Poštovani narodni poslanici, Demokratska stranka Srbije predložila je da se član 6. Predloga zakona briše. Evo zbog čega. Ako se to tako ne uradi, nastaće jedna vrlo nezgodna situacija. Ovde nije reč o politici, ovde je reč o jednom praktičnom rešenju. Vidite o čemu se radi. Ukoliko se predložena izmena ne bi usvojila, došli bismo u situaciju da se svi oni koji su osuđeni po ovoj odredbi Predloga zakona kasnije žale i upotrebe pravno sredstvo radi kršenja načela zakonitosti, koje jasno kaže da nema kazne koja nije predviđena zakonom. Takva žalba bi morala da bude usvojena i proizilazi da bi se ova predložena odredba vratila kao bumerang - ne bi dovela do onoga što se želi Predlogom, odnosno predlogom ovog zakonskog člana, nego bi upravo podstakla izvršavanje ovih krivičnih dela. Naravno, pri tome nećemo ulaziti u to da li se ovde radi o dobrom opštem maksimumu ili ne. Maksimum je jedno, i kada smo pisali ovaj amandman to smo ostavili po strani. Kažemo samo da je nemoguće to učiniti na ovakav način, jer se Predlogom zakona krši načelo zakonitosti člana 3. Krivičnog zakona Jugoslavije. Ona bi, doduše, bila moguća, ali bi se prethodno morao menjati maksimum kazne zatvora iz člana 38. Krivičnog zakona Jugoslavije, međutim, to predlagač nije učinio. Šta kaže član 38. Krivičnog zakona? Vrlo je precizan i određuje da zatvor ne može biti duži od 15 godina ni po jednom osnovu. Izuzetak je zamena za smrtnu kaznu, a posle izmena Krivičnog zakona može se propisati kazna od 40 godina. Međutim, kazna od 40 godina uvek se može propisati samo uz kaznu od 15 godina i to samo zbog toga da bi se naglasio opšti maksimum kazne zatvora koji se ne može prevazići. Može da se izrekne kazna od 15 godina zatvora ili samo 40 godina. Međutim, nema nikakve mogućnosti, ni teoretske, da se izrekne kazna između 15 i 40 godina zatvora. Isto stanje je i u Krivičnom zakonu Jugoslavije - za sva ona dela koja su predviđala smrtnu kaznu do izmene Krivičnog zakona Jugoslavije, 1993. godine. I kada su se donosile ove izmene smrtna kazna je zamenjena kaznom zatvora od 20 godina. Dakle, nije se mogla izreći kazna između 15 i 20 godina zatvora, nego samo jedno ili drugo. Stoga bi neusvajanje ovog amandmana dovelo do ozbiljnih posledica, vratilo bi se kao bumerang i ne samo da ne bi postiglo svrhu koju je hteo predlagač, nego bi se desilo suprotno - onemogućavalo bi se adekvatno kažnjavanje počinilaca ovakvih krivičnih dela. Hvala.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, Srpska radikalna stranka je podnela amandman na član 6. Predloga zakona, koji se odnosi na član 46. postojećeg Zakona. Delimično se slažemo sa intervencijom Vlade Republike Srbije, ali nikako se ne možemo složiti da se iz naslova ovog člana kod pooštravanja kazne u slučaju povratka izbaci reč "višestrukog". Možda će gospodin Šabić, kao advokat, i gospodin Batić, takođe kao advokat, biti saglasni sa našom intervencijom. Kao članovi Vlade verovatno imaju nekakvo drugačije mišljenje ili poštuju stav ostalih učesnika u Vladi, ali desiće se slučajevi u praksi da neko zbog neke slučajne tuče u kafani bude osuđen na 12 ili 13 meseci zatvora i ako mu se to samo još jednom desi može da dobije veoma strogu kaznu. Zbog toga smatramo da treba da postoji i dalje određena vremenska kazna za slučaj višestrukog povrata. Pogledajte kako to u Zakonu piše: "Kada sud odmerava kaznu učiniocu za krivično delo učinjeno u povratu, posebno će uzeti u obzir da li je ranije delo iste vrste kao i novo delo, da li su oba dela učinjena iz istih pobuda i koliko je vremena proteklo od ranije osude, odnosno od izdržane ili oproštene kazne". Mislimo da nije zgoreg da to i sada postoji. Bez obzira što kažete da će ovi zakoni možda biti privremenog karaktera i možda će se posle tri ili četiri meseca izvršiti preispitivanje tih zakona, ukoliko se nekom od lica učini šteta, ona će biti nepopravljiva. Zbog toga predlažemo da u Predlogu zakona za izmenu i dopunu Zakona ostane i dalje ova institucija tzv. višestrukog povrata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Predlagač zakona napravio je veliku grešku kada je menjao ovaj član. Ne znam koji su motivi i koji su razlozi zašto je predložio da se ovaj član menja; on može da sadrži neku gramatičku ili lingvističku nepravilnost, višestruki povrat deluje malo rogobatno, ali to u pravu ima tačno svoje određeno značenje i to značenje se nije promenilo 200 i nešto godina. To treba da bude jedan od instituta koji omogućava sudu i sudiji da prilikom individualizacije primeni vrlo precizan kriterijum, a to je ranije osuđivanje tog lica, što ukazuje na njegovu sklonost, znači, dokazanu sklonost da čini krivična dela. Ako se izbaci reč - višestruki, onda to pooštravanje gubi taj svoj značaj nekog naročitog slučaja i sklonost nekog izvršioca. Zbog toga tražimo da praktično ostane i dalje taj pojam, višestruki povrat, da ukaže na kontinuitet, možda i psihičko stanje jedne ličnosti koja je sklona kriminalu. Čak više za ovaj član nije ni bitno da li je ta sklonost prema vršenju samo određenih krivičnih dela, ali višestruki povrat ukazuje na to da se radi o konfliktnoj ličnosti, pa u nekim varijantama i psihopatskoj strukturi ličnosti, koja jednostavno ne može da prihvati norme ponašanja u jednom zdravom društvu i svoj prostor, svoje bitisanje nalazi u činjenju društveno opasnih i zabranjenih dela. Zato reč "višestruki" posebno potencira tu sklonost. To je prvi razlog zbog koga smo podneli ovaj amandman i tražimo da se zadrži nešto što je klasičan institut materije krivičnog prava. Druga intervencija koju smo izvršili ovim amandmanom odnosi se na stav 2. postojećeg člana 46. a taj stav 2. glasi: "Stroža kazna ne sme preći dvostruku meru propisane kazne." U osnovnom tekstu sada stoji, znači, "ni 15 godina zatvora", a mi tražimo amandmanom da se izbriše ovo "ni 15 godina". Zbog čega? Ostatak teksta nije toliko bitan za ovaj amandman, a glasi - aako je propisana kazna zatvora od 40 godina zatvora, ne sme preći 40 godina. Ovo ograničenje je prihvatljivo, ali ovo za 15 godina, smatramo da treba da se izbriše, mada to ukazuje na sticaj, a ova odredba ne tretira sticaj. Ova odredba tretira situaciju da je lice protiv koga se vodi postupak ranije već imalo izvršeno krivično delo za koje je osuđeno, za koje je izrečena kazna, a kod sticaja jednom presudom se rešava situacija i rasvetljava pet, šest i više dela. Znači, ne sme da se pravi to povezivanje i ta greška, ali ova norma i ovaj deo "ni 15 godina" praktično ništa ne znači u ovoj odredbi i samo može da zbuni sud prilikom odmeravanja kazne za najnovije delo pošto je to očigledno pojedinac, a on je onda jedna mašina za činjenje krivičnih dela. Zato predlažemo da se ove reči "ni 15 godina" izbace; naravno, ovo se odnosi samo na kaznu zatvora, a na novčanu kaznu ne može da se odnosi, jer taj član ne tretira tu vrstu pooštravanja.
Peti minut, dobro. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Janković. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ima prijava za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Slobodan Tomović i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zaknodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao predstavnik SPS-a podneo sam amandman na član 8. Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona SRJ. Naime, u tom članu 8. predlaže se da se u članu 48. stav 2. tačke 1) i 2) ranijeg zakona brišu. Dakle, mi amandmanom koji smo podneli predlažemo da se ovaj član briše, a zašto? Hajde malo da pogledamo obrazloženje zašto treba postojeće rešenje u starom zakonu promeniti. Naime, članom 8. (kaže se u obrazloženju Predloga zakona) predviđeno je da se pri izricanju kazne učiniocu koji je učinio više krivičnih dela (sticaj krivičnih dela) može izreći jedinstvena kazna zatvora koja može biti veća od 15, odnosno 40 godina zatvora, s tim da ne sme biti veća od zbira utvrđenih kazni za pojedina krivična dela. Kako je stajalo u postojećem zakonu? Tamo kaže, u stavu 1: "Ako je učinilac jednom radnjom ili sa više radnji učinio više krivičnih dela za koja mu se istovremeno sudi, sud će prethodno utvrditi kazne za svako od tih dela, pa će za sva ta dela izreći jedinstvenu kaznu. Jedinstvenu kaznu sud će izreći po sledećim pravilima: 1) ako je za neko krivično delo u sticaju utvrdio kaznu zatvora od 40 godina izreći će samo tu kaznu". Drugo, ako je za krivično delo u sticaju utvrdio kazne zatvora, jedinstvena kazna zatvora mora biti veća od svake pojedine utvrđene kazne, ali ne sme dostići zbir utvrđenih kazni, odnosno ne sme preći 15 godina. Šta je to i zašto se zalažemo da ostane postojeće rešenje starog zakona? Ako bih, srpski rečeno, hteo da teram mak na konac, mogao bih da kažem - dobro, kada smo usvajali taj član 48. i kada smo rekli šta treba da stoji u stavu 1. i šta treba da stoji u stavu 2. valjda smo imali nešto kao uzor, neki model; tada smo tom prilikom kazali da moramo da se primerimo zakonima Evropske unije, to nam je neka ulaznica tamo. Otuda bi moje pitanje logično bilo, ako smo to imali kao model i ako smo to primenili, šta to sada menja? Ako nismo, zašto nismo, ali nije suština zamajavanja da li jesmo ili nismo, suština je u nečemu drugom. Podsećam da sam se i sa ove govornice zalagao da se ne ukine smrtna kazna, međutim, rečeno je da to treba da se uradi, jer nećemo moći drugačije u Evropu. Tada smo mi kao najveću kaznu odredili kaznu od 40 godina zatvora. Šta sada mi ovim radimo? Mi sada kažemo, ako je za dela u sticaju najveća kazna 40 godina, pa ima i neku drugu, pa još 40 godina, mi sada teorijski možemo nekoga da osudimo na 120 godina zatvora. Pazite, najveća kazna zatvora je 40 godina, ne postoji doživotna robija. Ljudski vek je ipak ograničen, čovek ne živi kao kornjača sa Galapagosa ili neka vrsta gavrana, znači ovaj ne vredi. Ako je smisao kazne i odmeravanja kazne da se za učinjeno delo utvrdi period u kome je potrebno da dođe do resocijalizacije, onda je verovatno ta kazna od 40 godina sasvim dovoljna. U protivnom, ako je nešto drugo i veće, to više nije kazna i ne vodi resocijalizaciji, nego je to odmazda. Treba onda da vidimo šta i kako dalje, šta mi ovim hoćemo. Šta hoćemo preko 40 godina, da li hoćemo da uvedemo na mala vrata doživotnu robiju koje ovde nema, jer je ovo najveća kazna ili hoćemo da uradimo nešto drugo, ili ćemo da kažemo- neko je teorijski osuđen na 120 godina, a biće mu samo 40 godina. (Predsednik: Pet minuta.) To su stvari, zahvaljujem, koje svakako treba razjasniti. Otud je naša intervencija bila da se uzme u obzir ovo o čemu smo pričali, pre nego što se donese konačna odluka i pre nego što se utvrdi kako ovaj problem rešiti. Što se nas tiče, očekujemo da bi ovo, o čemu sam govorio, moglo da bude podržano. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Đorđe Mamula.
Za ovaj član Predloga zakona, važi ono što sam govorio juče za član 2. Naime, ovde se u razlozima govori da je došlo do povećanja broja izvršenih krivičnih dela, što se uopšte ne uklapa u izveštaj MUP-a, gde se govori o padu kriminala. Tačnije, ukupno je krivičnih dela 2002. u odnosu na 2003. manje za 6.500. Privredni kriminal je opao za hiljadu dela, opšti kriminal za 5.500. Koja su to onda pojedina krivična dela u porastu? Drugo, ne daje se uopšte analiza da li su kazne zatvora i kaznena politika uticale na izvršenje tih krivičnih dela. Dakle, amaterski pristup je nešto krajnje neozbiljno u vanrednom stanju, gde se govori da ozbiljnost trenutka zahteva da to prihvatimo. Ako neko ovo ozbiljno analizira, upoređuje sa podacima MUP-a koje smo dobili od gospodina Šutanovca, onda mislim da neko ne shvata dovoljno ozbiljno svoj rad. S druge strane, ovde u amandmanu se ukazuje na grešku koja je nastala, a to je bio previd ili omaška. Ne može se spajanjem kazni predvideti veća kazna od 15 godina zatvora, jer je maksimalna kazna 15 godina, a za najteža dela 40 godina. Dakle, ne možete menjati član 48. a ne promeniti član 38, koji kaže da je minimalna kazna 30 dana, a maksimalna 15 godina. To znači da se i kod krivičnih dela gde se može izreći 40 godina, može izreći do 15 godina zatvora, tako da obrazloženje ministra da Predlog zakona predviđa da se može izreći i preko 15 i preko 40 godina nije tačno. Pored toga, treba predvideti i kakva su rešenja u drugim državama. Od Nemačke do Belorusije ovakvog predloga nema. Dakle, ovo nema veze sa harmonizacijom prava sa Evropskom unijom. Najgore što Vlada nije prihvatila ovaj amandman, a ako je bilo omaški kod predloga, onda je amandman podstakao na razmišljanje. Treba ljudi iz Vlade da isprave grešku. U članu 2. se predlaže nešto što je već predloženo, a u članu 8. se predlaže nešto što je nemoguće. Zato mislim da ovaj amandman treba prihvatiti. Prema ovome, kako se ovde izlaže, moguće je da neko izvrši pet teških krađa, da za svaku dobiju po 10 godina i dato u zbiru onda iznosi 50 godina zatvora, a ne menja se član 38. Morate da promenite član 38. ako držite do zakonitosti. Ovo govorim zato što verujem da se drži do zakonitosti. A da ne verujem, ne bih se pojavljivao na govornici. S druge strane, pogledajte praksu drugih sudova. Jedna gospođa je u Hagu za genocid dobila 11 godina ili samo 11 godina. Znači, kaže nagodba, dobro, nagodba za genocid 11 godina, a ovde za pet krađa može 50 godina. Treba voditi računa, a mislim da su primedbe stigle iz Evropske komisije i Evropskog saveta, samo nisu javno saopštene. Ministar pravde bi mogao da povede računa. Pored toga, trebalo je konsultovati profesora Pihlera sa novosadskog Pravnog fakulteta, Boru Čejovića sa kragujevačkog, profesora Lazarevića sa beogradskog i Đorđevića. Videlo bi se šta oni, kao ljudi koji su priznati u struci, misle. U redu, možda ministar smatra da oni ne zaslužuju njegovu pažnju i njihov rad, budući da ih stranci citiraju. Pored toga, treba imati na umu kod ovog člana da krivično pravosuđe najmanje može da postigne onda kada državni aparat od njega najviše očekuje. (Predsednik: Peti minut.) Znam. Uz to, gospodin Batić je rekao da su uslovi u našim zatvorima, a što je u vezi sa ovim članom, bolji nego u Ševeningenu. Ako je to tako, onda će kazna zatvora početi, ako već nije da se doživljava kao nagrada, a ne kao kazna. Moglo bi da se desi, zbog tako poboljšanih uslova, da zatvorenici pišu molbe upravama zatvora da im se zbog dobrog vladanja produži boravak. Zato uvažite ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pravno-logička veza u ovom članu je prethodni član 7. Predloga zakona; mada je podnet amandman, nažalost, niko nije izašao da obrazloži to. To je osobito težak slučaj, naročito težak slučaj. To je izbačeno iz našeg zakonodavstva još 1990. godine i svi uslovi i razlozi koji mogu da ukazuju da se radi o osobito teškom slučaju, ubačeni su u konkretna krivična dela; da li je to stav 2, 3. ili 4. nekog člana koji reguliše i opisuje elemente i biće određenog krivičnog dela. Mi praktično sada imamo osobito težak, naročito težak slučaj za već postojeće naročito teške slučajeve kod konkretnih krivičnih dela. Kada se ta logika primeni, onda ne čudi rešenje koje je predloženo u članu 8. Predloga zakona, da se do jedinstvene kazne, kada je u pitanju sticaj, dolazi po sistemu jedan i jedan jednako je dva, dva i dva jednako je četiri i tako do plus beskonačno. Svi oni sa pravnog fakulteta, koje je malopre moj prethodnik pomenuo ćute, jednostavno ćute i ne smeju ništa da kažu. Ukoliko budu pisali o ovim izmenama i dopunama, budite sigurni, to će biti predstavljeno, ove izmene, kao smehotresna olimpijada nemogućih stvari, pravno i životno nemogućih stvari. O čemu se radi? Ako se neko lice izvodi pred sud, tog trenutka se utvrdi u sudskom postupku da je učinilo 10 krivičnih dela iste vrste, različite vrste ili onih krivičnih dela koja logično slede jedno za drugim, doći ćemo u situaciju da postavimo pitanje - a zašto ga država nije sprečila kada je učinio prvo delo. Da ga je država sprečila nakon prvog dela, on ne bi bio višestruki povratnik i ne bi činio druga dela i ne bi bio mašina za kriminal. Znači, tu država ne može da isključi svoju odgovornost. To je prvi problem. Drugi problem koji se javlja je isleđivanje. Naš MUP još uvek radi po sistemu - uhvati čoveka, proglasi ga da je osumnjičeni i onda se 30 nerasvetljenih dela strpa na njegov račun, odvede se u NjC, drži dva-tri dana ili se zaveže za radijator, priznaj, priznaj, priznaj i čovek prizna. Kada ga izvedu pred istražnog sudiju, on potvrdi tu izjavu i završio je svoj posao. Zbog toga u pravnoj teoriji postoji dvojno mišljenje o tome šta znači priznanje okrivljenog. Da li je to samo stranačka izjava, jer je okrivljeni stranka u postupku ili je to puno priznanje da je delo izvršno. Zbog toga i zbog tih konkretnih nedostataka, u našoj krivičnoj praksi, ovakva matematika prilikom utvrđivanja jedinstvene kazne zatvora ne sme da se prihvati. Doći ćemo u situaciju da se čoveku nakalemi 10-tak krivičnih dela za koje je već u sledećim odredbama ovog zakona propisano kao, recimo, najmanja kazna tri godine, za 10 dela 30 i nešto godina kazne zatvora. (Predsednik: Peti minut.) Još jedan veliki nedostatak ovog člana jeste što se na ovaj način iz ruku sudije koji treba da primeni individualizaciju izbacuje najvažniji argument u krivičnoj odgovornosti čoveka.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, s obzirom da je zaista reč o ozbiljnim stvarima, mislim da bismo morali malo više da povedemo računa, jer je žalosno što poslanička većina ne pokazuje dovoljno interesovanja za ove teme. Ali, kada pogledate kakve su posledice predloženih zakonskih rešenja dolazimo do činjenice da je zaista reč o nečemu što može da predstavlja sramotu za našu državu, za sve pravnike koji sede u ovoj skupštini i za ceo naš pravni sistem. Nisam izlazio da obrazlažem odredbe prethodnog amandmana na član 6. kojim se reguliše višestruki povrat, niti amandmana kojim se briše osobito težak slučaj ili naročito težak slučaj. Te dve odredbe su ukinute početkom 90-tih godina u skladu sa demokratizacijom naše zemlje i našeg krivičnog zakonodavstva u to vreme, jer mislim da je tu situacija apsolutno jasna. Kod ovog amandmana na član 8. sticaj krivičnih dela i način na koji se to reguliše omogućiće da se dođe do situacije u kojoj će kumulativna kazna biti zamena za doživotnu kaznu. Sada dolazimo na pravni teren ili teren pravne polemike da li je doživotna kazna društveno opravdana, da li će društvo koje ima opravdani zahtev za kažnjavanjem počinilaca krivičnog dela, teškog krivičnog dela ili više krivičnih dela, biti zadovoljeno u slučaju da ono ima obavezu da jednog zatvorenika drži do kraja njegovog života u zatvoru. Onda otvaramo pitanje da li naši zatvori imaju takvu ulogu koja omogućuje zatvorenicima da se bave dovoljno društveno - korisnim radom, da li će oni raditi u korist društva ili će biti samo na teret društva. Opet je posebno pitanje pitanje ljudskih prava i građanskih sloboda, regulisano od 1948. godine Deklaracijom o ljudskim i građanskim pravima Ujedinjenih nacija, preko Međunarodnog pakta iz 1966. godine, koji je stupio na snagu 1976. godine, preko Povelje o građanskim pravima iz 1950. godine, Evropske unije, do Povelje o građanskim pravima i pravima manjina naše zemlje, usvojene 28. februara ove godine. Dakle, doživotna kazna je neprihvatljiva. Sa žaljenjem mogu da konstatujem da su se ovakve promene krivičnih zakona najavljivale duže vreme, da su ministar pravde gospodin Batić i šef poslaničke grupe gospodin Pajtić više puta u svojim izjavama, kako na televiziji, tako i u štampi, najavljivali da će, između ostalog, organizovani kriminal efikasnije biti suzbijan strožijom kaznenom politikom. Pri tome moram da podsetim na jednu činjenicu. Svi oni koji su pooštravali kaznenu politiku nisu uspevali tim pooštravanjem kaznene politike, predviđene kazne ili omogućavanjem sticaja ili objedinjenog kažnjavanja za više krivičnih dela da postignu svoj cilj. Mnogo je izvesnije kada se učinioci krivičnih dela zastrašujuneizostavnom primenom predviđenih kazni, koje su možda blaže, nego predviđanjem strožijih kazni koje se ne primenjuju. Dakle, mislim da su američki teoretičari krivičnog prava iznašli jednu formulu - kriminalac pre vršenja krivičnog dela ili kriminala ima u vidu da je, recimo, za njegovo krivično delo predviđena kazna od 1000 dolara, a da je verovatnoća da će kazna za takvo učinjeno delo biti 1:10; njegova procena koštanja krivičnog dela jeste jedna desetina od 1000 dolara, a to znači 100 dolara, pa u skladu sa tim on procenjuje da li će izvršiti krivično delo. To je primer iz američkog pravosuđa. Ovde imamo situaciju da se kumulativna kazna predviđa i može da dovede do toga da se osudi na doživotnu kaznu, ali pošto je vremena izmaku moraću da se javim još neki put da dovršim priču.
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra daje amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 8. Predloga zakona, koji se oslanja na član 48. Krivičnog zakona SRJ, kako u Predlogu zakona stoji. Naime, o čemu se ovde radi? Srpska radikalna stranka je apsolutno za to da se teška krivična dela kažnjavaju u skladu sa zakonom i važećim propisima i Ustavom, koji je još uvek na snazi. Međutim, apsolutno ne možemo da prihvatimo stavove predlagača da se, kako je ovde izmenama i dopunama člana 48. predviđeno, zbrajaju kumulativno kazne i na taj način određuju gotovo doživotne robije. Zbog togamojamandman govori o tome da se u članu 48. tačka 2. briše, a ta tačka govori o tome da ako je za neko krivično delo u sticaju sud utvrdio kaznu zatvora od 15 godina izreći će se samo ta kazna. Brišemo tu tačku iz razloga što mora da ostane tačka 1. koja kaže: "Ako je za neko krivično delo u sticaju utvrdilo kaznu zatvora od 40 godina izreći će samo tu kaznu". Takođe, u tački 3, što je logično, brišemo reč "petnaest" i dodajemo reč "četrdeset", čime bi se ograničio limit izdržavanja kazne za najteža krivična dela. Predlagač je hteo ovim predlogom, kako smo ovde čuli od ministra Batića, da se kazne za ona krivična dela koja su učinjena u raznim krivičnim pokušajima, da zbrajaju i da na taj način može da se izrekne kazna i preko 100 godina zatvora, što je daleko manje humano nego dosadašnjakazna koja je bila po važećim zakonima, koje smo ukinuli, a to je smrtna kazna. Moram reći da se plašim da u siromašnoj državi kakva je Srbija ne dođemo u situaciju da ne možemo obezbediti zatvorske objekte za tako teške osuđenike koji su praktično osuđeni na doživotnu robiju i da će to državu veoma mnogo koštati, jer je potrebno da izgradimo neki novi Sing Sing ili Goli otok. Kao primer mogu da navedem jednu državu, čije ime zbog diplomatije neću da navedem. Početkom 21. veka se dogodio jedan nemili događaj u toj državi i postoji prevod sa ruskog jezika - juče, danas, sutra. Dogodio se jedan slučaj u toj državi da je rodbina došla po svog osuđenika, kome je dugogodišnja kazna istekla i njega praktično nema. Na pitanje gde je - nestao je. Nakon istrage je utvrđeno da su ga robijaši pojeli. Plašim se da će Srbija, takođe siromašna država, postati ljudožderska država; smatram da bi ovaj član obavezno morali prihvatiti, jer bismo u protivnom došli u situaciju da nas pored svih optužbi od strane međunarodnih zajednice optuže i za ljudožderstvo.
Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Problem jedinstvene kazne kod sticaja krivičnih dela reguliše ovaj član i mi smo amandmanom pokušali da uspostavimo jedan princip, a taj princip otprilike glasi da zbrajanjem kazni za veliki broj krivičnih dela može da se izrekne maksimalna kazna zatvora od 40 godina, ni dan preko toga. Zbog čega - činjenica je da je teško da se rasvetle neka krivična dela koja čini organizovana grupa, gde ima elemenata brutalnog, osionog, svirepog, i na drugi poseban način učinjenog krivičnog dela, gde verovatno kazna zatvora ne treba da bude mera resocijalizacije, nego treba da bude revanš društva prema tako brutalnom izvršiocu krivičnih dela. Ali, sve mora da ima svoju meru ne samo zbog onoga koga šaljemo u zatvor nego zbog onih koji su sa ove strane zatvorskog zida, zbog svih nas. Znate, za smrtnu kaznu obično je bila zamena doživotna robija, ili kazna zatvora od 20 godina. Do 1983. godine sva stručna javnost u Evropi se prosto digla na noge, jer je htela da Evropu učini drugačijom od Amerike, da kod nas u Evropi više ne postoji smrtna kazna. Mnogi su pisali peticije, i kao studenti, i kao pravnici, pridružili se toj inicijativi, bila je posebna grupa pravnika u Srbiji koja je dugo godina vodila tu akciju da se jednostavno smrtna kazna ukine. Ona u suštini nije kazna i svako onaj ko iole drži do jedne obične trunke da je hrišćanin i da je human čovek, zna da ljudsko biće nema pravo da odlučuje o tuđem životu, nema. To je pravo za onoga u koga verujemo da postoji i koji je Svevišnji. Ako smo hrišćani, ako smo humanisti, onda bismo morali svi da budemo protiv smrtne kazne. Mene posebno iznenađuje kada predstavnici ove nove vlasti tako neodmereno apeluju da se vrati smrtna kazna, a vidite i sami, u pola Amerike su je izbacili. Ona je ostala samo u nekim državama sa čisto kaubojskom prošlošću. Znači, svrha ovog amandmana jeste da zbrajanjem kazni, koje je moguće i koje je poželjno, možemo da dođemo samo do maksimalne kazne zatvora od 40 godina. Sve preko toga više ne bi bila kazna, to bi već ličilo na nešto drugo, za šta mi nismo kao ljudska bića ovlašćeni. Ovde je moralniproblem u pitanju - zašto je neko došao u situaciju da čini tako brojna krivična dela, a obično kada se jave najbrutalnije ubice (pričam o najtežim krivičnim delima, oduzeti čoveku život, nema težeg dela od toga, bilo da je u pitanju ubistvo na mah, bilo da je u pitanju neki drugi kvalifikovani oblik ubistva), o tome treba da se vodi računa. Znači, i kod najtežih krivičnih dela, ako se radi o čoveku koji je ubio 7-8 ljudi, pa mu se danas sudi, verujte, on je bliži neuračunljivosti, nego bilo kakvoj krivičnoj odgovornosti.
Da li još neko želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Suština predloženog amandmana jeste uredu, makar to rešenje bilo bolje nego postojeće, a ja ću samo dovršiti priču oko kumulativne kazne; dugotrajne kazne, koje će biti omogućene do doživotne kazne, neće moći da izvrše onu osnovnu funkciju koja se u novije vreme, dakle u modernijoj teoriji krivičnog prava ili penalnog prava, kaznenog prava, pominje, a to je resocijalizacija. Dakle, ukoliko je cilj izricanja zatvorske kazne pre svega izolacija počinilaca krivičnih dela, kojima bi se zaštitilo društvo, i ukoliko je cilj da se zadovolji pravda, postoji i treći cilj, a to je popravak tih lica koja su počinioci više krivičnih dela, u cilju njihove resocijalizacije. Na ovaj način, kumulativna kazna može dovesti do situacije da o resocijalizaciji apsolutno ne bude reči. I pored činjenice koju sam već spomenuo, a koja je pominjana u mnogim izjavama za štampu gospode iz DOS-a koji su govorili da će u tom pravcu, dakle pooštravanjem kaznene politike za krivična dela, propisati strožije kazne, utvrđuje se jedinstvena kazna za ista krivična dela, primenjuje se sistem kumulacije, tj. zbrajanje pojedinačno utvrđenih kazni. Međutim, prevideli su jednu stvar, da u našem sistemu zaista ne postoji predviđena kazna doživotnog zatvora. Obrazložio sam zbog čega ta kazna doživotnog zatvora nije prihvatljiva; obrazložio sam zbog čega ćemo imati problema u odnosima sa Evropskom unijom, u odnosima sa onima koji su zaduženi za praćenje uporednog prava i u toj oblasti; obrazložio sam zašto smo mi krajem 1990, tačnije, početkom devedesetih i krajem osamdesetih godina napravili rešenja ili promene u krivičnom pravu koje su morale da usaglase odredbe našeg krivičnog prava sa odredbama međunarodnog krivičnog prava, i zaista mislim da dalja obrazloženja nisu potrebna, jer sve više stičem utisak da pričam u prazno, da niko neće razumeti suštinu ovoga što se predlaže. Zaista dolazim u dilemu da li treba nastaviti sa obrazlaganjem ovog, ili prekinuti, ali rekoh i spasih dušu svoju, kazna doživotnog zatvora u praktičnoj primeni navedenog sistema, u odnosu na organizovani kriminal, biće samo otežavajuća okolnost, koja može dovesti do još jedne situacije, vrlo teške po našu državu. Sa tom situacijom suočavali su se državni organi SAD sredinom sedamdesetih godina, kada je u njihovim zatvorima (a postoje dve vrste zatvora u Americi, jedni su regionalnog, a drugi lokalnog tipa) regionalnog tipa bilo negde oko 650 hiljada zatvorenika, a u onim lokalnog tipa još oko 250 hiljada zatvorenika, što je ukupno blizu milion zatvorenika; to je zaista izuzetno veliki broj za izdržavanje tih kazneno-popravnih institucija, a u tom slučaju ne može biti reči ni o ostvarivanju bilo kog od ona tri cilja koja se žele postići izricanjem kazne zatvora. Zbog toga vas pozivam da ove odredbe o brisanju člana 8. iz našeg amandmana, ali i iz amandmana SRS, razmotrite krajnje ozbiljno i da ih prihvatite, kako ne bismo zaista zapali u jedan pravni galimatijas, još veći nego što jeste.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SRS je podneo amandman na član 9. Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona SRJ. Član 9. glasi: "U članu 114. reči "pet godina" zamenjuju se rečima "sedam godina"." Vlada je u obrazloženju predloženog rešenja definisala da član 9. treba da se promeni da bi se pooštrile kazne za krivična dela koja u ovom trenutku predstavljaju povećanu društvenu opasnost, s obzirom na broj izvršenih krivičnih dela. Pre svega, treba da se definiše, jer kad se kaže "u ovom trenuktu", to je kratak vremenski period - da li se misli na period od mesec dana u toku ove godine ili na period dok traju vanredne mere? Znači, moramo tačno da znamo na koji trenutak se odnosi, da ne bi ponovo bile promene, dopune i izmene tog zakona. Samim tim, kada se definiše da je povećana društvena opasnost, opet je pitanje šta je to društvena opasnost - da li je to organizovani kriminal, mafija, sprega između vlasti i mafije, da li su to problemi koji se nalaze u sudstvu i sudska rešenja i sudski postupci koji nisu blagovremeno urađeni, da li su to problemi koji postoje u zdravstvu, ili su politički protivnici društvena opasnost. Očigledno, za postojeću vlast su upravo društvena opasnost politički protivnici. Ova vlast, nažalost, samo zna da preti sankcijama, povećanjem nekih već postojećih rešenja, bilo da su novčane kazne ili neke druge kazne u pitanju. Predstavnici SRS bi to uvek prihvatili, kada bi to bilo adekvatno za sve druge poslanike. Ako Administrativni odbor pokušava da i radne odnose poslanika reguliše, zamolio bih predsedavajuću da pogleda treći red, gde sede predstavnici Demokratske stranke, gde imate šest kartica, a nemate nijednog narodnog poslanika. Molim vas da posmatrate i sa jedne i sa druge strane i da adekvatno reagujete. Što se tiče samog amandmana na član 9, naslov Glave 15 i član 114. menjaju se i glase: "Krivična dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti državne zajednice Srbija i Crna Gora i Republike Srbije". Pre svega, to je upravo napad na ustavno uređenje, u članu 114. Član 114. glasi: "Ko pokuša da upotrebom sile ili pretnjom upotrebe sile promeni ustavno uređenje državne zajednice Srbija i Crna Gora i Republike Srbije ili da svrgne najviše državne organe, kazniće se zatvorom od najmanje sedam godina". Što se tiče promene ustavnog uređenja nasilnim putem, SRS nema ništa protiv da se sankcije povećaju. Podsetiću vas samo da su ministar Batić i poslanici njegovog poslaničkog kluba bili za samostalnu Srbiju i pokušali su na sve moguće načine da ... (Predsednik: Molim vas da se vratite na temu, to nema nikakve veze sa temom.) I te kako ima veze. Predsedavajuća, pored toga što žvaćete žvaku, mogli biste malo i da slušate. Ovde piše "državna zajednica Srbija i Crna Gora", a u Ustavu piše "Savezna Republika Jugoslavija". Ako Savezna Republika Jugoslavija više ne postoji, kako onda može da u Ustavu stoji Savezna Republika Jugoslavija, ako je promenjeno - zajednica Srbija i Crna Gora. Znači, zakon je potpuno drugačije definisao te stvari. Molim vas da zaista vi obratite pažnju na to, jer su upravo vaši poslanici učestvovali u promeni i sada pokušavaju da promene Ustav i da Jugoslavija više ne postoji, nego neka zajednica Srbija i Crna Gora. Ipak, vi treba malo više pažnje da obratite na sve to.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo juče pokušali gospodina Batića da ubedimo da je neophodna, nužna, ne znam koju reč još da upotrebim, intervencija predlagača u pogledu svih krivičnih dela iz Glave 15 Saveznog krivičnog zakona, iz jednog prostog razloga što ta glava danas ima naziv - Krivična dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti SRJ. Naslov mora da se promeni, zbog ovih reči - SRJ. Ali, promena tih reči nije puki pravopis, pa gde je SRJ da stoji državna zajednica Srbija i Crna Gora, iz prostog razloga što je krivično zakonodavstvo, po Ustavnoj povelji, i materijalno i procesno dato državama članicama. Onda se postavlja pitanje - ako je savez država, državna zajednica zaštićeno dobro, ko ga štiti, čime ga štiti i da li je teoretski moguće da mi u Srbiji državnu zajednicu štitimo na ovaj način, a ovi u Crnoj Gori na potpuno drugačiji način i da oni imaju potpuno drugačije viđenje šta je društvena vrednost koja se štiti ovom ili sličnom glavom, bez obzira na naslov, ali ukoliko je upućeno na zaštitu ustavnog poretka. Znači, ne radi se o gramatici, ne radi se o pravopisu, nego se radi o suštinskoj stvari. Oni koji su pisali sporazum, koji su pisali Ustavnu povelju, definisali su gde je krivično zakonodavstvo i morali su da kažu šta su to zaštićena dobra kad je u pitanju taj savez. To je prvi problem. Drugi problem je u tekstu postojećeg člana. Svi ćemo da se složimo da u toj glavi zakona postoje sankcionisani verbalni delikti. Ovo konkretno krivično delo o kome je gospodin Cvetanović pokušao da vas obavesti, da vas ubedi, zove se napad na ustavno uređenje. Tu se sankcioniše pokušaj i kaže: "Ko pokuša da upotrebom sile ili pretnjom upotrebe sile promeni ustavno uređenje SRJ". Gde je ustavno uređenje Republike Srbije? Nema ga, niko ga ne štiti, a mi donosimo republički zakon, kao da ustavno uređenje Republike Srbije nije bitno. Ova odredba i Glava 15 primenjivala se na celoj teritoriji bivše SFRJ, zato što je takvo ustavno uređenje bilo, pa se kroz zaštitu SFRJ štitila i svaka republika unutar te federacije. Promenile su se stvari u međuvremenu, promenilo se šta je zaštićeno dobro, promenio se potencijalni izvršilac krivičnog dela. U nekim članovima ove glave stoji: "građanin SRJ". Ako to prevedemo, to je građanin državne zajednice. Ako idemo šire, to je građanin državne zajednice Srbija i Crna Gora i Republike Srbije. U nekim odredbama stoji: "ko". Znači, može i stranac, može svako lice, ali ne znamo šta se štiti. Ovo poglavlje je predlagač morao da promeni, ne samo terminološki, morao je da ga promeni i u smislu bića krivičnog dela, elemenata krivičnog dela, ko je izvršilac, ko je potencijalni izvršilac ...
Peti minut. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Narodni poslanik Dragan Ljubojević podneo je amandman kojim je predložio da se posle člana 9. doda član 9a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Dragan Ljubojević, podnosilac amandmana na član 9. Predloga zakona.
Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatanjem amandmana na član 1. izmena i dopuna Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije, kojim je praktično ovaj zakon preimenovan u Osnovni krivični zakon Republike Srbije, predlagač je u neku ruku prihvatio i prethodni amandman i amandman koji ja sada obrazlažem u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, odnosno amandman kojim dodajemo član 9a, koji se odnosi na član 115. Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije, koji ne zadire u onaj deo odredaba koji je predlagač ovim izmenama i dopunama zakona menjao, dakle u kaznene odredbe, odnosno u povećanje kazni zatvora za određena krivična dela. Ovim amandmanom i jednim brojem amandmana koje je Odbor za pravosuđe i upravu odbio, menja se suština ovog zakona, ali u pravcu da tačno identifikuje određene počinioce krivičnih dela, odnosno da identifikuje i precizira ono što se ovim zakonom brani. Glava 15, u kojoj se nalazi član 115, na koji sam podneo amandman, nosi naziv: "Krivična dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti Savezne Republike Jugoslavije". Postavlja se pitanje da li mi danas na tom saveznom nivou ili na nivou državne zajednice imamo ustavno uređenje? Ako uzmemo da Ustavna povelja zamenjuje ustav, da je to ustavno uređenje, moramo precizirati koje države - državne zajednice Srbija i Crna Gora, jer možemo doći u situaciju da, ako ovakav zakon ostane u pravnom prometu, niko neće biti potencijalno u mogućnosti da prekrši ovaj zakon, odnosno neće doći pod udar ovog zakona. Ako ne znate, Savezna Republika Jugoslavija već više od mesec dana ne postoji. Dakle, ovim zakonom nemamo šta da štitimo. Sa druge strane, imamo ovde u nekoliko članova "građanin Savezne Republike Jugoslavije", u članu 116. "teritorija Savezne Republike Jugoslavije", u članu 118. ponovo "građanin Savezne Republike Jugoslavije". Možemo doći u situaciju o kojoj smo pričali kada su bile na dnevnom redu izmene Zakona o javnom tužilaštvu i malo smo se dotakli pravosuđa, da se nosiocima pravosudnih funkcija ostavi širok prostor tumačenja. Ako se podnese krivična prijava protiv građanina Savezne Republike Jugoslavije ili da je neko pokušao da nasilno promeni ustavno uređenje Savezne Republike Jugoslavije, sudija može da tumači da to jednostavno nije bilo moguće, jer ustavno uređenje Savezne Republike Jugoslavije ne postoji, odnosno građanin Savezne Republike Jugoslavije ne postoji. Takođe, u jednom delu ove Glave 15. pominju se "predsednik Savezne Republike Jugoslavije", "predsednik veća Savezne skupštine", "predsednik Savezne vlade". Nosioci takvih funkcija više ne postoje, dakle, nemamo predsednika Savezne Republike Jugoslavije, nemamo predsednika veća Savezne skupštine i nemamo predsednika Savezne vlade. Dakle, ovim članom 122. mi praktično nikog ne štitimo, odnosno ako neko uvredi ili učini neki napad na pobrojana lica, odnosno na predsednika državne zajednice, predsednika Skupštine državne zajednice, on će biti gonjen po nekom redovnom krivičnom zakonu, a ne po ovom krivičnom zakonu koji je ovakav kakav je i koji se odnosio na Saveznu Republiku Jugoslaviju. Zato smatram da bi ovaj amandman, koji je podnela poslanička grupa Srpske radikalne stranke, trebalo usvojiti i da bi Odbor za pravosuđe i upravu trebalo, u toku rasprave, da zaseda i da usvoji još jedan broj amandmana, odnosno da sam predloži jedan broj amandmana, kako bi ovaj zakon učinio smislenim i celishodnim.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
I ovim amandmanom hteli smo da skrenemo pažnju predlagaču da je morao mnogo ozbiljnije da krene u promene ovog Osnovnog krivičnog zakona, kako ga je sada nazvao. Radi se o članu 115. iz Glave 15. Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije i radi se o krivičnom delu koje se zove priznavanje kapitulacije i okupacije. Stav prvi tog člana počinje rečima: "Građanin SRJ" i evo prvog problema za sudiju, koji ne bi mogao da protumači na koga se to odnosi. Ako pogledate Ustavnu povelju, ako pogledate druga dokumenta koja su usvojena za proteklih mesec i po dana, dokumenta koja pretenduju da budu ustav, videćete da ni tamo ne postoji jasan pojam da li uopšte takav građanin postoji ili se ide na neko šire tumačenje da su to državljani Republike Srbije i Republike Crne Gore, što može biti problematično prilikom primene ovog konkretnog člana. U tom članu se kaže - koji potpiše ili prizna kapitulaciju ili pojedinog njegovog dela, kazniće se zatvorom najmanje deset godina ili kaznom zatvora od 40 godina. Iz ove druge kazne vidite da je u pitanju bila smrtna kazna. Znači, jedno vrlo ozbiljno krivično delo - kapitulacija i priznavanje okupacije. Ukoliko je predlagač i dalje mišljenja, shodno teoriji ograničenog suvereniteta, da država ne raspolaže u pogledu suvereniteta kompletnim obimom zaštite vrhovne i jedine vlasti na teritoriji države, već ide ka nekim integracijama, onda ste zbog vas morali da promenite ovaj član iz prostog razloga što možda u slučaju promene vlasti, ako ostane ovaj član, neko primeti da to što se dešava u Bujanovcu, Preševu, Medveđi liči na jedan akt i jednu radnju koja je opisana u članu 115, a to bi moglo da znači da se neko odrekao dela suverene teritorije. Na jednom primeru pokušavam da vam dokažem koliko je ozbiljna ova glava Zakona i ova krivična dela, i ukoliko se ovo ne precizira budite uvereni da ne bi bilo dobro da ga svako primenjuje po svom nahođenju i da akte kapitulacije i okupacije tumači na neki svoj poseban način, jer bi pod udar ovog člana došli mnogi ljudi, a ja ne želim da se to desi, već želim da se ovo precizira i reguliše. Ukoliko smatrate da je ovo krivično delo nepotrebno, izbacite ga iz Krivičnog zakona, ne treba da stoji ovde. Ukoliko smatrate da je potrebno, a da pitanje okupacije i kapitulacije u uslovima približavanja treba da dobije neki drugi značaj - definišite ga, jer po ovome kako je napisano mnogi se nalaze u zoni krivične odgovornosti, a što javni tužioci ne pokreću postupke, to je već jedan drugi problem koji će, nadam se, da se reši za nekoliko meseci.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović.
Ispred poslaničkog kluba Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije. "Ko u nameri ugrožavanja ustavnog uređenja i bezbednosti državne zajednice Srbija i Crna Gorai Republike Srbije liši života predsednika Srbije i Crne Gore, predsednika Skupštine Srbije i Crne Gore, predsednika Republike Srbije i predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, predsednika Vlade Republike Srbije, kazniće se zatvorom najmanje 12 godina". Obrazloženje - stepen državnog intervencionizma u društvenom životu je različit, s obzirom da je država materijalizacija organizovanog nasilja i svaka njena intervencija smanjuje mogućnost i domete slobodne ljudske delatnosti. To u svakom konkretnom slučaju otvara pitanje stepena društvene opravdanosti države i dopustivosti primene njenog aparata sile. Kroz pravosudni sistem država provodi princip ustavnosti i zakonitosti kao temeljnu odrednicu ukupnog političkog sistema i najmoderniji izraz načela o vladavini prava kao osnovi pravnog poretka. On podrazumeva uspostavljanje i poštovanje hijerarhije opštih pravnih akata koji već izvorno imaju različitu pravnu snagu. To je motivisano i potrebom da se obezbedi puna pravna sigurnost svih fizičkih i pravnih lica kao subjekatapravnog saobraćaja. Načelo ustavnosti i zakonitosti je prvenstveno politički princip jer se bez adekvatne političke volje ne može stvoriti država s modernim pravnim poretkom, bazirano prvenstveno na stranačkom uvažavanju političkih sloboda i ličnih prava čoveka i građana. Policijska država ne poštuje principe prethodnog opšteg sankcionisanja konkretnih prekršaja nitiprimarne vrednosti građanskih prava i ljudskih sloboda u odnosu na postojeći normalan poredak. Oni nasilje primenjuju prema onima kojipripadaju različitim političkim neistomišljenicima, ideološkim neistomišljenicima i stranačkim protivnicima. Nikakva pravna sigurnost građana ne postoji, pa je politički život zasnovan na strahu, maksimalnoj manipulaciji, sistematskom sumnjičenju, uhođenju i potkazivanju. Član 10. se zasniva na starom zakonu i članu 122. Vi u stvari primenjujete zakone Savezne Republike Jugoslavije koju ste sahranili 4. marta 2003. godine, tj. da li je moguće da predlagač zakona nije primetio da su ova krivična dela protiv Savezne Republike Jugoslavije koje više nema. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovo krivično delo ima naziv - ubistvo predstavnika najviših državnih organa. Vlada kao predlagač zakona je predložila samo promenu visine kazne, sa 10 godina na 12 godina, da to bude minimalna kazna zatvora. Mi to prihvatamo. Tu promenu prihvatamo. Tražimo da u okviru promene tog člana Vlada ide do kraja, jer evo kako glasi taj član, izvorni tekst kaže ovako: "Ko u nameri ugrožavanja ustavnog uređenja ili bezbednosti SRJ liši života predsednika SRJ, predsednika veća Savezne skupštine".... a Savezna skupština više ne postoji, ne postoje veća, pa dalje "predsednika Savezne vlade", to je sada predsednik Veća ministara, predsednik državne zajednice, pa "predsednika republike ili predsednika skupštine ili vlade republike, kazniće se zatvorom najmanje 10 godina ili zatvorom od 40 godina". Sada je to promenjeno na - 12 godina ili zatvorom od 40 godina. SRS predlaže da se i ti državni funkcioneri i predstavnici najviših državnih organa, kao posebno zaštićena dobra, usaglase sa novonastalom situacijom. Nas prosto čudi, od 12. marta uvedeno je vanredno stanje, protivno Ustavu, na celoj teritoriji Republike Srbije i u predlogu Vlade za uvođenje tog stanja i u odluci v.d. predsednika Republike Srbije stoji da je atentat, ubistvo, bio pucanj na državu i ako je to tako, zašto ova vlada nije promenila kompletno ovaj član. Nije valjda da je zaboravila da više ne postoje neki državni funkcioneri, neki državni organi, pa je prihvatila da i dalje bude ovo što ne postoji. Nas prosto to iznenađuje. Ako se kompletna revizija krivičnog zakonodavstva vrši po hitnom postupku da bi se stalo na put onome ko je pucao u državu i da bi se stalo na put organizovanom kriminalu, onda Vlada mora posebno da nam kaže zašto nije kompletno uredila član 122, koja je to intervencija samo sa 10 godina na 12 godina. Mi to i prihvatamo sa 10 na 12 godina, odnosnood 40 godina, ali zašto i dalje da čuvamo neke koji ne postoje. Predsednik Veća republika, predsednik Veća građana, predsednik Savezne vlade, to više ne postoji. Zar je bilo teško da se uskladi, ako ništa drugo, onda da ta vlada u znak pijeteta prema svom prethodnom predsedniku uskladi ceo ovaj član? Vlada se opredelila za medije, pa po medijima svi vode istrage; bolje da su usaglasiliovaj član da bi bilo jednostavnije i lakše za primenu. Usaglašavanjem ovog člana i ovih termina, mi vidimo koje su to zaštićene vrednosti. Nije dovoljno samo: gde god je bilo pet piši sedam, gde je bilo 10 piši 12, gde je bilo jedan piši tri, a gde je bilo 15 napiši 40. To nije promena zakona, to je obična pretnja. Eto ga vaš pijetet prema predsedniku, žalite ga, a niste hteli da promenite član zakona.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 11. koji se odnosi na član 123. postojećeg Krivičnog zakona SRJ. Član 123. je u direktnoj vezi sa članom 122, odnosno to je jedan logičan nastavak člana 122. Da podsetim, gospodin Krasić je upravo pričao o članu 122. U tom članu definisane su zaštićene vrednosti po ovom krivičnom zakonu, a to su predsednik SRJ, predsednik veća Savezne skupštine, predsednik Savezne vlade, predsednik Republike, Skupštine Srbije ili Vlade Republike Srbije. U članu 122. definisana je sankcija za slučaj lišavanja života nekoga od tih lica, a članom 123, na koji sam podneo amandman, data je minimalna kazna, sankcija za slučaj otmice nekoga od tih lica ili lica bliskog njemu ili izvršenja nekog drugog nasilja prema tim licima. Imam nekoliko primedaba na ovaj člani ovakav način definisanja ovih sankcija. Prva primedba jeste ona koja se već čula u vezi sa nekoliko prethodnih članova, možda formalna, ali u suštini nije formalna - ovde se i dalje pominje SRJ, pominje se nešto što ne postoji. Naime, ako se ovo tumači dosledno, onda su ovim zakonom zaštićeni gospodin Vojislav Koštunica, gospodin Dragiša Pešić, a nisu zaštićeni gospodin Svetozar Marović ili neke druge ličnosti koje sada imaju neke funkcije na tom nivou. Trebalo bi i mislim da nije bio veliki problem da se ovo uskladi terminološki da se više ne povlači ova odrednica SRJ, pošto te države više nema. Druga moja primedba odnosi se na termin - blisko lice. Prosto je previše komotno ovde definisano - ako se izvrši otmica ili nasilje prema njemu bliskom licu. Šta znači blisko lice i ko pripada toj grupi bliskih lica ovim zaštićenim ličnostima koje su definisane u članu 122? Smatram da je trebalo precizno definisati šta pripada toj grupi bliskih lica. Ja sam ovim amandmanom pokušao to na neki način da ispravim, pa sam u amandmanu rekao da su to članovi porodičnog domaćinstva, što je mnogo preciznije, određenije u odnosu na ovo što je dato u Predlogu ovog zakona, odnosno u članu 123. Sledeća primedba odnosi se na ovaj termin - otmica ili drugo nasilje. Otmica je jasna, o čemu se radi, ali drugo nasilje opet je previše komotno formulisano i opet nije jasno na šta se sve tu misli. Otmica i mnoga druga nasilja, kako se ovde kaže, već su sankcionisana drugim članovima Krivičnog zakona. Ostaje nejasno ovde da li su ova lica zaštićena i od verbalnog delikta. Primera radi, ako neko od ovih lica koja su definisana u članu 122. sutra u nekoj predizbornoj kampanji dođe na neki javni skup, a bilo je takvih slučajeva 2000. godine, a na tom javnom skupu narod koji je nezadovoljan njegovim izlaganjem gađa ga, recimo, jajima, da li će se to okarakterisati kao nasilje i da li će lica koja to učine snositi sankcije koje su propisane ovde, ovim izmenama zakona. Te sankcije iznose minimalno tri godine po ovom predlogu. Zamolio bih predlagača da malo razmisli o ovome, da se ovo koriguje. Ovakve neprecizne formulacije mogu samo uvesti u diktaturu, a nikako ne mogu doprineti demokratizaciji društva.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Logična posledica promene članova 1, 3, 5, 7, 10, 12. je i ova nelogičnost na koju je ukazao gospodin Jovanović. Ovako široka formulacija krivičnog dela koje ima naslov - nasilje prema predstavniku najvišeg državnog organa, i koja u suštini u uvodnoj rečenici i kaže, ukoliko je to nasilje usmereno ka narušavanju ustavnog poretka. To je još jedan bitan element tog krivičnog dela, namera ugrožavanja preko otmice i nasilja nad članom porodice najvišeg državnog funkcionera. Mi smo i dalje za to da se zadrži kao minimalna kazna ono što već postoji u zakonu, da se to ne povećava, iz prostog razloga što ovakva formulacija koja se zadržava dozvoljava proizvoljno tumačenje. Ukoliko mediji pripreme teren, teško da bilo koji sudija može da se upusti u ocenu dokaza i da slobodno sudi u takvim predmetima. Naravno, na ovaj način ne želim da devalviram realnu opasnost da je za otmicu deteta, majke, žene itd. povod i motiv narušavanje ustavnog poretka. Naravno, u tom delu prihvatam i ovakav član. Moguća je zloupotreba, a vi sami znate, nažalost, imali smo nekoliko tragičnih događaja 2001. i 2002. godine; ispred hotela "Jugoslavija" ubijen je general Boško Buha. Odmah te večeri je bilo: to je pucanje u državu. Naravno, on nije funkcioner obuhvaćen ovim članom, ali ovo pričam zbog kvalifikacije i toga da je već završena stvar, odmah je rečeno sve, šta je pozadina, šta je namera itd. To su neke proizvoljne kvalifikacije. One toliko mogu da budu proizvoljne, kada su u pitanju članovi porodičnog domaćinstva nekog državnog funkcionera, da i neka bezazlena svađa deteta može biti nasilje. Ako dete predsednika Vlade ili predsednika Narodne skupštine ima problema u školi, ne daj Bože bavi se nekim poslovima, pa dođe u sukob sa nekim, desi se ta otmica ili neko nasilje, evo minimalne kazne od tri godine. To nije ni svrha ovog člana, ali postoji mogućnost vrlo lake zloupotrebe. Zbog toga što postoji mogućnost takve zloupotrebe mi smo za to da se zadrži minimalna kazna od godinu dana. Mnogo bi bolje bilo da je ovaj član podeljen na nekoliko članova, u zavisnosti od zaštićenog dobra. Tim pre što u tom članu postoji stav 2. koji čak ide sa oslobađanjem odgovornosti, ukoliko lice koje je izvršilo nasilje ili otmicu vratilice koje je oteto i omogući da se taj predmet reši. Ako je tako rečeno u stavu 2, onda nije opravdano da se minimalna kazna u stavu 1. diže na tri godine. Ona može biti opravdana u slučaju otmice predsednika Republike, ali u slučaju otmice člana porodičnog domaćinstva ona ne bi mogla da bude opravdana. Jednostavno, stav 2. tog člana devalvira ovo što predlaže Vlada, da se promeni u stavu 1. O tome je moralo da se vodi računa. Znam da je u ovoj situaciji, gnevu, mržnji, euforiji i u drugim emotivnim stanjima nametnuta potreba da se nešto menja. Ukoliko se menja, dajte da to ima neku svoju razumnu granicu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 12. na koji je amandman podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, neophodno je bilo prisustvo ministra Vladana Batića danas kada smo nastavili raspravu o Predlogu izmene zakona, sada uz prihvaćeni amandman na član 1. poslanika Zorana Krasića, da se preimenuje u osnovni krivični zakon Republike Srbije, jer sve ovo dalje nema smisla bez prihvatanja i ovog amandmana koji sam podnela u ime poslaničke grupe SRS i ostalih koji slede, koji normalno moraju da prate usvajanje amandmana poslanika Zorana Krasića. Evo o čemu seradi. Amandman koji sam podnela na član 12, odnosno 124. postojećeg Zakona, tretira oružanu pobunu. Mi, poslanici SRS, prihvatili smo, u smislu rigoroznosti zatvorske kazne i njenog povećanja, ovakav predlog Vlade. Dakle, član 124. kaže - ko učestvuje u oružanoj pobuni koja je upravljena na ugražavanje ustavnog uređenja ili bezbednosti SRJ... Dakle, to je neophodno promeniti, jer želeli ste novu državnu zajednicu, promenili ste ime toj novoj državnoj zajednici, usvojili ste tzv. Ustavnu povelju. Ovde je neophodno da se "SRJ" promeni u "državna zajednica Srbija i Crna Gora i Republika Srbija", pošto je ovo sada Osnovni krivični zakon Republike Srbije. Dalje član kaže, 1. stav - kazniće se zatvorom (taj koji učestvuje u oružanoj pobuni) najmanje, bilo je tri, sada je pet godina. Mi smo to prihvatili. Drugi stav člana kaže - organizator ili kolovođa pobune kazniće se zatvorom najmanje pet, odnosno sada sedam godina, što je SRS takođe prihvatila. Za nas je apsolutno neprihvatljivo da mnoga druga po državu, društvo i narod opasna krivična dela nisu obuhvaćena ovim članom koji govori o oružanoj pobuni. To je problem sa kojim smo se suočili kada je bio u pitanju slučaj jednog od potpredsednika Republičke vlade, koji je doduše razrešen te funkcije, ali je i te kako zaslužan za mnogo toga, naročito zbog jednog glasa koji odlučuje, i to tesnom većinom, u tzv. novoj skupštini državne zajednice. Reč je o Momčilu Perišiću i o već sada čuvenoj aferi, kada se on kao potpredsednik Vlade upecao u špijunsku mrežu u motelu "Šarac". To je sve tesno povezano sa daljim opasnostima koje prete srpskom narodu i državi u celini. Reč je o špijunaži. Zašto ovaj član nije obuhvatio špijunažu i zašto nije najstrože kaznio počinioce takvog jednog dela, kao što je slučaj izdaje zemlje i odavanje državne tajne; to je upravo u društvu ne samo jednog od vodećih ljudi CIA-e za Balkan, nego i poznatog sektaša Nejbora, radio Momčilo Perišić. Ne možete da amnestirate vaše koalicione partnere; i pitanje je da li je on vaš koalicioni partner, jer mu se stranka razbila, a ovde imamo neke koji tvrde da on više nije legitimni predstavnik te stranke, koja je učesnik vaše koalicije. Ne možete na takav način da ubeđujete građane Srbije orkestiranom medijskom kampanjom da idete do kraja što se tiče borbe protiv organizovanog kriminala, a da vam zaštićeni svedok bude jedan od vodećih i najvećih kriminalaca, koga smo prvi pominjali sa ove govornice, Ljubiša Buha zvani Čume, a mnogi od vas su ga nazivali gospodin Čume, kolovođa i organizator jedne kriminalne bande koja se otcepila koliko nedavno od ove koju ste sada pohapsili i koja je okrivljena za ubistvo Zorana Đinđića. Ne možete da ga amnestirate od odgovornosti. Jednostavno, pravda mora da stigne svakoga. Ne može selektivno da se primenjuje i morada sezna u ovoj zemlji ko je taj ko je spreman da do kraja ide da bi služio svojim nalogodavcima, naročito onim sa zapada, da bi vršio izdaju zemlje, da bi se bavio raznoraznim špijunskim poslovima. Mi ćemo do kraja ići na to da takvi budu najstrože kažnjeni, a kada budemo bili u prilici promenićemo zakon dodajući i ova dela koja su najopasnija.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Radi se o krivičnom delu oružana pobuna i obično ljudi koji nisu dobronamerni tumače ovo delo kao da je to nešto što je vlast napisala da bi zaštitila sebe. To nije to krivično delo i na taj način vlast ne želi da zaštiti sebe. Barem nijedna vlast to nije stavila zbog sebe same, nego zbog toga što su posledice po građane, državljane jedne države teške, katastrofalne, neuporedivo teže od bilo kog drugog pojedinačnog krivičnog dela koje može da učini jedno fizičko lice. Znači, po svojim posledicama ovo delo je izuzetno opasno i mi prihvatamo predlog Vlade da se izvrši korekcija u pogledu najniže kazne zatvora koja je propisana za ovo delo. Znači, mi u potpunosti podržavamo to pooštravanje i povećanje kazne zatvora, osim za nekoliko krivičnih dela gde stvarno smatramo da treba da se napravi opseg minimalne i maksimalne kazne, ali mislim da smo svojim principijelnim stavom oko jedinstvene kazne za sticaj pokazali da jednostavno prihvatamo jednu čvršću kaznenu politiku, ako je možemo nametnuti preko suda i preko sudske prakse. Kod ovog dela javlja se opet onaj isti problem što ne može da se definiše šta je to zaštićeno dobro, da li je to bezbednost i ustavno uređenje državne zajednice, da li je to bezbednost i uređenje Republike Srbije. Jer, opet moram da kažem da je ovo republički zakon i nije primereno dosadašnjoj praksi da republika članica svojim zakonodavstvom štiti nešto što je asocijacija. Valjda ta asocijacija ima svoje instrumente, svoje posebne vrednosti i posebna sredstva za zaštitu tih vrednosti. Verovatno da je prilikom pisanja Ustavne povelje bilo potrebno da se ova glava i ova grupa krivičnih dela zadrži na tom nivou državne zajednice zbog zajedničke društvene vrednosti i zaštićenog dobra. Pošto to nije urađeno, onda se javlja konfuzija i javlja se jedna praksa, i to će da nas prati. Ne samo kod ovog krivičnog dela nego i kod velikog broja krivičnih dela iz ove glave ima vrlo dugo da nam stoji nad glavom kao mač onaj zakon o amnestiji, jer po ovoj glavi Krivičnog zakona samo su šiptarski teroristi praktično bili u zatvoru, samo se njima sudilo. Oni su doživeli dve amnestije i neka pomilovanja. Data su im pomilovanja iako nije postojao pozitivan predlog saveznog ministra pravde, jednostavno, pod pritiskom; najokorelijim teroristima, a mogu da se svrstaju u grupu terorista, jer po definiciji ova dela pripadaju terorizmu u širem smislu značenja te reči. Znači, ti zakoni o amnestiji i ta pojedinačna pomilovanja stoje nam nad glavom i verovatno predlagač nije ni smeo da dira ova krivična dela, jer je stekao utisak da je to zabranjena zona. Ostale države u Evropi se štite, štite svoje ustavno uređenje, štite svoju bezbednost i imaju slične odredbe. Kazne su im daleko rigoroznije nego kod nas zato što verovatno imaju predstavu o tome šta je država, šta je građansko društvo i znaju koje vrednosti treba da se štite, znaju koliko je važna suverenost jedne države.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 13. ovog krivičnog zakona. U članu 13. stav 1. Predloga zakona menja se i glasi: U članu 136. stav 1. reči "najmanje tri godine" zamenjuju se rečima "od tri do deset godina". Ako bi bio prihvaćen predlog po kome postoji samo minimalna kazna, onda bi za mnoga krivična dela mogla da bude izrečena kazna do 40 godina zatvora. Ovaj zakon nije sistematičan i kao takav trpeo je konstantne promene. Po vašim komentarima ovaj zakon će trpeti određene kodifikacije, a glavni komentar je da treba da se briše ime Savezne Republike Jugoslavije i da taj zakon nazovete opštim zakonom, što će dovesti do pravne nelogičnosti i zabune kod sudskih organa. To je kao kada bih ja kao šumar sadio sadnice naopako. Tako da će svi zakoni biti privedeni Ustavnoj povelji Srbije i Crne Gore. U izveštajima vaših ministarstava, uglavnom se misli na Ministarstvo unutrašnjih poslova, prilikom podnošenja izveštaja u sredstvima javnog informisanja stiče se utisak da to ministarstvo izuzetno deluje i radi i da po evropskim standardima ima najmanji porast kriminaliteta. To je samo komentar za vas, a sada ovaj zakon treba hitno da se koriguje zbog povećanog procenta kriminaliteta u našoj državi. Čudne li igre sa zakonima. Verovatno vam mentori nisu izvršili detaljan uvid u naslov, već ste samo detaljno razrađivali njihove postavke na naše zakonske uslove. Vraćate nas u period 1950. godine, tako da time činite korak unazad, a ne korak napred. To je evidentno i vidljivo iz svih vaših zakonskih projekata. Amandman na član 13. ovog zakona, koji sam predložio ispred Srpske radikalne stranke, sigurno nećete usvojiti. Ako, neka ostane pisani trag, i to nama čini satisfakciju. Zar da mi prećutimo sve ovo što vi radite? Nećemo ćutati. Od sredstava informisanja nam jedino ostaje ova skupštinska govornica i zapisi stenografa. Smešan je, pomalo i neshvatljiv, stav vaše većine da sve ove zakone objedinjujete. To samo može da radi grupa kojoj se jako žuri. Iako se SRS zalaže za primerene kazne za teška krivična dela, ovim zakonom koji danas donosite i neprihvatanjem ovog amandmana pokazujete vaš bes zbog povećanja krivičnih dela od kada ste vi na vlasti.
Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
U pitanju je krivično delo udruživanja radi neprijateljske delatnosti. Ono ima jednu trapavu formulaciju, odavno postoji prigovor da ovo delo možda kao takvo ne treba da postoji, možda treba da pretrpi neke izmene. Neću da se osvrćem na taj deo prigovora i primedbi, neka to teorija raspravi i budući zakonodavci, ali ono zbog čega smo mi podneli prigovor tiče se visine, odnosno dužine mere. Smatramo da minimalna i maksimalna kazna treba da se propiše i u tom smislu smo podneli i amandman, a naročito se to odnosi na stav 1, da je kazna zatvora od tri do deset godina. Da bi se shvatila težina ovog krivičnog dela, moram da kažem da su oba zakona o amnestiji, jedan donet 2000. godine, a drugi 2001. godine, obuhvatila baš ovo krivično delo, jer je ono tako široko postavljeno da je pod neprijateljskom delatnošću moglo da se podrazumeva sve i svašta. Međutim, ovde postoji i opasnost da se pogrešno ne protumači, u uslovima euforije, ova odredba. Pa, pročitaću prvi stav koji kaže: "Ko stvara zaveru, bandu, grupu ili drugo udruženje lica radi vršenja krivičnih dela iz člana 114. do 119. st. 2, 120. do 123, 125. do 127. i člana 132. ovog zakona, kazniće se zatvorom od jedne do deset godina". Naravno, Vlada je predložila da se to menja, mi smo takođe predložili da taj opseg bude primeren. Radi se možda o trapavoj formulaciji ovog člana, ali ovaj član, preformulisan, potreban nam je ako želimo da vratimo ili da uspostavimo suverenitet na našoj teritoriji, ukoliko želimo da mi odlučujemo o našim suverenim pravima. Da smo kojim slučajem u bliskoj i daljoj prošlosti bili istrajni u primeni ove glave zakona, mislim da ne bismo danas bili u ovoj situaciji, u situaciji totalne destrukcije, u situaciji da većina ne zna ni granice svoje države, da većina ne zna koji je to sistem društvenih vrednosti, jer je naprosto sve poremećeno, a oni koji su se bavili terorizmom i nasilnim otcepljenjem dela teritorije Republike Srbije nagrađeni su od, navodno, međunarodne zajednice. Nedavno smo imali prilike da čujemo u jednoj TV emisiji da su razmišljanja bila, 1999. godine, da na Kosovu i Metohiji ne ostane nijedan Srbin, tako da su ovih 120.000 praktično nekako pretekli, ostali, oduprli se i međunarodnoj zajednici; svemu i svačemu su se oduprli, ali su pokazali da žele da žive na svom kućnom pragu, ne žele da se pomire sa nečim što im je neko smislio. A one koji su doprineli tome, koji su vršili neprijateljsku delatnost i neprijateljsku propagandu, ova vlast je pustila u dve etape.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 14. Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona SRJ i tražim da se on menja, i nakon toga glasi: "U članu 137. stav 1. reči "najmanje tri godine" zamenjuju se rečima "od tri do deset godina". Ako bi bio prihvaćen predlog po kome postoji samo minimalna kazna, onda bi za mnoga krivična dela mogla da bude izrečena kazna od 40 godina zatvora. Predlagač zakona po ko zna koji put predlaže Narodnoj skupštini Republike Srbije set pravosudnih zakona, izrazito nejasnih i nedorečenih, a koji sami po sebi predstavljaju dokaz da se niste ozbiljno ovim veoma važnim poslom bavili, ili je predlagača neko požurivao. Krivično zakonodavstvo za predlagača nije bio ozbiljan posao, pa je tako shvaćen i tako nama prezentiran. Da ste ozbiljno shvatili, mogli ste da preinačite termin SRJ, koje vašom premudrom politikom nema. Diskutabilno je i nejasno, neprecizno određena maksimalna kazna. Po mišljenju nas, srpskih radikala, racionalno je da se tačno odredi minimalna i maksimalna kazna. Zašto ste precizno odredili samo minimalnu kaznu, da li je ostavljen prostor za eventualnu zloupotrebu, a od vaše neozbiljnosti i infantilnosti zavise sudbine ljudi. Da li 40 godina zatvora istovremeno znači i doživotnu robiju? Iluzorno je očekivati od vas da racionalnost i stručnost pokažete bar u sferi krivičnog zakonodavstva. Pošto ste vi DOS-manlije najbolji izdanci najgore moguće vlasti koju je Srbija kroz svoju istoriju ikada imala, nemam iluziju da ćete moj amandman pravilno shvatiti i eventualno za njega glasati. Vi ste do sada pokazali izuzetno mnogo uspeha u sferi obmana, paljenja i rušenja itd, a građenje i konstrukcija vam ne ide od ruke, jer ste vi i vaša ideologija pravi majstori za destrukciju. Sa puno optimizma možemo uskoro očekivati nove predloge i dopune Krivičnog zakona, samo je pitanje koliko ćete prilika još imati, jer vam vreme nije najbolji saveznik. Vi ste, gospodo, u cajtnotu, vreme vam polako ističe, pokazali ste šta ste znali, i sva je prilika da će oblast krivičnog zakonodavstva urediti SRS, posle vanrednih izbora.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom predlažemo da se uredi kazna i da ona bude od tri do deset godina. Ali, član 137. reguliše krivično delo koje ima naziv - pružanje pomoći učiniocu posle izvršenog krivičnog dela. Ovo je izvučen poseban oblik saučesništva, odnosno pomoći nakon izvršenog nekog od ovih teških krivičnih dela iz glave 15. U biću ovog krivičnog dela nalazi se sledeće - ko učinioca nekog krivičnog dela iz članova 114. do 129. i članova 132. do 136. kao i članova 138. i 139. ovog zakona krije, daje mu sklonište, hranu, materijal, novac ili druga sredstva, služi mu za održavanje veze, preduzima radnje upravljene na ometanje otkrivanja ili hvatanja učinioca, ili mu na drugi način pruža pomoć, kazniće se zatvorom - u zakonu stoji od jedne do deset godina, Vlada predlaže najmanje tri, mi kažemo - od tri do deset godina. Vidite, moguće radnje izvršenja ovog krivičnog dela su, praktično, prikrivanje učinioca krivičnog dela, prikrivanje organizovanih grupa koje rade na ugrožavanju ustavnog uređenja i bezbednosti naše države, bez obzira kako da je definišemo, da li je to savezna republika, državna zajednica ili Republika Srbija. Kada već pričamo o ovom članu zakona, onda treba da se malo vratimo u našu blisku prošlost i da kažemo da je na ovim prostorima bilo i onih dela omogućavanja stvaranja organizovanih grupa od strane krivično odgovornih pojedinaca sa teritorije Republike Srbije. Znate one čuvene afere prebacivanja oružja sa ove teritorije prema Kosovu i Metohiji, naročito iz Republike Crne Gore, a da ne pričam o onom što je dolazilo iz inostranstva, poput Albanije itd. Ovo krivično delo mora da postoji. Znate, nije dovoljno da postoji propisano samo u zakonu, već taj zakon mora i da se primeni tako da se organizovane grupe terorista i svi oni koji su bitno ugrožavali ustavno uređenje i bezbednost, kao i svi oni koji su pomagali tim ljudima posle izvršenih krivičnih dela, privedu sudu pravde. Očekujem da se u ovom raščišćavanju ukupnog galimatijasa, generalno posmatrano, kriminala u Srbiji, izvade i ovi primeri krivičnih dela pomaganja nakon izvršenih terorističkih napada. Ukoliko je ova euforija usmerena samo na organizovani kriminal, kao na jednu varijantu grupe za vršenje krivičnog dela, a budu izostavljeni teroristi i drugi, onda smo loš posao uradili. Moram da podsetim da nam one dve amnestije i ona pojedinačna pomilovanja stalno stoje nad glavom. Moramo toga da se otkačimo i da počnemo sa primenom zakona.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovim članom se kažnjava pripremanje krivičnog dela. Znači, ne radi se o pojedinačnom krivičnom delu, kakvo je propisano, nego se kaže - ko priprema bilo koje od ovih krivičnih dela iz Glave 15; sama priprema je nezavisno krivično delo za koje je propisana sankcija od jedne do 10 godina. Vlada je predložila da se to promeni, da tu kazna bude najmanje tri godine zatvora, a mi našim amandmanom sledimo pooštravanje krivičnih sankcija i predlažemo da to bude od tri do 15 godina. Znači, definišemo u kom rasponu treba da se kreće kazna zatvora za ovo krivično delo, za onoga ko priprema izvršenje krivičnih dela; pripremanje je kada više lica učestvuje u nekom krivičnom delu iz člana 18. stav 3. Krivičnog zakona, a onda se navode konkretna krivična dela iz ove glave. Ova član je izvorno pretrpeo jednu promenu u pogledu sankcije, jer je tu bila propisana daleko ozbiljnija sankcija u zakonu iz 1977. godine. Mi, otprilike, na ovaj način vraćamo tu sankciju, određujemo tu gornju i donju granicu, u kom rasponu može da se kreće kazna zatvora. Smatramo da je i pripremanje ovih krivičnih dela protiv ustavnog uređenja i bezbednosti nezavisno krivično delo, takođe opasno krivično delo, jer se radi o pripremama za uništavanje nečega što se zove država, bez obzira da li je ona nacionalna, ali, u svakom slučaju, država kao jedna kapa ispod koje su svi građani, jedno građansko društvo, gde ljudi ostvaruju svoja ljudska prava, za koja se mi zalažemo i koja, nadam se, i ovaj ustav treba da garantuje; ne samo da garantuje na papiru, nego da garantuje njihovo ispunjavanje, odnosno poštovanje ljudskih prava, a pre svega to obavezuje državu. Znači, pripremanje ovih krivičnih dela je ta opasnost izaslužuje kaznu, jerpriprema je ta tzv. logistika za nešto što može da bude i te kako krvavo u svakoj državi. Zbog toga predlažemo da se ove kazne omeđe, a u potpunosti podržavamo tu ideju da minimalna kazna treba da se poveća. Moram da kažem da je malo čudno da predlagač ove promene bude onaj ko je donosio zakone o amnestiji. Malo je čudno, sumnjamo u iskrenost. Ako je neko pomilovao izvršioce tih krivičnih dela, a sada povećava kaznu za pripremu tih krivičnih dela, gde je tu doslednost, ljudi moji? Neko u politici treba da bude dosledan. Ako je razmišljao o tome da treba da se povećaju kazne, onda nije smeo da amnestira, nije smeo da pomiluje. To je nelogično. Za ta dela date su amnestije, data su pomilovanja, prošlo je godinu dana, a sad - puj pike, ne važi se, ajde da povećamo kazne. Kada Vlada predlaže da se u određenom članu Krivičnog zakona poveća novčana kazna, kazna zatvora ili izrekne neka druga sankcija, nama Vlada jasno poručuje na kom je političkom kursu. Mi podržavamo ovaj kurs, ali postavljamo pitanje - zar je Vladi bilo potrebno dve i po godine da shvati da je pogrešila kad je dala amnestiju, kad je dala pomilovanje?
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Narodni poslanici Olgica Kirćanski, Nataša Milojević, Aleksandar Vatović, Dragan Milentijević i Slavica Tatomir zajedno su podneli amandman kojim su predložili da se posle člana 15. doda član 15a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, narodna poslanica Olgica Kirćanski.
Poštovano predsedništvo, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, unapred se izvinjavam što ne baratam i ne vladam bravuroznim pravničkim rečnikom. Ovde smo danas, juče i prekjuče imali prilike da uživamo u izvanrednim izlaganjima ovim rečnikom. Probaću vrlo jednostavno, direktno i precizno da vam obrazložim svoj amandman i da još jednom skrenem vašu pažnju na neophodnost prihvatanja ovog amandmana, u skladu sa svim onim što nas okružuje i u skladu sa svim onim što se stvarno dešava u našem društvu i u svetu uopšte. Trgovina ljudima je jedan od tri najunosnija posla organizovanog kriminala u svetu, pored trgovine drogom i trgovine oružjem. Ne treba da podvlačim ništa u ovoj rečenici. Kakva je situacija kod nas, većina vas jako dobro zna. Već dve i po godine se u našoj zemlji vodi vrlo ozbiljna i vrlo organizovana kampanja. Još 2000. smo konstituisali jugoslovenski tim za borbu protiv trgovine ljudima, a od aprila 2001. postoji i republički tim za borbu protiv trgovine ljudima. Baš zbog neadekvatne zakonske regulative, odnosno baš zbog toga što krivično delo - trgovina ljudima uopšte ne postoji u našem krivičnom zakonodavstvu, veliki problemi postoje na terenu, u suzbijanju,onemogućavanju i kažnjavanju organizatora, ljudi koji učestvuju, koji su posrednici i koji se dobro bogate na ovom poslu. Postoji veliki broj međunarodnih dokumenata koji sadrže odredbe relevantne za definisanje krivičnog dela trgovine ljudima. Regulativa Ujedinjenih nacija u pogledu zaštite prava stranih migranata, zaštite ljudskih prava žena je brojna. Ja ću vas podsetiti samo na neke. Na zasedanju Saveta Evrope, januara 2002. godine, usvojen je zvanični proglas o trgovini ženama, što znači da nijedna zemlja ne može postati članica Evropske unije ukoliko na adekvatan način ne reaguje na ovaj problem u odnosu na zakon i u pogledu zaštite žrtava i prevencije. Svi zakoni bi trebalo da budu izmenjeni i dopunjeni u skladu sa Konvencijom Ujedinjenih nacija za borbu protiv transnacionalnog organizovanog kriminala i Protokolom o trgovini ljudskim bićima, koje je naša zemlja potpisala u Palermu 2000. godine. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a Odbor za pravosuđe nije prihvatio ovaj amandman. U uvodnom delu gospodina ministra čuli smo da je samo jedan amandman prihvaćen, a izveštaj Vlade sa obrazloženjem zašto naš amandman nije prihvaćen nismo dobili u pismenoj formi. Služim se samo delom obrazloženja člana Vlade, odnosno zamenika ministra, koji je bio prisutan na Odboru za pravosuđe i koji je tom prilikom rekao da se amandman ne prihvata, jer u Krivičnom zakonu postoji član 155. koji se zove "Zasnivanje ropskog odnosa i prevoz lica u ropskom odnosu" koji pokriva ovu oblast. Svi pojavni oblici nisu pokriveni ovim članom. Velike probleme imaju naši istražni organi, organi gonjenja i pravosudni organi, baš zbog toga što se ovim članom ne navode svi mogući detalji koji se u vezi sa ovim krivičnim delom mogu pojaviti i pojavljuju se na terenu. Taj član počinje sa "Ko kršeći pravila međunarodnog prava stavi drugog u ropski ili njemu sličan odnos" itd. - normalno mi je da u ovom članu postoji ropski odnos, kao da je to nešto što je pojava koja je prisutna, a "ko kršeći pravila međunarodnog prava" je tako širok pojam da će retko ko moći da se snađe u takvoj formulaciji. Naš amandman počinje sa: "Ko silom ili pretnjom, dovođenjem u zabludu ili održavanjem u zabludi, zloupotrebom ovlašćenja, poverenja, odnosa zavisnosti ili teških prilika drugog" to su sve situacije iz kojih se polazi, to su premise, "vrbuje, prevozi, prebacuje, prodaje, predaje, kupuje, posreduje", a i u obrazloženju smo vrlo detaljno istakli sve momente i sve prednosti ovako formulisanog krivičnog dela trgovine ljudima i nedovoljnost ove formulacije krivičnog dela zasnivanje ropskog odnosa i prevoza lica u ropskom odnosu. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 16. na koji je amandman podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Član 155, o kome je i prethodni govornik pričao - naziv tog krivičnog dela je: "Zasnivanje ropskog odnosa i prevoz lica u ropskom odnosu"; u prvom stavu je navedena i radnja kupoprodaje lica. Međunarodna pravila o suzbijanju i sprečavanju prinudnog rada, ropskog odnosa postoje. Ona datiraju još iz onog perioda antikolonijalne borbe i 1949. i 1950. godine doneti su ti dokumenti. Ako se vratimo unazad, oni datiraju još iz 1777. godine, naročito u Americi, a kasnije je i u Evropu to preneto i Evropa je jedinstvena u tom stavu da se ropski odnos ne sme zasnovati, bez obzira na moderne pojavne oblike. Moderni pojavni oblici ropskog odnosa su sredstva ekonomske prinude, politička i druga uslovljavanja, koja takođe postoje. Međutim, ovaj član se tiče konkretnog fizičkog lica koje se bavi ovim poslom, može čak i grupa lica koja se bavi ovim poslom da posreduje u trgovini. Dobro je što je Vlada predložila da se ovaj član menja. Međutim, mi smo napravili jednu korekciju i predlažemo da minimalna i maksimalna kazna budu određene, a ne da minimalna bude određena a maksimalna odrediva, jer ta proizvoljnost može da bude vrlo opasna. Prilikom određivanja granica u kojima može da se kreće kazna zatvora, vodili smo računa i o kaznama koje su predviđene za neka druga krivična dela, koja po posledicama mogu da budu slična posledicama ovog krivičnog dela. Zbog toga je pri određivanju ovog raspona određeno od - do. Nema razloga da Vlada ne prihvati ovaj amandman, ali ne znam zašto insistira na slobodi određivanja maksimalne kazne, kada je to već limitirano na drugi način. Ne ulazim u razloge Vlade. Vlada može to da prihvati, da odbije i da Vrhovni sud zauzme stav i da u sudskoj praksi zaživi ovo što je ovde predloženo. Važno je da smo i ovom diskusijom i ovom raspravom danas o Predlogu ovog zakona i o konkretnom članu nedvosmisleno stavili do znanja da ljudsko biće ne sme biti predmet trgovine; ljudsko biće koje ima ekskluzivno pravo da samo jedanput boravi na ovoj planeti, a verovatno i dužnost da se muči, zaslužuje posebnu pažnju. Svi ljudi koji se bave politikom verovatno 90% svojih motiva da rade taj posao nalaze u ljudskim pravima i pre svega u očuvanju prava na život. Čovek koji je predmet trgovine - pitanje je da li je to ljudsko biće, da li je to obična roba. Slično pitanje možemo da postavimo i kada su u pitanju sposobnosti nekih ljudi. Ne želim da otvaram temu fudbalera, košarkaša koji za novac menjaju klubove, koji jednostavno pristaju da budu roba u delu njihovih sklonosti i sposobnosti. Ali, smatram da Vlada treba da prihvati ovo upravo da bi sudovi mogli lakše da rade, lakše da odlučuju, a nadam se da i policija napokon treba da privede te Zarubice i njemu slične, koji trguju ljudima.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 17. na koji je amandman podneo narodni poslanik Aleksandar Stefanović. Ovaj amandman su prihvatili Odbor za pravosuđe i upravu i predstavnik Vlade, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć i konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Ovo je vrlo opasno krivično delo, tiče se neovlašćene proizvodnje i stavljanja u promet opojnih droga. Mi sledimo tu ideju da se pooštre kazne i naš amandman je u tom smislu i podnet, s tim da ta kazna bude od pet do 10 godina, a u tački 3. da se propiše i kazna od 40 godina. Znači, nadam se da smo sve one koji u ime Vlade, u ime Narodne skupštine daju javne izjave i ukazuju kako navodno opozicija nije za pooštravanje kaznene politike, za ova protekla dva-tri dana ubedili (kao i sve narodne poslanike) da je SRS čak išla i malo dalje od Vlade - gde je bilo šest meseci, mi smo predlagali godinu dana. Evo, kod ovog vrlo opasnog krivičnog dela koje razara sve, posledice su teške po psihu, porodicu, pojedinca, normalno rasuđivanje, utiče na sistem društvenih vrednosti, mi predlažemo da se propiše kazna koja je, po našoj proceni, dosta teška, ali i adekvatna za to delo. Moram da kažem da do pre 15 godina mi nismo imali narkomane na izdržavanju kazne zatvora. Oni su obično bili smešteni u posebne ustanove, gde su izdržavali te mere bezbednosti, ali za proteklih 15 godina desila se promena u našim ustanovama za izdržavanje krivičnih sankcija. Sve veći broj lica je tamo i sve veći broj osuđenika nastavlja sa uživanjem droge u kazneno-popravnom domu. Možda ova rečenica nema baš direktne veze sa konkretnim članom, ali je, šire posmatrano, u temi proizvodnje, distribucije i posledica koje se prouzrokuju korišćenjem tih opojnih sredstava. Mislim da s pravom moramo da razmišljamo o tome da ta lica koja izdržavaju kaznu zatvora, a kod narkomana vam je to, on je i prodavac i proizvođač i korisnik, i ono što je rekao juče gospodin Batić, on nije u pravu zašto idu te uslovne presude. Idu uslovne presude, zato što je i sud puno puta u neprilici, zbog ovakvih odredaba našeg krivičnog zakona, da ne zna koja je ta količina droge za ličnu upotrebu narkomana koji je priveden i da li je ta količina neophodna, odnosno neka optimalna količina sa kojom se on legitimiše da stavlja u promet, trećem licu. Tu realno postoji problem. Onaj amandman koji je podnet, mislim da je to prihvaćeno, a ako nije prihvaćeno, trebalo bi da bude prihvaćeno, samo posedovanje tih opojnih sredstava treba da bude krivično delo. Ja znam da paralelno sa ovim što, da kažem, domaćinski i konzervativni deo Srbije gura, postoji ovaj napredni deo Srbije koji čak skuplja neke potpise da se legalizuju tzv. slabe droge itd. Mislim da bi bilo potrebno da u Narodnoj skupštini posebnu raspravu otvorimo o tom pitanju, da se ne bi jednostavno i Skupština i poslanici, a na taj način posredno i javno mnjenje, delili na one koji su za legalizaciju, kao i one koji su za jedno oštro kažnjavanje. Siguran sam da kada pričamo o posedovanju ulazimo u deo ljudskih prava, ali postoje međunarodna dokumenta koja kažu da korisnik tih opojnih droga može biti lišen slobode, to smo istakli kod onog Zakona o suzbijanju organizovanog kriminala. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije tu. Da li neko drugi želi reč? (Da.) Reč ima Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovo je krivično delo omogućavanja uživanja opojnih droga. "Ko navodi drugog na uživanje opojne droge ili mu daje opojnu drogu da je uživa on ili drugo lice, ili stavi na raspolaganje prostorije radi uživanja opojne droge ili na drugi način omogući drugom da uživa opojnu drogu, kazniće se zatvorom od tri meseca do pet godina". Mi tražimo da se promeni sledeći stav koji kaže: "Ako je delo iz stava 1. ovog člana učinjeno prema maloletniku ili prema više lica ili je izazvalo naročito teške posledice, učinilac će se kazniti zatvorom od jedne do 10 godina". Mi kažemo - najmanje od tri do 10 godina. Znači, oni koji truju našu decu, a pretpostavljam, ima ovde puno roditelja, valjda komuniciraju sa svojom decom, školska dvorišta su nam puna špriceva, u svakom školskom dvorištu postoji diler opojnih sredstava, ne pomaže tu ni policija, ne pomažu ni druge mere, porodica je doživela svoj tektonski poremećaj za ovih 15-tak godina. Ta navodna demokratizacija i slobodoumnost, puštanje na volju svega i svačega nas prosto tera da se vratimo u neke konzervativne vode, da se vratimo našoj tradiciji, da spasimo te naše generacije i zato i predlažemo da ova minimalna kazna bude veća, da država preduzme akciju, da raščisti sa tim zlom. Verovatno je na dobrom putu, ako je tačno da je velika organizovana grupa koja se bavila prometom narkotika u zatvoru, međutim, znate i sami, verovatno je cena narkotika na tržištu za poslednjih mesec dana skočila, jer i tu postoji nekakva konkurencija. Verovatno su se pojavili neki novi, da li su Bugari ili drugi, nije bitno. Verovatno da država prati i to. Ja verujem i želim da verujem, ako je to tačno, dobro je da se veliki broj narkomana dobrovoljno javlja radi lečenja, jer na tržištu ne postoje ta sredstva. Ako je to tako, onda je to dobro. Ali, MUP i druge ustanove treba da preduzmu akcije da primenimo ovaj član u praksi, da svi oni koji truju našu decu završe na onom mestu gde i treba da završe, jer trebalo bi da se branimo od tog zla i zbog te naše dece i zbog naših pokolenja i da bi očuvali psihu i kolektivni duh ovog naroda, da nam se ne bi kroz slobodoumnost nenormalnost uvlačila, i preko televizije i preko drugih sredstava javnog informisanja, da jednostavno formiramo sistem vrednosti, da idoli mladih generacija ne budu oni koji su na šmrkanju ili na igli. Mi imamo tu situaciju. Estrada, javne ličnosti, sve to javno pričaju. Pred Novu godinu jedan čuveni petooktobarski pevač je rekao - ja nigde ne pevam za Novu godinu, a pitala ga novinarka zašto, a on kaže - znate, ne uklapam se. Kako se ne uklapate?
Vreme i tema. Nećemo valjda i anegdote da pričamo.
Pričam o prometu droge. Kaže - niti pijem niti šmrčem, pa ne mogu da dobijem tezgu.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, a predstavnik predlagača nije prisutan da da završnu reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. O Predlogu zakona ćemo se izjasniti. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA KRIVIČNOG ZAKONA REPUBLIKE SRBIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su podneli narodni poslanici: Leila Ruždić-Trifunović, Lazar Marjanski, Dragoljub Stamenković, Branislav Vakić, Petar Jojić, Zlatan Jovanović, Slobodan Janjić, Milorad Mirčić, Nataša Jovanović, Branislav Blažić, Siniša Mitrović; zajedno Olgica Krićanski, Nataša Milojević, Aleksandar Vatović, Dragan Milentijević i Slavica Tatomir i Živodarka Dacin. Narodni poslanik Siniša Mitrović je pisanim putem povukao amandman kojim je predložio izmenu u glavi 14 osnovnog teksta zakona. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pošto smo obavili zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Krasić.
Praktično, sada smo na posebnom delu Krivičnog zakona. Ovo je član Predloga zakona kojim Vlada predlaže novo krivično delo - nasilno uzimanje ljudskih organa ili delova tela. To je u praksi bio veliki problem. Prosto, praksa je naterala da se prilikom promene ovog zakona i ovo delo uvrsti kao kažnjivo delo. Mi predlažemo promene u odgovarajućim stavovima ovog člana, u pogledu visine i dužine kazne. Smatramo da je onaj ko silom, pretnjom, obmanom ili na drugi nedozvoljeni način uzme od drugog organ ili deo tela, izvršio atak na čoveka, na njegove organe; uzimanje organa bez volje tog lica direktno se tiče njegovog života i postojanja kao ljudskog bića. Ne može kazna da bude od jedne do pet godina, kako je predložila Vlada, već ta protivpravnost sama po sebi je težina. Kada neko na silu od čoveka otima nešto što je sastavni deo njega, kao ljudskog bića, ne može minimalna kazna da bude godinu dana.Predlažemo da ta minimalna kazna bude tri, a maksimalna sedam. To je prvi stav, to je ta opšta definicija ili opšte delo. U sledećim stavovima predlažemo da se izvrši takođe pooštravanje kazni. Evo zbog čega. Ako je usled dela iz stava 1. ovog člana doveden u opasnost život lica kome je uzet organ ili deo tela, u pitanju je život lica kome je nasilno, protivpravno oduzet deo tela ili organ, ne može da bude minimalna kazna tri godine. Predlažemo da to bude pet godina. Osim tog nasilja, prilikom uzimanja, doveden je u pitanje život, i sastavni deo bića ovog dela jeste opasnost po život. Naravno, predlažemo da se promeni stav 3, takođe u pogledu minimalne kazne. Tu je posledica smrt. Ako neko nasilno, protivpravno oduzima čoveku organ ili deo tela i zbog toga taj čovek umre, to je, ljudi, ubistvo. Nema tu humanosti. Kako može da bude humanost u nasilnom oduzimanju nečega. Nema tu nijednog opravdavajućeg razloga koji ovo delo u stavu 3. ne bi svelo na klasično ubistvo. Čoveku je uzet život. Neke nepotrebne stvari se pišu, nažalost, u ovim našim novim zakonima. Neke reči koje apsolutno ništa ne znače. Ako je delo po pitanju izvršioca obuhvaćeno stavom 1. ne treba to ponavljati u stavu 4. Pogotovo, ovo što se tiče stava 5. Zašto bi tu bila sada posebno potrebna namera sticanja materijalne koristi, ako je nešto nasilno i protivpravno. Materijalna korist i drugi motivi i pobude zbog čega je nešto urađeno apsolutno nisu bitne ako štitimo ličnost, ako štitimo život, ako štitimo zdravlje nekog čoveka.
Peti minut. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Živodarka Dacin. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podnela sam amandman na član 2, koji se sastoji iz dva dela. Prvi deo se odnosi na ovo što je i kolega Krasić o amandmanu kolege Blažića govorio, da su suviše nesrazmerno male kazne za nasilno uzimanje ljudskih organa ili delova tela, ali vašu pažnju bih želela da skrenem na drugi deo ovog amandmana. To je: posle člana 54a dodaje se naziv novog krivičnog dela i novi članovi 54b i 54v. Ono bi glasilo - nasilno oduzimanje i trgovina novorođenom i maloletnom decom. Molim vas, zaista, ovo je nešto što je neophodno ugraditi u Krivični zakon Republike Srbije. Reći ću vam da je osnovni podsticaj za predlaganje ovog amandmana činjenica da je ne tako davno u javnosti bila mnogo uzburkana situacija, vezano za to da su pojedine majke iz porodilišta izlazile bez svog deteta. Ja sam kao predsednik Odbora za zdravlje i porodicu imala u rukama akta sa 103 potpisa roditelja. Kažu da to nisu sva. Oni osnovano sumnjaju da dete nije egzitiralo u porodilištu, nego, nažalost, da je izvršena zloupotreba radi dobijanja imovinske koristi i da je to dete dato, odnosno, nažalost, teško rečeno, prodato nekoj drugoj porodici. Ne kažem da tu sigurno dobar deo potpisnika ne gaji iluziju i želi da mu je dete živo i zdravo, pa makar se nalazilo u nekoj drugoj porodici. Dajte, učinimo priliku da se sve to i dokaže. Svi ovi ljudi i ove porodice obraćale su se redom od predsednika Narodne skupštine Republike Srbije gospođe Nataše Mićić, preko ministarstava i zdravlja i pravosuđa i, naravno, niko nema ingerencije da pokrene takav postupak. Ministarstvo pravde je odgovorilo, a u potpisu je bio zamenik ministra, otprilike, parafraziram, da u Krivičnom zakonu Republike Srbije ne postoji zapravo nijedan član na osnovu kog bi mogao da se pokrene istražni postupak. Juče sam porazgovarala sa ministrom gospodinom Batićem i danas sa profesorom Hiberom. Kažu da je amandman dobar i da bi ga trebalo ugraditi. Naravno, nisam pravnik, ja sam medicinski radnik i on bi trebalo da pretrpi jednu pravno-tehničku redakciju. Zaista vas molim da uzmemo sve ovo u obzir, s obzirom na kratkoću vremena i da se popodne već i planira glasanje, uslovno da se prihvati ovaj amandman i molim vas, kolege, da mi pomognete u tome, zarad svih tih porodica, uz pravno-tehničku redakciju, naravno, koju bi učinila stručna i kompetentna lica. Ja vam se najlepše zahvaljujem.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je i kod Predloga zakona o izmenama Krivičnog zakona Republike Srbije jasno amandmanima stavila do znanja da smo mi za to da se počinioci teških krivičnih dela najrigoroznije kazne. Upravo amandman koji sam u ime Srpske radikalne stranke podnela na član 3, odnosno na član 63. zakona koji se menja, govori o najgorem mogućem obliku nasilja, koji razara jedno društvo, koji ostavlja teške posledice za porodicu koja preživi tu strahotu otimanja, zatvaranja, protivpravnog lišavanja slobode drugog lica. Kao što je rekao kolega Krasić, jedan od najosnovnijih motiva svih nas koji pripadamo političkim strankama, pre svega nas koji smo organizovani u patriotskoj nacionalnoj političkoj stranci, jeste motiv da se očuvaju ljudska prava, slobode čoveka i građanina, a to je jedno od osnovnih načela Ustava Republike Srbije i Povelje koju steusvojili i koja se primenjuje unazad mesec i više dana. Ako pogledate crne hronike, ako pogledate liste kroz kriminalne strukture u zemlji i kroz krivična dela koja su načinjena prethodnih godina, videćete da su otmice jedno od, nažalost, najčešćih krivičnih dela. Kada su u pitanju neka zvučna imena, a i poznati ljudi, tome se davao mnogo veći značaj, što u medijima, što kod onih koji se bave javnim poslom, ali moram da vas upozorim na tu strašnu činjenicu da su se u 2002. godini u mnogim manjim mestima u Srbiji desila ta najteža krivična dela i otmice, pa čak u jednom gradu u Zlatiborskom okrugu devojčica je, kada je pošla da kupi nešto roditeljima, doživela tu strašnu sudbinu. Obično su se te otmice vezivale za ljude koji su se bavili ili se uspešno bave nekim poslom. Međutim, sa druge strane, mnogi naši dnevni listovi, a jedan koji se hvali da je najtiražniji prednjači u tome, objavljuju fotografije nama nepoznatih lica koja se zovu tako i tako, iz određenog su grada, a za koje njihova porodica kaže da se traže, nestali su tog i tog dana. Imali smo situaciju, i o tome se mnogo pričalo u medijima i za skupštinskom govornicom, da se suočavamo sa tom strašnom činjenicom da u našoj državi Srbiji postoje nekakvi privatni zatvori gde se protivpravno ljudi lišavaju slobode. Zbog toga što smatramo da je takva vrsta nasilja jedno od najtežih krivičnih dela, mi poslanici Srpske radikalne stranke, ovim amandmanom tražimo da kazne za takva dela budu rigoroznije. Kod stava 2. ovog člana - ako protivpravno lišenje slobode učini službeno lice zloupotrebom svog službenog položaja ili ovlašćenja - imali smo unazad ko zna koliko godina mnogo takvih slučajeva, a nažalost mnoge porodice i oni koji su stradali nisu kroz sudski proces, koji se odugovlači iz ko zna kojih razloga, mogli da dokažu da su potpali pod takvo zlostavljanje od strane službenog lica - kazniće se zatvorom - i kod predlagača stoji od šest meseci do pet godina, a mi smo stavili od jedne do pet godina. Dakle, da ta najniža kazna bude jedna godina. Ono što tražimo da se promeni u sledećem stavu: "Ako je lice koje je protivpravno lišeno slobode usled toga izgubilo život, učinilac će se kazniti zatvorom najmanje", predlagač je stavio "pet godina", a Srpska radikalna stranka traži sedam godina. Ovo su zaista minimalne kazne za tako teška krivična dela koja, kao što rekoh, ostavljaju teške posledice na ljude koji takvu torturu i takvu strahotu prežive.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Na ovom članu Predloga zakona vidi se neozbiljnost sa kojom je predlagač pristupio promeni Krivičnog zakona Republike Srbije. Moj prethodnik je tačno ukazao šta se predlaže, koje promene. Mi predlažemo praktično da se povećaju ove kazne, ali moram da prokomentarišem. Prosto mi nije jasno, krivično delo se zove protivpravno lišenje slobode. Po stavu 1. svako može da bude učinilac tog krivičnog dela, stav 2. - službeno lice. Ako službeno lice protivpravno, pa još zloupotrebom službenog ovlašćenja nekoga liši slobode Vlada predlaže da minimalna kazna bude šest meseci. To je to što je neko ko ima legitimaciju manje krivično odgovoran za isto delo od običnog građanina koji nema legitimaciju. Čitav kompleks krivičnih dela, šire posmatrano, koji se zove zloupotreba službenih ovlašćenja, bez obzira da li se radi o prekoračenju ili klasičnoj zloupotrebi ili nevršenju službenih ovlašćenja, što je takođe akt zloupotrebe, ukoliko ima i element protivpravnosti, a po logici stvari često je i on prisutan tu, pa još i lišenje slobode nekog građanina, zar je moguće da minimalna kazna može da bude šest meseci. Valjda je državni službenik, šire posmatrano, više odgovoran nego običan građanin koji učini neko krivično delo. Po logici stvari, jer državni službenik ima i posebnu odgovornost, mora da zna propise, bolje da bude upoznat o stanju ljudskih prava i o pravima koja neka lica uživaju i njegova greška je daleko teža, daleko opasnija. To je veći stepen društvene opasnosti, jer njegova greška je poruka. Kada se prelazi iz jednostranačkog u višestranački sistem, kada se prelazi iz diktature u demokratiju,jedna od prvih mera je zakon o oslobađanju od straha. Tako nešto je bilo u našoj praksi i upravo je bio donet ranije sa namerom da se državni službenici, državni funkcioneri dovedu u stanje poštovanja zakona. Ovde nam predlagač zakona, ovom promenom kaže - znate, opasno je ako službeno lice protivpravno liši nekog slobode i to zloupotrebom službenog položaja, mi ćemo njega da kaznimo sa šest meseci. To službeno lice treba da dobije daleko veću kaznu da bi sva druga službena lica dobro razmislila kada primene neku meru, da li je ta mera u skladu sa zakonom i da li ima elemenata ovog krivičnog dela.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li se neko drugi prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 4. Predloga zakona odnosi se na član 64. Krivičnog zakona, i to je krivično delo otmice. Ako je broj otmica u porastu, to je za poslednjih 10 godina novo krivično delo, bilo je i ranije propisano, ali nije bilo toliko često. Takođe predlažemo da se promene oni delovi odredaba koje se tiču sankcija, da se povećaju sankcije, da se poveća kazna zatvora. Mi predlažemo da to bude teža mera, nego što je predložila Vlada, a da bi se videlo zašto je potrebno da to bude dugotrajnija kazna zatvora, evo ja ću samo da citiram ono što već postoji: "Ko silom, pretnjom, obmanom ili na drugi način odvede ili zadrži neko lice, sa namerom da ga ne pusti na slobodu dok od njega ili drugog lica ne iznudi novac (o tome smo mesec dana mogli da čujemo sve i svašta) ili kakvu drugu imovinsku korist, ili da njega ili koga drugog, prinudi da nešto drugo učini, ne učini ili trpi, kazniće se zatvorom..." SRS predlaže da ta kazna zatvora bude teža. Zašto - pa, udarilo se na čoveka, na njegovo dostojanstvo, na njegov život, na njegovo telo. Ako se pogledaju sledeći stavovi tog člana, gde se po posledicama kvalifikuje ovo krivično delo, ako hoćemo da iskorenimo otmice iz naše zemlje, onda ne samo što treba da predvidimo teže kazne, zatvorske, nego treba to i da primenimo. Znate, ne možemo mi medijskim ratom da pobedimo kriminal, ne možemo mi medijskim ratom da ukažemo - e, tamo se to dešava, ne dešava se tu gde smo se kupali. Ne ide, postoje zdravstveni radnici, gledali ljudi sa terase ko se kupa, kako se kupa, ko sa kim prijateljuje, sve je jasno. Srbija je mnogo mala država, 10 miliona ljudi, pa Njujork ima više, aman. Sve se kod nas zna, kod nas ništa ne može da se sakrije, i tu se slažete sa mnom. Pa naravno da se slažete, mala smo država, pa ako pogledate, verovatno 40% ljudi ovde su rođaci u nekom trećem ili četvrtom kolenu. E, pošto želimo to da iskorenimo, dajte veće kazne, dajte da se kazni i onaj ko to priprema, i onaj ko pomaže da se dešavaju otmice, da se raščisti pitanje otmica. Šta će Srbiji otmice, zašto? Eto, možemo da kažemo - ne želimo više da to krivično delo bude kod nas, dajte da raščivijamo do kraja. Ko je znao za otmice, ko je vršio otmice, ko je izvlačio iz zatvora otmičare, ko je skidao dlake, ko je tamo uklanjao dokaze, ko se sa kim družio, da li su otmice bile osnov da se operu pare, čije pare, koliko para, ko je kome dao, od koga su kupljena kola, od onih koji su oteti.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Predlog SRS je da se pooštre zaprećene kazne i za službena lica, iz više razloga, pogotovu iz razloga što se u ovo vreme donose izmene i dopune Krivičnog zakona Republike Srbije, pooštravaju se kaznene mere za počinioce krivičnih dela, ali moramo da vodimo računa da u ovom trenutku i te kakvu odgovornost snose i službena lica, oni koji ispituju već neka privedena lica, ili ona koja će biti privedena, jer, za zloupotrebu svog položaja oni su do sada bili kažnjavani nekom minimalnom kaznom. I naravno, pošto postoji neka logika da sva službena lica koja vrše ispitivanje u slučaju upotrebe sile ne mogu više da se tretiraju po postojećem zakonu, kazna mora da bude rigoroznija, iz više razloga. Prvo, da bi kod njih izazvala određeni efekat, efekat odgovornosti, a drugo, da u svemu ovome što se dešava i što će se dešavati u Srbiji svi oni koji su vezani za ovakve i slične slučajeve moraju dobro da povedu računa šta rade i kako rade. I odranije je poznato svima nama, bez obzira na stranačku pripadnost ili ideologiju, da je bilo zloupotrebe od strane službenih lica, pogotovu u istražnim postupcima, a sada imamo još jedan novi momenat, gde se pritvorski period povećava na 90 dana, odnosno 270 dana. I, ako ostanu ovako minimalne kazne, to službeno lice ne treba baš puno da razmišlja, jer šta je njemu kazna od tri meseca ako upotrebi silu prilikom ispitivanja. Zato mi, srpski radikali, predlažemo da se menja ta kazna, da se poveća na godinu dana, za iznuđivanje iskaza praćeno teškim nasiljem. To je bila predviđena kazna i u Predlogu ovog zakona, od jedne godine, a mi srpski radikali predlažemo da to bude tri godine. Možda je malo izlišno govoriti da je to neka proporcija u odnosu na one kazne, jer bi, najblaže rečeno, bilo neukusno da sada poredimo na taj način i da tražimo neku proporciju, ali ipak treba da ih pooštrimo, da iskoristimo ovu priliku da u zakonu, preko ovih izmena i dopuna, jednostavno damo neka ograničenja, preventivno delujemo na službena lica, da ne bi zloupotrebljavala svoje funkcije. Šteta je što nigde nije predviđeno da se preventivne kazne uvedu i za funkcionere, pogotovu za ove što idu od studija do studija, optužuju, iznose podatke o istragama, a nigde nema u zakonu da se mogu kazniti, ali dovoljna im je i ova kazna do sada, videćemo kako će ubuduće.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Iznuđivanje iskaza je ovo krivično delo, a mi predlažemo da se pooštre kazne. Zašto da se pooštre kazne - zato što se radi o nečemu što je zabranjeno ne samo našim krivičnim zakonom nego gotovo svim međunarodnim dokumentima koji se tiču ljudskih prava, a otprilike slična odredba se nalazi u ustavima svih republika. To je obično glava II, koja se skraćeno zove - Deklaracija o ljudskim pravima. Znači, ukoliko se nasiljem, prinudom i na drugi način iznuđuje iskaz, to je krivično delo. Onaj ko je to uradio, krivično je odgovoran. Mi predlažemo da kazna bude veća nego ona što je predložila Vlada Republike Srbije. Kako to može da se iznudi iskaz - pa može, veže se za radijator osumnjičeni, ili mu se nacrtaju stepenice, pa mu se kaže: popni se na stepenice, ako ne možeš da se popneš, molim te potpiši ovu izjavu itd. Čitanje onih prava koja pripadaju osumnjičenom, na početku prvog viđenja sa organima reda, po pravilu izostaje, i nakon novog zakonika o krivičnom postupku. Verujte, ljudi, da dobar broj ljudi u MUP-u, taj tzv. policijski lobi, kuka, traži i vapi za onim policijskim pritvorom od tri dana, a ako bi oni donosili zakone, kod njih bi policijski pritvor bio i 33 godine. To je činjenica, mi takve ljude imamo u službi, i ne treba da zatvaramo oči pred tom činjenicom. Imamo ljude koji saslušavaju u posebnim prostorijama, iznuđuju iskaze. To je naša realnost. Za to nije kriva ni ova, ni ona prethodna vlast, to je nešto što je nasleđeno, što teče krvotokom naše policije, i to onog dela policije koji se bavi isleđivanjem. Da bi se to iskorenilo, da bi se ti ljudi ili neki novi koji treba da rade na rasvetljavanju krivičnih dela i koji dolaze u dodir sa osumnjičenima, svedocima itd, priveli Ustavu i zakonu, mi moramo da povećamo krivične sankcije za ta lica, zbog sebe, zbog naše dece, zbog prijatelja koji mogu da se nađu, ni krivi ni dužni, u vrlo teškoj situaciji. Čak nije ni bitan krivični postupak, ali velika je uvreda i narušavanje dostojanstva jednog čoveka od 50-60 godina, za koga je neko rekao da može da bude svedok, kada ga privedu u stanicu i ne da neku izjavu koja odgovara policiji, a oni ga šamaraju. To je iznuđivanje iskaza, da bi se formirao krivični predmet, da bi neko zatvorio - to je rešeno, okrene papir, ide kući, uspešan je u poslu. Kako je došlo do tog uspeha, duša i srce nekih ljudi to zna. Zbog toga treba da se sankcioniše. Mene prosto iznenađuje zašto Vlada nije povećala kaznu za to, pogotovo me iznenađuju oni koji pričaju da su demonstrirali i bili premlaćivani, privođeni. Valjda su još te posledice na leđima, valjda ih taj pendrek koji su primili po neki put štrecne kad su na vlasti, da traže da se nešto promeni.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Narodni poslanik Petar Jojić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo krivično delo spada u grupu krivičnih dela protiv sloboda i prava čoveka i građanina. Zbog toga SRS smatra da bi u ovoj glavi Krivičnog zakona Republike Srbije trebalo pooštriti kazne, s obzirom da se radi o zaštiti osnovnih ljudskih prava i sloboda. U članu 66. propisana je zlostava u službi. "Ako službeno lice u vršenju službe drugog zlostavi, uvredi ili uopšte prema njemu postupi na način kojim se vređa ljudsko dostojanstvo, kazniće se zatvorom od tri meseca do tri godine". SRS, podnoseći ovaj amandman na član 5, predlaže da se doda član 5a, koji glasi da se u članu 66. Krivičnog zakona Republike Srbije kazna od tri meseca zameni, u stvari da bude najmanje od jedne godine do tri godine. Kada je donošen i usvojen Krivični zakon Republike Srbije, mi smo ukazivali na ovu nelogičnost i ovu prazninu, jer smo smatrali da zlostava u službi predstavlja jedno teško krivično delo i da kazna ne može biti od tri meseca do tri godine, već da bi ova kazna trebalo da bude pooštrena, upravo zbog toga što se radi o zaštićenom dobru i tu je izražena veoma velika društvena opasnost. Zbog toga predlažem Narodnoj skupštini da usvoji ovaj amandman, čime bi se pooštrila kazna, a time bi se preventivno delovalo na one koji su skloni ili koji bi bili u situaciji da zloupotrebe službeni položaj i da zlostavljaju druga lica i građane.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je još jedno krivično delo iz Glave 8, a to su krivična dela protiv sloboda i prava čoveka i građanina. To sad ima novu terminologiju, posle usvajanja Ustavne povelje i Povelje o ljudskim i manjinskim pravima. Onaj ko je donosio Ustavnu povelju i radio na Povelji o ljudskim i manjinskim pravima, u znak poštovanja prema onome što je uradio pre mesec i po dana, mogao je da promeni i naziv i veliki broj ovih krivičnih dela, u skladu sa onim što je napisano u Povelji o ljudskim i manjinskim pravima. Znači, ovom glavom se razrađuje ona obaveza i ona garancija koju pruža svaki ustav, a to je da je zabranjeno da se krše ljudska prava i svi akti i sve radnje kršenja ljudskih prava su kažnjivi, kako to tradicionalno stoji u svim ustavima. Ovo je jedno od tih dela - zlostava u službi. Moram da kažem da se ne sećam da je ova odredba primenjena u nekom konkretnom slučaju i da je neko odgovarao zbog ovoga. Ali, ovo delo treba da postoji. Pročitaću, da bi se videlo koja je ta vrednost koja se štiti ovim krivičnim delom: "Službeno lice koje u vršenju službe drugog zlostavi, uvredi ili uopšte prema njemu postupi na način kojim se vređa ljudsko dostojanstvo ...". Znači,štiti se čovekovo dostojanstvo. Radnja izvršenja ovog krivičnog dela, vidite, može da bude čak i uvreda koju izvrši službeno lice, uvreda koju građanin pretrpi na šalteru, kad zakuca na vrata neke službene prostorije da pita da li je njegov predmet gotov, pa dobije nabrajanje familije. Sve to može da se smesti u ovo krivično delo, a svako od nas je, verovatno, ako ne bio u situaciji da istrpi neku uvredu, onda sigurno neku tešku neprijatnost koja bi mogla da se svrsta u ovo krivično delo. Ako želimo red, ako želimo rad, ako želimo odgovornost službenih lica, verovatno treba i da se povećaju kazne za izvršioce ovakvih krivičnih dela. Zbog toga je SRS i predložila da tamo gde stoji: "tri meseca", u tom članu Predloga zakona bude upisano: "jedna godina". Objavljivanje ove promene u "Službenom glasniku" je upozorenje koje bi trebalo da dođe do onih ljudi koji mogu biti izvršioci ovog krivičnog dela.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović podnela je amandman, sa ispravkom, kojimje predložila da se posle člana 6. doda novi član 6a. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović.
Gospođo predsednice, poštovane kolege, meni je jako žao da niko iz Vlade nije prisutan, odnosno ministar, jer znam da bi ministar prihvatio ovaj amandman, pa ne bih bila obavezna da ga sada obrazlažem, ali šta je tu je. Ja sam ispred krivičnog dela - silovanje predvidela krivično delo - seksualno zlostavljanje, i to vama ponudila. Jako mi je drago da ga ovako rado prihvatate ovakvom reakcijom. Znači, slažete se sa mnom da krivično delo - seksualno zlostavljanje treba da uđe u naš krivični zakon kao njegova izmena. Posle vaše reakcije potpuno mi je jasno da ste svi saglasni da se zaštiti integritet ličnosti, dostojanstvo ličnosti, i da ćete glasati kada bude došao na red za glasanje ovaj amandman, tako da mi ovo što danas nije prisutan niko iz Vlade neće puno smetati. Jasno je da je to krivično delo manjeg intenziteta nego ovo koje se sada tu nalazi, koje bi iza njega došlo po nekom redu u Krivičnom zakonu. Ono je slabijeg intenziteta od postojećih krivičnih dela koja predviđaju zaštitu morala i zaštitu dostojanstva ličnosti. Ali, pošto je ono dosta učestalo i pošto u svetu svuda postoji kao krivično delo u krivičnom zakonu, smatrala sam da je neophodno da uđe kao delo i u naš Krivični zakon. Naravno, još jedanput moram da izrazim zadovoljstvo što imam utisak da ćete za njega glasati.
Hvala. Za reč se javila Nataša Milojević, predsednica poslaničke grupe Socijaldemokratske partije.
Poštovana gospođo Mićić, poštovane kolege, samo par rečenica kada je reč o amandmanu koleginice Ruždić-Trifunović. Kada smo raspravljali o izmenama i dopunama Krivičnog zakona, koji smo usvajali prošle godine u martu mesecu, Socijaldemokratska partija i socijaldemokrate su podnele amandman u istovetnom tekstu koji se odnosi na ovu oblast, odnosno na krivično delo zlostavljanja. Moram da podsetim da je predstavnik Vlade, odnosno ministar pravde u Vladi Republike Srbije, tom prilikom prihvatio amandman, a da amandman nije prošao zahvaljujući glasanju neobaveštenih i onih koji ne razumeju problem. Računam ovom prilikom da su se oni koji su bili neobavešteni u međuvremenu obavestili, a oni koji nisu razumeli, da su u međuvremenu razumeli problem zlostavljanja. Šta se desilo u društvu? Desili su se mnogi slučajevi zlostavljanja koji nisu procesuirani na pravi način upravo zbog nedostatka člana Krivičnog zakona, koji ovo krivično delo tretira na adekvatan način. Navešću jedan primer koji se desio pre dve sedmice u Pirotu. U Pirotu je u subotu ubijena mlada žena, a zatim je usledilo samoubistvo ubice, zahvaljujući činjenici da organi MUP-a nisu shvatili ozbiljno upozorenja i molbu za pomoć te mlade žene, koja je prijavljivala čin zlostavljanja. Dakle, kolege iz MUP-a će znati prirodu ovog krivičnog dela i umeće da procesuiraju ukoliko se ovaj amandman prihvati. Očekujem, s obzirom da ga je Odbor za pravosuđe prihvatio, da će ga prihvatiti i predstavnik Vlade, a naročito očekujem da će u tom slučaju, ako budemo morali da glasamo, glasati svi obavešteni i svi koji su razumeli problem. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman sa ispravkom podnela je narodna poslanica Živodarka Dacin. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Narodna poslanica Živodarka Dacin nije prisutna. Da li se neko drugi prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, ja sam podneo amandman na član 7. Predloga zakona, kojim se dodaje posle člana 111. član 111a, odnosno predlaže se novo krivično delo koje se naziva "Iskorišćavanje maloletnih lica za pornografiju". Član 111a, koji se predlaže ovde, glasi: "Ko učini fotografski, filmski ili drugi snimak maloletnog lica radi izrade predmeta pornografskog sadržaja, ili prodaje, rastura ili prikazuje takav materijal, ili navede maloletno lice da učestvuje u pornografskoj predstavi, kazniće se zatvorom od jedne do pet godina. Ako je delo iz stava 1. ovog člana izvršeno prema licu koje nije navršilo 14 godina, učinilac će se kazniti zatvorom najmanje tri godine". Amandmanom sam predvideo da se ovaj stav 2. menja, tako da se uvede i gornja granica ove kazne. Predvideo sam da se reči "najmanje tri godine" zamene rečima "od tri do deset godina". Naime, nije logično da se za većinu krivičnih dela ovde utvrđuju i donja i gornja granica kazne, a da se za ovo krivično delo utvrdi samo donja granica. Smatram da je potrebno i ovde utvrditi gornju granicu, da se ne bi ostavljalo onima koji presuđuju i donose presude da previše proizvoljno tumače i donose te presude, odnosno kazne u širokim granicama. Primera radi, u članu 2. Predloga izmena i dopuna Krivičnog zakona Republike Srbije, koji se odnosi na nasilno oduzimanje ljudskih organa ili delova tela, predviđeno je da se onaj ko uzima pod pretnjom i silom organ ili deo tela od drugog kazni zatvorom od jedne do pet godina. Znači, i tu i u drugim krivičnim delima date su i gornje granice. Zato smatram da bi i za ovo krivično delo - iskorišćavanje maloletnih lica za pornografiju, u drugom stavu, ako se radi o licu koje nije navršilo 14 godina, trebalo uvesti gornju granicu, koju smo mi predvideli da bude deset godina.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
U pitanju je novo krivično delo i dobro je što je napokon i ugradnjom ovog člana skrenuta pažnja na jednu pojavu, da se povećao broj nenormalnih ljudi. Čim se povećao broj nenormalnih i nastranih ljudi, onda su se javili i, ovi lešinari koji treba da zadovolje tu nenormalnost i, naravno, zloupotrebljavaju putem pornografije i decu. Predložili smo da se povećaju ove kazne zatvora. I sami ste videli kod drugog stava, baš jedna rigorozna kazna, jer ovo delo može da učini samo apsolutno svesno lice. Onaj ko koristi produkte te pornografije je nastrano lice, ali onaj ko organizuje ova snimanja i predstave je apsolutno orijentisan u vremenu i prostoru i kao takav potpuno krivično odgovoran, uračunljiv i njega treba maksimalno kazniti. Ali mi nismo hteli prilikom amandmanske intervencije da idemo dalje, osim u delu koji se tiče sankcija. Celokupna formulacija prvog stava ovog člana može biti problematična u primeni ovog zakona. Mislim da je Vlada mogla da smogne snage da prilagodi formulaciju da bi se omogućio sudu jednostavniji pristup ovom problemu i jednostavnija primena ove odredbe. Ovako trapava formulacija može da bude kontraefektivna u nekoj nameri da se suzbije pojava omogućavanja nastranosti. Predlažem Narodnoj skupštini i poslanicima, kada budu razmatrali ovaj amandman, da obrate posebnu pažnju i da imaju u vidu stav 2. ovog člana koji se tiče krivične odgovornosti i sankcija, ukoliko je ovo delo učinjeno prema deci mlađoj od 14 godina. To su po svim kriterijumima deca, niti stariji maloletnici, niti bilo šta drugo, nego klasična deca, to je jedna sveska koja tek treba da se piše, da se formira ličnost. Kako će da se oseća to dete, porodica, prijatelji, ukoliko se na nekom pornografskom materijalu, bez obzira da li montažom ili na drugi način, prepozna neko iz komšiluka. Predložio bih vam da kada budete odlučivali o amandmanima ovaj amandman prihvatite, jer svi možemo onda dignute glave da izađemo iz ove prostorije i da kažemo da smo nešto uradili za našu decu, za dostojanstvo naše dece.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Narodni poslanici Olgica Kirćanski, Nataša Milojević, Aleksandar Vatović, Dragan Milentijević i Slavica Tatomir zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 7. doda novi član 7a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodna poslanica Olgica Kirćanski.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, samo ću kratko, neću prekoračiti ovog puta vreme kao prošli put. Amandman smo u istom tekstu podneli i na Krivični zakon Jugoslavije i na Krivični zakon Srbije. Ponoviću samo da je trgovina ljudima jedan od tri najunosnija posla organizovanog kriminala, pored trgovine drogom i trgovine oružjem. U našem krivičnom zakonodavstvu ne postoji adekvatan član koji tretira ovo krivično delo, ne pokriva sve pojavne oblike ovog krivičnog dela. Predložena inkriminacija sadrži sve elemente krivičnog dela na koje nam ukazuju postojeća saznanja i koje zahtevaju međunarodni dokumenti. Ja bih samo toliko, kao dopunu prošlom izlaganju.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Nataša Milojević.
Gospođo Mićić, poštovane kolege, kada je reč o dopuni Krivičnog zakona Republike Srbije u segmentu koji se zove trgovina ljudima, odnosno o dopuni novim članom koji bi u ovom slučaju bio član 7a. ili već koji, potrebno je imati u vidu nekoliko stvari. Osim ovoga što je moja koleginica Kirćanski već rekla kao obrazloženje, činjenica je da ne samo u regionu nego i u jugoistočnoj Evropi postoji ozbiljna akcija koju sprovode međunarodne organizacije zajedno sa domicilnim organizacijama a tiču se sprečavanja i kažnjavanja trgovine ljudima. Ima nekoliko detalja koji su važni i za one koji budu procesuirali ovo krivično delo ili ove zločine. Da podsetim da je ministar Mihajlović pre neki dan najavio pet ključnih segmenata ili grupa procesa koji će se voditi. U jednu od tih pet spada i proces protiv Zarubice i grupe koja se bavila prometom i trgovinom ljudima. Da, tačno je da su u pitanju samo žene u ovom slučaju, ali istraga će pokazati da li su samo žene u pitanju. Ja vas molim da najozbiljnije shvatite dopune ovog člana zakona zato što dopune podrazumevaju i kažnjavanje onih koji nisu neposredno, kako u zakonu stoji, držali lice ili biće u ropskom odnosu, onih koji su podstrekači, onih koji su vrbovali, pomagali u falsifikovanju dokumenata, donosili hranu, ubeđivali devojke da će ići na dobar rad negde u zemljama zapadne Evrope, onih koji su prolazili tuda, oni koji su vozili automobile, oni koji su o tome nešto znali. Dakle, dopuna se odnosi na vrlo precizne opise krivičnih dela. Još nešto, direktno će pomoći i istrazi i sudijama da krivično delo procesuiraju na način koji je u skladu sa međunarodnim odredbama. Molim i obaveštene i one koji su u međuvremenu razumeli da glasaju za ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman sa ispravkom kojim predlaže da se posle člana 7. doda novi član 7a. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.)
Poštovane kolege narodni poslanici, biću racionalan, s obzirom da sam podneo više amandmana. Radi se o oblasti zaštite životne sredine i onome što do sada nije bilo tretirano ovde. U sali ima dosta onih koji se iz hobija ili iz profesije bave raznim oblastima zaštite životne sredine, a ja ću vas podsetiti da je 7% teritorije u Srbiji zaštićeno prirodno dobro i da je to dobro koje je poslednjih decenija tako raubovano da se u Srbiji unazad jednu deceniju primećuje organizovana ekološka mafija. Ja bih samo dao neke klasične primere, odnosno metafore koje su bitne za razumevanje ovog problema. Naime, vi ste svi upoznati sa velikom aferom "balkanske ptice", gde je samo sa teritorije Srbije nekoliko šlepera otišlo u zapadnu Evropu. Hteo bih da kažem da je jedno jaje beloglavog supa na tržištu zapadne Evrope 10.000 evra, da se par sokolova u Vladičinom Hanu nudi za 3.000 evra i ne bih nabrajao dalje primere, ali stotine hiljada i milioni evra godišnje odlaze tajnim kanalima na tržište zapadne Evrope. Iz tog razloga, mi smo hteli da primenimo rigidnije mere u ovom krivičnom zakonu, a Odbor je jasno pokazao da je to interes države Srbije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Da li želite reč? (Da.) Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Neko dobacuje - pauza, pauza, a ja vas molim da se strpite da obrazložim amandman. U amandmanu na član 9. Predloga zakona koji se odnosi na postojeći član 169. stav 2. SRS traži da se reči "10 godina ili zatvorom od 40 godina" zamene rečima "12 godina". Ovim poslanička grupa SRS dosledno menja Predlog zakona u skladu sa svojom ideologijom za raszlikuod predlagača koji se još uvek nije oslobodio mišljenja da na ovaj ili onaj način treba vratiti ili zadržati smrtnu kaznu u zakonodavstvu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom se praktično menja predlog Vlade koji se odnosi na član 169, a to su teški slučajevi razbojničke krađe i razbojništva. U zavisnosti od posledica, određuje se težinaodgovarajućeg krivičnog dela. SRS predlaže da se promeni, da kažem, i kaznena politika, mada to nije pravilan izraz, da se reči "10 godina ili zatvorom od 40 godina" zamene rečima "12 godina". Znači, 12 godina, kao minimalna kazna za slučaj ako pri izvršenju razbojničke krađe ili razbojništva neko lice sa umišljajem bude lišeno života. Dakle, ovaj kvalifikovani oblik razbojničke krađe i razbojništva, koji ima kao direktnu posledicu ubistvo, treba da bude i posebno sankcionisan, treba kazna da bude daleko veća. Mi ovde predlažemo samo taj minimum kazne, a maksimum treba da se kreće u onim okvirima koji su propisani zakonom. Na ovaj način dokazujemo da svi oni koji sa pištoljem uđu u menjačnicu, ubiju zatečenog službenika, pokupe pare, treba adekvatno da budu kažnjeni. Svi drugi nasilnici koji radi koristoljublja, sticanja neke imovine i neke koristi prihvate ljudski život i gubitak ljudskog života kao kolateralnu žrtvu, treba na odgovarajući način da budu kažnjeni i ta kazna koju mi predlažemo poprilično odgovara kazni koju smo predložili i za ubistvo.
Hvala. Određujem pauzu do 15,05 časova. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 9. doda novi član 9a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman sa ispravkom kojim predlaže da se posle člana 13. doda novi član 13a. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman sa ispravkom kojim je predložio da se posle člana 13a dodaju dva nova člana 13b i 13v. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana ne želi reč. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Branislav Vakić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 14. Predloga zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije odnosi se na član 206. stav 3. do sada važećeg zakona. Vlada predlaže da ako je lažni iskaz dat u krivičnom postupku učinilac bude kažnjen zatvorom od šest meseci do pet godina. Do sada zaprećena kazna za ovo krivično delo bila je kazna zatvora od tri meseca do pet godina. Amandmanom koji sam podneo u ime Srpske radikalne stranke tražim da se pooštri zaprećena kazna i da počinilac bude kažnjen kaznom zatvora od jedne do pet godina. Tačno je da davanje lažnog iskaza može kao posledicu imati oslobađanje počinioca i najtežih krivičnih dela. Ovo se jednako odnosi i na svedoke i na veštake, odnosno druge učesnike krivičnog postupka, ali je jednako tačno i da davanje lažnog iskaza u krivičnom postupku može za posledicu imati i osudu nevinih lica. Ovih dana smo zasuti neodgovornim izjavama raznih državnih zvaničnika, funkcionera Vlade i MUP-a Srbije, kao i funkcionera raznih dosmanlijskih stranaka i strančica, bez ikakvih dokaza, što ima karakter lažnih izjava, koje pune dnevne i periodične novine i okupiraju elektronske medije. Davanje takvih izjava u krivičnom postupku može za posledicu imati osudu nevinih lica i oslobađajuće presude za stvarne počinioce krivičnih dela. Zato je mišljenje Srpske radikalne stranke da oštrijim kaznama treba sankcionisati izvršenje ovog krivičnog dela u toku krivičnog postupka.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Šteta je što je ovom intervencijom koju je učinila Vlada kao predlagač zakona to urađeno samo kada je u pitanju krivični postupak. Verovatno da se motivi nalaze u aktuelnim krivičnim postupcima i krivičnim postupcima koji tek treba da se pokrenu, pa je verovatno to taj trenutni interes da treba zapretiti sa većom kaznom u slučaju lažnog svedočenja u krivičnom postupku. Mi prihvatamo da kazna za ovo krivično delo treba da bude teža, ali koristimo priliku da ukažemo da ta kazna treba da bude teža i kada se radi o lažnim iskazima datim u parničnom ili u bilo kom drugom postupku, jer se u svim tim postupcima najdirektnije rešava o pravima jednog čoveka, o njegovim interesima i onome što mu pripada. Problem ovog krivičnog dela je, između ostalog, u tome što naš Zakonik o krivičnom postupku ne sadrži neke odredbe na osnovu kojih bismo nesumnjivo mogli da utvrdimo da li je ovo krivično delo izvršeno. Svako ko je kojim slučajem bio prisutan u sudnici na nekom od ročišta, na glavnom pretresu, mogao je da ima izuzetnu priliku i da vidi kako sudija interpretira ono što je rekao okrivljeni, kako diktira u zapisnik one reči koje je rekao svedok i kako prenosi misli svedoka date pred sudom. Da bismo bili sigurni da postoji ovo krivično delo siguran sam da je potrebna kvalitetna izmena Zakonika o krivičnom postupku, i to u smislu vođenja stenografskih beleški za vreme glavnog pretresa, jer ono što izdiktira sudija, verujte, u 70 - 80% slučajeva je ono što lice koje je došlo do suda i dalo izjavu pred sudijama nije ni mislilo, nije to čak ni reklo. Okrivljeni nema pravo da diktira svoju izjavu na zapisnik, već, po Zakoniku o krivičnom postupku, on to saopštava sudiji, a sudija prenosi i diktira. U tome se nalazi možda i najveći problem, zbog čega je ovo krivično delo vrlo retko bilo predmet krivičnih postupaka, a ono direktno zadire u pitanje istine u krivičnom postupku. To je možda centralno pitanje krivične odgovornosti. Nekoliko hiljada knjiga je napisano na temu - istina u krivičnom postupku. Teorija nije došla do pravog odgovora gde je mera i gde treba tražiti istinu. Koristim ovu priliku da kažem odsutnom predlagaču zakona, valjda će da čita beleške sa ove sednice, u kom pravcu treba da dogradi krivične propise.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč o ovom amandmanu? (Podnosilac amandmana nije prisutan.) Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovaj amandman se odnosi na krivično delo falsifikovanja službene isprave, a zna se ko može biti izvršilac ovog krivičnog dela. Mi predlažemo promenu u stavu 1. člana 248. da to što je Vlada predložila da bude šest meseci, bude jedna godina. Razloge za ovo pronalazimo u tome da se falsifikovanje takvih isprava na direktan način tiče prava svakog građanina. Na taj način onaj ko je ovlašćen da primenjuje propise i da poštuje Ustav i zakon praktično pravi neku virtualnu stvarnost, sa namerom da ostvari bilo kakvu korist, ili nanese štetu bilo kome. I to spada u grupu teških krivičnih dela koja vrše službena lica, i to treba sankcionisati na najoštriji način. I na samom kraju, s obzirom da je ovo poslednji amandman na čitav kompleks ovih zakona, samo pozivam sve narodne poslanike da prilikom glasanja o ovim predlozima zakona i o ovom amandmanu imaju u vidu da ova brza promena seta krivičnih zakona, trapavo izvedena, nedorečena, ukazuje da se nešto ozbiljno priprema, da nismo na dobrom putu, da će ovi krivični postupci koji nam slede dobiti neki čudan tok, a imamo iskustva za protekle dve i po godine, da sve što je brzo, to je i kuso, to je loše, to se u praksi pokazalo loše. Jedan od tih primera je i Zakon o jednokratnom porezu na ekstraprofit. On nije, narodski rečeno, "pukao" zbog toga što neko nije pokazao upornost, nego zato što postoje sistemski promašaji koji ga čine neprimenjivim. Mi smo pokušali sa velikim brojem amandmana da ukažemo na problem i da nešto poboljšamo, ako je moguće da se poboljša. Međutim, očigledno da će identifikacione kartice da reše problem nečega što duboko zadire u ljudska prava. Na koji način i čiji je to interes, neka svako proceni, pa kada se završi glasanje, neka se pogleda u ogledalo i neka kaže kojim smo to putem krenuli. Na krivičnim zakonima se radi godinama, to da znate. Prave se studije, ima vremena i za studije, i za procene, i za programe, i za promene bitnih obeležja svakog krivičnog dela, i za pronalaženje novih krivičnih dela, opisivanje novih krivičnih dela, utvrđivanje novog stepena društvene opasnosti u izmenjenim okolnostima, ali ova brzina sve treba da nas zabrine, pogotovu te odredbe da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja. Danas je 11. april, simbol da je na današnji dan, pre godinu dana, jedan čovek izvršio samoubistvo, verovatno zbog toga što je osetio da se prema njemu čini neki grupni zločin. Donet je Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom. Svi oni koji su rekli - neka idu tamo, pa neka dokazuju svoju nevinost, pokazali su koliko poznaju osnove prava. I znajte, ne postoji razlika između onih koji krše propise i čine krivična dela, i onih koji donose uredbe, pa kažu - znamo da je protivustavno, ali donosi korist. I ljudi čine krivična dela, zato što znaju da je to protiv zakona, ali imaju neku korist.
Da li se po ovom amandmanu još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i pošto predstavnik predlagača nije prisutan da da završnu reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ZA PRESTANAK FUNKCIJE, IZBOR, IMENOVANjA I RAZREŠENjA NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste sledeće predloge odluka: 1) Predlog odluke o izmeni Odluke o broju sudija i sudija porotnika u sudovima, koji je podneo Visoki savet pravosuđa; 2) Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 3) Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačke funkcije, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu; 4) Predlog odluke o izboru sudija, sa obaveštenjem od 7. aprila 2003. godine, o odustajanju od predloga da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Zoran Tejić, sudija Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, koje je podneo Visoki savet pravosuđa, i 5) Predlog odluke o izboru članova Veća za pitanja sudske uprave, koji je podneo Odbor za pravosuđe i upravu. Pored toga, primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu o razmatranju predloga odluka koje je podneo Visoki savet pravosuđa. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu iznosi pet časova. Molim predstavnike poslaničkih grupa da podnesu liste sa prijavljenim narodnim poslanicima koji žele da govore o ovoj tački dnevnog reda i, saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Sve predložene odluke u okviru ove tačke dnevnog reda naravno da zaslužuju pažnju, ali ja bih se u ovom prvom delu osvrnuo na predloženu odluku o izboru sudija. Odnosi se na izbor sudija Vrhovnog suda Srbije i Okružnog suda u Beogradu. Naravno, ne sporim ni pravni osnov, ni mogućnost predlaganja itd, ali nadam se da u okviru ove tačke dnevnog reda može malo da se dotakne pitanje sposobnosti, dostojnosti predloženih kandidata, iz jednog prostog razloga, da vidimo ko su ti ljudi i koji su njihovi kvaliteti zbog kojih se predlažu za tako visoke sudijske funkcije. Naravno, Vrhovni sud, od stotinak sudija, ima nekoliko upražnjenih mesta. Neki su otišli u penziju i dobro je što su otišli u penziju. Na njihovo mesto dolaze novi ljudi. Ono što, nesumnjivo, može da se zaključi na bazi nekih postavljenja za v.d. sudije, v.d. predsednike, a oni su uključeni u ovu odluku, jeste da je očigledno kadrovsku politiku vodio neko drugi, a ne Visoki savet pravosuđa, niti nadležni odbori, a verovatno neće ni Skupština. Tako u Novom Sadu sednu za sto, dogovore se ko bi mogao da bude na toj funkciji i predlože čoveka. Da li postoje kvaliteti, da li o tome stručna javnost nešto može značajnije da kaže, nije bitno. Bitno da je vreme ćutanja, vreme vanrednog stanja, miljenici mogu da idu, većina postoji. U ovom predlogu posebnu pažnju zaslužuje kandidat pod rednim brojem 9, odnosi se na Vrhovni sud Srbije. On će biti upamćen po jednoj čuvenoj rečenici kad se šetao Okružnim zatvorom u Beogradu, kada je rekao: "Ko mi je uzeo pritvorenika?" Istražni sudija okružnog suda ne zna ko mu je ukrao pritvorenika. Pritvorenik mu je nestao na bazi jedne odluke, na osnovu pretposlednjeg člana Ustava iz 1990. godine koji daje pravo Republici Srbiji da štiti svoja prava od SFRJ ili od republika unutar SFRJ kada su ugroženi interesi Republike Srbije. Taj sudija je, praktično, dokazao da ne bi mogao više da bude sudija, jer on nije pozvao na odgovornost nikoga zbog toga što mu je nestao pritvorenik. Pritvorenik je bio po njegovom rešenju u pritvoru i, da upotrebim jednu reč - kompletnu vlast nad tim pritvorenikom je imao taj sudija. Prosto je nemoguća situacija da sudija ne zna gde mu je pritvorenik. Doduše, to nije jedina stvar po kojoj je taj sudija poznat. On je poznat i po tome što je odugovlačio neke krivične predmete, dok je bio u sudu. Nije hteo da ih završi, a problem je bila jedna nula. Neko je rekao da je neko otkupio milion tona, što je teoretski nemoguće, a u suštini, bilo je samo 100.000 tona, što je moguće. Naravno, maksimalno je odugovlačio taj postupak, naravno, po nalogu nekog trećeg čoveka, a onaj što je tužio nije znao za taj dogovor. U suštini, prevara se desila tamo što je greškom otkucana jedna nula. Naravno, taj postupak se završio sa nekom uslovnom osudom. Taj postupak više nije ni bitan, ali je bitan taj sudija. On je na ta dva - tri predmeta dokazao kakav je sudija. Ranije je predsednik tog suda, gde i dan-danas radi taj sudija, kao borac za prava sudija i ugledni član Društva sudija, otišao u Vrhovni sud, tako da se priča kompletira. Jedan sudija koordinator Vrhovnog suda je otišao u penziju. Koordinator, to je izmišljena funkcija. Ona ne postoji u poslovniku, niti organizaciji suda. Ali, on je bio zadužen da koordinira sve političke procese koji se dešavaju, a pogotovo kada u zadnjoj instanci o tome raspravlja Vrhovni sud Srbije. Očigledno da se društvo kompletira, ne Društvo sudija, nego posebna grupa, u uslovima kada još ne postoji specijalno odeljenje Apelacionog suda za ova suđenja, gde to još pripada u nadležnosti Vrhovnog suda, i tamo će to da se grupiše i po sistemu - verovatno je neko učinio krivično delo, okončaće se neki krivični postupci. Slična situacija je i sa Okružnim sudom u Beogradu. Nisam hteo da diskutujem o kandidatu pod brojem 13, kad je u pitanju okružni sud. Prisustvovao sam nekim suđenjima gde je taj čovek sudio. On je vrlo korektan sudija, barem što se tiče postupka i onih procesnih normi. On to sasvim solidno poštuje. Međutim, kada sam posle nekoliko dana video predlog da on više nije kandidat, onda mi je sve bilo jasno i vidim da se umešao onaj čuveni Cane - Žabac. Taj sudija sudi u jednom krivičnom predmetu - kleveta sa teškom posledicom, to je član 92. stav 3. u vezi stava 2. i stava 1. Krivičnog zakona Republike Srbije. Tog sudiju je tim advokata Caneta-Žapca hteo da izuzme. Zbog čega, nisu naveli ni razlog, ali su hteli da ga izuzmu. Pošto im to nije uspelo, a taj sudija pokazao se i kao žilav, jer insistira da se vidi Cane-Žabac i vodi postupak u skladu sa Zakonom o krivičnom postupku, očigledno da se on više ne uklapa, da ga je neko greškom predložio i da on neće biti podoban za okružni sud, za posebno odeljenje koje bi sudilo u odabranim predmetima. To su dva - tri primera kadrovske politike. Naravno, većina ima pravo da sprovodi tu kadrovsku politiku, ali većina ima i obavezu da čuje za ove razloge, da se upozna sa ovim razlozima. Postoje sudski predmeti, može sve to lepo da se vidi. Ne bih želeo da posle izbora ovih sudija dođemo u situaciju u kojoj smo bili pre nekoliko dana, kada predlagač, koga smo upozorili na nedostatke, nedostojnost, nestručnost i na druge probleme zbog čega neki ljudi ne smeju da budu izabrani, sa dve godine zakašnjenja zaključi da smo mi bili u pravu, a onda po hitnom postupku on sam razrešava. Znači, unapred vas obaveštavamo šta je sve moguće posle ovakvih brzopletih predloga, očigledno predloga sa jednim jedinstvenim interesom, da se preko kolena, kako zakon tako i krivični postupci koji slede, presaviju, završe i pošalju ljudi tamo gde treba. Onaj ko je uradio i treba da ide, ali on ima pravo na zakoniti postupak. Država je dužna da mu obezbedi zakoniti postupak. (Predsednik: Deseti minut. Da li želite da koristite i sledećih 10 minuta?) Ne. Ta brzopletost je opasna, jer zbog brzopletosti će neko biti amnestiran iako je učinio krivično delo.
Da li se još neko od predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS po ovoj tački dnevnog reda.
Dame i gospodo, poslanička većina apsolutno ima prava da određuje ono što joj zakon omogućava. Poslanička većina u ovoj skupštinskoj sali može da bira sudije, može da na predlog Ministarstva, po najnovijim ovlašćenjima, bira javnog tužioca, a samo da gleda kako ministarstvo imenuje zamenike javnih tužioca. Normalno da je pravo većine da na svoju ruku određuje stanje u pravosuđu, ali u isto vreme taj rad podrazumeva i odgovornost za stanje u kome se pravosuđe nalazi. Nemamo ništa protiv odredaba iz ove tačke, koje se tiču regulisanja ovog pitanja na jedan novi način, uvođenjem jednog novog tela - veća za pitanja sudske uprave. Normalno, to je po odredbama zakona koji ste sami uobličili, pa videćete kako ćete da izađete na kraj sa svim tim. Međutim, pitanje je da li je predloženi spisak za dopunu upražnjenih sudijskih mesta, što u Okružnom sudu u Beogradu, što u Vrhovnom sudu Srbije, napravljen na osnovu moralno-političke podobnosti, poslušnosti prema nosiocima najviše vlasti, a to je u ovoj zemlji, nažalost, izvršna vlast, jer kod nas postoji apsolutna supremacija izvršne vlasti nad svim ostalim. Da li je spisak za dopunu upražnjenih mesta, konkretno, ono što je najbitnije, u Vrhovnom sudu Srbije, pravljen na osnovu kriterijuma podobnosti ili na osnovu kriterijuma stručnosti, pokazanih dobrih rezultata u vršenju pravosudne funkcije i podobnosti za vršenje pravosudne funkcije. O ostalim kandidatima ne bih želeo previše da trošim reči, ali postoji jedan primer, a to je čovek naveden pod brojem devet u predlogu za dopunu upražnjenih sudijskih mesta u Vrhovnom sudu Srbije, koji je specifičan: taj primer nam govori da je izgleda ovde kriterijum zaodređivanje ljudi koji će biti predloženi za sastav Vrhovnog suda Srbije bio upravo ta moralno-politička podobnost, jer ako je bila u pitanju stručnost, on zaista ne bi mogao da se nađe u najvišem pravosudnom organu ove zemlje. Socijalistička partija Srbije i poslanička grupa Socijalističke partije Srbije u ovom parlamentu 2. jula 2001. godine uputila je, u skladu sa odredbama čl. 40, 46. i 48. Zakona o sudovima, iz "Službenog glasnika Republike Srbije" iz 1991. i 1992. godine i člana 49. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, tada važećeg, inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje sledećih lica: predsednika Vrhovnog suda Srbije Leposave Karamarković, predsednika Okružnog suda u Beogradu Vide Petrović-Škero i sudije Okružnog suda u Beogradu Gorana Čavline. Tada smo pokrenuli inicijativu koja je podrazumevala mogućnostOdbora za pravosuđe i upravu, kako se tada zvao, da podnosi inicijative ovakvog tipa, jer je on po odredbama tada važećeg zakona imao tu nadležnost. Danas bi to trebalo da radi Visoki savet pravosuđa, ali to je drugo pitanje. Zbog čega je takva inicijativa podneta? Protiv Slobodana Miloševića, predsednika Socijalističke partije Srbije, ranijeg predsednika Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije, u to vreme vođen je krivični postupak, tačnije nalazio se u fazi istrage pred Okružnim sudom u Beogradu. Rešenjem istražnog sudije Gorana Čavline okrivljenom je određen pritvor i ova mera je bila na snazi na dan 28. juna 2001. godine, kada je došlo do protivpravnog odvođenja i isporučivanja Slobodana Miloševića Međunarodnom krivičnom tribunalu u Hagu. Kako se u samoj inicijativi kaže, ovaj čin će ući u istoriju srpskog pravosuđa kao presedan i podrazumeva političku, krivično-pravnu i svaku drugu odgovornost svih njegovih učesnika koji su svojim činjenjem ili nečinjenjem uticali na ovakav epilog događaja. Da malo pojasnim pravni aspekt situacije koja se dešavala tada, 28. juna 2001. godine. Odredbama člana 316. Zakona o izvršenju krivičnih sankcija iz 1997. godine predviđeno je da se pritvorenik samo po nalogu organa koji vodi postupak može privremeno izvesti iz zatvora i sprovesti drugim organima; članom 320. istog zakona propisano je da primenu mere pritvora nadzire predsednik okružnog suda, na čijem je području sedište zavoda u kome se izvršava pritvor; a članom 321. propisano je da se pritvorenik otpušta iz zatvora na osnovu rešenja o ukidanju pritvora i naloga za puštanje iz pritvora, donetih od suda pred kojim se vodi postupak. Istražni sudija je, po odredbama Zakona o krivičnom postupku, jedini bio dužan da se stara o sudbini pritvorenika koga on nadzire, morao je da zna šta se dešava sa njegovim pritvorenikom, kako je i sam, kada je video da pritvorenik nije više u pritvorskoj jedinici, nije tu. Sudija koji sebi dozvoli luksuz da svoju sudijsku funkciju i svoja ovlašćenja baci pod noge, ne ispoštuje ono što je po odredbama zakona bio dužan, ne zaslužuje da bude, po našem mišljenju, predložen za ovakvu funkciju. Zbog svega toga, mi socijalisti, bez obzira što se ovde radi o primeru i slučaju koji je vezan za našeg predsednika Slobodana Miloševića i bivšeg predsednika Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije, bez obzira što se radi o vašem političkom protivniku, ne neprijatelju, moramo da kažemo da treba apstrahovati sve to što je vezano za pojedinca i da treba gledati princip. Princip koji u današnjem savremenom pravosuđu važi jeste vezan za odredbe Zakona o suzbijanju organizovanog kriminala, koga smo razmatrali u raspravi u načelu i pojedinostima ovih dana; vezan je za odredbe iz međunarodnih povelja o ljudskim pravima i građanskim slobodama; to je princip koji propisuje da niko ne može da bude u policijskom pritvoru duže od 48 sati, princip koji obavezuje sudske organe da su jedini koji mogu da izreknu meru da se duže od 48 sati lice zadrži u pritvoru. Sve ovo ima veze jer se radi o sudiji koji nije ispoštovao svoje obaveze, a on je predložen na mesto sudije Vrhovnog suda. Zbog svega toga, naša inicijativa od 2. jula 2001. godine odnosila se na inicijativu za pokretanje postupka za razrešenje tadašnjeg istražnog sudije Okružnog suda u Beogradu Gorana Čavline. Danas smo došli u situaciju da se takav čovek, koji nije odgovorio profesionalnim obavezama, sa ove pravosudne funkcije predlaže na još više i još odgovornije mesto, na mesto sudije Vrhovnog suda. Ako pogledamo šta se zbilo sa ostalim nosiocima pravosudne funkcije koji su bili odgovorni za ovaj akt pravnog nasilja, videćemo jasno o čemu je reč. Naime, kao što znate, članom 192. Zakona o krivičnom postupku propisano je da pritvor određuje istražni sudija nadležnog suda. Iz citiranih propisa nedvosmisleno proizilazi zaključak da je Slobodan Milošević imao status pritvorenog lica nad kojim jurisdikciju ima isključivo istražni sudija i sudski organi. Dakle, nemojte sada ... da vas ne bih dodatno uzbuđivao, pokušaću da vam to objasnim sa stručne strane. Dakle, ukoliko neko bude pritvoren ... Da li, gospođo predsednice, možete da obuzdate poslanike koji su nestrpljivi i da mi omogućite uslove za nastavak mog izlaganja?
Ja vas molim da saslušamo narodnog poslanika, a narodnog poslanika molim da se drži teme dnevnog reda.
Dakle, odluke izvršnih organa, najvišeg izvršnog organa u jednoj državi, ne smeju da budu razlog za zanemarivanje profesionalnih sudijskih obaveza, što je u konkretnom slučaju bilo prisutno. Akt Vlade Srbije, tadašnje, neću da pominjem, pošto sam obećao da vas neću podsećati na ono što vas boli, poslužio je kao pravni osnov za izručenje jednog pritvorenika tadašnjeg istražnog odeljenja Okružnog suda u Beogradu, kao pravni osnov za izvođenje njega iz pritovora i odvođenje u drugu zemlju, tačnije van zemlje. Zbog svega toga, navedeno je da treba da se pokrene postupak za razrešenje i najodgovornijih nosilaca pravosudnih funkcija koji su bili nadležni da nadziru rad istražnog sudije Okružnog suda u Beogradu, a pre svega to je bila dužnost predsednika Okružnog suda u Beogradu, a tada je bila gospođa Vida Petrović-Škero. Kada sam već pomenuo ovu gospođu, ona je sada (koliko znam) da li zbog zasluga u ovom postupku, imenovana ili izabrana za sudiju Vrhovnog suda. Dalje, predložili smo da se dotični istražni sudija Goran Čavlina zbog nepoštovanja svojih profesionalnih obaveza suspenduje i razreši sudijske funkcije jer ne zadovoljava i nije zadovoljio u konkretnom slučaju, pokazujući konkretnim primerom kriterijume za obavljanje pravosudne funkcije. Šta je današnja situacija? Znate da je Leposava Karamarković, koja je tada bila predsednik Vrhovnog suda Srbije, podnela neopozivu ostavku u želji za zaštitom nezavisnosti sudske funkcije i pravosuđa uopšte i da se povukla iz pravosuđa. Verovatno je i ovaj primer bio jedan od razloga zbog kojih se gospođa Karamarković odlučila na takav korak. Sa druge strane, danas se predlaže Goran Čavlina. Kao što sam već i više puta pomenuo, on nije ispunio svoje profesionalne obaveze. Apstrahujte u ovom slučaju ono što je vezano za ličnost, ali ako jedan istražni sudija ne vodi računa o pritvorenicima za koje je on jedino odgovoran, i morala je da bude stavljena pod nadzor njegova pravosudna funkcija, da li ćete onda sebi dozvoliti taj luksuz da i dalje na takav način birate najodgovornije nosioce pravosudnih funkcija. Ako ćete tako raditi, neka vam je na čast, ali znajte da odgovornost za ovaj haos u pravosuđu, kao što sam više puta ponovio, pada samo na vas. Da li će biti večna slava ili hvala, ne znam zaista, ali ne bi trebalo da se na ovakav neodgovoran način bavite najbitnijim pitanjima vezanim za pravosudnu funkciju u našoj zemlji, jer to nikome nije donelo dobra, pa neće doneti ni ovoj vlasti. U dnevno-političke svrhe prenebregavati kriterijume koji treba da budu opšti i treba da budu nepromenljiv princip za nepristrasnost i objektivnost nosilaca najviših pravosudnih funkcija, ali ostaće zabeleženo u ovom stenogramu, pa ćemo možda imati prilike, ako budemo živi i zdravi, a nadam se da ćemo biti, da se kroz koju godinu pitamo ili kroz koji mesec da li je ovo bilo dobro rešenje ili ne. Zbog toga poslanička grupa SPS neće podržati navedeni predlog, a time ćete vi imati celokupnu odgovornost za ovu situaciju. Gospodine ministre, izvolite ako ste raspoloženi, a ja sam raspoložen da otvorim polemiku, izvolite za govornicu.
Za reč se javio narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - reforma Srbije.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub DOS - Reforma Srbije bavio se suštinski mnogo ovih dana upravo temom ove tačke dnevnog reda, dakle, rasprava je isključivo o kvalitetu, bez opštih mesta. Znači, jasno je da je struktura Visokog saveta pravosuđa takva da se prilikom izbora sudije obezbeđuje dominacija sudija, a prilikom izbora tužilaca, dominacija tužilaca. Mislim da smo izmenom zakona omogućili da se Veliko personalno veće konstituiše po Poslovniku Vrhovnog suda i da se naše pravosuđe konstituiše na kvalitetan način. U razgovorima nije bilo dilema oko toga da svi kandidati zadovoljavaju sve profesionalne, stručne i kriterijume ličnog integriteta. Izvesne nedoumice javile su se samo oko predloga da gospodin Zoran Savić, sudija Okružnog suda u Beogradu, bude izabran za sudiju Vrhovnog suda Srbije, i u tom smislu molim da se Skupština o ovom predlogu posebno izjasni. Hvala lepo.
Reč ima ministar pravde, gospodin Vladan Batić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam uvek raspoložen za polemiku, samo kada imam ravnopravnog sagovornika sa druge strane. Ne mogu da polemišem o pravosudnim finesama sa ljudima koji nemaju položen pravosudni ispit, pa čak nemaju ni završeni pravni fakultet. To ipak nije lepo, a ja ne želim da sa druge strane bude nejaki Uroš. Dakle, izvinjavam se, dame i gospodo narodni poslanici, što nisam bio u prilici da prisustvujem prepodnevnom delu zasedanja Narodne skupštine. Naime, razgovarao sam sa gospođom Verenom Tejlor, predstavnikom Saveta Evrope u Beogradu i sa gospodinom Džefrijem Baretom, šefom Evropske komisije za našu zemlju. Razgovarao sam prekjuče sa gospodinom Masarijem, predstavnikom OEBS-a u našoj zemlji, a ranije i sa predstavnikom Evropske trojke, grčkim ambasadorom Spinalisom. Borcima za ljudska prava, borcima za evropske standarde, odmah mogu da poručim da smo sa svih tih adresa dobili apsolutnu podršku, i to Vlada Srbije, Ministarstvo pravde, za borbu protiv organizovanog kriminala, za ove zakone, ovako kako su napisani i svi apsolutno podržavaju i shvataju da je to nužno uraditi, da je neminovnost i da nije upereno na rušenje nekih evropskih standarda. Ako ste nezadovoljni, možete da se obratite Sadamu Huseinu, ako ste nezadovoljni možete svoja prava da realizujete u Belorusiji, Lukašenko vas čeka širom raširenih ruku, a što se tiče pominjanja imena predsednika jedne partije, molim vas da pažljivo slušate šta uzvikuju demonstranti u Bagdadu. Znate šta kažu: "Sadame, Slobo", i to sve dovoljno objašnjava. Inače, što se predloženih kandidata za nosioce pravosudnih funkcija tiče, njih je jednoglasno predložio Visoki savet pravosuđa, njih je sve nominovala upravo struka. Nikoga nije predložilo ni ministarstvo, ni ministar pravde. Mislim da je ovo jedna adekvatna selekcija i da ćemo dobiti dobre sudije Vrhovnog suda i Okružnog suda u Beogradu. Hvala.
Da li se javlja još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa? (Da.) Pravo na repliku, narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, upravo smo u prethodnih nekoliko minuta imali prilike da vidimo šta je glavna preokupacija ministra pravde Vlade Republike Srbije u ovom sastavu. Najpre, javio sam se za repliku da kažem da mi je drago što iz govora poštovanog i uvaženog doktora pravnih nauka, gospodina Batića, nisam uspeo da čujem nijednu reč, nijedan argument protiv onoga što sam kao činjenično stanje izneo sa ove govornice. Dakle, uvek kada neko nema argumente ili su oni slabi, on se poziva na lične razloge. To je poznat princip, u skladu sa Šopenhauerovim načelima, kako da uvek budete u pravu. Šopenhauer, gospodine, to nije onaj najpoznatiji šop, to je Šopenhauer Artur. Zbog toga želim još jednu stvar da kažem, pozivanje na imena bivših predsednika SRJ ili ovakav pežorativni odnos u odnosu na prethodne nosioce javne vlasti zaista nije dobar. Mi bismo hteli zajednički da radimo na usaglašavanju dobrih rešenja, na iznalaženju dobrih zakonskih rešenja za unapređivanje stanja u našem društvu, pa i u pravosuđu, a ne da paušalno jedni druge optužujemo, vređamo ili omalovažavamo. Da li demonstranti u Bagdadu ili negde drugde viču jedno ili drugo, zaista ne znam da li je bilo ko od nas bio u prilici da čuje šta viču ti demonstranti. Jedna stvar jeste neminovna, a to je da istina kad-tad mora da izađe na videlo. Hvala.
Da li se još neko od predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, prvo javljanje, narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Jedino što u ovoj situaciji može da se kaže, to je da možda ne treba za vreme vanrednog stanja da biramo sudije. Jedna stvar. Druga stvar, što je nasilno ili postavljen v.d. predsednik Vrhovnog suda Srbije potpisao. To su dve stvari koje su sporne. Mislim da sudije treba da se biraju u jednom redovnom postupku. Sudije se, naravno biraju po Zakonu o sudijama i to je nešto što je dobro. Jedina rezerva koja može da postoji, nećemo stavljati primedbu, to je da li će ti koji sa mesta advokata i iz Advokatske komore idu u Vrhovni sud Srbije i opravdati onaj posao koji treba da rade. S obzirom da nisu imali prilike da se bave tako odgovornim poslom sa pozicije advokata, kao što je mesto u Vrhovnom sudu Srbije jednako izboru u okružni sud od strane advokata pomalo je neuobičajen, ne prati se onaj tok koji bi trebalo da postoji, što znači, advokatura, sudstvo, okružni sud i Vrhovni sud. Dobro, to je predlog Visokog saveta pravosuđa. Ne stavljamo primedbe, nego jednostavno iznosimo ta dva zapažanja, kao i to da Sonja Brkić svakako ne može da radi posao koji radi, da je imenovana protivzakonito na mesto vršioca dužnosti predsednika Vrhovnog suda Srbije i da se mi ne slažemo sa odnosom kakav je bio prema prethodnom predsedniku Vrhovnog suda Srbije, koji je gotovo prinuđen da da ostavku. To su neke stvari. Očekujemo da naredni izbori sudija budu mnogo korektniji i da ne budu praćeni vanrednim okolnostima, koje sigurno utiču na rad Visokog saveta pravosuđa i na neko rasuđivanje, s obzirom koja se hajka vodila protiv sudova. Jednostavno, za sud nije potrebno da oni sami sebe biraju i da imaju neku autocenzuru; potrebno je da se zakonskim uslovima, atmosferom u društvu, njima omogući da rade, da se spreči korupcija sudstva i, naravno, politički upliv na sudstvo. Mi donekle imamo institucionalne garancije za to, ali opšta klima u društvu i stalne pretnje sudovima ne omogućavaju i ne doprinose izgradnji nezavisnog sudstva, te apelujemo da se spreči upliv izvršne vlasti, nasilna razrešenja sudija, javnih tužilaca i da dobijemo odgovorno, nezavisno sudstvo. Na taj način možemo da doprinesemo izgradnji države.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, drugo javljanje. Da li se još neko prijavljuje za reč? Dobro.
Ovaj predlog odluke da se izaberu sudije Vrhovnog suda Srbije i Okružnog suda u Beogradu, a imajući u vidu uslove koje treba da ispunjavaju predloženi kandidati, znači da niko od predloženih kandidata verovatno nije dobio neku krivičnu prijavu, zbog krivičnog dela kršenja zakona od strane sudije. Verovatno da ovaj predlog znači da su u dosadašnjoj sudijskoj karijeri pokazali zavidan stepen efikasnosti, a verovatno da su tokom radnog veka su imali mali broj presuda koje su ukinute ili poništene od strane drugostepenog suda. Ovi kandidati koji se predlažu za Vrhovni sud verovatno su u obrazloženju neke od svojih presuda zauzeli neki nov, pravni stav koji je postao obavezujući i ušao u sudsku praksu. To bi sve verovatno trebalo da bude tako. Nije ni vreme ni mesto da se pominju konkretno imena, za pojedine kandidate sasvim pouzdano može da se kaže da su prepoznatljivi po nečemu što je suprotno onome što sam malopre naveo kao kvalitet i garanciju prilikom izbora. Nažalost, mi u sudu imamo i sudije koje ne znaju šta je imunitet. Prosto sam iznenađen da jedan sudija Petog opštinskog suda nije predložen za Okružni sud, jer bi se on sigurno kvalifikovao po novim kriterijumima. To je onaj čuveni sudija koji je dobio i krivičnu prijavu i ima prilično sličnih njemu na ovom spisku. To je onaj sudija koji ne zna šta je imunitet narodnog poslanika, pa donosi onakve presude, zbog kojih Okružni sud mora da na nekoliko strana obrazlaže i da ukaže na elementarno nepoznavanje. A da je brucoš, taj čovek bi više znao nego kao sudija. Meni je krivo što krivična prijava nije još uvek uzeta u razmatranje, zbog alternativno navedena dva krivična dela. Jedno je kršenje zakona odstrane sudije, a drugo je mito u pravosuđu. Međutim, tužilaštvo uporno ćuti, a slični njemu napreduju. Neću da pominjem imena, da me pogrešno ne bi shvatili, da se izražavam uvredljivo, mada je nemoguće da se čovek sa ove skupštinske govornice izrazi uvredljivo, jer Krivični zakon dozvoljava da prilikom zastupanja političkih stavova i vršenja političke delatnosti može da se prekorači i ta crta. To nećemo da koristimo. Samo bih ukazao da nije dobro kada predstavnik Vlade, koji zvanično nije predlagač ove odluke, a pričam o Odluci o izboru sudija itd, posle dva dana odsustva iz ove sale dođe i kaže ... svašta se tu predlagalo, da ste bili prisutni čuli biste da je SRS tražila da se pooštre sankcije i da se preciziraju, i da se malo razjasne elementi i obeležja nekih krivičnih dela, da bi sud mogao da bude efikasniji, da bi u krajnjem slučaju i predkrivični postupak mogao da bude kvalitetniji. Kada se dođe ovde, pa kada se paušalno kaže - obratite se za zaštitu Sadamu Huseinu, to mora da se prokomentariše iz jednog prostog razloga, što mi kao građani Srbije ne treba da tražimo zaštitu van Srbije za sva naša prava. Zaštitu treba da tražimo u Srbiji, od nadležnih organa koji bi morali da budu i nepristrasni, i objektivni i vezani za Ustav i zakon. Ako već pričamo i pominjemo to ime i prezime, onda treba da se setimo da je to ime i prezime bilo na našoj strani, makar verbalno, kada nas je neko bombardovao, pa makar trunka nekog morala nam kaže da ako baš ne volimo ne treba baš ni da mrzimo.
Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Niste dobili pravo na repliku. Dobili su socijalisti pravo na repliku, vi niste dobili pravo na repliku. Vi ste dobili deset minuta da pričate o temi i držite se teme dnevnog reda. Ne znam da imate veze sa Sadamom Huseinom. Ako ste se našli uvređenim, meni je žao.
Nije ništa mimo teme, sve je u okviru teme. Treba da shvatite jednu stvar, da ukoliko neko ne posluša predstavnika Vlade i ne obrati se tamo za pomoć, prosto se plašim da će biti ljudi koji će se obratiti na drugu stranu, Savetu Evrope, i to je mnogo opasnije. Zašto je opasnije? Zato što ta Evropa ima neke posebne kriterijume. Znate i sami da čovek može da bude mirotvorac, garant mira, garant stabilnosti.
Izvinjavam se što vas prekidam u vašem žaru, ali ovo nije konferencija za štampu. Dobili ste pravo da govorite kao zamenik šefa poslaničkog kluba o temi koja je na dnevnom redu. Molim vas da se držite predloga za Vrhovni sud i Okružni sud u Beogradu.
Gospođo, ja upravo pričam o Vrhovnom sudu i Okružnom sudu kao institucijama gde se ljudi obraćaju za zaštitu svojih prava. Samo pravim paralelu i ukazujem da nas je jedan predstavnik Vlade uputio da se za zaštitu obratimo nekome drugome. Ja kažem da taj drugi nije nadležan, ali postoji treći organ koji je nadležan pored Vrhovnog suda, pored Okružnog suda, a to su komisije Saveta Evrope i druge institucije, jer nam je predstavnik Vlade ovde očitao predavanje kako je u kontaktu sa tim organizacijama dobio punu podršku za odredbe naših zakona koje treba da primenjuju ovi ljudi, a te odredbe kažu da čovek može tri godine da bude u pritvoru i da čeka na odluku. Ne znam u čemu sam tu prekoračio neko ovlašćenje, da se ne držim teme dnevnog reda. Pričam o ljudima koji treba da primene ove propise. Pričam o tome da li su ti ljudi sposobni da primene te propise, da li je njihova postojeća referenca adekvatna da mogu da primene nove propise. Polovina njih neće da razume ove nove propise. O tome pričam. Ali, za proteklih nekoliko dana mi smo dobili još jednu zaštitnu instituciju. To je komisija, to je Sud Saveta Evrope. O toj instanci moraju da vode računa ljudi koje su predložili. Moraju da vode računa.
Ali ne morate vi da vodite o tome računa.
Mene je gospodin Batić naterao da vodim računa.
Drugi put vas upozoravam da se držite teme dnevnog reda.
Gospodin Batić je ministar pravde. Ako ste imali prilike da prošle nedelje pročitate šta piše u Zakonu o ministarstvima videli ste da Ministarstvo pravde ima, između ostalog, nadležnosti, kako neko reče, ali obavlja poslove krivičnog zakonodavstva itd. Nemojte vi mene da branite od gospodina Batića. On je nas sve uputio ovde da idemo na pogrešne adrese. Nećemo mi pogrešne adrese. Mi hoćemo da se javimo ovim ljudima koje ćete da izaberete za sudije, ali hoćemo da kažemo da tražimo od tih sudija da primenjuju propise, da primenjuju zakone, pa čak i ove felerične, ali objektivno, nepristrasno na jedinstven način za sve. I, izražavam nezadovoljstvo ukoliko među ovim kandidatima postoji jedan za koga je podneta krivična prijava zbog krivičnog dela kršenja zakona od strane sudije, a ima ih. Zašto krivična prijava nije realizovana? Tužilaštvo nije htelo da sprovede postupak do kraja.
Nema više prijavljenih za reč od predstavnika poslaničkih grupa, pa prelazimo na raspravu prema prijavama za reč narodnih poslanika. Jedino je listu prijavila poslanička grupa Srpske radikalne stranke. Prvi ima reč narodni poslanik Dragan Ljubojević, zatim Vjerica Radeta, Milorad Mirčić, Dragoljub Stamenković i Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama tačka dnevnog reda - imenovanje određenih nosilaca pravosudnih funkcija. Srpska radikalna stranka je u nekoliko navrata u ovoj sali, pred ovim domom, kada su se birali nosioci pravosudnih funkcija ukazivala na lošu kadrovsku politiku. Da li je bilo potrebno da pre mesec dana bude ubijen predsednik Vlade Republike Srbije da i vi priznate da ste vodili lošu kadrovsku politiku, a da onda putem medijskih pritisaka razrešite, odnosno naterate jedan broj sudija i tužilaca da podnesu ostavke, jedan broj sudija i tužilaca pritvorite, uhapsite i protiv njih podnesete krivične prijave. To govori da je u ove prethodne dve i po godine vaša kadrovska politika bila loša. Kakve su garancije da i ovi predloženi danas, mislim na devet sudija Vrhovnog suda, 15 sudija Okružnog suda u Beogradu, neće u neko skorije vreme doživeti istu sudbinu Sarajlića, Terzića, Đoinčevića, istražnog sudije Vujičića iz Niša i mnogih drugih koji su se našli na udaru zakona unazad mesec dana. Mene zaista začuđuje da je Visoki savet pravosuđa 1. aprila podneo predlog za izbor sudija Vrhovnog suda i Okružnog suda, a da je onda 7. aprila jedan od predloženih za sudiju Okružnog suda, Zoran Tejić, povučen. Samo nedelju dana je bilo dovoljno da shvatite da ste pogrešili ili možda ovaj akt koji je podnet 1. aprila predstavlja prvoaprilsku šalu ili će možda u nekih narednih mesec, dva, tri ili pet, kada se ispostavi da mnogi od ovih sudija nisu adekvatni, nisu kadri da obavljaju funkcije za koje su bili predloženi, jednostavno biti obrazloženje da je to bila prvoaprilska šala. Vi ste pre izvesnog vremena, a mislim da je bilo nepunih mesec dana, možda nešto više od toga, jedan broj sudija Vrhovnog suda razrešili zbog toga što su ispunili sve uslove da idu u penziju, a ovde nam predlažete Nedu Antonić koja je navršila 61 godinu života, zatim Milenu Drecun-Inić koja ima 60 godina. To su sudije koje će u narednih sedam, osam, devet, 10 godina obavljati najvišu funkciju pravosuđa u Srbiji. Da li je to prava kadrovska politika koju vodite? Takođe, od 97 kandidata koji su bili na spisku za Vrhovni sud vi ste izabrali dva advokata. Da li su advokati zaista adekvatni da idu odmah u Vrhovni sud ili je trebalo da to budu sudije okružnih sudova; jednostavno, polako stepenicu po stepenicu penju se na ovoj sudijskoj lestvici, dakle, da prvo budu sudije opštinskih sudova, pa okružnih, pa onda kao vrhunac, kao kruna neke sudijske karijere postanu sudije Vrhovnog suda. Dame i gospodo, bojim se da Vlada Srbije, odnosno aktuelna vlast ni ovim predlogom neće ništa ozbiljno učiniti u ovoj izuzetno značajnoj oblasti pravosuđa. Sumnjam da će ovo pitanje biti rešeno na pravi način ovim predlogom. Ovoga puta, iako taj zakon nije sada na dnevnom redu, ali je u uskoj vezi sa predloženim kandidatima za nosioce pravosudnih funkcija, preporučio bih vam da usvojite amandmane Srpske radikalne stranke na Predlog krivičnog zakona Republike Srbije kojima se povećavaju kazne za državne činovnike, odnosno za ovlašćena lica kada počine krivično delo zloupotrebe službenog položaja, da pokušate na taj način i u toj oblasti povećanjem kazni da preventivno delujete, kako ne bismo ponovo došli u situaciju da neki nosioci visokih pravosudnih funkcija budu direktno umešani u određena kriminalna dela. Takođe, posebno bih sada napomenuo jedan broj sudija, koji su bili 1999/2000. godine razrešeni funkcija, a to su Zoran Ivošević i Leposava Karamarković, koje ste vi pompezno po dolasku na vlast u Srbiji vratili na njihove funkcije, a onda dve i po godine posle toga konstatovali da su oni prethodni koji su ih razrešili, u stvari bili u pravu; samo ste izgubili dve i po godine, samo ste dve i po godine tapkali u mestu i samo su se problemi u pravosuđu nagomilavali.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Već dve i po godine predstavnici DOS-a kad god govore o neuspesima svoje vlasti, svog funkcionisanja u bilo kojoj oblasti, pričaju da je za to kriv neko iz prošlosti, da je za to kriv bivši režim. E, danas u okviru ove tačke dnevnog reda, u prilici smo da govorimo o uspesima vaših kadrova. Znam ja i svi mi znamo da u Srbiji nikada nismo do sada imali nezavisno sudstvo, ali otkada je DOS na vlasti u Srbiji, sudstvo je maksimalno politički obojeno. Vi znate dobro kakvu ste ovde odluku doneli, nezakonitu odluku Skupštine, kada ste vratili, na pravosudne funkcije Zorana Ivoševića i Leposavu Karamarković. Pisali ste i pričali ode o njima, kao najboljim sudijama, kao sudijama koje krase svi mogući sudski kvaliteti, puna usta su vam bila hvale kako su ovo dvoje kvalitetne i stručne sudije. Ja sada zaključujem da mora da su vam otkazali poslušnost, pa ste odlučili da ih razrešite posle dve i po godine sudovanja. Ivošević je, i kada ste ga vratili u pravosuđe, imao uslove za penziju. Ne znam što vam je trebalo da vežbate dve i po godine, i eto, čovek vas razočara. Takođe ste požurili da unapredite svoje kadrove, poput Radeta Terzića, protiv koga se vodi krivični postupak, pre nego što je podneo ostavku, zbog čega - vi znate, Milana Sarajlića - znate kako je i taj vaš kadar neslavno završio, Đorđa Mirkovića, predsednika Četvrtog opštinskog suda, koga ste vi postavili, vi razrešili, vi krivično gonite; kažu da je sada umesto njega postavljen čovek koji je bio advokat, kolega ministra Batića u Obrenovcu, pa ste njega postavili za predsednika opštinskog suda u Obrenovcu. E, sada je došao da ispravlja greške Đorđa Mirkovića u Četvrtom opštinskom sudu u Beogradu. Nisam primetila, a ne verujem da je iko, da je u ovim hapšenjima, u poslednjih mesec dana, bar što se tiče pravosuđa, uhapšen iko koga možete da vezujete za bivšu vlast. Sve su to, gospodo, vaši vajni kadrovi. Upravo zbog toga se pribojavam i koliki je vek trajanja ovih sudija, koji nam se danas ovde predlažu za Vrhovni sud i za Okružni sud u Beogradu. Gospođa Sonja Brkić, koja nam se danas sama predložila, da je izaberemo, već je ispromovisana i ishvaljena od strane predstavnika Vlade i sama se izreklamirala na televiziji, onog prvog dana kada ste je izabrali za predsednika Vrhovnog suda. Reče da će do kraja te nedelje da se procesuira (nemam pojma šta to znači, ali pretpostavljam da se radi o krivičnom postupku, to je neka nova kovanica), pa kad je prošla ta nedelja reče da će se do kraja iduće nedelje procesuirati svi ovi koji su uhapšeni u ovoj akciji, pa na kraju te nedelje produži još za nedelju dana, da bi sada, pre neki dan, ministar Batić rekao da će to tzv. procesuiranje početi u septembru ove godine, ili možda ko zna koje godine. Volela bih da znam da li su sve ove sudije koje su predviđene za Okružni sud u Beogradu predviđene za ovo specijalno odeljenje Okružnog suda, na koje se čeka već mesec dana. Verujte, neverovatno mi je da mi do sada u pravosuđu, odnosno u Okružnom sudu u Beogradu, nismo imali dovoljno kadrova da je moglo da se formira to novo, odnosno specijalno odeljenje. Vi, gospodo, odnosno predstavnici DOS-ovske vlasti, pogotovo kad je u pitanju ministar pravosuđa, već dve i po godine pričate o lustraciji. U poslednjih mesec dana pogotovo pričate da ćete lustrirati sve sudije koje su učestvovale, kako vi kažete, u izbornim krađama, odnosno u izbornim komisijama. Moguće da ste zbog toga sad razrešili, odnosno smenili Đorđa Mirkovića, jer je taj čovek bio u svim izbornim komisijama od kada je izbora u višestranačkom sistemu u Srbiji. Jedan od sudija sa ove liste, dame i gospodo, jeste sudija koji je učestvovao u radu izborne komisije, i kao što je sada Radoslav Baćović nagrađen prelaskom iz Opštinskog suda u Okružni sud, tako je i jedan od ovih sudija, 1997. godine, posle predsedničkih izbora, nagradu za učestvovanje u radu izborne komisije dobio prelaskom iz jednog opštinskog suda u Okružni sud u Beogradu. Namerno neću da vam kažem o kome se radi, sekirajte se malo, pokušajte da saznate. Bitno vam je to, verujte, ne uklapa vam se u priču. Gospodin Radoslav Baćović, koji treba da pređe, odnosno već je prešao u Okružni sud u Beogradu, bio je predsednik Petog opštinskog suda, tog suda u kome je sudija Danko Laušević, o kome je gospodin Zoran Krasić govorio, a ministar Batić potvrdio da zna o kome se radi, jer su svi nadležni dobili krivičnu prijavu protiv tog sudije, i evo, do dana današnjeg se, naravno, nije našao u predlozima za razrešenje. Ja, kao i moje kolege, želim da mi predlagač obrazloži - prvo, zbog čega je sudija Zoran Tejić predložen za prelazak iz Četvrtog opštinskog suda u Okružni sud u Beogradu, a zatim, pošto ministar Batić reče da su ovi predlozi jednoglasni, koji se to glas u međuvremenu izgubio i zašto je gospodin Zoran Tejić skinut, odnosno zašto je povučen predlog za njegov prelazak u Okružni sud u Beogradu? Kad je reč o nezavisnom pravosuđu, gospodin ministar kaže na televiziji - neka se javi sudija koga je bilo ko iz vlasti telefonom pozvao i rekao mu da presudi ovako ili onako. Pa nije valjda Batić očekivao da će mu se u TV emisiji javiti Radoslav Baćović, da mu kaže, odnosno da obavesti javnost ko mu je naložio da mora sprovesti izbore bez jedinstvenog biračkog spiska, ili je možda očekivao da će se javiti sudija Ljiljana Mihajlović iz Četvrtog opštinskog suda, da kaže da presudu u predmetu 5 br. 1913/02 nije pisala u zgradi suda, već u zgradi i u kabinetu ministra pravde. Na kraju, sinoć čujem ministra pravde koji kaže da ćemo do kraja ove godine imati čisto pravosuđe. Ja gospodinu ministru ne verujem, zato što je to isto rekao početkom 2001. godine, pa i početkom 2002. godine. Gospodo, srpsko pravosuđe će biti nezavisno do kraja one godine na početku koje vam to obećanje bude dao ministar pravde srpski radikal.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, mi srpski radikali principijelno se ne mešamo u kadrovsku politiku koju vodi većina u Skupštini. Nema tu ništa sporno, niti može ko da ospori pravo većine da vodi kadrovsku politiku kada je u pitanju pravosuđe i kada je u pitanju kadrovanje u svim drugim oblastima koja su pod ingerencijom DOS-a, odnosno Vlade ili institucije koja ima kontrolu od DOS-a. Ono što je najspornije ovde, to je zašto se vi, gospodo, pravdate i kome se to pravdate da ovi kandidati nemaju veze, kako to neki žele da prezentuju, sa političkim strankama koje čine DOS ili da nemaju ama nikakve veze sa resornim ministarstvom. Čemu to pravdanje? Kakav vam je to argument? Vi imate puno pravo, i kao stranke i kao Vlada da predlažete kandidate. Nesumnjivo je da ovi kandidati ispunjavaju kriterijume, ispunjavaju uslove kada je u pitanju stručnost. Isto tako, ne treba da krijete ako vas neko sa ove govornice pita koje su stranke pojedine kandidate predložile. Zašto to ne reći javno, zašto da mi saznajemo iz sredstava javnog informisanja, iz novina, da, recimo, resorni ministar nije imao nikakvog uticaja, čak da je bio protiv izbora zamenika javnog tužioca ili javnog tužioca ili sudije Vrhovnog suda. Zašto bi on bio protiv? Postoji neka logika. Znači, neke stranke su predložile te ljude koje ste vi trenutno pritvorili i ispitujete ih, a onda se te stranke ograđuju. Tu ima puno prostora da se manipuliše, da izlaze pojedini lideri i da tvrde kako oni nemaju ništa sa tim pojedincima, kako su to neki drugi predložili, vezani za određene funkcije ili za određene stranke, ali to nikog ne interesuje u Srbiji. Nas ovog trenutka interesuje ko stoji iza ovih kandidata. Stoji skupštinska većina. Gospodo, nemojte sutra da se ograđujete. Ako nešto krene nizbrdo, nemojte, nema stvarno smisla. Prethodnog predsednika Vrhovnog suda ste na sva usta, na sva zvona hvalili. Čovek prosto nije mogao da poveruje da postoje takvi ljudi, ali vi ste ih tako predstavili. Onda je taj isti predsednik pod vašim pritiskom podneo ostavku. Nema tuniko nešto da osporava, to vam je pravo. Vreme i događaji koji se odvijaju su pokazali da nije ili jeste sposobna za tu funkciju i birate nove. Ali, nemojte nikoga da ubeđujete da ovi kandidati nemaju veze sa političkim partijama. Imaju, gospodo. Mi srpski radikali ne želimo da raspravljamo, niti komentarišemo o imenima. Za razliku od mnogih od vas, ne želimo ništa unapred da prejudiciramo, ali verujemo da će uskoro biti predlog izmena za članove Vrhovnog suda. Ponovo ćete, mada mi to ne bismo želeli, imenovati nekog da vrši dužnost. Inače, ovo je država koja je u perspektivi država vanrednog ili v.d. stanja, država senki, a vi ste, gospodo, deo tog scenarija.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović. To je poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo poslanici, maločas je govorio ministar pravde Vladan Batić, vređao je poslanike, i za to nije dobio opomenu. To pokazuje odnos i Vlade i onih koji vode ovu Narodnu skupštinu prema narodnim poslanicima i pre svega prema poslanicima opozicije. To za mene nije iznenađenje. Sinoć sam na TV "Politici" gledao jednoga koji je mnogo ličio na Vladana Batića, a ja mislim da to nije bio Vladan Batić, koji je još više vređao i poslanike i sve one ljude koji se bave opozicionim poslom, odnosno kritikuju Vladu i predloge Vlade. U predlogu za sudije Vrhovnog suda Srbije ima i dva advokata. Do juče ste govorili da mnogi iz te advokatske profesije brukaju svoje zanimanje. Neke od njih ste i pohapsili, a ja sam mislio da su advokati podobniji da pišu ustav ili tako nešto, ali vidim da sada nemamo dovoljno sudija, nego zato predlažete i advokate. Ono što je po meni sporno i zbog čega ne verujem Vladi Republike Srbije i ministru pravde kada kaže da nije imao uticaja na izbor i predlaganje sudija okružnog i Vrhovnog suda, jesu i neki slučajevi iz Niša. Ne sporim da je jedna od kandidata, koja je izabrana za nosioca pravosudne funkcije, bila veoma dobar student, da je veoma poštena žena, ali ima jednu manu - izabrana je u trenutku kad je njen otac član Visokog saveta pravosuđa. Ipak je to malo škakljivo. Dalje, za sudiju u Nišu je izabran bivši portparol i funkcioner Demokratske stranke. Toliko o tome kad kažete da nema stranačkog uticaja, da stranke ne utiču na izbor sudija i da se posebno ministar pravde ne meša u to, nego da se čak i protiv njegove volje biraju nosioci pravosudnih funkcija. Na kraju, evo jedne gospođe ili gospođice koja je savetnik u Ministarstvu pravde. Mislim da ministar ne može reći da i to nije njegov predlog ili da on to nije znao. Znate, u ovom treba najmanje da ima stranačkih podela. Ovo će biti sudije koje treba da sude i kada ste vi na vlasti i kada budete u opoziciji, i kada neko drugi bude vršio vlast i kada taj neko drugi ponovo bude opozicija. Neki od kolega iz Demokratske stranke kažu da će oni do tada, kada više ne budu vlast, biti u penziji. Možda, ako se staž u zatvoru računa sa dvostrukim trajanjem.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović. To je poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo, da se nisu promenile plate sudija u Srbiji u ove zadnje dve i po godine, moglo bi se slobodno reći da se ništa nije promenilo u pravosuđu otkako je DOS došao na vlast. DOS, koji je najavljivao kadrovske promene, nove sudije, objektivne, kvalitetne i kvalifikovane, došao je na vlast i bukvalno ništa nije uradio, osim što je preuzeo novije kadrove SPS-a i JUL-a, koji su do tada obavljali te funkcije. Objasniću vam samo jedan primer koji je tako briljantan za shvatanje vašeg odnosa prema pravosuđu. Zamenik okružnog javnog tužioca u Užicu Dušan Đorđević bio je predsednik Izborne komisije za užičku izbornu jedinicu na saveznim izborima 2000. godine. Koliko je dobro radio taj posao i odradio, protiv njega su podnete dve krivične prijave. Jednu sam podneo ja zbog novčanih, finansijskih mahinacija, zbog utaje novca koji je bio namenjen biračkim odborima, a drugu je podneo DOS. Po mojoj prijavi nije urađeno bukvalno ništa, a prijava koju je podneo DOS je obustavljena, odnosno taj postupak je obustavljen iz procesnih razloga. Naime, pred sudom u Valjevu je taj postupak obustavljen, jer, navodno, DOS nije mogao da podnese prijavu bez ovlašćenja nosioca liste Vojislava Koštunice. DOS je podneo prijavu zbog krađe glasova. Taj isti čovek Dušan Đorđević je u februaru ove godine reizabran za zamenika okružnog javnog tužioca u Užicu. Sada je on kadar DOS-a, i dalje obavlja tu funkciju, verovatno na isti način kako je to i ranije radio. Slična je situacija i sa predsednikom Okružnog suda u Užicu. Najpre je kao član i kadar SPS došao od prekršajnog sudije iz Čajetine u Užice za okružnog sudiju, da bi sada bio predsednik Okružnog suda, ali, normalno, više nije član SPS, sada je član DSS ili neke druge stranke koja je član DOS. Situacija je takva u pravosuđu u Užicu i u tom užičkom pravosuđu i te kakvu ulogu ima i predsednik Skupštine i vršilac dužnosti predsednika Srbije Nataša Mićić. Njena uloga je vrlo bitna i značajna u užičkom pravosuđu, ali vreme će pokazati sve to i to će doći jednog dana na dnevni red, pa će se utvrditi ko je i kako radio u pravosuđu Srbije.
Ovim je iscrpena lista govornika. Da li predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pre nego što zaključimo jedinstveni pretres, da li predstavnik predlagača želi reč? (Nije prisutan.) Zaključujem jedinstveni pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, onda ćemo se u zakazanom danu za glasanje izjašnjavati o odluci. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: - PREDLOG LISTE KANDIDATA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE ZA IZBOR JEDNOG ČLANA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE I IZBOR ČLANOVA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE SA LISTA KOJE SU PODNELI OVLAŠĆENI PREDLAGAČI Primili ste Predlog liste kandidata Narodne skupštine Republike Srbije za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije, koji je podneo narodni poslanik Ivan Andrić sa grupom narodnih poslanika, kao i liste kandidata za izbor članova Saveta Republičke radiodifuzne agencije, koje su podneli ovlašćeni predlagači. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika koji žele da učestvuju u raspravi o Predlogu liste kandidata. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstven pretres o Predlogu liste kandidata Narodne skupštine Republike Srbije za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije i listama kandidata za izbor članova Saveta Republičke radiodifuzne agencije koje su podneli ovlašćeni predlagači. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Ivan Andrić, želi reč? (Nije tu.) Da li predsednici, odnosnopredstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Ove odluke spadaju u deo posla koji Narodna skupština Republike Srbije mora da uradi po zakonu koji je usvojen prošle godine. Doduše, ovaj posao radimo sa velikim zakašnjenjem i, rekao bih, pod pritiskom javnosti. Ako se imaju u vidu ovlašćenja ovog saveta, tome doda i ovo stanje, sledi zaključak da podobni kandidati treba da budu izabrani, da se formira savet i da se zavede red, pre svega među nedisciplinovanim medijima. To su oni mediji koji pokažu iole spremnosti da kroz etar prikažu neku sliku koja nije po volji vlasti, nije po volji DOS-u. Naravno, ideja je da to sve bude u skladu sa zakonom, preko Saveta koji će da raspodeli frekvence, prava, razgradi monopole, uspostavi nove monopole. To je svrha ove brzine sa zakašnjenjem, pošto bi tako moglo da se definiše. Kada se pogleda šta je to predloženo i ko bi trebalo da bude član, nepogrešivo može da se utvrdi da ovaj savet čine nevladine organizacije, 70% predloženih kandidata su ili na čelu neke nevladine organizacije ili blizu neke nevladine organizacije koja ima dodirnih tačaka sa slobodnim i nazovinezavisnim medijima, mada ta kategorija ne postoji. Očigledno, sledi raščišćavanje, uskraćivanje dozvola, uspostavljanje novih regionalnih, pokrajinskih, lokalnih, pa i globalnih medija, barem kad se tiče prostora Republike Srbije. Ovi ljudi, u kombinaciji malo struke iz oblasti novinarstva i malo struke iz oblasti tehnike koja je neophodna, treba da zavedu red, da smanje brojelektronskih medija na neku razumnu meru. Naravno, princip tog smanjenja će biti naklonost, podobnost, ko je glavni finansijer kog medija, kako je obezbedio kamere, gde je išao po sredstva za predajnik, ko mu je obezbedio predajnik, ko se reklamirao u kampanji, na kom mediju, koji medij je doslovno primenjivao sve mere iz Naredbe o posebnim merama za vreme vanrednog stanja i posebno mere Biroa za komunikaciju Vlade Republike Srbije. Znači, ono što nije moglo u skladu sa zakonom i propisanim rokom, sada u uslovima vanrednog stanja može da se završi po hitnom postupku. Sada postoji čak i opravdanje ukoliko neki mediji izgube dozvolu, jer ta oblast nije bila regulisana, pa su bile i ružičaste televizije, onakvi mediji, onakve radio stanice, pa su se mešali programi i sve se to izbrkalo, a sada će to ovaj savet da dovede u normalno stanje. Nisam pristalica neke terminologije koja je korišćena za proteklih 10 godina - neće nastupiti medijski mrak, kako je nekada bilo govora iz razloga što Internet čini svoje, iz razloga što je Srbija mala zemlja, iz razloga što sloboda štampe i klasična sloboda ne može nikako da se ugasi, jer se pravo na izdavanje novina i publikacija ostvaruje podnošenjem obične prijave da se to registruje, tako da postoji mogućnost da se čuje i ona druga strana. Ono što zabrinjava, to je da zahtev za medijskom dominacijom, zahtev za obezbeđenje medija kao sredstva za mentalnu manipulaciju, sada dobija svoje posebno opravdanje, a objektivnost i zakonitost rada budućeg saveta se opravdava sastavom, a tu su predstavnici nevladinih organizacija. Neću da upotrebim jednu reč, koju je upotrebio gospodin Mićunović, a ona je vrlo slikovita, nije uvredljiva, ali da ne bih rizikovao opomenu, neću je upotrebiti. Predstavnici, najviđeniji članovi nevladinih organizacija su upravo ljudi koji pokazuju natprosečnu upornost u zaštiti pojedinog prava ili jedne slobode. To je po nekoj definiciji. Doduše, kod nas je status nevladinih organizacija vrlo problematičan, obzirom da se one finansiraju preko budžeta; pa, jednostavno, babe i žabe ne idu zajedno i verovatno 60% tih nevladinih organizacija ne bi mogle da imaju taj status, ali mi ih tretiramo kao udruženja građana, nešto što svako ima pravo da osnuje u skladu sa Ustavom, da prijavi i da otpočne da radi. Ovde su predstavnici onih nevladinih organizacija koje su podržavane iz inostranstva, ali ne zbog one upornosti u zaštiti nekog prava, nego zbog potrebe, u jednom periodu, da se stvori medijska atmosfera i raspoloženje u javnom mnjenju da su svi protiv nečeg, i kada to protiv dolazi sa više strana, onda se stvara utisak da su svi protiv nečega. Tu upornost nevladine organizacije, a pre svega mislim na članove tih nevladinih organizacija koji su predloženi ovde, naravno, nisu mogli da sakriju. Oni su za proteklih nekoliko godina pokazali političku opredeljenost, da ne mogu da budu objektivni, dokazali da su opredeljeni, na kojoj se strani nalaze, kako shvataju demokratiju i šta misle o ljudskim pravima. Predstavnici medija, prestavnici nevladinih organizacija koji su tako imenovani ovde da predstavljaju te asocijacije su u stvari ljudi koji su obezbedili sredstva iz inostranstva za jednu logistiku koja je bila neophodna pre nekoliko godina ovde; prikazivali su nam ljudska prava i demokratiju u jednom svetlu, a kada su njihovi simpatizeri došli na vlast više ništa što su ranije pričali nije važilo, jer sada važe neki drugi propisi, neka druga načela rada. Nema više opšteg bunta, nema više onog patološkog zahteva da se zaštiti ljudsko pravo, već se kaže da je situacija teška, treba imati razumevanja za novonastalu situaciju, raščišćava se nešto od pre Tita i potrebno je vreme, nalazimo se u tranziciji, i još puno insinuacija koje mogu da posluže ili da prevare nekoga da se radi o nečemu što je ozbiljno. E, ta grupa se skupila sada na jednom mestu i ona treba da zavede red u medijima, a taj red će biti podobnost samo DOS-u; ti mogu da rade, drugi će biti zatvoreni ili utišani ili će im biti smanjena vidljivost; i, naravno sa drugim odredbama na kojima će oni da insistiraju iz onog osnovnog zakona, biće zatvoreno za drugačije mišljenje i građani Srbije će biti, moram da kažem, u tom mraku koji ste prizivali.
Za reč se javio predstavnik predlagača Ivan Andrić, pa narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, samo nekoliko uvodnih reči da bismo pojasnili šta je zadatak koji se nalazi pred nama i cilj koji želimo da ostvarimo. U julu prošle godine Narodna skupština Republike Srbije donela je Zakon o radiodifuziji; to je prvi zakon koji se ticao oblasti medija i jedna od najradikalnijih promena koju smo mi uneli u naše društvo. Ovaj zakon podrazumeva nezavisnost tela, radiodifuzne agencije koja će voditi, nadam se, nakon ove sednice, računa o tome da li se ovaj zakon sprovodi; imenovaće upravni odbor Radio-televizije Srbije, doneti strategiju razvoja radiodifuzije u Srbiji i na kraju, možda i najvažnije, raspisati javne konkurse za raspodelu dozvola za korišćenja frekvencija, odnosno dozvola za emitovanje televizijskog programa. Po tada usvojenom zakonu, određeni su i ovlašćeni predlagači. Ovlašćeni predlagači su Skupština AP Vojvodine, Vlada Republike Srbije, Izvršno veće AP Vojvodine, rektori univerziteta, udruženja radiodifuznih i javnih glasila, domaće nevladine organizacije, udruženja građana i crkve i verske zajednice. Procedura je, dakle, sledeća: kada mi imenujemo ovih osam članova Saveta oni će se sastati na prvoj sednici i predložiće Narodnoj skupštini devetog člana, koji pored svih ostalih uslova definisanih zakonom mora da ispunjava uslov da živi i radi na teritoriji Kosova i Metohije. Svi predlagači su podneli predloge; ukoliko je to dozvoljeno, ja ću te predloge pročitati. Skupština AP Vojvodina predložila je gospodina Dimitrija Boarova i gospodina doktora Vladimira Marka; Vlada Republike Srbije predložila je Nenada Cekića i Janka Baljka, Izvršno veće AP Vojvodine Draganu Rogavac i Nataliju Šašvari; rektori univerziteta u Republici Srbiji profesora doktora Aleksandra Todorovića i profesora doktora Miroljuba Radojkovića; udruženja novinara, profesionalna udruženja filmskih i dramskih umetnika i profesionalna udruženja kompozitora u Republici Srbiji predložili su Snježanu Milivojević i Nina Brajevića; domaće nevladine organizacije i udruženja građana, koja se bave prevashodno zaštitom slobode govora, zaštitom prava nacionalnih i etničkih manjina i zaštitom prava dece, predložili su profesora doktora Vladimira Vodinelića i gospodina Miljenka Deretu, i verske zajednice su preložile Njegovo Preosveštenstvo vladiku jegarskog Porfirija i gospođu Aleksandru Sajkov. Mi smo, kao nadležni odbor, odnosno kao članovi tog odbora, sve biografije umnožili i podelili narodnim poslanicima, tako da ja ne bih govorio više o ovome, a naročito imajući u vidu to da se ovde radi o ovlašćenim predlagačima i da mi kao parlament možemo da prihvatimo ili odbijemo ponuđene predloge. Na tome se i zasniva nezavisnost ove agencije. Ono o čemu bih ja govorio, to su predstavnici Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, zakonom je predviđeno da Narodna skupština Republike Srbije takođe imenuje svog kandidata za člana radiodifuznog saveta. Na Odboru smo jednoglasno doneli odluku da prepustimo poslaničkim grupama, odnosno strankama u Skupštini da svoje kandidate i predlože. Većina stranaka je svoje kandidate predložila; manjina, u pravu ste, četiri, odnosno pet stranaka, ja se izvinjavam, predložilo je svoje kandidate. Birajući način na koji ćemo doći do glasanja u Skupštini, a imajući na umu da Odbor nije nadležan da odluči koji od kandidata će se naći na glasanju, Odbor je jednoglasno doneo odluku da će se dva kandidata čiji predlagači prikupe najveći broj potpisa narodnih poslanika koji podržavaju njihovu kandidaturu naći na sednici, na glasanju. Ti kandidati koji su prikupili najveći broj potpisa su gospođa Ljiljana Smajlović, čiji je predlagač poslanička grupa DSS-a i profesor doktor Vladimir Cvetković, čiji je predlagač poslanička grupa DOS. Njihove biografije su vam takođe podeljene; svako može odlučiti da li će ili neće dati svoj glas bilo kome od kandidata, međutim, neophodno je da se savet radiodifuzne agencije imenuje u što je moguće kraćem roku. Moram da podsetim da su rokovi predviđeni ovim zakonom, koji takođe nisu prekluzivni, dakle ne podrazumevaju nikakve sankcije, nas obavezivali da poslednji dan za imenovanje kandidata saveta za radiodifuziju bude u oktobru prošle godine. Taj rok je odavno za nama, političke i društvene okolnosti nisu dozvolile da se mi ranije o tim kandidatima izjasnimo, a ja vas molim da to učinimo danas i da omogućimo članovima Saveta radiodifuzne agencije da urade u sledeća tri do četiri meseca sledeće stvari. Pre svega, da imenuju svog devetog člana, zatim da donesu strategiju razvoja radiodifuzije u Srbiji, da po toj strategiji raspišu javne konkurse za dodelu frekvencija i omoguće radio-televizijskim stanicama da dobiju svoje frekvencije i konačno počnu da rade u skladu sa zakonom i, kao paralelnu stvar, omoguće formiranje upravnog odbora radiodifuzne ustanoveSrbije, transformisanog RTS-a i time omoguće njegovo potpuno, konačno i formalno odvajanje od države. Nadam se da ćete imati u vidu sve ove zahteve i da ćete omogućiti da danas izaberemo članove saveta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, pa narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslanička grupa DSS.
Poštovane koleginice i kolege, neću ja oduzeti mnogo vremena, želim da upozorim samo na nekoliko činjenica koje su bitne za donošenje ove današnje odluke. Ne sporim potrebu izbora saveta. Kao član Odbora za kulturu glasao sam da se ova tačka stavi na dnevni red. Predsednik je rekao da je to bilo jednoglasno, što je sasvim u redu i korektno. Mi smo iznosili svoje primedbe da taj savet nije formiran u okviru rasprave o pojedinim tačkama koje su bile na dnevnom redu ove skupštine, upravo sa aspekta ovog vrlo značajnog organa, odnosno saveta radiodifuzne agencije. Predsednik je rekao šta je sve u sastavu ovog saveta, to nije sporno. Mi ovde imamo jedan problem o kome sam govorio danas i na Odboru i na koji želim da upozorim Skupštinu. Problem je u sledećem. Zakon je predvideo tačno ovu proceduru, da ovih sedam subjekata predlažu po dva kandidata. Skupština je vlasna da predloži takođe dva kandidata, na način predviđen zakonom. Znači, 126 poslanika od ova dva kandidata mora da izabere jednog na separatnoj listi pojedinačno, kod svakog predlagača. Znači, njih osam biraju ovog devetog. Mi danas imamo dupli posao. Prvo da utvrdimo dva kandidata koja su danas predložena, a, kako je rečeno, četiri ili pet kandidata su bili u igri. Mi smo imali predlog koji je juče povučen. Danas je utvrđen novi predlog za novog kandidata ove skupštine za ovaj savet. Prema tome, nama predstoji ovde da utvrdimo ta dva kandidata. Na koji način ćemo utvrditi, zakon nije precizan. Ima nešto što posle člana o kome je govorio predsednik Odbora Andrić, uvaženi kolega, dolazi član 24. koji konstituiše novu obavezu, da lista koja je utvrđena članom 24, ne znam koji stav, nije ni važno, treći odozdo. Skupština će najmanje 30 dana pre odlučivanja o izboru članova saveta na pogodan način javno objaviti sve važeće liste kandidata koje su ovlašćeni predlagači podneli sa osnovnim biografskim podacima predloženih kandidata. Znači, danas kada utvrdimo ova dva, i ovi su već utvrđeni, trebalo bi tu listu da objavimo, obnarodujemo i da ona bude 30 dana obnarodovana, pa da onda pristupimo glasanju. Moje zalaganje na odboru je danas bilo da mi utvrdimo odmah kandidate, da listu obnarodujemo, da postupimo po zakonu, ako ne želimo da dovedemo u pitanje ove ljude za koje kažemo da su po zakonu i po pravilima igre oko njihovog izbora to najuticajniji, ugledni ljudi iz profesije. Akoih biramo na jedan način koji nije do kraja zakonit, mislim da samim tim dovodimo njihov integritet u pitanje. Stoga molim da ova skupština se odredi oko ove stvari, da prvo utvrdimo ova dva, da damo oglas, znači, da na prigodan način obnarodujemo ovu listu, a da u primernom roku, odnosno po zakonu ne kraćem od 30 dana, izvršimo izbor, a ne imenovanje. Ovde se često govori o imenovanju. Imenovanje nije definisano ovim zakonom, već izbor. Moramo da biramo između dva kandidata jednog kandidata i to vrlo strogim kriterijumom, kriterijumom po kom se bira Vlada, znači 126 glasova za, odnosno više od polovine od ukupnog broja poslanika, koliko broji ova skupština. Prema tome, molim da se ovo uzme u obzir prilikom odlučivanja. Molim skupštinsku većinu koja je vlasna da predlaže (i kao što smo videli, dala je predlog), ako želi da se oko ovog postigne konsenzus i izaberu pravi kandidati, da se upravo ispoštuje i sve ovo što je zakonom predviđeno oko izbora saveta. Neću da iznosim razloge zbog čega se to do sada nije uradilo. Oni su već rečeni, nema potrebe da se ponavljamo. Nestrpljenje je poprilično, jer dosta dugo radimo. Ne želim da se učini kao da na ovakav način želimo da opstruiramo, već želim da upozorim na ovo što je vrlo važno kod današnjeg donošenja odluke. Želeo bih da ukažem na još jednu stvar. Moramo da vodimo računa na koji ćemo način izvršiti izbor ovih ljudi. Poslovnik je jasan i definisan, a nismo čuli na koji ćemo način izvršiti izbor. Mislim da je vrlo važno da znamo da li je to tajnim glasanjem elektronskim sistemom, za koji lično smatram da nije dobar, pošto može da favorizuje prvog za koga se glasa. Već da se, shodno Poslovniku, bira tajnim glasanjem, znači sa separatne liste od dva kandidata, uz komisiju i glasanje, da mi izvršimo izbor ovih kandidata. Mislim da je najkorektnije, najpoštenije i najdemokratskije na takav način izabrati ove ljude, koji će od sutra imati glavnu reč i voditi osnovnu politiku u ovoj zemlji što se tiče radiodifuznih organizacija, odnosno najznačajnijeg segmenta informisanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS.
Dugo se čekalo na ovaj zakon i da dođemo u poziciju da krenemo sa uređivanjem medijskog prostora u našoj državi. S obzirom da smo država koja ima jako puno TV i radio-stanica i da veći deo njih radi bez ikakve dozvole i bez ikakve kontrole jačine predajnika i uopšte finansijske kontrole, svakako da je ovo jako važno; potreba za konstituisanjem saveta se pokazala ne sada, nego i mnogo ranije, od samog preuzimanja vlasti, trebalo je što pre ovo uraditi. One koji su svakako imali nelegalne zgrade, poput Televizije "Pink", i frekvencije i sve ostalo, trebalo je adekvatno sankcionisati za sve ono što su nam činili i u čijoj su funkciji bili, a protiv čega smo svi mi bili do 5. oktobra. Nakon toga, očigledno da ima i onih koji nisu više tako protiv toga. Naprotiv, za to su. Uživaću i čekaću odluku saveta za radiodifuziju kome će dodeliti frekvenciju. Živo me zanima kako će biti podeljene te četiri nacionalne frekvencije o kojima se priča, s obzirom da su dve namenjene RTS-u, odnosno nasledniku RTS-a. To će za mene biti prilično interesantno, ko je, kako i šta uradio i da li će svi oni koji su predlagali lustraciju insistirati da se lustracija izvrši i na prostoru medija i da svi oni koji su radili to što su radili i bili u funkciji jedne političke opcije to i urade. Znači, ovaj savetje svakako važan. Jednako je važan i sam sastav, da u taj savet pre svega uđu ljudi od profesionalnog, ličnog i moralnog integriteta, sposobni i kadri da se odupru političkim uticajima. To je jako važno, ne zbog nas, nego zbog države i izgradnje jednog zdravog medijskog prostora i uvođenja reda na ovaj medijski prostor. Takođe je važno da se napomene da odredbe ovog zakona pri predlaganju poslednja dva kandidata za jedno mesto koje bira Skupština Srbije nisu ispoštovane. Lista kandidata mora da bude objavljena, obnarodovana 30 dana pre nego što se o toj listi kandidata odlučuje. To je imperativna odredba iz ovog zakona. Znači, mi danas ne možemo da odlučujemo o listi kandidata koju predlaže Skupština Srbije, zato što smo predlog za kandidata u savet za radiodifuziju, gospodina Cvetkovića, dobili danas. To je nešto što, ukoliko hoćemo da poštujemo zakon koji smo sami doneli, moramo da uradimo, odnosno da se ispoštuje odredba od 30 dana. Naravno da će to, neki će reći, onemogućiti konstituisanje saveta za radiodifuziju i da će to još mesec dana odložiti rešavanje ovog procesa. O tome je trebalo voditi računa kada su se predlagali kandidati. Smatram da ne treba mediji da snose odgovornost za nesmotrenost pri predlaganju kandidata, kada se nije vodilo računa o tome ko se predlaže. Možda se sudilo na osnovu njegovih stručnih kvaliteta, koji su, iz biografije Zorana Petrovića, ukoliko je ona takva kako se navodi, definitivno nesporni, ali ona druga strana koja je potrebnaza članstvo u savetu za radiodifuziju, a to je nesporan moralni kvalitet koji treba da omogući da taj čovek bude otporan na pritiske kojih će sigurno bitiza dve preostale frekvencije, a nišane ih četiri - pet televizija, ostaje da se vidi. Zato mi ne možemo danas, ako ćemo poštovati zakon u prvom koraku koji moramo da napravimo, da odlučujemo o kandidatu Skupštine Srbije za to mesto, jer nije prošlo 30 dana svojevrsnog vida javne rasprave o predloženim kandidatima. Ta javna rasprava doprinela je i tome da Zoran Petrović povuče svoju kandidaturu, upravo zato što je imao u prošlosti odgovornost za primenu nekih zakona, koje smo mi okarakterisali kao nedemokratske i anticivilizacijske, o otpuštanju profesora u vreme jednog nedemokratskog režima koji je iza nas. Ta javna rasprava, ne sudim o kvalitetu gospodina Cvetkovića, koji je nesumnjiv s obzirom na njegov renome, ali jednostavno tih 30 dana mora da se poštuje kao odredba ovog zakona. Jer, u zakonu stoji da mora da prođe 30 dana, i upravo ovaj zakon precizno i detaljno definiše postupak izbora članova radiodifuznog saveta, baš zato što je potrebna velika pažnja i velika obazrivost, velika odgovornost u postupku izbora članova. Ovo je jako osetljiva oblast i zato što imamo puno televizija koje će sigurno lobirati i činiti sve da baš oni budu ti koji će dobiti frekvenciju i važno je da prođe tih 30 dana. Ovo jeste objektivna prepreka za izbor jednog člana saveta. Mi kao Demokratska stranka Srbije ne sporimo potrebu da danas izaberemo ostalih sedam članova saveta, ali s ozbirom na zakonsku odredbu svakakone može biti danas izabran, jer je prošlo tek par sati otkako smo dobili njegovu kandidaturu, a kamoli 30 dana.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na raspravu po prijavama za reč narodnih poslanika. Prvi prijavljeni narodni poslanik je narodni poslanik Milorad Mirčić, posle njega narodni poslanik Stevan Kesejić, a zatim narodni poslanik Veroljub Arsić, i to je lista prijavljenih govornika po ovoj tački dnevnog reda.
Zakon kaže da savet agencije ima devet članova koji se biraju iz reda uglednih stručnjaka iz oblasti koje su od značaja za obavljanje poslova iz nadležnosti agencije. Kaže - medijski stručnjaci, stručnjaci za oglašavanje, pravnici, ekonomisti, telekomunikacioni inženjeri i drugi. To je zakon koji je izglasala ova skupština, a predlog o tome ko bi trebalo da bude član saveta, koji smo dobili od odbora ili od ovlašćenih predlagača, najviše obuhvata poslednju stavku, a to je ovo - i drugi. Gospodo, savet agencije odlučuje o mnogo važnim stvarima, o ključnim stvarima. Odlučuje prvenstveno o prirodnom bogatstvu ove države koje se zove frekvencija. Odlučuje o sudbini medija, odlučuje na neki način o sudbini ove države, a znamo koliko su moćni mediji. Šta mi radimo ovde? Ovde smo dobili predloge koji su na prvi pogled jasno proistekli iz trgovine unutar političkih partija. Neke od ovih predloženih kandidata, koje ste ovde u biografiji naveli kao stručnjake, konkretno za marketing, koji rade u nekim trgovačkim organizacijama, lično sam kao opozicioni poslanik osetio na svojoj koži kakvi su bili kao novinari, kakvi su bili dok su bili zaposleni u medijima, šta su sve radili i kakva su moćna i udarna pesnica bili, kako vi kažete onog bivšeg Miloševićevog režima. Sada ih vi, gospodo, promovišete u eksperte, u stručnjake, u demokrate, u ljude koji će moći da doprinesu svojim znanjem, prethodno stečenim iskustvom, razvoju agencije, odnosno razvoju demokratije ili medija. Gospodo, grdno se varate. Ima dosta nas ovde u Skupštini koji smo dugo godina ovde. Neke od ovih kandidata, za koje obrazlažete u biografiji da su vrsni novinari, isto tako lično poznajem i osetio sam na sudbini opozicionog poslanika koliko su oni bili protivnici i koliko su bili uporni za borbu za demokratiju. Bili su do poslednjeg dinara odani i verni svakom režimu. Kada je nestalo para kod prethodnog režima, brzo su pretrčali kod vas. Mnogi su se već 6. oktobra 2000. godine našli u vašim redovima. Naravno, nisu mogli u ovu veću partiju ili u ove veće partije, i onda su se sklonili u manje partije. Sklonili su se u manje informativne kuće, a onda kada je prošlo dovoljno vremena predstavili su se ili ste ih vi svesno predložili da ponovo odlučuju o medijskoj sudbini ove države. Gospodo, morate da shvatite da je ovo i te kako značajna odluka. Nije bilo razloga da se ovako naprečac donosi. Kako je profesor Petrović podneo ostaku ili povukao svoju kandidaturu, bilo bi dobro da porazgovarate ponovo sa ovim kandidatima. Možda će neki da odluče konačno, pošto evo i ja otkrivam njihovu karijeru, njihovu prošlost, da se povuku. Bolje da povuku kandidaturu nego da se ponovo brukaju. Vi, gospodo, želite po svaku cenu to da uradite i koliko je sada iskrena želja vodeće partije u koaliciji DOS-a, o tome neću da raspravljam. Čisto sumnjam da je to njihovo insistiranje, ali iz nekih pouzdanih izvora saznajem da je to na insistiranje malih, minornih partija, koje su već odavno istorijska prošlost. Hoće sada da vas ucene sa pet - šest svojih glasova da bi svoje kandidate, svoje članove stavili na ovako odgovorne funkcije, kako bi sebi napravili preduslov u predizbornoj kampanji kada vas napuste. Gospodo iz Demokratske stranke, vama govorim, oni će vas napustiti, a onda će imati ulaznicu na svim medijima, moći će da se predstavljaju. Nemojte to dozvoliti. Bolje je ipak sačekati, bez obzira kolika je važnost. Ništa se neće izgubiti do sledeće Skupštine, da malo unutar DOS-a, a i na odboru, pa i poslanici malo da prikupe podatke, pogotovo za novopredložene kandidate, pa na bazi toga da donesemo jednu odluku, odluku koja nije nimalo bezazlena. A vi, gospodo, i pored dobrih saveta koje mi srpski radikali dajemo, očito imate zadatak, imate instrukcije. Evo vam najprostiji primer, baš primer iz ovih vaših predloga - Izvršno veće i Autonomna Pokrajina Vojvodina; pa nemojte meni da objašnjavate da to nije politička trgovina. Pa, jednog kandidata je predložilo Izvršno veće, a drugog je predložila Autonomna pokrajina. I drugo, ovo je nepotpuni predlog, gospodo. Svaki predlagač ima memorandum, a ovde se predlagač potpisao - predsednik Skupštine AP Vojvodine, Nenad Čanak (u zaglavlju nema u ime koga je potpisao, ko je to predlagao). Ne, to je trgovina, to se odavno zna, nema šta da krijemo. Nenad Čanak je odavno ucenio Demokratsku stranku, DOS, sa svojih šest glasova, ucenio je kada je bio izbor Vlade, sada vas ponovo ucenjuje. Nažalost, imate puno takvih Čanaka unutar DOS-a. Sada je prilika da presečete, da im kažete da ne mogu da vas ucenjuju. Ovo nije nešto što je neodložno, ova odluka može da se donese i na prvoj narednoj skupštini, a vama od volje.
Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Gospodo narodni poslanici, imao sam nameru i želju da vam plastično prikažem kako nemam poverenja u predlagače, koji su potpisnici u ime Narodne skupštine Republike Srbije. No, jedan od potpisnika, koji je u medijima, pobegao je kad je čuo da ću ja da izađem i zato neću ni spominjati ime toga predlagača. Bilo bi vam mnogo jasnije zašto je ovde samo šest potpisa, a ima 11 članova Odbora za kulturu i informisanje. To je jako interesantno. Dakle, i ovde se kroz iglene uši provlači jedan predlog, koji treba da se donese po hitnom postupku, iako je još u julu mesecu 2002. godine donesen Zakon o informisanju. Shodno tom zakonu, naravno da je predlagač dužan da donese odluku, odnosno da izabere članove Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Iako smo mi srpski radikali protiv agencija u principu, posebno ove agencije koja bi vodila kontrolu i cenzuru nad medijima u Srbiji, nad medijskim nebom u Srbiji, smatramo da bi to bilo daleko celishodnije, objektivnije informisanje i medijska dodela frekvencija, da to radi Narodna skupština Republike Srbije. Naravno, ukoliko nije moguće da ovoliko veliko telo to čini, onda bismo mogli da napravimo određeni savet u okviru Odbora za kulturu i informisanje, koji bi radio ovo što radimo. Međutim, ovo će se raditi sve "ispod tepiha". Naime, ovde se radi, kako reče moj prethodnik, gospodin Milorad Mirčić, o političkoj trgovini, jer, očigledno, Zakon propisuje izbor devet članova Saveta - ovde najmanje ima onih koje taj zakon propisuje, a ima ih najviše iz ovih nevladinih organizacija. Ja bih se posebno zadržao na ovoj nevladinoj organizaciji koja se prevashodno bavi zaštitom slobode govora, zaštitom prava nacionalnih i etničkih manjina i zaštitom prava dece. Pa, gde je ta nevladina organizacija do sada bila, zar ona ne vidi šta se ove dve i po godine dešava u medijima u Srbiji, da li je ikada učinila bilo šta da se monopol nasleđen od pređašnje vlasti usredsredi i usmeri prema građanima Srbije da budu objektivno informisani, da budu svi ravnomerno i ravnopravno zastupljeni u sredstvima informisanja itd. Medijske kuće koje će konkurisati za frekvencije neće biti u ravnopravnom položaju, i to je očigledno na osnovu predloženih kandidata, za koje ćete vi ovde bez procedure danas doneti odluku. Jer, procedura oko izbora Saveta jasno kaže da mora da se izbor članova Saveta Republičke radiodifuzne agencije objavi, a zatim se vrše izbori. Mi smo danas dobili novog kandidata za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije, i naravno da i po toj osnovi nije moguće danas vršiti izbor, jer nismo bili ni u mogućnosti da se upoznamo sa svim potrebnim kvalifikacijama koje taj kandidat ima. Ali, postavljamo pitanje - gde vam se izgubi ovaj kandidat, ovaj kandidat koga ste "mrežom hvatali", gde vam se izgubi čovek za koga ste smatrali u Vladi, još 26. septembra 2002. godine, kada je Vlada donela odluku o predlogu za člana Saveta, pa je sada preinačena ta odluka i predloženi neki novi kandidati. Gde vam se izgubiše za šest meseci ti vaši kandidati, za koje ste pre šest meseci doneli odluku na Vladi? Iz toga se može zaključiti da postoji neozbiljnost predlagača i neozbiljnost Vlade. Jedino što ovim predlogom vi želite da učinite to je da stavite pod strogu cenzuru sve one neposlušne medije, da poslušnima date frekvencije i da na taj način jednostavno stvorite jednoumlje u Srbiji, i da se ništa u ovoj državi ne sme reći i da sloboda govora u potpunosti ostane van javnih glasila. Zbog toga poslanička grupa SRS ne može ovakve paušalne predloge prihvatiti, jer ova strategija razvoja, kako ovde reče predstavnik predlagača, u stvari je ogledalo vaše vladavine uopšte: sve je smušeno, nedorečeno, na brzinu doneseno, i na jedan veoma neukusan i nedemokratski način. To zaista liči na vas i smatramo da ovde postoji još mogućnosti da se u ovaj savet kandiduju i građani, udruženja građana "potrošačke korpe", koji bi sigurno bili daleko objektivniji kod određivanja frekvencija, jer bi na taj način svoju volju, svoje stomake mogli da prezentuju putem medija, koje vi želite da ugasite.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. To je, prema redosledu prijavljenih poslanika, poslednji prijavljeni za reč po ovoj tački dnevnog reda.
Dame i gospodo poslanici, moram da kažem da me iskreno čudi ovolika brzina obrazovanja Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Prvo ste, kada smo utvrđivali ovaj dnevni red, odbili da se raspravlja na ovoj sednici čak i set poreskih zakona, ali ste insistirali da se ova procedura, kad je u pitanju Savet Republičke radiodifuzne agencije, završi što pre. Sada ste, pred sam početak rasprave o ovoj tački dnevnog reda, obavestili Odbor za kulturu i informisanje Narodne skupštine da jedan od predloženih kandidata povlači svoju kandidaturu. Neću da ulazim u to da li je kandidatura povučena dobrovoljno, pod prisilom ili je samo povlačenje opravdanje za vašu promenu odluke. Vaša odluka je promenjena, najverovatnije, zbog pisma koje su neke od poslaničkih grupa u ovoj skupštini dobile. U tom pismu se kaže da postoji niz indikacija da je bio duboko umešan u nezakonita izdavanja dozvola za frekvencije i tome slično. Nije u tome problem, već je problem u tome što je gospodin Petrović takav kakav je, vama i treba takav. Sada se samo postavlja pitanje koliko se takvih Petrovića još nalazi u ovom savetu Republičke radiodifuzne agencije. Da stavimo malo po strani sam Savet, ali mislim da su frekvencije koje dobijaju korisnici izvori prihoda pravog bogatstva za one koji te frekvencije izdaju, a bogami i za one koji te frekvencije koriste. Tu mogu da uzmem kao primer jednu televiziju sa ovih prostora, Televiziju "Pink", koja je baš zbog nezakonitog i povlašćenog statusa prilikom dobijanja frekvencija stvorila jednu imperiju, a njen vlasnik, koji je bio najobičniji bas gitarista, postao je multimilioner. Da stvar bude još gora, ta televizija, kakva - takva, u svom programu je prepuna kiča, pa tako upropašćuje i osećaj za kulturu srpskoga naroda. Vidim da sad ovde nema predsednika Odbora za kulturu i informisanje. Da bude stvar još drastičnija, to je televizija koja svoj program koristi u odbranu ovog sadašnjeg režima, više nego što i sam režim koristi svoju državnu televiziju, odnosno RTS. Sam problem zakona jeste što u ovom zakonu postoji jedna pomalo licemerna odredba, da članove Saveta Radiodifuzne agencije mogu da imenuju i predstavnici domaćih nevladinih organizacija i udruženja građana koja se prevashodno bave zaštitom slobode govora. Kažem licemerna, jer nijedna od tih nevladinih organizacija za ovih mesec dana se ni jedan jedini put nije pobunila protiv besomučne hajke koju članovi Vlade Republike Srbije vode protiv SRS i tvrde da je SRS umešana u organizovani kriminal. Nemam ništa protiv, gospodo, da vi nas optužujete čak i lažno, ali imam protiv toga što nam dajete samo 10% prostora, koliko vi uzimate za to klevetanje, da vam rasturimo i te vaše laži i tu vašu politiku. U tome najviše prednjači gospodin Nebojša Čović, potpredsednik Vlade Republike Srbije, i tvrdi da je SRS umešana u organizovani kriminal ... (Predsednik: Upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) Ovo jeste dnevni red. (Predsednik: Nije, dnevni red je izbor članova radiodifuznog saveta.) Profesor doktor Vojislav Šešelj je čak i napisao knjigu pod nazivom "Nebojša Čović - pudlica srpske mafije".
Narodni poslaniče, na osnovu člana 101. Poslovnika Narodne skupštine, izričem vam prvu opomenu. Da li se još neko od šefova, odnosno predstavnika poslaničkih grupa prijavljuje za reč? (Ne.) Predstavnik predlagača ne želi da da završnu reč. Pošto smo završili jedinstveni pretres o Predlogu liste kandidata Narodne skupštine Republike Srbije, zaključujem jedinstveni pretres. Određujem pauzu od 30 minuta, kada ćemo pristupiti glasanju. Molim vas da u 18,30 časova budete ovde, da glasamo. [[Posle pauze - 18,50.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice, da bismo mogli da pristupimo odlučivanju. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da pređemo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O NAČINU I POSTUPKU PROMENE USTAVA REPUBLIKE SRBIJE (glasanje) Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona o načinu i postupku promene Ustava Republike Srbije, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o načinu i postupku promene Ustava Republike Srbije u načelu. Za 130, protiv 40, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 171 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o načinu i postupku promene Ustava Republike Srbije, u celini. Za 129, protiv 39, uzdržanih nema, nije glasao jedan, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ORGANIZACIJI I NADLEŽNOSTI DRŽAVNIH ORGANA U SUZBIJANjU ORGANIZOVANOG KRIMINALA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, u načelu. Za 126, protiv 40, uzdržanih nema, nisu glasala dva, od 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman Odbora za pravosuđe i upravu kojim je predloženo dodavanje novog člana 4a. Takođe vas podsećam da su narodni poslanici Ljubiša Kesić i drugi pisanim putem povukli amandman koji su zajedno podneli na član 3, kao i da predmet rasprave nisu bili amandmani na članove 2. i 3, koje je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula, a koje je Zakonodavni odbor odbacio. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Za 40, protiv 108, uzdržanih pet, nije glasalo 15, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Ljubiša Maravić. Za 31, protiv 117, uzdržanih pet, nije glasalo 13, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 1. podneli narodni poslanik Ljubiša Kesić i drugi. Za četiri, protiv 139, uzdržan jedan, nije glasalo 24, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Za 20, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2, koji su podneli narodni poslanici Ljubiša Kesić, Sima Radulović i Miloš Lučić. Odbor za pravosuđe i upravu je prihvatio ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom, sa kojom su se saglasili podnosici amandmana, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Za 45, protiv 85, uzdržanih četiri, nije glasalo 34, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podneo narodni poslanik Milan Janković. Za 13, protiv 135, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podnela narodna poslanica Vjerica Radeta. Za niko, protiv 140, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. u istovetnom tekstu podnele narodni poslanici Živodarka Dacin i Gordana Pop-Lazić. Za 38, protiv 118, uzdržana tri, nije glasalo 9, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 3. podneli narodni poslanik Đorđe Mamula i drugi. Za 30, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Za 29, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 22, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za 26, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 20, od ukupno 168 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 5. podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Za 36, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 13, od ukupno 167 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, u celini. Za 122, protiv 42, uzdržanih nema, nije glasalo 5, od ukupno 169 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O ORUŽJU I MUNICIJI (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji u načelu. Za 154, protiv 6, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 170 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u načelu. Potrebno je da se izjasnimo o jednom amandmanu koji je podnet na ovaj predlog zakona. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Joca Arsić. Za 30, protiv 122, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od ukupno 170 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji, u celini. Za 145, protiv 18, uzdržanih nema, nije glasalo 8, od ukupno 171 narodnog poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o oružju i municiji u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VISOKOM SAVETU PRAVOSUĐA (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa, u načelu. Za 124, protiv 38, uzdržana dva, nije glasalo šest, od ukupno 170 narodnih poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Zakon u načelu. Pristupamo glasanju o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Za 41, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo osam, od ukupno 170 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Slobodan Tomović. Za 32, protiv 116, uzdržana dva, nije glasalo 19, od ukupno 169 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 4. podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Joca Arsić. Za 33, protiv 119, uzdržana četiri, nije glasalo 13, od ukupno 169 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 5. podneli narodni poslanici Miomir Ilić i Joca Arsić. Za 39, protiv 121, uzdržanih nema, nije glasalo devet, od ukupno 169 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Golub Rajić. Za 34, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od ukupno 169 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Za 34, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od ukupno 168 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pristupamo odlučivanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Visokom savetu pravosuđa u celini. Za 121, protiv 41, uzdržana tri, nije glasalo dva, od ukupno 167 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu u načelu. Za 121, protiv 41, uzdržan jedan, nije glasalo četiri, od ukupno 167 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona u načelu. Pristupamo odlučivanju u pojedinostima. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Za 16, protiv 120, uzdržanih 23, nije glasalo sedam, od ukupno 166 poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Za 29, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 18, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno na član 2. podneli narodni poslanici Petar Petrović i Miloš Lukić. Za 38, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Dušan Cvetković. Za 33, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Za 34, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Za 24, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Golub Rajić. Za 31, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 16, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 5. podneo narodni poslanik Sreten Mitrović. Za 32, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od ukupno 165 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Golub Rajić. Za 34, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 13, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 8. podneo narodni poslanik Bora Stanimirović. Za 33, protiv 120, uzdržana dva, nije glasalo 10, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 8. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Za 18, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno na član 8. podneli narodni poslanici Petar Petrović i Miloš Lukić. Za 38, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Za 31, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Za 22, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno na član 9. podneli narodni poslanici Petar Petrović i Miloš Lukić. Za 34, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 10. koji su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanik Joca Arsić i zajedno narodni poslanici Petar Petrović i Miloš Lukić. Za 35, protiv 118, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 13, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 11. podneo narodni poslanik Branko Ružić. Za 32, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 14, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 12. podneo narodni poslanik Rade Bajić. Za 32, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 16, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 13. podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Za 29, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 21, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 14. podneo narodni poslanik Slobodan Tomović. Za 30, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 17, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 14. podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Za tri, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 48, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 15, koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Nataša Jovanović i narodni poslanik Milan Stanković. Za 25, protiv 116, uzdržanih nema, nije glasalo 26, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 15. zajedno podneli narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 35, protiv 117, uzdržan jedan, nije glasalo 14, ukupno 167. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 16. koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Toma Bušetić i zajedno narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 36, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 14, ukupno 168. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 17. podneo narodni poslanik Miloš Nešović. Za 32, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 167. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 17. zajedno podneli narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 35, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 168. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 17. podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Za 23, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 26, ukupno 167. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 18. podneo narodni poslanik Đura Lazić. Za 29, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 22, ukupno 166. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 18. zajedno podneli narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 33, protiv 117, uzdržana dva, nije glasalo 14, ukupno 166. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 18. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za 24, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 23, ukupno 167. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 19. podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Za 19, protiv 116, uzdržan jedan, nije glasalo 29, ukupno 165. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 20. podneo narodni poslanik Milan Stanković. Za 31, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 164. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 20. podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za 22, protiv 115, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 165. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 21. podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Za 29, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 165. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 21. podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Za jedan, protiv 138, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 27, ukupno 166. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 22. podneo narodni poslanik Đura Lazić. Za 31, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 15, ukupno 166. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 22. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Dragan Ljubojević i zajedno narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 33, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 13, ukupno 165. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 23. podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Za 20, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 165. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 23. zajedno podneli narodni poslanici Momir Radoičić i Joca Arsić. Za 33, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 13, ukupno 165. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 24. zajedno podneli narodni poslanici Miloš Lukić i Petar Petrović. Za 34, protiv 115, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17, ukupno 166. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 24. podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Za 19, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasalo 30, ukupno 167. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 25. podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Za 30, protiv 120, uzdržanih nema, nije glasalo 17, ukupno 167. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 26. podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Za 21, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u celini. Za 120, protiv 39, uzdržana dva, nije glasalo šest, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu, u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA KRIVIČNOG ZAKONA SAVEZNE REPUBLIKE JUGOSLAVIJE (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije, u načelu. Za 130, protiv 31, uzdržanih nema, nije glasalo šest, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Savezne Republike Jugoslavije, u načelu. Pristupamo glasanju u pojedinostima. Podsećam vas da je u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima konstatovano da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman narodnog poslanika Aleksandra Stefanovića na član 17. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 1. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 39, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 13, od ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 1. podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Za 22, protiv 119, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Milovan Radovanović, i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 35, protiv 114, uzdržan jedan, nije glasalo 16, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Vjerica Radeta, i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 34, protiv 116, uzdržana dva, nije glasalo 14, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 4. podneli narodni poslanici Milorad Mirčić, i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 32, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 5. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Petar Jojić, i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 32, protiv 113, uzdržana dva, nije glasalo 18, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 5. podneo narodni poslanik Joca Arsić. Za 13, protiv 133, uzdržan jedan, nije glasalo 18, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 6. zajedno podneli narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 31, protiv 110, uzdržana dva, nisu glasala 22, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 6. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Za 16, protiv 114, uzdržan jedan, nisu glasala 34, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. podneo narodni poslanik Milan Janković. Za sedam, protiv 135, uzdržanih nema, nisu glasala 23, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su na član 8. u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik Slobodan Tomović, i zajedno narodni poslanici Đorđe Mamula, Petar Cvetković, Dragan Jočić i Dušan Budišin. Za 34, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 8. podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Niko nije bio za, protiv 133, uzdržanih nema, nisu glasala 33, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Golub Rajić. Za 27, protiv 114, uzdržanih nema, nije glasalo 25, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Za nije bilo, protiv 139, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman kojim je predloženo da se posle člana 9. doda novi član 9a, a koji podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Za nije bilo, protiv 132, uzdržan jedan, nije glasalo 33, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 10. podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Za nije bilo, protiv 131, uzdržanih nema, nije glasalo 34, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 11. podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Za nije bilo, protiv 136, uzdržana dva, nije glasalo 28, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 12. podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Za četiri, protiv 131, uzdržan jedan, nije glasalo 30, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 13. podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Za nije bilo, protiv 135, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 14. podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Za nije bilo, protiv 138, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 15. podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Za nije bilo, protiv 135, uzdržanih nema, nije glasao 31, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Olgica Kirćanski i drugi, a kojim su predložili da se posle člana 15. doda novi član 15a. Za 53, protiv 79, uzdržan jedan, nije glasalo 32, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 16. podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Za nije bilo, protiv 132, uzdržanih nema, nije glasalo 33, od ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 17. podneo narodni poslanik Petar Jojić. Za nije bilo, protiv 133, uzdržanih nema, nije glasalo 33, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvati ovaj amandman, a Zaknodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje amandman. Niko nije bio za, protiv 133, uzdržanih nije bilo, nisu glasala 33, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ovim smo završili odlučivanje u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona SRJ, u celini. Zaključujem glasanje. Za 130, protiv 28, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona, u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA KRIVIČNOG ZAKONA REPUBLIKE SRBIJE (glasanje) Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije, u načelu. Za 130, protiv 26, uzdržanih nema, nije glasalo 10, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Za nije bilo, protiv 137, uzdržanih nema, nije glasalo 29, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 2. podnela narodna poslanica Živodarka Dacin. Za 43, protiv 101, uzdržana četiri, nije glasalo 16, od ukupno 164 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 3. podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Za jedan, protiv 131, uzdržanih, nije glasalo 30, od ukupno 162 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 4. podneo narodni poslanik Slobodan Janjić. Za nije bilo, protiv 130, uzdržanih nema, nije glasalo 30, od ukupno 160 narodnih poslanika. Saopštavam da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 5. podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Za nije bilo, protiv 126, uzdržanih nema, nije glasalo 34, od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Petra Jojića kojim je predložio da se posle člana 5. doda novi član 5a. Za nije bilo, protiv 128, uzdržanih nema, nije glasalo 34, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podnela narodna poslanica Leila Ruždić-Trifunović, sa ispravkom, na član 6. da se doda novi član 6a. Za 119, protiv 13, uzdržana četiri, nije glasalo 26, od ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podnela narodna poslanica Živodarka Dacin na član 7, sa ispravkom. Za 25, protiv 115, uzdržana tri, nije glasalo 18, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 7. podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Za nije bilo, protiv 136, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji su podneli narodna poslanica Olgica Kirćanski i drugi, a kojim su predložili da se posle člana 7. doda novi član 7a. Za 121, protiv tri, uzdržan jedan, nije glasalo 39, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je sa ispravkom podneo narodni poslanik Siniša Mitrović, kojim predlaže da se posle člana 7. doda novi član 7a. Za 126, protiv 26, uzdržanih nema, nije glasalo 13, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 9. podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Za nije bilo, protiv 139, uzdržanih nema, nije glasalo 26, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Siniša Mitrović, kojim predlaže da se posle člana 9. doda novi član 9a. Za 124, protiv 28, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Siniša Mitrović, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 13. doda novi član 13a. Za 125, protiv 25, uzdržanih nema, nije glasalo 15, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Siniša Mitrović podneo je amandman sa ispravkom, kojim je predložio da se posle člana 13a dodaju dva nova člana 13b i 13v. Za 143, protiv sedam, uzdržana dva, nije glasalo 13, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 14. podneo narodni poslanik Branislav Vakić. Za jedan, protiv 140, uzdržanih nema, nije glasalo 24, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman koji je na član 16. podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Za četiri, protiv 141, uzdržan jedan, nije glasalo 19, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Krivičnog zakona Republike Srbije, u celini. Za 131, protiv 28, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ZA PRESTANAK FUNKCIJE, IZBOR, IMENOVANjA I RAZREŠENjA NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA (glasanje) Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o predlozima odluka o prestanku funkcija, izboru, imenovanju i razrešenju nosilaca pravosudnih funkcija, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmeni Odluke o broju sudija i sudija porotnika u sudovima. Za 129, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 39, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmeni Odluke o broju sudija i sudija porotnika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti sudijama sudova opšte nadležnosti i posebnih sudova. Za 124, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 42, od ukupno 166. Saopštavam da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog odluke. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačke funkcije. Za 125, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 41, od ukupno 166. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke. Pošto je u toku pretresa osporen jedan predlog Visokog saveta pravosuđa, podsećam vas da Narodna skupština, saglasno članu 175. stav 4. Poslovnika, o svakom osporenom predlogu odlučuje odmah, a zatim odlučuje o svim ostalim neosporenim predlozima u celini, javnim glasanjem. Stavljam na glasanje Predlog Visokog saveta pravosuđa da se za sudiju Vrhovnog suda Srbije izabere Zoran Savić, čiju je kandidaturu osporio narodni poslanik Bojan Pajtić. Za 108, protiv jedan, uzdržanih šest, nije glasalo 52, od ukupno 167. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, izabrala Zorana Savića za sudiju Vrhovnog suda Srbije. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru sudija, bez predloga da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Zoran Tejić. Za 125, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasao 41, od ukupno 166 poslanika. Saopštavam da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru sudija, bez predloga da se za sudiju Okružnog suda u Beogradu izabere Zoran Tejić. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru članova Veća za pitanja sudske uprave. Za 125, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od ukupno 165. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izboru članova Veća za pitanja sudske uprave. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: - PREDLOG LISTE KANDIDATA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE ZA IZBOR JEDNOG ČLANA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE I IZBOR ČLANOVA SAVETA REPUBLIČKE RADIODIFUZNE AGENCIJE SA LISTA KOJE SU PODNELI OVLAŠĆENI PREDLAGAČI (glasanje) Pošto smo obavili jedinstveni pretres, pristupamo odlučivanju. Stavljam na glasanje predlog liste kandidata Narodne skupštine Republike Srbije za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Za 156, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 12, od ukupno 168. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila listu kandidata Narodne skupštine Republike Srbije za izbor jednog člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pre nego što pristupimo glasanju o predloženim kandidatima, napominjem da Narodna skupština, u skladu sa članom 23. Zakona o radiodifuziji, bira ukupno devet članova Saveta na predlog ovlašćenih predlagača, s tim što se deveti član bira naknadno na predlog prethodno izabranih članova Saveta. Takođe, napominjem da je članom 27. Zakona o radiodifuziji predviđeno da se prilikom prvog izbora članova Saveta tri člana biraju na period od dve godine, tri člana na period od četiri godine i tri člana na period od šest godina. Pri tome, pre nego što Narodna skupština pređe na odlučivanje o podnetim predlozima, predsednik Narodne skupštine žrebom određuje ovlašćene predlagače čiji se kandidati biraju na dve, odnosno četiri godine. Sada ću pročitati nazive ovlašćenih predlagača sa devet cedulja, koje ću potom presaviti i staviti u posudu za žreb i zatim obaviti žrebanje. Narodna skupština Republike Srbije; Skupština AP Vojvodine; Vlada Republike Srbije; Izvršno veće Autonomne Pokrajine; rektori univerziteta u Republici Srbiji; udruženje radiodifuznih i javnih glasila u Republici Srbiji, Udruženje novinara u Republici Srbiji, profesionalna udruženja filmskih i dramskih umetnika u Republici Srbiji i profesionalna udruženja kompozitora u Republici Srbiji (šefovi poslaničkih grupa mogu da priđu i da vide ako žele); dalje, domaće nevladine organizacije i udruženja građana koja se prevashodno bave zaštitom slobode govora, zaštitom prava nacionalnih i etničkih manjina i zaštitom prava dece; crkve i verske zajednice, i deveti član Saveta koga predlažu prethodno izabrani članovi Saveta. Pristupam žrebu i prvo izvlačim tri cedulje sa nazivima ovlašćenih predlagača čiji se kandidati biraju na dve godine: 1. Skupština AP Vojvodine, 2. Izvršno veće AP Vojvodine, 3. Vlada Republike Srbije. Sada izvlačim tri cedulje sa nazivima ovlašćenih predlagača čiji se kandidati biraju na četiri godine: 1. Udruženja radiodifuznih javnih glasila u Republici Srbiji, udruženja novinara u Republici Srbiji, profesionalna udruženja filmskih i dramskih umetnika u Republici Srbiji i profesionalna udruženja kompozitora u Republici Srbiji. 2. Crkve i verske zajednice. 3. Rektori univerziteta u Republici Srbiji. Ostale tri biraju se na šest godina. Prelazimo na glasanje o predloženim kandidatima, uz podsećanje da, prema odredbama člana 23. i 24. Zakona o radiodifuziji, Narodna skupštine sa svake liste od dva predložena kandidata bira jednog, s tim što je kandidat izabran ako za njegov izbor glasa većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - Narodna skupština Republike Srbije. Podsećam vas da su kandidati: - prof. dr Vladimir Cvetković, redovni profesor Univerziteta u Beogradu, i - Ljiljana Smajlović, novinar iz Beograda. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere profesor dr Vladimir Cvetković. Za 131, protiv 31, uzdržanih nema, nije glasalo sedam, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je profesor dr Vladimir Cvetković izabran za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine. Podsećam vas da su kandidati: - Dimitrije Boarov, novinar iz Novog Sada, i - dr Vladimir Marko, stručni saradnik u Privrednoj komori Vojvodine. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere Dimitrije Boarov. Za 29, protiv 106, uzdržanih devet, nije glasalo 24, ukupno 168 narodnih poslanika. Pošto kandidat Dimitrije Boarov nije izabran, pristupićemo glasanju o kandidatu dr Vladimiru Markovu, stručnom saradniku u Privrednoj komori Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 141, protiv 23, uzdržan jedan, nije glasalo troje, od ukupno 168 narodnih poslanika. Saopštavam da je dr Vladimir Marko izabran za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - Vlada Republike Srbije. Podsećam vas da su kandidati: - Nenad Cekić, diplomirani filozof iz Beograda, i - Janko Baljak, filmski i TV režiser iz Beograda. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta izabere Nenad Cekić. Za 133, protiv 23, uzdržanih dvoje, nije glasalo devet, ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da je Nenad Cekić, diplomirani filozof iz Beograda, izabran za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - Izvršno veće Autonomne Pokrajine Vojvodine. Podsećam vas da su kandidati: - Dragana Rogavac, dipl. pravnik iz Novog Sada, i - Natalija Šašvari, novinar iz Kule. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere Dragana Rogavac. Za 130, protiv 24, uzdržanih nema, nije glasalo 13, ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da je Dragana Rogavac, dipl. pravnik iz Novog Sada, izabrana za člana Saveta. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - rektori univerziteta u Republici Srbiji. Podsećam vas da su kandidati: - profesor dr Aleksandar Todorović, profesor na Fakultetu dramskih umetnosti u Beogradu, i - profesor dr Miroljub Radojković, profesor na Fakultetu političkih nauka u Beogradu. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere prof. dr Aleksandar Todorović. Za jedan, protiv 135, uzdržanih devet, nije glasalo 22, ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da prof. dr Aleksandar Todorović nije izabran. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere prof. dr Miroljub Radojković. Za 151, protiv niko, uzdržan jedan, nije glasalo 13, ukupno 165 narodnih poslanika. Saopštavam da je prof. dr Miroljub Radojković izabran za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - udruženja radiodifuznih javnih glasila u Republici Srbiji, udruženja novinara u Republici Srbiji, profesionalna udruženja filmskih i dramskih umetnika u Republici Srbiji i profesionalna udruženja kompozitora u Republici Srbiji. Podsećam vas da su kandidati: - Snježana Milivojević, novinar iz Beograda, i - Nino Brajović, novinar iz Beograda. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere Snježana Milivojević. Za 149, protiv niko, uzdržanih nema, nije glasalo 18, ukupno 167 narodnih poslanika. Saopštavam da je Snježana Milivojević, novinar iz Beograda, izabrana za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač - domaće nevladine organizacije i udruženja građana koja se prevashodno bave zaštitom slobode govora, zaštitom prava nacionalnih i etničkih manjina i zaštitom prava dece. Podsećam vas da su kandidati: - prof. dr Vladimir Vodinelić, profesor na Pravnom fakultetu u Beogradu, i - Miljenko Dereta, filmski i TV režiser iz Beograda. Stavljam na glasanje predlog za se za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije izabere prof. dr Vladimir Vodinelić. Za 132, protiv pet, uzdržana četiri, nije glasalo 25, od ukupno 166 narodnih poslanika. Saopštavam da je prof. dr Vladimir Vodinelić izabran za člana Saveta Republičke radiodifuzne agencije. Pristupamo glasanju o kandidatima sa liste kandidata koju je podneo ovlašćeni predlagač crkve i verske zajednice. Podsećam vas da su kandidati Njegovo Preosveštenstvo vladika jegarski Porfirije (Perić) i Aleksandra Sajkov, diplomirani psiholog iz Beograda. Stavljam na glasanje predlog da se za člana Saveta Republičke radio difuzne agencije izabere Njegovo Preosveštenstvo vladika jegarski Porfirije (Perić). Za 130, protiv 19, uzdržanih pet, nije glasalo 13, ukupno 167. Saopštavam da je Njegovo Preosveštenstvo vladika jegarski Porfirije (Perić) izabran za člana Saveta. Pošto smo obavili glasanje o predlozima kandidata za izbor članova Saveta, dozvolite mi da u vaše ime i svoje ime čestitam izabranim članovima i poželim im puno uspeha u radu. Pošto smo obavili razmatranje svih tačaka dnevnog reda, zaključujem Četvrtu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Vidimo se utorak u 10,00 časova.