Ivana Dulić-Marković i Goran Živkov su sa kvote G17 plus i tu je tačka. Nije baš tako, zato što je potpredsedničko mesto, gospodine Koštunica, jedna politička funkcija i vreme mi ne dozvoljava, jer želim na kraju ovo vreme koje je preostalo za SRS da podelim sa jednim od najvećih eksperata među nama, kolegom Zoranom Krasićem, koji će na moje i vaše zadovoljstvo da da završnu reč o ovoj temi. Želim da vam kažem da je u pitanju veliki problem, zato što vi sada gospođu, koja je bila veoma loš ministar poljoprivrede i kao takva unazadila sve ono što danas seljaci u Srbiji, poljoprivredni proizvođači i stručna javnost imaju kao primedbu. Sada će ona da ima političku funkciju koja je tu tik uz vas, mesto premijera. Moram da vam kažem da je to sada već problem za vas i pitanje je kako vi mislite da u ovih nekoliko meseci poslednjih trzaja vaše vlade, koja nikakav legitimitet u narodu nema, opstajete sa takvim potpredsednikom, i sa ovim koji je kolateralna šteta, rekao bi neko, u funkciji ministarstva bivšeg poljoprivrede, ovaj Živkov, ali nije, on je vrli saradnik Ivane Dulić i takođe sa kvote ove političke organizacije kojoj nikakav značaj neću da dajem ni tokom ove diskusije, ni ubuduće, zato što oni uskoro će biti politička prošlost. Sada u Kragujevac dolazite prekosutra kao premijer na radnu sednicu Republičke vlade sa novim očigledno potpredsednikom Vlade. Postavlja se pitanje sa čim ćete vi, pošto se sa takvim objašnjenjem koje je apsolutno neprihvatljivo, uz sve ove zamerke na rad njen kao ministra poljoprivrede i ovog njenog saradnika, koji je pretendent na funkciju ministra poljoprivrede, da dođete pred siromašne Kragujevčane? Pred radnike i pred poljoprivrednike i pred 40.000 nezaposlenih ljudi? Da li je vama jasno da su ministri iz vaše koalicije, ministar Dinkić, a to će sada da radi i Dulić, ona je ostavila Kragujevčane bez 154 miliona koje je bila obavezna da nadoknadi kao štetu zbog prošlogodišnjeg nevremena i direktne štete na poljoprivrednim usevima, oglušila se o naš zahtev, profesor Mašić je to prosledio. Čak je i sam gradonačelnik Veroljub Stevanović meni kao poslaniku i gospođa koja je zadužena za agrar i glavni stručnjak je u Kragujevcu prosledila detaljan izveštaj, jedan jedini dinar ona nije dala, i svesno ide čak i na to da jedan od najstarijih instituta, i tu se vraćamo na pitanje ingerencije ovog ministarstva i nauke kod nas, Institut za strna žita, koji postoji od 1898. godine u Kragujevcu, uništava. Ostavljeni su ljudi bez ičega, a onda se vraćamo na te njene reference i na to kako ste došli vi u tu situaciju. Vi kažete možda je za vas lagodna, nelagodna, mene to ne zanima, vi nanosite, vi direktno, nije ovde problem Ivana Dulić-Marković, ni Goran Živkov, vi ste problem, jer vi direktnu štetu takvim vašim načinom vladanja, samo da vama bude dobro i vašoj koaliciji, da se rastegnete do decembra 2007. godine, ali neće moći, jer će izbori morati da budu ranije da to uradite na štetu svih građana Srbije. To mi samo služi kao šlagvort, ova njena štura biografija ovde i ova doktorska disertacija, dijagnostika, identifikacija virusa u jagodi. Potpuno je cela privreda srpska zaražena i to što su pokušali neki predstavnici iz njene političke stranke da kažu kako je to tim stručnjaka, kako su to ljudi koji znaju kuda treba da ide srpska poljoprivreda, to ništa nije novo. Još 1999. godine, za vreme agresije na našu zemlju i na naš narod, tim stručnjaka sa Ekonomskog fakulteta iz Kragujevca je uradio jednu studiju koja je jedino primenljiva, naravno uz doradu, uz ministre koji vole svoju otadžbinu i koji žele dobro svom narodu, kako da se izvrši neophodno restrukturiranje srpske privrede. Tu nema nikakvih lobija. Tu se tačno zna koji deo Srbije treba šta da proizvodi, kome da se daju subvencije, kako da se radi, a ne da to ide preko toga, kako se zove taj Slađević, njemu se očigledno usladilo i čovek, uz pomoć Dulićke, delio kredite šakom i kapom. Deset posto provizija, pitate nekoga, tu je vaš poslanik iz Rače, gospodin Zdravković, jedan jedini kredit nije za poljoprivredu podeljen u toj opštini, pouzdano znam, jer mi je najviše predstavki od građana poljoprivrednika došlo iz tog kraja. U Kragujevcu samo tamo gde ta politička organizacija ima članstvo, a cenzus nisu mogli da pređu na izborima, imaju 1,8% glasova. Vi ćete sada potpredsednika Vlade iz takve stranke, koja u tom gradu nije mogla ni cenzus da prođe i nema nikakav kredibilitet u narodu, da dovedete u Kragujevac prekosutra i da kažete radnicima kako će da dobiju subvencije, kako će da krene proizvodnja, poljoprivreda. Jednostavno je to nemoguće, zato što je u maniru Josipa Broza Mlađan Dinkić pre sedam dana boravio u Kragujevcu, u loše izrežiranoj predstavi, tri lokalne televizije u direktnom prenosu. Govorili su o tome, odnosno on je obećavao radnicima, obećavao nezaposlenima. Čekaju ljudi i ništa. E, znate šta me sada samo raduje, gospodine Koštunica, to što ćete vi da dođete u Kragujevac i to će da bude odlazeća predstava, jer to su radile i prethodnici pre vas. Kada su došli u Kragujevac ministri iz prethodne DOS-ovske vlasti, čiji ste vi kontinuitet u načinu vladanja, razmišljanja, uništavanja privrede, produkovanja kriminala i korupcije, par meseci posle toga otišli u zaborav. Jednostavno na izborima te godine sve se završilo, jer ono što je smešno pojedincima ovde koji sede u poslaničkoj klupi, koji su ugodno zavaljeni u svoje funkcije, po upravnim odborima i svuda, nije smešno onim silnim gladnim ljudima u gradu, gde vi gospodo niste mogli da pređete izborni cenzus. Zato što ti ljudi nisu imali danas da kupe hleb, zato što haraju najgore moguće bolesti, zato što su kriminal i korupcija ono što u vašim redovima Vojislav Koštunica, u maniru Ivane Dulić-Marković, nije uspeo da identifikuje i da dijagnostikuje. Da ste se suočili na početku sa tim da je u pitanju lopovska, mafijaška organizacija i da ste ih identifikovali, dijagnostikovali, vi ne biste danas imali ovaku situaciju u Srbiji da je narod gladan, da ljudi nemaju nikakvo poverenje u vas, da nemate nikakav kredibilitet, i to je onda na vašu dušu i naravno na vašu odgovornost. Jer funkcija potpredsednika Vlade, takve vlade i takvog bivšeg ministra, a od danas verovatno potpredsednika Vlade, za građane Srbije samo znači jedno - da vi ne želite da razmišljate u dobrom i u pozitivnom pravcu i da vam se kraj bliži.
Hvala vam, gospođice Jovanović, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Oprostite, izvinite, replika, izvinite molim vas, gospodine Krasiću. Izvolite, gospodine Davidoviću, lično ste pomenuti.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam dužan da za ovom govornicom govorim onako kako jeste i ono što je istina. Zadovoljstvo mi je što se tiče Vlade Republike Srbije da ima čime da se pohvali i biće sigurno zadovoljstvo i građanima Kragujevca da Vlada bude održana u četvrtak u Kragujevcu. Podsetiću vas samo šta je za dve i po godine urađeno u gradu Kragujevcu. Mislim da to do sada nikada nije urađeno. Što se tiče investicija, devet milijardi dinara je uloženo u grad Kragujevac na različite načine do sada, što zaista nije mala suma. Ono što je suština da je grad Kragujevac se ranije zvao gradom, ali suštinski centri su bili dislocirani iz grada Kragujevca. Centar za elektroprivredu je vraćen gradu Kragujevcu, centar "Telekoma", centar PTT, Kliničko-bolnički centar je prerastao u Klinički centar u gradu Kragujevcu, dugovi od 450 miliona koje je "Zastava" imala su vraćeni i proces privatizacije, koji smo bili obavezni da privedemo do kraja 2006. godine, takođe je pri kraju. Ono što je dogovoreno i ono što će sigurno biti vezano za strateški razvoj automobilske industrije čućemo i na ovoj sednici Vlade koja bude održana u gradu Kragujevcu. Tako da prosto činjenično stanje govori sasvim suprotno od onoga što smo ovde čuli, i građani Kragujevca će sigurno imati i razumevanje za sve ono što je za njih urađeno do sada, tako da sam siguran da će biti zadovoljstvo svim našim građanima da je Vlada na ovaj način uspela da pokaže i da dokaže da Kragujevac suštinski vrati one atribute koji mu pripadaju, a koje do sada nažalost, do ove Vlade, nije imao. Hvala vam.
Hvala vama najlepše. Izvolite, gospodine Krasiću. Deset minuta, izvolite.
Skrenuo bih pažnju društveno-političkim radnicima novinarima i onima koji imaju problema sa stenogramom da obrate pažnju. Danas ću pričati o predlogu predsednika Vlade. Potrudiću se da ne upotrebim nijedno ime, nijedno prezime i da ukažem u čemu se ogleda nedostatak i loš predlog za izbor potpredsednika Vlade.
Ako se slažete, da bi vas lakše pratili poslanici, molim vas, oslovljavajte onda osoba A i osoba B, pa će biti svima lakše.
Gospodine predsedavajući, znam vaš problem, slučaj građanina Markovića, ali to što je to slučaj građanina Markovića ne treba da manifestujete tako zloupotrebom Poslovnika i prava čoveka koji sedi za tim mikrofonom.
Gospodine Krasiću, hoću da pomognem poslanicima, pa i gospodinu Markoviću, koji sedi u poslaničkim klupama. Ne postoji nikakav slučaj, ali pošto ste rekli da nećete da govorite imena, da bi vas lakše poslanici pratili, predložio sam vam jedan praktičan način, jer je moj posao da se staram o radu Skupštine.
Gospodine Markoviću, nemojte da se sekirate, mene će pre da shvate nego vas. Poznat sam po tome što razgovetno pričam, ali velikih problema imaju da shvate vas kada ste kapetan, moreplovac, kada ste u nekim raznim funkcijama, kada se pravdate zašto nećete biti 15 munuta u ovoj zgradi. Mene svi vrlo dobro shvataju, samo me ne shvataju oni koji bi hteli da iz mojih usta čuju ono što oni misle. Dakle, pričamo o predlogu predsednika Vlade da se izabere potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede. I, kao što smo čuli, to je kontinuitet jednog Vladinog tima. Nažalost, nismo imali prilike da čujemo više od dve rečenice o kandidatima, ali nam je stalno spočitavano u uvodnom izlaganju da je taj predlog rezultat kompromisa i očigledno narušenog koalicionog kapaciteta ove vlade. Da je taj kapacitet narušen, i upozoravam građane Republike Srbije da je opasno po državu kada se vlast formira na bazi koalicionog kapaciteta, na bazi kohabitacije i na bazi nečega što je očigledno parcijalni politički interes činilaca Vlade. Ali, ono što je bilo 90% izlaganja je politika prioriteta. Verujte građani, mi nismo u februaru ili martu 2004. nego smo u junu 2006. godine. Prioriteti su isti: pravno sređivanje države; postignuti saglasnost za Ustav; izbori odmah. A setimo se, kontinuitet je rasturanje Savezne Republike Jugoslavije, pa usput i rasturanje državne zajednice i verovatno predosećate da na delu imamo i rasturanje i Srbije. Ako je u pitanju pravno sređivanje države, ne znam u kakvoj korelaciji sa tim predlog ovakvog kandidata ili ovih kandidata. Kaže se evropske integracije, pa jedan pobego glavom bez obzira zbog evropskih integracija navodno, ali u suštini zbog problema sa nogom, sa "Eriksonom", sa šećerom, sa bankama, sa Nacionalnom štedionicom i sa svim drugim pojavama koje se u javnosti tretiraju kao afere. To je koalicioni kapacitet ove vlade da proizvodi afere. Kaže,da je EU proširena u odnosu na 2004. godinu, Evropa kako ste rekli, Evropa je ista već milenijumima u svojim granicama, partnerski odnos sa Evropom, a onda nam dođe ovde Oli Ren pa kaže - ili će biti Oli Ren ili će biti Oli rasturanje. Politika uslovljavanja pritisaka i ucena, pa kakav je partnerski onda odnos? Kosovo i Metohija, Republika Srpska, kakve to veze ima sa predloženim kandidatima. Investicioni program, kao što smo imali prilike da čujemo, svi investicioni programi u sektoru poljoprivrede su imali cilj kako da nestanu sredstva. Da ne bih ponavljao nešto što su moji prethodnici saopštili, po nekoj logici stvari kada se forsira taj koalicioni kapacitet, onda se u državnim strukturama raspodela mesta vrši prema odgovarajućoj jačini unutar stranaka koje čine neku vladu. Po logici stvari, potpredsednik ove vlade, ako to pripada jednoj od tih stranaka, treba da bude čovek koji vodi tu stranku. Stičemo utisak da je ministar finansija na mnogo nižoj lestvici, ali u suštini to nije problem. Mi smo tu pojavu imali i ranije. Formalno-pravno Nataša Mićić je vedrila i oblačila po funkcijama, ali znamo da je Čeda Jovanović iza toga stajao. Ovde se pristaje na jednu takvu vrstu nagodbe radi očuvanja koalicionog kapaciteta i ono što svi građani Republike Srbije znaju, ovo nije predlog ni Vlade, ni predsednika Vlade, ni stranaka koje čine ovu vladu, ovo je predlog koji je došao iz inostranstva. Samo da vas podsetim, u ovoj zgradi je 2003. godine bio jedan čovek koji se lažno predstavljao da je ministar. Zvali su ga Goran Pitić. On je tek posle tri meseca položio zakletvu. Da samo podsetim one koji su odranije ovde, koji su se takođe smejali, čudili takvoj pojavi, nemojte da se radujete, kod vas je situacija još gora. Odgovorite na pitanje - šta stoji u rubrici - državna funkcija, a da se dole potpiše Vuk Drašković. Je l' to slučaj građanina Draškovića, Stankovića, je l' to neki legalitet. To je borba za ustavnost i zakonitost. Teško da možete reći da tako nešto postoji. Znači, radi koalicionog kapaciteta, radi jedne glume, jer ove stranke koje čine tzv. demokratski blok, čitajte - blok za rasturanje Srbije, nisu ništa drugo nego lutke sa kanapima, a njih pomera neko daleko, neko kome je stalo da se to upravo tako završi, kako bi se zatvorilo pitanje odgovornosti za sva zla koja su načinjena prilikom rasturanja SFRJ, bombardovanja Srbije itd. Sudeći po tom koalicionom kapacitetu, verovatno ćete nekako i obezbediti tih nužnih nekoliko desetina glasova, da likujete još koji desetak dana povodom postignutog visokog stepena jedinstva na demokratskom bloku, ali ste duboko svesni toga da ovo vodi u sunovrat. Samo da vas podsetim, birate kandidate koji su poznati po tome što su najmanje godinu i po dana kritikovali predsednika Vlade, što su bili voljni da duvaju u balone, da se vesele kad se rastura Srbija, što su bili spremni da izađu sa svakim, pa čak i onim ko se navukao na laku drogu, kako bi kritikovali Vladu u kojoj sede. To su ti vaši koalicioni kapaciteti. Vama je od 5. oktobra 2000. godine sav koalicioni kapacitet i sposobnost u funkciji rasturanja Republike Srbije. Možete vi da skačete, možete da negodujete, možete da osporavate, možete preko vaših medija da formirate i neku drugu temu, da usmerite pažnju javnosti na druga mesta, ali budite sigurni u ovo što sam rekao da je istina: zbog kohabitacije, zbog saradnje, zbog snishodljivosti, imamo situaciju da su građani svakim danom sve više nezadovoljni, ne vide taj novi sistem vrednosti, pitanje Ustava, pitanje izbora doživljavaju kao običnu farsu sa kojom se zamajava narod, kako bi se ostvarila koliko-toliko neka politička stabilnost, da se završi prljav poso u korist onih koji su dokazani neprijatelji ovog naroda. Naravno, mi nećemo da podržimo ovaj predlog, nećemo ni biti u sali kad budete u situaciji da glasate za to. Ali, vodite računa, i ranije su postizane neke nagodbe, i pre 50-60 godina, doduše sa nekim drugim prezimenima. Znate, u jednom periodu bila je ovde poznata vlada Koštunica - Labus, sada će biti Koštunica sa nekim drugim imenom i prezimenom, ali vodite računa da posle takvih koalicionih vlada, sa tako snažnim koalicionim kapacitetima, ne prođemo kao ona vlada Cvetković.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Da li predsednik Vlade želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres. Saglasno članu 192. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zakazujem 20. jun 2006. godine, danas, kao dan za glasanje o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade. Glasanju ćemo pristupiti kroz pet minuta, u 16,05 časova, da uđu svi poslanici koji će učestvovati u glasanju. Hvala. [[Posle pauze – 16,20.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da, pre početka glasanja, utvrdimo da li imamo kvorum za glasanje. Molim narodne poslanike da ubace svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, upotrebom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 129 poslanika i da imamo kvorum za glasanje. Prelazimo na 20. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZBOR ČLANOVA VLADE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade, pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da se, prema članu 192. stav 1. Poslovnika, o Predlogu za izbor članova Vlade odlučuje u celini tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasanje obavi javno. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Ako nema drugih predloga, stavljam na glasanje predlog da se o izboru članova Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Za 129, nisu glasala dva, od 131 prisutnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o predlogu za izbor članova Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu predsednika Vlade za izbor članova Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje, Narodna skupština će se o ovom predlogu izjasniti u celini. Podsećam vas da se, prema članu 92. stav 2. Ustava Republike Srbije i članu 192. stav 2. Poslovnika, odluka o izboru članova Vlade smatra usvojenom ako je za nju glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog predsednika Vlade za izbor članova Vlade u celini. Za 126, protiv tri, nisu glasala dva, od 131 poslanika. Pošto je za Predlog predsednika Vlade za izbor članova Vlade glasalo 126 narodnih poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog predsednika Vlade u celini, i da je za nove članove Vlade izabrala: dr Ivanu Dulić-Marković za potpredsednika Vlade, i Gorana Živkova za ministra poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam izabranim članovima Vlade na izboru. Molim izabrane članove Vlade prvo da uđu u salu. Molim vas, zauzmite mesto pored predsednika Vlade. Molim izabrane članove Vlade da, u skladu sa članom 16. Zakona o Vladi, pristupe radi polaganja zakletve. Molim vas, ustanite. Ponovićete za mnom: "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, i dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano". Molim izabrane članove Vlade da potpišu i predaju tekst zakletve. [[Aplauz.]] Čestitam još jednom izabranim članovima Vlade. Zahvaljujem predsedniku Vlade, gospodinu Koštunici, i prisutnim ministrima. Zahvaljujem svima vama, gospodo narodni poslanici. Time završavamo raspravu i izbor po 20. tački dnevnog reda. Sutra u 10,00 časova nastavljamo sednicu pretresom u pojedinostima prve tačke dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Hvala vam svima na odgovornosti.