Hvala, gospodine predsjedniče. Cijenjeni saborski zastupnici. S obzirom na stanje hrvatskih cestovnih prometnica i sve veće opravdane zahtjeve za modernizaciju istih Republika Hrvatska morala je stvoriti Strategiju ubrzanog prometnog razvitka. Svi vi znate što je napravljeno na autocestama, kakva mreža autocesta je uspostavljena i tu mrežu autocesta normalno da mora pratiti primjerena mreža državnih cesta. Iz tog razloga pristupili smo ovom programu rekonstrukcije postojećih državnih cesta ili tzv. programu Betterment. Osnovni zadatak programa je poboljšat postojeću mrežu državnih cesta koja će tako povećati kvalitetu i samim tim djelovat na brzinu, udobnost i sigurnost u cestovnom prometu. Sam ovaj projekt o kojem govorimo predstavlja nastavak "Projekta obnove cesta II" iz 2006. godine koji je također financiran zajmom EIB-a od 60 milijuna eura. Projekt podrazumijeva obnovu 52 dionice državnih cesta u duljini od 675 km. U fazi A uključeno je 26 dionica ukupne dužine 371 km i radovi na 16 od tih dionica su završeni, a na 10 ostalih dionica radovi su u tijeku. Na fazi B uključeno je preostalih 26 dionica ukupne dužine 304 km. Procjena vrijednosti ukupnog projekta je 345,84 milijuna eura, od toga na fazu A otpada 160 milijuna eura, a na fazu B 185,84 milijuna eura. Ugovorom o financiranju između EIB-a i Hrvatskih cesta koji je potpisan 12. prosinca 2006. godine osiguran je zajam od 60 milijuna eura za fazu A i dosad je iskorišteno 54,7 milijuna eura, a ostatak od 100 milijuna eura čine sredstva Hrvatskih cesta. Novim ugovorom o financiranju između EIB-a i Hrvatskih cesta koji je potpisan 28. prosinca 2009. godine u Zagrebu i 30. prosinca 2009. u Luxemburgu potvrđeno je da će EIB sufinancirat troškove faze B u iznosu od 60 milijuna eura, a ostatak od 125,84 milijuna eura osiguravaju Hrvatske cesta iz vlastitih izvora. Ugovor o jamstvu kojim Republika Hrvatska jamči EIB-u za uredno izvršavanje financijskih obveza Hrvatskih cesta temeljem spomenutog Ugovora o financiranju iz prosinca 2009. potpisan je između Republike Hrvatske i EIB-a 5. siječnja 2010. godine u Zagrebu i 27. siječnja 2010. u Luxemburgu. Njegovo potvrđivanje temeljem članka 18. Zakona o sklapanju i izvršavanju međunarodnih ugovora i stupanja na snagu uvjet je za efektivnost zajma. Novi zajam odobren je na 20 godina i uključuje poček od 5 godina. Kamatna stopa se utvrđuje prema odabiru zajmoprimca, to je s naše strane, a po prihvatu zajmodavca prilikom svakog povlačenja sredstava zajma što Hrvatskim cestama kao zajmoprimcu daje mogućnost da odabere onu vrstu kamatne stope fiksnu ili varijabilnu koja je u trenutku povlačenja najpovoljnija obzirom na situaciju na financijskom tržištu. Također nema uobičajenih troškova za aranžiranje i rezervaciju sredstava zajma osim troškova za odgodu, otkaz, obustavu ili prijevremenu otplatu. Završetak radova na fazi A projekta očekuje se početkom 2011., a radovi na fazi B su počeli i dovršetak je do prosinca 2012. godine. Tehničko rješenje projekta je takvo da se radovi planiraju na ovim elementima ceste. To su proširenje kolnika, obnova kolnika i objekata, uređenje raskrižja, izgradnja autobusnih postaja i stajališta za automobile, popravak i izgradnja rubnika i bankina, ugradnja prometnih znakova i opreme i izgradnja biciklističkih i pješačkih staza. Eto to su osnovni podaci vezani za zajam. Stojim vam na raspolaganju vezano za pitanja.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, zastupnice i zastupnici. Moderno društvo zahtijeva modernu infrastrukturu koja će povezivati tržišta i ukloniti prometnu izoliranost kao uzrok gospodarske nerazvijenosti. Izgradnja prometne infrastrukture temeljna je pretpostavka i poticaj ujednačenom razvoju svih naših krajeva. Mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci smatramo da treba postići što efikasniji i ravnomjerniji razvoj cijelog teritorija cijele Hrvatske, a prometna infrastruktura je prethodnica uspješnog razvoja pojedinih područja, regije, a time i cijele države. Naš je stav da je nužno nastaviti investirati u infrastrukturu, a Hrvatska kao tranzitna i turistička zemlja mora razvijati sve oblike prometne infrastrukture i to na način da u što kraćem roku pojedine dionice stavi u funkciju te na taj način doprinese gospodarskom razvoju Republike Hrvatske, uz ubrzani povrat uloženih sredstava. Na tragu toga je i ovaj zakon, stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati njegovo donošenje. Ukupni troškovi povezani sa Projektom obnove cesta II/B procijenjeni su na 185,84 milijuna eura. Projekt se sastoji od obnove oko 304 km državne mreže cesta u Hrvatskoj na 26 dionica diljem države. Europska investicijska banka potvrdila je sufinanciranje troškova projekta putem zajma u iznosu od 60 milijuna eura, uz uvjet da iznos zajma ne prekorači 50% ukupnog troška projekta. Prema uvjetima ponuđenim od Europske investicijske banke Hrvatskim cestama zajam je odobren na 20 godina uz poček na otplatu glavnice do pet godina. Sredstva zajma bit će na raspolaganju za korištenje odmah nakon što ugovor o jamstvu stupi na snagu. Korištenje sredstava zajma ugovoreno je do 30. studenog 2012. godine. Očuvanje ali i prilagođavanje postojećih državnih cesta današnjem prometu za koji te ceste nisu projektirane jedna je od temeljnih zadaća Hrvatskih cesta. Upravo su iz tog razloga Hrvatske ceste uz programe redovitog i pojačanog održavanja definirale i programe obnove ... [[Govornica se ne razumije.]] koji uključuju i korekciju tlocrtnih i vertikalnih elemenata ceste što znači proširenje kolnika i bankina, ispravljanje oštrih krivina, uređenje raskrižja, temeljitu obnovu kolnika i njihovo prilagođavanje sadašnjem i budućem prometu, sanaciju oštećenih cestovnih objekata, uređenje odvodnje kao i prometne opreme i signalizacije. Na prolazima kroz naseljena mjesta posebno se vodi računa o povećanju sigurnosti domicijelnog stanovništva kroz izgradnju nogostupa, biciklističkih staza, autobusnih ugibališta i reguliranje prometa na križanjima. Cilj je dakle s jedne strane zaštititi cestu od daljnjeg propadanja, a s druge strane prilagoditi je današnjim zahtjevima korisnika cesta s posebnim naglaskom na povećanje razine sigurnosti ali i udobnosti vožnje. Realizacija programa Betterment jedan započela je 2003. godine. Dovršena je 2008. godine. Obuhvaćala je 25 dionica državnih cesta ukupne dužine 394 km dok je 2007. godine započela realizacija programa Betterment dva, a sam program uključuje obnovu 52 dionice državnih cesta ukupne duljine oko 680 km. Program Betterment dva je podijeljen u dvije faze. Prva koja uključuje radove na prvih 26 dionica dužine 371 km ukupne vrijednosti jednu milijardu kuna. Radovi prve faze su u potpunosti završeni na 20 dionica, a na preostalih 6 dionica će biti dovršeni do kraja ove godine. Na realizaciji druge faze programa Betterment dva koja uključuje obnovu preostalih 26 dionica državnih cesta izvršene su pripreme. Hrvatske ceste su potpisale zajam sa Europskom investicijskom bankom na iznos od 60 milijuna eura što predstavlja oko 50% vrijednosti preostalih radova, a ostatak Hrvatske ceste financiraju iz svojih tekućih prihoda. U tijeku je priprema međunarodnog natječaja za prvih 10 dionica, a ugovaran je i početak radova na tim dionicama se očekuje u jesen ove godine. Dovršetak radova na svih 26 dionica je planiran tijekom 2013. godine. Očekivana vrijednost radova na svih 26 dionica je oko 1 milijardu kuna. Odabir dionica kako za prvi tako i za drugi program Betterment izvršile su tehničke službe Hrvatskih cesta temeljem podataka o stanju državnih cesta koji se redovito, periodički prikupljaju i analiziraju za cijelu mrežu državnih cesta kojih ima oko 7000 km u Hrvatskoj. Dakle, osnovni kriterij odabira uključenih dionica su stanje ceste i veličina prometa kako bi postignute koristi bile što veće uz vođenje računa o ravnomjernoj zastupljenosti dionica u svim područjima, odnosno regijama u Republici Hrvatskoj. Ispravnost odabira dionica potvrđena je izrađenom studijom opravdanosti koja je pokazala izuzetnu isplativost ulaganja u obnovu uključenih dionica. Prema provedenim analizama stanja cijele državne cestovne mreže u prošlom planskom razdoblju od 2005. do 2008. godine navedena ulaganja u obnovu državnih cesta uz značajno manja ulaganja kroz programe održavanja državnih cesta rezultirala su i šest postotnim poboljšanjem stanja državne cestovne mreže. Dakle, za toliki je postotak smanjeno učešće državnih cesta u lošem stanju i povećano učešće cesta u dobrom stanju i generalno povećana sigurnost prometovanja tim vitalnim dijelom mreže javnih cesta u Republici Hrvatskoj. Dovršetak programa obnove državnih cesta dva, Betterment dva, koji Hrvatske ceste planiraju do 2013. godine sigurno će doprinijeti daljnjem poboljšanju stanja državne mreže koji bi mogao biti sličnog iznosa kao za prošlo plansko razdoblje, dakle oko pet do šest posto. Stoga će Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta II/B. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HDZ-a gospođa zastupnica Vesna Buterin. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajniče sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Na početku želim odmah reći da će klub Hrvatske demokratske zajednice podržati ovaj zakon kojim se potvrđuje Ugovor o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta II Hrvatska/B. Europska investicijska banka je dobro poznata financijska institucija u Hrvatskoj. To je financijska institucija Europske unije sa sjedištem u Luxembourgu. Zemlje članice Europske unije svih 27 ujedno su i dioničari Europske investicijske banke, pa naravno njihovi udjeli su određeni prema njihovoj ekonomskoj snazi unutar Europske unije. Za potrebe financiranja projekata Europska investicijska banka se dodatno zadužuje na tržištima kapitala po vrlo povoljnim uvjetima. Glavna uloga Europske investicijske banke je osiguranje sredstava za kapitalne investicije vezane za razvoj i integraciju Europske unije. Zajmove koje izdaje namijenjeni su za razvoj nedovoljno razvijenih regija, razvoj infrastrukture, poboljšanje konkurentnosti europske industrije, zaštitu okoliša, obnovljivih izvora energije i slično. Međusobni odnosi Republike Hrvatske i Europske investicijske banke generalno su određeni Okvirnim sporazumom između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke koji uređuje aktivnosti Europske investicijske banke u Republici Hrvatskoj, a koji je potpisan 13. prosinca 2000. godine. Na temelju tog Okvirnog sporazuma Odbor guvernera Europske investicijske banke je odobrio 6. veljače 2001. davanje zajmova za investicijske projekte u Republici Hrvatskoj čime je omogućeno vođenje pregovora i sklapanje prvih ugovora o zajmovima. Do sada je Europska investicijska banka u Hrvatskoj sklopila ukupno 18 ugovora o financiranju u javnom sektoru na osnovi kojih su sklopljena tri izravna javna zajma ukupnog iznosa 190 milijuna eura i 15 zajmova uz jamstvo Republike Hrvatske ukupnog iznosa od jednu milijardu i 305 milijuna kuna. U sklopu tih zajmova željela bih ovdje izdvojiti i naglasiti važnost jednog zajma Europske investicijske banke u Republici Hrvatskoj koji je bio namijenjen projektu dovršenja autoceste Rijeka – Zagreb u iznosu od 210 milijuna eura, a koji je potpisan 9. ožujka 2006. godine. Autocesta Rijeka-Zagreb je jedna od najprometnijih dionica u Hrvatskoj, koja je iznimno važna za prometnu povezanost Primorsko-goranske i Istarske županije sa ostatkom Hrvatske, ali i šire. Napomenula bih da je prije dovršenja ove dionice, putovanje od Rijeke do Zagreba znalo trajati i do 4 sata. Dovršenjem ove autoceste omogućen je brži, sigurniji i kvalitetniji cestovni promet. S obzirom na stanje hrvatskih cestovnih prometnica i sve veće opravdane zahtjeve za modernizacijom istih, Republika Hrvatska morala je stvoriti strategiju ubrzanog prometnog razvitka. Jedan od najznačajnijih ciljeva strategije prometnog razvitka Republike Hrvatske jest i poboljšanje ukupne mreže cesta do više razine služnosti. Osim programa novogradnje, jedan od najznačajnijih programa u sklopu sveukupnih radova na cestama, je i program rekonstrukcije postojećih državnih cesta, odnosno program betermen. Zadatak programa poboljšanja ceste, rekonstrukcija postojeće mreže državnih cesta koja će povećati kvalitetu i samim time djelovati na brzinu, udobnost i sigurnost u cestovnom prometu. Obnovom kolnika i opreme modernizacijom i rekonstrukcijom najkritičnijih dionica, i objekata osim što će se podići ukupna razina kvalitete cestovne mreže, na razinu koju nameću potrebe suvremenog cestovnog prometa, kvalitetno će se povezati hrvatske regije, posebice priobalje, koje je od izuzetnog značaja za razvoj turizma, ali i gospodarstva u cjelini. Također ne smije se zaboraviti da je Hrvatska važna tranzitna zemlja, te da će poboljšana infrastrukturna mreža doprinijeti integraciji sa tržištem Europske unije. Ugovorom o financiranju sa Europskom investicijskom bankom za projekt obnove cesta dva, ugovorena je obnova 52 dionice državnih cesta u duljini 675 kilometara. Procijenjena vrijednost ukupnog projekta je oko 346 milijuna eura, a dogovoreno je da se taj projekt podijeli u dvije faze. Prva faza pokriva izgradnju do sada ugovorenih 26 dionica projekta obnove ceste dva, u ukupnoj duljini 371 kilometar i vrijednosti 160 milijuna eura. Do sada je u potpunosti dovršeno i pušteno u promet 16 dionica, a na ostalima dionicama radovi su upravo u tijeku, a očekivani završetak svih radova jest početkom 2011. godine. Za ovu fazu obnove cesta, dakle fazu A 60 milijuna eura osigurano je iz zajma Europske investicijske banke, na temelju ugovora iz prosinca 2006. godine, a ostatak od 100 milijuna eura čine sredstva Hrvatskih cesta. Druga faza, faza B podrazumijeva ugovaranje radova za preostalih 26 dionica, i financiranje iz novog zajma Europske investicijske banke. Dakle projekt obnove cesta dva kroz B, predstavlja nastavak projekta obnove cesta dva iz 2006. godine, koji se također financira zajmom Europske investicijske banke, u iznosu od 60 milijuna eura. Ova faza uključuje preostalih 26 dionica u središnjoj, istarskoj, istočnoj i istočnoj regiji i Dalmaciji, ukupne duljine 304 kilometara i vrijednosti 185 milijuna eura. Radovi na fazi B su započeli a njihov završetak očekuje se do kraja prosinca 2012. godine. Ovi radovi uključuju proširenje kolnika, obnovu kolnika i objekata, uređenje raskrižja, izgradnju autobusnih postja i stajališta za automobile, popravak i izgradnju rubnika i bankina, ugradnju prometnih znakova i opreme, te izgradnju biciklističkih i pješačkih staza. Ugovorom o financiranju između Europske investicijske banke i Hrvatskih cesta, koji je potpisan 28. prosinca 2009. u Zagrebu i 30. prosinca 2009. u Luksemburgu, potvrđeno je da će Europska investicijska banka sufinancirati troškove faze B u iznosu od 60 milijuna eura, a ostatak od 125,84 milijuna eura osiguravaju Hrvatske ceste iz vlastitih sredstava. Ugovor o jamstvu kojim Republika Hrvatska jamči Europskoj investicijskoj banci za uredno izvršavanje financijskih obveza Hrvatskih cesta, temeljem spomenutog ugovora o financiranju iz prosinca 2009. godine, potpisan je između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke 5. siječnja 2010. u Zagrebu i 27. siječnja 2010. u Luksemburgu. Novi zajam odobren je na 20 godina, uključujući poček od 5 godina. Kamatna stopa se utvrđuje prema odabiru zajmoprimca, a po prihvatu zajmodavca prilikom svakog povlačenja sredstava zajma, što Hrvatskim cestama naravno daje mogućnost da odabere onu vrstu kamatne stope, fiksnu ili varijabilnu koja se u trenutku povlačenja ocijeni najpovoljnijom obzirom na situaciju na financijskom tržištu. Također nema uobičajenih troškova za aranžiranje i rezervaciju sredstava zajma, osim troškova za odgodu, otkaz, obustavu ili prijevremenu otplatu. Ovaj zajam ima veliki značaj za obnovu državnih cesta, a samim time i povećanje kvalitete i sigurnosti cestovnog prometa u Hrvatskoj, i zato Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta dva kroz B. Hvala.
Hvala. U ime kluba HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodo iz ministarstva, kolegice i kolege Kada bismo gledali samo uvjete kreditiranja po kojima je Hrvatska potpisala ovaj sporazum o kreditiranju ili o zajmu za rekonstrukciju, obnovu, poboljšanje državnih cesta, onda zaista čovjek ne bi imao reći riječi protiv ovakvoga prijedloga. Međutim kada se dublje pogleda i promotri ovaj materijal koji smo dobili, onda sa stajališta HDSSB-a i mog osobnog teško je ne zamijetiti određene i ne istaći određene primjedbe na ovaj prijedlog Zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke, ili EIB kako to vole reći, za obnovu cesta 2B u Republici Hrvatskoj. Naime, radi se o obnovi državnih cesta. I kada na str. 54 pogledamo, a kako je netko ovdje već istakao i pobrojio ceste koje su predviđene za obnovu u ovoj fazi, fazi "B" onda lako može razaznati da od 26 projekata koji su ovdje istaknuti i koji su popisani po regijama, a i tu imam uložiti da kažem nezadovoljstvo, jer se piše u prvih 6 su projekti iz Dalmacije, zatim su 7 projekata iz Istre, dakle piše Dalmacija i piše Istra, a onda … [[Upadica se ne razumije.]] Da, a onda 10 projekata tzv. Središnje Hrvatske i 2 projekta, svega 2 projekta tzv. Istočne Hrvatske jer je vama toliko teško napisati Slavonija, ja ne znam, i Baranja. Zbog čega je ta riječ toliko teška za izgovoriti, a još teža za napisati. Što je još gore samo 2 projekta tzv. Istočne Hrvatske u ukupnoj kilometraži koja je od 303,6 km te dvije ceste ili cestice u Istočnoj (vašoj) Hrvatskoj su u ukupnoj dužini od 21,7 km. A to je cesta Veliki Zdenci – Hercegovac koja je samo djelomično se može reći u Istočnoj Hrvatskoj, a više pripada Središnjoj i Slatina – Čađavica. To su dakle, jedine 2 ceste. Je li to ravnomjeran razvoj? I kada govori netko ovdje o ravnomjernom razvoju, gospođa Petir, RH pa i u cestogradnji. A kredit EIB-u vraćamo svi, pa i građani Slavonije i Baranje i našega dijela Srijema. Tako ste, gospodo iz Ministarstva prometa, mora, veza i ne znam čega sve ne, ukinuli prijevoz prugom, među kojima je pruga Našice – Pleternica i u razgovoru sa gospodinom, vašim šefom, gospodinom ministrom sam dobio obećanje da će ta pruga ići prva u rekonstrukciju, a onda vidim ovih dana da to nije istina nego da je uticajem i političkim silnicama pruga Daruvar – Sirač dobila prioritet. Dakle, laži, neistine i zapostavljanje Slavonije i Baranje u svakom pogledu. Gospodo, zar nije potrebnije, nije li se moglo u te projekte, i u ovaj projekt, na kraju krajeva i u ovaj prijedlog zakona uključiti državna cesta u Slavonskom Brodu koja se zove Osječka ulica popularno na kojoj svaki dan 15 tisuća nervoznih vozača čeka na jednoj rampi koja siječe tu državnu cestu na paneuropskom koridoru desetom i stvara prometnu gužvu u 6 gradu po većini u Hrvatskoj, a možda sad i 5. Jer grad Slavonski Brod ima dobar natalitet. Nadalje, vidimo ovdje prijašnje projekte koji su financirani iz EIB-a sa priličnim svotama. Od luke Zadar 100 milijuna eura, a znate dobro i također je to u vašem ministarstvu, u resoru vašeg ministarstva, da postoji i luka Brod, da postoji državna cesta koja se zove Istočna vezna cesta, državna cesta o kojoj nemate ni pojma kad će biti građena niti imate naznake gradnje te ceste. Pa kako već vas jedanput nije sramota da toliko već Slavoniju i Baranju, gradove, sela i cijelu regiju zapostavljate? I onda je jasno da u Slavoniji postoji revolt, postoji inat, kada je to sve vidljivo pa čak i iz službenih dokumenata koje nam evo dostavljate ovako na klupe. Ajde recite mi, ako znate, kada će Istočna vezna cesta projekt početi? Kada će biti sagrađen podvožnjak u Slavonskom Brodu? Grad koji ima 85 tisuća stanovnika, a grade se ceste, dakle da nabrojim bez ogorčenja, meni je drago da se poboljša ceste i u ovim kako ovdje piše priobalju, Ćilipi - Karosivići, Živogošće - Ploče, Jelsa - Poljice, Šestanovac - Lovrinčević, Knin - Biskupija. Pa recite mi koliko prođe tim nekim cestama automobila? A koliko prođe automobila državnom cestom u Slavonskom Brodu. … [[Upadica se ne razumije.]] I u Brodu je državna cesta, gospođu Šuica, ako niste znali. Da vam samo kažem, govorim o državnim cestama. A da ne govorim o onim lokalnim, županijskim cestama koje se kod nas u Slavoniji nazivaju na japanskom samajama, o tom nećemo. Dakle, Pađene čvor Stara straža - sv. Rok, Gračac - Korenica, Debelo Brdo - Bunić, Ljubovo, Lopar - Rab, Vodice - Orlec, Novi Vinodolski - Kozica, neka čuju građani o kojim se to cestama radi. Nemojte mi govoriti ovdje o novcu, EIB-u itd. Ali te sve ceste financiraju i porezni obveznici, dakle u visini od dvije trećine vrijednosti jer EIB daje samo trećinu, dakle 60 milijuna eura, a Hrvatske ceste 185 milijuna eura. Prema tome dvije trećine su, a i ovaj kredit EIB-u vraćaju građani RH, bez obzira na grace period i povoljne kamate. Dakle, neka građani znaju da se tu radi dalje o cestama Novi Vinodolski – Kozica, Barban Most – Raša, Selce – Kupčina, Petrinja – Gora, Komarevo – Brđani, Velika Gorica – Mala Buna, Ivanić Grad, evo netko kaže državne ceste. Samo u Ivanić Gradu nema,nikud ne ide, ne piše kuda. Čvor Zaprešić, Risvica – Dobrovčan, Marija Bistrica – Kašina, Laz, Valentinovo – Krapina, Vidovec – Lepoglava, Turčin – Novi Marof i na kraju onda ove 2 tzv. ceste u unutrašnjosti ili u Istočnoj Hrvatskoj kako vi to stalno nazivate, Veliki Zdenci – Hercegovac i Slatina – Čađavica u dužini od 15,2 km. Sve ove ceste, napominjem i naglašavam, financiraju i građani iz svog džepa i građani Slavonije i Baranje, a evo kako se to dobiva nazad. Pa čak ni to ime nesretno ne može se napisati. U Slavoniji nema ni tunela, nema se što farbati, kod nas je najveće brdo Bundeva, pa onda tunela nema, nema ni gradnje cesta, nema ni farbanja tunela. S obzirom da mi nismo maliciozni, nismo ni zlobni ni zločesti, teško je ne glasovati da se ovakav povoljan zajam od 60 milijuna eura Hrvatskoj za obnovu cesta, ali ovih koje sam nabrojio, da se glasa negativno. Ali gospodo u Ministarstvu prometa već je bilo krajnje vrijeme da jedanput povedete računa da u ovoj državi postoji i Slavonija i Baranja i kada mi putujemo iz Slavonije ovamo onda kažemo idemo u Hrvatsku. A mi smo izgleda nama je država izgleda maćeha a Ministarstvo prometa, mora i veza itd., je prava maćeha prema istočnoj Slavoniji, istočnoj Hrvatskoj, a našoj Slavoniji i Baranji. DA ne govorim o onim cestama o kojima je gospođa Šuica mi pokušala imputirati iz klupe, o cestama koje su županijskog ranga, o njima je posebna priča. S obzirom na stanje u našoj županiji koja je po fiskalnom kapacitetu i po svim ostalim pokazateljima na zadnjem mjestu u Hrvatskoj godinama onda znate kako izgledaju te ceste koje se financiraju dijelom iz županijskih proračuna dijelom iz proračuna Hrvatskih cesta, ali kako nam stižu i kapaju novci, kako na nas gledate iz Ministarstva, iz države Hrvatske izgleda naše maćehe, teško da se može poboljšanje cesta, a da ne govorim o biciklističkim stazama, ugibalištima natkrivenim itd, ostvariti kod nas u Slavoniji. Nisam zadovoljan sa ovim, iako kažem s obzirom na uvjete kreditiranja i na ove građane Hrvatske ljude koji žive uz ove ceste, mislim da će to poboljšati kvalitetu života, što je konačni cilj, a nabrojao sam sve one dionice cesta koje su predviđene ovim 2B cestama u ugovoru sa Europskom investicijskom bankom, teško se oteti dojmu i nezadovoljstvu ovakvim prijedlogom, a hoće li za Slavoniju biti novi nekakav ugovor i za više cesta uključeno, to je čini mi se posao koji se naziva u Slavoniji "čekaj kenče dok trava naraste". Hvala lijepa.
Hvala. Imamo nekoliko ispravaka, gospodin Kajin.
Ne bojte se gospodine Grubišiću ni u bunilu se ne može dogoditi ovoj Vladi da bi na bilo koji način privilegirala Istru. Znam da vas je zbunilo ono što je i mene iznenadilo. Ali upravo u tome je krivi navod, spomenuli ste stranu 54. i 7 projekata tobože u Istri i doista ovdje kaže regija Istra, mjesto Priobalje, ali interesantno od ovih 26 dionica na prostoru županije istarske nalazi se samo 1 i to je Barban-Most Raša u dužini od 8,5 kilometra. A što su nam sada podmetnuli pod Istru. To je čvor Sv.Rok-Gračac, pod Istru su nam stavili Korenicu-Debelo brdo, pod Istru je i Bunić-Ljubovo, pod Istrom je LOpar-Rab, Vodice-Orlec, nije u Istri nego je u Primorsko-goranskoj županiji i Novi Vinodolski-Kozica. Znači u Istri je samo jedna dionica dužine 8,5 kilometara. Ako je u Slavoniji koliko 21 kilometar, niste ni na koji način privilegirani, ali bogami u odnosu na Istru još ste i dobro prošli.
Ispravak gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ispravit ću netočan navod kolege Grubišića da je Ministarstvo maćeha prema Slavoniji, a kolega Grubišiću za vašu informaciju i informaciju ostalih, samo na području Požeško-slavonske županije i dijelom Bjelovarsko-bilogorske iz prvog programa Bettermana, na dionici Baterina-Pleternica napravljeno je 18 kilometara nove ceste, odnosno obnovljene ceste vrijedne 50 milijuna kuna, na dionici Pakrac-Daruvar, znači dvije županije Požeško-slavonske Bjelovarsko-bilogorske odnosno Doljani-Omanovac 13,1 kilometar, vrijednih oko 25 milijuna kuna, i to su aktivnosti koje su uspješno odrađene u prvoj fazi Battermena. Treba reći da jedinice lokalne samouprave moraju odraditi svoj dio, tražiti, kandidirati prema Ministarstvu. Imate slučajeva kao grad Požega da nema niti jedan program upućen ni prema Hrvatskim cestama ni prema ministarstvima, pa naravno na područjima takvih jedinica lokalne samouprave niti nema aktivnosti od resornih ministarstava, Hrvatskih cesta itd. Pa evo za vašu informaciju dođete u Pakrac, provezemo se ovom dionicom, da vidite kako krasno izgleda ova dionica Pakrac-Daruvar. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin zastupnik Šime ĐUrđević. Povreda poslovnika izvolite gospodin Grubišić.
Po članku 209. Poslovnika gospodine predsjedniče, gospodin kolega zastupnik govori o onome što ja nisam uopće govorio a neće da navede koliko je u drugim dijelovima u tom prvom Bettermentu izgrađeno cesta u drugim regijama, samo navodi ono što je njemu odgovara. A cestu Pakrac-Caglin di vam je ta cesta, kakva je ta cesta, reci mi to molim te, kada si već tako, znaš za Pakrac, kakva je cesta Pakrac-Čaglin, pa ja sam neki dan prošao po makadamu tuda. To je ekološka cesta.
Izvolite Šime Đurđević.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Kolega Grubišić vi dolazite iz grada Slavonskog Broda i ja također. Točno je da je gradu Slavonskom Brodu i Brodsko-posavskoj županiji potreban nadvožnjak na Osječkoj ulici, istočna vezna cesta, a gradu Novoj gradiški obilaznica kojom bi došli u industrijsku zonu. Međutim, ispravljam krivi navod, nije točno da ništa nije napravljeno u Slavoniji, tj. konkretno u Brodsko-posavskoj županiji, iz ovih sredstava napravljena je cesta Podvinje, Tonica, RAstušje, sa kompletnom infrastrukturom uz cestu, također cesta Pleternica, Dragovci, Batrina, i Lužani i poveznica sa autocestom u ukupnoj vrijednosti jedna i druga cesta 90 milijuna kuna. Znači kada isprojektiramo istočnu i most koji je u visokoj fazi završetka projektiranja, nadamo se da ćemo i ova tri projekta u dogledno vrijeme za godinu, dvije u Brodsko-posavskoj županiji napraviti. Hvala lijepo.
Povreda Poslovnika. Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče. Dragi moj kolega Šima, ja nisam govorio o nadama, članak 209. Poslovnika, prema tome ovaj ispravak je potpuno deplasiran, jer nisam govorio o nadama, nego tražim da se ovdje kaže kada, gospodine Šima.
Nažalost to u Poslovniku ne piše, ali mi smo prvi puta tablicu na taj način iskoristili. Idemo mi dalje raspravu po klubovima. U ime kluba IDS-a uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite kolega.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Znači još jedanput da ne bi bilo nikakve zablude. U ovome projektu od 304 km koji će se graditi između ostalog i zajmu ove Europske investicione banke na prostoru županije Istarske gradi se samo jedan dionica, dužine 8,5 km i to ona od Barbana do mosta Raše. To što je pod Istru svrstan i čvor Sv. Rok, Gračac, Korenica, Debelo Brdo, Bunić, Ljubovo, Lopar, Rab, Vodice, Orlec, Novi Vinodolski, Kozica o tome nekom drugom prilikom. No idemo nekako redom. Strana najprije 11. ovdje se između ostalog govori i ono što su prethodnici spominjali da je banka odobrila kredit u ukupnom iznosu, odnosno protuvrijednosti od 60 milijuna eura u korist zajmoprimca, koji će se koristiti za obnovu 26 dionica državnih cesta ukupne dužine 304 kim. Na strani 26 ovdje se kaže da ukupan trošak projekta banka je procijenila na iznos od 185 tisuća 840 eura, a zajmoprimac je izjavio da projekt namjerava financirati na sljedeći način. Milijuna eura 185,8 milijuna eura. I to iz vlastitih sredstava. Znači Republike Hrvatska, Hrvatske ceste 125,8 milijuna eura i kreditom od banke 60 milijuna eura. Na strani 42. između ostalog se govori o konzultantskim uslugama, dozvolite da citiram: "Zajmopravac je dužan angažirati u skladu s banci prihvatljivim natječajnim postupcima konzultanta za upravljanje projektom koje ima međunarodno iskustvo, čije iskustvo i reference prihvatljivi banci, a radi pružanja tehničke pomoći grupi za provedbu projekta zajedno s podrškom" itd. pružanje savjeta u vezi sa projektom i sve ostalo što ovdje naprosto stoji da sve ne citiram. To znači jasno da kreditor određuje svog konzultanta a to onda znači da će se dobar dio od tog odobrenog novca povući ili "vratiti" ili ići konzultantu. To je temeljni princip sviju ovih koji nas na neki način kreditiraju da će dio tih novaca, ali sa tim novcima jasno ne možeš autonomno postupati, nego ćeš morati angažirati i moje konzultante, gotovo bih se usudio kazati često kupovati moju opremu preko mojih izvođača, nabavljati određene materijale itd. podizvođače itd. To na neki način i Hrvatsku često ja se usuđujem kazati dovodi u jedan inferioran položaj. Ali što ćemo tako je kada dobijamo novac i kada vlastitoga zapravo nemamo. Ovu stranu 54 znači Projekt obnove cesta u II fazi, faza B, znači projekta Betterment to sam već spominjao i rekao da se u Istri gradi samo ta dionica dužine 8,5 km od Barbana do mosta Raše. Apsolutno je ta cesta potrebna, to je zasigurno jedan od prioriteta kojom se treba dignuti sigurnost komunikacija na toj istočnoj obali Istre. Ali je moj prijedlog jer ne vjerujem da dionica od Barbana do mosta Raše ima 8,5 km, da se sa dijelom sredstava zapravo izvde i zaobilaznica u samom Barbanu. Usuđujem se reći da je zaobilaznica Barban naprosto možda prioritet u tom dijelu Istre uz spoj konačno ceste od Labina do tunela Učke zapravo jedan mali spoj je ostao od 2 km od Vranje do Učke za koji želim isto tako vjerovati da će se uskoro realizirati. Eto zato sam se najviše javio da bih naglasio prioritet možda u ovom trenutku za obilaznice u Barbanu ili kraj Barabana. Nije za to potrebno osigurati neka velika astronomska sredstva. Ta zaobilaznica bi se mogla izvesti na dionici cca jednog km i kada gledamo što se dešava u samom Barbanu, da je naprosto kroz taj Barban kroz one male uličice idu svi ovi ili jedan dobar dio kamiona iz Koromačna, odnosno Holcim grupe prema zapadnom tržištu ili prema zapadnoj obali Istre tamo zna doslovce biti nesnosno i netko će prije ili kasnije taj detalj na toj cesti morati i riješiti. Znači IDS je apsolutno za ovaj projekt. Mogu reći da sam čak i "iznenađen" ugodno da je tih eto sitnih 8,5 km našlo se u ovom projektu. Dobro prošle godine smo realizirali ili pred nekoliko godina dionicu od Buzeta do Ponte Portone što je isto tako hvale vrijedno. Ali ja vam stvarno upućujem tu jednu primjedbu da bi sa tih 8,5 km trebalo realizirati i zaobilaznicu kroz Barban. Kada već spominjem Barban onda prozivam ovdje INA-u. neka moderniziraju svoju pumpu u Barbanu. Ja znam da se to ne tiče ovoga izvješća, ali im treba jednostavno skrenuti pozornost da ono što je tamo kada je riječ o toj INA-noj pumpi je naprosto sramota, a prihodi koji ostvaruju su zasigurno solidni. Drugo što želim naglasiti kada govorim o tim istarskim nekim prioritetima, to je potreba da se krene u adaptaciju državne ceste od graničnog prijelaza Požane preko Buzeta do Roća odnosno Lupoglava. Ta cesta nije u ovome programu. Ja znam da će relativno skoro krenuti adaptacija jednog manjeg dijela od cca 1,5 km. Svake godine na toj dionici od Buzeta prema Roću, Lupoglavu pogine nam dvoje, troje ljudi. Ta cesta zapravo ide uz granicu ili od hrvatsko-slovenske granice prema tunelu Učki. Kroz tu cestu, usuđujem se kazati, svake godine u Hrvatsku ulazi 1/10 naših turista. Izvoz preko te ceste je sigurno 5% hrvatskog izvoza, uvoz je sigurno 5% hrvatskog uvoza, a situacija na toj cesti, spomenuo sam te smrtne slučajeve, je zapravo katastrofalna. Ne mogu ja sada prozivati, da budem ciničan, Pahora zbog toga što negradnjom cesta prema Republici Hrvatskoj na neki način želi svjesno izolirati našu državu od europskih tokova, ako se s druge strane ne grade i cesta na hrvatskoj strani. Konačno 6.7., nekoliko puta sam to spomenuo za ovom govornicom, ako se nešto ne izjalovi, u Buzetu bi se trebali sresti predsjednici Josipović i Turk pa će se moći uvjeriti i u ekonomsku poziciju recimo tog sjevernog dijela Istre i industriju, ali i ovu cestovnu odnosno prometnu izolaciju i možda će eto između ostalog biti neki zaključak da dvije države neće jedna druga negradnjom cesta, znači da neće jedna drugu izolirati negradnjom cesta. Konačno, kada govorim o ovim smrtnim slučajevima koji se dešavaju na toj cesti, nitko pijan, nitko drogiran, nitko lud, a ljudi nam naprosto iz godine u godinu ginu. Uvijek u onim izvješćima, obrazloženjima policijskih uprava se pojavljuju podaci neprilagođena vožnja, a stvarna istina je da je cesta u jednoj katastrofalnoj situaciji i pitanje je da li se uopće po ovakvoj cesti može i smije voziti. Sve u svemu, ovaj projekt, ovo jamstvo između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za Projekt obnove ceste II (Hrvatska) itd., taj Betterment program, to je jedan hvalevrijedan program. Je da je Istra i ovom prilikom, da parafraziram riječi gospodina Grubišića za Slavoniju, ne neki način podcijenjena, neadekvatno zastupljena, ali bez obzira na sve eto raduje nas i ta dionica od 8,5km od Barbana prema mostu Raše s time da ja stavljam naglasak da se na taj način treba iznaći sredstva i paralelno realizirati i zaobilaznicu kroz sam Barban. Od Barbana do mosta Raša sumnjam da ima 8,5 km, kad se vratim dole ići ću izmjeriti točno koliko je, mislim da nema toliko. Znači, sredstva ima i u najmanju ruku za početak gradnje te zaobilaznice pa onda neka se i neke institucije iz Županije istarske uključe u otkup zemljišta i ostalog kako bi se, Istrijani bi rekli, u jednom tiru izgradila i zaobilaznica i modernizirala cesta, od Barbana do mosta Raše. Još jednom, klub IDS-a podržava ovaj ugovor o jamstvu. Mislim da je to hvalevrijedan projekt i šteta da ih nema više i šteta da češće u ovakvim stvarima ne raspravljamo u ovome Domu.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Kolega Grubišić, izvolite.
Kolega Kajin, vi ste doslovce rekli da je Istra prema tablici na 54. stranici u inferiornom položaju i podcijenjena s obzirom da imate u tom popisu cesta za Betterment, poboljšanje, rekonstrukciju samo dionicu Barban-most Raša u dužini od 8,5 km. Vi tim morate znati da je Istarska županija samo županija, a Slavonija i Baranja je pet županija. Prema tome, tko je tu u inferiornom položaju, nemojte tako govoriti. Dakle, ne možemo usporediti jednu Slavoniju koja ima skoro milijun stanovnika i Istru sa 250, 260 i površinom također. Nadalje, po ovom popisu gospodine Kajin, evo piše ovdje da imate dionicu Korenica-Debelo brdo koja je u priobalju, možete mislit. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba HNS-a, HSU-a kolega Zlatko Koračević. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom. Rasprava o ovom prijedlogu zakona ima jedna inovativna stvar, a to je sad smo maloprije čuli nova regionalizacija, već tu uključena. Da li je to to ili je nešto drugo vidjet ćemo, ali u svakom slučaju vjerujem da, želim vjerovati da to nije nova regionalizacija. Odmah na početku, klub Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika podržat će ovaj Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta. Radi se o državnim cestama. Od ukupnih prometnica, kad isključimo nerazvrstane cesta ili bolje rečeno ceste koje su pod ingerencijom jedinica lokalne uprave to je nekih 6800 km ili 23% ukupnih cesta, ako je 1500 km autocesta i 21 tisuća županijskih ili bolje rečeno cesta pod ingerencijom županijskih uprava za ceste. To je značajna prometna mreža, prometna mreža koja sasvim sigurno ne zadovoljava potrebe i vrijeme u kojem živimo i sasvim sigurno da je nužna jedna snažna rekonstrukcija državnih cesta kao slijed izgradnje, kvalitetne izgradnje mreža autocesta. Mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika želimo vjerovati da su temeljem kriterija definirane dionice i regije u kojima će se utrošiti ova sredstva, kao što su se utrošila sredstva i prethodnih tranši. Da li čitavu priču moguće ubrzati, da li je dinamika moguća, jedna brža dinamika? Ja vjerujem da da. Koliko smo mi spremni kroz projektnu dokumentaciju s obzirom da su propisani vrlo jasni kriteriji kako i na koji način se ova sredstva mogu koristiti. Nadam se da je i adekvatna izrada potrebne dokumentacije. Ali u svakom slučaju mi u klubu Hrvatske narodne stranke i Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da ukupnu dinamiku rekonstrukcije državnih cesta da ju treba ubrzati. Sasvim sigurno pruža se jedna mogućnost i kroz strukturne fondove u trenutku kad uđemo u Europsku uniju definitivno. Međutim, želimo mi iz kluba HNS-a i Hrvatske stranke umirovljenika želimo upozoriti na jednu stvar koja je evidentna, koja je izuzetno veliki problem i po logici stvari s obzirom da dobra mreža državnih cesta prati dobru mrežu autocesta po logici stvari bi dobru mrežu državnih cesta trebala bi pratiti dobra mreža županijskih cesta. I mislim da je prilika i sad i kroz raspravu o ovoj točci i sve ostale upozoriti, doslovce upozoriti na jedan ogroman problem, a to je problem županijskih cesta. Govorimo o 72% ukupnih cesta. Govorimo o cestama koje su na teret regionalnih uprava, županija, županijskih uprava za ceste i govorimo o cestama za koje izvore financiranja ne propisuje županijska razina, propisuje država. 80% tih sredstava financira se iz godišnje naknade za upotrebu javnih cesta koja se plaća prilikom registracije, a koja se naknada nije mijenjala od 2002. godine. Od 2002. godine ona je ista. Izvor financiranja županijskih uprava za ceste je isti. Točno je da on ima jednu polugu i u Hrvatskim cestama na nivou cirka 205 milijuna koje se dodjeljuje po pravilniku. Ali je točno da ima i 35 milijuna koje dodjeljuje ministar, resorni ministar ali bez kriterija što sasvim sigurno tu nema nikakvih kriterija, što sasvim sigurno, u stvari ima kriterija. Ima kriterija, ja se ispričavam ima kriterija ali ne onih na koje smo naučili nego politička podobnost definitivno. Prema tome, želimo upozoriti na problem županijskih cesta i želimo upozoriti resorno ministarstvo da pruži potrebnu podršku županijskim upravama za ceste, da temeljem potencijala koji će biti i koji je u operativnom programu za promet se omogući i županijskim upravama za ceste da krenu i oni u jednu snažniju rekonstrukciju koja bi pratila i primjerenu mrežu državnih cesta. Nadalje, kad smo raspravljali o ovom prijedlogu zakona na Odboru za financije moje pitanje je bilo upućeno predlagaču, a iščitava se iz strane tri ovog Prijedloga zakona koja govori o javnim zajmovima vezano na EIB. Pa imamo projekt obnove infrastrukture i modernizacije sustava, signalizacije, ... [[Govornik se ne razumije.]] paneuropskog koridora, korisnik Hrvatske željeznice, predstavnik ministarstva je tu koji govori da je 2001. godine potpisan ugovor na 40 milijuna eura, da on sad iznosi 39 milijuna eura i da je 2008. godine otkazan jedan milijun eura. Znači, 2001. potpisano 40 milijuna eura, 2008. otkazano milijun eura i moje je pitanje zašto? Zbog čega? U sedam godina korištenja jedan milijun eura otkazan. Očito da je nešto bilo problematično i bio sasvim sigurno problem kod nas i ne želim vjerovati da je bio problem u Europskoj investicijskoj banci kao i točka 2. obnova komunalne infrastrukture na područjima od posebne državne skrbi, korisnik Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, ugovor o financiranju i potpisan 2003. godine u iznosu od 50 milijuna eura. Sada iznosi 39 milijuna eura. 2008. otkazano skoro milijun eura opet. 917 tisuća 988 eura. Po ovome izlazi da je još uvijek 10 milijuna eura neiskorišteno. Ponavljam ugovore je potpisan 2003. Danas je 2010. Mislim da Hrvatski sabor, mi u Hrvatskom saboru europska javnost treba dobiti informaciju zašto i zbog čega ugovori koji su potpisani prije 7 godina nisu iskorišteni nakon 7 godina, a u tih 7 godina ili 8 godina čak su i neka sredstva otkazana. Siguran sam i uvjeren sam da na ovom konkretnom ugovoru, ugovoru koji se odnosi na projekt obnove cesta ili popularno zvani Betterment da se to neće desiti, ali smatramo mi u klubu Hrvatske narodne stranke, Hrvatske stranke umirovljenika smatramo da sredstva koja nam osigurava Europska investicijska banka da s obzirom da u ovom Parlamentu su ti svi projekti podržani u smislu jamstva i potrebnih zakona. Ali činjenica je da taj potencijal se ne koristi čim dolazimo u poziciju da nam se umanjuju ili bolje rečeno otkazuju određena sredstva. I na kraju još jedanput podrška ovom projektu, podrška ovom programu. Prvo, između ostalog čitav projekt i program temeljem dosadašnjeg iskustva pokazao se izuzetno dobrim barem one ceste koje su rekonstruirane po tom sustavu su ogledni primjerci kako i na koji način bi trebalo biti rekonstruirano svih 6800 km koliko imamo državnih cesta. Vrlo važna stvar u čitavoj priči je i to da čitav taj sustav se vodi po vrlo transparentnom i jasnom postupku i nabave i javne nabave, samog izvršenja radova, kontrole radova. I treća, ne malo nevažna stvar ili bolje rečeno vrlo važna stvar to je jedan od projekata, programa u cestogradnji gdje sudionik u postupku izgradnje nije USKOK. Jedan od rijetkih projekata u cestogradnji gdje jedan od sudionika nije USKOK i između ostalog i zato trebamo to prihvatiti. Zato treba podržati ovaj projekt i ovaj program. Hvala.
Hvala lijepo kolegi Koračeviću. Imamo prijavljenu jednu ispravku navoda, uvažena kolegica Nevenka Marinović. Izvolite kolegice.
Evo ispravljam netočan navod kolege da se prioriteti za ovaj program, evo po nekakvoj političkoj liniji definiraju. Ne samo političkoj, ali ste rekli i političkoj liniji. Evo moje je iskustvo, a bila sam pročelnik odjela u Zadarskoj županiji 10-ak godina. Prioriteti za ovaj program, a korisnici smo one prve komponente zaista vrijednih programa iz ovog je takvo da vi kao pročelnik, odnosno čelnik tijela u regionalnoj samoupravi, morate imati spoznaje, morate znati koji program se priprema i usuditi se definirati na razini županije točno ono što želite u okviru sredstava koja vam stoje na raspolaganju. Evo mi smo to u Zadarskoj županiji izuzetno dobro napravili i ponosni smo na taj dio.
Hvala. U ime predlagatelja, državni tajnik Tomislav Mihotić. Izvolite.
Pa ja mislim da najbolji odgovor na veliki dio ovih pitanja bi bio kad bi ova karta mogla bit svakome dostupna, i kad bi je svak mogao vidjet gore poviše nas. Onda bi sasvim sigurno puno bolje shvatili o čemu pričamo, i o kakvoj regionalnoj podijeljenosti pričamo. Najprije ovo pitanje vezano za regije, kako su ovdje definirane. To su bili bančini prijedlozi i bančina podjela. Mi smo davali primjedbe u proceduri zašto je tako. Normalno da nije logično da regija Istra piše da je tunel sv. Rok u regiji Istra. To sasvim sigurno se s tim slažemo i nema dileme da to je nešto što je nelogično. Ali jednostavno u samoj proceduri to nije bila ključna stvar i kad su oni to tako podijelili mi smo dali primjedbe, nije bilo vremena za ispravljat te primjedbe i na takav način je to prihvaćeno. Prema tome, vezano za to ispričavam se svima, ali vezano za teritorijalnu podjelu koja je kroz ovaj projekt betterment uspostavljena, sasvim sigurno su svi dijelovi Hrvatske gotovo ravnomjerno zastupljeni. Prvo i osnovno je to da dobar dio ovih komentara, to je gospođa iz Zadarske županije najbolje rekla, normalno jer je operativno s tim radila, odnosi se na to i odnosi se na ono što ne spada u sam projekt betterment. U projekt betterment spadaju u prvom redu obnova postojećih državnih cesta, po elementima koje sam prethodno pročitao. Znači sve ovo što se odnosi na obilaznicu Slavonskog Broda, i na druge zahvate to su investicije. Te investicije mogao bi odgovarati, samo ne znam dokle bi završili jer bi onda ušli previše u raspravu i obilaznica Slavonskog Broda se i projektira i razmatra njezina izgradnja. Isto tako čitav niz ovih zahvata u Istri vezano za povezivanje sa graničnim prijelazom je u programu građenja Hrvatskih cesta, projektira se iduće godine će se graditi. Što se tiče same Istre, sada za nekoliko dana, tj. precizno u nedjelju otvaramo 30 kilometara istarskog ipsilona. To je druga stvar koja je vezana za druge projekte koji se na tom području realiziraju. Isto tako i predviđamo izgraditi još spoj Medulina na istarski ipsilon, što je također dogovoreno i ugovoreno. Za grad Pulu čvor Šijan koji je njima od vitalnog značaja također ušao u projektiranje ali kroz druge izvore. Što se tiče Slavonije, u ovom dijelu normalno Slavonija, tu spada i Baranja i zapadni Srijem pod taj naziv, ali kroz projekt betterment osim ove dvije dionice koje su tu spominjane, u bettermentu jedan i u prvoj fazi bettermenta dva realizirane su ili realiziraju se dionice, i Beli Manastir-Valpovo, i Našice-Bizovac, i Našice-Braćevci, i Ćaćinci-Donja Motičina, i Pleternica-Batrina, i Podcrkavlje-Podvinje, i Vinkovci-Županja, i Čepin-Vuka, i Vinkovci-Tovarnik, Osijek-Gaboš-Jamina. Prema tome čitav niz projekata se na tom prostoru realizira. … [[Upadica se ne razumije.]] Točno. On je u investicijama, nije ovdje u programu betterment. Ali mi pričamo ukupno kroz betterment od 77 dionica, znači 25 koje su bile realizirane kroz betterment jedan i još ove 52 koje su realizirane kroz betterment dva. I to je sasvim sigurno vođeno maksimalno računa o teritorijalnoj podjeli, ali u prvom redu normalno unutra su ušli elementi vezano za stanje cesta, vezano za njihovu sposobnost da prihvati dodatnu količinu prometa, i to su bili osnovni kriteriji. Ta … [[Ne razumije se.]] studija je rađena 2001. godine, prvi zahvati kroz betterment su rađeni 2003. godine. I do dan danas mi radimo sustavno poboljšanje te cestovne mreže. Normalno da je dinamika bila u jednom dijelu na jednom dijelu Hrvatske, u drugom dijelu na drugom dijelu Hrvatske, tako su se jednostavnije i organizirali projekti, i ta dinamika je uspostavljena već davno. Što se tiče ovih primjedbi, tj. sugestija od strane HNS-a vezano za županijske ceste i potporu ŽUC-evima. Mi najprije u OP prometu, znači u sklopu svih ovih projekata koje pripremamo za međunarodne fondove, najuže surađujemo sa udrugom … [[Ne razumije se.]] , i prihvaćamo njihove sugestije i uvrštavamo projekte regionalnog značenja u taj komplet projekata koje prema Europskoj uniji želimo realizirati skupa sa njihovim bespovratnim sredstvima. Prema tome i to je dio koji je u tijeku i o kojemu vodimo računa i normalno pomažemo žucevima da dođu do tih sredstava. Eto mislim da su to. Još je bilo jedno pitanje vezano za ono šta plaćamo konzultantima. Znači u okviru ovih sredstava koje realiziramo, ukupnih sredstava za betterment, usluge konzultanata gdje je sugerirano da su to strani konzultanti koji dolaze i diktirani su od strane banaka, taj iznos je sve skupa do 1% investicije. Iznos nadzora je negdje 3 do 4%. Sve ostalo se odnosi na građenje. Znači naj, daleko najveći dio ovih sredstava, najdirektnije trošimo za građenje. Vezano za sve ove ostale stvari koje su na području Dalmacije nabrojene, to se odnosi direktno na magistralne ceste D8, na jadransku magistralu, na D39, D60, ceste koje voze i u konačnosti prema Bosni i Hercegovini, prema tome te ceste su obuhvaćene u ovom programu, nikakve druge lokalne ni bilo kakve druge ceste. Eto mislim da sam najveći dio ovih pitanja odgovorio.
Hvala. Prelazimo na pojedinačne rasprave, jer nemamo više prijava po klubovima. Prvi se prijavio uvaženi kolega zastupnik Milivoj Škvorc.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, predstavniče Hrvatskih cesta, kolegice i kolege. Pred nama je prijedlog Zakona o potvrđivanju jamstva između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta 2 Hrvatska B, tzv. program betterment. Da bi EIB mogla početi financijski pomagati infrastrukturne projekte u Hrvatskoj i projekte razvoja privatnog sektora prethodila je odluka Vijeća ministara kojim je odobren mandat EIB-a za Hrvatsku. Potrebno je napomenuti da EIB spada u red financijskih institucija sa najpovoljnijim uvjetima za zaduživanje iz razloga što osigurava vrlo povoljne uvjete financiranja bez zaračunavanja dodatnih naknada. Do danas EIB je u Hrvatskoj sklopila 18 ugovora o financiranju u javnom sektoru na osnovu kojih su sklopljena 3 izravna javna zajma i 15 zajmova iz jamstva RH. Mislim da je ovaj prijedlog zakona potrebno podržati i iz sadržajnog i iz uvjeta koji su postignuti za financiranje tog projekta. Mislim osobno da je to jedan od najboljih projekata uređenja, obnove i rekonstrukcije javnih cesta koji je na djelu, čuli smo, od 2003. godine. Posebno moram sa zadovoljstvom podržati ovaj prijedlog zakona iz razloga što u tablici iz koje iščitavamo od tih 26 dionica koje su nabrojene u fazi II imamo 4 dionice s prostora Krapinsko-zagorske županije. To su Zagorska magistrala koja ide od Zaprešića do Zaboka, to je cesta Kumrovečka, odnosno Dubrovčan-Risvica sa dužinom od 10,5 km, to je cesta od Krapine prema Valentinovu, odnosno prema Pregradi i to je cesta spojena od Laza, odnosno Kašine prema Mariji Bistrici. S te strane moramo, kad bi gledali da imamo 4 dionice, biti jako zadovoljni, ali dosad je napravljena samo jedna dionica od 77 koje su bile u projektu na prostoru Krapinsko-zagorske županije, to je dionica Šemnica-Novi Golubovec. Ali, moram reći da je to najbolje, najljepše, najkvalitetnije obnovljena cesta u zadnje vrijeme u Krapinsko-zagorskoj županiji i svaka pohvala za taj dio. S time da bih dodao da je nažalost jedan dio te ceste, a to je na početku od Švaljkovca prema Šemnici 3 km i na kraju te ceste do spoja sa Varaždinskom županijom cca km ostalo nije ušlo u taj projekt Bettermenta pa ja apeliram da se nađu, a znam da se radi na tome i već je isprojektirano, da se nađu neki drugi izvori sredstava kako bi se taj projekat mogao spojiti. Tako, što se tiče Bettermenta mislim da u Krapinsko-zagorskoj županiji moramo biti zadovoljni. Ja ću iskoristiti prisustvo resornog dijela ministarstva i Hrvatskih cesta ovdje da kažem još nešto, a to je da mi imamo još uvijek puno problema iako hvale vrijedna autocesta je prošla kroz Krapinsko-zagorsku županiju i to je velika stvar. Tu su još ostala druga cijev, što se nadam da se radi na tome i da će ta autocesta Zagreb-Macelj dobiti u konačnici vrlo brzo i drugu cijev kako bi bio nesmetani promet i u vršnim opterećenjima, a to je sezona. Ali bih spomenuo jednu stvar koja je najvažnija u cestovnoj infrastrukturi, a to je brza cesta od Mokrica, odnosno od Zaboka prema Bračku, Andraševcu, Zlatar Bistrici, Mariji Bistrici i istočnom dijelu jer podsjećam ta cesta je dugo u programu, projektiranje je započelo, građevinska dozvola je pred izdavanjem prvog dijela do nove bolnice Bračak i ja apeliram da se napravi sve kako bi se to pojačalo i da sve akcije koje dalje trebaju se napraviti da bi došlo do realizacije tog projekta. Jer istočni dio ima recimo 50% stanovništva na prostoru Krapinsko-zagorske županije i jednu destinaciju, a to je Marija Bistrica koju godišnje posjećuje najviše ljudi na našem prostoru, a cesta je da ne velim jako loša ili da ne upotrijebim koji i teži izraz. I tu još bi spomenuo posebno problem ceste D 29, to je cesta koja spaja Mariju Bistricu sa sjevernim dijelom i spaja se na Novi Golubovec, prolazi Zlatar Bistricu, Zlatar, odnosno dio odvojka za Lobor i do Novog Golubovca. Ta je cesta stradala kod uređivanja te ceste D 35 i došlo je do velikog oštećenja. Mi smo pokrenuli već određenu akciju kako bi došli ove godine do početka barem projektnog zadatka i projektiranja te ceste, ali pokušaj na nivou uređivanja Bettermenta. To je taj dio, a još bih spomenuo i podsjetio da postoji određeni sporazum kojega je županija i ministar i svi relevantni faktori u Zagorju potpisali su svojevremeno za paralelnu cestu od Zaboka prema Krapini. Ja znam da mi u međuvremenu pred kategorizacijom i uređenjem imamo državnu cestu od Zaboka do Krapine, ali nešto što je činjenica da je jedino na prostoru Krapinsko-zagorske županije izgradnjom autoceste državna cesta iskorištena za jedan krak autoceste i dogovor je obaveza da se taj dio u biti pokrene i realizira. Nažalost, to je malo zastalo, ali ja se nadam da će to pokrenuti se i dalje. I na kraju, da spomenem i zapadni dio naše županije, a to je problem ceste uz državnu granicu. To je istina, županijska cesta, a to je cesta od Dubravice Kraljica Na Sutli do Klanjca, odnosno nastavak te ceste uz slovensku granicu od Kumrovca prema zagorskim selima Miljani, … [[Govornik se ne razumije.]] i prema Hum na Sutli, molio bih da pokušamo sve napraviti jer znamo da Slovenci uz granicu imaju vrlo kvalitetnu, dapače jako dobru cestu, a mi nažalost ne. Da bi mogao se i razvijati turizam i gospodarstvo onog dijela mislim da to bi trebalo poduzeti sve da se to pokuša napraviti. Prvo da se stavi u državnu cestu i onda da se neka veća sredstva angažiraju kako bi došlo do rekonstrukcije te ceste. Nama treba i normalno i spoj stubičkog dijela na tu buduću brzu cestu, nama treba i obilaznica Pregrade. To su centri koji se intenzivno razvijaju, a bez kvalitetne infrastrukture teško je očekivati još jači razvoj ili taj razvoj zadržati na tom dijelu. Da se vratim na Betterment, mislim da je to hvalevrijedan projekt, mislim da je jako dobro vođen, jako dobro se realizira. Puna podrška i na neki način pohvala i Hrvatskim cestama i resornom ministarstvu i nadam se da će takvi projekti biti realizirani na vrijeme i da će se pripremati i sljedeća faza uređenja državnih cesta. A podržavam i kolege koji su prije govorili o tome, mislim da treba uzeti vrlo ozbiljno u razmatranje i mogućnost pomoći i realizacije uređenja i županijskih cesta. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega Škvorc. Imamo prijavljene dvije replike. Najprije kolegica Marinović. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. Evo složit ću se kolega Škvorc s vama da je ovo jedan od izuzetno dobrih programa obnove cesta. .../Govornik se isključio./...na području od posebne državne skrbi, i posebno na onim područjima koja su bila ratom značajnije uništena. Zadarska županija je također korisnik komponente 1. ovoga programa iz koje je isfinancirano kao što smo čuli 26 dionica ukupne dužine 271 kilometar državnih cesta. A od toga kao što je državni tajnik u uvodnom dijelu rekao, 16 dionica je završeno u potpunosti, a u tih 16 je jedan značajan dio sa područja Zadarske županije. Ovdje želim istaknuti spojeve državnih cesta sa čvorištima autoceste na području Zadarske županije, pa ću podsjetiti mnoge ne samo žitelje Zadarske županije nego i sve turiste da se sjete kakva je bila cesta Posedarje-Ražanac koja je vodila do Paga, zatim Maslenica-STarigrad izuzetno vrijedne dvije dionice uz koje su uz dobru suradnju Hrvatskih cesta i jedinica lokalne, regionalne samouprave uz sudjelovanje tih istih jedinica obnovljeni mnogi trotoari, negdje čak i biciklističke staze ali i postavljena mreža i odvodnje i kanalizacije i svega ostaloga. Na nekim dionicama su radovi u tijeku, to je ova naša cesta Zadar-Nin-Vir koja je izuzetno vrijedan projekt i koja će dodatno poboljšati kvalitetu mreža državnih cesta i spojeve sa našim otocima. Veseli me također i ovdje želim naglasiti da u ovom programu B ima dionica sa područja Zadarske županije, koje su na vrijeme i dobro pripremljene, istakla bih posebno dionicu čvor Sv.Rok-Gračac, duljine 20,4 kilometra koje koristimo vrlo često svi mi kada nas bura zaustavi ovom portalu Ličkom, Sv. Roka, i koja zaista zavređuje jednu detaljniju obnovu. Hvala.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Škvorc. On zasigurno ne može toliko toga nabrojiti u ovo vrijeme jer ove zagorske ceste su zapravo za ekstremne sportove pogodne. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče. Kolegice mislim da ste u pravu s pozicije da ste pokušali objasniti prvo da biste došlo u taj program da je trebala biti inicijativa, dobro organizirana služba, a drugo mislim da i potvrda svega ovoga što je izneseno je ona da je vođena briga o ravnomjernom rasporedu tog programa po cijeloj Republici Hrvatskoj. Meni je samo malo krivo što ovu tablicu koju sam ja vidio i tu mapu i taj lijepi šematski prikaz nisu imali priliku vidjeti svi i da su vidjeli ja vjerujem da onda diskusije kolege na početku, Kajina i Grubišića, sigurno ne bi bilo na ovakav način jer u toj tablici ja sam vidio da u prvom dijelu je bila Slavonija dapače preferirana a ne zanemarena, protiv čega ja nemam ništa. Samo očekujem da će se to preseliti i prema zapadnom dijelu da ne bi to što je gospodin potpredsjednik rekao u Zagorju imali takvu situaciju kakvu imamo. Imamo krasno uređenu autocestu, to se moramo pohvaliti, ali onda kada se siđe dole s te autoceste malo je lošija situacija, a vjerujem da tim programom i inim drugim građenja i održavanja ćemo to uspjeti sanirati. Hvala.
Hvala lijepo. Za repliku se javio uvaženi kolega Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega Škvorc da upravo vam dokažem da nisam tako isključiv, govoreći o cestama u Slavoniji. Moram reći da sam boravio 20 dana i 21 dan u Stubičkim toplicama i putovao iz Zagreba. Dobrim dijelom onom tzv. Starom zagorskom magistralom koja zaista izgleda katastrofalno, s tim se slažem. Kada govorite o onom prvom dijelu realizacije cesta u Hrvatskoj onda nemojte gledati ono samo što je realizirano u Slavoniji, negoli ukupno, pa ćete opet vidjeti da Slavonija je u podređenom položaju. Htio sam vam replicirati na tome zapravo, i ukupno zbog čega stalno upotrebljavamo englesku riječ Betterment, englesku riječ koja se uvriježava u Hrvatskom saboru, imamo mi Hrvatsku riječ poboljšanje ceste, imamo mi Hrvatsku riječ za to, nego stalno upotrebljavamo nekakve engleske riječi. Hvala lijepo.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Škvorc.
Uspjeli do toga da je gospodin Grubišić malo omekanio od svoje diskusije na početku jer diskusijom i Huške i kolega koji su se javili iz Slavonskog dijela vidi se da nije baš to tako kako je bilo na početku u diskusiji kolege Grubišića. Mislim da je vođeno brigu i da smo svjedoci toga na osnovu onoga što piše o ravnomjernom rasporedu toga projekta, tih novaca, na prostoru cijele Republike Hrvatske. A što se tiče tog stranog izraza Betterment, ja bih se isto složio da je možda trebao naći neki drugi izraz. Hvala.
Hvala lijepo. Sigurno da jedan program koji se realizira od 2003. znači sedam godina uvijek treba uzeti sve učinjeno, što se radi, što se planira. Ali dobro je i ovo kako danas ovdje slušamo, svi smo pomalo nezadovoljni, što znači da želimo da se još radi više, da se radi brže, a to samo znači da treba pronalaziti i sredstva ali jednako tako pripremati programe. Za raspravu se javio uvaženi kolega Berislav Rončević. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Nije sporno da Hrvatska ima vrlo kvalitetan sustav autocesta u odnosu na površinu zemlje, u odnosu na broj stanovnika koji živi u Hrvatskoj, mogli bi se svrstati u sam Europski vrh. Kvaliteta izvedbe i prirodno okružje koje prati te ceste čine ih među najljepšim autocestama u Hrvatskoj, na to možemo biti ponosni, to je djelo ljudi koji žive i rade u Hrvatskoj, to je investicija za budućnost, to je investicija koja će sigurno donijeti bez obzira što je to skupi, zahtjevan i tehnički i financijski posao donijet će poboljšanje kvalitete života u Hrvatskoj u svakom segmentu. Naravno da taj sustav autocesta treba pratiti sustav jednako kvalitetan ili bar približno kvalitetan sustav jednako kvalitetan ili bar približno kvalitetan sustav ovih cesta koje nemaju karakter autoceste, ali jednako tako su dobre posebno za povezivanje malih sredina, malih gradova sa autocestama, jer brzi i kvalitetni prijevoz ljudi i dobara čine konkurentnost i tih malih sredine koje nisu neposredno vezane uz autoceste. I to bi bila sva logika rasprave u ovom zakonu. Jednostavno bi ga trebalo podržati jer iz uvodnog izlaganja predstavnika predlagatelja državnog tajnika, pa i predstavnika klubova da se ne ponavljam vidjeli smo da se radi o povoljnim kreditnim sredstvima sa dužim grace periodom, sa prihvatljivom kamatnom stopom i jednostavno bi bilo dovoljno reći kao saborski zastupnik prihvatit ću taj zakon. Međutim, kada slušam raspravu nekih kolega, čovjek bi pomislio da je ova faza i ovaj ugovor obuhvaća stranicu samo jedne ili dvije ceste u Hrvatskoj, a da su druge ceste recimo na području Bosni i Hercegovine, Mađarske, Slovenije ili Italije ili bilo gdje u svijetu, jer jednostavno postaje zabrinjavajuće kako neki kolege gledaju propise, gledaju rješenja ili materiju samo iz djelokruga sredine u kojoj žive. Pa evo kolega Grubišić se sveo na jednu ulicu u Slavonskom Brodu i jednostavno tako razmišlja što je meni osobno neprihvatljivo. Iako nam je državni tajnik ovdje rekao da ova nomenklatura je stvarana u banci. Malo mi je to čudno i ne bih to olako prihvatio, pa jednostavno u pregovorima se može ispraviti te stvari. Ne vjerujem da banka u Luxemburgu zna vrlo precizan podatak i oznaku naše ceste, a ne može pravilno odrediti regiju, pa malo se potrudimo da ovo označavanje regije još dodatno ne frustrira kolege koji isključivo gledaju ovo mikrolokalno iako ne vide bar 10 cesta u okruženju svog rada, onda ovaj čitav program ne valja, onda ovaj čitav program zapostavlja njihovu sredinu što jednostavno nije točno. I na kraju svoje rasprave samo kao za slučaj da su neka školska djeca slušala raspravu kolege Grubišića. U Slavoniji bundeva nije najveća planina. Slavonija se zove ravna onako iz nekakvog tradicijskog nazivam. Međutim, samo radi pravilnog informiranja nisam se javio za ispravak. Najviši vrh Psunja to je najviši vrh u Slavoniji 984 m nadmorske visine, Papuk na 953 m ili Krndija sa svojim vrhom od 513 m. Preko Krndije ide jedna cesta, to je našička spojna cesta sa autocestom Našice-Pleternica-Požega. Ona se dijeli u jednom dijelu i prema Ruševu i Slavonskom Brodu, također je u programu Hrvatskih cesta kao adaptacija brze ceste spoja na autocestu A3. Prema tome, nije zapostavljeno, samo je željeti više, samo je željeti što kvalitetnije. Međutim, budimo objektivni u ovom trenutku je to moguće i treba ovaj zakon kojim potvrđujemo ovaj ugovor podržati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Kolega Grubišić je dva puta dizao prijavu. Ali može jedna replika. Izvolite kolega.
Dizao bih i ja više puta gospodinu Rončeviću repliku jer je izvalio niz netočnih navoda. Ispada da je neznalica i to slavonski nažalost, jer Osječka ulica u Slavonskom Brodu je državna cesta gospodinu Rončeviću. Ona nosi oznaku D ako znate što je to. A ja se nadam da će vam reći vaše kolege. Prema tome, to nije ulica u Slavonskom Brodu, ona je u funkciji ulice, ali ona je državna cesta. Nadalje, govorili ste i o silnoj mreži autocesta u Hrvatskoj koje su vrlo skupe. Pa skupe su zbog korupcije i kriminala koji se vrši po znatno višim cijenama izvedbe nego što je u nekim drugim zemljama, po farbanju tunela. Zbog toga nema novaca za završetak mosta na Dravi i Savi kojim bi koridor 5C bio u funkciji gospodine Rončević. To je Slavonija. A ne ono što vi govorite. Kako vas uopće kao čovjeka koji je potekao iz Slavonije o tome govoriti na ovaj način koji govorite.
Hvala. Sve to si malo možemo ljepše reći. Ne moramo se nazivati neznalicama, jer zato postoji institut da se poučimo, da si ispravimo navod ako je krivi, da kažemo svoje mišljenje i razmišljanje, na kraju krajeve tome Parlament i služi. Ali jednako tako postoji mogućost odgovora na repliku, pa dajem riječ kolegi Rončeviću.
Naime, kolega Grubišiću znam što znači oznaka D, da je to državna cesta i nisam još u fazi da me vi tome morate podučavati. Meni je Slavonija rodna regija, meni Slavonija za razliku nije politički program. Ja sam tamo rođen, volim tu sredinu i učinit ću sve što je u mojoj mogućnosti za njen boljitak. Međutim, nikada je neću izdvajati iz konteksta Hrvatske i jednako tako ću se zalagati i za ravnomjerni razvitak bilo kojeg dijela HRvatske. Ja ljubav prema Slavoniji nisam sveo na politički program, koji mi se pojačano javlja svake 4 godine pred nekakve izbore. Govorio sam o tome da ste se u čitavoj raspravi sveli na dijelove državnih cesta koje su u neposrednoj vašoj blizini. Postoje i druge potrebe. Postoje i druge potrebe u toj istoj Slavoniji koje niste spomenuli i samo sam rekao nemojmo gledati mikroregionalno jer to nije dobro. Još jednom vam ponavljam kada vam Slavonija zaista bude u srcu, ne bude vam dio političkog programa kojim ćete impresionirati birače, možda će vam ljudi malo više vjerovati.
Hvala lijepo. Iako slušajući pažljivo kolegu Rončevića nisam primijetio da je bilo gdje povrijedio Poslovnik, ali izgleda da je isto tako jednako pažljivo slušao i kolega Grubišić pa će nam on skrenuti pozornost na to. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Ja mislim da ste i vi primijetili povredu Poslovnika, jer gospodin Rončević je naveo neke stvari u svom odgovoru na repliku koje ne spadaju u ovu raspravu. Naime, ja gospodine Rončević već duže živim u Slavoniji, dakle živim u Slavoniji 51 godinu, pa ako je on toliko u Slavoniji možemo se ravnati. A kao drugo. Da, da to je spomenuo gospodin Rončević, a kao drugo Slavonci će znati cijeniti njegov doprinos Slavoniji i Hrvatskoj državi pogotovo kod vojnih kamiona.
Zaista, nismo raspravljali o datumima rođenja, ali dobro je i ovo čuti koliko tko gdje živi, ali dalje slijedi rasprava kolega Ivan Bogović. Izvolite, kolega Bogović.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče sa suradnicima. Kolegice i kolege. Dakle, pred nama je Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za Projekt obnova cesta II i na samom početku da kažem da dajem potporu donošenju ovog zakona. Poznato nam je da Europska investicijska banka kao financijska institucija Europske unije osigurava vrlo povoljne uvjete financiranja i spada u red financijskih institucija s najpovoljnijim uvjetima za zaduživanje. Europska investicijska banka financira projekte prvenstveno unutar Europske unije, a potom i projekte izvan Europske unije koji povoljno utječu na jačanje europskih integracija. Europska investicijska banka je u Republici Hrvatskoj do danas sklopila 18 ugovora o financiranju u javnom sektoru na osnovu kojih su sklopljena 3 izravna javna zajma i 15 zajmova uz jamstvo Republike Hrvatske. Predloženim Zakonom o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za Projekt obnove cesta "Betterment II" omogućit će se obnova oko 304 km državne mreže cesta u Republici Hrvatskoj na 26 dionica diljem države. A radovi obnove obuhvaćaju sljedeće glavne elemente: obnova kolnika i objekata, popravak i uređenje rubnjaka i bankina, popravak i uređenje objekata za stabilizaciju tla, uređenje raskrižja, izgradnja autobusnih postaja i stajališta za automobile i popravak postojećih, proširenje kolnika, uređenje odvodnje, ugradnja prometnih znakova i opreme, izgradnja biciklističkih i pješačkih staza što će zasigurno pridonijeti sigurnosti odvijanja prometa na cestama i smanjenju broja prometnih nesreća sa neželjenim posljedicama. A poznato nam je da o kvaliteti i opremljenosti cesta ovisi razvoj nekog kraja ili regije. U Karlovačkoj županiji kroz ovaj program obnovit će se cesta Selce-Donja Kupčina. Potreba svakako ima puno više, poglavito na državnim cestama D1 i D2. Poznato nam je iako je izgrađena autocesta, dakle A1 na državnoj cesti D1 još uvijek je zadržan veliki promet i u ljetnoj sezoni on iznosi oko 12,5 tisuća vozila dnevno. Dakle, u dane vikenda i pred blagdane sigurno da je to i veći broj vozila. I tu svakako ću spomenut potrebu nastavka gradnje brze ceste kroz Karlovac i spoj na novoizgrađeni most i također modernizacija državne ceste D1 gdje svakako treba spomenuti obilaznicu grada Slunja koja ima i građevinsku dozvolu, dakle ima sve preduvjete za početak radova i ja vjerujem da će se u nekom od sljedećih programa naći prostora i za ove prometnice. U toj vjeri svakako podržavam donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Kolega Živko Nenadić idući se javio za raspravu. Kolega Nenadić, izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što je već rečeno, ali ja ću još jedanput naglasiti, bilo je 18, ovo je 19. ugovor o financiranju u javnom sektoru u Hrvatskoj EIB-a, dakle Europske investicijske banke uz povoljne uvjete što jest za pohvalu, a Europska investicijska banka u pravilu investira za ove potrebe u članicama Europske unije, ali vidite i u državama gdje Europska unija ima određene svoje interese. Kredit je 185,84 milijuna eura i služi za obnovu 304 km. Bitno je to naglasiti jer ovdje svi govorimo o širim problemima cestogradnje, ali ovaj kredit služi za rekonstrukcije postojećih cesta, državnih cesta. I kada to uzmemo u obzir ja ću spomenuti, pa neću iz svoje izborne jedinice već iz svoje županije, jer svi više-manje govorimo o svojim izbornim jedinicama, svojim županijama što je logično i to onda ne treba shvatiti da smo protiv drugih već jednostavno to više poznajemo i za to se više zalažemo. U mojoj županiji ovdje predviđeno je za obnovu Živogvožđe, Ploče, dakle makarsko primorje sa Pločama jer sa Poljica na Hvaru i … [[Govornik se ne razumije.]] i to kada je u pitanju održavanje državnih cesta jesu najneuralgičnije točke. Međutim, ovdje ja bih rekao bile su i nekakve primjedbe, da ne rečem packe, kako se negdje drugdje više ulaže pa je spomenuta i Dalmacija. Ja bih, da vam budem iskren, volio da je to tako, ali nije to baš tako. Mi imamo sjajnu i odličnu autocestu do Splita, do Dugopolja, opet govorim o svojoj županiji, ali nemamo niti jedan odgovarajući pristup sa autoceste. Niti jedan, pa ni Split. Evo tek sad se grade dvije trake, jednom Solin-Klis da bi Split, al tu nije samo Split jer tu izlazi od Kaštela, Splita, Solina do Omiša, negdje 350 tisuća stanovnika. Evo stojimo, ovisimo o jednoj traci kada izađemo u Dugopolju za to područje. A ista je situacija, ali nije tako kritična i u svim drugim gradovima, spojevima sa autocestom. Omiš nema spoj pa mora ići u Split da bi išao na spoj jer je predviđen Blato na Cetini, ali je spoj nikakav. Imotski isto do Zagvozda je spoj nikakav, Makarska mora preko Šestanovca, spojevi su nikakvi. Dakle nisu odgovarajući, oni su zatečeni takvi kakvi jesu, služe i dobro služe, ali nisu odgovarajući i naravno da ih treba izgraditi. Ali ne možemo danas sve riješiti, ovo se radi o održavanju cesta i to podržimo jer je kredit povoljan. Svaka kuna u cestogradnju pokazalo se isplativa je, a svima nama posebice za realni sektor, a ja opet govorim o moru, svi vi na neki način dođete na more pa vidite kako lako i brzo dođete, a onda koju nevolju i muke doživite u prometnicama uz more i isto tako na otocima. Apsolutno podržavam da se ulaže u cijeloj Hrvatskoj što je više moguće u cestogradnju jer je to isplativo. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu replike. Uvaženi kolega Šime Lučin. Izvolite, kolega.
Hvala lijepo. Slažem se s kolegom da zapravo svi mi pokušavamo ovu problematiku gledati iz vlastite perspektive, odnosno iz sredine u kojoj dolazimo. Mi često nažalost nismo u prilici da u ovom Domu razgovaramo i o ovim drugim cestama, regionalnim, lokalnim, a nerazvrstanim neću ni da razgovaram, ni da spominjem. Jer mislim to je jedan opet poseban problem. Meni se čini možda da bi ova da ih tako nazovem određena forsiranja regionalnosti što je sasvim razumljivo kad je riječ o ovom Saboru. Jer svi mi dolazimo iz neke sredine možda bila manje prisutna da zapravo imamo jasnije kriterije. Recimo, to moje pitanje, ja iz svega ovoga što sam vidio meni kolega nije jasno zašto recimo ta i ta dionica, a zašto ne neka druga dionica. Ja ne vidim koji su to kriteriji. Jel' to broj automobila koji tu prođe? Jel' to broj nesreća? Jel' to stanje ovog asfalta. Dakle, kad su ovakvi projekti često se dešava zapravo da nisu jasni kriteriji. Jel' to možda financijski razlog? Dakle, vi imate, ako imate bolju cestu negdje će biti kad je riječ o Dalmaciji više turizma i bit će dakle lakše doći, negdje imate nekakvi strateški morate imate neki strateški uvjet u nekom smislu ako hoćete da vam neko selo živi ili nekakva subregija živi onda morate i to financirati. Prema tome, meni se čini da ono, dakle nitko pametan nije protiv ovog. Ali čini mi se da bi možda u buduće, a ja se nadam da će biti još ovakvih projekata i da ćemo još razgovarati o ovakvom tipu jamstva trebalo razmišljati da budu kriteriji do kraja transparentni, da se ne može recimo u jednoj regiji ili ako hoćete i unutar jedne regije forsirati jedna situacija ili jedna subregija, a druga ne. Evo i mislim da bi onda izbjegli ove nekakve dileme i nadmetanja gdje su nam lošije ceste, a gdje bolje. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, kolega Nenadić.
Pa kolega Lučin je u stvari mene nadopunio i ja sa time se slažem. Ja jesam i da se više raspravlja u ovome Saboru o ovoj problematici i za, isto tako jesam da budu jasni kriteriji po kojima se nešto gradi. Dakle, u principu slažemo se oko ove problematike. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. I s ovim odgovorom na repliku iscrpili smo i sve prijave za raspravu. Zaključno državni tajnik. Izvolite.
Pa mislim da sam na prvi dio pitanja odgovorio u prvom izlasku. Ali dvije stvari koje su se sad pojavile vezano za prioritete. Prioriteti su jasno definirani. Prioriteti su stanje prometnica i broj prometa. Prema tome, kroz visibility studiju koja je rađena 2000. i 2001. godine ti kriteriji su ušli unutra. Normalno, premreženi su sa svim ostalim elementima koji se uzimaju u visibility studiju i dat je točno rang cesta koje imaju prioritetni stupanj vezano za obnovu. Mi nastavljamo taj projekt i realiziramo ga do danas. Normalno uz pojedine modifikacije koje se odnose na današnje stanje prometa, jer je sama autocesta dovela do nekih drugih momenata. Prema tome, mislim da su to transparentni kriteriji i da se oni mogu lako pratiti i lako uočiti i lako vidit. I još jedno samo pitanje koje je bilo spomenuto, a nisam na njega odgovorio kod prvog izlaska, bilo je ono pitanje zašto je ostalo negdje nepovučenih sredstava u ovim EIB-ovim kreditima koji su izuzetno povoljni. Prvi i osnovni razlog je to što je okvir koji se potpisuje u ovom slučaju 60 milijuna eura to je gornja granica potrebnog povlačenja sredstava, a zavisi o natječajima koji nakon toga dođu i o kriterijima postotka ulaganja EIB-a u određenu investiciju. Ako je to 50:50, pa na kraju ukupna investicija gdje je 60 milijuna eura EIB-ovih, a 60 domaćih padne ispod 120 milijuna eura onda se više ne povlači 60 milijuna EIB-ovih nego točno u postotku investicije. To je odgovor na ono zašto je na dva, tri ova projekta koji su financirani iz sredstva EIB-a ostalo nešto neutrošenih sredstava. Eto toliko. Mislim da je. Hvala.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se za to steknu prilike.
5. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta II Hrvatska B hitni postupak, P.Z. broj 548. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt obnove cesta II, Hrvatska B. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova 102 glasa za, 1 suzdržan i ništa protiv.
I prelazimo na drugu točku dnevnoga reda. To je - Prijedlog zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata, prvo čitanje, P.Z. br. 396. Predlagatelji: Klub zastupnika HDZ-a, Klub zastupnika HSS-a Klubovi zastupnika predložili su ovaj akt na temelju članka 129. Poslovnika Hrvatskog sabora. Materijale ste primili poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Sukladno članku 144. do 150. Poslovnika Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za ratne veterane. Izvješće sa sjednica odbora ste također primili. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. U ime predlagatelja Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Nakon dugih priprema evo došao je ovaj zakon i u prvo čitanje. Zahvaljujem klubu HSS-a na suradnji prilikom izrade zakona na potpis ovoga zakona, iako vjerujem da bi to trebao biti zakon zapravo svih klubova, jer je to zakon koji ne politizira, koji ne ulazi u pravosudnu odgovornost. To je zakon koji samo jedino želi žrtvi dati ono dostojanstvo koje zaslužuje na temelju međunarodnih sporazuma, ugovora i propisa i na temelju civilizacijskih normi koje treba Hrvatska preuzeti. Radi se dakle o onim žrtvama čije kosti izviru gdje god se zaore hrvatska zemlja. Do sada je otkriveno neslužbeno, jer službeno se ne evidentira oko 980 nalazišta kostiju iz razdoblja nakon 2. svjetskog rata. Dakle, ovaj zakon ne ulazi u problematiku 2. svjetskog rata, isključivo u poraće. 65 godina je prošlo od tada i mi imamo dug tim žrtvama dati ono što u okviru Rezolucije vijeća Europe određuje europska civilizacijska norma od davanja duga žrtvi. Pa bih rekao da je zakon utemeljen prije svega na rezoluciji 1481 Vijeća Europe iz 2006. godine. Istaknuo bih iz te rezolucije koju smo i mi usvojili kao država. Samo točku 12. u kojoj se kaže da Parlamentarna skupština Vijeća Europe poteže ne samo pitanje odgovornosti za zločine iz razdoblja komunizma što nije predmet ovog zakona, nego i priznanje žrtvi tih zločina, priznanje žrtvi uključuje i obilježavanje njezinog groba. 2009. godine upotpunjeno je ovo stajalište sa Rezolucijom Europskog parlamenta. U toj rezoluciji Europskog Parlamenta ja bih istaknuo rečenicu u kojoj se kaže da bi počast žrtvama i osuda počinitelja postavili temelje za pomirenje utemeljeno na istini i spomenu. Dakle podvlačim. U svojoj rezoluciji vijeće izražava poštivanje svim žrtvama totalitarističkih i nedemokratskih režima i naglašava, ovo posebno ističem da ne može biti pomirbe, citiram ne može biti pomirbe bez istine i sjećanja. Dakle, svi oni koji govore nemojte se vraćati u prošlost, zapravo negiraju našu budućnost. Naša budućnost se mora temeljiti kao i budućnost Europske unije na pomirbi, a za pomirbu kaže rezolucija Vijeća Europe u točki 3. pomirba može biti samo temeljena na istini i sjećanju i jedinstvenom stavu protiv svih totalitarnih posljedica svih režima, naravno u to se uključuje i komunističkih režim. Hrvatski sabor je u svojoj deklaraciji 2009. godine prihvatio ove stavove. Istina je da smo tu deklaraciju donijeli u kasnijim popodnevnim satima, očita je namjera bila da bude daleko od medija, što je loše. I u toj deklaraciji smo u točki 11. prihvatili stavove Europske unije u formulaciji da treba odati priznanje žrtvama komunističkog razdoblja, zločina iz komunističkih razdoblja. Dakle imamo okvirni temelj za ovaj zakon, na žalost operativno ova deklaracija nije provedena i to još od svih postkomunističkih zemalja nije provedena jedino u Hrvatskoj. Spomenut ću samo da Poljska ima takav institut obilježavanja grobova bez ikakvih drugih primisli, da to imaju i druge postkomunističke zemlje. Hrvatska je krenula ovakvim putem nešto modificiranim ukazom predsjednika Republike donošenjem Zakona o utvrđivanju ratnih i poratnih žrtava 2. svjetskog rata 18.10.'91. kada je utemeljena komisija koja treba otkrivati ratne i poratne žrtve, i tada su žrtve podijeljene na ratne, citiram članak 2. toga zakona do 9. svibnja '45. i poratne isti članak stavak 2. nakon 9. svibnja '45. Donesen je i Poslovnik koji također dijeli žrtve na ratne i poratne, i stajališta smo, predlagatelji, da mi trebamo ovim zakonom obuhvatiti poratne žrtve, jer o ratnim žrtvama ovaj zakon ne govori. Ne govori zbog toga što u ratu vrijede druga pravila, druge međunarodne konvencije i drugi običaji. Na žalost to su ratni običaji u kojoj se gleda na smrt sasvim drugim očima. Za ratno razdoblje se dijele žrtve na žrtve vojnike koji su dragovoljno otišli u rat, na žrtve civile zarobljenike i ranjenike, kako mi u 2. svjetskom ratu nemamo mogućnosti da posthumne ostatke svrstavamo u ovakve skupine, smatrali smo da to treba ostaviti za neka druga vremena, i da tim žrtvama treba odati nekim drugim zakonom i na drugi način počast. Jednostavno zbog naših lokalnih političkih okolnosti. Zato ovaj zakon obuhvaća samo žrtve nakon završetka 2. svjetskog rata. U Europi je to 9. svibanj '45. i odnosi se samo na te žrtve koje nisu bile naoružane, one koje su bile naoružane te su ušle u sukob sa legitimnim i legalnim organima, i za takve žrtve koje su nakon 9. svibnja pale u borbi protiv legitimnih organa, tadašnje jugoslavenske države, te žrtve su kao protivnici protiv kojih se temeljila zakonita borba protiv njih identificirane i pod imenom i prezimenom pokopane. Dakle ovaj se zakon odnosi samo na one žrtve koje nisu identificirane, kao neidentificirane su pokopane na putevima od Slovenije preko cijele Hrvatske, do Makedonije, do Srbije, do Bosne i Hercegovine i šire. Radi se o žrtvama koje su ubijene bez suđenja. Tu su u tim skupinama bili razvojačeni vojnici, dakle bez oružja, Ženevska konvencija iz 1929. godine obvezala je postupak kao prema zarobljenicima. Tu su bili civili, žene, djeca, svi oni su ubijeni bez suda, i zato su žrtve koje zaslužuju obilježavanje svojih grobova kao najmanji civilizacijski čin. Koliko je bilo takvih žrtava? Ne znamo. Ne znamo zato što su izvori vrlo različiti. Ja ću citirati samo nekoliko. Obavijest kabineta maršala Josipa Broza Tita, šefu britanske vojne delegacije 17. svibnja '45., dakle nakon završetka 2. svjetskog rata, kaže molimo vas da obavijestite feldmaršala gospodina Aleksandra itd. da je maršal Tito primio njegovu depešu o predaji 200 tisuća Jugoslavena na granici. Drugi podatak depeša … [[Ne razumije se.]] 16. svibanj '45., po mišljenju drugova ovdje popis izbjeglica za sada je neizvediv jer ima preko 250 hiljada izbjeglica samo u gradu Zagrebu, nemoguće utvrditi broj jer evidencijskih lista nema. I najstrašniji podatak, citiram Aleksandra Rankovića '45. do '51. kaže Aleksandar Ranković politika 1. veljače 1951. kaže ovako, kroz naše zatvore prošlo je između 1945. i '51. 3 milijuna 777 tisuća 776 zatvorenika, dok smo ih likvidirali između 1941. i '51. 586 tisuća, na području cijele Jugoslavije. Dakle naravno mi donosimo zakon za područje današnje Republike Hrvatske. Koliko će bit žrtava između ovog minimuma i maksimuma to ne zna nitko, to nije ni važno. Počast zaslužuje svaka žrtva to je civilizacijska tekovina, bez ulaženja u razloge, bez kaznenih progona za počinitelje, to čine drugi zakoni koji su na snazi u Republici Hrvatskoj. Zbog toga predlažemo u ovom zakonu da se utemelji jedan ured pri Vladi Republike Hrvatske, koji bi imao tri zadatka otkrivati neotkrivena grobišta žrtava poslije 2. svjetskog rata, dostojno ih obilježiti, postaviti oznaku, a županije bi imale zadatak održavati takva grobišta. Zašto dolazimo na tu ideju? Zato što je današnja situacija ipak tipična za jednu neciviliziranu sredinu, a ne za civiliziranu. Ta grobišta su maknuta u stranu, kad se otkrije kost, zatrpaju se, ne diraj, ne znamo šta ćemo s tim. Otkrivena grobišta kao npr. na Maclju, a sve sam ih obišao nekoliko puta su zarasla u korov, do njih možete doći samo u visokim čizmama, nema nikakve oznake, čitav niz uleknuća na livadama u Maclju pokazuju drugačiju boju trave, to znači ispod toga je raspad organske materije, boja trave je drugačija, probnim istraživanjima se utvrdilo da je gore između 15 i 30 tisuća posthumnih ostataka neotkriveno. Komisija o kojoj sam govorio, a koja je utemeljena '91. godine nije dobro radila svoj posao jer je krenula s ekshumacijama. To je tehnički apsolutno neizvodivo. Oni su iskopali 1144 posmrtna ostatka koja su 10 godina ležala na sudskoj medicini. Tek smo ih nedavno pokopali dostojno i dostojanstveno u selu Fruki podno Maclja. Nemoguće je desetke i desetke tisuća, a možda i stotine tisuća ekshumirati, a kamoli identificirati. To je prva postavka ovoga zakona. Dakle, pronalaženje i obilježavanje grobova to je cilj ovoga zakona. Čijih grobova? Grobova žrtava nakon završetka 2. svjetskog rata. Tko su to? To su žrtve neovisno o rasi, boji kože, spolu, jeziku, vjeri, političkom ili drugom uvjerenju ili socijalnom podrijetlu. To su žrtve razvojačeni vojnici, starci, žene, djeca koji su ubijeni od komunističkog režima nakon završetka 2. svjetskog rata. To su svi oni koji su ubijeni ili umrli u takvim okolnostima, posebice u logorima. To su svi oni koji su ubijeni u organiziranim UDBA-inim akcijama u inozemstvu, dakle svi oni koji su ubijeni nakon završetka 2. svjetskog rata ili umrli u logorima bez prava na suđenje. To je civilizacijska tekovina i mislim da nakon 65 godina smo dužni vratiti dug pokojnicima. Ured se osniva pri Vladi kao što sam rekao, on mora otkrivati te grobove u suradnji sa lokalnim zajednicama, sa građanima, sa znanstvenim i društvenim institucijama. Vlada preuzima financijsku težinu uređenja tih grobova i pristupa na racionalnoj razini koju propisuje Vlada, a županija preuzima trajno održavanje s time da Ured kontrolira jednom godišnje da li se doista ti prilazni putevi i ta grobišta kvalitetno održavaju. Ured podiže i oznaku, tekst oznake donosi Vlada Republike Hrvatske uz oznaku, dakle jedan prigodni kratki tekst, naravno u dogovoru sa lokalnim crkvenim vlastima treba istaknuti i vjersko obilježje. Naravno mora se odnositi na vjeru kojoj je žrtva pripadala. Ono što još zakon točno utvrđuje to je način funkcioniranja tog ureda. Ured ima ravnatelja, funkcionira poput ustanove. Ima upravno vijeće, ima stručno vijeće, a može imenovati i različita stručna ad hoc povjerenstva koja bi rješavala pojedine lokalitete, pojedina pitanja povijesna, stručna, dakle sve ono što se ne može obuhvatiti jednim zakonom budući da se radi o materiji koja je definitivno toliko raznolika da je potrebno ovakvim stručnim ad hoc povjerenstvima rješavati pojedine probleme koji će se ovdje nametati. Istaknuo bih nekoliko problema koji su se u izradi zakona, a izrađujemo ga evo pune 4,5 godine, o nekim problemima koji su se nametali. Prije svega tko bi vodio nadzor nad radom toga ureda? Mi ovdje predlažemo da nadzor nad zakonitošću ureda obavlja ministarstvo nadležno za branitelje. Sljedeće pitanje je bilo što je sa ekshumacijama, sa prijenosom posmrtnih ostataka i s njihovom identifikacijom? Već sam u uvodnom dijelu rekao da je to apsolutno nemoguće, čak i na malim lokalitetima kao što je Daksa nije uspjela identifikacija više od trećine posmrtnih ostataka. A tu se radi o nekoliko desetaka žrtava, zamislite sad nekoliko desetaka tisuća žrtava. Zakon ipak predviđa iznimke od toga, iznimno ako se postavi utemeljena sumnja da se radi o nekom poznatom posmrtnom ostatku nekog poznatoga može se iznimno napraviti ekshumacija i identifikacija, ali naravno za to se dobiva suglasnost nadležnih ministarstava. I inače je procedura utemeljena na sadašnjim zakonskim propisima. U slučaju kada se otkrije jedna kost prilikom oranja, kopanja nekih temelja neće ju se više vratiti natrag i zažmiriti nego će se prijaviti Državnom odvjetništvu koje će pokrenuti postupak određivanja starosti tih kostiju, pripadnosti tih kostiju u odnosu na povijesno razdoblje nakon čega slijedi korištenje svih stručnih mogućnosti da se utvrdi količina posmrtnih ostataka, dakle njihov broj i nakon toga se uređuje to grobište na opisani civilizirani način. Ono što mislim još pri kraju ovog uvodnog dijela reći na ovaj način odajemo dug žrtvama koje su ubijene bez suda. I to je ono što Europa u svojim rezolucijama, Vijeće Europe, itekako uokviruje. Mnogi problemi ostaju otvoreni i svjesni smo kao predlagatelji da velik broj posmrtnih ostataka i dalje ostaje pod zemljom, a žrtva neće doživjeti opravdano označivanje lokaliteta što je minimum civilizacijski. To se odnosi na sve civilne žrtve 2. svjetskog rata, ali smo rekli zbog drugačijih uvjeta u kojima su one nastale za to je potreban drugi zakon koji mora biti konsenzus doista svih. Isto tako ostaje još problem i žrtava Domovinskog rata koje su nestale. Znamo da ih je 1060 još nepoznatog mjesta pokopa samo na hrvatskoj strani, da ih je oko 500 na strani pobunjenih Srba. To su problemi koji se moraju rješavati i koji se rješavaju na dostojan i dostojanstven način i on mora biti još brži i još učinkovitiji. Uz sve pohvale onima koji rade ipak taj rad se nekako bliži u dogledno vrijeme, za koju godinu, kraju, pa bi možda trebalo objediniti to sve jednoga dana u jednu instituciju koja bi brinula o svim žrtvama koje nisu doživjele dostojanstven i dostojan pokop. Ali to je tema koju ovaj zakon, i zato to u uvodu kažem, ne tretira jer smatramo da je ona još politička. Poslijeratne žrtve ne mogu biti politička tema jer su to žrtve koje su ubijene nakon završetka rata, protivno Konvenciji Crvenog križa iz 1929. čiji slijednik je bila tadašnja Jugoslavija i protivno svih civilizacijskih normi koje su vrijedile onda, a vrijede i danas. Želimo da ovaj zakon nakon prvog čitanja doživi izmjene na temelju vaših rasprava, na temelju primjedbi i izvan ove sabornice jer bi taj zakon trebao biti što je moguće više prihvaćen od svih koji žele žrtvi dati njezino obilježje. Zbog toga idemo u 2 čitanja, zbog toga ćemo prihvatiti sve primjedbe i ugraditi u ovaj zakon, zbog toga molim da se svi uključite u to. Mi smo poslali prijedlog zakona svim klubovima zastupnika prije godinu dana, dakle vremena za razmišljanje je bilo dovoljno i vjerujem da ćemo vaše primjedbe danas i u sljedećim danima čuti i moći ugraditi u drugo čitanje. Hvala na pažnji i stojimo na raspolaganju za odgovore za eventualna pitanja.
Hvala. Odbori? Odbor za ratne veterane, predsjednik gospodin Josip Đakić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Odbor za ratne veterane Hrvatskog sabora na svojoj 20. sjednici održanoj 16. lipnja 2010. godine, razmotrio je prijedlog Zakona o pronalaženju, obilježavanju, izražavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. Svjetskog rata, kojeg su predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavili Klubovi zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika HSS-a. Odbor je raspravu proveo sukladno članku 81. Poslovnika Hrvatskoga sabora u svojstvu matičnog radnog tijela. Prilikom rasprave Odbor je raspolagao mišljenjem Vlade Republike Hrvatske od 28. svibnja 2010. godine. Intencija ovog Zakona prema riječima predlagatelja je odrediti način pronalaženje, obilježavanje i trajnog održavanja grobova komunističkih žrtava nakon 2. Svjetskog rata tj. nakon 9. svibnja 1945. godine. Na području Republike Hrvatske dogodila su se masovna ubojstva i to bez suđenja ili montiranim procesima a žrtve takvih ubojstava zaslužuju dužno poštovanje, rehabilitaciju te mogućnost odavanja počasti kroz pronalaženje mjesta masovnih zločina i njihovo trajno održavanje. Procjene ukupnog broja žrtava su nepouzdane a kreću se od 80 tisuća do preko 200 tisuća. Brojni grobovi nalaze se na područjima nama susjednih država, Slovenije, bosne i Hercegovine, Srbije i Makedonije. Hrvatski je sabor 30. lipnja 2006. godine donio Deklaraciju o osudi komunističkih zločina počinjenih tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj od 45. do 90. godine. Za provedbu ovog Zakona nužno je ustrojiti ured za otkrivanje, obilježavanje i održavanje grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. Svjetskog rata koji bi zamijenio ukinutu Komisiju za utvrđivanje ratnih i poratnih žrtava 2. Svjetskog rata. Obavezu otkrivanja, uvođenja i obilježavanja grobova, te vođenje očevidnika, broja grobova i žrtava preuzima Vlada Republike Hrvatske. Dok je trajno održavanje grobova obaveza županija. Prema riječima predlagatelja postoje neka otvorena pitanja koja će trebati riješiti, a to je način na koji će se odrediti pripadaju li žrtve razdoblju prije ili poslije završetka 2. Svjetskog rata što se posmrtnim ostatcima žrtava za koje se utvrdi da su iz 2. Svjetskog rata te što sa posmrtnim ostacima žrtava Hrvatskih državljana koji su pokopani na teritoriju drugih država. Izražena je nada će se ovaj Zakon donijeti konsenzusom. U raspravi članovi Odbora jednoglasno su podržali donošenje Zakona uz naglasak da sve žrtve zaslužuju dužno poštovanje i počast jer je necivilizacijski i nečovječno ubijanje u ime ideologije bilo koje. Po mišljenju nekih članova trebali bi se inzistirati na otkrivanju te sankcioniranju nalogodavaca i počinitelja zločina, osobito u onim slučajevima kada postoje ozbiljne indicije i spoznaje o njima. Kritiziran je i nedolazak članova Odbora iz redova oporbe koji su time izrazili svoj stav o protivljenju ovom zakonu. Predloženo je da se za člana Upravnog vijeća ureda imenuje jedan predstavnik udruga proizašlih iz Domovinskog rata. Trebalo bi se preispitati i proslavljanje 22. lipnja kao dana Antifašističke borbe, te razmisliti i o 9. svibnju kao državnom blagdanu kojim bi se proslavljao dan pobjede nad fašizmom i u Republici Hrvatskoj. I na koncu nakon provedene rasprave, Odbor je jednoglasno sa 7 glasova odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje sljedećih zaključaka: Pod 1. Prihvaća se Prijedlog zakona o pronalaženje, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. Svjetskog rata. I pod 2. Sve primjedbe, prijedloge i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo? Državni tajnik u Ministarstvu Hrvatskih branitelja i međugeneracijske solidarnosti Stjepan ADanić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo. Evo, vi ste dobili mišljenje Vlade Republike Hrvatske. Vlada Republike Hrvatske je pozorno proučila ovaj Zakon, Vlada Republike Hrvatske podržava donošenje Zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkog zločina nakon 2. Svjetskog rata kojeg su predlagatelji Klubovi Hrvatske demokratske zajednice i Hrvatske seljačke stranke. Isto tako Vlada Republike Hrvatske je mišljenja da do drugog čitanja, znači dva čitanja su u pitanju, treba izvršiti određeno formalno pravna i nomotehnička poboljšanja teksta ovog Zakona kako bi on bio bolji i 100% provediv. Kao što je poznato nakon završetka 2. Svjetskog rata koji je službeno završio 9. svibnja 1945. godine događala su se pojedinačna i masovna ubojstva ljudi, civila, razvojačenih vojnika, suđenja nije bilo od tadašnjeg režima i stoga apsolutno treba podržati donošenje Zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkog zločina nakon 2. Svjetskog rata jer je to civilizacijski doseg i civilizacijska norma. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije obavijesti. Nastavak 31. sjednice Odbora za turizam održat će se danas u 13 sati u dvorani Ivana Mažuranića. I 54. sjednica Odbora za Europske integracije održat će se danas u 14 sati u dvorani Josipa Jelačića. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Jedno od bitnih obilježja suvremene Hrvatske povijesti odnosi se na zaštitu i promociju prava manjina u Hrvatskoj koja je jednim dijelom dio tradicije naroda koji već stoljećima živi sa jednim manjinama. Izuzetak je bilo kratko razdoblje povijesti tijekom 2. Svjetskog rata kada su manjinska prava bila dramatično supresirana u NDH do te mjere da su pripadnici manjina baš zbog te svoje pripadnosti bili proganjani na mnoge načine pa i ubijani. Tijekom 2. Svjetskog rata najviše su stradali Srbi i Židovi kao i pripadnici drugih naroda koji se nisu slagali sa postojećim režimom, a nakon 2. Svjetskog rata tijekom komunističkog terora, od pripadnika manjina najviše su stradali Nijemci i Talijani te pripadnici Hrvatskog naroda u na žalost još nedovoljno istraženoj epizodi Bleiburga i Križnog puta koji je dugo supresirana kao tema, a i danas se često u nekim krugovima veže uz nacionalizam a ne uz stravičan zločin komunističkog totalitarizma. I ostaje neistražena. A razmjeri tog zločina uistinu su stravični a ujedno neprocesuirani i nekažnjeni. Za ljudski um gotovo je neobjasnivo da odrastao čovjek iz bilo kojeg razloga uzme život drugom ljudskom biću. To se protivi prirodi čovjeka, nešto se duboko buni u njemu, to da se život uzme ljudima koji pripadaju određenom narodu ili ne podupiru neku ideologiju još je neumnije i teže shvatljivije. NO, na žalost svjedoci smo da se to događalo i događa se. Prema kršćanskom viđenju odnosa prema žrtvama upravo je žrtva ta koja treba biti u fokusu i to u smislu otkrivanja istine i poštivanja njenog digniteta. NO na žalost, žrtvama iz prošlosti se još uvijek manipulira u svrhu stjecanja neke dobiti u sadašnjosti ili budućnosti. U konkretnom slučaju u Hrvatskoj neke žrtve kao da imaju pravo na status žrtve, a nekima kao da se to pravo negira i kao da su neke žrtve nevine, a za neke se implicitno sugerira da su same krive što su se našle na krivom mjestu u krivo vrijeme. Kada se govori o žrtvama komunističkog režima, a posebice Bleiburga i Križnog puta, na hrvatskim je povjesničarima da utvrde konačni broj žrtava te ljudske katastrofe koja se bolno usjekla u kolektivno pamćenje Hrvata. Broj masovnih grobnica u Sloveniji da je za pravo onima koji drže da je to uistinu bio pravi masakr poglavito nad Hrvatima koji se sustavno banalizira. Svaka žrtva terora je tragedija i sramota čovječanstva. Svake žrtve se valja sjetiti kako bi dobila dostojanstvo i kako se takva tragedija ne bi ponovila. Danas više od polja stoljeća od tragedija koje ovdje spominjem, potpuno je nejasno kako to da dio suvremenih hrvatskih povjesničara još uvijek nalazi nekakva opravdanja za Jasenovac, Bleiburg ili Križni put. Bleiburg i Križni put ali i drugi komunistički zločini teške su traume hrvatskog naroda i dok se ne rasvijetle sasvim se sigurno neće dogoditi iskorak suočavanja sa zločinima vlastitog naroda i ni do kakvog čišćenja pamćenja neće doći. Ostati će samo jezične igre, igre moći kod političara i kod raznih drugih agregata danih etniciteta koji su već na sceni i pišu svoje ružne scenarije. Zbog žrtava komunističkih zločina čije su kosti razasute i čiji se grobovi ne znaju, HSS je sa svojim koalicijskim partnerima iz HDZ-a uputio u saborsku proceduru Prijedlog Zakona o pronalaženju i obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. svjetskog rata. Hrvatsku povijest obilježavaju brojne žrtve nastale na temelju želje za slobodom i ostvarenjem cilja samostalnosti, pravde i mira. Na tom povijesnom putu ispriječili su se brojni interesi i događaji koji su buli uzrokom velikog broja žrtava. Koliko god je žrtva vojnika u ratu neizbježna, toliko je neprihvatljiva i nerazumljiva civilna ratna žrtva bez obzira na okolnosti u kojima je nastala. Ovaj zakon odnosi se na žrtve u poraću, dakle u vremenu kojem vrijede zakonske ali i opće civilizacijske odredbe o pravu na pravedno suđenje. Na području Republike Hrvatske dogodila su se masovna ubojstva nakon završetka 2. svjetskog rata. Brojni su razlozi teških komunističkih zločina iz toga razdoblja ali svima im je zajedničko usmrćivanje političkih protivnika zato jer su drugačije mislili i osjećali. Ubijeni su bez suđenja ili u montiranim procesima bez prava na obranu. Sve žrtve ubijene pod takvim okolnostima su nevine i zaslužuju puno poštovanje. Hrvatski sabor je prihvatio Europsku deklaraciju o osudi komunističkih zločina, a 30. lipnja 2006. godine je donio Deklaraciju o osudi komunističkih zločina počinjenog tijekom totalitarnog komunističkog poretka u Hrvatskoj od 1945. do '90. godine. Deklaracijom se osuđuju svi komunistički zločini nabrojeni u članku 2. Rezolucije 1471 Vijeća Europe. To podrazumijeva, povrede ljudskih prava razlikovale su se ovisno o kulturi i zemlji i povijesnom razdoblju, a komunistički zločini uključivali su pojedinačna i skupna ubojstva i smaknuća, smrt u koncentracijskim logorima, izgladnjivanje, deportacije, mučenja, prisilni rad i druge oblike masovnog psihičkog i fizičkog terora, progona na etničkoj i vjerskoj bazi, povrede slobode, savjesti, misli i izražavanja. Žrtve komunističkih zločina su kako utvrđuje Deklaracija Vijeća Europe ubijene u ime ideologije, klasne borbe, te načela diktature i ploretarijata. Prema deklaraciji njihova je žrtva posljedica neslaganja sa zločinačkim komunističkim režimom. Međunarodna zajednica nije osudila počinitelje tih zločina, kao što je to učinila sa užasnim zločinima nacizma. Te su žrtve izbrisane iz povijesti sjećanja, jer nema ni evidencije njihova broja, niti obilježavanja posmrtnih ostataka u njihovim neznanim grobovima. Time je onemogućeno prigodno obilježavanja grobova žrtava i odavanje zasluženih počasti. Rehabilitacija žrtava komunističkih zločina naša je obaveza, obilježavanje njihovih grobova je naš dug prema prošlosti i zalog za budućnost. Žrtve ne možemo vratiti, ali možemo im i moramo pružiti dužno poštovanje. Ovaj zakon određuje način pronalaženja, obilježavanja i trajnog održavanja grobova žrtava komunističkih zločina iz razdoblja nakon 2. svjetskog rata. Jedna od žrtava komunističkog režima bio je i Stjepan Tonković, narodni zastupnik HSS-a rodđen 1892. godine u selu Nebojan pored Petrinje. A mučenički je pogubljen 1945. godine. Za narodnog zastupnika prvi puta je bio biran '25. za kotar Petrinja, a drugi puta '38. godine za Petrinju i Glinu, te na izborima dobio 95% glasova. Na dan pogibije Pavla Radića i Đure Basaričeka, te ranjavanje Stjepana Radića 20.6.1928. godine Stjepan Tonković je sjedio 4 mjesta udaljen od njega. Zbog svog političkog djelovanja odslužio je kaznu zatvora od godinu dana u Nišu, 1935. godine, a zatim godinu dana u Sremskoj Mitrovici. Po završetku rata 1945. godine Stjepan Tonković vratio se kući, iako su mu prijatelji savjetovali da se ne vraća još neko vrijeme. On je ipak došao u Nebojan gdje je nakon nekoliko dana po njega došla Udba, odvela ga u zatvor u Petrinju. Dok je bio u zatvoru obitelj je po selima Banovine skupljala potpise za njegovo oslobođenje, te njegov sin Janko sa tisućama potpisa Hrvata i Srba otišao kod Tita u Beograd. U Beogradu je izrečena presuda o nevinosti Stjepana Tonkovića narodnog zastupnika HSS-a, ali tu obavijest obitelj nikada nije primila. Do povratka sina iz Beograda Stjepana Tonkovića su pogubili. Nakon njegova pogubljenja ogorčena je bila njegova obitelj, HSS, ali i cijela Banovina. Njegovi posmrtni ostaci nikada nisu pronađeni, smatra se da su mu kosti razasute po petrinjskom polju. Danas nitko ne može znati koliko se grobova poslijeratnog zločina može naći na području naše države, niti koliko je žrtva u njima pokopano. U razdoblju poslije 2. svjetskog rata bez suđenja je ubijen veliki broj civila, među kojima je bilo razvojačenih vojnika, žena, staraca i djece. Žrtve toga razdoblja obuhvaćaju i osobe ubijene u komunističkim progonima, sudskim procesima, zatvorima i logorima. Jednako tako dostojno obilježavanje zaslužuju i žrtve koje su od komunističkog jugoslavenskog režima ubijene u inozemstvu i organizaciji jugoslavenskih tajnih službi. Najveći dio ovih ubojstava nikada nije istražen niti evidentiran. Ovim prijedlogom zakona svim komunističkim žrtvama trebalo bi se omogućiti davanje dužne počasti nakon pronalaženja i obilježavanja grobova. To je minimum koji nalaže svake žrtve. O razmjerima počinjenih komunističkih zločina, te o naravi tadašnjeg režima najočitije govori veliki broj prekrivenih i do danas neoznačenih grobišta na području Slovenije, Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Ta grobišta svjedoče o najtežoj vrsti zločina, sustavnim masovnim pogubljenjima. U proteklih 20 godina na različite načine je evidentirano te dijelom locirano približno tisuću 300 takvih grobišta. Najviše u Hrvatskoj više od 700 i Sloveniji više od 500 među kojima su najvjerojatnije najmasovnija ona na Kočarskom rogu u Teznom kod Maribora u Maceljskoj šumi i Jazavki. Procjenjuje se da je to tek dio prikrivenih grobišta na kojima su potkraj rata i u prvoj godini poraća ubijeni pripadnici poražene Hrvatske, Slovenske, Crnogorske i Njemačke vojske kao i brojni civili hrvatske i druge nacionalnosti. Masovna grobišta bila su često razarana i uništavana, pretvarana u smetlišta poput Husine jame kod Sinja i prikrivana na razne načine pa žrtve i njihovi grobovi jednostavno nisu postojali. Obitelji pobijenih ako su i znale ili pretpostavljale gdje se nalaze grobišta nisu ih smjele posjećivati niti obilježavati. Ipak, ni strah od režima ni protok desetljeća nisu potisnuli u zaborav te žrtve kod njihove rodbine i prijatelja, ali ni kod još uvijek ustrašenih svjedoka ili pak počinitelja zločina. Mi u HSS-u smatramo da je potrebno identificirati sva ta grobišta, obilježiti ih primjerenim spomen obilježjima te omogućiti održavanje pogrebnih obreda svih vjera, iskazivanje pijeteta prema žrtvama. Obiteljima treba omogućiti da prožive žalovanje zbog gubitaka svojih očeva i majki, braće i sestara, sinova i kćeri koje nisu mogli proživjeti zbog neizvjesnosti o mjestu i vremenu pogubljenja, zbog zavjere šutnje o zločinu pa i zabrane samog spominjanja umorenih. Ovim zakonom diže se glas protiv totalitarizma, posebno protiv skrivanja i relativiziranja strašnih komunističkih zločina čije posljedice još uvijek osjećamo. Danas je posebice opasan negacionizam prisutan u hrvatskoj jugoslavenskoj struji, još uvijek snažnoj, ako ne i dominantnoj u pojedinim institucijama, ali i u nekim medijima. Negacionizam je pokušaj negiranja zločina fašizma i negiranja zločina komunizma. Jedna i druga negacija dovodi do sekundarne viktimizacije žrtve i strane i kršćanstvu i zdravom razumu. Na društvenoj razini ta stigmatizacija ima za cilj skrivanje zločinaca s jedne strane te onemogućavanje razvoja suvereniteta naroda s druge strane. Komunistički zločini znamen su iskazane ideološke mržnje i nepriznate etničke istrage. Ovim zakonom želimo ukazati da svaka ljudska osoba ima pravo na ljudsko dostojanstvo pa i nakon smrti jer je to temeljno etičko načelo. Da bi se prekinulo omalovažavanje i šutnja o tim nepriznatim žrtvama rata i poraća te omogućilo pravo na javnost i na pijetet potrebno je objektivno i cjelovito istraživanje tih ratnih zločina i zločina protiv čovječnosti, potrebno je ustanoviti povijesne činjenice i na osnovi njih razviti pedagogiju pomirenja i oprosta. Klub zastupnika HSS-a podržat će donošenje ovog zakona.
Hvala. Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa evo završetkom 2. svjetskog rata i u narednom razdoblju obilježena su gotovo sva stratišta nastala za vrijeme 2. svjetskog rata, nastala i likvidacijom u logorima. Dakle, bezbroj spomenika niknuo je po cijeloj tadašnjoj bivšoj Jugoslaviji. Međutim, završetkom 2. svjetskog rata počela je i masovna likvidacija svega onog što je pobjednička vojska, nazvana tadašnja Narodna oslobodilačka vojska, mislila da im prijeti potencijalna opasnost. Dakle, formirana je i OZNA, mislim znakovito za zaštitu naroda, a OZNA je upravo organizirala masovnu likvidaciju. Nije se znalo što napraviti sa zarobljenicima pa su veliki dio tih zarobljenika likvidirali na licu mjesta, dakle znamo putove koji su išli, znamo okolicu, znamo sad već i šume u kojima su likvidacije napravljene i Sloveniju i Hrvatsku i Bleiburg, dakle imamo izvan Hrvatske ogroman broj žrtava. Ali križni put na koji je krenula poražena vojska i ne samo poražena vojska nego i svi oni koji su se zatekli tamo, dakle bilo je i žena i djece i staraca znao kojim putovima je išao, danas se to zna i na svu sreću postoji još uvijek živih svjedoka koji o tom pričaju. Mislim da je formiranje ovog ureda kojeg zahtijevamo već sad relativno kasno, ali na sreću još svi znamo, ipak poznajemo nekog koji se sjeća tih vremena, a imamo sreće evo da su i zločinci koji su poslije '45.-te masovno ubijali jednostavno nisu mogli izdržati pa su u svojim memoarima to opisivali hvaleći se koliko je tko likvidirao i koliko je ljudi trebalo biti likvidirano u kratko vrijeme. Jasno da je i Josip Broz Tito iskoristio priliku koju je dobio, dobio je mig da može u kratkom vremenu bez nekakvih sankcija likvidirati veliki broj ljudi i to je obavljeno u velikom stilu. Dakle, masovni ubojice iz tog vremena nisu kažnjeni, grobišta nisu obilježena, a bilo ih je svagdje. Nije bilo samo likvidacija na ovim velikim stratištima nego mislim da bi o tom najviše mogli pričati naši speleolozi, naime nema jame u Hrvatskoj u kojoj nisu našli kosture, svagdje. Nije to samo Jazovka, nije to spilja ili bunar bolje rečeno iznad Vranskog jezera gdje su bacani i živi i mrtvi, polijevani, paljeni, bombe nakon njih su bacane. Dakle, to se vidi po položajima ljudskih ostataka da su zapravo mnogi od njih bačeni, zatrpani živi. Dakle, stravično mučenje, stravična osveta. Ali tko je sve stradavao? Stradavali su mnogi i oni, kako bi Stipe Mesić rekao da ih je trebalo likvidirat, a on to misli za gotovo sve koji su likvidirani, stradali su oni koji stvarno nisu bili krivi. Znam evo mogu reći u Virovitici je jedne noći pokupljeno, jasno poslije završetka rata 200-tinjak mladih ljudi i likvidirani su na brzinu, među njima nažalost i moja dva ujaka, da im se grob nije znao nigdje. Ustvari nije znao, znalo se da je to na temelju kasnije kasarne, da nitko nije imao pristup, da samo najhrabriji tu i tamo riskirajući glavu išli zapaliti svijeću, a takvih je upravo likvidacija bilo stravično puno. Svi pamte ljude koji su nakon 2. svjetskog rata hodali po ulicama i pokazivali prstom kog treba likvidirati. Bilo da je bio u svađi s njima, bilo koji razlog, razlog nije bitan, ali likvidacije su izvršene itekako. Dakle, grobišta su se nalazila duž cijelog križnog puta ili križnih putova, kolone su razdvajane da bi se prikrili tragovi, nemoćni su stradali prvi, a i oni za koje se mislilo da mogu jednog dana možda se osvetit na neki način oni su s užitkom također likvidirani. I nije se samo likvidiralo po šumama, po jamama, evo u centru Samobora, stotinjak metara od centra Samobora bile su također poslije 2. svjetskog rata masovne likvidacije o čemu su mi pričali preživjeli mještani, odnosno to su bili mladići koji su pod prisilom zakopavali sve ove žrtve. Imate to jako dobro opisano u knjizi "Samobor-mali Bleiburg" gdje je područje Samobora i područje Svete Nedjelje opisivano kao također mjesto u kojem nažalost ima brojnih stratišta. Neke od tih stratišta smo obilježili. Moram reći, jasno nije došlo do iskopavanja, nije jer jako je teško napraviti bilo kakvu identifikaciju a to čini mi se ni ovim zakonom neće biti moguće jer vrijeme je prošlo. Preživjeli su, neki su rođaci preživjeli, neki nisu. Mislim bilo bi posao uz jedan posao koji se bilo bi gotovo nemoguće napraviti. Ali nije nemoguće napraviti, obilježiti svoja stratišta. Moguće je postaviti svagdje ploču, tablu, križ možda i napisati evo ovdje i ovdje je stradalo toliko ljudi ili približno toliko ljudi ili ovdje su poubijani ljudi koji su bili civili, koji su poubijani bez suđenja što je u svoj cijeloj priči mislim stvarno još više, još veći zločin. Dakle, stradali su samo zato jer više nisu imali oružja, nisu se mogli braniti, a eto smetali su ili su predstavljali potencijalnu opasnost. Jer mi ovdje ne govorimo o grobljima vojske bilo domobranske vojske, dakle o svim onima koji su poginuli u ratu. To je uredno, evo Vicko Krstulović čitam ovdje dao likvidirati sva ova groblja kao što su preorana i druga groblja, kao što je i cijela mjesta neka su potpuno nestala, preorana, uništena, srušena. Dakle, nekih mjesta više ni nema i eto, ali poraće je bilo takovo i mislim da na ovom bi pozavidjeli kasnije i crveni kmeri tamo na tim masovnim likvidacijama. Mi smo dužni podsjetiti se ipak na sve one koji su stradali kao žrtve, dakle žrtve poslije rata, žrtve bez suđenja, žrtve koje su likvidirane samo zato jer su nekom smetale i mislim da ovaj ured to treba napraviti. Jasno da je to dugi posao, da je to posao koji će potrajati, da neće biti ja mislim ovdje ni suđenja više svim ovim zločincima koji su sudjelovali. Naime, stotine tisuća ljudi nisu mogli ubiti 5, 6 ili desetero ljudi. Ubijalo se na razne načine, dakle slično kao i u logorima koje smo osudili, koje je evo antifašizam pobijedio na svu sreću. Ali zločinci su slobodno hodali, hodaju možda neki danas uzdignute glave hvaleći se pritom da su evo baš oni ti koji su u tome sudjelovali. Međutim, vrijeme je evo i Domovinski rat doprinio je pomirbi svih da su djeca i jednih i drugih i trećih i četvrtih možemo spominjati koliko god je bilo kod nas i različitih smjerova vojske zajedno su izborili i Hrvatsku državu, zajedno su obranili Hrvatsku državu i mislim da je preskočili smo 10 godina i više godina da stvarno ovu temu nismo načeli. Ali sad u miru moramo to napraviti. Naime, moramo da bi mogli pogledati u oči svim onima, svim potomcima evo koji su ostali bez svojih očeva, djedova, pa i pradjedova, danas već i pradjedova i da mogu bar reći aha, stradali su. Mnogi znadu da li je netko bio kriv, nije bio kriv. Ali stradali su bez suđenja, stradali su samo zato evo jer su drugačije mislili. Klub HDZ-a normalno će podržati ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo u jednoj ne tako davnoj polemici sa gospođom Kosor u ovoj sabornici gospođa Kosor mi je odgovorila da HDZ nema problem sa antifašizmom. Onda sam joj ja otprilike odgovorio da je to zasigurno točno, jer antifašisti već 20 godina imaju problem sa HDZ-om. Evo pogledajte gospodo ovaj zaključak kojega potpisuje predsjednik Odbora za ratne veterane gospodin Josip Đakić. I ovdje na drugoj strani gospodin Đakić i taj odbor između ostalog zaključuju. Trebalo bi se preispitati i proslavljivanje 22. lipnja kao dana antifašističke borbe, te razmisliti o 9. svibnju kao državnom blagdanu kojim bi se proslavljivao dan pobjede nad fašizmom i u Republici Hrvatskoj. E toliko znači o tom dostojanstvu o kojem je malo prije govorio gospodin Hebrang, toliko o istini, toliko o sjećanju koje se ovdje spominjala, toliko o pomirbi. Ovo je jedna isključivo par excellance vjerojatno nezabilježena ja bih rekao možda niti u ovom mandatu Hrvatskog sabora. Jasno da je sve počelo sa onom monstruoznom tezom da je NDH bila težnja i hrvatskog naroda. Hrvatska je bila težnja hrvatskog naroda, ali NDH nikad nije bila težnja hrvatskog naroda. Ona je bila marionetska, ona je bila zločinačka, kvislinška, izdajnička itd. država. A činjenica je isto tako da bez partizanskog pokreta, pa ako baš hoćete i ondašnjih komunista, jer nikada jedna Rijeka, Istra itd. otoci Zadar ne bi bili dio Hrvatske. Utoliko prvo što Hrvatska ako se želi pozivati na antifašizam mora učiniti to je izjednačiti pripadnike NOB-a i Domovinskog rata, vratiti stečena prava za ne znam ni sam 40-tak tisuća preostalih sudionika NOB-a. Bez tog ja kažem ni ova vlast nema se šta pozivati na antifašizam. Istina je da je bivši premijer Sanader učinio nešto hvale vrijedno što nije ni trećesiječanjska administracija bila kadra, ne znam zašto učiniti, mako je Francetićev spomenik u Slunju, naložio je micanje Budakovih ulica i tome slično. Međutim, isto je tako istina da niti jedno materijalno pravo borcima NOBA-a nije vraćeno kao što niti jedan vjerojatno srušen partizanski spomenik od '91. na ovamo nije obnovljen. Da se vratim konkretno na ovaj zakon. Ja mislim da se ovaj zakon ne može protezati samo na razdoblje nakon 9.5. '45. godine. Apsolutno svaka nedužna žrtva treba biti rehabilitirana, treba biti kršćanski pokopana i treba biti oplakana. Ali isto tako gospodo treba reći istinu da se ta vojska NDH borila protiv partizana do 15.5.'45. Svi znate da je rat završio 9.5. Koliko ih je stradalo od 9. do 15.5. Da li je Tito znao za Križne puteve? Jasno da je. Koliki je broj ubijenih? Ne 200000, nego negdje oko 55 tisuća po Žerjeviću što je ogroman broj zašto je netko trebao i odgovarati, da li je Tito naložio odmazdu moguće, iako sam slušao Tuđmana koji je drugačije zaključivao. Da li su tražili kapitulaciju te vojske? Jesu. Da li su se htjeli predati? Ne. Već su vjerojatno uz pomoć nekih trećih željeli novi politički preokret na ovim prostorima. To opet gospodo sigurno nije razlog da bilo tko bude nedužno likvidiran ili nedužan likvidiran. Ali da li vi ovdje isto tako znate tko je vodio tu NDH vojsku prema Bleiburgu? Vodio ju je Maks Luburić, zapovjednik svih konclogora na tlu ondašnje NDH. Najveći krvnik kojemu se neki na žalost i danas dive, pa čak i pjevaju. Da li bi se taj ikada predao? Ne bi. Nema dileme. Po '45. godini gospodo bilo je zločina na strani pobjednika. Bilo je neosnovane mržnje, bilo je osvete, bilo je odmazde, stradavale su žene, djeca, mnogi nedužni i to je za svaku osudu. I ponavljam još jedanput da svako tko je nedužan treba biti rehabilitiran, treba biti oplakan i treba biti kršćanski pokopan. I njegov grob isto tako mora biti obilježen, kao što mora bit obilježen i grob onih koji su u fojbama. Ali treba uvijek lučiti krvnike i jasno nedužne. Da parafraziram predsjednika Mesića, jednom je otprilike rekao da su u Jasenovcu stradali svi nedužni, ali na križnim putevima stradali su i mnogi krivi. I kad sam već kod ovoga Bleiburga, ono što se tamo često zna dešavati i to pod pokroviteljstvom ovog Sabora, ja mislim da bi trebalo okončati. Treba se pokloniti žrtvama na križnim putevima, ali isto tako je istina, i to jako dobro znate da nitko u Bleiburgu nije ubijen. I konačno nigdje u svijetu se ne komemorira jednoj poraženoj kvislinškoj vojsci, pa ne treba to činiti pod pokroviteljstvom Sabora niti u Bleiburgu. Bleiburg se uvijek koristio kao demonstracija protiv SFRJ, ok, SFRJ je za nama, propala je, između ostalih zbog križnih puteva, zbog komunističkih zločina, zbog poratnih zločina, itd., i svega ostalog. Grobišta u Sloveniji, Hrvatskoj, ne znam Bosni i Hercegovini, Srbiji treba obilježiti, koliko to košta ne znam, dobro je to možda čak i neko drugorazredno pitanje, da li bi trebalo obnoviti i onih 3 tisuće srušenih partizanskih spomenika od '91. do današnjeg dana? Bi. Kada su urušeni? Rekoh uglavnom od '91. do 2000., ali bilo ih je mnogo onih koji su rušeni i nakon toga, i to je jedan gospodo civilizacijski … [[Ne razumije se.]] Zašto? Da li ćemo isto tako obilježiti stradavanja obitelji Zec, sindikaliste Milana Krivokuće ako se ne varam, pakračku poljanu, Loru, … [[Ne razumije se.]] , logore u BiH, isto svaku žrtvu treba obilježiti. Da se razumijemo Hrvatska je apsolutno bila da se vratim sada na '91. žrtva agresije, to nije sporno, oni koji su naložili tu agresiju jasno da trebaju odgovarati da me ne bi netko sada prozivao, ali da se vratim ja na ovu stranu 4. pasuš 6. gdje se govori o 150 i više tisuća žrtava, što ne odgovara istini. Istina je isto tako da za komunističke zločine nitko nije odgovarao što je isto zločin. Istina je da je zločin zločin ma tko ga počinio, da li ga počinili komunisti, fašisti, nacisti, Srbi, Hrvati, Bošnjaci, Istrijani, ne znam tko, ali je zločin isto tako falsificirati brojke, nije točno da su žrtve komunističkog zločina ovdje u ovom drugom pasusu itd., ajde neću sada citirati nemam vremena. Ubijene su jasno i u ime ideologije, ali i osvete za zločine Jasenovca, zbog rata nakon rata su isto ubijene, jasno ja ne pravdam onu tezu predsjednika Mesića da treba, ne znam kako je rekao da je osveta tako nekako, da bi trebalo razumjeti, ne to se ne da razumjeti, za bilo koje ubistvo nema razumijevanje, pogotovo staraca, žena, djece, nedužnih ljudi, ali isto tako svi koji su okončali u tim jamama nisu bili nedužni i utoliko se čudim gospodinu Josipoviću koji je izrazio u jednom trenutku vjeru da će posjetiti Bleiburg i drago mi je da s njim tamo ne idu predstavnici SABA, jer se ne treba kao što rekoh komemorirati one koji su poraženi u 2. svjetskom ratu. Jasno je da ovaj zakon, ako je takav kako je pisan, ima tretirati i fojbe, i tako ima nedužnih i njih treba rehabilitirati i oplakati i ta mjesta isto tako treba obilježiti, ima i onih koji su tamo skopčali a da su činili strašne zločine, a danas prije njih komemoriramo nego one druge. Neću govoriti u toj konfuznoj '43. ili '45. šta se sve dešavalo, ali sigurno je da je tamo isto tako bio počinjen i poratni zločin. Ja ću ovom prilikom kada je gospođa Petir iskoristila mogućnost da govori o predstavnicima HSS-a ispričati jednu priču koju vezujem uz istarske svećenike. Mi uglavnom kada govorimo o stradalim svećenicima, govorimo od komunista ubijenom Miroslavu Bulešiću, Talijani od komunista ubijenog blaženog Bonifacija, i treba govoriti o tome. Zanimljivo da se za blažene proglašavaju samo oni ubijeni od komunista, a ne i oni ubijeni od fašista, nacista, četnika itd. Ni to nije fer, iako se ja iskreno nadam da će Bulešić vrlo brzo biti proglašen blaženim, jer on to zaslužuje, crkva u Istri to zaslužuje, kao što je nedavno proglašen blaženim Bonifacije jedan istarski svećenik ubijen od komunista '47. ako se ne varam, talijanskog podrijetla. Istra je izgubila 12 svećenika, jednog bogoslova, dva sjemeništarca, jednu redovnicu itd., Rudolfa Brnobića '41. ubijaju četnici kod Trebinja, Anđela Tartikija ubijaju partizani, Šime Milanovića ubijaju Nijemci, Hrvata, Emanuela Ongara Talijana ubijaju Nijemci, Gracijana Zamina to je Talijan stradao je u savezničkom bombardiranju, Marka Zelka ubijaju Talijan se inače deklarirao Nijemci, Mirka Vekjefa, on je inače Slovenac ubijen je u Dachau, Šime Frulića ubili su fašisti, Kazimira Palića ubili su slovenski partizani, Bonifacija rekoh komunisti, Belušića ubija rulja '47., itd., itd. Interesantno je kad je ondašnji visoki dužnosnik komunističkih vlasti u Zagrebu, drug gospodin Blažević, čuo što se dogodilo poludio je. Navodno da je išamarao jednu partijsku drugaricu iz Istre jer je to naprosto dovodilo u pitanje i pariške pregovore iz '47. kada se teritorijalno trebao definirati status Istre u Hrvatskoj do Mirne. Ja sam se želio evo sjetiti, odati pijetet tim ljudima i reći stradavalo se i od komunističke, daleko više, eto i na tom primjeru svećenika, njemačke, četničke, fašističke ne znam, ustaške ruke. Da, obilježit treba nedužne, ali nemojmo osudom poratne ideologije pokušavati amnestirati fašiste, ustaše ili ne znam koga. To ako bi se učinilo to bi bilo naprosto zločin. I gospodine Hebrang ja bih doista iskreno volio da se očitate na to što vaš klub misli o ovom prijedlogu Odbora za ratne veterane da se ne bi trebalo obilježavati 22.06. kao Dan Antifašističke borbe u RH, odnosno da bi trebalo preispitati obilježavanje i Dana pobjede koju obilježava cijela Europa. Ako su to vaši članovi, a jesu, onda valjda imate i odgovornost za ovakve stavove. Ja isto tako vas molim nemojmo se vraćati u '90-te godine, nemojmo puštati duha iz boce kao '90-ih kada nije bilo dosta samo recimo jednoj kategoriji građana uzimati stečena prava, mislim na borce NOB-a, već se išlo rušiti spomenike, poticati neka ideologija itd. Ako ovaj zakon ima primisli da kompromitira antifašistički, partizanski, kako god hoćete pokret, onda je taj zakon falsifikat. Ako ima namjeru odati spomen žrtvi onda je takav zakon meni apsolutno prihvatljiv iako znam u što će se on izroditi ako ga budu provodili pojedinci poput našeg zastupnika gospodina Đakića. I to je osnovni razlog zašto sam do istog rezerviran ili suzdržan. I protiv sam da županije brinu o tim grobištima, neka to čini, evo to je samo jedna mala nomotehnička nadopuna, neka o tome vode brigu jedinice lokalne samouprave. Nije bitno da li je riječ o općinama ili gradovima, jednom riječju jedinice lokalne samouprave gdje se ta grobišta nalaze.
Hvala. 8 ispravaka netočnih navoda. Prvi gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kajin i vi i ja smo znali da će danas ovaj prijedlog Zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina otvoriti jednu široku raspravu i iznjedriti veliku različitost mišljenja. Međutim, u vašem izlaganju zaista je niz, niz netočnih navoda. To je, velik ih je broj, sve da kažem, dobro netko kaže sve. Naime, rekli ste da su likvidacije vršene zato što su nekakve grupe koje su sakrivale nakon rata nastojale učiniti preokret, to ste doslovce rekli. … [[Upadica se ne razumije.]] Ako su takve, a bilo je takvih grupa ili ljudi koji su sakrivali to je bilo njihovo puko preživljavanje i želja za preživljavanjem onih prvih poratnih dana, a nikako, jasno da je bilo nekih grupa koje su i to, ali velika većina je jednostavno željela preživjeti te dane, a nikako voditi nekakvu borbu pogotovo kad je to vojska koja je bila izgubila rat. Prema tome nije imala nikakve šanse i oni su toga bili svjesni. Prema tome to je bila obična egzekucija, pronalaženje i egzekucija tisuća i tisuća ljudi, a vi se još poigravate i sa brojem kao da ste povjesničar, kao da ste …
Dobro, hvala. Zastupnik Ivan Bagarić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Drago mi je bilo čuti da su i komunisti kažnjavali zločine pa makar da je Bakarić išamarao drugaricu zbog nekoga od njih [[Upadica: Blažević!]] Blažević. Ja bih ispravio netočne navode kolege Kajina kojima je doslovno išamarao sve nas. A jedan od njih je i najgrublji ovaj koji ste ovdje naveli kolege Đakića, a u ime Odbora za ratne veterane. Nije točno! Nije točno da je to zaključak o kojem ste vi kazali. Ovo je naprosto jedno izvješće sa sjednice odbora u kojem je nabrojano što se događalo u odboru. Između ostalih prijedloga naveden je i taj prijedlog koji ste vi kazali, a zaključka imaju samo 2. Jedan je da se prihvaća prijedlog Zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. svjetskog rata i drugi je sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju. Prema tome nije to točno. I konačno nije točno da Hrvatski sabor je pokrovitelj obilježavanja žrtava poražene vojske nego žrtava, nedužnih žrtava i civila i vojnika naprosto jer nije nad njima provedena nikakva sudska obrada i kao takvi su nevini poubijani. Hvala lijepo.
Treći, gospodin zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa kolega Kajin kad već govorite tko je najveći krvnik na ovim prostorima citirat ću vam njemački BILD od 22.03.2003., "Njemački sociolog i znanstvenik Klaus Jacobi u svojoj knjizi "Moj dnevnik" na listi svjetskih megaubojica 20. stoljeća stavlja Josipa Broza Tita na 10. mjesto sa preko milijun žrtava poslije završetka 2. svjetskog rata." Dakle, ne samo na ovim prostorima nego mnogo, mnogo šire. A tko je idejni začetnik kolona smrti, marševa? Pa zar o tome trebamo dvojiti? Pa kome je Aleksander predao 200 tisuća hrvatskih vojnika i civila, pa to je sve poznato. Ne mogu se izmisliti ove brojke. Zamislite da mi danas sad tek tako prelazimo preko jednoga zakona koji bi donio konačno da i ovi osjete brigu države za svoje nevine.
Hvala. Gospodin zastupnik Daniel Srb.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Dakle, ovdje je jedan takav niz netočnih navoda u kojem ću se osvrnuti na ono što smatram samo najznačajnijim, a to je prvo od, polazeći od činjenice da je kolega Kajin izrekao da se nigdje u svijetu ne odaje pijetet … [[Govornik se ne razumije.]] ovdje se radilo i o ženama, djeci, civilima, ubijenima bez suđenja, a Bleiburg je jedno mjesto koje se smatra simbolom tog stradanja. Ali ono što je puno gore rečeno ovdje, rečenica, svi ubijeni nisu bili nedužni. Ona je duboko nehumana, nekorektna, nepoštena, i u krajnjoj liniji opravdava zločin. I pitanje je još jedno, što se tiče dvojbi, tko je to počinio, zašto nitko za to nije odgovarao i kažnjen, i zašto vi ne tražite da se kazne počinitelji pa bi kroz to se legitimirali kao jedan humanist, borac za nekažnjavanje odnosno za kažnjavanje počinitelja ratnih zločina. Ali nikada niste prozvali upravo te Istarske tzv. antifašiste koji su odgovorni za dvojbe. Netko je to učinio, nisu to neki imaginarni ljudi.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivo Škaričić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Moram reći da sam osobno dosta šokiran ovim istupima gospodina Kajina, samo ću netočne navode ispraviti. Partizani su ušli u Zagreb 8. 5. 45. i Hrvatska vojska i civili su se povlačili prema Austriji, i na Bleiburgu je ubijeno puno ljudi, puno nedužnih civila, dakle ta izjava da nitko na Bleiburgu nije ubijen je falsifikat par excellence preporučujem gospodinu Kajinu da pogleda BBC-ev film o tome, da svi koji su skončali u jamama nisu nedužni, znači neki su dopušta ovu mogućnost i nedužni. To je nešto najstrašnije što se može čuti takvo mišljenje o ljudima koji su skončali u jamama, pa da svi nisu nedužni. Sama činjenica da je netko skončao u jami je monstruozna, to nikakvom civiliziranom društvu, da je čak i provedeno suđenje, ne može se dogoditi. Mislim ovdje se govori i o onim ljudima koji su nakon 45., dakle 46., 7., 8. o njima govorimo možda i više nego ovima na Bleiburgu.
Gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ispravljam navod kolega Kajina da su ubijeni mnogi krivi na Bleiburgu. Bez suđenja to nije točna tvrdnja a pogotovo kada se radi o djeci i ženama. Vaš istup je najjači argument zašto je potrebit ovakav Zakon jer puno je laži posijano, puno je činjenica pokopano, činjenice moraju biti dostupne svim makar ih različito tumačili.
Zastupnik Stjepan MIlinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolege su ispravili niz netočnih navoda koje je stvarno teško pobrojiti koje je rekao kolega Kajin, zasigurno i onaj da je rekao da je ova Zakon isključivost sama za sebe, te da žrtve nisu ubijane u ime ideologije. Pa ja kolega Kajin uopće ne znam u ime kakve ideologije vi govorite, vi govorite toliko konfuzno ili ste još uvijek u šumi. Ako niste u šumi onda organizirajte jedan simpozij u šumi pa pjevajte onu vama omiljenu "Po šumama i gorama" a žrtvama komunističkog terora treba dati po civilizacijskim normama minimum dostojanstva. Hvala lijepa.
U ime predlagatelja gospodin zastupnik Andrija Hebrang.
Hvala lijepo. Meni je žao što kolega Kajin ili nije pročitao Zakon ili ga nije razumio. Ako ga nije pročitao mogao je tražiti, dao bih mu jednu ekstra kopiju, ako ga nije razumio mogao je pitati za dodatna obrazloženja. Svojom netočnom interpretacijom ovog Zakona izazvali ste skretanje sa pravca kojeg ovaj Zakon zacrtava a to je prije svega ne dirati otvorene rane, nego dati počast žrtvi. A vi ste kolega Kajin otvorili nove rane na kostima nevinih žrtava i to je vaš veliki grijeh, i zato bih molio kolege nemojte ga ozbiljno shvaćati i nemojte mu niti ozbiljno odgovarati jer on je želio s ovim isprovocirati da ovaj Zakon dobije drugi predznak. To vam neće uspjeti, jer u ovom zakonu izrijekom piše da se osuđuje najstražniji povijesni poredak nacizam, u članku 4. što nije običaj da se u zakonima spominju poreci, u članku 4. vam piše zloglasni nacistički poredak. Ovaj Zakon nema intenciju umanjiti antifašizam jer je antifašizam najveća vrijednost ovih prostora ali i svjetskih prostora i nikada nije bilo problema sa HDZ-om u osnaživanju i podržavanju antifašizma. Ali ovakvi istupi kao vi onda izazivaju krivu sliku Hrvatske demokratske zajednice. Zato bih molio da se shvati da ovaj Zakon apsolutno nema namjeru umanjivati antifašizam kao što je kolega Kajin rekao, da apsolutno osuđuje nacizam što je sastavnica članka 4. ovog Zakona i da je cilj odati počast žrtvi koja nije imala priliku na suđenje, poslije 2. Svjetskog rata. Da je bilo zločina u ratu znamo svi sa svih strana, i kao što sam rekao u uvodnom dijelu mora i treba biti tema nekakvog budućeg zakona jer su to druge zemlje riješile a mi nismo. Vaš loš pristup ovom Zakonu je što spominjete stravične nevine žrtve obitelji Zec, Pakračke poljane itd., njima treba odati svako poštovanje, njihove ubojice trebaju platiti na zakonu temeljenu kaznu, njihovi grobovi moraju biti časno obilježeni i ovaj Zakon se tome ne protivi nego dapače, potiče da takve žrtve iz tog područja dobiju svoje časno i dostojanstveno mjesto. Zato molim kolegu Kajina da gleda na ovaj Zakon dobronamjerno, a ako već ne može dobronamjerno onda barem objektivno. Hvala.
Hvala. Dužan sam, jednom omaškom nisam dao riječ gospodinu Draganu Vukiću za ispravak netočnog navoda zastupnika Kajina, pa izvolite sada.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine Kajin, rekli ste jednu rečenicu koja je monstruozna, rekli ste da na Bleiburgu nitko nije ubijen, Damire ti to reče i osta živ. Damire ovo nije 47. ovo je 10. i molim vas prestanite ispirati mozak Hrvatskom narodu, pročitajte bar što o tome piše Milan Basta pa će vam biti malo jasnije. Rekli ste da je Blažević šamaro tu drugaricu, ne rekoste Kutija je šamarao. Damire mi potomci nevinih žrtava smo oprostili svima, prihvaćajući nacionalnu pomirbu i stvaranje Hrvatske države, da i vi oprostite nama što smo vam srušili komunizam i Jugoslaviju.
Jedan ispravak na izlaganje gospodina Andrije Hebranga, zastupnik Damir Kajin.
Ja jednostavno mislim da nisam skrenuo sa teme ovog Zakona, ali su se vaši gospodine Hebrang vrlo brzo...
Koji krivi navod gospodina Hebranga ispravljate?
Nisam skrenuo, ali su se vaši vrlo brzo vratili... HDZ stvarno nije nikada imao problem sa antifašistima, ali da su mnogi da je antifašizam u Hrvatskoj imao veliki problem za HDZ. Ja znam da ovaj zakon možda nema namjeru umanjiti vrijednosti antifašizma, ali praksa u ovoj zemlji oduzimanja stečenih prava.
To nije ispravak netočnog navoda. Hvala lijepa. U ime predlagatelja gospođa zastupnica Marijana Petir.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa slušajući ovu raspravu gospodina Kajina, mogu reći da smo još godinama udaljeni od toga da se svim žrtvama zajedno oda počast, zahvaljujući prvenstveno politici razdora koja se pokušava ovdje sa ove govornice uporno promovirati. Sve žrtve se moraju poštivati s bilo koje strane došle. Mora se obilježiti njihovo stradanje i treba zaključiti sa crno crvenom prepirkom jer se ona očigledno otvara kada se gube svi drugi argumenti. Mislim da ovdje treba još jednom reći, da je ovo zakon koji ide u smjeru dostojnog obilježavanja grobova malih ljudi, koji baš i nisu imali previše izbora u vrijeme sukoba velikih. Baš zbog razloga što je Hrvatska u tom ratu bila mala i zbog razloga okupacije dva totalitarna sustava fašizma i nacizma, te nemilosrdne ustaške vlasti u Zagrebu, pa onda i Narodnooslobodilačkih snaga koje su se sve više crvenile kako se rat bližio kraju, netko u nekom selu kolega Kajin završio je tamo gdje ga je prvi, jači naravno pod prijetnjom oružja pokupio i odveo. I nemojte mi pokazivati ispravak krivog navoda, jer znate da govorim istinu. Dalje treba reći da ovdje nije govor o idealima i da li su bili u glavama nekih vođa, možda i neki osobni interesi, ovdje je riječ je o golom preživljavanju vojno sposobnih pripadnika naroda jedne zemlje koja je bila okupirana u kojoj je bio postavljen kvinslinški režim. Mimo odluke Sabora regularne vlasti u Republici Hrvatskoj koji je dio teritorija predao drugoj zemlji, koja se prema pripadnicima Hrvata odnosila potpuno neprihvatljivo uz naravno izdašnu imovinsku korist, te otimanja imovine a sve bez pitanja reparacije za ratnu štetu koja je nanešena i Istri i Primorju i Zadru. U takvom okruženju zamislite kolega Kajin dječarca od 16 godina, bez škole, bez mogućnosti bijega na tzv. slobodni teritorij, premda je bilo pitanje što je to. Kojeg su pokupili, regrutirali u Domobrane, recite mi kakve su njegove šanse za preživljavanje u tim okolnostima? Koje su to njegove opcije? Možda pobjeći iz vojske, riskirati dezerterstvo, što bi značilo onda strijeljanje ili skrivati se po štalama. A u selu svi znaju da njegov otac ima sina i da on još ima braću i sestre pa onda na taj način dovesti u pitanje svoju familiju uz napomenu da je tada bilo više djece u familijama, pa znači dugoročno ugrožavanje i braće i sestara. Niti jedan postupak protiv optuženih zločinaca komunističkog režima u zadnjih 20 godina nije okončan pravomoćnom presudom za zločin i kao da se isti nije ni dogodio, neovisno o tome što još uvijek postoje olakotne okolnosti, a to je da je zločin, zločin i da nikada ne zastarijeva. Vi ste ovdje gubo napali potpredsjednika Odbora za ratne veterane koji je samo potpisao izvješće sa rasprave. Na toj raspravi smo bili kolega Hebrang i ja jučer u ime predlagatelja. Upravo ovu rečenicu koju je on stavio i koja nema niti slučajno za cilj na bilo koji način omalovažavati antifašizam, su predložili ljudi koji su u Domovinskom ratu dali najviše za Hrvatsku. Mi kao predlagatelji nismo se o tom prijedlogu očitovali niti smo ga usvojili. Prema tome, sve ono što ste vi izrekli i insinuirali je apsolutno netočno, jer taj prijedlog se može razmatrati kao prijedlog, ali on ne može biti sadržaj ovo zakona. Želim reći još i to kolega Kajin. Oprost je preduvjet pomirenja. Ne može se pozivati na pomirenje, a šutjeti o opraštanju i potrebi da počinitelj postane svjestan učinjenog zla i zamoli za oproštenje. Ta šutnja sugerira izbjegavanje govora o krivnji i odgovornosti. Svaki zločin ima počinitelja. U procesu opraštanje uključeni su i žrtva i počinitelj. To bi bilo jedino logično. Taj proces je različit i za žrtvu i počinitelja, a u ovom slučaju za obitelji tih žrtava. Za razumijevanje te razlike potrebno je prije svega podvući razliku između žrtve i počinitelja, te prvenstveno žrtvi priznati žrtve, što vi niste učinili, a posebeno ste iz obezvrijedili onom rečenicom o Bleiburgu koja je doista sramota da ste ju izrekli ovdje u Hrvatskom saboru pred narodnim zastupnicima.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Damir Kajin.
Daleko prije vas gospođice Petir govorio sam da svaka žrtva treba biti obilježena, da svaka žrtva treba biti oplakana, da svaka žrtva treba biti kršćanski pokopana, da svako grobište kad god ono nastalo da se sam ja tu nekoga obezvrijedio, omalovažavao ili uvrijedio. Kao što isto tako. ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]]
Kolega Kajin ispravak netočnog navoda.
Tu me se vrijeđa svo vrijeme, a ja ne smijem njima niti odgovoriti. ... /Govornik isključen./ ...
Imate li ispravak netočnog navoda ili ne gospođi zastupnici Marijani Petir? Koji njen navod ispravljate?
I cjelokupnu ne znam kako se to izrazila hrvatsku javnost. ... /Govornik isključen./ ...
Hvala lijepa. To nije ispravak netočnog navoda, nego komentar jedan. Ne možete ignorirati Poslovnik. Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Miljenko Dorić, Klub zastupnika HNS-a, HSU-a. Kolega Kajin ne možete ignorirati Poslovnik. Pa ako je ispravak netočnog navoda onda je netočni navod. ... [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite se smiriti i sjesti. Upadica se ne razumije./… Izvolite se smiriti i sjesti. Ovo više, vaše ponašanje je izvan svake granice normalnoga, pristojnoga razuma. Izvolite, gospodine.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Počet ću sa nečim što nisam mislio reći, ali tijek sjednice me na to obvezuje. Vratit ću se na Rezoluciju Parlamentarne skupštine Vijeća Europe koju je kolega Hebrang spomenuo u uvodu i reći ću da sam tad bio predstavnikom Hrvatskog sabora u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe i reći ću da sam bio ponosan tom rezolucijom koju je prihvatila Parlamentarna skupština Vijeća Europe. Ponosan sa argumentima, ponosan sa ciljevima i ponosan sa raspravom. Tri su osnovna cilja, a koja nisu danas podvučena u toj rezoluciji Vijeća Europe. Prvo, trebalo je rehabilitirati sve žrtve komunističkih režima. Drugo, trebalo je rehabilitirati sve članove njihovih obitelji i treće, trebalo je jasnu poruku poslati mladoj generaciji da se takvo zlo na tlu Europe više nikada ne ponovi. Dakle, to su tri cilja. Mi smo nakon par mjeseci nakon što je Vijeće Europe donijelo tu rezoluciju donijeli u ovom Saboru deklaraciju na istu temu. O toj deklaraciji raspravljali smo dva dana. Kolegice i kolege, tad više nisam bio ponosan da sjedim u ovom Parlamentu, tad me je bilo sram. Danas smo krenuli sličnim putem. Nakon sat vremena potpuno smo zalutali. To je neprihvatljivo. Kolegice i kolege, mi živimo u demokratskoj Europi. Srećom više pobjednici ne pišu povijest, pobjednici ne ukazuju na to što je, a što nije istina. To je važno reći. Ujedinjeni narodi proglasili su ovo desetljeće od 2000. do danas desetljećem kulture mira. Po prvi puta u povijesti čovjeka spominje se kultura mira. Povijest čovječanstva tisućljećima bila je povijest kulture rata. Sramno, ali istinito. U ovom desetljeću imamo obvezu na sve načine pobijediti kulturu rata i nastavit za vijeke vjekova sa kulturom mira. Da li je ova rasprava doprinos toj kulturi mira? Ja tvrdim da nije. Tvrdim da nije. Mi danas možemo i moramo razgovarati o povijesti na drugi način. Britanci danas razgovaraju o bombardiranju Dresdena. Zločin. Amerikanci razgovaraju na isti način o bombardiranju Tokija, Nagasakija, Hirošime, ratni zločini. Zašto mi ne možemo na korektan način se osvrnuti na našu povijest, biti objektivni, biti korektni? I Crvena armija, kolegice i kolege, ostavila je krvavi trag, ne samo u Katinskoj šumi nego i na mnogim drugim mjestima. Takav trag ostavila je i Titova vojska. Budimo realni, ali nemojmo se svađati oko Bleiburga. I Bleiburg nije crno-bijela tehnika. Bilo je tamo ljudi pod oružjem, bilo je onih koji su predali oružje, bilo je civila. Prema tome, ne možemo ih strpati u isti koš, ali trebamo objektivno i korektno ocijeniti što se to u povijesti tamo događalo. Koje su glavne zamjerke na ovaj prijedlog zakona od strane Kluba zastupnika HNS-HSU. Prije svega, ovim se prijedlogom sugerira rješavanje pitanja obilježavanja grobova samo i isključivo žrtava nakon 9. svibnja '45. godine čime se stvara podloga za politizaciju. Kolege su vrlo uporni sa ovom tribinom svojom tu, okruglim stolom. … [[Upadica se ne razumije.]] Naime, to je isto jedan oblik podcjenjivanja i ovog Sabora i onog što ja pokušavam poručiti… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Naime, vraćam se na to da je po nama zamjerka što se zakon odnosi isključivo na razdoblje iza 9. svibnja '45. godine čime se stvara podlogu za politizaciju ovog pitanja te nove rasprave i podjele kojima za cilj neće biti pijetet prema žrtvama nego opet ideološki obračuni. To se dade iščitati već iz obrazloženja ovog prijedloga u kojem se kaže da su, citiram: "grobovi vojnika antinacističke koalicije opravdano doživjeli dostojanstven i civiliziran odnos te da su dostojno uređeni i obilježeni". To je samo djelomično točno jer se tim izričajem spominju samo grobovi, ali ne i spomen obilježja. Javno je poznato da su ti spomenici na mnogim mjestima jako oštećeni i to svakako nije dozvoljeno. Snažne ideološke razmirice, nepovjerenje i otvoreni sukobi dovode do toga da se kod nas gotovo u pravilu iz generacije u generaciju zapuštaju i uništavaju groblja, spomen obilježja iz prijašnjih ratova te da se na taj način pokazuje najprimitivnija strana naših običaja koji su protivni i općim ljudskim i vjerskim odnosima. Ovaj prijedlog nažalost potpuno ignorira činjenicu da je mnoštvo žrtava u Hrvatskoj u 20. stoljeću ostalo bez dostojnih obilježja pa i grobova. Prijedlogom se izuzimaju vojnička groblja za koja se kaže da ih treba riješiti posebnim zakonom, dakle vjerojatno se misli opet na poseban ured, posebno upravno vijeće, posebnog ravnatelja, posebna stručna tijela itd., itd. S time se kolegice i kolege ne slažemo. Potpuno se prešućuju grobišta i stratišta pripadnika nacionalnih manjina koji su stradali od '43. do '48. godine, poput već locirani fojbi listi ili koncentracijskih logora za pripadnike njemačke nacionalne manjine. Kao da se namjerno prešućuje da su deseci tisuća ljudi stradali u logorima u Valpovu, Krndiji, Josipovcu, Tenji, Velikoj Pisanici te da su pripadnici njemačke nacionalne manjine stradali na križnom putu. Jednako tako prešućuje se i oko 3700 civilnih žrtava savezničkih bombardiranja i niza hrvatskih grobova u nizu hrvatskih gradova. Najeklatantniji primjeri masovnih žrtava bilježe se u Zadru, Splitu, Slavonskom Brodu, Bjelovaru i Zagrebu. Dugo vremena su se te žrtve podvodile pod žrtve fašističkog terora, ali znademo da to nije točno. Komunističke žrtve jesu žrtve totalitarnog režima. One su na žalost obilježje čitavog jednog razdoblja u kojemu o ljudskim pravima nije moglo biti ni riječi. Oni zaslužuju naše poštovanje, našu sućut i pijetet i svjedoče o strahotama koje je i naš narod podnio tijekom 20. stoljeća. Međutim, izdvajati ih sada brigom uokvirenom zasebnim zakonom, a ostale žrtve ne spomenuti čini nam se nije dobro. Mi u HNS-u i HSU-u bismo bili puno sretniji da je Vlada na ovu inicijativu HDZ-a i HSS-a reagirala pokretanjem sveobuhvatnog projekta, pa i propisa kojima bi se konačno definirala javna i društvena obveza da se svim žrtvama triju ratova i dvaju totalitarnih režima 20. stoljeća oda poštovanje i da se svim žrtvama osiguraju dostojanstvena i s mjerom i dobrim ukusom uređena grobišta i spomen obilježja bez politikanskog prebrojavanja, dijeljenja svađa i namirivanja nekih drugih političkih računa. Odgovorna Vlada po nama bi tako trebala postupiti. Dok se ovom pitanju ne pristupi na takav način klub HNS, HSU neće dati podršku ovoj inicijativi. Hvala kolegice i kolege.
Hvala. Nekoliko ispravaka. Prvi, gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Hvala. Evo ispravljam netočan navod kolege kad kaže nisu bili svi isti. Kolega, svi su bili u statusu zarobljenika. A iako mnogi danas misle da o zločinima treba drukčije govoriti i njihove žrtve razlikovati ja držim da sve zločine bez obzira na vrijeme i prostor u i na prostoru kojem su se dogodile da treba jednako tretirati. Ali zločin u Bleiburgu je kolega pravi zločin. Oni koji su to naredili ili izvršili bili su itekako svjesni težine tog zločina, jer gotovo 50 godina nakon toga nikad i nigdje se nije izgovarala riječ Bleiburg, a povijesna istraživanja se ili nisu čula ili su se prešućivala. Zla počinjenja bilo na ovakav ili onakav način, a bez suda i nakon rata jesu zaista veliki zločini koji zaslužuju svaku osudu.
I gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo gospodin zastupnik Dorić je rekao kao da se namjerno prešućuju žrtve manjina i spomenuo je žrtve Nijemaca u Valpovu što zaista nije točno. U Valpovu je izgrađen, odnosno postavljen je i spomenik stradalim Nijemcima, a Hrvatski sabor se također uključuje i prilikom obilježavanja stradalih postavljamo dakle, polažemo tamo i vijence. Dakle, ništa se zaista ne prešućuje.
I gospodin zastupnik Davor Huška.
Kolega je rekao da u ovom zakonu nije cilj pijetet prema žrtvama nego obračun. Mi možda jesmo nasjeli na provokaciju kolege Kajina, jer to mu je i bio cilj da svojim izlaganjem isprovocira reakciju kako se dogodila. Ali ovom zakonu je stvarno cilj pijetet prema žrtvama. Upravo to smo čuli od predlagača. Upravo to smo čuli kao obrazloženje i na Odboru za ratne veterane i ne prešućuju se neke žrtve. Bit će obilježena sva grobišta, sva groblja, sve masovne grobnice svih naroda i narodnosti koji su stradale poslije 9. svibnja 1945. godine na području Republike Hrvatske i susjednih država. Hvala.
U 12 sati i 49 minuta isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik Milorad Pupovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Jučer smo usvojili Ustav i Ustavni zakon. Danas dojam oko toga nastojimo popraviti usvajanjem ovoga zakona. Vrlo dobro. Pretpostavljam da nismo imali prećih, važnijih ni tema ni zakona nakon što smo donijeli Ustav i Ustavni zakon nego upravo ovaj zakon. Vrlo dobro. Ako je to politika Vlade u kojoj sam ja koalicijski partner, onda ja tu politiku ne razumijem. Ova stvar je nešto s čime se ne možemo baviti od prilike do prilike i ne možemo se baviti, a da prethodno ne razgovaramo. A sad ću vam reći zašto mislim tako. Nas kolegice i kolege koji živimo na ovom prostoru sustiže rat za ratom, zlo za zlom, zloćin za zloćinom. I ako hoćemo tu činjenicu u novim okolnostima, u novoj državi, u europskom kontekstu promatrati kako valja i biti veći od toga i kao što je rekao gospodin Dorić u kulturi mira stvarati novu filozofiju odnosa prema žrtvama i odnosa prema stradanjima i prema zloćinima, onda po mojem mišljenju trebalo je doći sa drugačijim pristupom i sa drugačijim prijedlogom zakona nego što je ovaj. Prvo, trebalo je doći sa prijedlogom zakona koji neće imati nikakve natruhe da je riječ o sukobu između dviju ideologija. One koja je vodila zlo u Drugom svjetskom ratu i na području ove države udružena sa europskim i udružena sa lokalnim snagama bile one ustaške, četničke ili neke treće i one koja je počinila zloćine nakon što se konstituirala, a nije se konstituirala '45. ni u Jugoslaviji. Konstituirala se krajem četrdesetih i početkom pedesetih kao jednopartijska komunistička diktatura, a do tada to nije bila. To mi znamo. Jer u prvom ustavnom poretku koji je uspostavljen nakon '45. riječ je bilo o višestranačkim elementima i višestranačkom parlamentu, a to što je ideologija jedne partije koja je bila dominantna prevladala i isključila i dokinula taj parlamentarizam, tu činjenicu mi moramo povijesno valorizirati, a ne smijemo je prešućivati. Ako su partizanske jedinice počinile zločine onda treba govoriti o zločinima partizanskih jedinica. Ideologizirati zloćine partizanskih jedinica u vrijeme kad su oni počinjeni nije korektno prema povijesnim činjenicama i nas uvodi u sukob oko dviju ideologija, a ne u odnos prema žrtvama kao što se ovdje nastoji kazati. Da je kojim slučajem stanje u našoj zemlji takvo da nemamo oko 3000 porušenih spomenika podignutih u spomen žrtvama i u spomen antifašističkom pokretu Ja bih rekao mi smo zemlja koja ima pravo posegnuti za ovakvim zakonom. Da smo zemlja kojim slučajem u kojem, pozivam vas da pogledate ove fotografije. Ovo je dobrodošlica u Jadovno. Ovo je fotografija kojom se izražava dobrodošlica u Jadovno. A ovo je spomenik u Jadovnu. Ovo je također spomenik u Jadovnu. I na drugim mjestima. Tamo na tom mjestu, i na početku rata '41. godine od 4. do 8. mjeseca prema procjenama odvedeno je između 20 i 60 tisuća ili 70 tisuća ljudi. Nije moje da ne govorim koja je od tih brojki točna. Kao što je ovdje kolega jedan rekao u replici skončali su u jamama, šaranovoj ili ne znam kojoj drugoj jami. Zašto? Zato što su bili Srbi, Židovi, i skončali su s područja cijele Nezavisne Države Hrvatske u tom trenutku, od Mostara, pa do Zagreba. Među njima 76 pravoslavnih svećenika i dvojica vladika. Možda to mnogi ne znaju, možda se to čak ni u ono vrijeme komunističko nije moglo na pravi način znati. U ovo vrijeme naše posljednjih 20 godina nije se moglo znati, ali mislim da kad pokrećemo ovakvu inicijativu, da tu stvar moramo znati, jer nam ruši kredibilitet u ovakvoj inicijativi. Ovako izgleda jedna od zgrada ili kuća ili baraka u bolnici partizanskoj na Petrovoj gori. Ovakvo je stanje. Ovdje se vidi nešto što je popravljeno i vidi se nešto od onoga što još nije popravljeno. A ovako izgleda groblje partizansko.
Mir.
Kolegice i kolege, ja onda ne moram o ovome govoriti. Ako vi smatrate da je ovo nebitno, ja ću vam zahvaliti na pažnji i na tretmanu onoga što smatram da je bitno. Ako vi mislite negodovati povodom ovoga, a onda vas molim da me pustite da završim i da kažem što imam za reći i u vezi sa zakonom, jer ovo nije nepovezano sa zakonom. Ja ne bih ovdje bio sada nego bi bio sa svojim studentima da nisam imao potrebu da o ovome govorim. Ovo je spomenik u selu Sloboština, u općini Brestovac između Požege i Pakraca, tisuću 300 i nešto žrtava izbjeglica s Kozare, od toga 300 i nešto domaćih, bačenih u bunar i spaljenih u crkvi sv. Nikole koja se vidi pored ovoga, a ovo je spomen ploča koja je u stanju u kojem jest. Ja bih naravno mogao donositi još primjera, ali ću prestati sa ovim ovdje. Ako su ta mjesta devastirana, ako su ti spomenici uništeni kao što jesu, onda se postavlja pitanje s kojim kredibilitetom mi pozivamo na pijetet svim žrtvama? Onda se postavlja pitanje s kojim pijetetom mi pozivamo na pijetet žrtava koje su zaboravljene bile nepriznate i kao što je gospodin Hebrang ovdje kazao s pravom tretirane kao da nisu humane, zato što su bile na drugoj strani, druge ideologije ili poražene vojske, ili ljudi koji su se povlačili zajedno sa poraženom vojskom. To mene muči. Zar mi želimo jednu žrtvu u jednom opakom zločinačkom režimu gurnuti u zaborav, a obnoviti sjećanje na drugu žrtvu i time mislimo da je to pravedno. Kad ne bi bilo stanje ovih spomenika ovakvo, ja bih se doktore Hebrang smijao kao i vi što se smijete sada, ali kad odem 26. u Jadovno ja sasvim sigurno neću imati razloga za smijeh. Jednako tako kao što neću 20. u ovu nedjelju imati nikakvog razloga za smijeh kad odem u … [[Ne razumije se.]] sa predsjednikom Republike. Ali imam razloga za žalost kad slušam šta se ovdje govori. Imam razloga za žalost kad čitam ovaj prijedlog zakona, ovako kako je sačinjen, u kojem u novoosnovanom uredu predstavnici biskupske konferencije kao da nije bilo drugih osim katolika. Predstavnici udruga izašlih iz Domovinskog rata kao da nije bilo drugih žrtava u ovome ratu, kao da. Ispričavam se. Čuli smo prijedlog. Oprostite. Kao da nakon završetka rata '95. nije još dvije godine bilo stradavanja, podmetanja eksplozivnih naprava, i ubijanja ljudi. Kao da te žrtve nisu vrijedne nikakvog spomena. Drugim riječima, mi jesmo u klubu SDSS-a za to da se nedužnim žrtvama koje su stradale uslijed partizanskih i jugoslavenskih represivnih vlasti pobijene prijekim sudovima, pobijene bez ikakvih sudova, obilježe mjesto stradanja, grobna mjesta, i da se ta mjesta održavaju i da im se iskazuje pijetet. Ali vas pitam, možemo li mi tu raditi ako imamo ovakvo stanje i dokle ćemo imati ovakvo stanje. Kad bismo bolje znali ovo, onda sasvim sigurno ne bi bilo ove vrste rasprave, onda sasvim sigurno ne bismo pokazivali kao što smo pokazivali u dosadašnjoj raspravi, kao što je kolega Dorić s pravom upozorio da nismo u stanju se nositi sa tim što nam se događalo, a događale su nam se za ratom zločin za zločinom i mi smo još uvijek žrtve toga. I umjesto da prestanemo biti žrtve toga, da predložimo zakon kojim ćemo pokazati da prestajemo biti žrtve toga mi predlažemo zakon koji nas još uvijek drži u takvom kovitlacu. I zato predlažem predlagateljima iz HDZ-a i HSS-a da sjednemo još jedanput, da napravimo bolji prijedlog zakona od ovoga, pošteniji u odnosu prema svim žrtvama, a prije svega pošteniji prema onima na kojih se ovdje baš i mislilo. A mislilo se prema onima koji su decenijama bili prešućivani i ja znam da to neke ljude boli i to sigurno razumijem. I moja pozicija meni omogućava da jako dobro razumijem ljude koji su se sada javljali. Bez obzira slagao se ja sa ideologijom koja je iza toga stajala ili ne, ali to razumijem i spreman sam to podržati. Ali ne nikakav prostor ideologizacije, ne nikakvo nekritično ideološko korištenje termina komunističke žrtve bez ikakvog ograničenja u pogledu vremena, bez ikakvog ograničenja razlike između jugoslavenske vlasti i toga što se zove komunistička partija ili komunistička ideologija. Ja mislim da bi bilo doista pošteno da još jedanput pokušamo sjesti do drugog čitanja i da pokušamo popraviti ovaj prijedlog i mislim da ga treba popraviti, a ako ne onda ćemo naravno svatko nastojati raditi onako kako misli da je najbolje i onda ćemo se nadam se negdje u nekom momentu sresti i kazati dobro obavili smo posao koji nam je bio po duši, obavili smo posao koji nam je bio moralna i politička dužnost, ali ja bih volio da to bude sada ako je moguće. Zahvaljujem.
Hvala. Nekoliko ispravaka. Gospodin zastupnik Niko Rebić.
Zahvaljujem. Pa iz dosadašnjeg iskustva ne mogu vjerovati u statistike koje iznosi zastupnik Pupovac. Naime, preko 3 tisuće spomenika iz 2. svjetskog rata nisu sigurno porušene ili to je jednako točno kao onda kad je rekao da je pokršteno 10 tisuća srpske nejači i nikad nije obrazložio kako je došao do tih statističkih podataka. Ali što očekivati od čovjeka koji s ove govornice niti samo nekoliko godina traži od Sabora da u Ustavu ukine udruživanje u balkanske asocijacije. To je drskost u ovom Domu bez presedana!
Kolega Rebić, držite se ispravaka netočnog navoda. Upozoravam vas i sve ostale ubuduće da ne komentiraju, ne iznose svoja gledišta, ne polemiziraju sa navodima nego se ograniče na institut ispravka netočnog navoda, netočne tvrdnje. Gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Pupovac ja sam bio jedan od onih koji su negodovali dok ste vi govorili, ali nisam negodovao kako ste vi rekli zbog neslaganja sa onim slikama ili slaganjem s tim da je rezultat onakav kakav ste vi predstavljali ovdje. Nego sam negodovao zbog toga što naprosto ste govorili o nečemu što nije tema. Dakle, danas nije bila tema porušeni spomenici iz ne znam ni ja vremena NOB-a nego obilježavanje grobišta komunističkih žrtava. Prema tome možete vi otići koliko god želite, međutim mi ih ne možemo nazvati drugačije zaboga, možemo ih
Kolega Bagarić malo prije sam, jeste vi slušali, maloprije sam rekao osporavajte netočnu tvrdnju, ne komentirajte.
Pa osporio sam netočan navod da sam negodovao zbog toga, negodovao sam zbog toga što je čovjek govorio o temi koja nije predmet ove rasprave. Hvala lijepo.
Pa opet niste ispravljali netočni navod nego da je, nego komentirali ste da nije govorio o temi koja je predmet rasprave. Pa kolege molim vas, držite se toga. Pa nemojmo stalno igrati se sa jednim. Netočna tvrdnja to je ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Josip Đakić.
Gospodine potpredsjedniče pa ispravit ću netočan navod gdje je ustvrđeno da nije pravo vrijeme za ovaj zakon, da ne može se ovaj zakon apelirati na ideologije pod kojima je počinjena, to su netočnosti koje jasno proizlaze iz izgovora gospodina Pupovca kad je rekao da ne mogu ideologije biti ili da nije vrijeme. Napokon je vrijeme da donosimo ovaj zakon da se žrtvama obilježe grobišta i stratišta. Napokon, jer smo zadnji u Europi, zadnji koji to upriličujemo. I netočno je da nije u pitanju ideologija. Deklaracija Vijeća Europe jasno govori da su pod ideologijama i zbog ideologija komunistički zločini počinjeni. A to mora biti jasno i definirano. I zato sam evo ispravio ove 2 netočnosti.
Evo ovo je primjer kako se ispravlja netočni navod. Tako treba kao što je gospodin Josip, drugo nemojte komentirati kroz netočne navode. Gospodin zastupnik Davor Huška, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa pokušat ću barem dijelom ispraviti netočan navod kolege Pupovca koji se kritički osvrnuo na globalno devastirana spomen obilježja različitim žrtvama iz 2. svjetskog rata. To nije točno. Veliki broj spomen obilježja iz 2. svjetskog rata je obnovljen. Nije nikad devastiran, bez obzira na ratna događanja u Domovinskom ratu. A upravo je i cilj ovog zakona i prilika da se sva ta mjesta obilježe jedinstvenim spomen obilježjima, da se svim tim nevinim žrtvama koje su stradale u 2. svjetskom ratu oda počast kakvu zaslužuju. A da li je prioritet obnova bolnice, partizanske bolnice na Petrovoj gori? Žao mi je što nisam ponio slike od bolnice u Pakracu i bolnice u Vukovaru pa da ovdje vidimo da li je prioritet obnoviti bolnice u Vukovaru i Pakracu ili je prioritet obnoviti partizansku bolnicu na Petrovoj gori.
Gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Žao mi je gospodine potpredsjedniče što nema gospodina Pupovca ovdje pa onda je smiješno i ispravljati netočan navod, ali evo rečeno je da je do 1950. godine postojali nekakvi tragovi višestranačja u FNRJ, dakle tako je rečeno pa se nije znalo pod kojom to ideologijom i po čijem nalogu ideološkom je učinjen zločin nad nevinim žrtvama. Druga stvar koju sam htio ispraviti gospodina Pupovca je u svezi spomenika. Pa vidite sami ovi spomenici koji postoje zaista u jadnom i oštećenom stanju, što mi nije drago, govore o tome da su se jedne žrtve obilježile. Pa mi upravo sada raspravljamo danas da se obilježe i damo pijetet i ovim drugim žrtvama. Jel dobar ispravak?
U prvom dijelu je bio relativno dobar, a u drugom dijelu relativno nedobar. I gospodin zastupnik Vukić, izvolite. Dragan Vukić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, ja ispravljam krivi navod gospodina Pupovca da ovo nije vrijeme za donošenje ovog Zakona. To jednostavno nije točno. Kada već nismo donijeli ranije ovakav jedan zakon onda je sada upravo vrijeme. Vidim da žao mi je što uvaženi profesor nije tu, vrlo rado bih mu poklonio jednu knjigu koja govori o stradanju Hrvata u istočnoj Hercegovini, ovdje imenom i prezimenom je 423 osobe sa kratkim biografijama upisano, vrlo bih mu je rado poklonio, jer ovim ljudima nikada nitko nije smio spomenuti a ne podići spomenik. Vrijeme zadnjih 20 godina je to pa je napravljena ovakva jedna knjiga. Nema nikoga iz Kluba ali vrlo rado bih je poklonio da je ima cijenjeni profesor i da može sagledati malo šire ovu problematiku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. U ime predlagatelja gospodin zastupnik Andrija Hebrang i gospođa zastupnica Marijana Petir.
Hvala lijepo. Jednom kada sam imao 5 godina nisam volio jednog susjeda, uzeo sam kamen razbio mu prozor i pobjegao. Žao mi je da moj kolega sveučilišni profesor, Milorad Pupovac je sada razbio prozor demokratske rasprave i pobjegao. Ali ja sam imao pet godina i nisam odgovarao za svoje postupke, on danas ima nešto više i šteta što ne odgovara za svoje postupke. Ali ja ću mu odgovoriti jer vjerojatno gleda televizijski prijenos u svojoj sobi. Kolega Pupovac nije nastupio dobronamjerno iz jednostavnog razloga. Kolega Pupovac je dobio ovaj Zakon prije točno godinu dana. Gospođa Petir i ja smo ga potpisali i uputili klubovima zastupnika, pa i klubu SDSS-a prije godinu dana. Bilo je godinu dana prilike staviti primjedbu, usklađivati nije se javio. Nikada nije htio komentirati zakon. Danas je došao tu i govorio o svemu samo ne o Zakonu. Jedan razlog je bio da skrene temu, drugi razlog da vas isprovocira. Govori tu o spomenicima, naravno da je ljudska tragedija gledati te slike. Ali za to postoji Kazneni zakon, za to postoje nadležna tijela koja moraju profunkcionirati, pronaći kazniti počinitelje tog neljudskog zločina uništavanja spomenika iz 2. Svjetskog rata, i svih drugih ratova kazniti počinitelja i dužnost je države obnoviti te spomenike. Pa nećemo valjda to u ovom Zakonu određivati, to je već određeno. Ako ne funkcioniraju tijela državne vlasti neka gospodin Milorad Pupovac ih potakne da profunkcioniraju ali ne može zbog toga rušiti dignitet žrtve koja je ubijena nakon završetka rata i koja je ubijena bez suda. Drugo što gospodine Pupovac ovdje istiće da je među ubijenima bilo Srba, pravoslavnih svećenika, pa da je pročitao u tih godinu dana Zakon onda bi vidio i članak 4. koji kaže da se obilježavanje grobova nevinih žrtava poslije 2. Svjetskog rata odnosi jednako na sve narode, sve nacije, sve vjeroispovijesti bez obzira na bilo kakvo ideološko opredjeljenje, kosti koje zaorete sa svojim plugom ne poznaju više ideologiju to je dio čovjeka, i civilizacijska je tekovina da taj dio čovjeka dobije oznaku i da se kaže da tu leži čovjek, putniče kada prođeš stani i pokloni se. Ali ne lažimo Milorada Pupovca nego stvarnim žrtvama koje su pod Hrvatskom zemljom. Gospodin Pupovac ima primjedbe na upravno vijeće, što nije dostavio te primjedbe u ovih godinu dana, ali i danas je vrijeme da se dostave primjedbe, i mi ćemo itekako sve što je rečeno ugraditi u Prijedlog zakona, ali nije istina da su predstavnici Domovinskog rata u upravnom vijeću, ne znam odakle mu ta ideja, to znači da ovih godinu dana nije iskoristio da pročita taj zakon. I još dvije velike laži, komunistički zločin je višestranački zločin. Ma koja je to stranka mogla dignuti glavu. Pa komunisti su ubijali najviše, svoje najbrojnije saveznike u to vrijeme, legalna stranka, Hrvatska seljačka stranka kako je završila, kako su završile sve druge građanske stranke. Oni su te kosti pod zemljom, oni su ti koji su ubijeni jer nisu prihvatili komunizam. I sada on ističe da je to bio višestranački zločin. Ističe da nije dobro reći da je to učinila Jugoslavija, riječ Jugoslavija u Zakonu se ne spominje. Nije bitno koja je država to učinila, Deklaracija Vijeća Europe ne osuđuje niti Sovjetski savez ni Jugoslaviju, ni Čehoslovačku niti Mađarsku. Ona osuđuje komunistički zločinački režim u ovom dijelu u kojem je učinio zločin. Prema tome, gospodin Milorad Pupovac sve što je rekao rekao je svjesno, molim dešifrirajte to prije nego nasjednete na provokacije.
Gospođa zastupnica Marijana Petir u ime predlagatelja isto, supredlagatelja.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Pa upravo zbog toga što je ova problematika osjetljiva ja sam očekivala da će bar predstavnici klubova sa dužnom pažnjom pročitati ovaj Zakon i da će se čuvati politizacija koju na žalost slušamo za ovom govornicom. Pročitat ću jednu rečenicu: Ovim se Zakonom određuje pronalaženje grobova svih komunističkih žrtava nakon 2. Svjetskog rata i nije u redu da netko tu dijeli i govori kako su nacionalne manjine ili pripadnici drugih naroda izostavljeni i da se ovaj Zakon odnosi samo na žrtve Hrvatske nacionalnosti. Isto tako možda smo to trebali reći u početku ali tema je široka. Mi smo primili i pismo Njemačke narodonosne zajednice, ja ću ga pročitati u cijelosti jer je kratko. U nekoliko navrata sam vam ukazala da u članku 4. stavku 2. Prijedlogu zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. Svjetskog rata treba unijeti riječ umrli u odgovarajućim pravopisnim oblicima. Dodatkom te riječi Zakon dobiva puni smisao jer mnoge žrtve komunističkog režima su umirale u komunističkom zatočeništvu dakle nisu ubijene. To se odnosi na komnističke žrtve svih nacionalnosti a osobito na pripadnike Njemačke i Austrijske nacionalne manjine u logorima Josipovac, Velika Pisanica, Krndija i Valpovo te brojnim državnim poljoprivrednim dobrima u Slavoniji i Baranji i Srijemu. Također primite izraze pune podrške vašoj plemenitoj zakonodavnoj inicijativi u ime Njemačke Austrijske nacionalne manjine u Hrvatskoj, u potpisu Nikola Mak. Mi ćemo prihvatiti ovaj prijedlog i ovo pismo sa javnom podrškom govori o tome da doista pripadnici nacionalnih manjina su prepoznali da ovim zakonom svaku žrtvu zaista želimo staviti na mjesto koje joj zasluženo pripada. I ono što mene osobno smeta što se u ovakvim rasprava kada ponestane argumenata počne lupati po crkvi. Pa tako je ovdje u negativnom kontekstu spomenuta i Komisija Iustitia et pax. Možda za one koji se nisu dobro informirali treba reći da su komisije i Hrvatske i Slovenije i Bosne i Hercegovine 13. svibnja 2008. godine izdale izjavu o stradanjima i prikrivenim grobištima iz 2. svjetskog rata i poraća o pravu na grob i o dužnosti pijeteta. Možda bi bilo dobro da i neke druge komisije isto izdaju takve izjave.
Hvala. Sada ćemo prekinuti raspravu i nastaviti u 15 sati. Prvi na redu je Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić, nakon toga Klub zastupnika SDP-a gospodin zastupnik Daniel Mondekar.
Uvažene zastupnice i zastupnici, nastavljamo sa raspravom. Na redu je Klub HDSSB-a uvaženi zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče i ostalih 8 zastupnika u Hrvatskom saboru. Prijedlog zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon 2. Svjetskog rata, nakon 8 svibnja 1945. godine Klub HDSSB-a će prihvatiti. Ali moram nešto ovdje istaći jer sam zamijetio da su izbori čini se ipak puno bliže nego što smo očekivali. Naime, Klub HDZ-a i Klub HSS-a stavljen je na dnevni red Hrvatskoga sabora ovog prijedloga, a imali smo gotovo punih 18 godina, imali smo vremena HSS i u koaliciji sa SDP-om kada je bio, ova tematika i ovaj Prijedlog se mogao u svakom trenutku staviti na dnevni red Sabora. Zašto tome nije tako, zašto do sada to nije riješeno na način kako predlagatelji to iznose u ovom materijalu, to je sada već druga neka priča. Čini se da uvijek pred izbora ovakve teme koje polariziraju građanstvo, koje dakle prave jednu ovako razdjelnicu kod građanstva obično idu pred izbore. I ne samo to jučer smo imali raspravu i usvojene su promjene Ustava Republike Hrvatske ali i Ustavni zakon, nije li pomalo ovo amortizacija nekih zaključaka i članaka Ustavnog zakona i Ustava Republike Hrvatske koji je jučer doživio promjene. Eto, kako netko reče u šali gotovo da je prošao parcijalno plan Z4 a evo danas imamo temu koja u nekom smislu odskače ili je dijametralno suprotna u odnosu na jučerašnju šutnju, gospode iz HDZ-a i HSS-a kod tematike koja je jučer bila na dnevnom redu ovdje kada se govorilo o pravima nacionalnih manjina i nekim drugim temama, upravo ono što sam maloprije rekao, onome što je onako grubo rekao gospodin Vinković u neku vrstu dakle zajednice općina u istočnoj Slavoniji, dakle na području Vukovarsko-srijemske županije i Osječko-baranjske županije. Međutim, da se vratim tematici koja je ovdje u ovom materijalu. Žao mi je što nema onih koji su u svojim raspravama iskazivali neću reći negodovanje, nego određeno suprotno mišljenje ili pak krivotvorili povijest. Ovdje sa govornice Hrvatskoga sabora iako nisu stručnjaci za povijest, a evo htio sam im dokumentirati to a ima živih ljudi danas u Hrvatskoj koji su svjedoci da ne kažem i s one strane žrtve a bome i sa one strane izvršitelja zločina u Republici Hrvatskoj nakon 2. Svjetskog rata. Na žalost nije li sama istraživanje tih zločina bilo namjerno opstruirano. Nije li među onima koji su naredili ili pak izvršili zločine bilo onih koji su bili blizu vlasti ili u vlasti nakon 90. i 91. godine. Zašto dakle nakon 18 godina imamo tek ovakav Prijedlog zakona? U knjizi partizanska i komunistička represija i zločini u Hrvatskoj 44. i 46. dokument u izdanju podružnice za povijest Slavonije, Srijema i Baranje u izvješću OZNE 6. Korpusa narodnooslobodilačke vojske i partizanskih odreda Jugoslavije od 15. siječnja 45. doduše ... objašnjenje za likvidacije ali to je važilo i nakon toga datuma, kaže ovako: Objašnjenje za likvidacije su, dakle razlog likvidacijama bilo je stanovište koje je u Slavoniji uzela ne samo OZNA 3 nego i druge ustanove a koja se svodi na ovo, bez mnogo skrupula treba likvidirati sve one za koje znamo da su nam neprijatelji i koji će sutra biti protiv nas. Dakle, pretpostavka da će sutra netko biti protiv nekoga je bila dovoljna da se nekoga likvidira. Kako je to strašno i monstruozno. Tako su likvidirani i mnogi čelnici HSS-a za koje su oni pretpostavili da će sutra biti neprijatelji njihovi. O žrtvama zločina koji su učinjeni nakon završetka 2. Svjetskog rata i osobno imam oca koji je bio i koji je maloprije telefonirao i kazao da kažem gospodinu Kajinu da je točno 14. svibnja 45. godine pošto je on bio svjedokom ubijena cijela generacija polaznika domobranske zastavničke škole Ilica 243. a polaznici i dan danas postoji spisak polaznika, dakle cijela generacija, 1., 2., 3. i 4. razred. Djeca od 15. do 19. godina koja nisu metka ispalila. Na Bleiburgu, ne u Macelju, ne na Križnome putu, nego su likvidirani izravno i točno zna se kojega dana u Brdu iznad Bleiburga. Cijela Domobranska zastavnička škola iz Ilice 243. Možda mnogima žive i majke i očevi danas. Zato me čudi današnje rasprave koje možda idu do potpune negacije ili minoriziranja žrtava. Svaka žrtva sa bilo koje strane bilo učinjena od onih koji su bili na vlasti ili '41., '45. nacističkih zločina, fašističkih zločina bilo i ovih komunističkih. Svi zaslužuju pijetet svi zaslužuju da se zna za njihove grobove ako se može, da se obilježe, da se prema njima odnosimo dostojanstveno. I ono što je gospodin Pupovac pokazivao porušene spomenike itd. i to kako sam već rekao u ispravku netočnog navoda, nisam s tim sretan. Ali 45 godina 50 godina poslije rata jedni su bili, da kažem mrtvi su bili obilježeni sa spomenicima, a o drugima se samo šaputalo. Ili su pak vođene akademske tihe rasprave u institucijama, institutima za povijest itd. U obiteljima koje su sasvim sigurno brojne u Hrvatskoj i Bosni i Hercegovini a ostale su bez svojih najmilijih, samo se o tome moglo govoriti vrlo, vrlo tiho i u vrlo pouzdanim krugovima. U javnosti nikada nitko nije o tome govorio, a ako je govorio onda je završio u zatvoru ili na neki drugi način bio sankcioniran putem gubitka radnog mjesta itd. Zaista sam se čudio i mom kolegi Doriću čije rasprave često uvažavam, kada je izjavio da klub HNS-a neće prihvatiti ovaj prijedlog zakona, jer u njega treba uključiti i one druge. Pa zar i ovi o kojima se ovdje radi mrtvi, nisu dio ukupne žalosne hrvatske zbilje 20. stoljeća. Dakle, zar on negira da su i ovi naši mrtvi, naši pokojni također dio ukupne žalosne zbilje, tragedije hrvatskoga naroda u dva svjetska rata, evo bio je i Domovinski u kojemu je Hrvatska zaista pretrpjela teške, teške i velike ljudske gubitke. Pa ako smo već u zakonskoj proceduri da taj dio obilježimo, onda zašto to nedopustiti, zašto glasati protiv. I koliko ja znam da nema nitko ništa protiv da svi oni koji su žrtve rata bilo s koje strane, bilo od koje ideologije one bile da se obilježe. Vidite, u Španjolskoj je vladao diktator Franco. Jednom dobrom dijelu osječkog vremena nakon njega nije porušen nijedan spomenik. Neka stoje spomenici kao svjedoci vremena, svjedoci doba u kojemu se živjelo. Prema tome, iako tvrdim da je ipak ima i trunke politikantstva u prijedlogu, ne u sadržaju prijedloga. Ne, ne, nemojte me gospodine Hebrang krivo shvatiti nego u tajmingu predlaganja ovoga zakona i ako taj tajming ima svoj cilj, a to su rekao sam već jedna amortizacija mišljenja dobrog dijela građanstva i građana Hrvatske u svezi jučerašnjih ustavnih promjena, ali i u svrhu vjerojatno skorih izbora, ne mogu točno reći kada, pa onda idemo na ovakav jedan prijedlog zakona koji će sasvim sigurno izazvati polemike u javnosti i distanciranje i polarizaciju građana, ipak s obzirom i u svojoj obitelji i mnogobrojne ljude znam i susjede itd. koji su žrtve komunističkih zločina nakon 2. svjetskog rata biti za ovaj prijedlog. Ali mi je jasan cilj, svrha i namjena stavljanja na dnevni red ovoga prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDP uvaženi zastupnik Daniel Mondekar. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege zastupnici. Klub Socijaldemokratske partije podržava prijedlog zakona, jer je SDP jasno rekao nakon naše posjete Teznu i Bleiburgu da osuđujemo svako kažnjavanje, a pogotovo oduzimanje ljudskih života bez prava na pravedno suđenje. Ovoj raspravi nastupit ću kao pripadnik mlađe generacije kao povjesničar koji se za vrijeme svog studija s ovim itekako suočavao na fakultetu, kroz rasprave u koje su bili uključeni od studenata do profesora jako dobro znam kako je podijeljena naša znanstvena zajednica, ali ću pristupiti kao pripadnik jedne obitelji kojoj su Ustaše '42. strijeljali jedan dio obitelji, a onda '45. Partizani drugi dio obitelji. Nama je odmah da kažem u zakonu, to ću reći opet iz povijesnoga aspekta, djelomično sporan članak 30. jer dotična komisija koji je svoj posao radila u devedesetima ne možemo pobjeći od činjenice radila i za određene dnevno političke potrebe sredinom devedesetih. Dakle, sama hrvatska znanstvena akademska zajednica je tim rezultatima pristupila sa dosta dubioze. Kolegice i kolege vi znate da Hrvatska ima jako dugu povijest. Kada se pogleda njezina povijest u zadnjih nekoliko stoljeća ona zaista ima i slavnih trenutaka i ima jako, jako mračnih trenutaka. Može se reći barem od 16. stoljeća pa do 20. da je zaista u hrvatskom slučaju mir i mirno vrijeme često bio samo kratki predah između zaista velikih ratova. Kada se pogleda od 16. stoljeća do danas, 300 godina ratne granice sa Turskim carstvom. 30-godišnji rat u kojem su Hrvati bili u Njemačkoj. 7-godišnji rat, rat za austrijsko naslijeđe. Napoleonski ratovi gdje su Hrvati od Njemačke do Rusije pogibali u uniformama različitih vojski. Otkad je hrvatska nacija zapravo se probudila, otkad možemo reći da smo nacija i da je došlo do buđenja u hrvatskoj nacionalnoj svijesti, znači od sredine 19. stoljeća, mi znamo da su deseci tisuća naših građana nastradali 848. u Mađarskoj. Točnu brojku ne znamo, ona je od par tisuća do par desetaka tisuća. Znamo da je 5, 6 tisuća Hrvata nastradalo u Bosni i Hercegovini 1878. kada je Austro-ugarska preuzimala Bosnu i Hercegovinu. Znamo danas da je gotovo 200 tisuća Hrvata poginulo u Prvom svjetskom ratu i to su, kada gledamo vojne gubitke, najveći vojni gubici ikad u povijesti naše države. I znamo svi za strahote 2. svjetskog rata i za Domovinski rat. Žrtve većine ovih ratova, osim zaista Domovinskog su neobilježene. Prvi svjetski rat ću vam samo spomenut radi jedne stvari, imao je goleme vojne gubitke i gotovo sigurno da je svaki zastupnik u ovom Saboru i gotovo svaka obitelj u Republici Hrvatskoj imala jednog člana koji je nastradao u tom ratu i slobodno možemo reći da velika većina građana ne zna više tko su ti njihovi preci koji su nastradali. Zašto vam to govorim? Zato što je povijesna znanost upoznala se s terminom povijesnog zaborava. Dvije generacije, uvrh glave tri i suočit ćemo se sa povijesnim zaboravom. Drugi svjetski rat je za razliku od Prvog svjetskog rata bio prvenstveno rat protiv civila. To pokazuje naprosto opća nažalost statistika, crna statistika samog rata. u Hrvatskoj su ginuli Hrvati, Srbi, Židovi, Romi, prvenstveno civili. Ubijali su ustaše, ubijali su četnici, ubijali su Nijemci, ubijali su partizani. Imali smo i gotovo danas nepojmljiva savezništva, ali su se događale gdje su pod paskom Nijemaca ustaše sa četnicima činilo zajedničko savezništvo protiv Hrvata, antifašista u Imotskoj krajini. I to se događalo. Malo toga iz Drugog svjetskog rata je crno ili bijelo, jer su apsolutno najveće žrtve i dalje bili civili. I tu završavam s ovim povijesnim. Sada iz aspekta 2010. ću vam reći samo što mi u klubu SDP-a smatramo koja je naša dužnost ovdje u Hrvatskom saboru, naša civilizacijska uloga. A) da ne dozvolimo da se ikad više takve strahote dogode, da rehabilitiramo sve nevine žrtve svih nacionalnosti, da našoj djeci usadimo civilizacijski moralne vrijednosti i da ih okrenemo zajedničkoj budućnosti, a ne ideologiji. Da ne dozvolimo da jedan Jasenova, jedno Tezno i sva stratišta, bez obzira na ljude koji tamo leže i njihovu nacionalnost ne uđu u povijesni zaborav. To ne smijemo nikako dozvoliti. Da ne dozvolimo skretanje od toga da je antifašizam civilizacijska tekovina Republike Hrvatske i naravno, da stvorimo okvir lišen svake politike u kojem će naša znanstvena zajednica, prvenstveno mislim na povjesničare, profesionalno i objektivno odradit posao pronalaženja i obilježavanja grobišta, da ta grobišta budu mjesto pijeteta, a ne mjesto veličanja različitih totalitarnih režima koja je na ovom području stvara jedan Adolf Hitler. Također, nikako dopustiti da se licitira brojem žrtvama opet svih nacionalnosti. I najvažnije, da se žrtve ne koriste, da žrtve ne budu pokriće za dnevno političke događaje i prepucavanja jer na taj način vrijeđamo samo žrtvu, dijelimo društvo i štetimo budućnosti naše djece. Završno, najmanje što treba Hrvatskoj 2010.-te u trenutku velike krize kada ljudi gube poslove, kada propadaju tvrtke, kada nam se dijelovi sustava urušavaju i kada mnogi ljude ne vide svoju budućnost, najmanje što je nama potrebno je nova podjela oko '45.-te. Hvala puno. [[Pljesak.]]
Zahvaljujem na ovom nadahnutom govoru. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Daniel Srb. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. I drugi je uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Nema ga. I on gubi pravo na raspravu. Želi li predlagatelj? Da. U ime predlagatelja uvaženi zastupnik i predsjednik kluba HDZ-a Andrija Hebrang. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Drago mi je da je rasprava na kraju završila vrlo konstruktivno i argumentirano za razliku od nekih agresivnih i politički nedobronamjernih rasprava sredinom same rasprave. Ono što bi zaista mi voljeli u ovom zakonu da to bude konsenzus i ljevice i desnice. I doista mi je drago što je kolega Mondekar izrekao nekoliko najvećih istina, a ta istina je da smo dužni našoj generaciji osigurati sigurnu, mirnu budućnost, da to možemo samo onda ako na žrtvu gledamo sa pijetet, ako ju ne politiziramo i ako ne proizvodimo zbog žrtvi daljnje podjele. I to je ono, kolega Mondekar, što je doista moto ovoga i inspiracija ovoga zakona bio i žao mi je da su neki skrenuli sa tog puta. Sigurno je samo jedno, da ako ostvarimo ideje o ovom zakonu da je to početak jedne stvarne i totalne pomirbe koja hrvatskom društvu treba, jer podjela koja je duboka, koja je žestoka onemogućava utrošak energije u ono što je pozitivno, što je prosperitetno. I zato eto molim sve zastupnike da daju svoje primjedbe i ne samo zastupnike nego i šire da ispravimo što se ispravit još treba u ovom zakonu. Mislim da ovaj članak 30., kolega Mondekar on samo kaže da će preuzet postojeću arhivu jer ona u Saboru stoji tu i nikom ne treba. Nećemo nastavit tim putem, nema ekshumacija, nema politizacije, nema podjele žrtava nego ćemo jednostavno iskoristiti tu arhivu da pronađemo te lokalitete. Dakle, koliko god i ako budem ja mogao sudjelovati u bilo kom obliku u radu tog tijela kroz bilo koji oblik doista ću se uvijek za to zalagati i mislim da je to i želja većine zastupnice i zastupnika koji su danas raspravljali. Mislim da ovdje šaljemo jednu civiliziranu poruku našoj djeci, našoj budućnosti, našoj prošlosti, ali i Međunarodnoj zajednici jer ove podjele među nama, ovo nesagledavanje nevine žrtve koja je ubijena bez suđenja itekako imaju širokih reperkusija na međunarodnom planu. I zato mi je žao da su neki, posebice kolega Pupovac, namjerno iskrivili intencije ovoga zakona. I želim samo još jednu rečenicu. Ovaj zakon ima samo jednu želju, odati počast posmrtnom ostatku čovjeka koji je ubijen bez suđenja poslije rata, dakle u vrijeme kada su nedvojbeni zakoni i civilizacijski i ratni i mirnodopski stupili na snagu i zato vas molim podržite ovaj zakon, pomognite nam da ga dotjeramo da bude što bolji i što kvalitetniji i kad on bude u drugom čitanju da doista više ne bude ovakvih političkih razmimoilaženja jer to nije intencija ovog zakona. Podvlačim još jednom. U Rezoluciji Vijeća Europe je rečeno ako ne date počast žrtvi nema pomirbe za budućnost. Mislim da ćemo sa ovim zakonom to napraviti.
Zahvaljujem. I zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
6. Prijedlog zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkih zločina nakon Drugog svjetskog rata, prvo čitanje, P.Z. 396. Predlagatelj: Klub zastupnika HDZ-a i Klub zastupnika HSS-a. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Prvo. Prihvaća se Prijedlog zakona o pronalaženju, obilježavanju i održavanju grobova žrtava komunističkog zločina nakon Drugog svjetskog rata i sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja u raspravi dostavit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Hvala. Rezultat? Ovaj prijedlog je prihvaćen većinom glasova, 93 glasa za, 1 suzdržan i 2 protiv.
E sada predlažem da točke tri i točku četiri to je Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit i Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak objedinimo i da ih zajedno raspravimo kao što su to učinili i neki odbori u svojoj raspravi. Pa predlažem da to prihvatite. Ima li netko od saborskih zastupnika i zastupnica nešto protiv? Nema nitko. Znači slažete se. Znači objedinili smo točke tri i četiri i rasprava će biti zajedno. Dakle, - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 560. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 561. Predlagatelj oba Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Prigodom utvrđivanja dnevnog reda prihvatili smo prijedlog predlagatelja da se ovi zakonski prijedlozi rasprave u hitnom postupku. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo na oba zakona. Želi li predstavnik predlagatelja, predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Da. Uvaženi Ivan Šuker, ministar financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane dame i gospodo zastupnici. Prije nego što počnem obrazlagati prijedloge Zakona o porezu na dohodak i poreza na dobit ja bih odmah na početku rekao da prihvaćamo amandmane odbora tako da oni praktički postaju sastavni integralni dio teksta. No, dozvolite mi da obrazložim ove prijedloge zakona. Ovo je definitivno pojednostavnjenje poreznog sustava u Republici Hrvatskoj, jedan sasvim drugačiji način pristupa poslu i oporezivanju. Vidjet ćete zašto smo predlagali u stvari da ove dvije rasprave idu zajedno, iz jednostavnog razloga što se nadopunjavaju. I sa izmjenama Zakona o određenim modelima poreza na imovinu koji u ovom trenutku postoje u Republici Hrvatskoj doći ćemo do onoga da ćemo već sukladno mogućnostima jer tek uvođenjem OIB-a u gruntovnicu moći ćemo govoriti o potpunom oporezivanju u Hrvatskoj temeljem ekonomske moći ili porezne mogućnosti hrvatskih građana. Dakle, što predlažemo ovim izmjenama zakona. Prvo, predlažemo dakle da se smanje stope, da se smanje i drugačije budu stope poreza na dohodak. Dakle, predlažemo da se najniža stopa poreza na dohodak sa 15 smanji na 12%, a dvije one najviše stope smanje sa praktički nestaje stope od 35 i stope od 45% i predlažemo da na sve dohotke iznad 10800 kuna bude stopa oporezivanja 40%. Također bih želio pojasniti s obzirom da i u javnim raspravama i nastupima proteklih mjesec i po, dva dana kad je naglašeno da će se ići u izmjenu Zakona o porezu na dohodak, o tome da ukidanjem stope od 45% se pogoduje bogatima, da na takav način Vlada pogoduje krupnom kapitalu. Ja ću vam samo iznest podatke. Nakon 1.7. i nakon ukidanja prve stope kriznog poreza od 2% i to kad govoreći o izmjenama Zakona o porezu na dohodak nikako ne smijemo zanemariti. Recimo da bi netko dobio plaću od 4 i pol tisuće kuna. Platit će što poreza što prireza 453 kune, a da bi netko dobio plaću od četrdeset i pet, šest tisuća kuna platit će 45000 kuna poreza. Dakle, deset puta veća plaća sto puta veće porezno opterećenje. I da mislim da kad govorim o porezu onda ne možemo gledati samo na postotak, nego moramo gledati koja je to osnovica da se oporezuje. Druga stvar. Da li u Hrvatskoj stvarno ima toliko bogatih koliko neki žele prikazati i sad ću govoriti i ove iznose koje ću govoriti dakle odnose se na sve vrste dohotka koji se isplaćuju u Republici Hrvatskoj. I na one koji primaju plaću i one koji imaju mirovine i na one koje imaju obrt ili nekakva slobodna zanimanja. Dakle, od ukupno 2 milijuna i 794000 Hrvata koji primaju nekakvu vrstu dohotka njih samo 10000 ima plaću, neto plaću veću od 23000 kuna. Znači, samo 10000 od 2 milijuna je 794 ukupno tisuće poreznih obveznika ima veću plaću od 23000 kuna. Onda o kakvom se to pogodovanju bogatima govori. Također porezne olakšice koje se ukidaju nisu pokazale učinkovitost upravo u slučajevima nižih dohodaka, međutim, te porezne olakšice nisu ukinute uz zadržavanje postojećih poreznih stopa već su vid kompenzacija i to izravno se očituje u smanjenju prve stope. Međutim, radi vas, ovdje je grafikon tko je u proteklim godinama najviše koristio porezne olakšice. Koristili su ih oni sa srednjim i visokim primanjima. Na žalost oni sa niskim primanjima ih nisu mogli koristiti jer oni koji su imali uz svoj osobni odbitak 2 uzdržavana člana obitelji praktički nisu bili ni u poziciji da koriste ovu olakšicu. Jer već njihov osobni odbitak i odbitak za uzdržavane članove obitelji ih je doveo do toga da nemaju više šta tražiti jer im je kompletan dohodak bio neoporeziv. Ono što također smatramo da ćemo ukidanjem ovih poreznih olakšica učiniti porezni sustav jednostavnijim, jasnijim, transparentnijim, a izravno utječe i na broja poreznih prijava, njihove obrade. I naša procjena je da sa ovim poreznim izmjenama Zakona o porezu na dohodak ćemo smanjiti porezne primjene po prilici negdje za 500, 550000. A u ovom trenutku u Hrvatskoj je ove godine bilo podnešeno negdje oko milijun i 200000 poreznih prijava. Ponavljam, sa ovakvim poreznim izmjenama na godišnjoj razini će hrvatski građani dobiti milijardu i 500 milijuna kuna više plaću nego što je to bilo u prethodnim razdobljima. A ako pogledamo koliko su povrata donosile ukupno ove olakšice koje su bile predviđene koje se u ovom trenutku ukidaju, one su bile negdje oko 520 milijuna kuna, znači ukupna razlika je milijardu kuna će građani Republike Hrvatske dobit više s ovim izmjenama poreza na dohodak. Kad tome dodate da se, kad se tome doda da se ukida stopa kriznog poreza od 2% od 1.7. i 4% od 1.11. onda se tu na godišnjoj razini u 2011. godini može govoriti skoro od 4 milijarde kuna. Iako smo prošle godine govorili da uvođenje kriznih poreza, koji je iskreno govoreći stabilizirao javne financije bez obzira što mi o njemu govorili, što mi o njemu mislili, međutim on je ispunio svoj zadatak, ali isto tako možemo reći ako sljedeće godine s osnova smanjenja stope poreza na dohodak i ukidanje kriznog poreza jednog i drugog 4 milijarde kuna onda to možemo reći da je to znatno povećanje životnog standarda hrvatskih građana. Također predlažemo da od 1.7. oslobođenje plaćanja poreza na dohodak i porezno priznate rashode se tretiraju uplate, premije dobrovoljnog mirovinskog osiguranja od strane poslodavca, i to u iznosu od 500 kuna mjesečno. Dakle neće trebati više podnositi poreznu prijavu, to sebi knjižiti, zapravo umanjivati za to osnovicu za obračun poreza na dohodak, nego će poslodavac u trenutku praktički isplate to knjižiti kao svoj poslovni rashod i na takav način umanjit sebi osnovicu poreza na dobit. Također smo predvidjeli, s obzirom da se ima puno slučajeva tijekom godine da ljudi idu ili na bolovanje ili iz ovog i onog razloga ne prime jednu plaću, da poslodavac prilikom isplate plaća u 11. i 12. mjesecu može da tako kažem izvršiti porezno izravnanje. Dakle može obračunati mu plaću, te neoporezive dijelove koji nisu iskorišteni tijekom godine obračunati u toj plaći, na takav način ćemo sigurno smanjiti broj poreznih prijava. Na takav način ćemo doći do onoga što ustvari želimo efikasniju, bržu, bolju i kvalitetniju poreznu upravu, uz educiranje ljudi, koja će se baviti jednostavno kontrolom naplate poreznih prihoda s osnovom nekih novih transakcija koji su u Republici Hrvatskoj razvile se u zadnje vrijeme, a isto tako više kontrolirati stjecanje određenih pokretnih i nepokretnih imovina, i njih uspoređivati sa ukupnim zaradama tekuće i prethodne godine i na takav način jasno vidjeti da li netko ako je stekao nekretninu ili pokretninu, da li za to ima porezno pokriće, da li je recimo u prethodnoj godini s osnova plaće, nekakve dividende, nekakve zarade na dionicama ili bilo kojeg drugog vida zarade ima pokriće za to što je kupio i to jasno ukazuje da će se na takav način povećati prihod od poreza na dohodak u sljedećoj godini, jer ako samo gledamo jednostrano koliko će se smanjiti onda ovaj zakon s jedne strane bi imao efekta ali s druge strane ne bude imao efekta, ali budete vidjeli kad budem govorio nešto o porezu na dobit, onda ćete vidjeti da će se itekako uz ove izmjene poreza na dohodak, uz povećan angažman porezne uprave, uz neke nemogućnosti zlouporabe privatne potrošnje u poslovne svrhe kod pravnih subjekata da će se situacija što se tiče prihoda od poreza na dohodak izmijeniti u korist onih čiji su to prihodi. Dakle, toliko što se tiče poreza na dohodak. I vjerujte mi da ova ideja nije došla slučajno, mi se već nekoliko godina bavimo s analizom tko koristi olakšice, zašto se koriste olakšice i da li su te olakšice čitajući obrazloženje koje su predlagatelji davali kad su se druge godine, 2002. godine te olakšice uvele, da li su te olakšice stvarno postigle cilj zbog kojih su uvedene. I mi danas sa sigurnošću možemo tvrditi nakon 8 godina primjena tih olakšica da one nisu postigle onaj cilj. Na žalost niti su toliko poticale razvoj financijskog tržišta u Republici Hrvatskoj, dakle da se uplaćuje u treći stup mirovinskog i da se uplaćuje u ovo zdravstveno osiguranje, a isto tako nisu na žalost koristile onim sa najnižim primanjem da i to bude nekakva olakšica. Što se tiče poreza na dobit, dakle analizirajući sve porezne nadzore u zadnjih nekoliko godina, analizirajući gdje najčešće dolazi do pokušaja da se ne plati porez, dolazeći do spoznaje gdje vlada najveća porezna evazija, došli smo do toga da najveći problem u ovom trenutku što se tiče poreza na dobit, a to se onda automatski implementira na, ima svoje implikacije na porez na dohodak, je da kod mnogih trgovačkih društava nije razlučena privatna potrošnja od potrošnje u poslovne svrhe. Isto tako ove izmjene Zakona o porezu na dobit će nam poslužiti za donošenje Zakona u 10. mjesecu ove godine. Tu prije svega mislim na Zakon o porezivanju vikend kuća, osobnih automobila i plovila, jer za te vidove poreza su već ove godine izdana rješenja i izmjena tih zakona zato ide u 10. mjesecu da još napravimo određena analitičke procjene i ocjene i da vidimo u kojem smjeru to treba ići, da bi dakle to poslužilo onom što mi želimo, a to je da više nitko neće moći kupiti nekakvu skupu stvar, knjižiti na trošak poduzeća, a koristiti je u privatne svrhe. Dakle ono što želimo promijeniti u ovom prijedlogu izmjena Zakona o porezu na dobit, dakle želimo detaljnije urediti sve troškove učinjene na teret društva, odnosno na teret sredstava poslovanja a koje se odnose na podmirivanje privatnih troškova članova društva dioničara, te s njima povezanih osoba, ne povećava osnovica poreza na dobit, jer se iste obveze obračunavaju plaća porez na dohodak. Naime, navedeno je na … [[Ne razumije se.]] način bilo uređeno, međutim u praksi se pokazalo da postoje određene dvojbe, a različita primjena, različito tretiranje, te predlažemo da se utječe, te predlažemo da se na ovakav način ti rashodi ne priznaju kao poslovni rashodi, i to će sigurno povećati prihode od poreza na dohodak, i to osobito znači prihodi jedinice, područne, regionalne i lokalne samouprave. Novom odredbom o prijedlogu zakona propisano je da se u postupku nadzora utvrdi da li su određeni troškovi nastali zbog podmirivanja i privatnih troškova članova društva dioničara, te s njima povezanih osoba, i da li su isti nisu u poslovnim knjigama evidentirani kao troškovi nastali za privatne svrhe, te nije obračunat i naplaćen porez. Ova odredba izravno je u cilju povećanja porezne discipline poreznih obveznika, a posebice u dijelu korištenja sredstava društva za privatne potrebe. Novom odredbom se propisuje kad dioničari članovi društva fizičkoj osobi koja obavlja samostalnu djelatnost od koje se plaća porez na dobit tijekom poreznog razdoblja isplate predujam dividende ili udjela u dobiti, a po isteku poreznog razdoblja ostvarena dobit nije dostatna za pokriće takvog predujma ili predujam nije vraćen u cijelosti do podnošenja porezne prijave tada se nastala razlika smatra primitkom. U dosadašnjim slučajevima često se događalo da tako isplaćena akontacija dividende ili dobiti tijekom godine, kad na kraju godine se pokaže da dividenda nije ni približno tako velika koliko je isplaćena akontacija onda se ta isplata akontacije pretvara u pozajmicu koja u principu se više nikada ne vrati društvu i zato danas u principu kad pogledate i ona blokirana društva od 29 tisuća blokiranih društava njih 19 tisuća i 800 nema niti jednog zaposlenog. Upravo su to ta društva koja su stvorila određene obveze koje njihovi vlasnici nisu imali namjeru podmiriti nego su otvorili novu tvrtku i nastavili dalje poslovati. Dakle, ukoliko je netko isplatio akontaciju dividende na kraju godine se kaže da po bilanci da nema toliko dividendu, neće se to moći tretirati niti prevoditi u pozajmicu nego će se jednostavno na isplaćeni dio obračunat porez na dobit i morat će se naplatiti. Novom odredbom se također propisuje da priznati rashodi rezervirani za neiskorištene godišnje odmore sukladno posebnim propisima Zakona o radu poslodavac je dužan nadoknaditi zaposleniku neiskorišteni godišnji odmor. Novom odredbom se također propisuje da porezni obveznik porezni priznat rashod amortizacije plovila, zrakoplova, apartmana i kuća za odmor ako je registriran za obavljanje djelatnosti iznajmljivanja takve imovine, odnosno djelatnost prijevoza te ako isti … u korištenju takve imovine u poreznom razdoblju ostvari i prihod najmanje u visini 5% nabavne vrijednosti, to ćemo vidjeti koliko će još taj postotak biti do konačnog kad budemo govorili o porezu na imovinu, odnosno do 7% nabavne vrijednosti plovila i zrakoplova. Dok se u slučaju najma, operativnog leasinga porezni obveznik … korištenja takve imovine mora ostvariti prihod najmanje u visini troška tog najma. Navedeno se predlaže radi sprečavanja namjernog izbjegavanja plaćanja poreza. Unosom navedene imovine u trgovačko društvo, a s namjerom korištenja takve imovine u privatne svrhe. Dakle, nije sporno ako neko plovilo, jedrilicu, jahtu, vikendicu koristi za poslovne svrhe. Onda on ima pravo i na sve one odbitke i pretporeza i trošarina i troškove tijekom godine. Međutim, ako je evidentno da je on to kupio za privatne potrebe, privatno koristi tijekom godine, a knjiži kao poslovni rashod niti jedan poslovni rashod koji je vezan za takvo korištenje neće biti priznat i za taj iznos će se povećati osnovica za obračun poreza na dobit. A isto tako s obzirom da je to temeljem Zakona o porezu na dohodak primitak u naravi na to će se obračunati i porez na dohodak. Također, novom odredbom se sprečava mogućnost transformiranja dobiti između povezanih osoba rezidenta u slučaju kad jedna osoba ima povlašteni pravni status, odnosno plaća porez na dobit po nižim stopama ili koristi preneseni gubitak. Dakle, odredbom o transfernim cijenama i kamatama koje se primjenjuju na nerizidente i rezidente primjenjuje se na društvo koji su rezidenti. Na predloženi način sprečava se transformiranje, odnosno prelijevanje dobiti s jednog tuzemnog društva u drugo tuzemno društvo sa slučajem sprečavanja namjernog izbjegavanja plaćanja poreza na dobit. Dakle, imate jedno trgovačko društvo koje se nalazi na području od posebne državne skrbi i jedno društvo koje se nalazi u Zagrebu, Rijeci, Splitu, negdje drugdje i ovo društvo koje se nalazi u Zagrebu ima visoku dobit, ovo koje se nalazi na području od posebne državne skrbi ima nisku. S obzirom da su to međusobno povezana društva kad se ta bilanca sklopi onda taj osnovica za porez na dobit, s obzirom da su tamo drugačije olakšice je daleko niža i na takav način se plaća puno niža stopa poreza na dobit. Novom odredbom se također propisuje da pravnom slijedniku prestaje pravo na prijenos poreznog gubitka ako pravni slijednik već 2 porezna razdoblja prije statusne promjene ne obavlja djelatnost ili ako u tijeku 2 porezna razdoblja od nastanka statusne promjene bitno promijeni djelatnost prvog djelatnika. Osim ako je do promjene djelatnosti došlo zbog očuvanja radnih mjesta ili sanacije poslovanja. Navedeno je predloženo iz razloga što se poreznom obvezniku osnovica poreza na dobit smanjuje za porezni gubitak iz prethodnog poreznog razdoblja pri obavljanju određene djelatnosti, a u praksi se događaju slučajevi, statut ili promjene isključivo radi smanjenja osnovice poreza na dobit na takav način. Dakle, ili imate neku tvrtku koja je ostvarila u prethodnom razdoblju veliki porezni gubitak ili kupite takvu tvrtku i spojite je sa svojom tvrtkom i praktički ste prenijeli pravo tog gubitka kojima u narednom razdoblju, u godinu dvije koliko je po zakonu predviđeno umanjuje osnovicu poreza na dobit. I na kraju, zadnja odredba. Dakle, predlažemo ovom odredbom da se porez na dobit po odbitku plaća po stopi od 20% na sve vrste usluga koje su plaćene prema osobama koje imaju sjedište ili mjesto izvan uprave, odnosno nadzora poslovanja u državama osim u državama članicama EU u kojima je opća prosječna nominalna stopa oporezivanja dobiti niža od 12,5%, dakle u off shore kompanijama. Dakle, smatramo da ćemo s ovakvim izmjenama stopa, zapravo Zakona o porezu na dohodak i porezu na dobit, i sa izmjenama u načinu oporezivanja imovine u 10. mjesecu u potpunosti uvesti reda u porezni sustav u RH, da ćemo smanjiti poreznu evaziju, a isto tako sa potpunom implementacijom osobnog identifikacijskog broja moći ćemo mnoge procese koji se tiču i socijalnih davanja i bilo kojih drugih vezat isključivo na imovinski cenzus, a ne na nekakve druge podloge. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Evo poštovani gospodine ministre rekli ste da odsada upravo tvrtke kad kupuju vile, jahte, neće odsada više moći ta sredstva te nekretnine ili pokretne stvari biti korištene u privatne svrhe. To je netočno jer to po sadašnjim zakonima nije moglo ni dosada biti. Naime, mogle su se te stvari koristiti jedino na način da bude zaključen ugovor, ugovor o korištenju, o najmu, zavisno o tome koja nekretnina ili koja stvar se koristi. Samo nažalost to se slabo kontroliralo pa imamo česti slučaj da su tvrtke upravo kako bi izvlačile dobit kupovale stanove i kupuju stanove, kupuju nekretnine, kupuju jahte … /Upadica se ne razumije.
Hvala lijepa. Hvala lijepa, budemo se dogovorili do kraja rasprave. Raspravu su proveli odbori, da li odbori žele uzeti riječ? Koliko vidim ne. Otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime Kluba HDZ-a uvažena zastupnica Vesna Buterin izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Kako je objedinjena rasprava Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak te donošenje Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit. U svojoj ću se raspravi prvo kratko osvrnuti na izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak, a nakon toga osvrnut ću se na Izmjene i dopune Zakona o porezu na dobit. Dakle, izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak smanjuje se porezno opterećenje dohotka čime se daje dodati poticaji potrošnji i neizravno utječe na zadržavanje postojećih radnih mjesta te trendove zapošljavanja. Kada govorimo o porezu na dohodak onda treba naglasiti da se on sada plaća po četiri stope, 15% na poreznu osnovicu do 3600 kuna, na osnovicu od 3600 jednu, do 9 tisuća kuna 25%, od 9000 jednu kunu, do 25 tisuća 200 kuna 35% i iznad 25 tisuća 201 kunu stopa od 45%. Izmjenama ovoga zakona od 1. srpnja broji stopa poreza na dohodak sa 4 smanjuje se na sljedeće tri stope, to je 12% na osnovicu do 3600 kuna, 25% na osnovicu od 3601 do 10 tisuća 800 kuna, te stopa od 40% na osnovicu koja je viša od 10 tisuća i 801 kunu. Na ovaj način pojednostavljuje se sustav oporezivanja a procjenjuje se da će se predloženim izmjenama povećati mjesečna primanja za oko milijun i pol tisuća građana što znači da će ti građani imati više prihoda na raspolaganju za potrošnju, posebice ako se u obzir uzme činjenica da će početkom srpnja biti ukinuta i prva stopa kriznog poreza od 2%. Primjerice građani koji sada primaju oko 5 tisuća kuna, prije oporezivanja, sada bi izmjenama u porezu na dohodak dobili oko 200 kuna više, osim toga najavljuje se kako će se do kraja godine provesti još promjena kako bi najveći porez plaćali oni koji najviše zarađuju. Isto tako procjenjuje se da će ukupan učinak izmjena stopa i razreda biti oko milijardu i pol tisuća kuna. Zbog promjene stopa poreza na dohodak izmijenit će se i stope predujma poreza na dohodak i to na način da će se predujam poreza na dohodak od imovine po osnovi najamnine i zakupnine plaćati po stopi od 12% dok ostali predujmovi poreza na dohodak od imovine i imovinskih prava ostaju isti. Nadalje, predujam poreza na dohodak od kapitala plaćati će se po stopi od 40%, izuzimanja imovine i korištenje usluga te kamate odnosno 25% kada se radi o dodjeli ili opcijskoj kupnji vlastitih dionica. Predujam poreza na dohodak od osiguranja plaćat će se po stopi od 12%, porez na dohodak od drugog dohotka po osnovi povratka doprinosa plaćati će se po stopi od 40%, tako dalje, da ne nabrajam sve. Izmjenama zakona ukidaju se isto tako veći dio poreskih olakšica koje je porezni obveznik mogao koristiti u ukupnom iznosu do 12 tisuća kuna godišnje. Izmjene određuju kako se porez na dohodak neće plaćati na stipendije, potpore za novorođenčad te dodatke na mirovinu koje umirovljenicima isplaćuju jedinice lokalne samouprave. Zakon o porezu na dohodak kao i Zakon o porezu na dobit tek su neke od niza mjera čiji će krajnji cilj biti uređivanje poreznog sustava i rasterećenje poreznih obveznika. Kada je u pitanju donošenje Zakona o izmjenama i dopunama zakona o porezu na dobit treba naglasiti da je zapravo povod za donošenje ovog zakona provođenje aktivnosti programa gospodarskog oporavka. Izmjenama Zakona o porezu na dobit cilj je smanjenje porezne evazije a izmjenama se posebno želi razlučiti privatna i potrošnja u poslovne svrhe, uvesti reda u poslovanje međusobno povezanih poduzetnika kao i spriječiti transakcije prema offshore kompanijama. Prijedlogom se tako definira da će se poduzetnicima priznati kao rashod amortizacija nekretnina ili plovila kada ostvaruju prihode od korištenja te imovine, najmanje u visini pet posto nabavne vrijednosti kod nekretnina, odnosno 7% nabavne vrijednosti kada su u pitanju plovila i zrakoplova. Naime, praksa je pokazala da postoje poduzetnici koji u poreznom smislu zloupotrebljavaju nabavku pojedinih oblika dugotrajne imovine. To se poglavito odnosi na plovila, na apartmane, kuće za odmor i zrakoplove. Ima, postoji situacija u praksi da poduzetnik nabavi jahtu ili kuću za odmor, kupuje preko trgovačkog društva, a za troškove koji nastanu korištenjem takve imovine i amortizaciju umanjuje za te iznose poreznu osnovicu. To se gotovo uvijek pravdalo nekakvim poslovnim svrhama, najmom nekakvim očekivanim poslovima i slično, a ustvari je prvenstveno služilo izbjegavanju plaćanja poreza na dobit i ostvarivanju prava na odbitak poreza na dodanu vrijednost. Sada se situacija mijenja u smislu da sve to i dalje ostaje dopušteno ali samo za ona trgovačka društva koja doista tu imovinu nabavljaju za obavljanje gospodarske djelatnosti za koju su i registrirana. Ako trgovačko društvo po osnovi korištenja navedene dugotrajne imovine ne ostvaruje određene prihode, u ovom slučaju kao što sam ranije naglasila, procijenjeno je da je to 5% odnosno 7% nabavne vrijednosti imovine, jasno je da ta i takva imovine ne donosi dobit i da se stoga ne koristi u poslovne nego u privatne svrhe vlasnika poduzeća. Ovim izmjenama zakona to će se izmijeniti i regulirati a pravila će od sada biti jasna za sve, postići će se veći porezni prihodi ali što je važnije izbjeći će se da pojedini bogati vlasnici trgovačkih društava budu u boljem položaju od ostalih građana. Ako se ne ispune ti uvjeti, tada će poduzetnik biti dužan uvećati poreznu osnovicu za rashode amortizacije i troškove koji su nastali u svezi takve imovine. Uređenje slučajeva podmirenja privatnih troškova na teret poslovanja je isto tako sadržano u ovim izmjenama zakona, destimulira se podmirivanje troškova privatnog života dioničara, članova društva i fizičkih osoba koje obavljaju samostalnu djelatnost, jer ih se dodatno porezno opterećuje porezom na dohodak i prirezom te obveznim doprinosima na iznos troška i PDV-a. Dakle, iznos PDV-a u tom slučaju ne predstavlja odbitnu stavku i ne može se potraživati od države. Cjelokupni tako utvrđeni iznos troška dodatno se oporezuje porezom na dobit. Procjenjuje se da će ova mjera u konačnici imati vrlo pozitivan učinak, jer evidentiranje tih vrsta troškova koji de facto nisu bili vezani za poslovanje, a opterećivali su porezne bilance gospodarskih subjekata, u tom slučaju neće biti isplativi. Time bi se povećao iznos osnovice proreza na dobit i iznos poreza za uplatu. Poslovanje i evidentiranje troškova na dosadašnji način ukoliko se ne uzmu u obzir ove izmjene, rezultirat će povećanjem iznosa poreza na dohodak, prireza, obveznih doprinosa i poreza na dobit kao proračunskih prihoda. Kada govorimo o isplatama primitaka dioničarima, onda treba navesti da je čest slučaj na koji su inspekcijske službe nailazile, bio isplaćivanje novca dioničarima i članovima društava odnosno jasnije rečeno vlasnicima društava u obliku predujmova dividende ili predujmova udjela u budućoj dobiti. Kasnije trgovačko društvo ne bi ostvarilo dobit koje je dovoljno za pokriće predujma, predujam se ne bi vraćao ili bi se formalno pretvarao u pozajmicu. Zapravo tu se pojednostavljeno rečeno radilo o novcu kojega bi vlasnik poduzeća primio, a da za njega ne bi platio porez kojeg plaćaju i svi drugi građani. Ovim prijedlogom zakona takvi će se slučajevi smatrati dohotkom od kapitala i kao takvi će se oporezivati Zakonom o porezu na dohodak. Time se izjednačavaju svi građani u Republici Hrvatskoj kako oni koji rade za plaću i kojima se naplaćuju svi porezi, tako i oni koji su vlasnici trgovačkih društava ili obrta, a predujmljivali su dobit bez plaćanja poreza. Radi se zapravo o značajnim poreznim prihodima, a istovremeno se postiže i veća ravnopravnost. Ovom izmjenom zakona željelo se postići reinvestiranje slobodnih novčanih sredstava sa ciljem unapređenja poslovanja i ostvarivanja dobiti umjesto često neosnovanog transferiranja sredstava gospodarskog subjekta za podmirivanje privatnih potreba dioničara, a koja sredstva bi se trebala oporezivati sukladno odredbama Zakona o porezu na dohodak. Izmjenama se isto tako sprječava i transferiranje, odnosno prelijevanje dobiti s jedne tvrtke na drugu. Naime, primjena odredbi o transfernim cijenama i kamatama za povezana društva proširuje se i na slučajeve kada jedno od povezanih društava ima povlašteni porezni status, kao primjerice kada se nalazi na područjima od posebne državne skrbi. Učestala je pojava da se na područjima sa posebnim poreznim statusom osnivaju trgovačka društva koja se de facto koriste samo za transferiranje, odnosno prelijevanje dobiti na način da se ugovaraju fiktivni poslovi sa kamatama i cijenama nižim od tržišne, čime se u jednom trgovačkom društvu koje ostvaruje prihode i dobro posluje, postiže smanjenje osnovice poreza na dobit i iznosa poreza na dobit za uplatu i PDV-a. A i drugom trgovačkom društvu koje u stvarnosti gotovo da i ne posluje i ne ostvaruje gotovo nikakav prihod, evidentiraju se troškovi u iznosima približnim prihodima, te se u konačnici generiraju samo gubici. Predlaže se i proširenje obveze plaćanja poreza na dobit po odbitku po stopi od 20% i na sve vrste usluga koje su plaćene osobama koje nemaju sjedište u Europskoj uniji ili im je nominalna stopa poreza na dobit manja od 12,5%. Time se želi spriječiti da se usluge, dakle najčešće fiktivne plaćaju tvrtkama u poreznim oazama kao što su Linhenštajn, Maldivi, Bahami i drugi, odnosno želi se spriječiti transakcije prema off shore kompanijama ovim izmjenama zakona. U tim su državama često sjedišta tvrtki koje su osnovane prvenstveno radi izbjegavanja plaćanja poreza, ali i radi pranja novca. Plaćanjem poreza po odbitku po stopi od 20% umanjit će se isplativost plaćanja fiktivnih usluga i destimulirat će se takve aktivnosti, jer će se porez na dobit plaćati u Republici Hrvatskoj. I na kraju, predloženim zakonom smanjit će se i mogućnost izbjegavanja plaćanja poreza na način da se preuzimaju društva koja imaju porezni gubitak isključivo sa ciljem korištenja takvog gubitka zbog smanjenja porezne osnovice i plaćanja manjeg poreza na dobit. Ovim prijedlozima zakona provest će se aktivnosti programa gospodarskog oporavaka Vlade Republike Hrvatske i Klub zastupnika HDZ-a podupire donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak, te podupire donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit.
Zahvaljujem. Na redu je klub SDP-a uvaženi zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Pred nama je paket poreskih promjena određenih zaokreta Vlade u fiskalnoj politici. Interesantno dolazi nam u pola godine u pola budžetske godine i raspravljamo o njemu iz razloga što je evidentno da je punjenje proračuna problematično, da se prihodi ne ostvaruju kako smo budžetom koga smo donijeli od svega 6, 7 mjeseci, potpuno promašili u procjenama gospodarskih aktivnosti za 2010. godinu. I ako se sjećamo rasprava o Proračunu Republike Hrvatske za 2010. postojale su upravo te bitne razlike koje su postojale između vladajuće koalicije i oporbe. Oporba je ocjenjivala da će kriza u ovoj godini biti vrlo teška, da će gospodarska aktivnost i nadalje stagnirati, dapače i padati i da ocjenjujemo da sve treba učiniti upravo na fiskalnoj politici i promjenama fiskalne politike da bi na neki način spremno sa strane vlasti, sa strane poreske politike utjecali da nemamo ni toliki izražajni pad osobne potrošnje, ali u isto vrijeme da nemamo ni pad investicijske potrošnje, a sve u osnovnom cilju bitke za radna mjesta. Nažalost, komunikacije između vlasti i oporbe ili većine u Parlamentu i oporbe nije bilo, nismo se mogli razumjeti, nismo se mogli čuti i evo u pola fiskalne godine mijenjamo politiku. Sada smo ti koji pokušavamo posljedice negativne trendove u pola godine ovim promjenama zaustaviti. Ne mogu a da ne spomenem i nešto drugo, klub SDP-a je od 2008. godine procjenjujući da ćemo imat problema sa gospodarskim aktivnostima, sa gospodarskim rastom, da ćemo imat problema sa investicijama, nudio upravo drukčije porezne politike. Imali smo upravo prijedloge i izmjene Zakona o porezu na dobit i prijedloge izmjene Zakona o porezu na dohodak. Vjerujte, ne želim se uopće baviti čitanjem vladinih obrazloženja koje je poslala saborskoj većini, zašto treba odbiti takve prijedloge. Evo koristit ću samo jedan, a taj jedan je primjerice kod poreza na dohodak, naštetit ćemo programima lokalnih jedinica, regionalnih jedinica, ugrozit ćemo njihove proračune itd., itd. A da li možemo reći da današnji prijedlozi koji govore o tome da se recimo izmjene u Zakonu o porezu na dohodak i donose zato da se potakne osobna potrošnja, zato da se smanje ja bih rekao prihodi proračuna, da li je i to određena destabilizacija proračuna jedinica lokalne samouprave ili ne. Prema tome, u dvije posljednje godine kada smo bili svjesni da nam dolazi kriza, kada smo imali dovoljno vremena da kontroliramo potrošnju ne samo države nego i lokalnih samouprava, da pokušamo svojom aktivnošću, svojom poreznom politikom utjecati na što manji pad osobne potrošnje, a ja bih rekao ne dozvoliti pad investicijske potrošnje i da upravo svojim aktivnim politikama budemo ti koji ćemo utjecati na dolazak krize. Mi danas govorimo o tome kako sanirati štete koje je kriza u Republici Hrvatskoj ostvarila u proteklom, a posebno u ovih prvih 6 mjeseci 2010. godine. Klub SDP-a i nije zadovoljan ovim mjerama. Ocjenjujemo ih da u svoj namjeri koju u obrazloženju Vlada i navodi, nije postignut osnovni cilj. Ono što mi procjenjujemo, potrebno je poreskom politikom bitno smanjiti opterećenja rada, bitno smanjiti. Konkurentnost hrvatske privrede u ovom trenutku ovisi i o cijeni rada. Bitno je zaustaviti daljnje otpuštanje rada, bitno je da poduzetnik ne osjeti da mu je rad opterećenje i kako moramo brinuti da i ovako niski prosjeci neto plaća ne budu ugroženi, znači bitno nam je vidjeti što poreskim rasterećenjima učiniti da taj rad nije preskup, da privreda bude konkurentnija, posebice izvozna privreda. I to je razlog da okosnica SDP-ovih prijedloga je išla na doprinose za zdravstvo. Procijenili smo da je nemoguće održati zdravstveni sustav kojeg će financirati najvećim dijelom milijun i 500 tisuća zaposlenih sa 15%-tnim doprinosom i onda činimo bruto cijenu rada skupo. Onda onemogućavamo rast neto plaća, onda imamo problema kako povećati doprinos za mirovinski sustav. U isto vrijeme imamo problema u zdravstvenom sustavu 1,5 milijun onih koji financiraju zdravstveni sa 4,5 milijuna stanovnika je premali i ono što mi velimo, promijenimo i učinimo sve da rasteretimo rad i prebacimo financiranje zdravstvenog sustava u jednom dijelu na imovinu. U tri navrata smo to davali upravo te prijedloge. U tom dijelu smatramo da su i najveće promjene, promjene koje će učiniti konkurentne gospodarstvenike, smanjiti cijenu rada i omogućiti ja bih rekao ostale porezne prilagodbe koje su nam potrebne za financiranje socijalnih potreba Hrvatske. Tri godine rasprava o tome, nikada prihvaćanje sugestije ni otvaranje rasprave na tu temu. I danas je ponovo prijedlog pred nama koji se samo tiče poreza na dobit, porez na dohodak. Opet nemamo rasprave o najvećim opterećenjima koje su negativne i prema poduzetnicima i krive za niske plaće i niske doprinose u mirovinskom sustavu, a to je izbjegavanje rasprave o doprinosima i otvaranje rasprave o oporezivanju onih koji žive od imovine, žive od prihoda od kapitala i pokušaju da taj dio zdravstvenog sustava isfinanciramo iz nečeg drugog. I to su osnovne primjedbe koje klub SDP-a ima. I zašto ocjenjujemo da ove prilagodbe osim kozmetičkih ja bih rekao uređenja neće dati veći efekat niti na efikasnost privrednika niti na konkurentnost privrednika, a budimo iskreni ocjenjujemo da i te promjene bitno neće utjecati na same radnike koji će imati u određenom trenutku nešto veću plaću, osim onih koji su bili u kategoriji koji su imali olakšice i na taj način ne ocjenjujemo da ćemo bitno podignuti potrošnju koja se očekuje sa prijedlogom izmjene Zakona o porezu na dohodak. Sad konkretno kad govorimo o porezu na dobit, klub SDP-a će te prijedloge podržati iz razloga što se zaista ovim prijedlogom pokušavaju zaista utvrditi kvalitetnije osnovice, ja bih rekao zaustaviti određene špekulacije, određene negativne pojave u korištenju određenih mogućnosti poslovanja koje očito neki od poduzetnika su znali zloupotrebljavati. Ali opet pokušavamo reći da dio naših prijedloga koje smo davali oko poreza na dobit nisu obuhvaćeni u ovom prijedlogu, a to je razmišljanje da u ovako teškoj financijskoj situaciji posebno u teškoj situaciji po osnovu likvidnosti u kojem broj ili iznos neplaćenih računa je prešao 30 milijardi kuna ocjenjujemo da je sve trebalo učiniti da poduzetnici zadrže dobit neovisno, radi investiranja ili poboljšavanja svojih obrtnih sredstava i da u tom dijelu država pokušava i kroz ovaj zakon utjecati na odgovornost u plaćanju neovisno da li se radi o plaćanju poreskih obveza, da li se radi o plaćanju između samih gospodarskih subjekata. I ocjenjujemo da smo razmišljajući upravo o tim djelima osim ja bih rekao tih popravaka koji idu na kontrolu i veću odgovornost poduzetnika u plaćanju da smo trebali ići i sa dodatnim mjerama kako ih potaknuti za zadržavanje te dobiti neovisno za gospodarsku aktivnost ili investicije ili veća obrtna raspoloživa sredstva unutar samih pravnih osoba. Ali neovisno o tome klub SDP-a će dati potporu na porez, prijedloge zakona o izmjeni Zakona o porezu na dobit. Kad govorimo o porezu, izmjenama Zakona o porezu na dohodak klub SDP-a neće dati svoju suglasnost, niti se možemo složiti sa prijedlogom ukidanjem poreskih osnovica, izvinjavam se poreskih olakšica. Upravo ukidanje tih poreskih olakšica bitno će umanjiti potrošnju, bitno. Evidentno je da u ovom trenutku ogromnih problema ima sektor stanogradnje, da imamo neprodanih stanova, da je Vlada čak išla sa posebnim zakonom koji govori o tome da će financijski pomoći u prodaji postojećih stanova i zalihe stanova. Mi u ovom trenutku idemo sa prijedlogom da se te porezne olakšice ukinu. Znači, s jedne strane dajemo novac za kupnju, a s druge strane oni koji su kupili, koji su osigurali mi njima ne želimo dati olakšice u ovome. Dvije potpuno različite politike. Jednostavno neshvatljivo da u zadnja tri mjeseca smo raspravljali o istom predmetu, a to je poticanje stanogradnje, poticanje potrošnje da bi naša građevinska operativa mogla raditi. Mi imamo dva pristupa. Direktno dajemo novce da bi si kupila, a u isto vrijeme onima koji su kupili ne želimo dati poresku olakšicu. Teško razumljivo, neshvatljivo i ne razumijemo da li je pitanje samo opterećenje poreske uprave jer će biti manje zahtjeva, ne znamo. Al je neprihvatljivo da o istom predmetu imamo dva različita pristupa. Prema tome, past će potrošnja. Mnogi koji u biti su ulazili ja bih rekao rješavajući vlastitu potrebu za stanom u kupnju imali su i određena razmišljanja da će jednostavno lakše podnositi i plaćati kredite. Na ovaj način mi njima to oduzimamo. Drugo, također korisnici zdravstvenih usluga vjerujemo da će itekako paziti da li će ići negdje privatno, brzo, da li će se liječiti ili ćemo sada samo povećavati redove i liječit će na teret socijalnog i zdravstvenog osiguranja. Ostaje da svatko od nas razmisli, ali klub SDP-a smatra da osim što ćemo time smanjiti potrošnju, znači postižemo još suprotni efekt od onog što piše u prijedlogu ovih izmjena. Ono što mi smatramo to je da će polako to biti negativno kad govorimo o odgovornosti nas da plaćamo poreze, jer dio ovih mjera je doneseno i zato da potiče građane da podnesu poreznu prijavu, da budu odgovorni prema svojoj poreznoj prijavi i da su stimulirani da plate porez. Znači, ostaje pitanje da li će dio ovih mjera imati taj negativan efekt, a to znači neće se podnositi prijave i dapače izbjegavat će se poreske obveze. Znači, ostaje sve na našoj poreskoj upravi koja će morati jakim kontrolama i sustavima OIB-a itd. pokušati postaviti odgovorniji pristup građana prema tom dijelu. I još dvije riječi oko samih stopa kad govorimo o porezu na dohodak. Vidjeli ste SDP je imao nešto drukčiji pristup. Mi smo smatrali da treba podignuti neoporezivu osnovicu da bi više pomogli siromašnim građanima. Pristup Vlade je smanjivanje od 15 na 12, zadržavanje 25 postotne stope i jedinstvena stopa od 40% koja po meni manje daje mogućnostima uštede siromašnim građanima, a na žalost opet pomaže onima koji imaju veće plaće. I to sigurno nije kvalitetnije rješenje pa je to razloga da klub SDP-a ovakav prijedlog neće podržati.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Zlatko Koračević. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Time smo završili raspravu po klubovima. U ime predlagatelja, odnosno u ime Vlade uvaženi Ivan Šuker ministar financija. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih se prije svega zahvalio Klubu SDP-a što će podržati Prijedlog zakona o porezu na dobit. I mislim da su unutra sadržane izmjene koje nitko tko želi dobro ne može podržati. Također oko puno stvari koje je kolega Linić rekao mislim da možemo raspravljati. Međutim, kolega Linić nije bio na početku kad sam ja počeo uvodno govoriti ja sam rekao da je ovo samo početak, početak nečega što će se događati sad u sljedećih godinu dana. Isto tako, ne bih želio da shvatite ovu moju sad, u stvari na određen način odgovor na vašu raspravu sa nekakvim opravdanjem. Međutim, za mnoge stvari su se trebali stvoriti preduvjeti. I vjerujte mi da ono što smo mi proteklih godinu i pol dana od implementacije OIB-a našli da bolje da neke stvari i ne znamo. Međutim, sa 31.12. ove godine ja očekujem da će sve biti obuhvaćeno OIB-om osim gruntovnice. I ovdje ću i radi vas saborskih zastupnika jer to morate znati, a i radi hrvatske javnosti reći. U onom trenutku kad smo ušli u gruntovnicu, ušli ovo pod navodnicima, dakle kad smo krenuli sređivanje samo 5%, 5% nekretnina u Republici Hrvatskoj kod hrvatskih građana ili kod pravnih osoba je bilo zavedeno sa JMBG-om ili matičnim brojem. Znate li vi što to znači u zemlji koja ima na stotine istih imena, prezimena kojima ovako, onako. Dakle, gruntovnica ja očekujem da će se sljedeće godine srediti i da ćemo mi do kraja sljedeće godine praktički imati kompletno povučeno sa OIB-om. Ono što će na određen način i diktirati poreznu politiku u narednim razdobljima je u onom trenutku kad mi budemo mogli povući sve transakcije, sve imovine koje građani Republike Hrvatske imaju. Ja se sad mogu reflektirati u trenutku kad je 2002. godine bila izmjena Zakona o porezu na dohodak, kad su uvođene olakšice, a sad kad se razvučemo tih 8 godina koliko novih transakcija, koliko novih mogućnosti ulaganja, koliko novih mogućnosti zarada, onda naprosto neke stvari više nisu primjenjive. I zato upravo govorim da ovo je samo početak, početak da pripremimo poreznu upravu da se može suočiti sa svim tim novim, da kapacitete porezne uprave iskoristimo tamo gdje su prihodi proračuna državnog i proračuna jedinica lokalne samouprave samo veći, gdje je evazija daleko veća, da se tome posvetimo, a da ove neke stvari koje će ići da tako kažemo automatizmom pustimo. Isto tako da konačno u ovoj državi, ako netko stječe nešto, da mora imati za to izvor prihoda, mora se znat na koji način je došao do toga. Da li je to plaća, da li je to prihod od dividendi, da li je to prihod od prodaje dionica, da li je to prihod od imovine, bilo koji drugi način, ali sjećate se i sami naše rasprave, mislim da je to bio 10. mjesec 2003. godine kad se govorilo o onome Zakonu na, o imovinskom ili tako nešto, pa nije bilo dovoljno političke snage tada da se to uvede. Trebalo je dosta i da se političke snage skupe i da se uvede OIB. Na žalost situacija nam je politička takva i mislim da ovdje raspravljajući bez obzira da li pripadao lijevoj strani sabornici ili desnoj si to moramo priznati. Ali sad smo došli u poziciju da imamo instrument s kojim to sve skupa možemo napraviti. I sad mi se možemo razilaziti oko ovoga da li je netko predložio ovo ili da li je netko predložio ono, međutim u situaciji kad su gospodarske aktivnosti takve kakve jesu, kad se Europa sad ponovo trese zbog situacije u Grčkoj, zbog situacije koja će biti u Španjolskoj i Portugalu, što će bit s Italijom, kad financijsko tržište naprosto mjesec dana u Europi je mrtvo. Ni jedna država u, niti na jednoj burzi u Europi nije izdala zadnjih mjesec dana niti jednu, niti jedan cent … [[Ne razumije se.]] Mi možemo razgovarati i o prijedlozima kluba SDP-a, ali ono što sam jedanput rekao bez namjere da se sad mi tu prepucavamo, ajmo te prijedloge pretočiti u nominalne iznose, ajmo ih staviti u proračun, pa bi vidjeli da li je to baš u ovom trenutku održivo. I ja se slažem s vama, i to govorim pa valjda još iz vremena kad sam bio oporbeni zastupnik, kad ste vi bili ovdje na mom mjestu, da je osnovni problem cijene i konkurentnosti rada u Republici Hrvatskoj opterećenje doprinosima, jer jedna prosječna plaća u Hrvatskoj, kad pogledate evo grad Zagreb koji ima najveći prirez je porezno opterećena negdje 9,81%, recimo 10%. A znate kolika je efektivna stopa poreza na dohodak u Republici Hrvatskoj? Negdje oko 11,1%, negdje na 124 mislim milijarde dohotka, ukupno se u Hrvatskoj plati 13 milijardi poreza na dohodak. Dakle to su sve vidovi dohotka. Znači efektivna stopa poreza na dohodak u Hrvatskoj je 11,1%, međutim ono što stvarno opterećuje rad, što opterećuje konkurentnost, što na određeni način i smanjuje plaću … [[Ne razumije se.]] u Republici Hrvatskoj to su doprinosi, i na jednoj prosječnoj plaći doprinosi dakle poslodavca koštaju, a s druge strane opterećuju eventualno ono što bi zaposleni mogao dobiti sa 90%. I gledajte jedan postotni poen smanjenja mirovinskog doprinsoa je milijarda 200 s manje prihoda u proračunu. Sa 1% mi u principu ne dobivamo bog zna šta, ali si radimo užasan minus u proračunu. S druge strane, i nemojmo i to isto tako zaboraviti. Govorimo o podacima koji su činjenični i koji su izvršni, to je 2009. godina. 34 milijarde kuna je isplaćeno mirovina po raznoraznim osnovama. Samo 18% umirovljenika ima puni radni staž i godine starosti, a znate koliko smo prikupili od doprinosa? 19 milijardi. Dakle mi smo 15 milijardi kuna, možemo reći poreznih prihoda, ili možemo reći kompletan deficit plus nekakvih 7 milijardi poreznih prihoda trebali uzeti da bi isplatili samo mirovine. I sad gledajte, da mi nemamo toga problema, mi sada možemo igrati sa poreznom politikom kako god hoćemo i onda možemo govoriti pa čak i ako treba i zbog nekakvog nacionalnog interesa koncenzualno se dogovoriti i SDP i HDZ da idemo u tom smjeru da ćemo to smanjiti, ali kako pokriti ovaj minus. I kad tome dodate još minus negdje po prilici oko 4 milijarde koliko su troškovi zdravstva, koliko se prikupi od doprinosa za zdravstvo onda dolazi da smo mi nekakvih 17, 18 milijardi kuna morali osigurati iznad ovih poreznih prihoda, zapravo uz porezne prihode i ima deficit od 8 milijardi. Ili da vam kažem recimo situaciju sa 30.5. Sa 30.5. mi smo za mirovine morali osigurati 6,8 milijardi kuna više od onoga što smo prikupili doprinosima. Milijardu i 100 milijuna kuna smo morali više osigurati za zdravstveni doprinos. To je dakle nešto manje od 8 milijardi, a ukupan minus državnog proračuna, dakle kad uzmete ono grubo prihode i rashode je 6,8 milijardi u prvih 5 mjeseci. Dakle kompletan taj minus je otišao u isplatu mirovina i još smo morali dati milijardu i 100 poreznih prihoda za ovo. I to je činjenica bez obzira tko bio u ovom trenutku i kako bio. Zato kažem ove porezne promjene trebamo pogledati, ovo je samo prva faza. Prva faza. Kolega Linić mi smo ne jedanputa razgovarali i ovdje i četiri oka da treba oporezovati određenu imovinu, i mi smo sad došli u poziciju da ćemo od 1.1.2011. oporezivati kuće za odmor, ali po vrijednosti, ne po kvadratu, dati minimum koje jedinica lokalne samouprave mora imati, ali isto tako ne dozvoliti da divljaju do neba, ali isto tako ne dozvoliti nekome da izigrava dobrog gradonačelnika i načelnika i uvede minimalnu stopu i kuca svaki dan nekom ministru ili svom saborskom zastupniku daj mi osiguraj toliko i toliko novaca. Isto tako kao što ste vidjeli, u Zakonu o porezu na dobit onemogućit ćemo nekoga da vikendicu ili nešto napravi na račun tvrtke, da je koristi u privatne svrhe, i na takav način umanjuje porez na dobit. I to ćemo, ovdje ćemo definirati to Zakonom o porezu na dobit, a kad budemo donosili ovaj Zakon o porezu na imovinu, i tamo ćemo jasno definirati kako i pod kojim uvjetima će biti tko oslobođen. Osobne automobile isto. Sad smo tu, kakav koncept imate, ja vas molim samo koji ako mogu prekoračiti samo da završim ovaj dio. Dakle one osobne automobile koje najviše koriste hrvatski građani do nekog iznosa, tu se možemo dogovorit da to bude nekakvo paušalno oporezivanje, ali sve iznad toga da ide po vrijednosti. Ne može kabriolet bit auto u poslovne svrhe i to naprosto mora svima bit jasno u ovoj zemlji. I mi idemo u tom smjeru. Ista priča je sa jahtama. Da li će to biti 5, 7%, tu još radimo različite izračune itd., ali ako on godišnje od prihoda najma ne bude imao 5 ili 7% od vrijednosti te jahte, ona mu se neće priznati u poslovni rashod, neće mu se priznati amortizacija, izdat će mu se rješenje da mu to nije brod za obavljanje poslovnih svrha, naplatit će mu se trošarina i naplatit će mu se PDV. I to je ono što ćemo završiti ove godine. Nakon toga, dakle sa ovim uvođenjem u katastar će se ići dalje, i onda ćemo doći u poziciju da ćemo zatvoriti krug, vidjeti kako ta sredstva raspodijeliti između jedinica lokalne samouprave i državnog proračuna. I onda doći o tome da počnemo razmišljati o tome u kojem smjeru ići sa smanjivanjem cijene rada. I to je jedan koncept koji se ja nadam da ćemo završiti u sljedećih godinu dana. I to je razlog možda da vas molim da i čak podržite ove prijedloge izmjene Zakona o porezu na dohodak jer je to samo jedan korak. Ali mislim kad, s obzirom da mi već dugo godina smo svi zajedno ovdje u Saboru, malo ovdje, malo ondje, mislim da čak i tu nit nema nekakvih velikih razlika, ali je samo pitanje da li smo svi skupa imali dovoljno političke snage da dođemo do oružja i da to provedemo. Ja smatram da u ovom trenutku bez obzira što je kriza da smo došli na to. I nemojmo reći ako ćemo milijardu i pol kuna preusmjeriti u džepove građana, samo ove godine će to biti negdje oko 750 milijuna s osnova poreza na dohodak, ako smo ove godine prikupili, zapravo planirali prikupiti, a po prvih 5 mjeseci bi to tako ispalo, 2 milijarde i 400 od kriznog poreza sve skupa kad zbrojimo to je 4 milijarde u sljedećoj godini. Pa nemojmo reći da na takav način nećemo djelovati da se na određeni način digne standard hrvatskih građana. Dakle, to je smisao zašto sada? Zato što sa 01.07. možemo reći svi računi do 01.07. se priznaju u trošak poslovanja, ukupni odbitak koji se može koristiti za smanjenje porezne osnovice će biti 6 tisuća kuna i da se može pripremiti sve za sljedeću godinu. A od 01.01.2010. idu ove izmjene Zakona o porezu na imovinu, ovom dijelu, a vi dobro znate da uvođenje cjelokupnog Zakona o porezu na imovinu u Hrvatsku tu moramo biti izuzetno oprezni. Izuzetno oprezni iz razloga što mnogi građani Hrvatske koji su u nekim vremenima i još prije Jugoslavije stekli nekakvu imovinu danas njihov status nije takav, pitanje je da li će moći plaćati ili neće moći plaćati. Tu moramo biti izuzetno oprezni. Druga stvar, sa sređivanjem gruntovnice mi ćemo konačno moći povući sve podatke. I na kraju ako želimo kvalitetno doći do poreza na imovinu mi ćemo svaki taj objekat morati procijeniti i to je razlog zašto se taj posao ne može završiti za pola godine ili godinu dana nego treba više vremena. I to je nešto što ne mislim da treba postojati nekakav politički konsenzus da zato treba 2, 3 godine ako ga želimo kvalitetno napraviti jer nikome ja mislim ovdje tko sjedi, bez obzira iz koje političke stranke, nije sporno da onu komunalnu naknadu treba zamijeniti sa porezom na imovinu i da konačno u Hrvatskoj svi počnu plaćati porez na ono u principu prema svojoj ekonomskoj moći. I to je zamisao ovih promjena. Nije smisao da mi ukinemo ove olakšice, iako njih većina koristi na neke druge. Pa pogledajte stambeno, imamo poticajna stambena štednja 250 milijuna, 5% se ne plaća poreza i još ovi poticaji Vlade. Prema tome svatko je može iskoristiti i gospodine potpredsjedniče, gospodo zastupnici ja vam zahvaljujem što ste mi dozvolili da govorim malo više, ali smatrao sam ovo potrebnim reći jer na kraju kad ovo sve zbrojite mislim kolega Linić da se mi u principu uopće puno ne razlikujemo u svojoj raspravi. Samo što mi operativno gledajući pitanje je da li možemo neke stvari sad napraviti. Hvala.
Zahvaljujem. I sad prelazimo na pojedinačnu raspravu. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Malo je galama u dvorani pa moram pričekati da se smire. Ja ću svoju raspravu, možda na iznenađenje i ministra Šukera, započeti pohvalom što je konačno došao sa prijedlogom zakona u kojem će se ukinuti, ja sam to nazvao porezno i javno privatno partnerstvo kad je bilo pitanje nabava imovine u ime tvrtki, a zapravo korištenje u privatne svrhe i velika zloupotreba. I to je doista dobro. Čekao sam strpljivo 3, 4 godine jer sam o tome govorio. Samo nisam siguran, ako sam dobro razumio 5 do 7% prihoda od vrijednosti imovina ako ne ostvari u jednoj godini? Ja bih bio možda nešto malo rigorozniji pa digao na 10 do 12% jer se nekima će isplatiti i fiktivni najam na 5% [[Upadica: Neće.]] Hoće, hoće, ali dobro ajde nek je 5 do 7%, ok. Nadam se da će mnogi sad te jahte, plovila, avione, zrakomlate i ostale stvari pripisivati na vlastito ime, a ne više na tvrtku. Ali i uz najbolju volju i čitanje zakona i slušanja kad ste davali obrazloženje nisam razumio da li je predviđeno i slijedeće. Ja ću to pojednostaviti, ali doista pitam ne zlonamjerno. Jer sam neki dan bio u jednom gradu, … [[Govornik se ne razumije.]] konkretno, firma A vlasnik kompletne tvorničke hale, svih strojeva i sve vrijednosti jedan zaposleni zna se tko. On iznajmljuje kompletnu tvornicu, dakle svu imovinu iznajmi tvrtki B koja u njoj radi, a tvrtka C ima zaposlene radnike, radnici su u C firmi. A tvrtka D ima ugovor sa tvrtkom C da vrši financijsko poslovanje naplatu faktura. Najam ekstremno visok, tvrtka B i C su uvijek na nuli ili u gubicima, ne plaćaju poreze, prijeti im stečaj, a ona tvrtka A ostvaruje ekstra profit i jako veliku dobit u kojoj je samo jedan zaposleni i to naravno zna se tko. Da li postoji mogućnost, dakle jer se to radi čistom s jedne strane prevare radnika kad ode u stečaj jer nema nikakve stečajne mase, a s druge strane ja mislim čak i mirovinski i zdravstvenih fondova i države. Jer ako interveniramo čak i u ono na offshore kompanije na majmunskim, krokodilskim otočjima ono se dešava tu u Hrvatskoj. Dakle, kombinacija kad jedan te isti vlasnik ima 4 tvrtke, a samo jedna ostvaruje veliku zaradu ili dobit,po meni zapravo manipulacijom 4 poduzeća. … [[Upadica se ne razumije.]] Ako su međusobno povezani ljubavnički odnosi onda jesu recimo [[Upadica: To je povezanost.]] To je povezanost? Zahvaljujem ministre, dakle porezna uprava će i ljubavnike uzimati među povezane osobe? Odlično, jako dobro! Zadovoljan odgovorom. Eto. Ali doista, živi primjer. Reći ću vam kasnije o kojoj se radi tvrtki. E sada, rekli ste da novi porezni sustav kojega sad predlažete da će biti jednostavniji. Kada je gospodin Škegro imenovan za savjetnika premijerke očekivao sam ovakve promjene. To je ta njegova filozofija koju sam ja ranije iz '90-ih upoznao … [[Upadica se ne razumije.]] No dobro vi ste, ok dobro. Nije Škegro nego vi, evo oprostite. Ali očekivao sam to. Ukinuti sve olakšice što jednostavnije i transparentniji porezni sustav. Ali, po mom sudu bi porezni sustav osim jednostavnosti trebao biti vrednovan i po pravednosti. To ćete se vjerojatno sa mnom složiti. I da karikiram vašu izjavu na način vjerujte mi svi građani ove države bili bi sretni kada bi plaćati 47 tisuća kuna poreza i primali 40 tisuća plaće. A oni koji primaju plaćaju samo 4 tisuće 400 poreza su nesretni zbog tako malog poreza jer imaju mala primanja. I zato ovo ukidanje stope najveće porezne stope, naprosto mi se ne sviđa i neću to moći podržati iz tri razloga. Kod niskih primanja i onih siromašnijih da bit će nešto malo manje porezno opterećenje ili će biti benefit 80 kuna mjesečno otprilike. Dobro. I to će rast plaća zato, ali primanja radnika biti manja istovremeno, ono što sada vi meni nećete priznati. Pričekajmo pa ćemo vidjeti oko Božića tko je u pravu kao posljedica kolektivnih ugovora koji će nestati. Dakle, onaj dio primanja zaposlenika u Hrvatskoj koji nisu plaća nego ostala materijalna prava koja proizlaze iz kolektivnih ugovora i ako obračunam samo, čuo sam premijerku da je to nazvala cipelarinom, naknada putnih troškova, dodatak na staž 0,5 po godini. Samo malo, znam ja što je naknada putnih troškova i znam da tamo gdje se ne koristi javni prijevoz se to zvala cipelarina. Znam. Kolektivni ugovor ima samo pojam naknada putnih troškova. U kolektivnom ugovoru nemate nikakvih cipelarina. Nema. To je naknada putnih troškova za dolazak i povratak s posla. Neki kolektivni ugovori imaju odredbu da je to samo ako se koristi javni prijevoz, drugi i za osobne automobile, a treći bez obzira na vrst prijevoznog sredstava nadoknađuju putne troškove. To su tri različita sustava, ali je uvijek naknada putnih troškova. No, dobro. S obzirom da dajem prognozu za budućnost, neću se cjenkati i sada tvrditi da li će to biti 600 kn mjesečno, 360 ili 680 ali u prosjeku će to biti 600 kn mjesečno. I završavam sa sljedećim. Spomenuli ste problem isplata mirovina i koliko je iz državnog proračuna trebalo intervenirati zbog manje ubranih doprinosa no obaveza. To je dugo već tako. Pa ste rekli podatak koliko umirovljenika ima puni radni staž. I to doista nije dobro da imamo takvu strukturu, ali što činimo? 7 godina zadnjih ništa nismo učinili, nego svi propisi koje donašamo utječu na to da se povećava broj umirovljenika bez nepunog staža. Svih kategorija i razlika. Ni sada ništa ne činimo da se smanji broj onih koji su u mirovini sa punim stažom, mada i taj pojam puni staž je problem jer odlazak u mirovinu i mirovinska prava su vezana na starost, a ne na staž, odnosno to dobro znate ali nije bitno za polemiku. I završno. Ovim promjenom poreza na dohodak smanjenjem stopa, profitirat će dio stanovništva jednokratno i prividno jer će se smanjiti prihodi općina i gradova. Oni će imati rupu u proračunu i oni će to nadoknađivati i neki su već počeli najavljivati, a drugi i provoditi povećanjem cijena i opterećenjem stanovništva. Tako kada se zbroje plus i minus, minus i plus na kraju će biti otprilike rezultat nula. I pozdravljam i pohvaljujem vas što ste najavili da uvođenjem poreza na imovinu se neće dozvoliti nekima da glumataju sa najnižim porezima, a onda kucaju na državna vrata i novac od vas ili bilo koga. To je ono za što sam se uvijek zalagao. Nitko nijedan načelnik općine, nijedan gradonačelnik i župan nemaju pravo kucati na vrata bilo kojeg ministra ili saborskog zastupnika, ako nisu iskoristili sada već postojeće mogućnosti ili buduće mogućnosti zakona i uveli sve ono što zakon omogućava kao izvorne prihode lokalne zajednice, dakle općina, grada i županije, jer je svako drugačije ponašanje naprosto nekorektno i bezobrazno. I zato vas zaista molim ili jedva očekujem taj prijedlog da i kriterij prava na državnu intervenciju ili pomoć bude vezana koliko je općina ili grad iskoristila, provela i naplatila ne samo uvela, nego i naplatila tih obveza koje ima, jer lako je biti džentlmen bez prireza, a onda iz države tražiti milijardu kuna godišnje, jer mi smo posebna interesna skrb, ovakva, onakva skrb i biti dobar načelnik ili gradonačelnik pred svojim biračima. To moramo doista prekinuti jednom.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka navoda. Kolegica Dubravka Šuica.
Pa evo samo bih kratko ispravila dva navoda. Jedan je vezano za ovu cipelarinu. To je simbolični naziv koji ima u kolektivnim ugovorima u nekim odgojno-obrazovnim ustanovama, a odnosi se uglavnom na kada nisu dovoljno blizu ili dovoljno daleko znači u krugu od 50 m, za one koji ne mogu dobivati naknadu za prijevoz, pa je to bila cipelarina. Drugi netočan navod, gdje ste rekli da će biti nula na kraju. Čuli ste izračun ministra koji nam je ovdje rekao da će biti oko milijardu i pol više za hrvatske građane. I treće, vezano za prirez, vezano za lokalne čelnike. Činjenica je da ste u pravu tu, ovdje se slažemo, ne ispravljam navod, vezano za to da neki nisu uveli niti sve prireze, niti poreze pa su onda ispadali dobri što nije ni u zakonu jasno. Jasno piše u zakonu da se moraju iskoristiti sve mogućnosti naplate poreza i prireza. A neki imaju nula posto, a isto dobivaju novac.
Hvala lijepo. Sljedeća se za raspravu javila uvažena kolegica Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege. Na početku svoje rasprave reći ću da krizna vremena nisu dobra vremena za izmjene u poreznom sustavu. Naročito nije dobro kada se porezni sustav mijenja unutar porezne godine kao što je to upravo sada slučaj. Dakle, imamo izmjene sredinom godine. I pogotovo nije dobro povećavati poreznu presiju, jer ona uvijek rezultirat kontra produktivno. To naime vidimo po uvedenom haraču. Vlada je morala uvidjeti da je on kontraproduktivan, morala je to priznati i morala ga je ukinuti, doduše sa predugim vremenom od trenutka kada se donijela odluka o ukidanju do samog ukidanja. Dokaz tome je i povećanje stope PDV-a. Smanjena je potrošnja, smanjen je promet u trgovini na veliko za 10%, a znamo da je upravo PDV najjači, najsnažniji, najvažniji, izvorni prihod državnog proračuna. Kad je predsjednica Vlade predstavljala mjere iz programa gospodarskog oporavka, a upravo ovi zakoni o kojima danas govorimo jesu iz tog paketa programa gospodarskog oporavka, tada je naglasila za ekonomsku politiku odgovorni svi građani. Iako je nedvojbeno da je za ekonomsku politiku odgovorna Vlada, a ne građani danas je zapravo malo jasnije što je zapravo premijerka htjela tog trenutka reći. Jasno je naime da su i ove izmjene u poreznom sustavu prvenstveno usmjerene na konsolidaciju državnih financija, a ne na pomoć građanima i ne na rasterećenje gospodarstva. A građani su odgovorni utoliko što će ta konsolidacija ići upravo na njihov račun. To je zapravo u visoko centraliziranoj državi kakva je Hrvatske bilo i za očekivati. Vlada mora održavati državni proračun kao centralni instrument preko kojeg redistribuira novostvorena vrijednost, a jedinice lokalne i regionalne samouprave se čine ovisnima o tim državnim jaslama. A da je tome tako najbolji je dokaz to što se i ove izmjene u poreznom sustavu ne obavljaju na teret državnog proračuna jer on će zapravo vrlo malo izgubiti, a i to što će izgubiti kroz izmjenu Zakona o porezu na dohodak to će si kompenzirati kroz izmjene Zakona o porezu na dobit. Izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građanima se ukida harač i to onima s manjim primanjima od sredine godine, a onima s nešto većim primanjima od 1. studenog ove godine s tim da treba reći da su ta veća primanja takva da se zapravo ni njima ne može pokriti sindikalna odnosno potrošačka košarica. Dakle, građanima će se ukidanjem harača malo vratiti, ali će im se istovremeno jako puno uzeti. Naime, veliki broj građana izgubit će pravo na povrat poreza jer se ukidaju gotovo sve porezne olakšice. Ukidanjem poreznih olakšica dovodi se u pitanje načelo pravednsoti u oporezivanju, krše se ljudska prava jer se porezne olakšice, one postoje kao takve u svim državama i svrha im je upravo olakšavanje života građanima kojima je financijski najteže. Tako da će zapravo najviše izgubit naši građani s područja od posebne državne skrbi jer oni do sada nisu plaćali poreze, a olakšice će izgubiti. Ukidanjem poreznih olakšica Vlada udara primjerice na mlade ljude koji su kupnjom stana rješavali pitanje krova nad glavom za svoju obitelj. Vlada ukida olakšicu za kamate na kredite, za kupnju stana, a istovremeno stimulira prodaju stanova sa 200 eura po m2 i zapravo se čovjek pita kakvog to ima smisla jer svi znamo da je do ovoga trenutka pod tim stimulativnim mjerama prodano manje stanova od broja prstiju na jednoj ruci. Dalje, ukida se olakšica na zdravstveno osiguranje i zdravstvene usluge što je udar opet na one najslabije, na bolesne. I da ne nabrajam dalje. Jednom rječju, izmijenjeni porezni ustroj dokrajčit će srednji sloj hrvatskih građana, dakle upravo onaj koji je svojim poreznim davanjima u najvećoj mjeri punio državni proračun. Država je na osnovu preplaćenog poreza građanima godišnje vraćala negdje oko milijardu i 800 milijuna kuna što je više novca nego će se građanima vratiti ukidanjem harača. Evo navest ću primjer. Čovjek koji ima plaću 6000 kuna neto i plaća harač još uvijek po stopi od 4% godišnje je uplaćivao u državnu kasu 2880 kuna. Ako je istovremeno plaćao i 300 kuna za životno osiguranje to ga je stajalo dodatnih 3600 kuna. Tih 3600 kuna dobio je na kraju godine kroz povrat poreza ili pak mu je porez za tu stopu bio smanjen. Sada po izmijenjenom zakonu država mu vraća 2880 kuna harača odnosno neće mu ga skidati, ali mu uzima 3600 kuna od porezne olakšice. Dakle, država je u plusu 720 kuna, građanin je istovremeno toliko u minusu. Ako pritom plaća i dodatno zdravstveno osiguranje država zapravo na njemu još i zarađuje. Primjer njegovog kolege s istom plaćom, ali koji ima stambeni kredit od 50 tisuća eura na 15 godina i s kamatom od 6,5%. On će nakon ukidanja ovih olakšica biti u minusu 3060 kuna godišnje. Ako se uz ukidanje ovih poreznih olakšica dokinu još i kolektivni ugovori, što nadamo se neće biti slučaj, primanja radnika godišnje će se smanjiti za još 3000 kuna, dakle kroz božićnicu, K15 i dar djeci. I jasno je da ove izmjene u poreznom sustavu nikako ne mogu biti kompenzacija za kolektivno dogovaranje. Još na kraju ću reći samo da država pokazuje jednu nevjerojatnu velikodušnost time što pošteđuje od oporezivanja potpore za novorođenčad, dodatke umirovljenicima i potpore djeci u slučaju smrti roditelja. Dakle, sve one potpore i dodatke koje isplaćuju jedinice lokalne samouprave, koje nemaju veze s državom, tu je država velikodušna. A najveći gubitnici u ovoj izmjeni poreznog sustava biti će upravo jedinice lokalne samouprave. Primjena zakona imati će za posljedicu smanjenje neto poreznih prihoda za oko milijardu kuna na godišnjoj razini s tim da će državna kasa pretrpjeti manjak od oko 135 milijuna. 126 milijuna manje prihoda ostvariti će županije, dok će proračuni općina i gradova izgubiti čak 763 milijuna kuna. Pitam se zapravo je li ovo način da se uvjeri neke jedinice lokalne i regionalne samouprave da nemaju financijskog kapaciteta za postojanje, dakle da ih treba ukinuti. Hvala.
Hvala lijepo. Imamo jednu prijavu ispravka. Uvaženi kolega Ivo Grbić. Izvolite, kolega Grbić.
Pa ja bih ispravio netočan navod da građani sa malim primanjima će biti zakinuti u odnosu na olakšice. Naime, kolegica je, ako pogledate podatke lako ih je dobit u Ministarstvu financija onda ćete vidjeti da je najveći dio povrata ostvarili su građani koji imaju visoke prihode. Prema tome, nije točna konstatacija da su zakinuti, naime obrnuto, ovdje se praktički rješava da oni koji imaju visoke prihode još ne dobivaju kroz povrat.
Hvala. Dalje slijedi rasprava kolegice zastupnice Ingrid Antičević-Marinović.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnicima, sa suradnikom, kolegice i kolege. Na ovim prostorima dolaskom najprimitivnije verzije priučenih kapitalista radnici su stvarali vrijednost i to oni koji su istjerani iz svojih vlastitih poduzeća. Radnička prava odavno se ne štite, one su puko slovo na papiru, svakim danom su sve manja i u normativnom smislu. Mnogo je onih koji mjesecima rade, koji ne dobivaju plaću, još veći broj je onih koji strepe svaka tri do šest mjeseci hoće li im gazda, hoće li im taj novi novokomponirani kapitalist produljiti ugovor o radu. I nikakve zaštite. Država kaže da neće inkriminirati neisplatu plaća kao kazneno djelo jer da bi to remetilo pravnu sigurnost. Pa čiju pravnu sigurnost? Je li tih novokomponiranih tajkuna koji svaki mjesec kupe neki stan, neku vilu ili neku jahtu, a ne isplate plaće radniku, a počesto ni samu državu. U krizi smo, rasprave su dugo trajale i trajat će još uvijek tko ju je izazvao. Ali pouzdano je jedno da je nisu izazvali radnici. Rad krizu nije izazvao. On onako nemoćan, slabašan, nezaštićen stvarao je kapital. I suvišno je i govoriti, ne treba biti ekonomist, ne treba imati ni elementarna znanja iz političke ekonomije ili ekonomske politike da se zna da je osnovno načelo da se u krizi porezi ne povećavaju. I sve u svemu možemo reći da su ovo u biti djelomično jedne fiskalne mjere, a ne mjere društvenog oporavka, ne društvene mjere, mjere društvenog razvoja. Najavljeno je ovdje, najavljene mjere odnosno najavljeni novi porezi, porez na nekretnine to je nešto što je SDP odavno predlagao. Međutim, znamo i svjesni smo da je to jedan još uvijek dugotrajni proces i ne samo zbog neažuriranih zemljišnih knjiga koje će još uvijek potrajati, nego jednostavno i dalje zbog neefikasnog pronalaženja njegovih stvarnih vlasnika jer smo dozvolili fiktivnim vlasnicima da postanu i upišu se na tim nekretninama koje nisu njihovo vlasništvo. Međutim, htjela bih odmah ovdje reći, ja mislim da je i mjesto i vrijeme da se kaže. Da bi se ljude ohrabrilo ne može se ni jedna reforma napraviti ukoliko ljudi nemaju povjerenja u taj sustav. Dakle, pođimo od tih ljudi, od sve one prošlosti što im se od devedesetih godina dogodilo. Dakle, ostali su više manje bez ičega i počesto kažem ako imaju radno mjesto nezaštićeni na radnom mjestu. Imaju neko naslijeđe. Većina ljudi imaju naslijeđe svojih očeva, svojih djedova, majki, pradjedova koji u tom svom prošlom siromašnom životu nisu otuđivali. Nisu bili veliki domoljubi, ali nisu otuđivali svoju zemlju. I ne može biti dok se uvode porezi i ne uvedu porezi na kapitalnu dobit, na sve ono što je ta nova krema hrvatska u navodnike stvorila neoporezuje najprije, a tek onda kad naš čovjek prosječan građanin ojača ekonomski, pa onda i njegova slobodna volja hoće li prodavati te svoje nekretnine, a ne što je prinuđen da bi se prehranio sebe i svoju obitelj. To bi ponovo izazvalo veliku nepravdu gospodine ministre. Razmislimo o tome. Postepeno uvođenje poreza, svakako porez na imovinu, ali hajmo najprije ovu novostečenu, novokomponiranu imovinu koja tko zna kako je i od čega je nastala. Ali već je sada stvarno kasno dobrim dijelom da se oduzme. Sigurno da je našom suglasnošću volja i ovaj naš prijedlog inkorporiran u Ustav, ali svjesni smo isto toga da neće sva pravda biti zadovoljena i da jedino je način da se poreski, oporezivanjem takva imovina bar na neki način njezin vlasnik osjeti tu prošlost stjecanja takve imovine. A da porez na naslijeđe i to one na očevinu, na djedovinu dođe zadnji. Jer ljudi koji imaju tako to su već ostarjeli ljudi koji žive od malih mirovina imaju još uvijek negdje netko nešto neki dio u svom mjestu, pa ćemo na njima najprije istjerivati pravdu. Mislim da to nije dobro. Ali i ono što Hrvatskoj treba i što nije samo posao, svakako je posao Ministarstva financija, ali sigurno ne nego i Ministarstva pravosuđa, USKOK-a, drugih paralelnih agencija. Hrvatskoj treba Ricov zakon. Bez tog zakona nikakve pravde i pravednih sustava i pravednih sustava i pravednih poreza neće biti. Ovakvu imovinu treba oduzeti, a prije svega u našem pozitivnom propisu mi nemamo propisa kojeg su uveli Amerikanci. Bili su apsolutno neefikasni u progonu, dakle korupcije, mafije dok nisu donijeli Ricov zakon. Osnovno načelo Ricov zakona je nešto novo nego što mi tek sada imamo. Mi tek sada smo jako ponosni pred sobom i svi ćemo to reći. To je neka sada nova naša mantra, nešto što je odavno već profunkcioniralo i čak nadvladano i u Europi i u svijetu u borbi protiv korupcije i organiziranog kriminala i utajivača poreza. Načelo slijedite trag novca. Ne gospodo, slijedite vlasnike novca. Oni se skrivaju iza tvrtki, iako smo mi davno već 2002. uveli kaznenu odgovornost pravnih osoba i pravna osoba ima svoj poseban život, ali očito to nije dovoljno. To nije dovoljno. Mi moramo identificirati i u našim jedinicama lokalne samouprave čut ćete odgovor čelnika. Ne znam ja, firma je, baš mene briga tko je vlasnik. Itekako nas mora biti briga tko je vlasnik. Ako se zaista želimo boriti protiv korupcije, organiziranog kriminala, prljavog novca koji tko zna od kud može doći. Ne samo da je izvorno od nekog novokomponiranog našeg tajkuna. Tko zna odakle je došao. Prema tome i onda i porezi neće biti pravedni. Evo ja vam gospodine ministre sugeriram donošenje Ricov zakona. On je jako rigorozan, ali nećemo uspostaviti porezni sustav pravedan ukoliko u startu dakle ne oduzme se imovina, ona neopravdano stečena a koju je moguće oduzeti samo na ovakav način. Dakle, mora svim našim tijelima biti omogućeno da slijede vlasnike novca, da nema skrivanja iza tvrtki, a i da nema skrivanja tvrtki u nekakvim egzotičnim krajevima. Mislim da je to osnovno da bi se onda posvetili i ovoj našoj temi pravednije raspodjele poreza i kako bi građani stekli povjerenje u vlast. Mislim da ove izmjene sustava oporezivanja dohotka koje je Vlada predložila, one su zaista na tragu minimalne izmjene, i to onog drugog poreznog razreda i prema novom sustavu plaće bi bile veće, onim zaposlenicima koji danas primaju neto plaću od oko 12 tisuća kuna i to u rasponu od 50 kuna za najslabije plaćene do 250 kuna. Ne treba zaboraviti na tezu kako bi ukidanje poreznih olakšica dodatno još olakšalo taj srednji sloj, a to znači upravo one koji će biti u minusu zbog korekcije poreznih stopa i poreznih razreda. I još nešto, predloženi sustav ne odgovara trenutku zaista u kojima se nalazimo i to govori podatak o relativnoj, odnosno postotnoj očekivanoj promjeni plaća. Na kraju krajeva i sama Vlada priznaje da su joj nepoznati eventualni učinci ovih vlastitih mjera. Treba imati u vidu da će efekti ovog povećanja na osobnu potrošnju biti zanemarivi, osobito u uvjetima kada je rast cijena energenata i nafte i plina posljedično onda stoga i drugih proizvoda i usluga u prethodnim mjesecima gotovo u potpunosti eliminirao možemo tako reći rastopio ili potrošio eventualno povećanje plaća. I što je onda suma sumarum svega ovoga? Da će najveću cijene ove tzv. mini porezne reforme platiti srednji sloj, a moramo ga čuvati kao zjenicu oka. Pa nije samo za Hrvatsku srednji sloj ili bogati kako ih Vlada voli nazivati, oni koji ne kopaju po kantama. Srednji sloj drži Hrvatsku još uvijek da ne potonemo skroz. Oni su najurednije platiše, i mali obrtnici i ti zaposlenici. I moramo reći da je to najpropulzivnija radna snaga, da su to ljudi koji odgajaju djecu. I još nešto, nikad ne smijemo zaboraviti da bez obzira koje god se poreske reforme provodile, ne smiju taj eventualno prihod, ne smije biti potrošen bilo kud. On ne smije ići na osiromašenje javnog sektora, a to je školstvo, to je zdravstvo. Hvala.
Hvala lijepo. Kolega Davor Huška sljedeći se prijavio za raspravu. Nema ga. Gubi pravo. Dragica Zgrebec. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Iako nije uobičajeno da se u toku jedne fiskalne godine mijenja porez, porezni sustav, ili porezne stope, što dodatno pravi problem i poreznim obveznicima, ali i poreznoj upravi. Mi smo na žalost danas u takvoj situaciji eto da to vjerojatno moramo činiti. Nije dobro što ja, dugo nismo htjeli priznati da smo mi u gospodarskoj krizi i to, a da joj je uzrok najvećim dijelom strukturne prirode, tek promjenom prošle godine na čelu Vlade zapravo smo prvi puta počeli govoriti da je Hrvatska u krizi, da to nije kriza samo kao refleksija svjetske financijske posljedično gospodarske krize, nego da mi zaista nešto moramo činiti u našem gospodarskom oporavku. Neke mjere koje su prezentirane ocjenjujemo da nisu dovoljne da bi Hrvatska mogla, hrvatsko gospodarstvo moglo biti propulzivnije. Prvenstveno mi bi morali početi raspravu oko toga kakvu gospodarsku strukturu Hrvatska treba, šta je to industrija koju Hrvatska treba, što su to tercijarne djelatnosti, na koji način ih u budućnosti razvijati. Međutim meni je drago što smo danas, zapravo ja čak mislim po prvi puta ovdje otvorili dijalog. Niti sa strane predlagatelja, pa niti nas koji evo ovdje diskutiramo nema onih jakih velikih riječi, nego po prvi puta pokušavamo zajednički naći rješenja. I ako mi jedan od ovih zakona kao klub nećemo podržati, to ne znači da nismo spremni i dalje razgovarati i tražiti najbolja rješenja. Bilo bi dobro kada bismo u vrlo kratkom roku zapravo mogli vidjeti cjelokupno rješenje što će to, kako će izgledati porezni sustav u Hrvatskoj za nekoliko godina. Svjesni smo toga da jedan dio poreza nećemo moći preko noći uvesti. Mi stope možemo povećati, smanjiti, ali efekti od toga su minimalni. I kad govorimo o ovom prvom Zakonu o porezu na dobit, onda zapravo unapređujemo disciplinu ili jačamo disciplinu naplate ovoga poreza. Uvidjelo se, makar se to već dugo vidi, da sam jednostavno jedan dio toga poreza curi, odnosno ne možemo ga naplatiti i kroz eto ovakve izmjene mi zapravo pokušamo uvesti disciplinu na nekoliko segmenata, odnosno uređivati koji troškovi mogu se koristiti kao trošak koji će smanjiti poreznu osnovicu, koji ne mogu, pa tu govorimo o sredstvima poslovanja za podmirivanje privatnih troškova, govorimo o imovini koja se koristi u privatne svrhe, a zapravo se nalazi u tvrtkama o sprječavanju prelijevanja dobiti između povezanih društava, i sprječavanju trgovanja poreznim gubicima. Nema razloga da mi to ne podržimo. Međutim u samom obrazloženju ovoga zakona i ovih izmjena zakona kaže se da je to jedna od mjera gospodarskog oporavka. Kad bismo mi zaista kroz to mogli imati neke veće efekte u gospodarskom oporavku, onda bi to bila prava mjera. Na žalost to neće bitno utjecati na ili bitnije utjecati na gospodarski oporavak, ali će pokupiti jedan dio poreznih prihoda koje do sada nismo mogli pokupiti u državni proračun i to je dobro. Međutim, da bismo jačali konkurentnost hrvatskog gospodarstva, onda bismo morali bez obzira što imamo nisku stopu poreza na dobit, pa onda i u ovom segmentu poreza na dohodak zapravo vidjeti što je to što bi trebalo činiti da bi naše gospodarstvo bilo konkurentnije. Nema nikakvoga razloga da mi stimuliramo isplatu dividende, pogotovo stoga što u zadnjih dvije, tri godine, negdje prosječno mislim da je isplata dividende oko nešto malo više iznad 4 milijarde kuna, a da veći dio ili gotovo 50% ovako isplaćene dividende ne završi u Hrvatskoj. Nema nikakvoga razloga da se uplaćuje porez, oni koji takvu dividendu dobivaju se uplaćuju njihovim državama u njihove proračune, a temelj takve dobiti, odnosno takve isplate dividende je zapravo rad u Hrvatskoj. Možda to u ovom trenutku nisu neka grandiozna sredstva, ali ne bi trebalo to stimulirati. Drugim riječima, da bismo pomogli gospodarstvu onda bi trebalo razmotriti i ono što smo mi prije godinu dana ili čak nešto više predlagali što bi to značilo ako bismo stimulirali da se u tvrtkama zadržava dobit. Ili se zadrži dobit ili se ona reinvestira. Što bi to značilo? Je li bi to pokrenulo jedan investicijski ciklus? Je li bi to možda utjecalo nešto i na likvidnost, dakle tvrtka će raspolagati sa vlastitim obrtnim sredstvima u jednoj poslovnoj godini. I kažem, i ove izmjene koje se ovdje predlažu su dobre i nema razloga da ih mi ne podržimo. Kad govorim o našem poreznom sustavu i kad ga gledamo u cjelini onda vidimo da kod nas dominira oporezivanje rada, oporezivanja potrošnje i vrlo malo oporezujemo imovinu. Dakle, kroz neki para porezni sustav kao što je komunalna naknada i nju bi trebalo čim prije prevesti u porez, a gotovo ili uopće ne oporezujemo prihode od kapitala osim s ovim posebnim porezom kad smo ga uveli na dividendu. Mislim da bi tu zapravo trebalo sada otvoriti jednu široku raspravu, ne samo u okviru politike, dakle Vlade i Sabora nego vjerojatno i u stručnim krugovima kako i na koji način širiti porezne osnovice da bismo mogli smanjivati upravo ovakve poreze. Dakle, PDV, porez na dohodak, eventualno porez na dobit na jedan drugačiji način. Zapravo i naš cjelokupni problem gospodarskog rasta je upravo na tome što se rast BDP-a temelji najvećim dijelom na potrošnji, a mi sada imamo vrlo nisku potrošnju. Kako to razriješiti? Dakle, to je to pitanje. Mi smo danas ovdje, govorimo o posljedicama. Meni je drago što je ministar financija danas govorio o problemima koje mi imamo u proračunu. Po prvi puta ozbiljno i otvoreno ovdje o tome razgovaramo. Ja mislim da taj dijalog u Parlamentu trebamo nastaviti. Mislim da ne bi bilo dobro da u ovoj situaciji iako smanjujemo najnižu stopu, smanjimo i onu najvišu stopu. Zašto to kažem? Zato što će na toj razini, na jednoj razini plaće koja ne možemo reći da je ekstremno visoka, će se ipak povećati primanje. Dok na ovoj najnižoj razini, dakle plaće koje su ispod prosječne plaće, koje se kreću između 4 i 5 tisuća kuna porezi koji se plaćaju se minimalni. I to stoga što većina danas u ovakvoj situaciji u obitelji koristi porezne olakšice i ako ima 2 uzdržavana člana onda je on praktički vrlo malo, ima vrlo malu osnovicu za plaćanje poreza pa će i ovo smanjenje porezne stope sa 15% na 12% zapravo biti minimalno. Dakle, možda bi trebalo razmotriti i taj dio. Što se tiče poreznih olakšica isto ja mislim da nije dobro da ih na ovakav način ukinemo. Mi smo ih već i tako smanjili sa 48 tisuća na 12 tisuća, pa u ovoj godini na 6. U idućoj godini će one zapravo nestati. Mislim da bi trebalo eto do kraja godine na neki način vidjeti prve konture porezne reforme koju bi trebali u Hrvatskoj provesti. Eto, ovaj dio ili ovu izmjenu Zakona o porezu na dohodak kao što je već bilo rečeno nećemo prihvatiti.
Hvala kolegici Zgrebec. Iduća se prijavila kolegica Marija Lugarić. Izvolite uvažena kolegice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pomalo moram priznati žalosti činjenica da smo o ovoj prethodnoj točki dnevnog reda malo ipak više i žustrije raspravljali negoli o ovoj koja mi se čini da je za život građana puno važnija. Nakon svega što je rečeno, posebice od strane ovih kolega zastupnika i zastupnica iz SDP-a samo nekoliko rečenica oko poreznih olakšica. Zašto smo mi uopće, kolegice i kolege, uvodili sustav poraznih olakšica i zašto porezne olakšice zapravo uopće postoje? One postoje da se prvenstveno građanima pošalje vrlo jasna poruka što su to poželjna ulaganja. Da bi se stimulirali s jedne strane taj sektor koji odredimo i pripomoglo određenom dijelu gospodarstva ili javnog gospodarstva, ako mogu to uopće tako reći, javnog sustava javnih usluga, odnosno da bi ljude koji imaju novca usmjerili da ne troše bez veze nego da imaju određeni, da daju određeni support. Zato su uvedene i olakšice za stambene potrebe. Ponavljam, to su bile olakšice ne za bogataše nego za ljude koji na kredit kupe jednu jedinu nekretninu. Ne za bogataše, bilo je ovdje već rečeno. Čovjek koji kupi na kredit od 30 godina stan jer imate i kvadraturu u kojoj vam se to sve skupa priznaje, nije bogataš, nije bogataš. Porezna olakšica za stambena pitanja su se odnosile na povrat jednog dijela najma za podstanarstvo. Ljudi koji su podstanari nisu bogataši. Nisu bogataši, ne možete reći da jesu. I sada ćemo tu potporu ljudima koji su podstanari ukinuti donošenjem ovoga zakona. I ja za to nikako nisam. Drugo, jedna od najvećih pogođenih skupina ukidanjem poreznih olakšica će biti mladi ljudi koji imaju nekakve možda i prosječne plaće. Visoko obrazovani, kupili su stanove, digli kredite na 20, 30 godina, računali su dugoročno da sustav funkcionira kako funkcionira. U nekakvom prosjeku povrat po plaćenim kamatama im je bio u iznosu jedne ili dvije mjesečnih rata. Ljudi moji na 30 godina ili 20 to nije malo u nekakvoj prosječnoj kalkulaciji. Ljudi su na to računali, s time su odgovorno i dizali kredite. Vi to sad uzimate. I ponavljam ljudi koji su kupili jedinu nekretninu jer samo u tom ako je jedina im se priznaje porezna olakšica na kredit u kvadraturi po osobama, dakle ne možeš kupit sad 300 kvadrata pa ajde idemo se vesliti, ne ima 50 kvadrata za jednu osobu, 65 ili 70 za dvije itd. Na to se priznaje olakšice, nisu bogataši. Nekakve imanentna logika sustava govori da u vremenu krize s jedne strane se socijalnim mjerama treba pomagati onima koji su siromašni, koji doista nemaju za bazične ljudske potrebe, a s druge strane da onima koji imaju nešto treba ih potaknuti da imaju veću potrošnju. Ovakvim promjenama ni one koji su mogli imati tu povećanu potrošnju dodatno lupamo po glavi i kažemo ne, ne ne možete. To nama ne treba. I to naprosto nije dobro. Drugo, gospodine ministre mi smo u nekoliko navrata u prošlih 6 godina ovdje razgovarali o poreznim olakšicama. Iz kluba SDP-a smo predlagali čini mi se u dva ili tri navrata uvođenje novih poreznih olakšica, olakšica za sve ljude koji sami plaćaju svoje poslijediplomske studije, ljudi koji sami za sebe plaćaju troškove informatike i učenje stranih jezika, složili smo se ovdje konsenzusom da je to bazična pismenost u 21. stoljeću. U oba navrata na naše SDP-ove prijedloge je bilo, ne, ne, to nije cjelovito Vlada je najbolja na svijetu i pametnija od kluba SDP-a i dati će cjeloviti sustav. Vidimo kako daje, potpuno ukida. Dobro je da postoje olakšice za ulaganje u obrazovanje za poduzetnike koji to rade za svoje radnike. Ali pitam vas kolegice i kolege, ako ja želim uložiti novac da sama sebi ili bilo tko od naših građana koji to ima plati poslijediplomski studij, plati učenje stranih jezika, plati učenje informatike, što koristi njemu a posljedično državi i svima drugima, nema na to olakšicu. Šaljemo poruku našim građanima, ne to nisu poželjna ulaganja. Ne u to ne trebate trošiti novce. U ovoj cijelo priči oko ukidanja poreznih olakšica za stanovanje treba reći još jednu stvar koja dodatno pogađa posebno mlađe ljude. Kamate su podivljale, kamate su narasle i to dosta. I u nekakvoj kako bih rekla godišnjoj kalkulaciji obzirom da nije prihvaćen prijedlog SDP-a da se ide sa posebnim porezom kod banke, odnosno na ove kamate na stambene kredite, imamo još jedan dodatni udar. Vama su rate po stambenim kreditima narasle desetak, dvadesetak posto, s druge strane računali ste to supstituirati dijelom ovih poreznih olakšica, nema ni toga. I u višekratnom ste minusu. Možemo mi sada prelijevati i uspoređivati sa sustavom promjene poreznih stopa, pa tu malo uzeo, tu malo dobio pa smo tu negdje na kraju. Ali koliko god bili povezani sustavi je nešto kao kruške i jabuke, ne može se uspoređivati. Jasno je meni da sa stajališta državnog proračuna je to uporedivo i da ta matematika štima ili može štimati. No međutim, sa stajališta naših građana ne štima, njima je briga što imaju u novčaniku i što im je država uzela, odnosno dala. I na kraju. Ima još jedna stvar koju ne smijemo zanemariti. Pitanje nesigurnosti sustava gdje vi radite svoj životni dugoročni plan kao što većina mladih ljudi sklopila sa bankama ugovore o kreditima na 20 ili 30 godina, računala na nekakvu stabilnost i sigurnost sustava da znaju u što idu. Ako mi njima svako toliko mijenjamo pravila igre i okolnosti, ne možemo govoriti niti o pravnoj niti o nekakvoj životnoj sigurnosti i stabilnosti, koja je onda s jedne strane preduvjet da bi imali da ti koji bar nešto imaju se osjećaju da tako kažem slobodnima, da neke novce koje imaj i dalje troše i da na neki način u tom cijelo obrtu tražimo i izlaz iz krize. I ponavljam, što je s prijedlogom ovih poreznih olakšica iako vidim da je to potpuno sustav ukida se da tako kažem poreznih olakšica što se tiče obrazovnih potreba. Što se tiče poreznih olakšica za zdravstvo. Logično je da su je koristili ljudi koji imaju više. Ti ljudi koji imaju više plaćaju od svoje plaće u postotnom dijelu i veće doprinose za zdravstvo. I ako postoje ljudi koji unatoč tome plaćaju viši neto da tako kažem iznos u Zavod za zdravstveno osiguranje, ne žele koristiti te usluge javnog zdravstvenog sustava, nego odluče platiti u privatnom sustavu, dakle oni s jedne strane daju više u taj javni zdravstveni sustav, s druge strane ne koriste te usluge, niti rade gužve u bolnicama, niti na listama čekanja, niti troše materijal, niti radno vrijeme liječnika itd. umjesto da ih potaknemo da to i dalje rade, jer oni i dalje imaju obvezu izdvajanja kroz doprinos. Ne ništa, gotovo. Dakle, ne mislim da je to najpametnije što smo mogli odlučiti i posebno žalim što će time biti pogođeni prvenstveno mlađi visokoobrazovani ljudi. Ako ne vidimo da je izlaz u mlađim visokoobrazovanim ljudima koji mogu nešto i potrošiti i napraviti i stvoriti i kreirati, onda se bojim da nam je cijela budućnost prilično neizvjesna i da ćemo još godinama trpiti posljedice zbog loše politike. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. I posljednja prijava uvažena kolegica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa ekonomska politika bi zapravo trebala biti usmjerenje, usmjeriti se ka to me kako podizati poreznu bazu, odnosno proizvodnju, to je zapravo pitanja proračunskog rashoda. Da li će to ići u neproduktivne aktivnosti ili pak u razvoj? Međutim, ovdje govorimo o promjenama poreznog sustava. Opet je zapravo cilj samo napuniti proračun. Naime, država ne razmišlja da reducira rashodovnu stranu proračuna, već da zapravo zadrži postojeću razinu potrošnje i osigura potrebne prihode za njeno održavanje. Kao što smo čuli od mojih prethodnika, ovo je bilo žongliranje stopama, i to će zapravo pokazati vidljivo je da je to manja ušteda siromašnima, a pogodovanje bogatima. Naime, ona grupa čija je plaća oporezovana najnižom stopom, do sada je ionako plaćala malo poreza i tu nema efekta. Što se tiče onih srednjih koji plaćaju po stopama od 25 odnosno 35%, oni gube najviše. A stopa preko 40% ukidaju se zapravo porezne, a njima se u isto vrijeme ukidaju porezne olakšice. Međutim, oni nedodirljivi i ovaj put ostaju nedodirljivi. Znači srednji sloj koji je punio držani proračun sada je atak upravo na te naše građane. Ja imam ovdje jedan izračun, ali pošto je kolegica Jelaš napravila izračun koji zapravo pokazuje da je država u plusu, a građani su u minusu. Nažalost, na građanima se ponovno zarađuje i to na onima najpotrebitijima. Isto tako smo čuli ovdje, a ja ću i ponoviti da je najveći gubitak i u lokalnoj samoupravi u iznosu od milijardu kuna. Manji su proračuni zapravo u općinama i gradovima za oko 763 milijuna kuna. I sad se pitamo kako ćemo mi u lokalnim sredinama, u lokalnoj samoupravi, kako ćemo mi iz proračuna, zapravo kako ćemo ostvarivati sve one zakonom određene funkcije. Naime, iz proračuna na dohodak građani financiraju iz proračuna zapravo koji su vezani za socijalu, za zdravstvo, za obrazovanje, sport, a pad proračuna je npr. za naš dubrovački proračun otprilike oko 10 milijuna kuna. I još nešto o porezu na dobit. Naime, spomenuto je da će se oporezovati kuće po vrijednosti, a ne po kvadratnom metru. Ne mogu se ne sjetiti trošarina pa ću spomenuti primjer jahte koja je, iz jednog medija smo to zapravo imali, da je vrijednost bila 10 milijuna eura. To je plovilo koje je platilo 150 kuna trošarine, a netko drugi tko je platio 56 tisuća eura platio je istu trošarinu. Hvala Bogu u međuvremenu je došlo do promjena visine trošarina i tu je barem malo pravde napravljeno. Međutim, ovaj nakaradni sustav trošarina je doveo to da se mogao puniti proračun i da su se mogli oporezovati oni koji imaju na vrijeme da ne dođe do ovakvih situacija. I sad se pitam svima našim tajkuni su zapravo pokupovali jahte i plovila skupa, automobile i pitam se da li je njima istekli svi zastarni rokovi. Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Najprije imamo prijavu replike, kolega Bodakoš. Uvažit ćemo i vaš ispravak kolegice. Kolega Bodakoš, izvolite.
Hvala lijepo, potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani ministre. Pa kolegice, govorili ste o ovom žongliranju stopama poreza na dohodak. Pa mislim da ovo što nam je ministar danas rekao da 10 tisuća ima ih preko 23 tisuće plaću neto osobnog dohotka pa sad ako bi tih 10 tisuća recimo sa prosječnom plaćom od 30 tisuća da je mjesečno 300 milijuna ili 3,6 milijardi godišnje sredstava na kojima će se stopa sa 45% smanjiti na 40. Mislim da je to na taj iznos da će se za taj dio povećati njihova osobna primanja. Postavlja se pitanje zašto se to radi. Zašto, pa ja mislim u prvom redu zato što Vlada nije socijalno osjetljiva, nema namjeru pravedno rasporediti porezni teret i zašto tih 10 tisuća građana koji, kao što ste rekli, prema tim plaćama najbolje žive, zašto im treba smanjiti porez, omogućiti im da još bolje žive. Da li je to cilj ove porezne reforme? A šta je sa onima koji su upali u viši razred, šta je sa onima koji jedva, srednji sloj koji sada uspijeva preživljavati, ali će imati sigurno porez da će im povećani porez tu mogućnost smanjivati. A oni koji su na rubu egzistencije uopće po svim ovim olakšicama koje imaju i ne plaćaju taj porez. Iz ovoga svega izgleda da će ipak najviše profitirati i sigurno oni koji imaju ovih 10 tisuća i zato mislim da bi najmanje pristojno bilo da ova stopa od 45% ostane i dalje. Hvala lijepo.
Hvala, kolega. I na isteku roka prijave za ispravak se javila kolegica Majdenić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Ja sam se javila, mahala sam na vrijeme, ali evo. Ispravljam netočan navod zastupnice Šimac-Bonačić da je država po ovom Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak da je ona u plusu, a građani u minusu jer to zaista nije točno. Učinak ovog zakona odrazit će se na smanjenje poreznih prihoda za oko milijardu kuna što znači da će toliko novca više ostati građanima koji vjerujemo da će ga usmjeriti na potrošnju, a to znači veći promet, veću potražnju za robama itd. Ono što je sigurno, a to je da je također smanjenje poreza da će to najviše osjetiti oni ja bih rekla najslabije plaćeni radnici.
Hvala lijepo. I zaključno u ime kluba SDP-a za raspravu od pet minuta prijavio se uvaženi kolega Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, zahvaljujem. U ime kluba izražavam zadovoljstvo što eto prvi puta u Hrvatskom saboru smo zaista raspravljali i pokušali razumjeti stavove i jednih i drugih tako da ja se nadam da možda nas ova kriza natjera da češće razumijemo jedni druge tako da u ime kluba izražavam zadovoljstvo za eto ovakav način komunikacije. Malo nam je krivo da dvije godine nismo mogli malo porazgovarat o svim tim različitim pristupima poreskim rješenjima pa bi možda pokušali naći i prije toga određena rješenja. Ipak, kao sugestija, kad je klub SDP-a prvi puta predlagao skidanje doprinosa predlagali smo samo 4 indeksna poena zastupnog doprinosa. I prisjetite se, dva indeksna poena smo govorili nešto poslodavcu, nešto u neto plaće, a dva indeksna poena u mirovinske stope. Mi smo sugerirali mirovinsku štednju odnosno onaj drugi mirovinski stup, ali kao što vidimo problem nam je generacijska solidarnost. Prema tome, rješenja ima jer mi moramo evidentno povećati mirovinske doprinose. Prema tome, ako smanjimo zdravstveni a idemo u korist mirovinskog nije tolika rupa u proračunu. Uvijek je rupa za ono što želimo dati radnicima. Tu smo mi predlagali eto nešto neto plaće pa onda ne bi trebalo bitno mijenjat ove sada zakone o porezu na dohodak. I tu ponovo ponavljamo, jer evidentno nećemo riješiti mirovinski sustav, preselimo dio zdravstvenog doprinosa. Zašto? Zato što ako to učinimo smanjimo zdravstveni doprinos, povećamo mirovinski doprinos mi ćemo morati riješiti zdravstveni sustav. Kad rješavamo zdravstveni sustav doći ćemo do toga da bilo kakav porez na imovinu mora biti osnov za financiranje zdravstva. S druge strane, mijenjat ćemo napokon komunalni sustav koji je jedan od rijetkih socijalističkih relikta. Komunalni doprinos nigdje u svijetu ne postoji. To je nešto kad smo imali društvenu. ... [[Upadica sa strane, ne razumije se.]] Komunalna naknada, zahvaljujem kolegice. Ne komunalni doprinos, nešto što je bilo u vrijeme društvenog vlasništva. Mi moramo to napustiti. Budimo iskreni prijedloga zakona mi nemamo. Nekad smo ga izradili čini mi se gospodin Krpeljić još 2000. godine i nikad nismo o tome raspravljali. Ministarstvo, porezna uprava, lokalna samouprava, udruženje gradova i općina svi na tome moraju poraditi. I gospodine ministre, najveći problem u deficitu zdravstva je što županije nisu preuzele na sebe financiranje županijskih bolnica što je dio ja bih rekao primarne zdravstvene se ne financira, a to je nešto što će opet porez na imovinu značiti njihov prihod, ali ga se mora usmjeriti u zdravstvo. Zašto? Da se rasterete plaće. Prema tome, ne možemo mi ići postepeno. Možemo ići sa prvim koracima, ali mi sami sebe moramo prisiljavati da rasteretimo rad, okrenemo se onima koji žive od imovine ili imaju imovinu, pa su ja bih rekao to mrtvi kapitali. I to su najveći troškovi. A s druge strane određenim promjenama očito riješiti nedostatke sredstava za mirovinske fondove prepuštamo Vladi da reče što? Mi smo sugerirali drugi mirovinski stup, a očito da je generacijska solidarnost loša. I naravno, kad promatramo cijeli ovaj paket moramo primijetiti kao klub SDP-a previše promjena, ušteda, ali vrlo malo na državni proračun. Uvijek je to na neku ustanovu, uvijek to na jedinice lokalne samouprave. Dobro, moramo pokazati da i mi u državnom proračunu moram nešto uštediti da bi riješili probleme koje imamo u Mirovinskom fondu neovisno o punjenju, neovisno o punjenju proračuna tako da očekujemo upravo ove krupne promjene da bi efekti prema privredi bili veći. To je razlog da eto u klubu SDP-a ostajemo kod onog svog stava da podržavamo izmjene poreza na dobit, a nećemo dati svoju suglasnost na izmjene Zakona o porezu na doprinosima. Jer isto tako nam malo teško pada da ove uštede koje će učiniti najvećim dijelom će biti na jedinice lokalne samouprave, a očito nije bilo dovoljno komunikacije i nezadovoljstvo je same udruge gradova i općina vezano da se nešto riješi, a s njima se nije razgovaralo.
Hvala kolegi Liniću. I zaključno u ime predlagatelja, potpredsjednik Vlade i ministar financija gospodin Ivan Šuker. Izvolite ministre.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. I ja izražavam zadovoljstvo našom raspravom, ali možda smo prvi puta svi mi pristupili malo drugačije ovoj problematici svjesni svih problema koji nas stišću. Međutim, zašto ovakav način. Dakle, razmišljajući, konzultirajući se sa nizom ljudi koji nisu iz političke opcije iz koje ja dolazim nego jednostavno ljudi iz struke smo se odlučili ići na ovakav koncept. Sad ću vam reći i zašto. Sjetimo se mirovinskog sustava od 2000. Dakle, ona reforma je donesena '99. od 2000. na ovamo. Koalicijska vlada u kojoj ste vi kolega Linić bili isto potpredsjednik je isto radila nekakve intervencije u tom mirovinskom sustavu, pa smo kasnije radili mi i sad možemo povući zajednički nazivnik. Imamo četiri vrste umirovljenika zbog razno raznih intervencija i to je razlog zašto smatramo da u tu jednu vrlo osjetljivu temu ne smijemo ulaziti više parcijalno, nego naprosto moramo ući sustavno. Zato i jesmo rekli da ćemo ići u reformu mirovinskog sustava, a paralelno s tim onda treba razgovarati i vidjeti kako ići na prihodovnu stranu proračuna i kako to riješiti. Ali smatramo da je ovo nešto što je prvi korak i što nam treba biti, smatram da je dobar temelj za ovo sve skupa što bi se trebalo raditi u narednom razdoblju. I dozvolite mi samo nešto što se tiče kapitalne dobiti i poreza na kapitalnu dobit čisto da sami sebi skinemo nekakve iluzije da to nisu nekakvi veliki novci. Zagrebačka burza je imala prije dvije godine promet 27 milijardi kuna. Znate koliki je promet ove godine? 2,7 milijardi kuna. 30% toga prometa možemo reći da se odvija, možemo reći slobodno narodnim dionicama. To su dionice HT-a. I te dionice su u rukama građana i one su u principu u najvećem dijelu prometa bile ispod onog nominalnog dijela kako su kupljene. Znači, tu nema nekakve razlike u cijeni na koju bi se mi ostvarili nekakvu i nemojmo gajiti iluzije da ćemo tu ostvariti nekakve silne milijarde. Jer ako je bilo 2 milijarde i 700 kuna zapravo prometa pitanje da li je bilo i koji milijun dobiti s obzirom na pad vrijednosti na burzi i pitanje da li bi sa bilo kojom stopom mi tu nešto ostvarili. Dakle, to je tema o kojoj možemo raspravljati i sad se postavlja jedno realno pitanje. U ovom trenutku zbog malog prometa Zagrebačka burza baš nije u najboljoj poziciji. Jer naprosto nakon micanja nekih dionica s kojima se više ne trguje na Zagrebačkoj burzi pitanje je u kakvoj situaciji, da li želimo s tom burzom privući ulagače, da li sa ovakvim porezom na dobit želimo privući investitora i da oni budu generator nečega koji će nam sutra donijeti nekakve veće prihode. To su sve stvari o kojima se može raspravljati i ad hoc ne odbijati ni ovaj ni onaj prijedlog. Ali ako predlažemo neke stvari mislim da smo došli u fazu i to današnja rasprava pokazuje da možemo staviti argumente na stol i jedne i druge, brojčane, preslikati ih na prihodovnu stranu proračuna i da možemo raspravljati o tome da li bi to trebalo u budućnosti izgledati ovako ili onako. I mislim da danas imamo i službe. Na žalost ja takvu službu kad sam došao u Ministarstvo financija nisam imao koja može napraviti određene projekcije bez obzira na krizna razdoblja za nekakva buduća vremena. Druga stvar je međunarodne financijske institucije nas danas doživljavaju na malo drugačiji način, pa i oni nam tu mogu pomoći. Treća stvar ono što ja danas nisam spominjao ovdje, ali sad ću spomenuti, a to je nekakav novi izvor prihoda kojim se mi moramo posvetiti svim snagama, a to su sredstva iz Europskih fondova. Jer ako ćemo mi povući najveći dio od one dvije milijarde i petsto plus onih skoro milijardu kuna za poljoprivredu mi ćemo si otvoriti prostora itekako za intervencije u proračunu. Da li za financiranje nekih drugih stvari ili za fiskalno rasterećenje. Jer ta sredstva europskih fondova nisu nikakva supstitucijska sredstva. Dakle, mi smo temeljem nekakvog raspodjele u Bruxellesu dobili toliko novaca. I nije dobro, nema kolege Mondekara tu slati poruku mi nećemo iskoristiti. Naprosto nema niti jednog argumenta za to da se može reći da mi nećemo iskoristiti. Ali da imamo prostora, da moram graditi administrativne kapacitete, da moramo natjerati ove naše kolege u lokalnoj samoupravi i gradonačelnike i načelnike i župane, reći im nema više dobiti novce ovako. Moraš napraviti projekat s kojim možeš povući novce i na takav način ih jednostavno natjerati da drugačije funkcioniraju i da dobiju daleko više novaca od ovoga koji će ga izgubiti. Dakle to je jedan potpuno novi prostor o kojem ćemo mi sigurno daleko više raspravljati u ovom Saboru, ali možda da o njima raspravljamo upravo na današnjoj razini kao što smo danas raspravljali o ovome. Jer valjda nam je svima u interesu da tih 2 milijarde i 600 plus ova sredstva za poljoprivredu to je skoro 3 i pol milijarde da povučemo čim više iz Europske unije. Jer gledajte, mi ćemo onaj dio PDV-a i carine koji pripada nama oni će to uzeti, one neće gledati, one će taj dio uzet, i sad je pitanje koliko ćemo mi tih novaca moći povući natrag. Ali to je nešto što nam sutra otvara prostor za jedno sasvim drugačije poimanje ove porezne politike i politike doprinosa, prije svega mirovine itd., ali otvara nam prostore za nešto. I upravo ove porezne promjene idu u tome smjeru. Dakle idu u tome smjeru da stvorimo osnovu za nešto, ali istovremeno da iskoristimo one prilike koje nam se pružaju. I druga stvar, mislim konačno u Hrvatskoj moramo svi skupa odgovoriti da li želimo privuć strani kapital da investira u Hrvatsku i da on bude nosioc gospodarskog rasta, ili ćemo ga sa nekakvim poreščićima ovakvim onakvim jednostavno zatvoriti im vrata. Budite sigurni da zbog raznorazne nesigurnosti, krivog prikazivanja stanja u nekim država koje su članice Europske unije investitori bježe od njih. Ovo je prilika za Hrvatsku. Ovo je prilika za Hrvatsku sada. Ali kažem ako ćemo raspravljati na jedan, mislim možemo skupljati političke poene, ali ajmo raspravljati o argumentima, ajmo reći u ovom trenutku svim gradonačelnicima, tamo otkud mi dolazimo, bez obzira koja je politička opcija moraš imat projekt ako hoćeš dobit novce iz Europske unije, ne možeš ga dobit na lijepe oči. I gledajte, znate šta znači kad jedna jedinica lokalne samouprave, recimo problem pohodnih voda nešto riješi preko pretpristupnih fondova. Istovremeno ja razgovaram već u ovom trenutku sa svim institucionalnim bankama, pa ako treba ići ćemo, predložit ću Vladi izmjenu Zakona o izvršenju državnog proračun da ta zaduživanja za financiranje projekata Europske unije ne ulazi u … [[Ne razumije se.]] zaduživanja. To ćete, budite sigurni već možda prilikom rebalansa proračuna ćete dobiti taj prijedlog na stol. Dakle razmišlja se i radi se i ako mi te novce poberemo, znate šta znači 3 i pol milijarde eura. To je 20 i još nešto milijardi kuna. Ova milijarda kuna koju će jedinica lokalne samouprave izgubiti je ništa naspram toga, ali ako mi ne iskoristimo tih 20 i još nešto milijardi onda možemo reći da smo napravili strašan propust. To je strašan propust, i tu je nešto, tu je prostor u kojem mi sutra moramo, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadamo. Jer ja sam znao stalno govoriti dok sam bio gradonačelnik ako je blato po ulici, pa blato gaze i SDP-ovci, i HDZ-ovci, i HNS-ovci i HSS-ovci, ne može nitko da ne gazi po blatu. Ali ako ne bude blato svi ćemo hodati po asfaltu. Dakle, to je tema na kojoj mi sutra trebamo graditi, zato u svim komunikacijama, počevši od toga da i Svjetska banka nam je obećala punu pomoć, neke članice Europske unije koje imaju iskustva, Europska banka za obnovu i razvoj, Europska investicijska banka, Svjetska banka, financijski su spremni pomoći jedinicama lokalne samouprave, HABOR pripremamo s druge strane da može u tom segmentu dat novce, i ako on neko da nekome investiciju za 50, 60 ili 70 milijuna za rješavanje komunalne infrastrukture njegov proračun je 15 milijuna, on je znači možda na porezu na dohodak izgubio par 100 tisuća kuna, to je nešto što se ne može mjeriti. Ali ako se neke stvari ne budu više mogle financirati iz državnog proračuna, ili uzmimo primjer Hrvatskih željeznica. Tko će ovdje u ovoj sabornici reći da mu nije u interesu da uložimo svi sve svoje snage da napravimo projekte da čim više novaca povučemo za Hrvatske željeznice, jer za ceste ne možemo više povući jer imamo takvu razinu autocesta kakvu nema niti jedna Europska unija, ali zato je prilika da povučemo te novce za željeznice. Hoćemo se sad prepucavat koliko je netko kupio nagibnih vlakova ili koliko danas netko nečega nije osigurao. To je ljudi iza nas. Mi tu ne možemo promijeniti ništa. Ali napraviti projekte sutra, da napravimo prugu, nizinsku bilo kakvu, … [[Ne razumije se.]] nije bitno, od Rijeke do Botova i da na takav način dignemo ruku, Rijeka i sve skupa, pa to je nešto o čemu mi trebamo sutra razgovarati. Ali onda nećemo više morati osigurati onih 2 milijarde i 600 i 700 iz proračuna za funkcioniranje Hrvatskih željeznica, nego nešto manje, ali onda možemo razmišljati hoćemo li smanjiti doprinos za mirovinsko, hoćemo li povećati drugi stup mirovinskog. Jer mislim ako ovdje svi razgovaramo da smo svi za to da se druga stopa, drugi stup mirovinskog mora povećati, jer on je ovakav, s ovakvom stopom od 5% naprosto neodrživ. Dakle sve su to stvari o kojoj se mi slažemo. Možda na ovakav ili onakav način. Nekad ćemo koristiti politički folklor da bi skupili ove ili one poene, ali neke stvari su naprosto došle vrijeme i zbog situacije u kojoj se Hrvatska nalazi, da o nekim stvarima promišljamo i razmišljamo na drugačiji način. I to je bio razlog zašto smo mi pristupili ovakvoj izmjeni poreza, zašto spremamo još neke druge stvari. Vi znate da ćemo vam u 10. mjesecu u sabornicu poslati Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Zakon za koji ja mislim da ni jedan zastupnik neće biti protiv njega. Zašto? Zato što će nas sve tjerati da razmišljamo i promišljamo na drugačiji način. Zato što će natjerati sve nas koji smo u vlasti da ne ucjenjujemo jedno drugoga sa ovakvim ili onakvim projektom da bi se … [[Ne razumije se.]] nego ćemo svi tu donest odluku da naš deficit ili naša rashodna strana može biti tolika, da jednostavno sami sebe discipliniramo. Isto tako sazrilo je vrijeme da počnemo razmišljati o tome kako upravljat sa javnim dugom, jer sa dugom ako se na njim na adekvatan način upravlja, na dugu se može i zaraditi. Ali i za to je osnovana radna skupina. Prema tome, sve su to stvari o kojima se možda prije godinu, godinu i po, dvije dana nismo mogli razgovarati. Možda prije godinu, godinu i po dana nismo bili niti svjesni nekih stvari, ali ovo su stvari na kojima po meni ne bi trebalo biti razloga da ne postoji nekakav konsenzus u Hrvatskoj. Možemo se razilaziti na ovaj ili onaj način. U konačnici mislim da nam je svima cilj isti, i ja se iskreno nadam da ćemo na takav način promišljati i da ćemo na takav način raditi, jer kažem u konačnici kad se stvari dobro naprave, dok građani imaju korist od toga, a na izborima će se onda pokazati kome će građani dati svoje povjerenje. Teško nama ako mi ništa ne napravimo, pa možemo dobiti i vlast, šta ti to vrijedi onda ne. Dakle to je to. I mislim da nema smisla više da govorim. Jedinica lokalne samouprave će, s tim ću završiti, će ostati bez jednog dijela prihoda, ali gledajte ljudi, ajmo iskreno o sebi pogledati. Da li smo mi u protekle četiri godine na bilo koji način povećanje neoporezivog dijela poreza na dohodak umanjili prihod jedinicama lokalne. Nismo. Gledajte koliko je rastao porez na dohodak u zadnje četiri godine. Ili istovremeno, sjećate se kad je ovdje bila rasprava žučna, na pojedine trenutke i vrlo žustra o tome kad smo predlagali da se kompletna sredstva poreza na dohodak preusmjere prema jedinicama lokalne samouprave, jer smo smatrali da je to pravednije nego porez na dobit, pogledajte što bi se danas dogodilo, koliko bi jedinica lokalne samouprave izgubile prihoda s osnova tog koliko su pali prihodi poreza na dobit. Dakle država je već sad izgubila 4 milijarde prihoda od skoro nešto manje od 4 milijarde prihoda s osnova smanjenja poreza na dobit prošle i ove godine koliko će biti. Prema tome, jedinica lokalne samouprave u proteklom periodu isključivo imala rast prihoda s osnova poreza na … [[Ne razumije se.]] jer nismo intervenirali niti u jednu stavku koja bi umanjila prihod od poreza na dohodak. Dakle imali su ekstremno visoki rast. Ekstremno visoki rast. Iskreno govoreći, u ovom slučaju će opet grad Zagreb biti najpogođeniji jer ima najveći dohodak itd., ali gledajte ajmo donest ovo. Možemo mi i u 9., 10. mjesecu, možda i već u 7. raspravljati o Zakonu o financiranju jedinca lokalne samouprave ali isto tako. Možemo otvoriti pitanje, pogledajte koliko novaca ode na područje od posebne državne skrbi. Danas imate mnoge gradove koji po ničem više ne spadaju u područja od posebne državne skrbi. Dakle, to su sve teme o kojima možemo razgovarati i kojima trebamo razgovarati jer ne radi se tu o milijun, dva. Vi znate da država vraća kompletan porez na dohodak jedinicama lokalne samouprave na područjima od posebne državne skrbi. I onda se radi o nekoliko stotina milijuna kuna, a vi znate da naši neki veliki gradovi koji sjajno financijski stoje spadaju u područja od posebne državne skrbi. Prema tome kažem, niz je stvari o kojima možemo raspravljati, niz je stvari koje možemo dobro napraviti. Ali isto kažem nije možda nekad dobro, možda nekad politiku treba pustiti u stranu, brojke su ipak najveća istina bez obzira s koje političke strane gledali, brojka uvijek je brojka i brojka je takva kakva je. Hvala vam još jedanputa na raspravi. Hvala klubu SDP-a na podrški Zakona o porezu na dobit. Žao mi je što se razilazimo oko nekih zakona o porezu na dohodak, ali ja se nadam da ćete podržati ova 4 zakona o porezu na imovinu u 10. mjesecu kad ih održimo i Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Hvala lijepo. E da, pardon. I još da sutra ne bude. Ne možemo podržati zaključak Odbora za lokalnu samoupravu gdje se predlaže drugačija preraspodjela sredstava. Kažem, o tome možemo razgovarati u nekom drugom periodu. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo najvjerojatnije sutra, vjerujem da će se steći uvjeti. Nećemo nastaviti sa točkom 5. Konačni prijedlog Zakona o izmjeni Zakona o šumama već s točkom 6. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vatrogastvu, ali ne danas nego sutra u 9,30. Zaključujem sjednicu.
7. Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit. Hitni je postupak bio, P.Z. br. 560. Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja je prihvatio amandmane, te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio Konačnog prijedloga zakona. Sukladno članku 169. Poslovnika dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dobit. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 106 glasova za, ništa suzdržani, 1 protiv. Dobro jutro dame i gospodo zastupnice i zastupnici, nastavljamo s radom i prelazimo na - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vatrogastvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 563 Predlagatelj Vlada Republike Hrvatske, hitni postupak u skladu s člankom 161. Poslovnika, sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za Europske integracije, Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost i Odbor za lokalnu i područnu, regionalnu samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? DA. Državni tajnik u Ministarstvu unutarnjih poslova gospodin Ivica Buconjić. Izvolite.