Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Štovane dame i gospodo saborski zastupnici. Pred vama je Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu. Ovaj problem razminiravanja hrvatskog prostora od završetka Domovinskog rata je aktualan zbog toga što, vidjeli ste iz izvješća, veći dio županija u Domovinskom ratu zagađen minama, a naročito je taj problem prisutan u onim županijama koje su bile ili okupirane tijekom Domovinskog rata ili gdje je bila crta razgraničenja. U državnom proračunu se svake godine osiguravaju sredstva za provođenje programa razminiravanja i provodi se niz aktivnosti osim samog postupka razminiravanja, provode se također postupci edukacije pučanstva s obzirom da je vrlo velik i izražen problem stradavanja civilnog pučanstva. Ja ću vam reći samo ukratko najosnovnije, najosnovnije parametre iz ovoga izvješća iz kojeg će biti vidljivo koji je posao obavljen, koliko je sredstava utrošeno i koji su glavni problemi u provođenju ovoga, za Hrvatsku izuzetno važnoga prostora. Ono što je zasigurno dobro je da je plan odnosno, procjena minsko zagađenih područja za prošlu godinu ostvaren sa 257%. Znači da je u odnosu na plan taj plan znatno bio premašen u stvarno izvedenim aktivnostima. Naime, biloje previđeno da se zajednici vrati 110.557.000 m2, a zajednici je vraćeno na uporabu površina 284.033.343 m2, što je zasigurno dobro zbog toga što je daleko veći prostor pregledan, utvrđena je njegova zagađenost, odnosno nezagađenost minsko-eksplozivnim sredstvima i vraćeni na korištenje društvenoj zajednici. Isto tako je vidiljivo da je problem zagađenosti minama različit od županije do županije i kao što sam rekao vidljivo je da je on najprisutniji u županijama koje su tijekom rata bile ili okupirane ili u kojima su se vodile ratne operacije. Isto tako je brojčano vidljivo koji broj minsko-eksplozivnih i drugih sredstava je tijekom 2003. godine pronađem i uništen pa je vidljivo da je pronađeno 27.859 minsko-eksplozivnih i neeksplodiranih ubojitih sredstava. Od toga je 3.931 protupješačka mina, 2.879 protuoklopnih mina, odnosno ukupno 6.810 komada minisko-eksplozivnih sredstava i 21.049 ostalih neeksplodiranih ubojitih sredstava. Posao razminiravanja su tijekom 2003. u Hrvatskoj radile 24 komercijalne tvrtke, s tim što je udio pojedinih tvrtki u poslu razminiravanja bio različit u postotnom udjelu, pa je vidljivo da je najvećio dio poslova obavljala tvrtka AKD MUNGOS koja je obradila 7.701.000 m2 što u postotku iznosi 27%. Druga tvrtka po opsegu obavljenog posla razminiravanja je DOKING, treća je AVANGARD, četvrta je PIPER, peta je STANJAK, dok sve ostale tvrtke su u znatno manjim postotnim udjelima sudjelovale u razminiravanju, u provođenju programa i poslova razminiravanja. Također je vrlo bitno i to su pokazali pojedini slučajevi da je nažalost bilo primjera da su se pronašla minsko-eksplozivna sredstva na nekim područjima koja su prošla kontrolu i koja su bila proglašena čistima, ali nažalost su se dogodili određeni incidenti na tim područjima i zbog toga je vrlo važno i bitno obavljati i nadzor i kontrolu kvalitete obavljenih poslova zbog toga što je praktično vrlo velika opasnost ako se određeno područje proglasi očišćenim od mina, a zatim se utvrdi da to zaista nije tako, što je nažalost bilo takvih slučajeva. Što se tiče financijskih pokazatelja za provođenje programa razminiravanja za 2003. godinu za te namjene je utrošeno 290.521.108 kuna s tim što je od tog iznosa najviše osigurano iz državnog proračuna, ukupno, odnosno planirano je 159.021.108 kuna. Iz zajma za obnovu istočne Slavonije, Baranju i zapadnog Srijema je planirano 11.500.000, iz sredstava javnih i drugih poduzeća, tijela državne uprave i lokalne samouprave 54.000.000 i iz donacija 66.000.000. Od tih planiranih 290 milijuna kuna je bilo osigurano i realizirano 281.426.337 kuna što iznosi 96,80% od planiranih sredstava koja su trebala biti osigurana i utrošena za poslove razminiravanja. Republika Hrvatska je sama iz vlastitih sredstava prošle godine osigurala 147.521.108 kuna, a utrošeno je 147.512.969, odnosno 99,99% što znači da je provedba plana bila dobro pripremljena i da su praktično sva raspoloživa sredstava bila i utrošena u gotovo 100%-tnom iznosu. Javna poduzeća, javna i druga poduzeća, tijela državne uprave i lokalne samouprave financirala su radove razminiravanja u ukupnom iznosu od 77.893.500 kuna, što iznosi 27,68% od ukupno utrošenih sredstava i sigurno je to isto znatno pridonjelo ovako visokom postotku realizacije programa razminiravanja zbog toga što praktično ta javna poduzeća skrbe o onim područjima kroz koja prolaze željeznice, autoceste ili ceste i to je sigurno značajan doprinos i provođenju programa razminiravanja. Jedini podbačaj praktično u prošloj godini što se tiče financijskih izvora za provođenje programa razminiravanja su donacije. Naime opće je poznato da su se određene donatorske institucije i udruge pa čak i države na neki način počele povlačiti iz Hrvatske sa stabilizacijom stanja i otvaranjem nekih novih kriznih žarišta na nekim drugim područjima čak i nama bliskima, tako da je realno očekivati da će se i u budućnosti ova donatorska sredstva za provođenje programa razminiravanja i u idućim godinama smanjivati, odnosno trebat će se osigurati više sredstava iz državnog proračuna ili iz drugih izvora kako bi se ovaj postupak razminiravanja ne zadržao samo na ovakvoj razini kakva je bila 2003. godine nego zasigurno zbog svih problema koje mine predstavljaju bi ga trebalo i pojačati. Što se tiče nekih problema ili nekih pokazatelja iz kojih je vidljivo da je ovaj problem razminiravanja prilično kompleksan možda je najuočljivije da je tijekom prošle godine došlo do značajnih oscilacija u cijenama razminiravanja, a te cijene se iskazuju po kvadratnom metru. Naime prosječna cijena u 2003. godini je bila 6,69 kuna po m2 dok je ona u 2002. znači prethodnoj godini iznosila 9,5 kuna. Do ovih snižavanja cijena je došlo zbog pojave novih tvrtki za razminiravanje zbog veće konkurencije i te oscilacije su tijekom godine bile značajne tako da su čak u pojedinim mjesecima, pojedinim razdobljima one pale i na 4,14 kuna po m2 što je opet predstavljalo problem zbog toga što je bilo nemoguće po tim cijenama kvalitetno obavljati poslove razminiravanja. Isto tako je vrlo značajno i obilježavanje područja zagađenih minama i u 2003. godini je izvršeno obilježavanje minski sumnjivih prostora u veličini od 357 tisuća 475 m2. Znači to su bila nova područja koja se pojavljuju kao potencijalni izvori opasnosti koja trebaju proći postupak provjere i razminiravanja ukoliko se zaista utvrdi prisutnost mina na tim minski sumnjivim područjima. Jedan od najvažnijih poslova koji može pridonijeti ubrzavanju ovoga postupka razminiravanja i povećanju sigurnosti pučanstva na područjima koja su sumnjiva s obzirom na zagađenost minama, je sigurno izrada točnih, preciznih karata, a to opet zahtjeva određenu tehniku budući da je postojećom tehnikom zaista prilično teško izrađivati precizne karte koje se mogu vjerodostojno koristiti i za gospodarske svrhe, ali i da mogu sigurno jamčiti pučanstvu na tim područjima siguran život bez opasnosti od neobilježenih minskih područja. Prošle godine isto što je ohrabrujuće, je došlo do pada broja incidenata od minsko eksplozivnih sredstava u odnosu na 2002. pa i u odnosu na prethodne godine. 2003. godine je zabilježeno sedam klasičnih minskih incidenata unutar minski sumnjivih područja u kojima je stradalo devet osoba. Od ovih incidenata, sedam incidenata tri su bile nesreće pri pirotehničkom pregledu, terenu na kojem su teško stradala tri pirotehničara. Vidljiv je pad broja incidenata kao i broj žrtava od 1998. godine do danas što je zasigurno jedan od najpozitivnijih učinaka provođenja programa i razminiravanja pa imamo tako od 1998. godine kad su stradale 92 osobe, došli smo do tih devet stradalih osoba 2003. godine što je zasigurno ohrabrujući podatak. Na ovo smanjivanje broja i incidenata i broja stradalih sigurno utječe nekoliko aktivnosti koje se provode u postupku razminiravanja, a to je prije svega povećano obilježavanje prostora kao minski sumnjivih i s druge strane povećan broj edukativnih aktivnosti kojima je pučanstvu skretana pozornost na opasnosti od mina. Iz grafikona je vidljivo da je kako raste broj obilježenih kilometara kao sumnjivih i kako raste broj i kvaliteta edukativnih aktivnosti u educiranju pučanstva, time se smanjuje broj stradalih od minsko-eksplozivnih sredstava. Tako da iz toga je sasvim vidljivo da osim toga postupka obilježavanja minsko sumnjivih područja isto tako treba posvetiti veliku pažnju i educiranju pučanstva zbog toga što to zasigurno daje rezultate u smislu da se smanjuje broj ljudi koji stradavaju od minsko eksplozivnih sredstava. Ove edukativne aktivnosti su provođene kroz nekoliko različitih vidova. To su bile izložbe koje su provođene diljem cijele Hrvatske, a naročito u onim područjima gdje prijeti velika opasnost od minsko-eksplozivnih sredstava zatim TV i radio spotovi, predstave, a HCR je u suradnji sa Zakladom "Rekobot" proveo ekološku akciju prikupljanja starih papira radi razminiranja šumskih predjela, prezentacije i drugi razni oblici. Isto tako je vidljivo da je u strukturi stradalih od minsko-eksplozivnih sredstava su daleko zastupljenije odrasle osobe. One naime sudjeluju sa 70%, a djeca sa 30%, a i inače je edukacija odraslih osoba složenija i skuplja od edukacije djece pa zbog toga u budućnosti sigurno treba posvetiti još veću pažnju provođenju ovih edukativnih akcija kako bi i na taj način utjecali na smanjivanje broja žrtava od minsko-eksplozivnih sredstava jer to je sigurno jeftiniji način dok se cijelo područje Hrvatske ne bude očistilo od zaostalih minsko-eksplozivnih sredstava. Isto tako je važno provoditi i pomoć žrtvama minsko-eksplozivnih sredstava i tu su osigurani različiti vidovi pomoći ljudima koji su stradali od minsko-eksplozivnih sredstava i tu će isto sigurno trebati posvetiti ozbiljnu pažnju tom problemu zbog toga što su to visoko traumatizirani ljudi i za pomoć njima će se i dalje izdvajati značajna sredstva. I ono zaključno što je iz ovoga izvješća vidljivo je ponovit ću znači da je plan ostvaren sa 275%, da je i tijekom prošle godine došlo do pada broja osoba stradalih od minsko eksplozivnih sredstava što je jedan višegodišnji trend što je zasigurno dobro. Međutim, dok jedna osoba u Hrvatskoj bude stradala od minsko eksplozivnih sredstava to će zasigurno biti problem cijele društvene zajednice zbog toga što treba sigurno pomoći tim područjima koja su već i u ratu značajno stradala i sada još trpe te posljedice rata i godinama nakon njegovog formalnog završetka. Jedan od glavnih problema koji se inače cijele godine i cijelog ovog razdoblja ponavlja je upravo to obavljanje poslova razminiravanja, s obzirom da se pojavljuje sve više tvrtki na tržištu koje konkuriraju za poslove razminiravanja dolazi do snižavanja cijena, a budući se ostvaruju relativno niske cijene to bitno utječe na socijalni položaj i status pirotehničara. Tako da ste bili svjedoci da smo imali nekoliko najava prosvjeda pirotehničara koji jednostavno nisu uz ovakve cijene odnosno te tvrtke koje su radile razminiravanje nisu mogli uz ovakve cijene osigurati adekvatne plaće koje bi privukle ljude koji sposobno mogu raditi taj posao razminiravanja. Zatim isto tako problem su i oscilacije na tržištu razminiravanja i vidjeli ste da je tu bilo praktično oscilacije u cijenama tijekom prošle godine u rasponu od nekih 300% od 4 do 12 kuna, što zasigurno isto nije dobro zbog toga što je to preozbiljan posao da bi se moglo događati ovako velike oscilacije u cijenama, isto tako će se sigurno i Hrvatski centar za razminiravanje ali i Vlada morati angažirati značajnije na osiguravanju većih donatorskih sredstava i na osiguravanju sredstava u proračunu koja će biti dostatna da se ovaj vrlo ozbiljan posao provodi u Hrvatskoj kako bi taj rok konačnog i potpunog čišćenja Hrvatske od mina skratili na najkraći mogući rok. Evo, ja sam iznio nekoliko najvažnijih najmarkantnijih podataka iz ovoga izvješća. Pa ukoliko bude pitanja bit će ih sigurno, s obzirom da znam da je ovo važno pitanje koje je naročito aktualno u županijama gdje ima minsko sumnjivih područja gdje je bilo i stradavanja i dobijamo mi iz MUP-a upite u vezi razminiravanja. Detaljnije podatke o poslu razminiravanja može dati voditelj Hrvatskog centra za razminiravanje gospodin Oto Jungvird a u slučaju potrebe ja. Hvala lijepa.
Idemo na raspravu. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Gospodin Ivan Jarnjak, predsjednik Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolege i kolegice. Odobr za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost na 19. sjednici održanoj 17. rujna 2004. godine razmotrio je Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu kojeg je predsjedniku Hrvatskog sabora podnjela Vlada Republike Hrvatske aktom od 13. svibnja 2004. godine. Odbor je o Izvješću raspravio temeljem svoje nadležnosti iz članka 63. Poslovnika Hrvatskog sabora u svojstvu matičnog odbora. U uvodnom izlaganju predstavnik Vlade Republike Hrvatske upoznao je članove odbora sa polaznom osnovicom za izradbu plana razvijanja hrvatskog državnog prostora za 2003. godinu i temeljnim zadaćama plana za 2003. godinu. U nastavku je iznio podatke o ostvarenju plana i u trošenju financijskih sredstvima za 2003. godinu sa posebnim osvrtom na dijelove plana koji nisu ostvareni i razlozima njihovog neostvarenja. Predstavnik Vlade Republike Hrvatske zaključno je istaknuo kako je plan razminiranja hrvatskog državnog prostora za 2003. godinu realizirao u najvećem broju zadaća. U nastavku raspravi posebna pozornost posvećena je razlozima neostvarenja dijela plana te problemima u funkcioniranju sustava protuminskog djelovanja izrađenih tijekom 2003. godine a koji se prije svega odnose na uvjete rada pirotehničara i uopće na stanje tržišta i razminiranja. Nakon provedene rasprave Odbor je jednoglasno donio sljedeći zaključak: Odbor prima na znanje Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu. Hvala lijepa.
Hvala. Odbor za financije i državni proračun? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba LIBRE, poštovani zastupnik Vilim Herman. Nema ga, gubi pravo na riječ po ovoj temi. Poštovani zastupnik Željko Krapljan u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice. Izvolite.
Zahvaljujem štovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, državni tajniče i gospodine ravnatelju sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je Izvješće o provedbi plana razminiravanja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice govoriti ću u o navedenom Izvješću i kazati da će zastupnici Hrvatske demokratske zajednice primiti na znanje ovo Izvješće. U Izvješću imamo temeljne zadaće plana za 2003. godinu. Plan je usvojen na sjednici Vlade Republike Hrvatske 6. ožujka 2003. godine gdje su bile definiranje sljedeće temeljne zadaće. Prvo. Zajednici vratiti na uporabu površinu od 110 milijuna 557 tisuća i 700 metara kvadratnih i vršiti kontinuirano obilježavanje minsko sumljivih površina. Drugo. Izgraditi cjelovito minsko informacijski sustav. I treće. Provesti edukaciju pučanstva o opasnostima od mina i pomoć minskim žrtvama. Površina vraćena zajednici. Zajednici je vraćena na uporabu površina od 284 milijuna 33 tisuće i 343 metra kvadratna što predstavlja ostvarenje od 257% u odnosu na planirane veličine. Ovih 257% dosta lijepo zvući, vjerojatno je to razlog izgradnje autoceste pa nije bilo dovoljno planirano pa je tu došlo do prebačaja norme i postotak je dosta velik. Imamo tablicu prikaza ostvarenja plana po županijama. U tablici se vidi da plan nije ostvaren u Požeško-slavonskoj i u Virovitičko-podravskoj županiji iz sljedećeg razloga. Tijekom općeg izvida došlo se do novih spoznaja o miniranosti, pretežito šumskih područja te nije bilo moguće ostvariti procjenjeno isključenje površina iz minski sumnjivih površina što je rezultiralo neostvarenjem ukupnog plana u tim dvjema županijama. Tijekom razminiravanja u 2003. godini pronađeno je ukupno 27 tisuća 856 minsko eksplozivnih i neeksplodiranih ubojitih sredstava. Od toga 3 931 protupješačka mina, odnosno ukupno 6 tisuća 810 komada minsko eksplozivnih sredstava i 21 tisuća i 49 komada ostalih neeksplodiranih ubojitih sredstava. Razminiravanje i tehnički izvid izvršile su 24 komercijalne tvrtke sa ukupno 587 pirotehničara, 41 stroj za razminiravanje i 104 psa za detekciju mina. U Izvješću imamo prikaz učešća tvrtki za razminiravanje na projektima razminiravanja. Najveće učešće u razminiravanju imala je tvrtka "AKADEMUGUS D.O.O.", u posljednjim godinama je primjetan pad učešća te tvrtke u ukupnoj, u ukupnoj površini što je vidljivo iz sljedećih podataka. U 2001. godini učešće je bilo 53%, u 2002. 39,7, a u 2003. godini iznosi 27,5%. Navedeno je uzrokovano povećanjem kapaciteta privatnih tvrtki na tržištu. Držim da ovo učešće ostalih tvrtki itekako dobro jer automatski smo s time došli da je manja kvadratura po metru, znači manja cijena, smanjena je ali tako da imamo od 11 pa čak i u jednom periodu i do 4 kune. Iz nadzora i kvalitete radova vidimo da Hrvatski centar za razminiravanje poslove stručnog nadzora propisne Zakonom o razminiravanju i pravilnikom o načinu obavljanja poslova razminiravanja obavlja kroz odjel za nadzor i kontrolu kvalitete. Navedene poslove obavljalo je 9 pirotehničkih nadzornika i 9 pirotehničara nadglednika. Nadglednici su uključeni u sustav početkom 2003. godine temeljem procjene o potrebi povećane kontrole nad obavljanjem radova razminiravanja. Stručni nadzor i kontrola kvalitete u tijeku obavljanja poslova razminiravanja i tehničkog izvida, proveden je 2108 puta na radilištima. Tijekom obavljanja poslova stručnog nadzora i kontrole kvalitete uočeni su sljedeći karakteristični problemi i propusti u radu ovlaštenih pravnih osoba za obavljanja poslova za razminiravanje. Pod prvo što je najviše se primjetilo to su sigurnosne mjere obavljanja poslova u razminiravanju, a to je nenošenje propisane zaštitne opreme. Najviše je primječeno da nema kacige sa vizirom zatim sistem veza i nedovoljna snaga radio-uređeja za potpunu komunikaciju. Ne samo da je nedovoljna snaga nego je i nedovoljna količina samih radio-uređaja šta isto držim da nije dobro ni u redu. Organizacija radilišta, isto je primjećena nedostatna kvaliteta dokumenata zatim samo obilježavanje, nedovoljno sredstava za obilježavanje kao i način obilježavanja isto nije dobro definiran i riješen. Zatim imamo razminiravanje i pretraživanje, znači čuvanje minsko-eksplozivnih sredstava i uništavanje u propisnom roku, znamo tu smo vezani Ženevskom konvencijom na koji način i u kojem roku se određene pješačke mine moraju riješiti. Financijsko poslovanje za 2003. godinu. Sagledavajući financijski aspekt izvršenja plana vidljivo je da su sredstva Državnog proračuna ostvarena sa 99,89%. Sredstva zajma za obnovu Istočne Slavonije i Baranje i Zapadnog Srijema sa 83,29%. Sredstva javnih i drugih poduzeća, tijela državne uprave i lokalne samouprave sa 144,25. Ovdje imamo vidno povećanje, a to je vjerojatno jer sudjelovanje i dijela lokalne uprave i samouprave i naših javnih poduzeća ili je to na onoj dionici auto-ceste izgradnje kroz Liku i dio Dalmacije. Dok je najveći podbačaj bio u ostvarenju planiranih donacijskih sredstava to je bilo 53,19%, znači realizacije plana za 2003. godinu. Držim da do tog podbačaja nije trebalo i nije smjelo doći. Vjerojatno već ove godine se to nešto i popravlja tako da treba raditi i po tom pitanju daleko više. Od planiranih 290 milijuna i 521 tisuće 198 kuna u 2003. godini utrošeno je 280 milijun 426 tisuća 337 kuna odnosno 96,87% je realizirano od planiranog. Sredstva za Hrvatski centar za razminiravanje za 2003. godinu planirana su u Državnom proračunu u ukupnom iznosu od 231 milijun 495 tisuća i 17 kuna, a u dva navrata u toku mjeseca srpnja i kolovoza, znači u 2003. godini došlo je do rebalansa proračuna zbog osiguranja za pokriće posljedica dugotrajne suše i za osiguranje sredstava za provedbu parlamentarnih izbora. Do najvećeg smanjenja došlo je na poziciji razminiravanja koja je smanjena za 17 milijuna 669 tisuća i 840 kuna te na poziciji materijalnih rashoda u iznosu od 3 milijuna 15 tisuća i 658 kuna. Znači sveukupno je bilo negdje oko 20 milijuna i 700 tisuća kuna šta držim da nije u redu i da nikako nije trebalo skidati sa te dvije stavke jer tih 20 milijuna kuna bi bilo ohoho da ne kažemo metara kvadratnih, a i sigurno bi spasili jedan ljudski život jer bivša Vlada na čelu sa gospodinom Račanom trebala je naći rješenje i sa neke druge pozicije taj dio. Mislim da je zadnje ono šta smijemo dirati, da je to sredstva za razminiravanje. Javna i druga poduzeća, tijela državne uprave i lokalne samouprave financirala su radove razminiravanja u ukupnom iznosu od 77 milijuna 893 tisuće i 500 kuna što iznosi 27,68% ukupnih sredstava utrošenih za razminiravanje u 2003. godini. Radove u razminiravanju u 2003. godini su najviše financirale Hrvatske auto-ceste sa 64,36% i to područje potrebno za izgradnju auto-ceste Zagreb-Split, dobro znamo o kojoj se dionici radi. I da zaključim Klub Hrvatske demokratske zajednice prima na znanje ovo izvješće. Hvala.
Hvala lijepo. U ime Kluba SDP-a poštovani zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, Klub SDP-a prihvača i podržava ovo izvješće koje je napravljeno dobro, kvalitetno i profesionalno kao što su to i bila i do sada izvješća Hrvatskog centra za razminiranje kao naše središnje institucije koja se bavi poslovima razminiranja i koja, rekao bih u modelskom smislu vrlo zanimljiva i nekim drugim zemljama, a minski problem u svijetu ima oko 70 država. Upravo po tome što smo uspjeli od HCR-a napraviti insitituciju koja na dobar način integrira, rekao bih i državu, javni sektor, privatni sektor i nevladine organizacije. Rekao bih da je to razlog i dobrih pokazatelja koji nam se evo daju i u ovom izvještaju za 2003. godinu. Prije svega sama činjenica da je zajednici vraćeno prostora za dva i po puta više nego što smo to i planirali. Činjenica da se općim izvidom minski sumnjiva površina smanjila u odnosu na plan za 308% i da je usput razminirano dakle vraćeno zajednici kroz poslove tehničkog izvida razminiranje 110% je prebačaj, govori bez sumnje da je to bila jedna uspješna godina za Hrvatski centar za razminiranje odnosno za sve one koji se u ovom, koji se ovim poslom bave u ovoj zemlji. Nadasve mislim da je izvanredan podatak iako bi najizvanredniji bio da nije niti jedna osoba stradala, činjenica da je po prvi puta samo jedna osoba smrtno stradala u minskim poljima u toku prošle godine što se nažalost za ovu neće moći reći jer smo već imali 12 incidenata. Od toga ako se ne varam 8 smrtno stradalih. 10. Čak 10 smrtno stradalih u ovoj godini u odnosu na prošlu u kojoj je samo jedna osoba smrtno stradala. Ima ovdje čitav niz, rekao bih dobrih pokazatelja. Razgovor o izvješću zapravo nije samo razgovor o HCR-u nego je to razgovor o minskom problemu u Hrvatskoj. Ja mislim da je jako važno da mi na Saboru prepoznamo ono što je dobro, što treba afirmirati i ubuduće kao koncept, kao model i što, što treba na razne načine podupirati, ali isto tako vidjeti i gdje mi to zapinjemo. Smisao dakle ovih izvješća je upravo u tome. Ja bih rekao da su dobre strane koje su razvidne iz ovoga izvješća činjenica da smo uspjeli 2002. godine na kraju napraviti nekoliko, rekao bih, ili donijeti nekoliko važnih odluka koje su tome pridonjele. Činjenica je da smo primjerice Hrvatski centar za razminiranje koji je bio beskučnik udomili na kvalitetan i dobar način i smjestili ga u grad Sisak i stvorili smo dobre tehničke pretpostavke da i sama središnjica dakle i sve područne službe na terenu na dobar način profunkcioniraju. Da su se poslovi upravljanja i vođenja ovim poslom decentralizirali što je također velika stvar i pokazuje prednost takvoga koncepta i takve, takvog pristupa. Sljedeća dobra, dobar potez koji smo napravili krajem 2002. je bio da ojačamo i profesionalnu snagu samoga HCR-a prihvačanjem većeg broja pirotehničara koji su ionako ostajali bez posla u Ministarstvu unutarnjih poslova čime se stvorila profesionalna pretpostavka da HCR može sam obavljati tehnički izvid posebno kada je rijče o prostorima koje se trebalo, dakle oni nisu smanjivali nisku sumnjivu površinu ali su na toj površini mogli ograđivati, mogli su utvrđivati jeli neka površina minirana ili nije i tako dalje. Činjenica je također da se od 2002. do 2003. broj tvrtki u razminiranju povećao sa 22, 23 na 40 i nešto. Istina prema izvješću vidite 25 sudjeluje stvarno u poslovima razminiranja. To jeste i nije dobro. Dobro je svakako što se stvara konkurencija, koja je u ovom poslu isto tako poželjna kao i svakom drugom što je dovelo do smanjenja i to bitnoga smanjenja cijene razminiranja. Istina u jednom trenutku zbog nekih poslova koji nisu baš bili previše časni, kada je riječ o tvrtkama došlo je i do rekao bih rapidnoga i prevelikih smanjenja cijene koja je mogla ugroziti onda i ozbiljnost u samom poslu. Isto tako pozitivno što je HCR ojačao nadzornu ili profesionalni da tako kažem ekipirao da može vršiti kvalitetniji nadzor. Prema zakonu HCR mora pregledati 0,5% razminirane površine, naši su pirotehničari dakle u HCRu mogli preko prosječno pregledali 1,33 čime se također smanjuje rizik da razminirana površina bude opasna. Posebno smatra vrijednim i važnim posao na koji se krenulo i koji još nije završen ali koji će uveliko smanjiti minski sumnjivu površinu samim time i troškove koje imamo, a riječ je o izgradnji cjelovitoga minsko-informatičkoga sustava. TAj minsko-informatički sustav će sada za razliku od prijašnjih godina kada smo koristili kartne mislim 1 naprema 25 tisuća koje su bile nepregledne , stare one jugoslavenske karte, biti zamjenjen novim ortofoto snimcima dakle gdje ćemo dobiti potpuno ažurirano stanje na terenu i gdje ćemo moći potpuno izbjeći da tako kažem vođenja kao sumnjivih površina one koje to zapravo nisu, koje su godinama privedene svrsi koje se obrađuju i tako dalje i tako dalje. I ta p riča dakle o razminiranju će dobiti onda jednu sasvim drugačiju dimenziju. Posebno bih pohvalio HCRov rad na edukaciji, na suradnji sa nevladinim organizacijama, posebno pri pomoći žrtvama mina.Kao što znate žrtve mina imaju pravo iz zdravstsvenog osiguranja ali njihova psihosocijalna rehabilitacija je posao koji najbolje odrađuju upravo nevladine udruge. U tom smislu važan je projekt koji se organizira u Rovinju, u bolnici Mlade Horvat gdje je Hrvatska dodijelila taj prostor za izgradnju regionalnog centra za pomoć žrtvama mina koji se u cijelosti financira rekao bih iz sredstava donacija i bit će jedini takve vrste u svijetu. To je nešto o čemu treba također rafirmativno progovoriti. Oko 6 000 ljudi je prošlo razne oblike edukacije, velik broj odraslih ljudi na žalost odrasli se pokazuju težim za edukaciju i lakše stradavaju većina od ovih stradalih su zapravo znali da ulaze u minsko polje. Dakle ta edukacija koja se odvija kroz koja se odvija kroz izložbe, kroz tv radio spotove, kroz predstave kazalište, koje se također vrlo dobro da tako kažem organiziraju suradnju sa nevladinim sektorim treba pohvaliit. Ne znam koliko možemo biti zadovoljni iz ovih podataka mi nije jasno, o kada je riječ o obilježavaju minsko sumnjiva prostora. Mislim da to mora biti u uvjetima dok znademo da ćemo biti minirani još 5 godina ili više, to mora biti to nije toliko skupo a može sačuvati ljudske živote. Nešto se napravili, ali ne mislim da je to posebno daje to još dostatno. I posebno bi na kraju pohvalio činjenicu da je sam HCR formirao Hrvatski centar za razminiranje, centar za testiranje razvoj i obuku koji je naša svojevrsna ulaznica i za međunarodnu suradnju, dakle da nam se mogu, i da nam dolaze na edukaciju da te poslove možemo komercijalno možemo raditi i za druge, i kada ne budemo imali minski problem. No međutim dozvolite da sada kažem nešto i o onome što je razvidno kao negativno i loše ili problematično a proizlazi iz ovoga Izvještaja. Prvo, u Izvještaju se o tome govori ali se u javnosti govori. Riječ je o socijalnom položaju pirotehničara. Mislim da je ova prigoda da kažemo taj položaj nije zadovoljavajući. Od tuda mnogo nezadovljstva, sigurnost ljudi njihove plaće, kolektivni ugovori, i tako dalje nisu riješeni. Smatram se dijelom čak i odgovornim s obziorm na posao koji sam radio, da nismo uspjeli tu priču napraviti na zadovoljavajući način. Isto tako, činjenica da imamo tržište i oscilacije na tržištu koje su dovele moramo regulirati također na određeni način date cijene ni ne padaju na 4,5 ili 5 kuna, jer onda doista može biti problem kako će se ti radovi kvalitetno obavljati. Ono što mi se čini da moramo kao Sabor podržati, što moramo na neki način i inicirati, jeste, što brža izrada novoga zakona o razminiravanju, ono što također moraom tražiti od hrvatske Vlade da predpristupne fondove za Europsku uniju kojeg imamo na dispoziciji iskoristimo i za veće ulaganja u poslove razminiranja. DRugo, da ono gdje smo podbacili što je također vidljivo to su donacije to su donaci je da pojačamo i da osiguramo više novca u proračunu. Na žalost sa ovim novcem kojega ovdje sada izdvajamo, nećemo Hrvatsku razminirati do 2010. godine. Hrvatska je jedna od rijetnih zemalja koja se razminirava vlastitim novcem. U drugim zemljama u Bosni su recimo ta vlastita sredstva su negdje oko 6, ili 7%, sve ostalo su donacije ali se oni niti ne razminiravaju. Oni se ne čiste od mina. Ja bih prikupimo što možemo imamo pravo tražiti od svijeta da nam da ali da filozofija ipak bude "Uzdaj se use i u svoje kljuse" 500 miliona kuna godišnje moramo osigurati za razminiranje. Inače priča neće biti završena do 2010. godine. nadam se da kada dobijemo novi nacionalni program ili inovirani nacionalni program razminiranja, da će to konsenzualno biti u ovoj zemlji prihvaćeno, to nam je sudbina da tako kažem. Mine jesu oko nas i nema priče o razvoju bilo čemu ako mine ne uklonimo definitivno i konačno mi kao generacija koji imamo tu obvezu da očistimo i sačuvamo i sigurnost ljudi u budućnosti. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Frano Piplović u ime Kluba HSLSa i DCa.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani koelgice i kolege zastupnici. Klub DCa i HSLSa prima na znanje ovo izvješće, ali kao KLub i kao ljudi ne možemo biti zadovljni, ne sa radom ovih ljudi koji su radili na razminiranju miniranih područja u Hrvatksoj, već činjenicom da još uvijek građani moraju dugo vremena živjeti sa minama. Da će biti dugo potencijalne žrtve mina, da ćemo ako se ovako trend bude nastavljao češće u novinama imati naslovnice sa izvješćima kako je poginuo čovjek, kako mu je otkinuta ruka. To je ono što zabrinjava, što bi trebalo sve nas zabrinjavati. Svi znamo da je taj podmukli ubojica među nama, napose diljem crte bojišnice, to svi znamo da su u početku najviše stradavali hrvatski vojnici, međutim, kada su prestala djelovanja, žrtve su većinom i uglavnom civili svih mogućih profila, od poljodjelaca, lovaca, ribiča, mladih, zatim djelatnika u javnim poduzećima koji su raščišćavali pojedina područja, bilo to da su radili u šumarstvu, bilo to u telekomunikacijama, cestovnoj infrastrukturi itd. Prema procjenama negdje oko 1/4 Hrvatske je bila zatrovana minama. Odnosno, od 21 županije u 14 hrvatskih županija smo imali područja pod minama. U razdoblju od 1991. do 2000. godine u Hrvatskoj je stradalo 1.818 osoba od mina, računajući jasno tu i vojnike i civile. Klub DC-a i HSLS-a posebno ocjenjuje zabrinjavajućim stanje na prostorima Slavonije, napose tri županije: Županija brodsko-posavska, vukovarsko-srijemska i požeško-slavonska. U ovim izvješćima HCR-a evidentirana su ta područja i u samom izvješću stoji da plan koji je bio predviđen također nije realiziran. Jasno, iz svega toga se da zaključiti da su daleko veće potrebe na području ove tri županije, nego što su mogućnosti HCR-a odnosno države da se to područje razminira. U razgovoru sa ljudima u Slavoniji, čovjek dođe do jednoga zaključka, naročito kad se dese ovakve teške tragedije, pa se ljudi pitaju ako se već moralo ginuti u ratu, zar baš moramo ginuti i u miru? Do kada ćemo, do kada će nam biti onemogućeno da idemo do svojih njiva, da obrađujemo svoje oranice, da svoje voćnjake čistimo, da nove nasade pravimo, kad ćemo ići u svoje šume, jer je poznato svima da je Slavonac duboko zaljubljen u svoju Slavoniju i u svoju zemlju? Ljudi se pitaju neće li možda zakasniti sa prijavljivanjem recimo nasada, vidim da se prijavljuje za Europsku uniju. Europejci uporno bilježe svako stablo koje se posadi, da možda jednog dana nećemo biti konkurenti njima kada uđemno u Europsku uniju? U svim dostupnim izvješćima, počevši od ovih općinskih preko županijskih do HCR-ovih izvješća, glavni razlog zbog neostvarenja ovoga plana je nedostatak novca. I pitamo se da li je to dovoljan razlog? Da li novac mora biti dovoljan razlog da jedan dio hrvatskih građana žive u posebnim okolnostima, okolnostima opasnosti. Jasno, ovdje je maloprije rečeno, da je nerealno očekivati ostvarenje proklamiranog cilja "Hrvatska bez mina" do 2010. godine. Uzme li se u obzir činjenica da je cijena razminiranja 1m2 negdje oko 20 kuna, pa kad se to pomnoži sa 4.000 km2, dođemo do jedne frapantne cifre, koju jasno Hrvatska i hrvatski građani ne mogu sami podnijeti. Jasno, taj teret bi trebali podijeliti i potražiti pomoć kod drugih. Ukoliko se ovaj problem ne bude kvalitetno, stručno, kažem uvjetno internacionalizirao, sve upućuje da će građani ove tri županije se morati pripremati za jedan dugotrajniji život sa minama, živjeti s minama i u budućnosti, ali i sa realnim opasnostima da su građani u tim okruženjima svakodnevne potencijalne žrtve mina. Prema podacima HCR-a od završetka rata pa do danas, na području recimo Požeško-slavonske županije od mina je stradalo 76 osoba, 18 smrtno, 43 sa teškim ozljedama, a 15 sa lakšim ozljedama. Na području Brodsko-posavske županije samo u prvih 6 mjeseci ove godine stradale su 4 osobe, 3 smrtno, a 1 teško. Na području Vukovarsko-srijemske županije u protekle 4 godine stradalo je 12 osoba, 4 smrtno, 2 sa teškim ozljedama, a 6 sa lakšim ozljedama. Većina ovih nesreća dogodila se na mjestima koja nisu bila obilježena. Maloprije je ovdje rečeno kako su ljudi stradali zato što su, nisu vodili računa, da je navodno bilo obilježeno. Ja imam ovdje kod sebe jedno izvješće Policijske uprave Vukovarsko-srijemske županije za razdoblje 2001-2002. godina. Evo, recimo imamo ovdje 7 incidenata gdje je bilo neobilježeno, Marinci, Jarmina, Nuštar, Donje novo selo, Lipovac, Svinjarevci, Nijemci, Pograđe, Ivankovo. To je službeno izvješće Policijske uprave vukovarsko-srijemske. Problem sa obilježavanjem je zaista veliki. Mi ne kažemo da nadležni iz HCR-a nisu to obilježili, međutim, da li je to netko namjerno skinuto da drugoga uvede u opasnost ili je to trava prekrila, ali u svakom slučaju netko treba voditi češće brigu o tome da te oznake koje su stavljene da li su i dalje na svome mjestu, netko mora tokontrolirati, i u tom pogledu je potrebna daleko veća suradnja sa jedinicama lokalne samouprave. Tu bi trebalo nekoga konkretno zadužiti, baš da vodi računa o tome aspektu, jer ovaj aspekat je jedan od glavnih razloga zašto ljudi upadaju u minska polja, ulaze u minska polja i stradavaju. Jasno, tu su i policijske uprave sa kojima bi vjerojatno trebalo isto tako naći neki dogovor da se ta područja koja su evidentirana kao područja sa minama da budu kontrolirana i od njihove strane. Možda bi bilo dobro razmisliti i o tome da ona područja koja se neće u skoro vrijeme obilježiti, da se recimo ograde, da se zabrani tamo pristup u ta područja, jasno s ciljem da se sačuvaju ljudski životi. Kako riješiti taj problem? Mi razmišljamo da bi trebalo napraviti još jednu agresivniju kampanju u svim medijima, u svim vrstama, počevši od dječjih vrtića, škola, preko svih medija, jednostavno kao što su mnoge ove druge reklame koje hoće promovirati odgovarajuće proizvode, usluge, tako agresivne preko naših medija. Trebalo bi takvu kampanju napraviti u našim medijima. Jer, gospodo, opet pada po sirotinji. Opet gine sirotinja. Svi ovi ljudi koji su poginuli, to je bila sirotinja. Dva pirotehnničara iz Oriovca kod Slavonskoga broda su na ušću u rijeku Savu kanala Glogovice su izgubili također svoj život. Mladić i djevojka su šetali također rubom grada, također su nastradali. Da su imali novaca, vjerojatno ne bi sigurno provodili dio svojih ljetnih praznika tu uz rijeku Savu, vjerojatno bi otišli na neka druga ljetovanja. Jasno, to nas sve obavezuje da ozbiljnije se pristupi ovome problemu, da ne može biti novac taj razlog koji će opravdati prolongiranje ovog zacrtanoga cilja. Posljedice su jasno velike za ova područja. Među ljudima je strah, a osim toga i ta područja se neravnomjerno razvijaju. Rekao sam malo prije, teško se obrađuju njive, voćnjaci, smanjuje se mogućnost recimo lovnoga i rekreativnoga turizma. Zaostaje se u obnovi kuća i okućnica, usporava se povratak izbjeglih i prognanih i to je isto jedna važna činjenica, jer se danas lijepe razno-razne etikete hrvatskoj Vladi, hrvatskoj državi kako usporava povratak izbjeglih i prognanih itd. A tko je to lud da ide tamo u okruženje koje ga može koštati glave. Kako danas više nisu problem kadrovi i tehnike, već je glavni problem novac, mi u Klubu DC-a i HSLS-a smatramo da bi trebalo unutar HCR-a posebno ustrojiti odjel za prikupljanje sredstava, znači da se isključivo bavi tim sredstvima, da se bavi kvalitetnijim lobiranjem kako kod domaćih tako i kod stranih čimbenika jer svima treba dati do znanja kako Hrvatska nema potrebni novac za razminiranje. Na kraju krajeva trebamo voditi računa i kod pravljenja proračuna za iduću godinu, pa bi trebalo planirati znatno više sredstava za ove svrhe. I još jedan problem koji sam u razgovoru sa županima ove tri županije i ljudima koji vode brigu o razminiranju doznao, a to je da su donedavno Brodsko-posavska županija i Požeško-slavonska bile u okviru osječke podružnice HCR-a. Sada je to prebačeno u Karlovac i nekako ljudi to nerado prihvaćaju i smatraju da će i to možda biti jedan od razloga usporavanja razminiravanja na površinama na području ove tri županije. Evo, toliko. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić u ime Kluba HSS-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Predstavnici izvjestitelja, kolegice i kolege zastupnici. Uobičajeno kao i svake godine i ove godine pred nama je Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvaća izvješće jer ono ne bi smjelo biti promjenjivo ako sadrži činjenice i oslikava činjenično stanje. Zadaće plana za 2003. godinu bile su zajednici vratiti na uporabu površinu od 110 milijuna 557 tisuća i 700 m2 i kontinuirano vršiti obilježavanje minsko sumnjivog prostora, izraditi cjeloviti minsko financijski sustav te provesti edukaciju pučanstva o opasnostima od mina i pomoć minskim žrtvama. U izvješću čitamo da je zajednici vraćena na uporabu površina od 284 milijuna 033 tisuće m2 što predstavlja ostvarenje od 257% u odnosu na planirane veličine. Razminirano je 28 milijuna m2 što je 2,84 milijuna m2 manje nego u 2002. godini. No općim i tehničkim izviđanjem znatno je veća površina isključena iz minsko sumnjivog prostora tako da je u konačnici zajednici vraćeno na uporabu 4,7 puta više nego godinu dana prije. Ako imamo na umu da se 2002. godine za razminiranje potrošili 369 milijuna kuna, a 2003. godine utrošeno je 195,5 milijuna kuna, tada ima mjesta zadovoljstvu jer se za skoro pet puta uspješnije obavljen posao utrošeno 173 milijuna kuna manje. Sasvim sigurno do toga je došlo zbog pada prosječne cijene razminiranja po m2. Pojašnjenja radi. Cijena je pala sa 11,31 kunu po m2 na 4,14 kuna po m2. Sa aspekta državnog proračuna to je dobro, a sa aspekta običnog građanina koji živi na minama zagađenim područjima je dobro, onda je dobro samo pod uvjetom da zbog toga nije ugrožena sigurnost kako građana tako i pirotehničara koji taj opasani posao obavljaju. A da mjesta za zabrinutost ima pokazuje podatak da su tijekom obavljanja nadzora nad obavljenim poslovima razminiranja na deset radilišta ukupne površine 662 tisuće m2 pronađena minsko eksplozivna sredstva i neeksplodirana ubojita sredstva te je ovlaštenim osobama naloženo novo pretraživanje. Pitamo se, da li su nadzorom obuhvaćena sva područja i da li će i ubuduće na razminiranim područjima stradavati građani ove države? Pored navedenog, tijekom nadzora uočeni su kako i izvjestitelj kaže, karakteristični problemi i propusti u radu ovlaštenih pravnih osoba i to: nedostatne sigurnosne mjere pri obavljanju poslova razminiranja što obuhvaća nenošenje propisane zaštitne opreme te slabi i neodgovarajući sistem veza, nedostatna kvaliteta dokumenata, nedovoljna sredstva za obilježavanje kao i način obilježavanja. Dakle evidentno je da je sigurnost pirotehničara itekako ugrožena. Konkurencija je dobra, no strahujemo da se olako dobivaju dozvole za rad na ovako opasnim poslovima, a žrtve toga su pirotehničari, a u konačnici i sami građani Republike Hrvatske. Zadovoljni smo što je plan za 2003. godinu realiziran sa 257%, ali nismo zadovoljni sa realizacijom plana po pojedinim županijama. Tako primjerice izvješće nam govori da je plan u dijelu razminiranja i tehničkog izvida u Županiji ličko-senjskoj realiziran sa 113,5%, Požeško-slavonskoj 222,10%, Splitsko-dalmatinskoj 214,8%, Šibensko-kninskoj 222,10%, Zadarskoj 329,8% te Bjelovarsko-bilogorskoj 405,8%. Nasuprot za nas fantastičnih podataka u Dubrovačko-neretvanskoj županiji plan je u dijelu razminiranja i tehničkog izvida, a realiziran svega sa 35,2%, Sisačko-moslavačkoj 54,2%, Zagrebačkoj 59,9%, a u Brodsko-posavskoj svega 27,7%. Zašto je to tako nema ispričivih razloga. Obrazloženje iz izvješća da je razlog neostvarenja plana u navedenim županijama uvjetovan nerealizacijom planiranih financijskih sredstava javnih poduzeća, a najblaže rečeno obrazloženje je smiješno. Vlasnik javnih poduzeća je država koja je dužna na jednak način i jednako odgovorno skrbiti o svakoj svojoj županiji. Ta ravnomjerna i pravedna skrb iz ovog izvješća nije vidljiva, a da to nije puka slučajnost podsjetiti ćemo na podatke iz izvješća za 2002. godinu. Ostvarenje plana. U Ličko-senjskoj županiji 126,76%, Zadarskoj 148,11%, Splitsko-dalmatinskoj 161,17%. Nasuprot ovim podacima realizacija plana u Sisačko-moslavačkoj županiji 65,95%, Zagrebačkoj 20,43%, Dubrovačku-neretvanskoj 88,47%, a Brodsko-posavskoj 14,46%. Kako ovo Izvješće Hrvatskom saboru nije uputio Hrvatski centar razminiranje već ga je uputila Vlada Republike Hrvatske, onda pitamo Vladu kada i kako će ispraviti evidentnu nepravde nanešenu navedenim županijama. Županija Brodsko-posavska putem svoje skupštine žestoko je reagirala na ovakav odnos Hrvatskog central za razminiranje prema županiji predlažući da zbog velikog zastoja u razminiranju prostora županije odredi povjerenika za tu županiju koji će profesionalno izvršavati svoje obveze do konačne realizacije plana razminiranja. Dakako, na prijedlog županijske skupštine nitko se nije ni osvrnuo. Koliko je tamo situacija ozbiljna pokazuje podatak da su samo jedan kilometar od centra grada Slavonskog broda u mjesec dana od mina smrtno stradale tri osobe. Nemar prema ovoj županiji ide čak toliko daleko da Ministarstvo obrane nije osjetilo potrebu da razminira lokaciju Pivare, Mačkovac, Savski bok kako bi se omogućio prilaz ostatcima zrakoplova pokojnog viteza Domovinskog rata Rudolfa Perišina, zašto Ministarstvo obrane. Pa zbog toga što ono to može bez posebnih napora te u suradnji s Ministarstvom obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti radi uspomene na neke trenutke urediti to područje kao spomen područje. Ohrabrujući je optimizam izvjestitelja da će u planiranom roku tj. do 2010. godine sveukupno područje Republike Hrvatske biti raminirano. Vjerojatno bi optimizam bio opravdan ukoliko bi se barem zadržala ako ne i ubrzala dinamika iz vremenskog perioda 2000., 2003. godina, a posebice iz 2003. godine. Da li će se nastaviti započeta dinamika u to baš nismo potpuno sigurni. Naime, izvori financiranja razminiranja su državni proračun, javna i druga poduzeća, tijela državne uprave, lokalne samouprave te donacije. Prošle godine, iz donacija je planirano prikupiti 66 milijuna kuna, a prikupljeno je 35 milijuna kuna. Nakon nekoliko godina, rasta doniranih sredstava bilježi se pad, razlozi nam nisu poznati ali ovaj element je potrebno imati na umu kada se izražava optimizam u realizaciju plana. Nadalje, izvjestitelj kaže da obilježavanje minsko sumnjivih područja predstavlja jednu od težih zadaća Hrvatskog centra za razminiranje. Obilježeno je 357 tisuća kvadratnih metara, a vršeno je i zanavljanje. Želimo ukazati na potrebu češćeg zanavljanja, jer oznake s vremenom nestanu a prostor nije razminiran i predstavlja opasnost za građane na koji i stradavaju. Unatoč činjenici da se broj incidenata i žrtava smanjuje tako da je sa 93 žrtve u 98. godini smanjen na 9 u 2003. godine, opasnost od mina još uvijek je velika jer ništa nije vrednije od ljudskog života. Dakle, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke prihvatit će podnešeno izvješće, s tim što zahtjeva ravnomjerno izvršenje plana po svim županijama. Opasnost je za sve jednaka pa su stoga i prioriteti jednaki i ovdje ne može biti povlaštenih i zapostavljenih. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević izvolite.
Poštovani gospodine podpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Klub HSP-a uzima ovo Izvješće k znanju zbog činjenica koje ću vam reći u daljnjem dijelu. Naime, zastupnici HSP-a održavaju redovito uredovne dane i zastupnicima HSP-a se obraća puno građana i samih pirotehničara koji traže i mi ćemo prenijeti glas javnosti da se odgovori na pitanje, znači čelnika od Vlade, i čelnika od HCR-a što njih muči i kakva je u biti situacija na terenu. Ako se samo krene od ove godine, na žalost ove godine poginulo 10 ljudi, 4 pirotehničara, i 6 civila. I to je već činjenica koja nas sve skupa treba teško zabrinuti i to samo pokazuje da tu puno toga ne štima. Naime, obveza obilježavanja čuli smo ovdje, ona postoji, to je obveza države, država izvršava preko HCR-a ili preko nekoga drugoga, preko Ministarstva unutarnjih poslova, i ako civil, a je, poginuli su na dijelovima koji su trebali biti obilježeni, nije obilježeni, objektivno prema Zakonu o obveznim odnosima ta obitelj ima pravo naknade štete od države, jer je država bila dužna to provesti, nije provela, i tko će za to odgovarati, nitko za sada ne odgovara za taj dio. Ne znam da li obitelji znaju da imaju to pravo. Takva je ista situacija sa ova 4 pirotehničara. Samo u Mungosu recimo mislim da je 16 pirotehničara do sada poginulo. Da li su njihova prava riješena, nisu, obitelji poginulih pirotehničara ta prava uopće nisu riješena. Mi u našem prijedlogu Zakona o pravima hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji imamo rješenje da poginuli pirotehničari, odnosno obitelj kao i ranjeni ostvaruju ista prava ako je riječ o ranjenima kao Hrvatski ratni vojni invalidi, ako je riječ o obiteljima, da oni ostvaruju prava kao i obitelji poginulih Hrvatskih branitelja jer pazite znamo i sami da je to u biti ... zadaća razminiranja, da u razminiranju sudjeluju pretežitim dijelom prije svega i sami Hrvatski branitelji. I molimo Vladu da žurno krene, već dugo se radi ovaj Zakon koji neće ugledati svjetlo dana, prema tome, jedino je rješenje da se kao prijelazno razdoblje prihvati ovo naše rješenje u Prijedlogu zakona o pravima Hrvatskih branitelja, Vlada u svome rješenju to nema u onome što je pokazala. Prema tome, ne možemo tu stvari sada opet pustiti pa čekati godinu dana kada nam dođe novo izvješće o razminiranju a nismo opet ništa učinili a stiuacija je više nego alarmantna. Pogotovo to se na žalost stalno nastavlja da se za određena područja dobiju certifikati da su razminirana a ona na žalost to nisu. Imamo stradavanja na područjima koja su dobila certifikat da je razminiranje napravljeno a to u biti nije tako, imali smo prvi slučaj negdje 98. i 99. i ta situacija se i dalje nastavlja. I sada ću u ime svih koji su nam se obratili Klubu HSP-a postaviti ovdje čelnicima i predstavnicima Vlade neka pitanja koja ljude koji se time bave i građanstvo interesira. Pitaju se s pravom kako je to moguće da je za prošlu godinu, znači 2003. godinu da je ukupno u natječaju za razminiranje u zadnja tri mjeseca dato veća površina nego za prvih 9 mjeseci te godine. I da li je to bilo točno nakana da se ciljano smanji cijena metra kvadratnoga za razminiranje jer znamo da je te godine izvršen i rebalans proračuna pa je negdje 17 milijuna u rebalansu proračuna oduzeto sa stavke i vraćeno nazad u državni proračun. Ako se ne varamo tijekom te 2003. godine i poslodavci i čelnici i članovi sindikata upozoravali su Vladu i čelništvo HCR-a, znači savjeti i sve da ispunjenje dinamičkog plana kako bi se Hrvatska razminirala u planiranom roku do 2010. godine neće biti provedena. Neće biti provedena. A iako su tadašnji čelnici i današnji tvrdili da to nije točno, da su sredstva dostatna a ovih par mjeseci prilikom donacije francuske vlade kazano je da se ukoliko želi razminirati Hrvatsku planiranu u zacrtanom roku potrebna su nekoliko puta veća financijska sredstva. I sad samo analiziramo što je pisano u medijima kakve su izjave dale i sada vidimo da jedanput su bitne razlike se postaje u istom ovome važnome polju, očito ili se tu javnost dezinformira ili se iznose netočne, netočni podaci u smislu da li se dodvorava ovome, onome, ali to ne možemo tako, području djelovanja moramo uvijek informirati javnost točno, istinito kakva je situacija, što se može ove godine, što nije napravljeno. Znamo i sami da su donacije daleko manje od onoga što bi nama bilo potrebito a i kakva su bila obećanja ali čujte, to je situacija da se uvijek moramo osloniti na svoje snage i sredstva. Tijekom prošle godine kada je kada vidimo bilo u krizi razminiranje čelništvo je tvrdili govoreći da smo 2007. godine a što se tiče razminiranja da ćemo to završiti do 2010. godine. Sada opet čujemo nove stvari da nažalost puno kasnimo i da ovaj dio neće biti proveden na ovakav način s obzirom na dinamiku sredstava potrebitih i sve ostalo. Ako se ne varam, slušajući preko medija i čitajući tiskovine lani je cijena po metru kvadratnom iznosila prosjećno oko 6 kuna, većim dijelom godine a tvrtke su radile zahvaljujući sustavu raspisivanja javnih nadmetanja i kriterijima i po cijeni od 3,5 kune po metru kvadratnom. Kako sada objasniti tako drastičan pad cijena ako znamo da su cijene u 2002. godini iznosile 12 kuna po metru kvadratnom. Ovo me posebno zanima jer sam neki dan pročitao izjavu ruskom ministra za izvaredne situacije da oni najvjerojatnije neće doći raditi u Hrvatsku jer su prosječne cijene u svijetu za poslove razminiranja oko 3 dolara po metru kvadratnom. Znači mi smo jedino prema, u smislu ponude i potražnje na ovome području postigli da se cijena totalno smanjila za razliku od drugih, uzmimo cijenu struje i druge stvari a uvijek se moramo mjeriti po tima mjerilima. Prema tome, puno je tih situacija i ne riješenih pitanja. Dalje, sada bih želio konačno čuti i da javnost čuje odgovor koliko su po vama potrebni kapaciteti, kolika financijska sredstva da bi se uradilo po nama jedna od najvažnijih prioritetnih zadaća kako i ove Vlade i bivše i svih nas ovdje nazočnih. Jer znate što? Jel i mislim da je zbog lošeg planiranja ovih zadaća došlo do velikih problema i to se sve prevalilo na pirotehničare, na zaposlene, mahom su to hrvatski branitelji koji su bili ili u MUPU-u ili su bili u Ministarstvu obrane koji su pod kreditima. Činjenica recimo koju su mi dečki rekli da samo Mungof duguje pirotehničarima iznos prema kolektivnom ugovoru preko 15 milijuna kuna a s druge znamo i samo kako se radu u Mungosu, Mungos dobiva poslove neposrednom pogodbom, znači ima položaj bolji jer je u odnosu kao ili državna firma a onda iznajmljuje opremu od drugih firmi da bi to napravio. A imamo puno situacija da se dobije posao, prva ruka izvršava treća ruka. A uzima se pinka. Prema tome, situacija je više nego alarmantna, moramo točno čuti danas kada i u kome roku, kojoj dinamici možemo ovaj posao dovesti do kraja i odgovorno odrediti za obilježavanje prostora koji je miniran. Tko je to odgovoran i tko će odgovarati obitelji poginulim civilima. I šta je država tu napravila? Obitelji trebaju dignuti tužbu za naknadu štete jer je država propustila učiniti ono što je obvezno i tko će za to odgovarati? Tko će odgovarati za to što nam pirotehničari rade po nenormalnim uvjetima? Što se njima plaća iz dana u dan smanjuje? A znamo kakav je to, opasna zadaća. I kada ćemo konačno, mi smo predložili da se bar djelomično riješe njihova prava, kada će Vlada konačno izaći sa onim obećanjima, obečavala je bivša Vlada i ova da će konačno riješiti prava pirotehničara i svih koji sudjeluju ali nažalost ni to nije riješeno. Jedino smo mi kažem stavili u svoj prijedlog Zakona braniteljima da se ovaj prvi, najgori dio znači smrti pirotehničara riješi i riješi slučaj stradavanja, ranjavanja pirotehničara. Prema tome, zbog tih činjenica mi ovo izvješće možemo uzeti smo po znanju i tražimo punu odgovornost i odgovor javnosti na sva ova pitanja koja sam ja postavio u ime pirotehničara i hrvatskih branitelja. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HNS-a, PGS-a gospodin zastupnik Željko Kurtov. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub HNS-a i PGS-a podržat će ovo Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenih financijskih sredstava za 2003. godinu. Iz samog uvoda i planiranog razminiranja hrvatskog državnog prostora za 2003. godinu ostvarenim planom od 257% mogli bi biti zadovoljni i više od toga da iz izvješća nije vidljivo da se moglo još više a da je trebalo više djelovati politički i poticati hrvatsku javnost i županije i gradove da još više se uključe u prikupljanje i doniranje sredstava. Svjedoci smo da su županije koje su i najugroženija a ujedno i najsiromašnije donirane za razminiranje dok županije koje nisu bile ugrožene u ratu, tj. nisu niti pretrpljele razaranja podbacile su u pomoći dijelu hrvatskog teritorija koje je još pod minama i ljudi žive u nenormalnim uvjetima. Tako jasno vidimo iz Izvješća da Osječko-baranjska županija, Vukovarsko-srijemska, Zagrebačka županija te Grad Zagreb jedine su dale donacije. Mislimo da sve županije i svi gradovi trebaju sudjelovati u doniranju a i u organiziranju raznih priredbi, koncerata te raznih športskih manifestacija. Dalje, trebalo je angažirati sva naša diplomatska predstavništva u svijetu, mogućnosti ne samo naše dijaspore koja bi se sigurno uključila u rad i prikupljanje donacija nego i strane udruge koje su i ovako pokazale svoj humani karakter a mislim da smo mogli i više te predlažem da u ovoj godini ne napravimo te iste manjkavosti. Ne želim ni znati koliki novac naši gradovi daju na svoje nogometne ljubimce. Pa mislim da bi jedan dio mogli izdvojiti i u svrhu čišćenja teritorija pod minama. Bez obzira što je povećano financiranje i što za isti novac možemo očistiti puno više terena jer znamo da je došlo do nenormalnog pada cijena čišćenja mina po meteru četvornom. Mi trebamo učiniti još veće napore da ubrzamo i skratimo vrijeme za čišćenje od mina a za to je predviđena 2010. godina. Ovo predlažem zato da ovaj dio građana Hrvatske koji je podnio najveći teret u samom ratu, svjedoci smo da sada i kada nema rata oni žive u nenormalnim uvjetima. Jednostavno nisu u ravnopravnom položaju sa drugim građanima Hrvatske. Zato mislim da cijela hrvatska javnost da maksimum u angažiranju, sakupljanja sredstava a da uz proračun za ovu godinu i veći angažman cijelog političkog javnog života u Republici Hrvatskoj, a i u svijetu kroz naša diplomatska predstavništva. U ovoj 2004. godini napravimo još bolje rezultate nego što su napravljeni 2003. godine. Pogledamo li tablicu broja žrtava u 2003. godini ne možemo biti zadovoljni i zbog tog jednog poginulog koja je smrtno stradala. Vidljiv je pad broja incidenata kao i broja žrtava od 1998. godine do danas, a što je rezultiralo većom edukacijom te medijskim praćenjem svih aktivnostima opasnost od mina. Što treba raditi i dalje. U 2003. godini zabilježeno je 7 incidenata. 3 od toga su nesreće pri pirotehničkom pregledu terena u kojima su stradala tri pirotehničara. Vidimo da je smrtno 1 stradao, 4 teže i 4 lakše ozlijeđena. I na kraju možemo reći da je plan za 2003. godinu u najvećoj mjeri bio uspješan, a da se ukazuje potreba za još većom aktivnošću u realizaciji donacija i većom brigom za pirotehničare i vrednovanje njihova rada. Predlažem Saboru da uputi poziv svim općinama, gradovima i županijama da u idućoj godini izdvoji bar 1% sredstava predviđenih za reprezentaciju u korist Hrvatskog centra za razminiranje. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Prelazimo na raspravu od 10 minuta. Prvi je gospodin zastupnik Mato Gavran. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege, gospodo iz Hrvatskog centra za mine. Koliki je problem i opasnost od mina mislim da nijednom građaninu Republike Hrvatske nije potrebno posebno objašnjavati, a posebno nama ovdje u Hrvatskom saboru. Vidljivo je to na koncu iz rasprava koje su u ime klubova ovdje iznešeni, a sigurno je da najbolje taj problem razumiju svi oni koji su neposredno na svojoj koži osjetili prije svega, rekao bih sve strahote rata, a posebno svi oni koji niz godina nakon rata nisu lišeni životne opasnosti jer su im mine, a ja bih rekao smrt najčešće prvi susjedi. Upravo iz tih razloga i ovo izvješće koje danas imamo pred sobom, ne smatram da je to skup brojeva o kojima treba hladno raspraviti već prije svega izvješće koje će biti polazna osnova za utvrđivanje činjeničnog stanja i određivanja stvarnih mjera i aktivnosti koje žurno moramo poduzeti kako bismo ovaj gorući problem za sve ove koji su u neposrednom okruženju mina što prije riješili. U ovom izvješću je vidljivo da je planom razminiranja za 2003. godinu od ukupno 1630 kilometara kvadratnih pod minski sumnjivih površinama planirano u punu funkciju vratiti 110 kilometara kvadratnih što je za svaku pohvalu jer je stvarno vraćeno 284 kilometara kvadratno ili gotovo 2 i pol puta više od plana. No unatoč velikim naporima koje ulaže primarno Hrvatski centar za mine naročito u protekloj i ovoj godini i relativno dobrim rezultatima i sa vrlo skromnim sredstvima držim da sa ukupnosti realizacije do sada i postignutim rezultatima općenito ne možemo u potpunosti biti zadovoljni, a dozvolit ćete mi da iskažem i svoje osobno nezadovoljstvo stanjem na području Slavonije, a posebno Brodsko-Posavske županije sa koje dolazimo o čemu su moja kolegica LJubica Lalić i Frane Piplović posebno govorili. Naime iz tablice na strani 4. ovog izvješća vidljivo je da znatan podbačaj plana ostvaren, govoreći sa ... [[Govornik se ne razumije]] no ostvaren općim izvidom i da je 10% prebačaj plana neposrednim razminiranjem i tehničkim izvidom. Mislim da je primarno koncentrirati se na neposredno razminiranje i tehnički ... [[Govornik se ne razumije]] Iz tih podataka u biti se najbolje oslikava stvarna aktivnost oko razminiranja jer sve ostalo općim izvidom, riječ je o onim površinama koje se već godinama obrađuju, 3 godine nakon obrade u kojoj nije bilo nikakovih incidenata. Naprosto se smatraju da su deminirane. No iz tablice je vidljivo da su i pojedine sredine vrlo loše prošle, a kad je u pitanju Brodsko-Posavska županija ja se usuđujem reći katastrofalno. Naime dobro je da je povećanje razminiranosti u odnosu na prethodnu godinu gotovo 100% jer je ostvarenje plana kako smo čuli u 2002. godini bilo svega 14,46%. Prošle godine 27,7% pa ako krenemo tom analogijom mogli bi ove godine doći do 50% ukupno planiranih površina za deminiranje da i stvarno budu deminirani. Ovo nezadovoljstvo iskazala je i Županijska skupština jer je prema podacima Hrvatskog centra za mine od ukupno 161 kilometar kvadratni minsko sumnjivih površina na području Brodsko-Posavske županije. Od 1998. godine pa do danas razminirano svega slovom i brojem 3 kilometra kvadratnih. Ponavljam 3 kilometra kvadratna te općim i tehničkim izvidom još 48 kilometara. Nezadovoljstvo stanjem deminiranosti Brodsko-Posavske županije koja je nažalost i po ovome na dnu ljestvice u Republici Hrvatskoj jer je preostalo još 110 kilometara kvadratnih ukazuje i ukazali su dakle i vijećnici Županijske skupštine, i ukazali su primarno na potrebu znatnog ubrzavanja ovih aktivnosti. U zaključcima koji su dostavljeni Hrvatskog centra za mine između ostalog traži se ubrzanje završetka strategije razminiranja u Republici Hrvatskoj u kojoj tretman Brodsko-Posavske županije mora biti znatno bolji kako u smislu veličine površina tako i u dinamici razminiranja, a naravno sve prema prioritetu koji će zajedno sa vama gospodo iz Hrvatskog centra za mine izraditi stručne službe Brodsko-posavske županije. No da ne bi ispalo da samo govorim s pozicije Brodsko-posavske županije, nažalost nismo usamljeni u ovome je razvidno da su i neke druge sredine primarno Slavonske županije gotovo identično ili neznatno bolje od nas prošle. U interesu što potpunije sigurnosti građana Brodsko-Posavske županije kao i svih drugih građana koji dolaze u našu županiju, Županijska skupština je ukazala i apelira na sve odgovorne pravne i fizičke osobe da se odgovorno postave prema ovoj problematici razminiranja za koju držimo da je nužno potrebno ili prijeko potrebno osigurati financijska sredstva, ponavljam financijska sredstva prije svega u Državnom proračunu ali i u financijskim planovima velikih državnih sustava kao što su Hrvatske auto-ceste, Hrvatske šume, Hrvatska elektroprivreda, Hrvatska željeznica, a mi ćemo već u proračunu Brodsko-Posavske županije sukladno mogućnostima maksimalno osigurati potrebna sredstva. Vidjeli smo i što su razlozi ovakovog stanja i naravno da nikako ne možemo prihvatiti to obrazloženje. Ili je ponavljam već ovdje rečeno riječ o tvrtkama koje su u državnom vlasništvu, a jedna od temeljnih zadaća države je da vodi računa o ravnomjernom razvoju svih dijelova Republike Hrvatske, a ja bih rekao i kao branitelj i kao dragovoljac Domovinskog rata naročito o onim sredinama koje su tijekom Domovinskog rata iznijeli ogroman teret, a jedna od tih županija je sigurno Brodsko-Posavska. Koji su razlozi za ovakve zaključke Županijske skupštine, mislim da iz svega ovoga je vidljivo, a posebno želim naglasiti jednu tužnu činjenicu da je i ove godine na udaljenosti manjoj od gotovo kilometar od centra grada prilikom deminiranja smrtno stradala 2 pirotehničara i to na obali rijeke Save , širem prostoru gradskog kupališta mjestu na kojem se okuplja veliki broj ribiča koji su samo čudnom igrom sudbine ostali neozljeđeni ili nisu do tada stradali. MOžete zamisliti da evo pojasnim, kako bi to izgledalo da g rađani Zagreba odu na Jarun i da tamo izgube život zbog toga što je taj prostor još uvijek minira. Što je Jarun Zagrebu usuđujem se reći, da je Poloj gradu Brodu i brodsko posavskoj županiji. No, tim statistikama puno bih morao govoriti upravo stoga vjerujem kao i sviv ostali da će Hrvatska Vlada ali i svi ostali spomenuti imati u vidu upravo ovaj apel iz Brodsko-posavske županije ali i drugih dijelova Hrvatske. Primarno i planiranju proračuna i vjerujem da će ove godine biti znatno izdašnije jer očito da nije problem kadrovski, nije problem znanja u Hrvatskom centru za mine već primarnom nedostatku sredstava. Vrijeme mi vidim ne dozvoljava da ponovim i iskažem naglasim nužnim ono što je i ovdje u zaključima rečeno, pa ih stoga potpunosti podržavam. Nadam se da djeca koja su rođena poslije rata na ovim područjima koja su još uvijek pod minama neće morati govoriti svojoj djeci i zabranjivati da se idu igrati na ne znam 150 ili 200 metara od svojih kuća jer je tamo još uvijek prostor koji je zagađen minsko eksplozivnim sredstvima. Na koncu dozvolite mi i jedan prijedlog koji jednim dijelom ima veze i sa ovom raspravom, a koje je i kolegica LJubica Lalić rekla. Riječ ne naime o našem dugu ne samo dugu brodsko posavdske županije i svih građana Republike Hrvatske, heroju hrvatskog ratnog zrakoplovstva, gospodinu Rudolfu Perišinu koji je poginuo u vojno redarstvnoj akciji Bljesak da se u znak sjećanja na slavne obrambene podvige i na sve što je on ali i mnogi drugi dao u Domovinskom ratu prostor na kojem je srušen i na koje se još uvijek nalauze ostatci zrakoplova kojim je upravljao. A to je prostor između naselja Pivare, Mačkovac, Savski Bok na području Brodsko posavske županije, konačno deminira. A potom uredi kao spomen obilježje u znak sjećanja na herojske podvige u Domovinskom ratu i trajnu zahvalu svima onima koji su dali maksimum a to je svoj život. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada je na redu gospodin zastupnik Antun Kapravljević. Nema ga. Gubi pravo. Zatim gospodin zastupnik Mato Štimac.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. KOlegice i kolege. Pa ja se ne bi složio sda kolegama koji su raspravljali prije mene da je to bio dobar plan. Drago mi je da je vraćeno više na uporabu površina, znači izvršenje 257% smatram da plan koji ima to izvršenje nije realan plan. Da je bio 150% i tih 50% bi se moglo raspravljati, znači nije moje mišljenje d anije dobro planirano, a još bolji poklazatelj kada okrenemo sljedeću tablicu iz koje je vidljivo da Virovitičko podravska županija 27%, Bjelvarsko bilogorska 1400%, ili ove ostale gdje imamo po 600, 700, 800% izvršenja. Kolege iz brodske i kolegica su rekli da je ona zapostavljena ne znam što bi rekli mi iz Virovitičko podravske to je pordučje koje je prvo oslobođeno 1991. u 12 mjesecu, znači 13 godina je prošlo a da još nije razminirano. U obrazloženju da plan nije ostvaren u Požeškoj slavonsko, Virovitičko podravskoj županiji iz sljedećeg razloga. Kaže, tijekom općeg izvida došlo se do novih spoznaja o miniranosti pretežito šumskih područja iz planskih poligona, te nije bilo moguće ostvariti procjenjenu isključenje površina iz minski sumnjivih općim izvidom što je rezultiralo neostvaranjem ukupnog plana u tim dvjema županijama. A ostvarenje plana u dijelu općeg izvida, za našu županiju 1,3%. 1,3% u odnosu na pojedine županije koje imaju 1700%. I mi pričamo pričamo o nekom realnom planu, područje Virovitičko podravske županije samr rekao da je oslobođeno 91., 99. ste svi bili svjedoci 6 mrtvih lovaca, 4 Austrijanca, dva domaća i 10tak teško ranjenih. Uz sve priče nakon toga biti će razminirano očistit će se nije do toga došlo. I dan danas je dobar dio šuma, pašnjaka, dalekovoda Pušena- Drenovac-Jakovac i Hum-Popovac još uvijek minirano. DA ne kažemo za hrvatske šume. koje u 10 godinja gube 1 hektar. Znači svaka šumarija u ovih proteklih 10 godina na području imamo tri, četri šumarije, je izgubila 1 hektar. To je po najmanjoj cijeni ako bi gledali negdje 200 kuna po kubiku a to aje preko 35 miliona. Znači 35 miliona manje za te šumarije. To je puno manje novaca za općine koje su na tom području. Šumske rente, što su mogli dobiti. Znači moje mišljenje da plan nije bio realno napravljen. Moje mišljenje da je Virovitičko Podravska županija ponovno zapostavljena, i molio bih gospodu iz Hrvatskog centra za razminiravanje da se u ovoj ili idućoj godini to ispravi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Ujedno obavještavam da je prema članku 207. proteklo vrijeme za prijavu o raspravi od 10 minuta U 11,07 minuta. Sada gospodin zastupnik Zdravko Sočković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, Hrvatskog sabora, uvaženi predstavnici ministarstva, i Vlade, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je IZvješće o provdbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim sredstvima za 2003. godinu. Ovo izvješće izazvalo je poseban interes u 14 županija, na čijem prostoru se nalaze mine, u kojima je neophodno provesti plan razminiranja hrvatskog državnog prostora. Vlada Republike Hrvatske svojom uredbom od veljače 1998. godine osnovaal je hrvatski centar za razminiranje kao javnu ustanovu, sa zadaćom rukovođenjak i koordiniranja svih akstivnosti u sustavu protuminskog djelovanja koje predstavlja skup aktivnosti čiji je cilj rješavanje problema mina i njihovih posljedica. Nacionalni program protuminskog djelovanja u Republici Hrvatskoj Sabor je usvojio 7. listopada 2000. godine sa krajnjim ciljem osloboditi Hrvatsku od minske opasnosti do 2010. godine. U 2003. godine planirana su sredstva u iznosu od 308 miliona kuna koja su trebala biti dostana za razminiranje planiranih površina, izradu cijelovitog informacijskog sustava, te edukacije pučanstva i pomoć žrtvama stradalih od mina. Iz ovoga Izvješćaje vidljivo da je zajednici vraćeno na uporabu u 2003. godini 284 milijuna metara kvadratnih što predstavlja ostvarenje od 257% u odnosu na plan. Kada bi gledali samo ovaj podatak onda bi svakako morali biti više nego zadovoljni sa učinjenim u odnosu na planirano uvažavajući raspoloživa sredstva koja su bila. Plan nije ostvaren u Požeško Slavonskoj, Virovitičko-podravskoj županiji iz jednih razloga, u Brodsko-posavskoj županiji iz drugih razloga, a pošto i sam dolazim iz Brodsko-posavske županije u kojoj smo i u ovoj godini imali u Slavonskom brodu 4 žrtve stradale od mina, od čega nažalost 3 smrtno, kao Slavonac nisam zadovoljan što se uvijek nešto lomi na slavonskim županijama. Posebno me smeta što se minska polja nalaze gotovo u samome gradu Slavonskom brodu, gdje se, gradu sa više od 80.000 stanovnika i to mora biti prioritet pri razminiranju u 2004. godini. Isto tako, naše dvije općine Dragalić i Stara gradiška također su u sličnom položaju kao i okolica Slavonskoga broda, a zabrinjava nas podatak da je u 2003. godini na području Brodsko-posavske županije direktnim razminiranjem pouzdano miniranih područja razminirano 654.938 m2, a ove 2004. godine do 31.8. samo 132.525 m2. Ukupno gledano Hrvatski centar za razminiranje u 2003. godini za svoj rad svakako zaslužuje svaku pohvalu, ali apeliram da još do kraja ove godine više učine za Brodsko-posavsku županiju. Ujedno pozivam Vladu Republiku Hrvatske da u proračunu za 2005. godinu planira izdvojiti više sredstava za program razminiranja kako bi makar u sigurnosnim uvjetima, kad već ne možemo u ekonosmkim, izjednačila koliko-toliko uvjete života sa ostalim regijama u Hrvatskoj. Opasnost od mina nećemo bitno smanjiti samo obilježavanjima i edukacijama, već ćemo jedinu sigurnost postići kada uklonimo sve mine u Hrvatskoj, a to će zahtjevati znatno veća sredstva, znatno veća ulaganja za što će biti potreban konsenzus svih parlamentarnih stranaka u koji ne sumnjam da ćemo postići. Hvala.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Josip Đakić. Nema ga. Gubi pravo rasprave. Zatim, gospodin zastupnik Niko Rebić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, gospodo iz centra, kolegice i kolege. Možemo konstatirati da je Hrvatska danas među 10 minama najzageđinijih zemalja na svijetu. To najbolje govori o mržnji onih koji su nas htjeli pokoriti i zaustaviti naš put ka osamostaljenju i slobodi. Milijuni i milijuni metara kvadratnih lijepe naše posuti su minama i minsko-eksplozivnim sredstvima. Posljedice su strašne. Dakle, i nakon završetka rata na tim prostorima se stradava. Tako do dana današnjega imamo na stotine mrtvih civila, djece i odraslih, a kako vidimo, ginu i pirotehničari. Kako ta surova stvarnost sa minskim poljima izgleda, pokušat ću pokazati na primjeru naše Splitsko-dalmatinske županije. Splitsko-dalmatinska županija i nije najbolji primjer, jer iako je prostorno najveća županija, samo mali dio je bio okupiran tijekom Domovinskog rata. Samo 2 jedinice lokalne samouprave su bile pod neprijateljskom okupacijom. Grad Velika u cijelosti i općina Hrvace djelomično. A što je neprijatelj ostavio iza okupacije? I kakve su posljedice? U tijeku je konačno obilježavanje minski sumnjivog prostora i gotovo je sigurno da će na prostoru naše županije premašiti 15 milijuna m2. Do sada je ukupno razminirano 3.728.000 m2. Iz pregleda broja žrtava po stupnju stradavanja u SPlitsko-dalmatinskoj županiji vidljivo je: stradalo je ukupno 31 osoba, 1 osoba je prošla bez ozljeda, 6 osoba je lakše ozlijeđeno, 8 osoba je sa teškim ozljedama, a 16 osoba je smrtno stradalo dosada. Mislim da ovo najbolje govori koliko je to opasno i podmuklo zlo, ali isto tako se vidi i to ne bi smjeli nikada zaboraviti, karakter onih koji su izvršili agresiju na našu domovinu i na svu sreću da smo ih porazili. Koliko ćemo dugo stradavati i trpjeti posljedice miniranog prostora najviše ovisi o nama samima koliko ozbiljno ćemo prići problemu mina, i naravno financijskim mogućnostima, dakle vlastitim sredstvima, donacijama i sredstvima javnih poduzeća. Ali nemojmo se zavaravati. Uglavnom ćemo sav posao čišćenja prostora od minsko-eksplozvinih sredstava obaviti mi sami iz proračuna ove države i donacijama javnih i inih poduzeća ove zemlje, jer iz svega dosada vidljivoga, a također iz plana razminiranja za 2004. godinu ukupno planirana sredstva su 381 milijun, od toga 150 milijuna kuna je planirano iz državnog proračuna, 161 milijun kuna od javnih poduzeća, a samo 70 milijuna kuna od donacija. Ako znamo da je do sada međunarodna zajednica i sve humanitarne udruge i zaklade su sudjelovale u financiranju razminiranja sa oko 13-15% sa trendom što vrijeme više odmiče, ta sredstva se i pomoć rapidno smanjuju. Iz ovoga svega možemo zaključiti, dakle ništa novo se nije dogodilo, dogodilo se ono što se dogodilo i u obnovi ratom stradalih područja. Dakle, oni koji bdiju nad stanjem ljudskih prava, povratkom izbjeglica, oni koji su mogli spriječiti rat i za ovo zlo snose golemi dio krivnje, nisu se iskazali ni u obnovi ove zemlje, neće se iskazati ni u razminiranju, a dijele nam dakle lekcije, iako smo svjesni, a iz ovoga izvješća vidi se da smo jako svjesni, Hrvatska bi trebala završiti razminiranje do 2010. godine. To je realno, dakako da ćemo to učiniti novce poreskih obveznika ove zemlje. Riječ, dvije da kažem tko su ljudi koji rade na razminiranju. To su uglavnom naši ljudi, ljudi koji su prošli rat braneći ovu zemlju. Sada su profesionalci, inače ne bi imali posla, dakle rade kao profesionalci, ali ono što ja želim reć, oni su uglavnom mladi ljudi, nisu se štedjeli u ratu, ginu i danas čisteći zemlju od mina. U ovoj godini je nekoliko ih već poginulo i kažem doći će i 2010. jako brzo i nemojmo dopustiti, to želim poručiti, nemojmo dopustiti da ovi ljudi budu višak u svojoj zemlji, osmislimo im budućnost uz rad, a ne da se osjećaju odbačeni ili da ih umirovimo. Takvi ljudi trebaju i dalje gradit, a na nama je da osmislimo kako će i na koji način najviše sudjelovat u gradnji i izgradnji naše domovine . I na kraju, ovo izjvešće, dakle, što kazat za razminiranje u 2003. godini? Ako je plan dvostruko premašen, ja ipak mislim da ga treba i pozdravit i prihvatiti, jer je to kvalitetno odrađen posao. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Damir Špančić. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, gospodo iz HCR-a sve vas lijepo pozdravljam, kolegice i kolege. Pa s obzirom da smo već dobrim dijelom se poklopili čak i u svojim izjavama, ja ću samo kratko se osvrnuti prije svega na izvješće, ali i na ono što se odnosi na područje Požeško-slavonske županije iz koje dolazim. Prije svega moram izraziti svoje zadovoljstvo kako o smanjenju stradanja naših pirotehničara i radovat će me ako iduće godine ne bude nikoga, nitko ne pogine od minsko eksplozivnih sredstava. O problemu mina mogu govoriti i osobno i službeno s obzirom da sam i sam u ratu stradao od nagazne mine, ali i službeno obnašajući posao koji sam radio u proteklom mandatu. Dosta se govorilo ovdje o statistici, ja ne bih želio ovdje govoriti o statistici nego bih želio reći deminiranje za područja od posebnog državnog interesa uskoro, je život, gospodarstvo i ostanak, a samim time i životni standard. Dakle naglašavam, ovo izvješće je podloga za budućnost područja o kojima smo jučer govorili i o kojima trebamo sve više govoriti, a to su buduće zone od posebnog državnog interesa. Jer ukoliko se brzo i kvalitetno ne riješi problem mina i minskih polja, zaista će doći do odlaska ljudi sa tih područja. Dakle problem deminiranja nisu novci, nije nedostatak sredstava i naši proračuni nego to je budućnost i život na tim područjiam. Želim posebno i naglasiti i istaknuti na žalost svega neznatnih 10% donacija koje su dolazile od međunarodnih organizacija i smatram da ih je trebalo biti više, ali je i jedan prijedlog i dakle jedna vodilja za iduću godinu za proračun, da trebamo sami više izdvojiti u proračun za 2005. godinu. Analizom i strukturom sredstava za ovu godinu vidimo da je velik dio sredstava išao u županije gdje se radila i autocesta što je logično, ali nije razlog da se i u županije, prije svega mislim na svoju Požeško-slavonsku županiju nije odobrilo više sredstava u područje prije svega poljoprivrede i šumarstva. Želim naglasiti da bi već ove godine bilo zaposleno 60 djelatnika u šumariji u Pakracu kad bi se deminirale određene površine na području Pakraca gdje bi bila eksploatacija šuma što svakako predstavlja dakle problem koji ide direktno i u gospodarstvo i u standard. Dozvolite mi još možda svega dva prijedloga za kraj, a to je dakle, prijedlog direktno u izradi programa, dakle veća sredstva za područja koja će se deminirati, gdje će se direktno otvoriti veći broj radnih mjesta o čemu sam malo prije govorio i jedan prijedlog. Prijedlog predlažem Vladi da iduće godine barem za 50% poveća sredstva za deminiranje, a to ćemo vjerojatno i mi saborski zastupnici moći odlučivati i o ovoj simulaciji nemam vremena govoriti, ali možda 0,2% iz isplaćenih neto plaća u Hrvatskoj za cijelu godinu, to je oko 200 milijuna kuna što predstavlja na prosječnoj plači mjesečno 8 kuna, dakle to je manje od jedne kutije cigareta, a ukupno kada zbrojimo svih tih 8 kuna na onaj 0,2% isplaćenih neto plaća u Hrvatskoj vidjet ćemo se da ćemo se približiti ukupnom iznosu ove godine, gotovo ove godine izdvojenom za deminiranje, radi se otprilike oko 200 milijuna kuna. Ovo izvješće sam primio na znanje i smatram da može biti još bolje, kvalitetnija priprema ne izvješća nego priprema za iduću godinu jer se moramo žuriti zbog onoga što nas čeka 2007., 2008. godine, a to je ulazak u Europsku uniju. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu zastupniku. Na redu je gospodin zastupnik Vladimir Šišljagić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Iz dostavljenog nam izvješća razvidno je da je plan razminiranja hrvatskog državnog prostora donesen od strane Vlade Republike Hrvatske u cijelosti ostvaren. Što više, on je za dva i pol puta premašen u odnosu na prvotni plan. Hrvatskoj je vraćeno kao što su moji prethodnici govornici kazali, preko 280 milijuna četvornih metara. Općim izvidom, tehničkim izvidom i što je osobito važno razminiranjem negdje oko 32 milijuna četvornih metara površine i u tom dijelu pridružujem se pohvalama u dosadašnjem radu Hrvatskog centra za razminiranje. Dakako rad i djelovanje ovog centra direktno ovisi o osiguranim financijskim sredstvima. Za 2003. godinu ona su iznosila 308 milijuna kuna, od toga je iz državnog proračuna osigurano 232 milijuna. Govorim o prvotno osiguranim sredstvima, no kasnije rebalansom proračuna ona su smanjena za 72 milijuna kuna i to za pokriće posljedica dugotrajne suše i jednim dijelom što se može i prihvatiti, ali što ja osobno ne mogu prihvatiti, da je iz ovako važnog dijela, dakle djelokruga rada razminiranja za parlamentarne izbore zapravo izdvojen ostatak. Dakle 70 milijuna manje u odnosu na prvotni proračun za 2003. godinu. Kako dolazim iz Osječko-baranjske županije dopustite mi da ponovim, vjerojatno je to poznato, da je ona jedna od najzagađenijih minama županija u Republici Hrvatskoj. U Osječko-baranjskoj županiji je još uvijek 177 milijuna četvornih metara pod minama od čega samo na grad Osijek otpada 21 milijun četvornih metara. Dakako da je osobiti problem u ovim istočnim županijama i to što je minirano zapravo poljoprivredno zemljište koje obuhvaća prostor od 81 milijun četvornih metara i koje se ne može obrađivati i dakako ne treba i napominjati što to znači za poljoprivredu, seljake i za gospodarstvo kako Osječko-baranjske županije, ali tako i cijele Slavonije i Baranje. U razdoblju od 98. do 2003. godine, dakle u proteklih šest godina, u Osječko-baranjskoj županiji razminirano je sveukupno nešto više od 17 milijuna četvornih metara od čega otpada na grad Osijek nešto više od dva milijuna. Dakle razminiranje se odvijalo usporenom dinamikom na način da je prosječno razminirano 2,8 milijuna četvornih metara, odnosno na području samog grada Osijeka 350 tisuća četvornih metara. Mislim da je to premalo. U ovom trenutku bih podsjetio da je Hrvatski sabor 7. listopada 2000. godine donio Nacionalni program protuminskog djelovanja u Republici Hrvatskoj čiji je temeljni zadatak i zacrtani plan osloboditi Hrvatsku od mina do 2010. godine. Kako bi to izgledalo ukoliko će se dinamika razminiranja odvijati dosadašnjim tempom? To bi značilo da Osječko-baranjska županija da bi bila oslobođena od mina tek za 61 godinu ili 2065. godine. S obzirom da je u 2003. godini ipak ta dinamika u odnosu na prosjek išla nešto ubrzanim tempom, jer je razminirano negdje oko nešto malo manje od 4 milijuna četvornih metara, dakle tada bi Osječko-baranjska županija na cjelokupnom području bila razminirana 2048. godine. Dakle ako želimo do 2010. godine od mina očistiti cjelokupno područje, uzimam kao primjer Osječko-baranjsko županiju ali dakako da se to odnosi i na ostale a posebno ove županije u istočnom dijelu Hrvatske tada bi godišnje od mina morali očistiti površinu od 25 milijuna četvornih metara a to bi ukoliko uzmemo prosjećnu prošlogodišnju cijenu po četvornom metru od 6,69 kuna trebalo financijski osigurati oko 170 milijuna kuna godišnje za Osječko-baranjsku županiju. Dakle, vidjeli smo iz izlaganja da ništa bolja siutacija nije ni u Brodsko-posavskoj, ni u Požeško-slavonskoj odnosno Virovitičkoj županiji i ukoliko i to ukaziva da ovakvom dinamikom nećemo moći ostvariti temeljni cilj nacionalnog programa a to je Hrvatska bez mina do 2010. godine. Kao jedino rješenje nameće se intenzivirati cjelokupni postupak razminiranja a to znači višestruko povećati i osigurati financijska sredstva za ove namjene. Naravno da razumjevajući sve teškoće vezano za državni proračun i nedovoljna financijska sredstva vjerujem da se značajne financije mogu osigurati iz pretpristupnih fondova Europske unije, većim izadavanjem iz državnih javnih poduzeća poput Hrvatskih voda, Hrvatskih cesta, Hrvatskih šuma, isto tako na kraju krajeva sredstvima donatora ali i sredstvima svjetske banke za obnovu istočne Slavonije. Na kraju želio bih još jednom upozoriti na izuzetno tešku siutaciju glede minskog zagađanja u Osječko-baranjskoj županiji osobito na velike površine obradivog poljoprivrednog zemljišta, potencijalnog obradivog koje su pod minama, a što predstavlja ozbiljnu zapreku poljoprivrednom i gospodarskom razvitku ovog dijela Hrvatske. S obzirom da je veliki dio Slavonije i Baranje područje od posebne državne skrbi odnosno od posebnog državnog interesa mislim da je potpuno opravdano tražiti i zahtjevati da se u narednom razdoblju za razminiranje ovog prodručja osiguraju redovita i dostatna sredstva kako bi zaključno sa 2010. godinom Slavonija i Baranja u cjelosti bila osobođena od minsko eksplozivnih sredstava. Hvala lijepa.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepa. U potpunosti se slažem sa kolegom da zapravo moramo realnije prići ovom problemu i da je teško očekivati da će se ambiciozni plan sveukupnog razminiranja Hrvatske osigurati do 2010. godine što normalno nikada ne možete dobro planirati jer u izvidima će se tek pokazati i pokazuju se prave stvari. Međutim, ono što treba naglasiti, osim onog o ćemu većina nas ovdje razgovara dakle o toj dimenziji razminiranja, to je humanitarno razminiranje. MI moramo razgovarati o tome da razminiranje ima jednu drugu komponentu to je biznis. Razminiranje je ipak biznis, u razminiranju vam ovisi koliko će vam biti kvadrat razminiranog područja, kakva će kvaliteta biti i zaprvo imate u toj grupaciji različite lobije. Jednostavno mislim da se mi moramo opredijeliti u budućnosti da li ćemo razminiranje više ili prije svega tretirati kao humanitarno, odnosno sa udjelom države u tome ili ćemo pustiti da tu ulazi tržište. Ja osobno mislim kako vrijeme odmiće a to pokazuju i trendovi da će sve manje biti donacija i da ćemo se sve više morati osloniti na vlastite snage. I to je ono zapravo o čemu treba voditi računa i na osnovu toga stvarati planove. Ja nisam ni siguran o tome, kolega je govorio o cijenama, koliko je to zapravo to što je niska cijena kvadrata, koliko je to povoljno. Upozoravam vas da smo imali u nekoliko situacija da su se događali incidenti na područjima koji su razminirani. Prema tome, mislim da tu i nadzor i inspekcije moraju imati veću i posebnu ulogu. Zašto državna firma danas ima puno manje posla, nego što je imala ranije, zato jer državna firma po meni radi najkvalitetnije plaća sve svoje obveze i jednostavno ona u tržišnoj utakmici ne može konkurirati privatnim firmama koje mogu nešto drugačije raditi i rušiti cijene. I onda vam je za to vezano zapravo ono što zovemo, o čemu nismo razgovarali i samo smo spomenuli o poziciji pirotehničara danas u Hrvatskoj.
Poštovani zastupnik Vlado Jelkovac.
Poštovani gospodine predsjedniče Sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Problem opasnosti od minsko eksplozivnih sredstava jedan je od najvećih kako u ratu ali poglavito nakon oslobođenja i nakon rata. MI danas imamo pred sobom Izvješće o radu Hrvatskog centra za razminiravanje u 2003. godini no to je isto tako prilika da se nešto kaže i spomene o generalno problematici minskog zagađenja i problematici razminiravanja u Hrvatskoj. 14 od 21 Hrvatske županije i 111 općina i gradova ima taj veliki problem. Osobita opasnost neposredno nakon rata bila je povratak ljudi da vide od kuda su to protjerani gdje se to vraćaju i na žalost u tim svojim rekao bih gotovo avanturama mnogi su ostajali bez života. Jedna od županija koja je zagađena minsko-eksplozivnim sredstvima je naravno ili na žalost i Karlovačka županija koja je bila na preko 50% svog teritorija okupirana i duž koje se pružalo preko 120 km bojišnice. Od 1991. godine do danas stradalo je 278 osoba od mina, od čega 58 smrtno. Najveći dio tih stradalih ljudi bili su civili koji su stradali na svojim okućnicama, poljima i u šumama. Sljedeći veliki problem je problem funkcioniranja života na takovim područjima obzirom da 60% stanovništva na nekada okupiranom području bavi se poljoprivredom bilo kao osnovnom bilo kao sporednom djelatnošću. I problem razminiravanja odnosno rješavanje problematike razminiravanja počeo je naravno neposredno nakon rata i to na različite načine, angažiranjem specijalnih jedinica Ministarstva unutarnjih poslova, inžinjerijskih postrojbi Hrvatske vojske i nakon toga osnivanjem AKD Mungos. Tek 1998. godine osnutkom Hrvatskog centra za razminiravanje, taj posao se započeo raditi na način da je koordiniran na jednom mjestu. Zbog toga i te 98. godine bilo možda određenog zastoja u procesu razminiravanja ali on je naknadno narednih godina ubrzavan i došao je do ovog tempa u kojem je i danas. Plan za prošlu godinu kao što smo vidjeli iz Izvješća Hrvatskog centra za razminiravanje u ukupnosti jest realiziran sa 256% u odnosu na plan ali mislim da ipak treba lučiti ono stvarno što je učinjeno od onog segmenta koji se zove opći izvid. Taj opći izvid izvršen je sa 308% ali ono stvarno konkretno razminiravanje i tehnički izvid nakon obavljenog posla sa puno manjim postotkom. U Karlovačkoj županiji konkretno taj postotak je tek 73,7 u odnosu na planirane površine. Količina površine koja će se razminiravati ili razminirati primarno ovisi o tome koliko je osigurano sredstava za te namjene. Mislim da svi zajedno moramo izraziti žaljenje što je u dva navrata tijekom 2003. godine dakle u mandatu prethodne Vlade državni proračun na poziciji osiguranih sredstava za razminiravanje smanjivao iznos. Tako da jest da je u odnosu na posljednju plansku stavku ostvarenje 99%, no u odnosu na prvobitno planiranu stavku od 232 milijuna kuna ostvarenje tih sredstava je tek 68%. Zato naravno ne treba kriviti djelatnike Centra za razminiravanje koji su naravno koristili ono što im je bilo na raspolaganju. I mislim da bismo mi i svi skupa trebali prestati glerificirati i jako puno navoditi ili hvaliti donatora i donacije. Naravno da je svaka donirana kuna, svaki donirani euro ili dolar zaista dobro došao ali sve ove brojke pokazuju da se treba osloniti prije svega na vlastite snage, na vlastiti džep jer je to najveći dio sredstava iz koje se može osigurati. Nama nitko neće osigurati razminiravanje izuzev prije svega Hrvatske države, našeg proračuna, javnih poduzeća. Da ne bih bio krivo shvaćen, naravno uz dužnu zahvalu i za najmanju pomoć koju je bilo koja Vlada ili humanitarna organizacija doprinjela. Ukoliko dakle želimo Hrvatsku bez mina do 2010. godine onda nam bez obzira na stranačke boje mora biti zajednički interes povećati poziciju za razminiravanje u državnom proračunu. Osobno skeptičan sam prema mogućnostima da se iz proračuna, gradova, općina ili županija osiguraju značajnija sredstva za te namjene jer nažalost radi se o gradovima i općinama koja su oštećena, koja su hendikepirana time što imaju mina na svom području i ona pripadaju područjima posebne državne skrbi i to su općine, gradovi koje imaju male ili premale proračune da bi ih se moglo opteretiti sa dodatno potrebnim, sa dodatnim sredstvima za razminiravanje. Mislim da ovo Izvješće treba prihvatiti, ono je jedna kronologija, izvješće brojki iz onoga što se radilo tijekom 2003. godine a siguran sam da će i kolege iz Centra za razminiravanje, iz Savjeta centra i Vlada na temelju onog što je danas u raspravama rečeno izvući određene prijedloge i taj posao još dodatno unaprijediti i ubrzati. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Željko Ledinski.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, državni tajniče, kolege iz Centra za razminiravanje. Dozvolite mi da vas prije svega sve srdačno pozdravim, evo prilikom mog prvog nastupa u ovom Visokom domu. I evo da vam zaželim i svima nama zajedničku uspješnu suradnju. Tema o kojoj danas govorimo ovdje je dosta vezana za posao koji sam do sada radio u Hrvatskim šumama. S obzirom da su šume te koje su danas još uvijek najmanje razminirane od svih objekata u Hrvatskoj a evo u, moram reći da unatoč izvrsnoj suradnji koju smo imali sa Hrvatskim centrom za razminiravanje i drugim institucijama koje sudjeluju u razminiranju, još uvijek prema našim pokazateljima ta evidencija minske sumljivosti je negdje oko blizu 180 tisuća hektara što je praktički blizu nekakvih 9% površine državnih šuma u Republici Hrvatskoj. Zadnjih godina smo kao Hrvatske šume, jedno od državnih poduzeća, sudjelovali u tome da smo sami izdvajali sredstva za razminiranje. Prosječno je to negdje bilo između 5 i 10 milijuna kuna sa tim sredstvima smo mogli razminirati negdje oko 600 tisuća metara kvadratnim. Tim tempom i dalje radom mi sami kao Hrvatske šume ne bi mogli razminirati kompletnu minsku površinu pod kojim šume još jesu i zbog toga apeliram ovom prilikom na sve nas i posebno kolege zastupnike da za iduće godine predvidimo što je moguće više sredstava u državnom proračunu. Da li ćemo to naći kroz proračun ili ćemo kroz određene druge vidove kao prijedlog koji sam čuo ovdje od kolege Špančića iz određenih polja za koje bi se dali ali briga za razminiravanje mora biti nama svima zajednička. Naveo bih ovom prilikom i to što su npr. samo Hrvatske šume kroz ovo vrijeme izgubile zbog toga što ne mogu gospodariti na cijeloj površini. To je otprilike nekakvih 3 godišnja ... [[Govornik se ne razumije.]] drvne mase, to je otprilike i nemogućnost pomlađivanja šuma na tome dijelu. Pa samo kada bih govorio o tome koliko to etapu čini rekao bih da je to otprilike 10 tisuća ili možda i više radnika koji bi radili jednu godinu na poslovima sijeće, izrade na tim površinama koje su nedostpune. Isto tako s obzirom da je potrebno za pomlađivanje šuma na terenu koje su ... [[Govornik se ne razumije.]] koje su nedostupne izvršiti određene radove, problem je što ćemo zateći loše stanje kada budemo došli do tih površina što nam već iskustva pokazuju do sada. Naveo bih jedan primjer koji nam se desio gdje smo sami razminirali određene površine u jednoj od naših županija. Nakon toga i skupština te županije, taj dio koji smo razminirali proglasila zaštićenim područjem i na taj način smo ponovo izgubili tu površinu iz redovnog gospodarenja. Dok su bila minirana nitko nije pitao za tu površinu a od kada smo je mi razminirali odmah je postala drugima zanimljiva. Isto tako dalo bi se još dosta goviriti ima i kažem, i dosta problema posebno zbog toga što danas šumski radnik, govorim, onaj koji radi u Hrvatskim šumama i često izložen tim utjecajima gdje ne zna 100% gdje su te površine koje su potpuno minirane. Mi nastojimo tu, evo suradnja sa Centrom i ovom prilikom moram stvarno istaknuti i još jednom ih pohvaliti tu suradnju jer se nastoji stvarno minskim, tim izviđanjem ta površina značajno smanjiti i onda omogućiti jedan kvalitetniji rad. I u tom dijelu evo i ove godine je predviđeno 10 milijuna kuna u sredstvima Hrvatskih šuma i taj postupak znam da je već u tijeku i da se provode poslovi razminiranja tih površina. Na kraju želio bih pozvati sve nas koji možemo sudjelovati na bilo koji način da izdvojimo značajni dio sredstva i omogućimo Hrvatskom centru da obavi taj posao za koji mislimo da ga treba što prije obaviti a to je Hrvatska bez mina. Hvala.
Hvala. Želi li predstavnik predlagatelja zaključno reći? Državni tajni ku Ministarstvu unutarnjih poslova Ivica Buconjić.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, evo samo kratko. Pozorno smo služali sve primjedbe i ja bih samo želio reći što su možda pojedini zastupnici pogrešno shvatili Vlada ne može biti zadovoljna ovakvim Izvješćem naime dok jedan stanovnik Hrvatske strada jednostavno nemao razloga za zadovoljstvo. Ovo Izvješće prije svega statističko koje je trebalo pokazati kakvo je trenutno stanje i kakvi su trendovi u razminiravanju bili tijekom prošle godine. Očigledno je da je došlo do određenih pomaka, međutim, iz toga je vidljivo da je bilo i određenih problema prije svega u ne ravnomjernosti provođenja postupka razminiravanja po pojedinim županijama. Zatim nije bilo dobro sigurno što je tijekom prošle godine u rebalansu su smanjena sredstva za razminiravanje zbog provedbe izbora i sigurno se takve stvari više neće događati. Zaključno što se može reći sigurno dok jedan čovjek, dok njihove, njihovi životi i sudbine ne budu, budu samo statistički podatak neće biti mjesta zadovoljstvu u Republici Hrvatskoj. Isto tako smo svjesni da su blokirani ogromni gospodarski potencijali. Prije svega poljoprivredna zemljišta i šume i to je ono što je najtragičnije opet u onim područjima koja su već u ratu najteže stradala tako da praktično i ovaj problem razminiravanja samo produžuje još dodatno agoniju tih područja i tih ljudi koji su već jedanputa platili vrlo skupu cijenu u tijeku Domovinskog rata. I ono što je isto jedan od aktualnih problema je status pirotehničara. Svjesni smo da taj status treba biti bolji. Međutim sami ste i neki komentirali i uočili da smo praktično izloženi jednoj apsurdnoj kontradiktornoj situaciji da cijene padaju što sigurno utječe negativno na status pirotehničara jer teško je vjerovati da u ovako osjetljivom području sve može biti prepušteno samo mehanizmima tržišta jer sigurno to bitno utječe i na kvalitetu obavljenoga posla. Nažalost ukoliko kvaliteta u nekim drugim poslovima nije potrebna to ne proizvodi tako tragične posljedice kao nekvaliteta u ovom poslu. Ovaj posao mora biti apsolutno sigurno obavljen i ono područje koje jedanput bude proglašeno očišćeno od mina zaista i mora biti očišćeno jer to je osnovni preduvjet jednog koliko toliko normalnog i sigurnog života građana na tim područjima. Temeljem ovog izvješća Vlada će sigurno poduzeti određene korake i mjere kako bi se eventualni prigovori kojih je bilo u vašim diskusijama uklonili, kako bi se vidjelo da li je ova neravnomjernost u razminiravanju po pojedinim područjima i županijama opravdana ili neopravdana i kako bi sigurno se taj postupak odvijao prije svega u interesu onih područja i onih ljudi koji žive na tim ratom teško stradalim područjima. Još jedanputa zahvaljujem na svim vašim primjedbama, a na vaše odgovore, na vaša pitanja na koja eventualno niste dobili odgovor dobit ćete pismeni odgovor. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Dalje, glasovanje. Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu. Molim, uključie se. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Sukladno prijedlogu Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost kao matičnog radnog tijela, prima se na znanje Izvješće o provedbi plana razminiranja hrvatskog državnog prostora i utrošenim financijskim sredstvima za 2003. godinu". Molim, za, protiv, suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 86 glasova za, 1 suzdržanim i 13 protiv.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Iz ovoga izvješća vidljivo je da je uloga ovog Odbora za predstavke i pritužbe građana, davanja određene pravne pomoći građanima u ostvarivanju njihovih zajamčenih prava. Također osim toga vidljivo je da je i ovaj Odbor u jednom pogledu i korektiv i kontrola rada određenih državnih i drugih tijela i institucija na koje građani imaju određene pritužbe. Dokaz da je postojanje jednog ovakvog Odbora opravdano je i broj prispjelih predstavki i pritužbi, a u izvješću se vidi da je tih pritužbi bilo u 2003. godini više od 2000. Činjenica je također što je u ovom izvješću točno navedeno da je osim egzistencijalnih problema građani se javljaju sa određenim problemima koje su oni već u ranijem razdoblju pokušali riješiti pred nadležnim institucijama, ali su jednostavno stjerani pred zid te nisu po svom vlastitom mišljenju uspjeli doći do rješavanja svojih prava. Osim određenih egzistencijalnih problema koje su najčešće, znači od malih mirovina, loše imovinske situacije vidimo da su dosta česti i problemi djelatnika Ministarstva unutrašnjih poslova. To je bilo najviše predstavki koje su proteklih godina stavljeni na raspolaganje, a posebice su teški materijalni problemi njihovih obitelji. Također je vrlo čest problem i dugotrajnost sudskih i upravnih postupaka kao i na mogućnost izvršenja već donešenih pravomoćnih i ovršnih sudskih odluka. Tu su također i vlasničko-pravni odnosi u vezi s povratom imovine, slučajevi ostvarivanja prava hrvatskih branitelja, nemogućnost otkupa stanova, nositelja stanarskih prava vezanih uz Ljubljansku banku, problematika povrata nacionaliziranih i konficiranih objekata te bespravne gradnje. U učestalosti svih tih pritužbi i problema može se točno iščitati kojim se temama u budućnosti treba pozabaviti te pred kojim se tijelima problemi pojavljuju bilo zbog loših zakona, nepridržavanja zakonskih propisa ili tromosti određenih državnih tijela. Također očito je da je i dio pristiglih pritužbi neosnovan. Ali isto tako sam broj pritužbi koje su stigli na rad određenih tijela jasno pokazuje da u radu tih nadležnih institucija ipak nešto ne štima te da se izvršna vlast u Republici treba u skorijoj budućnosti time pozabaviti. Tu također imate i razvrstanu strukturu predstavki prema određenim područjima po učestalosti kako su stizali. To su kao što sam već rekao stambeno-komunalni poslovi, imovinsko-pravni odnosi koji su također u fazi rješavanja posebice obnova i stambeno zbrinjavanje povratnika koji su živjeli u stanovima u društvenom vlasništvu, planiranje i rok za rješavanje ovih problema je kraj 2004. godine. Također je česta zdravstveno-socijalna problematika te rad sudova lokalne samouprave i rad i radni odnosi. U ovome izvješću također je prikazan jedan prikaz karakterističnih slučajeva kojima se Odbor bavio u 2003. godini također sa poduzetnim mjerama koje je Odbor poduzeo naravno u okviru svojih ovlasti. Evo toliko. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a. Poštovani zastupnik Antun Kapraljević. Nema ga. Gubi pravo na riječ u ovom predmetu. Klub HSP-a. Poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Klub HSP-a podržava izvješće Odbora. Smatramo da je kvalitetno napravljeno. Kazano je sve ono s čim se Odbor bavio u proteklom razdoblju ali mi ovdje također opet moramo progovoriti kao što je potpredsjednik Odbora rekao da ovo izvješće ukazuje na vrlo važne stvari bitne za pravnu sigurnost građana, za funkcioniranje pravne države, rad tijela državne uprave i rad sudbene vlasti. Naime iz ovoga svega je vidljivo da je sve iz godine i godine iz dana u dan sve veći broj predstavki i pritužbi. Dobro je da ovaj dom ima takvo jedno tijelo. Znamo da je normalno ograničen kako može raspravljati samo u situacijama kada je došlo do kršenja zakona, mora to utvrditi. Ali stvarno se moramo zabrinuti kako nam funkcionira pravna država jer ovo izvješće to dokazuje i očito je da Vlada mora načiniti daljnje korake kako u smislu toga što je predsjednik Vlade lijepo rekao da državna uprava mora biti u funkciji građana, servis građana. Nažalost još smo daleko do toga da bi to bilo. Da se, da građanin ima pravo pravovremeno dobiti odgovor, da građanin mora biti pravovremeno izvješten, upućen kako, na koji način ostvariti svoja prava. Iz svega ovoga opet dolazimo i do onog drugog zaključka, a ja ovdje to govorim vjerojatno 27. put već da nam ne funkcionira ovaj dio provedbe zakona. Imamo krasnih zakona koji su i normativni i sadržajno rješili sva bitna pitanja, ali dolazimo na ono najgore a to je neprovedba tih zakona. Tu se moramo dobro zabrinuti i opet je Vlada obvezna, a i mi sa svoje strane poduzeti mjere da se ti zakoni provode. Kod svih tih zakona vidljiva je i ona situacija, što mi ne pratimo morali bi imati jednu tematsku raspravu oko svega toga, mi u zakonima također utvrđujemo obvezu donošenja podzakonskih propisa, bilo da je riječ da će to učiniti Vlada, različita ministarstva. I prema našoj jednoj blagoj analizi došli smo do zaključka da se oni rokovi u kojima je kazano, dalia je to 6 mjeseci, 3 mjeseca, nakon 6 mjeseci da se u biti ne pridržava nitko njih. I opet se stvara ta pravna nesigurnost, zakon imate donešen dobar, kvalitetan zakon ali nisu riješeni svi provedbeni mehanizmi i opet dolazimo na onu varijantu da se taj zakon ne provodi. I također moramo ovdje kao što je Odbor radio, poduzeti puno toga da bi stvarno zaštili prava običnih ljudi, jer obični ljudi i ne znaju koja su im praav s jedne strane, s druge strane oni su administracija je takva da ih uhvati u žrvanj i moraju obijati jedna, druga, treća vrata. I onda se opet vrati u krug i idu iz početka. Prema tome, to su one stvari koje mora voditi brigu i Vlada RH poduzeti te mjere, što je primijer dobro rekao, 12 mjesecu prošle godine što i kako treba napraviti. Ali vidljiva je iz svega ovoga da to sporo ide. I da to ne ide na način da bi građani mogli jednostavnije ostvarivati svoja prava. Ja bi također u ime kluba HSPa predložio da i ovaj Dom visoki održi jednu tematsku raspravu o funkcioniranju pravne države, i provedbe propisa. Jer ćete se sami izneanditi kada viditek oliko još podzakonskih raznih drugih propisa nije donešeno. I analize koje naše upućuju na to od različitih slučaja, različitih područja kako čovjek ne može u biti sprečava ga se i da podnese zahtjev. A o tome da tijela državne uprave ne postupaju po službenoj dužnosti tamo kada bi trebala postupati takvih je primjera bezbroj. Jer svaki zahtjev kada se podnosi tijelu državne uprave, plaće se biljezi, pristojba i to je onaj dio tijela državne uprave trebala po službenoj dužnosti doći do one dokumetnacije o kojima se vodi očevidnici, kao što je riječ o prebivalištu, dalia je netko kažnjavan nije kažnjavan. Imovinsko stanje, katastar i sve dru go. A ipet se prisiljava stranku da ona sve to radi, i opet ponovno plaća. Prema tome, podržavam ovo Izvješće i zalažemo se održavanju jedne cijelovite rasprave o funkcionirnaju pravne države, pravne sigurnosti građana i zaštite prava građana. Hvala vam lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik MIroslav Korenika.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Kada čitam ovaj izvještaj moramo biti svjesni toga da se svi mi zaklinjemo u pravnu državu. I svima su nam puna usta pravne države, međutim kada vidimo čime se suočavaju građani ove države onda jednostavno dolaze često puta do zida kada više ne znaju kome bi se obratili, i kao zadnja slamka spasa im je saborski Odbor za predstavke i pritužbe. MOram naglasiti s obzirom da u ovom sazivu Sabora sam jedan od članova Odbora da sam ugodno iznenađen načinom na koji taj Odbor radi. I nadom s kojom ljudi dolaze na sam Odbor. Međutim ono što zabrinjava to je i kada gledamo ovo zaključna razmatarnja to je koliko je pravna država u Hrvatskoj još uvijek neučinkovita. Ono što mora posebno sve nas boljeti a neki od dijelova na koje se ljudi najviše žale na prvom mjestu jedno od prvih mjesta je sporost, nedopustiva sporost sudova. Ljudi traže zaštitu države onda i odnosno zaštitu od suda kada jednostavno iscrpe sve normalne mogućnosti idu na sud. Međutim i tu postoje jednaki i očito jednakiji. I sami smo sjesni da imamo i nekoliko slučajeva u zadnje vrijeme u Hrvatskoj gdje se promtno i oko brakorazvodnih parnica, o oko svega u roku od 48 stai zakažu rasprave i donose se presude. Ljudi koji se nama na Odbor javljaju su ljudi koji su izgubili svaku nadu jer po destak i višegodine se vode sudski sporovi, čini mi se d aje dobra praksa da je Ustavni sud napokon počeo dodjeljivati financijsku odštetu onima kojio se neopravdano dugo sudi. Na drugoj strani ono što posebno boli, naravno nismo puno u sudsku napravili jer se provedba odnosno krenuli smo u reformu pravosuđa, međutim očito da ni prošla Vlada i prošla saborska i parlamentarna većina, nije uspjela na žalosta niti ova nije još niti pokrenula reformu pravosuđa da se takve stvari brže i bolje kvalitetnije rješavaju. DRuga stvar koja nas sve skupa mora zabrinuti je često puta šutnja administracije. LJudi se žale isto tako da ostavljaju zahtjeve, ili onda jednostavno zbog šutnje administracije prolaze određeni rokovi, ostavljaju često puta čak i sudovi zahtjeve da dobiju određene dokumente da bi sudski postupci bili brži i kvalitetniji. Posebno se to odnosi na žalost, jednim dijelom i na Ministarstvo obrane, gdje se u određenim stambenoj problematici oglušavaju i ne želer izdati neke dokumente. I pitanje je svima nama, što može parlametn i što može Vlada učiniti da ne bude šutnje administracije, odnosno, da oni koji ne oprostivo dugo ne daju potrebne dokumeten isprave naših građanima da ih se jednostavno kazni. ti nisu ni zaslužili da rade u državnoj aministraciji. Na kraju svoga izlaganja ovdje smo imali nekoliko slučajeva koji su dati kao karakteristični, čini mi se da jedan je meni posebno bolan, između svih znate svaki slučaj kada dođe na sjednicu Odbora je bolan na svoj način. MOramo priznati sami sebi ima i sluačjeva koji jednostavno dolaze i pred Odbor ua predstavke i pritužbe možda kao karakteristični a pokazuju da jedan dobar dio ljudi zbog nemogućnosti da plate odvjetnike i sve ostalo, znači zbog neznanja se godinama vuče njihov postupak. Ima ih i gdje je Odbor uspio ubrzati sam postupak. Međutim zanimljivo pod rednim je brojem 13, koji je karakterističan po tome što je jedna osoba iz Zagreba primljenau državnu službi kao vježbenik Ministarstva financija. Drugostupanjskim rješenjem ministarstva izgubio je status vježbenika jer je pod navodima istoga navedena neistinita činjenica da se vodi kazneni postupak istraga protiv njega. On je uz prigovor na drugostupanjsko rješenje dostavio potvrdu o nekažnjavanju, nevođenju kaznenog postupak, međutim uz prkos svega nije natrag vraćen u državnu službi. A evidentno je i dokazano da osoba koja je krivotvorila isprave i dan danas radi u ministarstvu. To je ono protiv čega se svi moramo boriti. Upravo zbog toga smatram i predlažem kolegice i kolege da prihvatimo ovo izvješće. Ali isto tako da vidimo što je to moguće u zaključima vezano uz ovoe izvješće, da pridonesemo da ono na što izravno ovaj visoki Dom može utjecati ubrzatno reformu pravosuđa, da donesemo odluke da se i ubrza dodatno daljnja r eforma državne uprave, da ne bude nepotrebne i bezrazložne šutenje administracije. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovana zastupnica Irena Ahel.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Kao članica Odbora podržavam izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2003. godinu. Smatram da je rad Odbora veoma značajan jer ukazuje na uočene nepravilnosti prilikom primjene zakonskih propisa i prava građana u postupku pred državnom upravom i tijelima koje imaju javne ovlasti. U razdobolju koje je obuhvaćeno izvješćem Odbor je kao što je navedeno održao 6 sjednica, zaprimio 1020 predstavki i pritužbi. Obavio 600 telefonskih razgovora, te primio 480 građana. To upućuje na veliku zainteresiranost građana koji se obraćaju Odboru, te traže pomoć u rješavanju svojih problema. Predstavke i pritužbe građana vrlo su različitog sadržaja, i gotovo da nema područja i problematike koja nije dotaknuta predstavkama. Iz izvješća je vidljivo da se Odboru obraća veliki broj umirovljenika koji traže pomoć pri rješavanju svojih egzistencijalnih problema. To nas upućuje da trebamo više pažnje posvetiti toj problematici. Dugotrajnost sudskih procesa i upravnih postupaka također su česti predmeti predstavki građana, te Odbor vrlo često djeluje na način da građanima pokušava pomoći u ubrzavanju tih procesa. Vlasničko-pravni odnosi i povrat imovine također je područje iz kojeg pristiže velik broj predstavki. Iz svega proizlazi da vlast u proteklom razdoblju nije učinila dovoljno na poboljšavanju rada sudova i sređivanju zemljišnih knjiga, kao i na uređenju rada gruntovnice. Također iz izvješća vidimo da su predstavke građana nerijetko vezane i za bespravne gradnje, te se nadam da će novi Zakon o gradnji koji smo donijeli znanto pridonijeti uvođenju reda u tom području. Podržavam ovo izvješće o radu i također se nadam da će Odbor i ove godine svojim radom pomoći našim građanima u ostvarivanju svojih prava. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Božica Šolić, izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo zastupnici. Odbor je u 2003. godini sukladno svojim nadležnostima obavljao poslove prijema i postupanja sa predstavkama i pritužbama, te u prostorijama Hrvatskog sabora neposredno kontaktirao sa strankama. U rečenom razdoblju rad Odbora bio je prije svega usmjeren na pružanje pravne pomoći građanima u ostvarivanju Ustavom i zakonom utvrđenim pravima pred državnim tijelima. Broj zaprimljenih pritužbi odnosno predstavki bio je iznimno velik, negdje oko 1.020, a odnosio se na različita neostvarena prava građana u tijelima državne uprave. Ipak je najveći broj pritužbi, može se svesti na nekoliko područja, pa je tako i strukturalno ovo izvješće. Iz samog broja pritužbi, kao i njihove strukture očito su problemi u funkcioniranju pojedinih dijelova državne uprave, lokalne samouprave, te pravosudnih tijela. Ovo se sve prije svega odnosi na neblagovremenost u rješavanju zahtjeva građana posebno u području rješavanja imovinsko-pravnih odnosa, stambeno-komunalnih poslova, socijalno-zdravstvene zaštite, rada sudova i lokalne samouprave, te područja radnih odnosa. U samom izvješću nisu dani podaci o postupanju državnih tijela nakon što su im pritužbe proslijeđene. Ipak izvješće sadrži prikaz karakterestičnih slučajeva pritužbi i predstavki upućenih Odboru, a koji obuhvaća poduzete radnje Odbora i ishode rješenja tijela kojima su pritužbe proslijeđene. Analizom tih slučajeva može se izvesti zaključak, kako u rečenom razdoblju, govorimo o 2003. godini, u najvećem broju slučajeva, državna tijela nisu promptno postupala niti nakon zahtjeva Odbora, niti su u pravilu iščitavanja Odbor o stanju rješavanja konkretnih pritužbi. Mišljenja sam da se prihvati Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2003. godinu, ali potrebno je da tijela državne vlasti utvrde razloge neažurnog rješavanja zahtjeva građana u proteklom razdoblju, te poduzmu mjere prema onima koji nisu odgovorno i ažurno postupali prema građanima, odnosno poreznim obveznicima koji ih plaćaju, plaćaju za taj posao. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2003. godinu. Molim, uključite se. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Odbora za predstavke i pritužbe za 2003. godinu". Molim, glasujte. Molim rezultat. Utvrđuje se da je sa 98 glasova za, 1 suzdržanim i 1 protiv usvojen predloženi zaključak.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovano predsjedništvo, cijenjena gospodo zastupnici. U izvješću koje je pred vama, a odnosi se na rad Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti u 2003. godini, znači imamo mrvicu pomak u odnosu na aktualna zbivanja i tijek, no obveza je Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti da podnese svoje izvješće o svome radu, ali također i zapažanjima koja su važna za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga u Republici Hrvatskoj. Ono što je obilježilo rad u 2003. godini, dominantno možemo reći da je bilo puna i potpuna godina rada Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti. Sredinom prošle godine Vijeće je započelo vrlo složen, vrlo kompliciran posao izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti, kada smo zaprimili više stotina tisuća dokumenata. Sa određenim ponosom mogu reći da ovoga trenutka mi taj proces u onom sadržaju kako je zamišljeno privodimo kraju, što znači da smo licencirali, odnosno izdali dozvole za energetske subjekte u Republici Hrvatskoj. Bez te dozvole se ni jedna energetska djelatnost od 22 navedene u zakonu energije, odnosno, pardon, ima, postoje izuzeci, ne može obavljati. Mi smo u ovom izvješću dali prikaz onih spornih situacija, onih spornih slučajeva, kada su stvari na određen način nejasne, po danas važećim propisima, a dominantno se odnose i vezane za djelovanje i postupanje, odnosno rad privatnih osoba, odnosno poduzetnoga, odnosno obrtnika. Što se tiče drugih segmenata, važno je istać da je Vijeće 2003. godine ušlo u primjenu i postupalo, odnosno donosilo i odlučivalo u svezi sa tarifnim sustavima koji su doneseni 2002. godine, kada su se nažalost pokazale sve manjkavosti tih dokumenata, koje su donesene tada, a nisu do kraja jaznasile odnose, dapače, mogli bismo ih ocijeniti da su bili na neki način ograničenje daljnjem razvoju tržišta, uvođenju tržišta u Republici Hrvtskoj, procesa restrukturiranja energetskih subjekata i konačno postupanje Vijeća za regulaciju kada smo u stvari u nekim situacijama bili u nemogućnosti braniti interese industrije, odnosno poduzeća, a s druge strane interese kupaca. Drugim riječima, smatramo i baš smo evo danas odlučivali o cijeni za dobavu plina i ukazali na potrebu što hitnije i što nužnije dorade tih dokumenata da bi Vijeće moglo postupati na razvidan i transparentan, a u stvari do kraja na zakonima utemeljen način. Vijeće za regulaciju je također bavilo se rješavanjem sporova i mi smo u prvoj fazi preuzeli rješavanje zahtjeva kupaca i žalbe dok nisu ustrojena povjerenstva pri svakom energetskom subjektu temeljem Zakona o zaštiti potrošača. Naravno, sada te odgovornosti i sav taj rad dijelimo sa tim povjerenstvima, nastojeći naravno braniti obadvije strane. U tržištu uvijek postoje oba dvije strane. Znači strana subjekta, strana onoga tko je zaintersiran i strana potrošača. Ono što nismo uspjeli u 2003. do kraja dovest do kraja, odnosno privesti kraju na način kako je to propisano, to su bile raščlanjivanje odnosa po tarifnom sustavu, a s druge strane instaliranje subjekata koji bi bili oslonac ili ključ za uvođenje tržišta u Republici Hrvatskoj, a to je prvenstveno pitanje relacija postupanje vijeća u svezi sa monopolima kao što su prijenos električne energije, distribucija električne energije, transport plina i transport nafte. U transportu plina smo uspjeli potpuno usuglasiti trase s subjektom i dobiti sve relevantne informacije, odnosno podloge za naše postupanje. Ja moram istaći da vijeće je, kažem to je bila prva godina rada vijeća, prema tome nosili smo se sa problemom nedostatka ili nepotpune struke, nepotpuno definiranih nadležnosti u smislu onoga što kaže zakon, odnosno podzakonski dokumenti. Također pitanje je i financijskih odnosa, jer mi smo za 2002. godinu dobili potvrdu i suglasnost na naš financijski plan, međutim to nije bio slučaj za 2003. godinu. Kao vijeće smo sudjelovali u razradi niz podzakonskih dokumenata, jer vijeće je primarno iako je arbitar, mora biti ekspertno tijelo i mi smo svim silama i svim svojim kapacitetom se trudili i svim nadležnim ministarstvima, odnosno tijelima biti od koristi i dati uvijek pisane primjedbe i razrade. I imali smo također niz kontakata na međunarodnoj razini, uključeni smo u rad regulatornih tijela. Najnovije sudjelujemo u radu Europskog udruženja regulatora pa oni nas danas prihvaćaju i pozivaju da ne kažem u statusu svih onih zemalja koje su već primljene, odnosno koje su dobile formalni odgovor, znači i u tijeku su sa uključivanjem. Ono što je važno i što trebam istaći i što mislim da bi ovom prigodom trebalo istaći, a to je pitanje razvoja i stanja razvoja energetskog tržišta javnih usluga. Prethodno sam rekao da nismo uspjeli do kraja dovesti situaciju i raščistiti situaciju u tarifnim sustavima naprosto zato što su takvi tarifni sustavi sve uključujući definirani u jednoj fazi i kasnije bi bilo praktički nemoguće i odvojiti komponente. Mi smo ipak uspjeli da bi omogućili tržište električne energije u Republici Hrvatskoj definirati naknade za korištenje prijenosne distribucijske mreže ostavljajući ustvari onaj ostatak da pokriva sve druge djelatnosti što je energetski subjekt naravno dovelo u jednu situaciju ili nas ili sudionike tržišta, da su time ili na temelju toga nisu mogli participirati, odnosno konzumirati svoje pravo da participiraju na tržištu. To smatramo jednom stvari koja se mora hitno razriješiti. Postoje tehničke podloge i pitanja organizacijske, međutim vijeće za regulaciju smatra da je to od sekundarnog značaja, nije pitanje gdje će to biti i kako će biti nego je pitanje kako će se i ostvariti, odnosno osigurati pravo energetskim subjektima koliko god ima da naravno na transparentan način sudjeluje na tržištu. Što se tiče plina i organizacije plinskog sektora u značajnoj mjeri organizacija je podešena prema zakonima i donesenim pravilnicima prema direktivama Europske unije, međutim ono što objektivno imamo, imamo monopol na primarnoj strani, imamo ugovore gdje INA pokriva i zastupa distributere, imamo situaciju da su tek nedavno distributeri plina izišli iz okrilja komunalnog zakona i da se otvara ogroman prostor neriješenih stvari nerazumijevanja, pitanje je naknada priključaka, pitanje tarifnih sustava i smatram da u tom pogledu treba sve učiniti da se taj dio što prije uredi inače ćemo imati potencijalno stvari ili posljedice dugoročne i nesagledive. Što se tiče nafte i naftnih derivata svima je dobro poznato uređenje temeljem formule koja se primjenjuje i koja je pod kontrolom ministarstva, odnosno nadležnog Ministarstva gospodarstva. Tako da možemo reći da u značajnoj mjeri ovaj sektor možemo ocijeniti pozitivno u pogledu toga. Uključivanje i ono što je još važno, ovdje se također referira, odnosno ukazuje na taj problem, ne problem zapravo proces, a to je uključivanje u regionalna tržišta i sve što ona donosi. Vijeće za regulaciju u tome duboko stoji na stanovištu da naravno donositelj politike je Hrvatski sabor i hrvatska Vlada, vijeće za regulaciju je samo provoditelj ekspertni ili arbitrarni. U svakom slučaju samo u okvirima politike koja nam se definira i samo tu slijedimo, a mislimo i uvjereni smo da to treba što prije i što potpunije definirati, naprosto da bi postupanje bilo čisto transparentno, a u konačnici na korist i interes Republike Hrvatske, odnosno svih subjekata i potrošača u Republici Hrvatskoj. Toplinska energija, upravo ovih dana u tijeku je procedura donošenja odgovarajućeg zakona, smatramo da čitav set ne samo zakona i podzakonske akte i tarifni sustav treba što prije donijeti da bi sa što manje sporenja ušli u uređenje tog sektora, znači da ne ponovimo greške koje smo imali ranije. Evo to je otprilike jedan pregled i ja sam otvoren za vaša pitanja i na raspolaganju za odgovore. Ako treba dopuniti vrlo rado ću to učiniti za svaki detalj, za svaku ovu stavku.
Zahvaljujem predstavniku predlagatelja, gospodinu Klepi. Možete vi sjesti na mjesto svoje. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Prelazimo na raspravu po klubovima. U ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice poštovani zastupnik Krešimir Ćosić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo nekoliko riječi o Izvješću o radu Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti i zapažanjima koja su od značaja za razvoj energetskog tržišta javnih usluga. Reforma i restrukturiranje energetskog sektora koji uključuje električnu energiju, proizvodnju, prijenos i distribuciju, toplinsku energiju, plin i transport, naftu i naftne derivate izuzetno je složena i važna, jer predstavlja temeljnu infrastrukturu svake države. Otvaranje energetskih tržišta te posebice reforma elektroenergetskog sektora predstavlja iznimno složeni zadatak, vrlo vjerojatno i jedan od najsloženijih zadataka s kojima se do sada suočio energetski sektor u Republici Hrvatskoj. Potrebno je uvesti potpuno nove organizacijske forme i tržišne uvjete i odnose te definirati nove subjekte i uspostaviti potpuno novu zakonsku i ostalu regulativu u energetskom sektoru. Da ovaj zadatak nije nimalo jednostavan pokazuju i primjeri i problemi s kojima se suočavaju mnogo razvijenije države koje imaju bogatu tradiciju u razvoju energetskih tržišta i tržišnih odnosa, izgrađene institucije društvenog i gospodarskog sustava. Hrvatski energetski sektor ima tek nešto više od dvije godine iskustva u uvođenju tržišnih odnosa u energetskom sektoru. Ispunjenje nekih formalnih pretpostavki za uspostavu tržišta različitih oblika energije, primjerice ishođenja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti je svakako nužno, ali nikako i nije dovoljno. Predstoji izgradnja institucionalnih odnosa između subjekata u energetskom sektoru što je za svaku zemlju posebno važan i delikatan zadatak s obzirom da ne postoje univerzalna rješenja nego se modeli svake zemlje i države prilagođuju tradiciji, nasljeđu, organizaciji i specifičnim okolnostima. Treba imati na umu kako je energetski sektor tek nužna pretpostavka za nesmetan razvoj gospodarstva i društva u cjelini i kao takav nije svrha samom sebi nego predstavlja kao što sam naglasio izuzetno važnu infrastrukturu svakog razvijenog društva. Iz izvješća Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti vidljivo je da je ono obavilo niz vrlo važnih aktivnosti značajnih kako po važnosti tako i po opsegu. Kako je iz dokumenata vidljivo slijede daljnje vrlo zahtjevne aktivnosti i kontinuirani stručni angažman na različitim zadacima Vijeća za ragulaciju energetskih djelatnosti. Nužno je razmotriti potrebu kadrovskog ekipiranja i organizacijskog restruktuiranja vijeća. Svakako Klub hrvatske demokratske zajednice podržat će ovo vrlo iscrpno i temeljito Izvješće uz obvezu i zahtjev da se ono svakako dopuni detaljnim financijskim izvješćem za 2003. godinu. Takvo izvješće je nužno iz više razloga. Kada se ovakva izvješća dostavljaju Hrvatskom saboru na razmatranja onda je svakako osnovni zahtjev jedna transparentna i kvalitetna rasčlamba i prikaz prihoda i rashoda takve institucije. Napomenut ću nekoliko razloga zbog kojih treba inzistirati na dopuni ovog Izvješća kvalitetnim i detaljnim financijskim izvješćem. Na stranici 22. ovog Izvješća piše, Vijeće za regulaciju u stalnom radnom odnosu zapošljava tajnika Vijeća za regulaciju, poslovnu tajnicu te računovođu, dakle tri osobe uz ovako iznimno veliki opseg poslova koji su važni. To je jedna konstatacija. Drugo, sredstva za financiranje rada Vijeća za regulaciju osiguravaju se iz sljedećih izvora, citiram iz članka 1.5 na stranici 23. Iz prihoda od obavljanja vlastite djelatnosti temeljem naplata jednokratnih pristojbi i naknada koje Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti izdaje za dozvole za obavljanje energetskih djelatnosti sukladno Zakonu o energiji. Kolika su ta sredstva nije razvidno iz ovog Izvješća. Dalje, Vijeće za regulaciju financira se i iz iznosa koji iznosi 0,07% od ukupnog godišnjeg prihoda kojeg su u prethodnoj godini ostvarili energetski subjekti koji obavljaju jednu ili više energetskih djelatnosti. Temeljem dozvole za obavljanje energetske djelatnosti koje izdaje Vijeće za regulaciju. Ti energetski subjekti su HEP, INA. Nije teško pretpostaviti da se radi o vrlo velikim i značajnim sredstvima, na koji način se ta sredstva troše i distribuiraju bilo bi itekako važno znati pri usvajanju ovog izvješća. Dalje, citirat ću dijelove članka 1.4, točka 4. gdje se govori o Vijeću za regulaciju ali se ne govori o financiranju tog tijela. Vijeće za regulaciju je osnovalo savjet za praćenje primjene tarifnih sustava za obračun cijena energije te savjet za tehnička pitanja, propise i norme. Savjet vijeća za regulaciju čine renomirani stručnjaci s područja energetike, predstavnici energetskih subjekata, državnih institucija i udruga za zaštitu potrošača koji pomažu radu vijeća za regulaciju, davanje mišljenja i preporuka po pitanjima iz nadležnosti Vijeća za regulaciju. Svakako taj impozantan važan krug profsionalaca i stručnjaka treba nekako financirati, kako iz ovog Izvješća nije razvidno. Dalje, na stranici 25. se govori o Fondu za zaštitu okoliša i energetske učinkovitosti. U fondu se obavljaju poslovi utvrđeni Zakonom radi financiranja pripreme provedbe i razvoja programa projekata i sličnih aktivnosti u području očuvanja održivog korištenja zaštite i unapređivanja okoliša te energetske učinkovitosti i korištenja obnovljivih izvora energije. Fond treba promicati ciljeve i načela zaštite okoliša radi postizanja sustavnog i cjelovitog očuvanja kakvoće okoliša, očuvanja prirodnih zajednica i racionalnog korištenja prirodnih dobara i energije. Kako se financira ovaj fond. Prema tome, svakako Klub HDZ-a drži da je ovo izvješće izuzetno važni i ja bih rekao i kvalitetno i profesionalno ali nije potpuno i zbog toga da bi se ovakvo Izvješće moglo usvojiti i dobiti potporu Kluba svakako nužno je detaljno financijsko izvješće da vidimo kako funkcionira Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti i u tom smislu. Kako izgledaju prihodi kako izgleda struktura troškova i kako se financiraju ove druge institucije koje sam spomenuo u svom Izlaganju kao što je savjet pri vijeću za regulaciju i fond za zaštitu okoliša i energetske učinkovitosti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem zastupniku Čosiću. U ime Kluba HSS-a uvaženi zastupnik Tomčić izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Vijeća, gospođe i gospodo zastupnici. MI u Klubu HSS-a visoko cijenimo što je Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti napisalo u ovom izvješću i visoko cijenimo sve ono što je učinjeno u datim okolnostima u 2003. godini. Ovo govorim prije svega radi toga što imamo izgrađenu svijest da energetska djelatnost u najširem smislu uz znanje postaje zapravo ključna determinanta razvoja svake države pa tako i Republike Hrvatske. To je razlog zašto visoko cijenimo ovo izvješće i isto tako visoko cijenimo i uvažavamo kompleksnost ove materije i ne mislim da možemo komentirati baš sve što je u ovome Izvješću napisano, posao je iznimno složen, i zato ću u svom izlaganju u ime Kluba osim ovih pohvala i komplimenata na račun Vijeći izreći nekoliko naših opaski u onim dijelovima gdje mislimo da su izuzetno važne. Dat ću nekoliko rečenicu osvrta na onaj dio koji govori o obnovljivim izvorima energije. Posebno cijenimo vaše zapažanje koji govori da je posve, da je vrlo važan segment u ovom dijelu kogeneracija dakle bolje korištenje toplinske energije u industrijskim postrojenjima. Ne mislim da se samo Hrvatska suočava sa tim problemom, i neke razvijenije zemlje koje imaju daleko napredniju tehnologiju suočavaju se sa pitanjem bacanja energije kroz toplinsku energiju u svojim postrojenjima. Zato smatramo da vaše vrlo, ja bih rekao jasne upute da treba dopuniti i zakonsku regulativu čini se vrlo logična, prihatljiva i taj dio dakako da podržavamo. Na koncu pitanje obnovljivih izvora energije, pitanje racionalnog korištenja energije i na tragu opredjeljenja ove zemlje u smislu razvijanja održivog razvoja. Dakako to je i na tragu stvaranja uvjeta racionalnijeg funkcioniranja u svim segmentima pa tako i u energetskom segmentu dakle dizanje razine učinkovitosti. Jedan dan ćemo se susresti sa problemom da li industrijska postrojenja odnosno trgovačka društva imaju dovoljno financijskih sredstava da uvode naprednije tehnologije itd, da li mogu ova imperativ svladati ali mislim da vaša sugestija da ovo treba obraditi dodatnim odredbama u energetskim zakonima u svakom slučaju prihvaćamo. Jedna lagana zamjerka u ovom izvješću kada u pitanju obnovljivi izvori energije. Ona nije ključna ali ipak bi željeli naglasiti da bi trebalo jasnije od strane Vijeća reći da treba prekinuti ovu, ja bih rekao posve tendencioznu raspravu od toga što su čisti izvori, što je zelena električna energija, što nije, da li su to samo elektrane do 5 megavata ili su to sve elektrane. Naprosto podsjećam na činjenicu a to je propušteno naglasiti da su hrvatske, sve Hrvatske hidroelektrane dobile zapravo certifikat po 100%-noj proizvodnji čiste, odnosno zelene energije. A obzirom da se u Hrvatskoj u prosjećnim hidrološkim uvjetima oko 50% električne energije proizvodi u hidroelektranama mislim da zapravo jedna takva konstatacija a certifikat je dobiven od eminentnih svjetskih institucija ne bi bila naprosto višak u ovom izvješću. Ono o ćemu ću posvetiti dio svog izlaganja to pitanje udruživanja Republike Hrvatske u regionalno tržište energije u jugoistočnoj Europi, mislim da je to zapravo ključno pitanje u smislu tretmana Republike, energetskog tržišta Republike Hrvatske. Ova tema je ovih dana isto aktualizirana u medijima. Ona je spomenuta u okviru ovog izvješća na više mjesta, posebno tamo gdje se govori o međunarodnim odnosima, međunarodnoj suradnji. Svi skupa znamo da je Vijeće za regulaciju ... [[Govornik se ne razumije.]] udruge regulacijskih tijela država srednje i istočne Europe, bivšeg SSSR-a Turske i daleko istočnih zemalja sa sjedištem u Budimpešti. Na svim sastancima ove asocijacije aktualno su sudjelovali i predstavnici Republike Hrvatske odnosno Vijeća za regulaciju. Uspostava regionalnog energetskog tržišta u jugoistočnoj Europi je potaknuta od Europske komisije koja je predložila da države regije ojačaju suradnju na području energetike uključujući i uspostavu regionalnih tržišta električne energije i plina. Ovo se ima obaviti po usvajanjima, pravilima Europske unije u regiju, što je na koncu prihvaćeno potpisivanjem memoranduma, odnosno tzv. pisma razumjevanja pisma u Ateni 15. studenog 2002. godine. Podsjećam da su potpisnice ovog Memoranduma pored Hrvatske, Albanija, Bosna i Hercegovina, Bugarska, Rumunjska, Turska, Srbija i Crna Gora, Makedonija, Kosovo i Europska unija da su politički sudionici i potpisnici bili Grčka, Italija, Austrija a promatrači Mađarska, Moldavija i Slovenija. Pored ovog memoranduma o razumjevanju o regionalnom energetskom tržištu i njegovoj integraciji unutarnje tržiše Europske unije što je učinjeno 8. prosinca 2003. godine. To bi bilo aktivnosti, propisi, zakoni, memorandumi o regionalnom tržištu u čemu Hrvatska sudjeluje. Među mislim da bi bilo dobro da u ovom izvješću Hrvatskom saboru Vijeća dobijemo nešto detaljnije artikuliranije, stručnije i jasnije stavove koje je Vijeće zastupalo u ime Republike Hrvatske na međunarodnim skupovima u 2003. godini na temu ovog regionalnog tržišta. Naprosto držim da je to bitno jer to nije samostalna uloga Vijeća za regulaciju, naprosto to je nešto o ćemu Hrvatski sabor i hrvatska javnost mora ponešto znati. I mislim da ta priča oko formiranja regionalnog tržišta još uvijek nije završena i da sasvim sigurno će Hrvatski sabor u tom dijelu imati što reći. naime, tu postoji jedna činjenica da unatoč zakonodavnom okviru donešenom još u 2001. godini tzv. paket energetskih zakona te brojnim podzakonskim aktima, tržište recimo električne energije u Republici Hrvatskoj još nije profunkcioniralo u praksi premda je Hrvatska elektroprivreda osnovala Hrvatski neovisni operator sustava i tržišta za vođenje energetskog sustava i organizaciju tržišta električne energije ali uz činjenicu i to je Vijeće dobro naglasilo da je zapravo ovaj Hrvatski neovisni operater osnovan sredstvima Hrvatske elektroprivrede 20 tisuća kuna, da sva oprema za funkcioniranje operatera nalazi se zapravo u Hrvatskoj elektroprivredi i da se zapravo postavlja objektivno pitanje neovisnosti ovog operatera. Mi po zakonu u Hrvatskoj imamo zagarantirano da svi kupci električne energije koji troše više od 40 bigavacati godišnje da bi trebali imati mogućnosti slobodnog odabira opskrbljivaća električne energije. To je njima zakonom zagarantirano ali zapravo te mogućnosti nema jer svaka gradska elektroprivreda još uvijek funkcionira u okviru grupe, HEP grupe koja je razbijena na proizvodnju, distribuciju i prijenos ali za sada se nije omogućilo bilo kojem novom dobavljaću električne energije da nastupa na hrvatskom tržištu. U takvim okolnostima kada mi zapravo nemamo iskustva kako bi konkurencija na domaćem tržištu sa nekim drugim dobavljačima električne energije osim od strane HEP-a kako bi onda Hrvatska mogla funkcionirati recimo i na kakve probleme bi nailazila, u funkcioniranju u jednom integriranom europskom elektroenergetskom tržištu. I držim da bojazan koja se pojavljuje u stručnim krugovima da bez ovakvog iskustva na domicilnim tržištima Hrvatska bi mogla upasti u silne teškoće na jednom većem regionalnom tržištu. Držim da bi jedan iscrpa stručni stav ovom pitanju bio neophodan da se prezentira ovom Saboru kako bi Hrvatski sabor mogao zauzeti i jasan stav po pitanju regionalnog udruživanja, energetskog udruživanja bar kada je u pitanju električna energija. Ja ću dati jedan primjer koji će sasvim slučajno koincidirati sa nemilim događajima u odnosu na Republiku Sloveniju ali on je strogo stručnog karaktera, energetskog karaktera pa ne želim da se na bilo koji način tumači da zlorabim ovu situaciju. Primjer te jedne neusklađenosti sa drugim tržištima električne energije je pitanje usklađenog energetskog korištenja rijeke Drave. On je principjelno vrlo bitan radi toga što rijeku Dravu energetski potencijal rijeke Drave Republika Slovenija koristi još temeljem Međudržavnog sporazuma sa Austrijom iz davne 1948. godine. Nažalost, takav sporazum nije postignut između Republike Hrvatske i Republike Slovenije što omogućuje slovenskoj strani da upravlja lancem, odnosno hidroelektrana na Dravi u sklopu sustava dravske elektrane Maribor. Dakako na način kako o njima najviše energetski odgovara. Međutim, vrlo je interesantno da takav nastup dravskih elektrana vrlo često izaziva i određene posljedice niozvodno na tri hrvatske hidroelektrane. I da su te situacije potpuno moguće ali da su se one i događale. Recimo u situacijama kada Hrvatska zatraži interventni uvoz električne energije i taj interventni uvoz dobijemo upravo od dravskih elektrana tog momenta se događa da zapravo potencijal vodni potencijal kojeg mi trebamo iskoristiti u naše tri hidroelektrane ne možemo iskoristiti jer onim naglim stavljanjem svih 8 ili dijela hidroelektrane zapravo učine taj potencijal na našim hidroelektranama jednostavno neiskoristiv. Dakle, ja bih rekao da u ovim izvješću bi trebalo ipak stajati nešto i o potrebi sklapanja međudržavnog ugovora između Republike Hrvatske i Republike Slovenije o korištenju vodnih potencijala rijeke Drave. Još jednom naglašavam ovo nema veze sa onim što se događalo ovih dana na granici između Republike Hrvatske i Republike Hrvatske kod Polanije i u tom smislu nije tendenciozno. Dakle nećemo kao Klub predlagati nikakve posebne zaključke, ali držimo da upravo na ovakvim primjerima kao što je primjer korištenja vodnih potencijala rijeke Drave i nedefiniranost odnosa njihovog sustava 8 elektrana sa našim sustavom nizvodno 3 elektrana, zapravo da na bazi takvih i sličnih iskustava Vijeće podastre ovom Saboru sugestiju, stručno argumentiranu koja će ovom Saboru sugerirati da li Hrvatska odmah ili pod kojim okolnostima treba ući ili treba planirati ući u integrirano europsko tržište energijom. Dakako da Klub HSS-a ovakav, ovakvo izvješće prihvaća i uz ove sugestije mislim da ima dovoljno materijala da sa skromnim kapacitetima nastavite još bolje sa radom. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Tomčiću u ime Kluba nacionalnih manjina uvažena zastupnica Zdenka Čuhnil [[Upadice se ne razumiju]] Ne, predlagatelj. Izvolite. Izađite, izađite ovdje za govornicu.
Gospodine potpredsjedniče Sabora, cijenjeni zastupnici. Ovako, ja moram reći da mi malo imponira ova diskusija i kao predsjedniku Vijeća a i kao bivšem dispečeru ovo što je uvaženi gospodin Tomčić je direktno iz moga iskustva vezano za Dravu. Također mogu reći isto da rad i na ovom regularnom tržištu traži posebne kapacitete, traži i naravno i posebnu odgovornost. Mi tu odgovornost dijelimo sa Vladom Republike Hrvatske kroz resorno Ministarstvo, Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva. Znači naprosto smo upućeni na zajednički rad. Znači ja sam rekao u startu da Vijeće ne definira politiku nego je može provoditi samo onu koju dobije od Hrvatskog sabora, hrvatske Vlade, Vlade Republike Hrvatske i Ministarstva gospodarstva kao resornog odnosno rada i poduzetništva kao resornog ministarstva. Prema tome apsolutno Vijeće tu ima što reći i može doprinjeti ali kažem upućeni smo na tu jednu kako bih rekao formalnu i zakonsku osnovu. Mi očekujemo da će direktivama značajno veće ovlasti uskoro doći prema Vijeću što znači da ćemo se morati podesiti. I strukturirati odnosno proširiti da bi mogli to, te zadaće izvršiti. Apsolutno je na tragu odnosno Vijeće razmišlja o tim stvarima da je i aktivno participira ali to su vrlo složeni procesi. Vezano za u svezi sa organizacijom tržišta ja sam rekao isto u izvješću da bez konsenzusa teško je te stvari postići. Ono što je sporno u organizaciji Hrvatske elektroprivrede, definiciji operatora to je taj status operatora sustava. On je dominantno tehničke prirode. Nažalost zakočio je onu drugu stranu operatora tržišta i ustroja tržišta na način da svi subjekti sa odgovarajućom dozvolom mogu participirati. Kažem to su stvari u tijeku što je rekao član Europskog parlamenta sudjelujući neki dan u Rimu na raspravi, veli: “Postoji puno prekrasnih rješenja ali svaka zemlja ide svojim putem.” Prema tome da bi razriješili ovo pitanje i Drave, ja kao bivši dispečer znam vrlo precizno o čemu govorite, također i kad se razgovaralo o onoj velikoj elektrani u Jertovcu, bitno je utjecala i pozicija Drave jer gasiti svoje Bogom dane izvore nema smisla da bi radio postrojenje termoelektrana. Tako da to, taj dio problema možemo riješiti kad se ustroje i operatori, kad oni mogu službeno i bez ograničenja komunicirati sa Vijećem da bi to zajednički rješavali oni na tehničkom smislu, nezavisnog i nepristranog subjekta a Vijeće kao arbitar koji to osnažuje i prezentira odnosno brani i odlukama i postupanjima. Što se tiče obnovljivih Vijeće apsolutno podržava i prihvatit će zadatke vezano za obnovljive. Mi smatramo da možemo pri tome slijediti samo strategiju koja je donošena, donesena na razini Republike Hrvatske da bi proveli onaj dio kod sebe, a radi se o registrima, radi se o prihvaćanju projekata. Procedura mora biti čista na način kad uđe projekat u Vijeće ne može se više opozvati. Kad netko poduzme aktivnost ne može se u sljedećem krugu prepustiti volju odluke i dizanje ruke da ili ne. Samo ako su narušeni svi kriteriji ili većina ključnih kriterija. Tako da Vijeće u tome apsolutno prihvaća taj mandat međutim nažalost nemamo mandat da definiramo te uvjete i podzakonske akte ili propise. To je na strani Ministarstva gospodarstva odnosno nadležnih institucija Republike Hrvatske. Mi bismo rado i uvijek smo u centru diskusije i pomažemo tome, ali kažem prilično je bitno da se to na određeni način zaokruži i formalno u smislu zakona i podzakonskih akata. Ovih dana se razgovara o energetskoj zajednici kao obvezujućem statusu za ovu regiju. Formiraju se, formira se nekoliko tržišta, 8, 7 pardon u Zapadnoj Europi. Sama Njemačka će biti, participirati u 4 regionalna tržišta. Koliko je to zahtjevno, oni su stavili u pogon i operatore sustava i regulatore i ministarstva i udruženja trgovaca i udruženja industrije velike i one koja je zainteresirana znači intenzivne, ali i Europski Parlament. Znači radi se o vrlo složenoj tematici, vrlo složenom problemu. Nisu kapaciteti nažalost Vijeća dovoljni samo. Mi smo u svakom slučaju pripravni sve i znanje i ekspertni dio staviti u smislu i pravodobno odgovoriti da bi to bilo moguće. Uvaženi gospodin Čosić je spomenuo financijsko izvješće. Mi smo podnijeli detaljno financijsko izvješće hrvatskoj Vladi temeljem formalnih obveza. Naravno nije nikakav problem da tu Vijeće mora biti potpuno transparentno i pokazati svaki detalj, svaku sitnicu jer mi smo u to obvezni, na to obvezni zakonom. Mi ćemo to rado učiniti jer transparentan i čist rad Vijeća je najbolja obrana Vijeća. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba nacionalnih manjina uvažena zastupnica Čuhnil. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, uvaženi predsjedniče Vijeća, kolegice i kolege zastupnici! U Klubu nacionalnih manjina izvješće o radu Vijeća za regulaciju energetske djelatnosti ocjenjujemo kvalitetnim. Budući da pored rada i aktivnosti koje proizlaze iz zakona iznosi prije svega zapažanja koja su od značaja za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga zatim upozorava u kojoj mjeri su donjeti potrebni provedbeni propisi, a na temelju paketa energetskih zakona kojih nažalost još uvijek nedostaje gotovo 50% te daje analizu strategije razvitka energetskog sustava za razdoblje od 10 godina. Hrvatska je započela sa reorganizacijom i regulacijom energetskog sektora posebice u organizaciji i funkcioniranju mrežnih energetskih sustava električne energije, prirodnog plina i toplinske energije kako bi se približila odnosima koji vrijede ne energetskom tržištu Europske unije. Nažalost gdje smo učinili najmanje? Najmanje smo učinili upravo u području obnovljivih izvora energije i to ne samo kao što su govorili prethodnici u području električne energije već i u drugim područjima. Proces pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji, protokol iz Kiota koji nas obavezuje na smanjenje emisije CO2 do 2010. godine za 50%, zatim naša usmjerenost na održivi razvoj ali prije svega i liberalizacija tržišta energijom gdje smo svjedoci sustavnog ili je bolje reći tjednog poskupljenja naftnih derivata, a što posebice ojačava važnost obnovljivih izvora energije i to ne samo ponavljam električne na što je Vijeće i ukazalo u svom izvješću već prije svega onih koji su alternativa naftnim derivatima; bio goriva ili još važnije tekuća goriva u transportu. A u transportu troši se gotovo 30% ukupnih goriva u Europskoj uniji. Većina europskih država opredjelila se i u svoje strategije energetskog razvitka ugradila je planove korištenja obnovljivih izvora na temelju Zelene knjige iz 1996. kome je zadan cilj udvostručenja udjela obnovljivih izvora u ukupnoj energiji, sa 6 na 12%. TE bijele knjige iz 97. godine po kojoj Europska unija danas postupa. Na žalost ako pogledamo mi što smo učinili korištenje sunačane energije gotovo jednako nuli, korištenja energije vjetra jednako je nuli, ako ne uzmemo ono što se priprema danas na Pagu. Geotermalni izvori korištenje energije nula. Biodizel na žalost nam je još uvijek na nuli.Korištenje obnovljivih izbora ugrađeno je i u temeljne energetske zakone Republike Hrvatske ali na žalost malo se uskladilo sa Europskom unijom a posebice malo se uskladilo s posljednom direktivnom iz 2003. tj .nisu poduzete administrativne, zakonodavne i financijske mjere koje bi omogućile brži razvoj i veće korištenje obnovljivih izbora energije. Posebno u provedbi. Naime 2003. g odine kao što sam već naglasila Europska unija usvojilaje direktivu o korištenju bio goriva u transpotu iz dijela obnovljivih resursa. Koja obavezuju zemlje članice ali i zemlje kandidate za ulazak u Europsku uniju da do 2010. godine moraju u transprotu imati 5,75% obnovljivih goriva. Bilo da se radi o biodizelu, bilo etanolu što za Hrvatsku na temelju sadašnje potrošnje iznosi gotovo 75 tisuća tona. Uz to su navedene zemlje koje su se uključile u proizvodnju i koju su poljoprivredu proizvodnju usmjerile u neprehrambeni lanac proizvodjhje biodizela. Hrvatska koja ima neobrađene poljoprivedne površine koja ima višak određenih poljoprivredih proizvoda s kojima ima vrlo često velikih problema nije zainteresirana za ovaj program. Iako ga danas imaju i naši susjedi čak i Sbrija, Slovenija Mađarska. A što još jednom znači da ćemo morait uvoziti bio goriva, umjesto vlastite proizvodnje a kapaciteti su nam daleko i za izvoz Promicanje korištenja biogoriav je u svrhu održiva gospodarenja a u skladu je sa zajedničkom agrarnom politikom Europske unije, koja stvara nove prilike za razvoj ruralnih područja. Povećanje udjela biogoriva ovisi o dostupnosti izvora i sirovina. Imamo stotine tisuća neobrađenog zemljišta, imamo tehničko, tehnološke mogućnosti proizvesti sirovine, 20% otpadne šumske mase bacamo. Što nam nedostaje. nacionalna politika promicanja bio goriva što se vidi. Prvo poticanje kroz ove programe kroz potporu poljoprivedi i kroz poreznu politiku nemamo. Nedostatak provedbenih propisa i akata za obnovljive izvore i zaštitu okoliša što je neposredno zasigurno već trebao obraditi i fond za zaštitu okoliša. Budući da je korištenje obnovljivih izvora energije ugrađeno u temeljne zakone koje uređuju energetski sustav, i tržište u Republici Hrvatskoj naglašvam da treba poduzeti sve potrebne administrativne, zakonodavne i financijske mjere, koje će omogućiti brži razvoj i znatnu korištenje obnovljive energije, isto uskladiti sa Europskom unijom. Što će nam olakšati i pristup korištenju financijskih fondova, namjenjenih restrukturiranju poljoprivede. Zasigurno je u zapažanjima bila potreba da se ukaže i na ovaj segment. A inače izvješće Kluba nacionalnih manjina u potpunosti prihvaća i glasovat će zanj.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDPa uvaženi zastupnik Ljubo Jurčić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Vijeća, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o radu Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti i zapažanja koja od značaja energetskog tržišta i javnih usluga u REpublici Hrvatskoj. Kklub SDPa sa dužnom i značajnom pažnju proučava izvješće i glasat će za prihvaćanje toga izvješća. Naime Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti osnovano je u okvur reforme energetskog sustava Hrvatske započete u srpnju 2000. godine. To je jedna od većih reformi koja je započeta za mandata prethodne Vlade Republike Hrvatske. Reforme ovog sustava proizilaze iz samoga značaja energetike za cijelokupno gospodarstvo, za standard stanovništva i svih građana Republike Hrvatske. Cijena kvaliteta energije njega dostupnost, stabilnhost i sigurnost utječu odlučujuće na razvoj gospodarstva i na standard građana više od bilo kojeg drugoga proizvoda. U industrijjskom društvu ali isto tako u postindustrijskom društvu energija je imala značenje za strojev i uređaje kao što je hrane za ljude. Energija ima izuzetno veliki može se reći, odlučujući politički značaj. Industrijska civilizacija razvijala se na energiji fosilnih goriva. Ugljena, nafte, plina i električnoj energiji. STvarni vladari u svakoj od ovih era bili su oni koji su kontrolirali odnosno, upravljali sa energijom. Kontrolu nad proizvodnjom, prijenosom i distribucijom Energije u Hrvatskoj imala je država i još uvijek je ima. Energetski sektor je sve donedavon smatran prirodnim državnim monopolom. Tek od zadnje reforme prethodne Vlade to shvaćanje se mijenja. Krajnji potrošač nije imao mogućnost izbora dobavljača niti pojedinih usluga, na žalost konstatirali smo u ovoj raspravi da je još uvijek tako. Bez te mogućnosti neće biti puno koristi od slogana sa energijom oprezno. Razvoj energetskog tržišta, organizacijski i vlasnički odnosi nisu se niti u jednoj zemlji razvijali po unaprijed određenim jedinstvenim pravilima. Veći stupanj ujednačenosti ostvaren je samo na tehničkoj razini. I u onim elemetnima kojima je bila nužna standardizacija proizvodnje radi razmjena energije. Sve ostale postoje, za sve ostalo postoje posebna nacionalna rješenja nadam se da će tako biti i u Republici Hrvatskoj. SVe zemlje Europske unije preuzele su obvezu promjene odnosa u energetskom sektoru, prema dogovorenim zajedničkim standardima i pravilima definiranim u direktivama europske unije u okviru nacionalnih rješenja. Reforma energetskog sustava u Europskoj uniji započeta je 97. godine, stupanjem na snagu direktiva za liberalizaciju energetskog tržišta zemalja članica Unije. I uređenje minimuna zahtjeva za otvaranje plinskog tržišta svih zemalja članica Europske unije. Direktivama se utvrđuju minimumi zahtjeva za otvaranje energetskog tržišta, i to je jedan od bitnih elemenata Europske unije. Vezano uz konkurenciju i ostvarivanje energetskog tržišta odredbama direktive razmatraju se sljedeća područja. Kod elektro-energetskog tržišta, to su područja proizvodnje električne energije, pristupa mreži i sustavu, razdvajanja djelatnosti i transport računa, odnosno otvaranje tržišta i nezavisni regulator. Kod plinskog tržišta skoro je ista raspodjela. Reforma hrvatskog energetskog sektora ima svoje polazište u prije navedenim direktivama za električnu energiju i plin koje će postati obvezujuće za Republiku Hrvatsku ulaskom ili postankom Hrvatske članom Europske unije. Hrvatska se opredijelila za model otvorenog energetskog tržišta, što predstavlja konačni cilj prema kojem će se energetsko tržište razvijati u budućnosti u Europskoj uniji sasvim sigurno. Osim rješenja koja se traže direktivima, izgradnja modela otvorenog hrvatskog energetskog tržišta treba kroz energetske zakone i ostale zakone i propise koji direktno ili indirektno utiču na energetski sustav dati rješenja za: sigurnost sustava, stabilnost sustava, daljnji razvoj sustava, pitanje javne usluge, specifičnost zbog velikog tržišta i zemljopisnog oblika i razvođenosti Hrvatske i posebno odnos sa potrošačima. S obzirom da se u zajedničko energetsko tržište Europske unije svaka zemlja unije uključuje sa svojih pozicija, nema jedinstvenog rješenja, još jedanput naglašavam. Zajedničko je da se uspostavlja tržište, to je točno i da se ono prema direktivama Europske unije otvara određenom dinamikom, kako na strani proizvodnje i veleprodaje, tako i na strani potrošnje. Zbog svojih višekratnih direktiva i indirektnih uticaja na gospodarstvo i standard građana, ove ocjene imaju širu i značajniju ulogu za budućnost u Hrvatskoj. Zbog toga smišljenom izgradnjom energetskih objekata može se u Hrvatskoj potaknuti razvoj i različitih drugih industrija, te dobro osmišljenom politikom cijena energije može se direktno i indirektno poticati razvoj cjelokupnog gospodarstva i direktno i indirektno pozitivno uticati na standard građana Republike Hrvatske. Zbog toga je puno važnije dobra i temeljita priprema od dinamike, posebno ne brzine po svaku cijenu nominalnih reformi energetskog sustava, već suštinskih reformi. Reforma energetskog sustava trebala bi biti također sastavni dio industrijske i regionalne politike koja do sada u Republici Hrvatskoj nije definirana niti koncipirana. Reforma sustava predviđa poslovanje dominantno na ekonomskih prinicipima, sasvim sigurno energija nije više državni monopol, pa zbog toga nije moguće planirati nepotrebne troškove i trpiti nepotrebne troškove u energetskom sustavu. Reformom energetskog sustava, zbog njegove uloge općenito u gospodarskom društvu, mogla bi dobro poslužiti za transformaciju ostalih podsustava gospodarskog i društvenog razvoja Republike Hrvatske. Vijeće za regulaciju energetskih sustava djelatnost čije izvješće sada razmatramo, također ima značajnu, moglo bi se reći, presudnu ulogu, ono postaje vrlo važno u razvoju energetskog sustava u Republici Hrvatskoj. Poslove koje ono mora obaviti propisani su energetskim zakonima. U dnevnom redu imamo još Zakon o toplinskoj energiji koji će dopuniti regulaciju ove materije. Njegova nadležnost detaljno je propisana zakonom i podzakonskim aktima koji mu omogućuju nadzor nad ponašanjem energetskih subjekata unutar sektora, odnosno budućeg nadamo se razvijenog tržišta energije. Vijeće je, unatoč nepostojanju iskustva na ovom području u kratkom roku ovladalo poslovima i može se reći da smo tu ispred ostalih zemalja u regiji, kao i u razvoju samog energetskog sektora. Zbog ovog iznesenog Klub SDP-a nema bitnih primjedbi niti na rad Vijeća, niti na razvoj energetskog sektora u Republici Hrvatskoj. Htjeli smo samo naglasiti značaj energetskog sektora u razvitku Republike Hrvatske, kako sa društvenog, gospodarskog i socijalnog aspekta. Zbog toga smatramo da je izvješće Vijeća pogodilo srž problema i da je omogućilo da imamo bolji uvid u ovu materiju i problematiku, te će Klub SDP-a glasovati za prihvaćanje Izvješća. Hvala.
Zahvaljujem uvaženom zastupniku Josipoviću. U ime Kluba HNS-a, ... , oprostite, nikako s imenima danas. U ime Kluba HNS-a PGS-a uvaženi zastupnik Marasović.
Gospodine predsjedavajući, kolegice i kolege. Ovaj materijal koji smo imali ispred sebe je u svakom slučaju za pohvalu, generalno za pohvalu iz prostog razloga što je VIjeće počelo funkcionirati polovicom 2002. , dakle ovo je prvo izvješće za cjelogodišnju aktivnost VIjeća i ako se pogledaju zadaci Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti i prvi dio izvješća u kojem je prikazan rad aktivnost VIjeća, onda je posve jasno da se Vijeće bavilo administrativno-tehničkim poslovima u smislu izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti, te aktivnosti oko provedbe i nadzora provedbe ranije donesenih tarifnih sustava, odnosno naknada i tarifa za korištenje prijenosa, prijenosne distribucijske mreže elektro-energetskih sustava, transportnog sustava za prirodni plin, odnosno tarifa za transport nafte i naftovoda. Jasno, Vijeće se bavilo i drugim problemima, kao rješavanjem žalbi i prigovora kupaca i energetskih subjekata, iako je to znate, obzirom da mi imamo praktički monopol ovdje, svelo se na prigovore onih koji prevoze naftu, privatnika dakle koji prevoze naftu za opet nekakve subjekte i tu nije bilo, koliko sam ja uspio shvatiti, nekakvih velikih prigovora, a bilo bi dobro da mi to puno strože sankcioniramo zakonom, baš iz prostog razloga što se događaju česti ekcesi kod ovih prevoznika na javnim prometnicama i imamo mi puno velike štete, jer se radi o starim kamionima, starim cisternama koje se uvoze i koje vjerojatno u zapadnoj Europi više ne mogu ni funkcionirati. Dakle, jasno Vijeće se bavilo i pripremama i donošenjem podzakonskih akata koji su nužni za reguliranje ovog sektora i za usklađenje sa Europskom unijom. Ovaj dio posla vijeća je tekuća djelatnost i može se zaključiti da je taj posao vijeća u suradnji sa drugim nadležnim subjektima odradilo posao u redu te je Klub HNS-a i PGS-a pozitivno ocijenio taj dio i prihvaća izvješće. Drugi dio izvješća koji mi se čini da je bitniji i za kojega bi mogao unaprijed kazati da nije baš potpun, iznosi zapažanja koja su od značaja za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga. Taj dio izvješća obrađuje se u četiri poglavlja. To je reforma energetskog sektora sa zakonskom regulativom, drugo je tržište električne energije, treće je tržište prirodnog plina i četvrto je tržište toplinske energije. U prvom dijelu reforme energetskog sektora sa zakonskom regulativom vijeće predlaže određene promjene i dopune koje su nužne za poboljšanje energetske učinkovitosti u prvom redu u smislu izrade energetske bilance u kojoj je nužna potpuna suradnja svih energetskih subjekata. Jasno ovo je nužno Vladi Republike Hrvatske. Zatim odredbe o kogeneraciji u svrhu proizvodnje električne i toplinske energije što je dijelom sankcionirano predloženim Zakonom o toplinskoj energiji. Zatim je nužno uskladiti cjelokupnu energetsku regulativu sa direktivom Europske unije u ovom sektoru i mislim da je to jedan posao koji se neće raditi samo u ovoj godini nego u i u sljedećim godinama i biti će potrebno više subjekata na rješavanju svih ovih problema. Što se tiče tržišta električne energije, vijeće je tu po mom sudu i po sudu kluba HNS-a PGS-a u redu dalo prijedloge i primjedbe vezano za Zakon o tržištu električne energije, provedbu zakona, zatim za prijedlog izmjene i dopune zakona. Isto tako su date sugestije što se tiče javnih usluga. Međutim, ja moram kazati da u dijelu koji se tiče izgradnje proizvodnih objekata i stanja elektroenergetskog sustava i tržišta električne energije bi ja predložio vijeću da to se dopuni. Naime zašto to govorim? Zadnja odluka o izgradnji proizvodnog objekta u Republici Hrvatskoj je donešena u 7. mjesecu 84. godine. Sad vam je to još, prošlo vam je otprilike dva i pol mjeseca od 20 godina i dva i pol mjeseca od zadnje odluke o stanju o izgradnji energetskog objekta u Hrvatskoj. Ti objekti, to su dvije hidroelektrane Dubrava i Đale su danas stari 15 godina u proizvodnji. Dakle po načinu kako se u to doba obrađivao investicijski program oni su praktički amortizirani, jer se amortizacija opreme tražila u to doba na 16 godina. Jedino je Termoelektrana "Pliomin" nešto mlađa jer se nije izgradila na vrijeme pa kako znate Nijemci su to uzeli u koncesiju i dovršili negdje u ratno vrijeme pa je ona nešto mlađa. Svi drugi objekti bilo hidroenergetskih, bilo termoenergetski su stariji od ovih 15 godina. Mi imamo određenih problema u nabavi sa električnom energijom, baš prošle godine je bilo zahvaljujući u prvom redu suši, ali i tržištu u Europi iz prostog razloga jer imate danas zemalja kao što je Italija koja je bogatija od nas pa ona uzme i ugovori energiju unaprijed, a mi eto na sreću nismo imali nekih velikih problema. Uspjeli smo koliko vidim ovdje iz ovog priloga osigurati taj uvoz i prošle godine smo unatoč velikoj suši prošli bez redukcija. Ja moram kazati da unatoč jako sušnoj godini nešto manje ispod 5 milijardi kilovat sati su hidroenergetski objekti proizveli što je eto koliko je to 13 milijardi, nekakvih 40-tak posto ili nešto manje od 40% ukupne proizvodnje u toj vjerojatno jednoj od najsušnijih godina u zadnjih 50-tak godina. Razlog je još jedan zašto nismo bili u redukciji. Nismo bili u redukciji zato što smo imali isključene specijalne potrošače, znači Šibenik i Dugi Rat koji su imali povlašteni položaj još iz socijalizma, više nisu ništa proizvodili i to vam je otprilike nekakvih 3 milijardi kilovat sati dodatnih, dakle ništa ne morate raditi, ali imate raspoloživu energiju jer ovi ne proizvode ništa. Ove činjenice govore zapravo o stanju u kojem god, u kojem mi danas jesmo. Mi smo zahvaljujući stanju gospodarstva kakvo je, nemamo problema s električnom energijom i to je zapravo stvarno stanje u kojem mi jesmo i zbog toga uza svo uvažavanje ovih obnovljivih izvora ja moram naglasiti, jasno to se ne tiče vijeća, ali vijeće bi ipak trebalo upozoriti nego se tiče Vlade i Ministarstva gospodarstva, da bi bilo nužno da se napravi jedna analiza o tome šta mi trebamo to graditi u Hrvatskoj. Usput moram kazati da danas u prosječnoj hidrološkoj godini u Hrvatskoj se proizvede oko 6 milijardi kilovat sati energije iz, hidroenergije što je nešto manje od ukupne potrošnje koja nota bene u zadnje dvije godine raste znate. Nešto manje od 10% godišnje. Raste iz prostog razloga jer turistički Jadran danas troši i ljeti i zimi jednako struje iz prostog razloga jer se svi danas hlade. Dakle potrebna je struja ne samo zimi za grijanje nego i ljeti za hlađenje. I taj, i moram kazati da ćemo mi vrlo brzo sa ovakovim rastom doći u nevolje sa energijom i ako se ne odlučimo za izgradnju tih sustava. Usput moram kazati da u hidro potencijalu Hrvatske postoji još oko 50-tak posto, dakle oko 3 milijarde kilovat sati u Hrvatskoj koji se mogu izgraditi, jasno za koju će mnogi stručnjaci koji se bave time kazati da je danas preskupa, ali isto ću vam kazati kako vam to izgleda. Evo ovdje u ovom materijalu na stranici 35 imate pocrnjeno u eurima marku u megavat satima u Hrvatskoj, to je 73 eura, a u Italiji gdje je najskuplja iskazana 147 eura. 100% skuplje. E sada je pitanje šta je skupo graditi znate, danas moguće da je, ali za 15 ili 20 godina sigurno neće biti skupo, jer kada mi jednog dana budemo u Europskoj uniji na žalost ćemo morati prihvatiti sustav vrijednosti koji tamo vrijedi. Usput kada sam spomenuo sustav vrijednosti, dužan sam vam i to kazati. Za 2002. godinu svi oni koji imaju naplatu telefonskih impulsa u Hrvatskoj su ostvarili prihod od 12 milijardi kuna. Znate koliko je HEP iz električne energije ostvario? Šest. Dakle to govori nešto o čemu će se ova vlast ili neka druga vlast morati jednog trenutka uhvatiti u koštac. Hrvatska će morati prihvatiti da razmišlja o sustavu vrijednosti na način kako je to u civiliziranom svijetu napravljeno. Jasno ja ne želim da me se shvati da ja najavljujem cijene povećanja energije, ja se za to sigurno ne zalažem ali je činjenica da vam tako je. Imate isto tako na stranici 35. vrlo interesantan dijagram koji kaže da Hrvatska za cijena električne energije za gospodarstvo, velikih potrošača visoki napon imate cijenu od 43 eura a Luxemburg je ispod nas, jedna mala zemlja, Luxemburg je 40 eura s time da vam moram kazati da smo mi za građanstvo 73 eura a Luxemburg je 119 eura. Sada možete misliti kakvu je opterećenje za naše gospodarstvo ovo što mi danas imamo. Evo, ja sam htio upozoriti na neke stvari, usput još moram kazati nešto stanje energetskog prijenosnog distribucijskog sustava da mi imamo nešto iznad 16% gubitke u mrežu prijenosa i distribucije. Kada govorim o tome onda govorim koliko je nužno ulaganje u taj stari sustav koji je star od vremena identifikacije, vremena 50. i 60. godina kao što su i naše hidroelektrane i termalne elektrane isto tako stare iznad 35 godina najviše i ja hoću reći ako ne budemo ulagali u održavanje tih sustava koji danas, hidroelektrane danas praktički mukte proizvode energiju onda ćemo mi imati još dodatne probleme jer se može dogoditi da ti objekti otkažu. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja izvolite gospodin Klepo.
Poštovana gospodo samo pojašnjenje vezano ili komentar u ime Vijeća vezano za obnovljive i vezano za bilancu. Naravno djelokrug i nadležnosti Vijeća su definirane zakonom i podzakonskim aktima mi naprostu, to je odgovornost Ministarstva gospodarstva Vlade Republike Hrvatske ne možemo prijeći tu granicu, mi možemo ići samo sa korisnim i dobrim sugestijama i razradama, pripremom ipak je u zakonodavnom smislu, znači u formalnom smislu na toj strani. Ja vam dajem samo informaciju da je Vijeće sve podzakonske akte i dokumente iz svoje nadležnosti donijelo u rokovima koji su bili propisani dakle već tijekom 2003. godine znači baš sve uključivši i naknade i uvjete za gradnju. Ovo što se tiče izgradnje objekata, to je danas presudni element o kojima se mora razrješiti, međutim, opet imamo problem da signal, informacija da treba graditi treba doći do operatora, oni su još uvijek unutar HEP-a to je tehničko pitanje, nije lako opredijeliti se i dati nekome drugome da upravlja imovinom, sustavom itd, preuzima odgovornost i pitanje komunikacije, ali u osnovi Vijeće može pokrenuti proceduru na svojoj strani samo kada dobije signal od operatora sustava, znači to što oni nisu danas u punoj funkciji i formalno aktivirani blokira ovaj, prema tome ta vrst blokade se mora što prije osloboditi onda automatski postasvlja se pitanje kome se adresiraju pitanje sigurnosti i stabilnosti i to je danas top tema u Europi kod otvaranja svih i skidanja barijera i granica jednostavno nekome se to mora adresirati. U pravilu se adresira od parlamenta i Vlade do stručnih tijela, razmišljanja su da se to odredi direktivama kao ključna organizacija tržišta jer je to ključno pitanje današnjice i to je za Hrvatsku vidimo kod najavljenog povezivanja sa mrežom jugoistočnom, odnosno uključivanje u CT zonu zemalja jugoistoka aposlutni prioritet o tome svakako odgovronost odnosno određene se adresiraju u sferi donošenja odluka od prihvaćanja nekih stvari unaprijed Vladi i nadležnom ministarstvu a mi u ime Vijeća možemo preuzeti odgovornost priprema za sve da se to odradi i pripremi se kako treba ali kažem mora postojati tijelo koje to kaže da je trenutak da se krene u izgradnju. To je naravno odmah u svezi sa pitanjem realizacije statusa velikih potrošača i gdje i što graditi. A subjekata je koji imaju dozvolu za gradnju danas su tri u Hrvatskoj, a subjekata koji imaju pravo trgovati posredovati i zastupati na tržištu znači zastupati druge i uvoziti električnu energiju u Republiku Hrvatsku je 14, znači oni svaki od njih ima puno i jednako pravo znači nositelj licence je jednako pravan, prema tome, apsolutno je pitanje treba adresirati nadležnoj instituciji a to je operator sustava i tržišta u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. S ovim smo zaključili raspravu po klubovima, prelazimo na pojedinačnu raspravu, imamo dva prijavljena, uvaženi zastupnik Stazić nije u sabornici. Uvaženi zastupnik Pančić.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine predsjedniče Vijeća, kolegice i kolege saborski zastupnici. Nekoliko riječi o ovome izvješću što smatram posebno bitnim za običnoga građanina, za običnog potrošača. Jedno od temeljnih ciljeva otvaranja energetskog tržišta omogućavanje je da svi dobavljači energije dobiju jednake transparentne i nediskriminirajuće uvjete opskrbe kupaca s jedne strane, s druge strane da kupci dobiju pravo odabira dobavljača iz čega proizlazi važna uloga vijeća kao čimbenika reguliranja odnosa na području energetike te zaštite potrošača. Iako se radi o relativno novom tijelu koje je ustrojeno prije dvije godine iz izvješća je vidljiv napor Vijeća koji je uložen u uređivanju Hrvatskog energetskog sektora. Posebno su smatram dobri rezultati postignuti na području licenciranja tj. izdavanja dozvola za obavljanje energetskih djelatnosti te na području zaštite potrošača energije. Na području licenciranja prema službenim podacima sa web stranice vijeća donesena su rješenja o izdavanju 162 dozvole, barem je tako bilo i prošloga tjedna. Time su riješeni zaprimljeni zahtjevi za izdavanje dozvola nakon stručno provedenih procedura u kojima su provjeravani uvjeti tehničke kvalificiranosti, stručne ospsobljenosti i financijske kvalificiranosti pravnih osoba koje obavljaju neku od 21 energetske djelatnosti koje se licenciraju na temelju usvojenih propisa. U tom procesu kojem je prethodilo razdoblje intenzivne i stručne pripreme Vijeća regulator je očito uložio veliki napor i postigao dobre rezultate što je sve rezultiralo da je po prvi put obavljanje energetskih djelatnosti u Republici Hrvatskoj pravno potpuno uređeno. Time je i pravna podloga za buduće djelovanje energetskih subjekata u energetskom sektoru i na energetskom tržištu usklađena sa pravilima koji su važeći u Europskoj uniji. Postinuta su i određena unapređenja tehnička i stručna što sve rezultira s većom pouzdanošću energetske strukture i sigurnosti opskrbe energijom. Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju članak 74. izgradnja sustava za zaštitu potrošača definirana je kao jedan od prioriteta koja Republika Hrvatska mora ispuniti u okviru procesa pridruživanja Europskoj uniji. Uvođenjem regulacije energetskih djelatnosti potaknuta je politika aktivne zaštite potrošača čime se osigurava primjereno funkcioniranje i tržišnog gospodarstva. Vidljivo je da je Vijeće za regulaciju u svom radu nastojalo povećati informiranost energetskih subjekata i kupaca o promjenama na energetskim tržištima te o mogućnostima koje pružaju tržišni odnosi i regulacija energetskih djelatnosti. Ujedno je nastojalo djelovati proaktivno radi uspostave komunikacije između različitih sudionika na tržištu i sprječavanja sporova koji bi mogli proizaći iz pojedinih nedorečenosti zakonske regulative koja je još uvijek u razvoju, odnosno iz nedostatnih i neodgovarajućih iskustava. Nadalje, treba istaći da je povodom Svjetskog dana prava potrošaća na prvom Nacionalnom Saboru zaštite potrošaća u Republici Hrvatskoj održanog u Umagu u ožujku ove godine dodjeljeno priznanje ovome Vijeću za doprinos u radu na zaštiti i informiranju potrošaća. Međutim, istićem da je dosadašnje iskustvo u radu Vijeća pokazalo da potrošaći u Republici Hrvatskoj najviše problema i progovora imaju vezano uz ostvarivanje svojih prava u odnosima s energetskim subjektima koji imaju monopol u obavljanju djelatnosti isporuke električne energije, toplinske energije i plina. Tako da će postupanje Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti biti i dalje usmjereno na izbjegavanju diskriminacije odnosno, omogućvanje konkurencije, stvaranje prostora za postojeće nove sudionike u sektoru, nadzor u konkurenciji na energetskom tržištu radi osiguranja pravednih i nepristranih tržišnih uvjeta za sve sudionike te ispunjavanju drugih posrednih ciljeva zaštite potrošaća i to putem propisane procedure izdavanja dozvola za obavljanje Zakonom određenih energetskih djelatnosti, stvarno kvalificiranim energetskim subjektima. Takvim postupanjem Vijeća za regulaciju biti će ostvarene pretpostavke za uspostavu i razvoj sustava zaštite potrošaća odnosno korisnika energetskih usluga kao temeljnog cilja i postignuća koje nužno mora pratiti restruktuiranje energetskog sektora i uvođenje novih oblika regulacijske prakse u Republici Hrvatskoj. Na kraju iz prethodno navedenog proizašlo bi da se podržavanjem ovog Izvješća daje snažna poruka opredjeljenosti Hrvatskog sabora da podupire i na određeni način nadzire rad Vijeća za regulaciju kao nezavisnog regulatora u energetskom sektoru što je bitan preduvjet i za uspješno reforme energetsko sektora na našem putu ka Europskoj uniji. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik predlagatelja završnu riječ? Hvala lijepo. Je, izvolite. Gospodin Mićo Klepo.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospodo saborski zastupnici, ja vam najiskrenije zahvaljujem u ime Vijeća na ovim izuzetno, rekli bi pohvalnim i dobrim riječima za Vijeće, jer napravo jedno tijelo, jedna institucija u nastanku koja se tek treba ojačati u nekim djelovima i segmentima definira svoju djelatnost ovo je izuzetno poticajno i za nas dobro došlo. Ja vam u ime Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti najiskrenije zahvaljujem. Hvala lijepa.
Zahvaljujem dokrotu Mići Klepi. S ovim smo iscrpili, odnosno zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Određujem pauzu do 15 sati, u 15,00 je glasovanje.
I konačno, Izvješće o radu Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti i zapažanjima koja su značajna za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga. Molim, uključimo se. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "Prihvaća se Izvješće o radu Vijeća za regulaciju energetskih djelatnosti i zapažanjima koja od značaja za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga." Glasujmo. Rezultat molim. Utvrđujem da je sa 94 glasova za, 6 suzdržanih i ništa protiv izglasan predloženi zaključak. I još jedan zaključak, prijedlog zakljčuka Kluba zastupnika HSP-a, HDZ-a. "Obvezuje se Vijeće za regulaciju energetskih djelatnosti da izvješća o radu Vijeća koja su od značaja za razvoj energetskog tržišta i javnih usluga dopuni detaljnim financijskim izvješćem za 2003. godinu i dostavi Hrvatskom saboru u roku od 60 dana." Uključimo se. Glasujmo. Rezultat molim. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen sa 82 glasa za, 2 suzdržana i 12 protiv.