Dame i gospodo zastupnici, sve vas srdačno pozdravljamo, nastavljamo sa radom i prelazimo na 7. točku pročišćenog dnevnog reda. Naime, - Konačni prijedlog Zakona o računovodstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 384. Predlagatelj je Zakona Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje zakona. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja, ministar Šuker? Da. Izvolite u ime predlagača, ministar financija, gospodin Ivan Šuker.
… [[Govornik naknadno uključen.]] Vlada Republike Hrvatske poslala ovom Visokom domu na razmatranje i usvajanje u zadnjih nekoliko mjeseci. Dakle, financijskih zakona kojim bi trebali urediti stanje na financijskom tržištu Republike Hrvatske. I ono što bi želio na početku reći, želio bi se zahvaliti svim koji su sudjelovali u pripremi, izradi ovog Zakona. Jer kad vidite da je Zakona o računovodstvu donesen 92. godine i primjenjuje se od 1. siječnja 1993. godine i kad pogledate samo koliko je bilo izmjena počevši od poreznih zakona do niza drugih zakona, ovih proteklih 12 godina onda nam je valjda svima jasno da ovaj Zakon je poduzetnicima nešto što je nužno potrebno. No isto tako imali smo činjenicu i realnost da u Hrvatskoj su postojale, da tako kažem, 3 grupacije ili 3 skupine koje su imala različita razmišljanja o tome kako bi taj Zakon o računovodstvu trebao izgledati. Kako bi se na Hrvatsku trebali primjenjivati međunarodni računovodstveni standardi. I mislim da je ovaj Prijedlog zakona o računovodstvu nešto što su zajedno te 3 skupine koje su različito promišljale i razmišljale dogovorile da bi bilo najidealnije za Hrvatsku. Međutim, isto tako treba pripomenuti prije nego što počnem govoriti o ovome Zakonu da velike kompanije u Hrvatskoj u proteklih nekoliko godina su imale silnih problema kad su se pojavljivali bilo da vani žele nešto kupiti, da se žele na bilo koji način pojaviti na tržištu Europe ili svijeta, morale su svoje bilance izrađivati prema međunarodnim računovodstvenim standardima. Jer ovakve bilance kakve su radile u Hrvatsku su jednostavno bile nerazumljive i neprihvatljive vani. Dakle, međutim u primjeni međunarodnih računovodstvenih standarda tijekom proteklog razdoblja ostale su nekakve dvojbe dok je HORS zadnje prijevode objavio još 2000. godine, iako su se u međuvremenu dogodile znatne promjene u međunarodnim računovodstvenim standardima. Pored toga činjenica je da je važećim Zakonom propisano da se u Republici Hrvatskoj primjenjuju samo oni međunarodni računovodstveni standardi koji se objave u "Narodnim novinama", složenosti situaciji s primjenom računovodstvenih standarda u Republici Hrvatskoj dolazi do punog izražaja. U potpuno nezavidnoj situaciji su odgovorne osobe u trgovačkim društvima, isto tako i revizori. Povrh svega u međuvremenu je ukinut i Međunarodni kominitet za računovodstvene standarde koji je objavljivao međunarodne računovodstvene standarde, a nakon njega je osnovan Međunarodni odbor za računovodstvene standarde koji objavljuje međunarodne standarde financijskog izvještavanja. Tako je aktualna odredba važećeg Zakona potpuno došla u pitanje. Budući da Republika Hrvatska ima 13, već 13 godina koristi međunarodne računovodstvene standarde i čini se potpuno neopravdano sada razvijati vlastite nacionalne standarde. Potrebno je usvojiti međunarodne standarde financijskog izvještavanja, vodeći računa o vlastitim okolnostima prikazivanja i korištenja standarda posebice za mala i srednja poduzeća. Te je vrlo bitno napomenuti da mala i srednja poduzeća nisu niti prije bile obuhvaćene međunarodnim računovodstvenim standardima. Sam proces transformacije bivših međunarodnih računovodstvenih standarda u međunarodne standarde financijskoj izvješćivanja nije se dogodio iz pukih tehničkih razloga već je on posljedica stvarne potrebe prilagodbe računovodstvenih izvještaja za korisnike, odnosno investitore i javnost općenito. Iz svega iznesenog proizlazi da bi u Republici Hrvatskoj primjena međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja bila samo prirodan slijed korištenja nekadašnjih međunarodnih računovodstvenih standarda. Istodobno Republika Hrvatska na ovaj način omogućuje usporedivost rezultata poslovanja domaćih i inozemnih kompanija, te konkurentnost nacionalnom gospodarstvu u odnosu na druge zemlje. Jer između ostaloga i financijska izvješća su jedan od argumenata kad se govori o konkurentnosti, usporedivosti domaćih trgovačkih društava sa stranim trgovačkim društvima. Stoga je ovaj Prijedlog zakona o računovodstvu zasnovan na primjeni međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja s tim da bi Odbor za standarde financijskog izvješćivanja trebao aktivno uređivati primjenu standarda posebice u dijelu malih i srednjih poduzeća. Sve do konačno objave i usvajanja međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja za mala i srednja poduzeća od strane Međunarodnog odbora za računovodstvene standarde. Ističemo kako primjena i načina primjene međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja u Republici Hrvatskoj nije u suprotnosti sa direktivama Europske unije niti sa uredbom Europske zajednice, broj 1606/2002. Za provođenje ovog Zakona potrebna su sredstva iz državnog proračuna s obzirom da će se Odbor za standarde financijskog izvješćivanja financirati mješovito iz državnog proračuna i od korisnika međunarodnih standarda financijskog izvješćivanja. Nekadašnji Hrvatski odbor za računovodstvo i računovodstvene standarde ili skraćeno HORS također se od 2000. godine financirao iz državnog proračuna, a prestao je postojati nažalost 2000. godine kad ministar financija nije imenovao nove članove Hrvatskog odbora za računovodstvo i računovodstvene standarde. Predviđena sredstva u državnom proračunu za financiranje provedbi ovog Zakona u prvoj godini iznose 600 tisuća kuna, u drugoj godini 700 tisuća kuna i u 3. godini 800 tisuća kuna. Nacionalni program Republike Hrvatske za pridruživanje Europskoj uniji 2005. poglavlje 3., sposobnost preuzimanja obveza iz članstva EU, točka 3.5. trgovačko pravo, točka 3.5.4. računovodstvo, točka 3.5.4.1. kratkoročni prioriteti usklađivanja zakonodavstva, utvrđeno je usklađivanje zakonodavstva iz područja trgovačkog prava. S tim u svezi predlažem donošenje ovog Zakona po hitnom postupku, budući da se na taj način izvršava usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske iz područja trgovačkog prava sa stečevinama Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Obavještavam zastupnike da je predsjednik Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav Dražen Bošnjaković sazvao sjednicu odbora, 24, dakle danas u 13 i 30 sati u dvorani "Ante Starčevića", to je 149. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HDZ-a gospođa zastupnica Nevenka Majdenić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovani ministre, kolegice i kolege. Ima više razloga zbog kojih se Zakon o računovodstvu koji je u primjeni još od 1. siječnja 1993. godine treba mijenjati. Prvi i najvažniji razlog je taj što je postojećim Zakonom određeno da se u Republici Hrvatskoj primjenjuju međunarodni računovodstveni standardi, a provodi ih i tumači Hrvatski odbor za računovodstvo i računovodstvene standarde, HORS, koji je posljednje međunarodne računovodstvene standarde objavio još 2000. godine. Od tada pa do danas su se dogodile znatne promjene u mrstovima, odnosno AHORS koji ih je trebao tumačiti i formalno više nije djelovao. Da situacija bude još zamršenija u međuvremenu je ukinut Međunarodni komitet za računovodstvene standarde koji je objavljivao međunarodne računovodstvene standarde, te osnovan Međunarodni odbor za računovodstvene standarde koji je objavljivao međunarodne standarde financijskog izvještavanja. Ovo je uvelo potpunu zbrku u kojoj su se teško snalazili i stručnjaci u računovodstvu, odgovorne osobe u trgovačkim društvima, pa i revizori su se našli u vrlo nezavidnom položaju. Iz svega toga proizlazila je osnovna dilema po kojim se zakonskim odredbama moraju sastavljati financijski izvještaji, koje odredbe primjenjivati i kome se obratiti za tumačenje propisa. S druge strane budući da je Hrvatska već 13 godina koristila međunarodne računovodstvene standarde nelogično je bilo da sada razvija vlastite hrvatske kakvih je ideja bilo, pogotovo zbog toga što u uvjetima slobodne tržišne ekonomije i razvoja tržišta kapitala računovodstvena regulativa Evropske unije usklađuje se sa međunarodnim računovodstvenim standardima i međunarodnim standardima financijskog izvještavanja. Ovo je bitno stoga što međunarodna financijska tržišta, investitori i financijski analitičari traže jedinstvene i usporedive pokazatelje kako bi se mogao odrediti status i bonitet pojedinog poduzeća. Novim Prijedlogom Zakona o računovodstvu riješit će se ove dileme i definirati okvir i standardi financijskog izvještavanja. Zakonom je predviđeno osnivanje odbora za standarde financijskog izvještavanja, njegove zadaće, sastav i ovlasti članak 19. zakona. Mislimo da je dobro što je odbor stručno tijelo sastavljeno od predstavnika računovodstvene struke i što će odgovorne osobe u poduzećima konačno znati kome se trebaju i mogu obratiti prilikom tumačenja i primjene i standarda i međunarodnih standarda financijskog izvještavanja. Isto tako, odbor bi trebao urediti primjenu standarda za mala i srednja poduzeća tako da njihov oblik i sadržaj izvještavanja bude sukladan međunarodnim standardima bez obzira što ta poduzeća nemaju međunarodni javni značaj. Ovo je značajno zbog toga što će se i ta mala i srednja poduzeća moći uspoređivati i mjeriti sa sličnim u djelatnostima, grupaciji ili po veličini. Posebno treba naglasiti što se u izradi zakona uvažavalo mišljenje i stav struke, odnosno da su pri izradi se konzultirali predstavnici Hrvatske udruge računovodstvenih i financijskih djelatnika koji su najbliže praktičnoj primjeni zakona. Isto tako smatramo da je dobro što je zakonom dakle predviđena i mogućnost da se knjigovodstvene isprave, odnosno poslovne knjige mogu sastavljati i elektronički, ali sukladno Zakonu o elektroničkom potpisu. Na kraju nije na odmet još jednom napomenuti da je donošenje ovog Zakona obveza iz nacionalnog programa Republike Hrvatske za pridruživanje Evropskoj uniji 2005. godine, poglavlje tri, te se predlaže njegovo donošenje po hitnom postupku budući da se time izvršava usklađivanje hrvatskog zakonodavstva s pravnim stečevinama Evropske unije. Zbog svega navedenog Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Na redu je Klub zastupnika HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, cijenjeni ministre. Za nas u Klubu HSP-a sama činjenica da je vrijedeći Zakon o računovodstvu još na snazi od 1. siječnja 1993. godine dovoljno govori o nužnosti i činjenici da je potrebno donijeti novi Zakon o računovodstvu prije svega i uskladiti znači naše propise sa pravnim stečevinama Evropske unije s jedne strane, a s druge strane treba biti realan i kazati da je život pregazio postojeći zakon, a i znamo i sami iz uvodnog izlaganja i ministra da postoji puno dvojbi vezano prije svega, da naime postojećim zakonom definirano je da financijske izvještaje obavljaju samo veliki i srednji veliki poduzetnici dok je po tom pitanju status malih i svih društava sa ograničenom odgovornošću ostao nedorečen. Istodobno znači HORS je zadnje prijevode objavio još 2000. godine iako su se u međuvremenu dogodile znatne promjene u standardima. Kad se ovome doda činjenica da je u važećem Zakonu o računovodstvu propisano da se u Hrvatskoj primjenjuju samo oni "MRS" koji se objave u "Narodnim novinama" dolazimo do toga kakva je tu složena situacija i kakav je to problem nesnalaženje znači u ovome području za trgovačka društva odnosno velike i srednje i male poduzetnike. Prema tome, mi ćemo kao klub podržati ovaj zakon. Ovom prigodom želim također i kazati da je vidljiv i pomak u radu Vlade, a i samoga ministarstva vezano za izričaj pravnih normi i za jednu, znači pojačava se i rad na samoj izradi propisa. Nije to više čisto prepisivanje bukvalno direktiva. Prema tome, ovdje je situacija sasvim bolja u odnosu na ranije propise koje smo dobivali iz ovoga područja iz Ministarstva financija odnosno i od same Vlade kad smo imali situaciju da su bukvalno prevođene direktive i to čak izričaju koji uopće nisu u hrvatskom pravnom izričaju, pravnoj praksi bili u uporabi. No, ipak želim skrenuti pozornost da je potrebno znači amandmanski od strane Vlade reagirati vezano na par članaka. Prvo je je na članak 2. u stavku 5. ovoga članka u prvom redu riječ regionalno ne valja staviti u zagradu ispred nje dodati riječi područne. To je znači usklađivanje sa pravnim izričajem Ustava. U članku 6. nužno je uskladiti izričaj iz stavka drugoga s onim iz stavka prvog jer nije razvidno da li se pod kontrolom istinitosti ima smatrati kontrola iz stavka prvoga. To obuhvaća suštinska, računska i logična. Istodobno u članku 4. valja se pozvati na članak 4. i 5. ovog zakona, a ne na članak 5. i 6. Također u članku 19. i 24. treba se uskladiti tekst je li Vlada daje suglasnost na pravilnik ili Vlada potvrđuje pravilnik. I to se isto odnosi na vrijeme stupanja na snagu, znači ovoga zakona valja isto da će se objaviti u "Narodnim novinama" a stupiti na snagu 1. siječnja 2006. godine. Znači, mi očekujemo da će to Vlada svojim amandmanima regulirati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, meni koja sam da tako kažem u politiku došla iz gospodarstva i koja se godinama susretala sa poteškoćama koje nose različite promjene računovodstvenih propisa u poduzeće je ovaj zakon veoma važan i žao mi je naravno što imam osjećaj da kada se radi o računovodstvu ima manje pažnje nego kad se radi o nekim drugim zakonima, iako posljedice dakle ovih odredbi su vrlo značajne na poslovanje poduzeća, gospodarstva u cjelini pa i ukupno stanje jedne države u međunarodnoj konkurenciji koja je sve važnija u narastajućoj globalizaciji i zbog toga sam dakle vrlo zadovoljna što se dešavaju one promjene koje će pomoći dakle da se ovo nesnalaženje u šumi propisa smanji, da imamo jedno ujednačeno vođenje računovodstva, da imamo mogućnost izbora dakle kod onih poduzeća kojima nije naređeno da koriste međunarodne financijske standarde ostavljamo mogućnost da izaberu, da se služe onim standardima koje će propisati Hrvatski odbor za standarde financijskog izvještavanja i taj odbor od devet članova u kojem će pretpostavljam biti vrsni stručnjaci će prepoznati posebitosti hrvatskog vođenja poslovnih knjiga i na taj način dakle i poslovodstvima i menagementu u poduzećima i dakle svima onima državnim institucijama od porezne uprave preko revizije, pa do dakle burzi omogućiti jedan uvid u poslovanje koje naravno ima svoje zakonitosti, ali gdje računovodstvo dakle samo bilježi one događaje koji su se dogodili u stvarnom životu. Da bi se ti događaji mogli pratiti naravno da treba imati vjerodostojne dokumente i tu se propisuju takvi dokumenti i po prvi puta se detaljno razrađuje koji i koja vrsta dokumenata se mora koliko godina čuvati i to je dakle dobro obzirom da imamo velikih poteškoća kad ljudi npr. mi je drago da se liste za plaću i sve ostalo mora trajno čuvati, jer imamo silnih poteškoća kod poduzeća koja su te papire jednostavno uništila obzirom da su ih trebali do sada čuvati nekakvih 10 ili ne znam koliko godina i da onda ljudi ne mogu dokazati ta svoja prava ili ih vrlo teško dokazuju. Dakle, u tom jednom dijelu će se uvesti red, olakšati će se snalaženje i onima koji nisu sudjelovali u poslovnim događajima, dakle onima koji žele vidjeti kakvo je stvarno stanje u poduzeću kad ga mislite ili staviti na burzu ili kad ga misli kupiti i naravno da će se jer smo mi do sada imali izvještavanje i financijske izvješćaje u skladu sa međunarodnim standardima moći dakle pratiti i poslovanje inozemnih poduzeća u Hrvatskoj i zbog toga naravno misleći na sve one tisuće i tisuće samoprijegornih računovodstvenih radnika koji sve te događaje bilježe i onda pripremaju financijske izvještaje koji su tek vrh sante leda tog ukupnog posla. Dakle, smatram da će ukupno ovaj zakon omogućiti jednu novu, jednostavniju, bolju i poslovno profitabilniju i za poduzeća bolju praksu. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i naravno da ću glasovati za ovaj Zakon, a nadam se da je naravno i on dobrodošao svima onima koji se bave tim poslom. Hvala.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu
Četvrto, Konačni prijedlog zakona o računovodstvu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključite se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 96 glasova za i 6 suzdržanih donesen predloženi zakon.
i prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda. - Konačni prijedlog Zakona o reviziji, hitni postupak, prvo i drugo čitanje P.Z.E. br.386 Predlagatelj Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog s akta primili ste u pretince sukladno članku 159. Poslovnika, hitni postupkom objedinjuje prvo i drugo čitanje Zakona, amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za financije i državni proračun i Odbor za europske integracije. Želi li predstavnik predlagatelja Vlade dodatno obrazložiti? Da. Ministar financija gospodin Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Zakon koji je usko vezan uz ovaj prethodni zakon koji smo raspravili, zakon koji je isto dugo čekao na svoje donošenje, zakon koji je čak dovevši do toga da više neće biti moguće ako jedno trgovačko društvo ima izvješće revizora da netko iz ovih ili iz onih razloga kaže ja ću pozvati reviziju neka napravi još jedanputa, ali ako se slučajno dogodi da je netko napravio naručeno izvješće, onda će taj normalno snositi sankcije, dakle uz ostalo i to definira. Također definira i položaj međunarodnih revizorskih kuća, kako i na koji način mogu raditi u Hrvatskoj, definira način kako se revizorske kuće u Hrvatskoj mogu udružiti da bi radile zajednički posao. Dakle, smatramo da isto jedan zakon koji je postignuto suglasje između revizora ljudi koji se bave s tim poslom, a isto tako da smo zadovoljili usklađivanje zakonodavstva sa Europskom unijom. Dakle Zakon o reviziji određuje da se revizija financijski izvješća i konsolidiranih financijskih izvješća osobe koje pružaju usluge revizije, uvjeti za obavljanje revizije, Revizorski odbor, osnivanje i rad Hrvatske revizorske komore, nadzor njezina poslovanja, provjera kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora, izdavanje i oduzimanje dozvole za rad, te druga pitanja u svezi sa revizijom. Tko obavlja reviziju? Reviziju obavljaju trgovačka društva, odnosno revizorsko društvo i samostalni revizor osnovan kao obrtnik. U revizorskim društvima i kod samostalnog revizora revizori obavljaju ovlašteni revizori koji su stekli certifikat, ovlašteni revizori mogu biti isključivo zaposlenici kod navedenih subjekata. Revizorsko društvo i samostalni revizor moraju dobiti dozvolu za rad od Hrvatske revizorske komore i tek tada mogu se upisati u sudski, odnosno registar obrtnika u Republici Hrvatskoj. Reviziju mogu obavljati revizorska društva u kojima je najmanje tri četvrtine glasačkih prava, imaju revizorska društva ili ovlašteni revizori, odnosno najmanje tri četvrtine članova uprave moraju biti ovlašteni revizori. Inozemna trgovačka društva mogu obavljati usluge revizije kad osnuju podružnicu u Republici Hrvatskoj na način propisan Zakon o trgovačkim društvima. Revizija se obavlja u skladu sa međunarodnim revizorskim standardima. Reviziji jednom godišnje podliježu financijski izvještaji svih dioničkih društava, te društava sa ograničenom odgovornošću čiji ukupni prihod u godini koja prethodi reviziju prelazi 30 milijuna kuna. Obveznoj godišnjoj reviziji podliježu banke, osiguravajuća društva, investicijski fondovi, mirovinski fondovi, mirovinska osiguravajuća društva, te društva po posebnim odredbama, konsolidirani izvještaj također podliježe obvezi godišnje revizije. Dakle, uz društva koja imaju veći promet od 30 milijuna kuna praktički sve nebankarske financijske institucije i bilo je pitanje na odboru i možda je dobro da kažem i ovdje u ime predlagatelja da obvezi godišnjih obavljanja revizije podliježu i leesing društva, a ona spadaju u druga društva po posebnim odredbama, ali kažem s obzirom da je to pitanje bilo na Odboru za financije možda nije suvišno spomenuti danas da i leesing društva dakle podliježu obvezi godišnje revizije. Društva sa prihodima do 30 milijuna podliježu reviziji prema vlastitim pravilima, dakle oni će odrediti kako i na koji način i nakon koliko vremenskog perioda će vršiti reviziju svog poslovanja. Ovlašteni revizori su neovisne osobe koje su stekle certifikat Hrvatske komore. Ovlašteni revizor može biti i strani državljanin kojemu Komora nostificira stranu ispravu kojom dokazuje znanje ovlaštenog revizora. Ispiti za ovlaštenog revizora polaže se prema programu Komore na koju suglasnost daje Ministarstvo financija. Osim revizorskog društva reviziju obavlja i samostalni revizor koji obavlja usluge revizije kao svoju djelatnost, može se osnovati i zajednički revizorski ured od 2 ili više samostalnih revizora. Obavljanje revizorskih usluga uređuje se ugovorom, a revizorska društva i samostalni revizori u obvezi su svake godine osigurati i obnavljati osiguranje. Za usluge revizije plaća se naknada koja ne može biti manja od tarife što je propisuje Komora uz suglasnost Ministarstva financija. Revizorski Odbor za trgovačka društva od javnog interesa propisana je obveza ustrojavanja Revizorskog odbora, trgovačko društvo od javnog interesa su trgovačka društva čiji vrijednosni papiri kotiraju na burzi. Prva kotacija je kotacija javnih dioničkih društava, banke i druge financijske institucije propisane ovim zakonima, trgovačka društva od posebnog državnog interesa čiji temeljni kapital prelazi 300 milijuna kuna. Revizorski odbor nadgleda provođenje revizije financijskih izvještaja, prati neovisnost revizora, daje preporuke Skupštini o odabiru revizora, raspravlja o unutarnjoj reviziji i njenim izvještajima, te obavlja i druge poslove propisane ovim zakonom. Hrvatska komora osnivanje i rad Hrvatske revizorske komore propisane ovim Zakonom a osnivači su revizorske tvrtke koje su ustrojene po sada važećem Zakonu o reviziji iz 1992. godine. Dakle, i ovaj Zakon kao prethodni u proteklih 13 godina nažalost nije niti pratio aktualne promjene na financijskom tržištu Republike Hrvatske niti se usklađivao. Propisana su sva tijela te nadležnosti i zadaće komore. Komora se financira iz doprinosa članarina i naknada za polaganje ispita. Na komoru se prenose javne ovlasti jer organizira ispite, izdaje certifikate ovlaštenim revizorima te dozvole za rad revizorskim društvima. Stoga je potrebno provoditi javni nadzor nad radom komore što ga provodi Ministarstvo financija za provođenja javnog nadzora nad zakonitošću i pravilnošću poslovanja komore, potrebno je Ministarstvu financija zaposliti dva zaposlenika ili te poslove povjeriti već postojećim zaposlenicima. Komori je povjerena provjera kvalitete rada revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora, provjera kvalitete i rada, provode zaposlenici komore koji moraju imati stručno znanje i najmanje 10 godina radnog iskustva na poslovanje revizije, imenuje iz Upravno vijeće komore. Provjera kvaliteta revizorskih društava provodi se svakih 6 godina ili svake 3 godine kod revizorskih društava koji obavljaju revizije subjekata od javnog interesa. Zakonom su propisani uvjeti kada se stječe dozvola za rad revizorskog društva i samostalnog revizora, te pod kojim uvjetima se može oduzeti. Propisani su uvjeti za upis i brisanje iz registra komore revizorskih društava samostalnih revizora, te ovlaštenih revizora, propisani su i svi registri komore u obvezi raditi. I propisane su kaznene odredbe te prijedlozi i završne odredbe koje propisuju prijelazna rješenja do donošenja ovoga Zakona. Također na Odboru za financije i državni proračun je predložen jedan amandman na članak 4. koji glasi: "Inozemne revizorske tvrtke mogu obavljati usluge revizije na području Republike Hrvatske kada osnuju podržnicu u skladu sa odredbama Zakona o trgovačkom društvu na rad inozemnih revizorskih društava primjenjuju se odredbe ovoga Zakona na osnovu uzajamnog reciprociteta između Republike Hrvatske, država članica EU i trećih zemalja. I Vlada Republike Hrvatske prihvaća ovaj prijedlog amandmana odbora i on praktički postaje sastavni dio ovoga Zakona. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba HNS-a, gospođa zastupnica Alenka Košiša Čičin-Šain.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre. Evo nekoliko riječi podrške ovom zakonu. Revizije po svojoj definiciji, postupak ispitivanja i ocjene financijskih izvještaja, podataka i metoda koje se primjenjuju pri njihovom sastavljanju na osnovu kojih se daje stručno mišljenje o realnosti i objektivnosti financijskog stanja rezultata poslovanja, novčanih tokova pojedine tvrtke, odnosno onoga što revizija kontrolira. Na temelju tih revizijskih izvješća se nadalje donose poslovne odluke vrlo bitne za poslovanje tvrtke, za one na koji način se sa njom povezati, kako to donijeti odluku kod kupaca, kod dobavljača, kod banaka, kod investitora, kod zaposlenika lokalne i regionalne područne samouprave itd.. Dakle, na vrlo mnogo mjesta u našoj državi. Uloga revizije je prema tome od izuzetnog značenja, kako za poslovanje i razvoj samih tvrtki tako i za razvoj okruženja u kojem djeluju, pa može se reći i gospodarstvo u cjelini. Da bi mogla sve zadatke obavljati i ciljeve ostvariti na odgovarajući i učinkovit način bitno je da se njen rad i razvoj zasnivaju na odgovarajućoj zakonskoj podlozi. Trenutno važeći Zakon o reviziji još iz 1992. godine potpuno je, nepotpun je, stoga je nejasan, ne rješava neka vrlo bitna pitanja kao npr. pod prvo neovisnost revizora u obavljanju revizije nad svojim i njihovim radom i revizorskih tvrtki. Pitanje minimalnih tarifa, pitanje osiguranja i slično. Spomenula bih da prema tome Zakonu o reviziji, taj Zakon je zadavao dosta problema i nije rješavao neke vrlo bitne stvari i npr. nad radom revizora i revizorskim tvrtkama, oduzimanje dozvola za rad i minimalne tarife pa se često puta dešavalo da su neke tvrtke davale svoje usluge u rasponu od 5 tisuća kuna pa čak do 5 milijuna kuna. Neke revizorske tvrtke iskazuju ukupan prihod od 45 milijuna kuna pa čak do 53 milijuna kuna. Spomenula bih još neke, mnoge tvrtke nisu registrirane po Zakonu o reviziji bile, suci trgovačkih sudova prilikom registracije su se držale … [[Govornik se ne razumije.]] to je Zakon o reviziji da veliki dio tvrtki radi i bez dozvola za rad Ministarstva, od strane Ministarstva financija. U dopisu još Ministarstva financija iz 95. godine stajalo je da Ministarstvo financija tijekom 93. i 94., i 95 godine izdavalo dozvole za rad revizijskim tvrtkama čak i onima koje nisu ispunjavale zakonske uvjete o registraciji a ako sa tim dokazima ne raspolažu da se smatralo da je dozvola za rad ne važeća. To nije provjereno pa je dobro došao ovaj Prijedlog zakona koji će uvesti znatno više reda u ovu struku. U međuvremenu se intenziviranjem politike približavanja Hrvatske Europskoj uniji otvorilo se i pitanje usklađivanja novog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije pa tako i zakonskog okvira, odnosno smjernica koje se odnose na poslovanje revizije. Tu je čak bila jedna preporuka da se, koja je prošle godine od prošle godine, da se Zakonom treba čekati, krenuti u proceduru na savjest stručnjaka i predstavnika Svjetske banke i Europske komisije, upravo je iz toga razloga i povućen taj prijedlog i sugeriralo se da se pričeka sa usvajanjem novih smjernica Europske unije koje su se upravo i očekivale u listopadu 2005. godine. I tako smo taj nacrt zakona sada i dobili. Nakon dugotrajnih priprema sastavljen je Konačni prijedlog ovoga Zakona o reviziji. U usklađivanje i pripremu Zakona korišteni su materijali Europske unije prvenstveno zelena knjiga dokument koji određuje ulogu, položaj i odgovornost zakonskog revizora unutar Europske unije i najnovija 8 direktiva te preporuke europske komisije. Novi je Zakon sada velikim dijelom usklađen sa europskim propisima potpunije i jasnije te kao i u svim modernim zemljama uključujući i Sloveniju svojim ne diskriminirajućim karakterom štiti revizorsku profesiju. Zakon je ujedno i puno liberalnijeg karaktera u smislu primjerice da sada i ovlašteni revizori iz zemalja članica Europske unije mogu osnivati tvrtke i raditi u Hrvatskoj naravno uz uvjet poznavanja Hrvatskoga jezika i zakonodavstva posebno sa područja računovodstva, financija, revizija, prava trgovačkih društava i poreznog prava. Ali sa druge strane i hrvatske revizorske tvrtke i samostalni revizori obavezali su se registrirati i pribaviti odgovarajuće dozvole za rad. Nadalje, propisana je obveza nadzora i provjere kvalitete rada revizorskih društava i samostalnih revizora i to od strane zaposlenika komore koji su također ovlašteni revizori ali neovisni od revizorske tvrtke u kojoj obavljaju nadzor. Pri tome je važno da je istodobno i rad komore predmetom nadzora koji provodi Ministarstvo financija. Ukratko. Ovim i brojnim drugim ovdje ne spomenutim promjenama biti će uvedeno znatno više reda u revizorsku struku i više povjerenja javnosti u revizorska izvješća. Spomenula bih još jedan kuriozitet. Radilo se naveliko, sve ono što je u Europi bilo zabranjeno kod nas su neka renomirana imena u prethodnom razvoju shvatila da je dozvoljeno. Pa je tzv. renomirana svjetske tvrtke sa zvučnim imenima i kapitalom sa Cipra, imamo takvih nekih 80-ak revizija od toga velikih sistema i banaka a zapošljavale su po 8 ovlaštenih revizora. I davali su poslove u pod najam gdje se potpuno gubila neovisnost revizora za daleko nižu cijenu nego što je to bilo inače propisano. To se ovim zakonom spriječilo, točno. Budući da se u donošenju poslovnih odluka uprave velikim djelom oslanjaju na revizorska izvješća značaj revizije je širi jer se tim odlukama često puta ujedno utječe na gospodarski razvoj pojedinog područja, zaposlenost odnosno razvoj društva u cjelini što reviziji daje karakter profesije od javnog interesa. Spominjem da je to naročito važno gledajući s aspekta grada Zagreba mi imamo 23 velikih trgovačkih poduzeća i smatram da je stvarno uputno i važno da revizije u tim trgovačkim poduzećima i naravno u jedinici lokalne samouprave ali to nije sporno upravo radi Državna revizija a da to ne bude stvar od jedne nabave koja se nabavlja po najnižoj cijeni nego upravo po kvaliteti. Stoga mi iz Kluba HNS-a podržavamo donošenje ovog Zakona o reviziji kao što su to podržale i sve relevantne stručne organizacije i udruge od Hrvatske udruge poslodavaca, Hrvatske zajednice računovođa i financijskih djelatnika, Hrvatske udruge revizora te Ministarstva financija i Ministarstva vanjskih poslova i europskih integracija čiji su uostalom predstavnici zajedno sa predstavnicima struke i radili na donošenju ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Šime Prtenjača. Prije toga obavještavam da je predsjednica Odbora za ravnopravnost spolova Gordana Sobol sazvala sjednicu odbora danas u 13,30 sati u Dvorani "Eugena Kvaternika" tj. 233. Izvolite!
Gospodine dopredsjedniče, ministre, kolegice i kolege! Ova dva zakona s obzirom da su donošena ovaj prethodni i sadašnji tek 1992. godine ili još 1992. godine zapravo preživjela su gotovo bi se moglo reći sami sebe. A kroz primjenu i funkcioniranje izazivali su mnoge nedoumice i čak bih rekao i nered na tom području. Što znači Zakon o računovodstvu i Zakon o reviziji dovoljno je u uvodu reći samo jednu temeljnu misao da zapravo nakon donošenja financijskog plana početkom godine ili proračuna početkom godine, da tijekom godine slijedi njihovo trošenje pa evidencija kroz Zakon o računovodstvu. I na kraju sve to treba sastaviti financijska izvješća i ta izvješća dobro revidirati. Zašto dobro revidirati? Podsjetit ću samo na dva zadnja slučaja koja su potresla svijet. Enron i Parmalat talijanski. Za Enron posebno i Parmalat je imao slično. To su i podsjećam i interesantne pouke za nas kroz Zakon o investicijskim fondovima. Oni su sami imali mnoge fondove koji su zajedno bankrotirali upravo radi lažnog revizorskog izvješća i radi potpuno drugačijeg stanja od onog koje je bilo iskazivano u poslovnim knjigama. I stoga pouka da Zakon o računovodstvu i Zakon o reviziji, njihova primjena su iznimno značajni. Sitnih malih sličnih primjera nažalost ima i u Hrvatskoj i vjerojatno će biti i pokušaja. Evo, iz tog razloga ovaj zakon i njegovo usklađenje sa sadašnjom važećom europskom praksom znači potpunu novinu na našem prostoru i stoga mi smatramo u Klubu HDZ-a da ovaj zakon neće izazvati, pogotovo što je usuglašen sa strukom nikakve posebne polemike i da je od interesa svima da ga što prije i donesemo i što prije počnemo primjenjivati. Ali ipak evo nekoliko razloga temeljnih još jedanput ponoviti zašto zapravo ovaj zakon znači potpunu promjenu na ovom području. Usluge revizije će prema predloženom zakonu moći obavljati prvo dakle koje će moći obavljati jer prije je to regulirao i Zakon o računovodstvu i Zakon o reviziji a sada na drugačiji način ovaj zakon regulira i kaže da će tu uslugu moći obavljati revizorska društva i samostalni revizori dok po važećem zakonu kažem tko je mogao do sada i kako obavljati, bilo je drugačije propisano. Zatim, reviziju obavljaju revizorska društva u kojima najmanje tri četvrtine glasačkih prava imaju revizorska društva odnosno ovlašteni revizori koji ispunjavaju uvjete u skladu sa odredbama ovog zakona. U upravi također u sličnom omjeru, u upravi revizorskih društava najmanje ¾ članova moraju biti ovlašteni revizori koji ispunjavaju uvjete propisane ovim zakonom i reviziju također obavljaju samostalni revizori koji su ujedno i ovlašteni revizori. I iduće, tko iz inozemstva može obavljati nadzor. Propisano je da inozemna revizorska društva mogu obavljati reviziju na području RH ako ovdje osnuju podružnice odnosno prema odredbama članka 612. Zakona o trgovačkim društvima. Evo, ovaj amandman koji smo dali na Odboru za financije zapravo smo željeli da na neki način i tu osmu smjernicu po našem mišljenju također iskoristimo i da kažemo da će to biti određeni reciprocitet tamo gdje je to moguće kako ne bismo imali mogućnosti da eventualno nekakve of shore kompanije u tom prostoru ulaze nekontrolirano na naše područje. Postoji određena razlika u određivanju zakonske revizije u odnosu na postojeći Zakon o reviziji odnosno Zakon o računovodstvu. Sada se obveza revidiranja financijskih izvještaja određuje Zakonom o računovodstvu i to na način da obveznoj reviziji jednoj godišnje podliježu i sada da ne ponavljam cijelu priču, dakle to je regulirao Zakon o računovodstvu. Sada to treba povezati jedinstveno i jedinstveno i obavljati pod propisanim uvjetom. Tko sada podliježe toj obvezi. Obvezu zakonske revizije potrebno je propisati Zakonom o reviziji a ne Zakonom o računovodstvu te je stoga u odredbe prijedloga zakona ugrađeno da jednom godišnje reviziji podliježu financijska izvješća svih dioničkih društava, komanditnih društava i društava sa ograničenom odgovornošću čiji godišnji ukupni prihod prelazi 30 milijuna kuna banaka, osiguravajućih društava, investicijskih fondova, mirovinskih fondova, mirovinskih osiguravajućih društava i društava po posebnim propisima. To je upravo ono što sam rekao primjer Enrona i Parmalata iz uvoda s obzirom da su mnogi od njih imali i ova društva. Ovdje možda netko može postaviti pitanje zašto apsolutno odrediti iznos od 30 milijuna jer se može kroz vrijeme mijenjati taj iznos, onda podrazumijeva i promjenu zakona i usklađivanja. Međutim, ipak se usuglasilo da ovo bude nekakva donja granica od koje bi trebalo poći. Prijedlog Zakona o računovodstvu koji je također u proceduri ne određuje obvezu provođenja revizije nego potpuno drugačije regulira poslovanje. Prijedlogom Zakona o reviziji dana je mogućnost da reviziju obavljaju i strani državljani nakon, evo ovdje je bilo dvojbi da li, pod kojim uvjetima, da li treba znati zakone, ne treba znati zakone. Konačno je to zakon izvanredno dobro regulirao, konačno treba nostrificirati dokumente, znati hrvatski jezik i znati zakone koji će se revidirati na hrvatskom financijskom tržištu. Prema tome, konačno i ta odredba je uključena u cijelosti. I možda još istaći da prijedlog zakona za trgovačka društva od javnog interesa propisana je obveza ustrojavanja revizorskog odbora. Čuli smo što je da ja ne ponavljam i strukturu i sastav i ostalo. I još ću istaći da do ovog trenutka odnosno do donošenja zakona u Hrvatskoj su registrirane dvije revizorske udruge, Hrvatska udruga revizora i Udruga Benedikt Kotruljević. Međutim, nakon ovoga vjerojatno i nove uloge komore vjerojatno će doći i do promjena na ovom području i objedinjavanja kod izdavanja certifikata i nadzora rada i poslova, naravno i oduzimanja kasnije takvih certifikata. Prema tome, ovaj zakon na potpuno novi način regulira ovo iznimno značajno područje revizije stoga što u našem društvu kroz ovih dvanaest, trinaest godina postojećeg zakona su se događale različite aktivnosti na tome a posebice što revizori kao takvi su često puta radili revizijska ili revizorska izvješća onako kako to naruči onaj koga treba revidirati. I zato, ovo je značajna novina, značajni pomak na bolje i stoga držimo da Klub HDZ-a će apsolutno podržati i glasovati a držim da i ostali nemaju razloga da to ne prihvate. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite!
Hvala. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Mislim da je najvažnije možda da bi zakon ostvario svoju svrhu odrediti dakle subjekte odnosno koje su to osobe koje mogu biti revizori, a jednako tako i njihovu kontrolu. Jer ono što se iz zahtjeva od revizije to je upravo pouzdanost njihovih izvješća, njihovih nalaza i stvaranje, ostvarenje povjerenja javnosti. To je inače i kod svih vještaka i kod svih revizora od ključnog značenja. I upravo stoga smatram da treba podržati amandman koji je sačinio Odbor za financije a kojima je upravo sada i u ime Kluba HDZ-a govorio kolega Prtenjača. Naime ovako postojeći članak 4. u prijedlogu u stavku 2. nije razvidno pod kojim uvjetima i na koji način bi onda i strane revizorske tvrtke mogle obavljati reviziju. Naime ako se već i predlagač i poziva i gotovo su sve odredbe i u skladu sa materijalima koji, iz Europske unije i to zelene knjige i zatim drugog materijala koji su korišteni u ovoj prijedlogu smatram za potrebnim istaknuti da upravo i kako je u Europskoj uniji 28. rujna ove godine usvojeno od strane Europskog parlamenta osma direktiva trgovačkog prava za zakonsku reviziju koja upravo definira da većinu glasačkih prava i većinu upravljačkih tijela moraju držati ovlašteni revizori. Stoga upravo kako iz ovog prijedloga, iz njegovog članka 4. ne proizlaze gore navedeni usvojeni stavovi Europske unije odnosno nisu na izričit način i definirani proizlazilo bi da inozemne revizorske tvrtke koje rade reviziju, poslove revizije u Republici Hrvatskoj ne bi bile podvrgnute nadzoru Komore. Provjeri i kvaliteta rada pa čak i onda i onih stegovnih mjera, oduzimanju dozvole kao i drugim odredbama propisanim ovim prijedlogom koje se odnose na sve revizore, a prije svega na domaće revizore. Zato mislim upravo sa stajališta ravnopravnosti ali i kontrolabilnosti da je jako, da je od ključnog značenja uvažiti ovaj amandman. I još nešto što mi se čini bitnim. Upravo revizija može ispuniti svoju zadaću dakle i jedino tako ako je posve neovisna. I zato mi se čini malo upitnim odredba članka 42. stavka 5., podstavka ponovo 5. koje predviđa da u provedbi javnog nadzora Ministarstvo financija kad ocijeni da postoje određene nezakonitosti i nepravilnosti da može raspustiti upravno vijeće i smijeniti predsjednika ako u radu tijela utvrdi teže nepravilnosti. Odnosno ako ona, nakon opomene ne budu ispunila svoje zakonske obveze. Na prvi pogled ne čini se ništa spornim. Međutim upravo davanje ovakve ovlasti Ministarstvu financija može izazivati neke sumnje i dvojbe da li se upravo tolerira, toleriraju određene nepravilnosti kod određenih revizora ili pak neke neznatni, neke neznatnije nepravilnosti na ovakav način iz nekih razloga koji mogu biti netransparentni javnosti doći do raspuštanja Upravnog vijeća. Čini mi se upravo radi povjerenja javnosti, e pa i Komore, da, čini mi se upravo da možda da se razmisli i o ovom aspektu, a u svakom slučaju poštivanje zakonitosti i ne samo revizora nego i svih ostalih vještaka mislim da je ključno i da je vrlo, i da ga vrlo treba zaoštriti kao inače pitanje odgovornosti tih osoba kojima su date po zakonu velike ovlasti. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Imamo samo jedan ispravak pa onda. Gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče moram ispraviti netočan navod kolegice Antičević da bi trebalo definirati tko to može biti ovlašteni revizor jer to nije točno. Već je točno rečeno u članku 7. da ovlašteni revizor je neovisna stručna osoba koja je stekla certifikat. A da bi stekla certifikat mora ispuniti sljedeće uvjete. Znači jasno: visokostručno obrazovanje, 3 godine radnog iskustva. Mora imati položen ispit za ovlaštenog revizora, mora se služiti aktivno hrvatskim jezikom, govorom i pismom, mora imati hrvatsko državljanstvo i mora imati dokaz da nije pravomoćno osuđivan za kaznena djela protiv sigurnosti, platnog prometa i poslovanja. I drugo, što nije točno dakle da Komora neće imati nadležnost kontrole i nad onima koji budu osnovani prema stavku 2. članka 4. Dakle Komora će imati i ima prema prijedlogu ovog Zakona kontrolu nad svim onima koji se u Hrvatskoj bave poslovima revizije pa i nad onim dijelovima inozemnih poduzeća koja djeluju na području Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Pa povrijeđena je odredba članka 209. jer je kolegica ispravljala nešto što ja uopće nisam govorila odnosno vi niste slušali uopće kontekst u kojem sam ja govorila. Onda vi niste upoznati gospođo sa smjernicama Europske unije o kojem upravo predlagač govori. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dajte saslušajte do kraja [[Upadica: Jesam.]]
Da, … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadice se ne razumiju.]] Hvala lijepa. Sada će se u ime predlagača gospodin Ivan Šuker obratiti. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa čisto da razjasnim ono što je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović govorila da nije neovisnost Komore ako nema nikakvu kontrolu nad sobom. Dakle ovdje se radi isključivo o Upravnom vijeću Komore. S obzirom da sve institucije imaju nekakav nadzor ne možemo ostaviti jednu instituciju koja je udruga onih koji kontroliraju, dakle bez nadzora. Ovdje se radi dakle može raspustiti Upravno vijeće ali Komore. Dakle to nema veze sa neovisnošću revizora, revizorskih društava, revizorskih društava, revizorskih obrtnika. Međutim morate ostaviti institut da netko to Upravno vijeće može smijeniti, čujte može se izgovoriti skupina ljudi koja može raditi što god hoće jer nema praktički nikoga iznad sebe. Dakle ovdje se isključivo radi o Upravnom vijeću Komore gdje je točno definirano ako se pojave određene nezakonitosti jer gledajte to bi značilo isto tako da nad ovom Agencijom za kontrolu nebankarskog financijskog sektora praktički nema nikoga. Mora biti netko iznad nekoga da ako radi nekakve nepravilnosti da ga može upozoriti, smijeni i tako dalje. Dakle intencija i nas iz Ministarstva financija ono što je najbitnije i što bih želio istaknuti da ova obadva zakona i Zakon o računovodstvu i Zakon o reviziji su usuglašeni sa strukom. Usuglašeni su sa ljudima koji rade taj posao. I to je možda najveća kvaliteta ovih zakona. Dakle oni su se složili s ovakvom odredbom i ja moram reći da u tim radnim skupinama kad se raspravljalo nitko od tih revizora nije uopće izrazio bilo kakvu primjedbu na ovu odredbu. Dapače svi se slažu s tim jer svi su svjesni u principu da kad idemo u ekstremno i pozitivno, negativno se može upravo dogoditi to da jedna skupina ljudi bude u Komori može raditi praktički što god hoće, a da nema kontrolu nad njom. Dakle to je čisto jedan kontrolni instrumentarij da ta, da se ne može to dogoditi jedno takvo ekstremno ponašanje. Ali ponavljam s ovakvom odredbom su se usuglasili i revizori, dakle ljudi koji rade taj posao i na koje će se primjenjivati. To je na kraju krajeva, što je najbitnije oni će sutra biti osnivači i članovi te Komore i ta Komora će njih nadzirati. Pa evo, kažem htio sam pojasniti upravo zbog ovoga pojma neovisnosti da se ova odredba ne odnosi niti na revizorska društva niti na revizore obrtnike niti na strani revizora koji će temeljem ovog zakona dobiti dozvolu da rade u Hrvatskoj, nego se isključivo radi na Upravno vijeće Revizorske komore. Dakle, isključivo na njih se odnosi ova odredba. Ja vas molim da ovo uvažite jer kažem ovo je na kraju jedan zajednički zaključak i ljudi iz struke i ljudi na koje će se primjenjivati ovaj zakon. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo dalje. Na redu je gospođa zastupnica Ivana Sučec Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, ono općenito što sam rekla i o Zakonu o računovodstvu bih podvukla dakle i za ovaj Zakon o reviziji da je on vrlo važan, da rješava jedno područje koje je izuzetno važno, a samo po meni je možda bi bilo dobro da smo ga imali pred deset godina. Dakle, da nismo imali određenih problema kod revizije u pretvorbi i privatizaciji iako smo čuli od gospodina Prtenjače koji je nabrajao međunarodne da tako kažem promašaje revizije da mi nismo izuzetak dakle u mogućim zlo uporabama, da se to dešava svuda u svijetu. Ali, prihvaćanjem ovog zakona koji će ako vidimo da stupa na snagu osmog dana od objave u "Narodnim novinama" da se donosi po hitnom postupku vrlo brzo stupiti na snagu. Dakle, da će ovaj zakon smanjiti takav mogući broj zlo uporaba na najmanju moguću mjeru budući da on jasno definira dakle tko podliježe reviziji, na koji način se ona obavlja i tko može obavljati tu reviziju sa sasma jasno definiranim i dakle uvjetima koje mora ispuniti ali i obvezama koje mora, a i kontrolnim mehanizmom koji je trostupan. Tako da imamo i revizora, imamo komoru i Ministarstva financija koja onda u toj tripartitnoj podjeli odgovornosti uvijek može kontrolirati dakle i komoru koja objedinjuje sve one koji se bave revizijom. Ono dakle što da tako na neki način daje sigurnost da će ovaj zakon biti i u provedbi pažljivo i odgovorno provađan su i kaznene odredbe koje dakle kažu da za jedan prekršaj istovremeno odgovara i revizorsko društvo i odgovorna osoba u revizorskom društvu i samostalni revizor i to sa kaznama koje sežu od 20000 kuna do 100000 kuna za društvo, od 2000 do 10000 za odgovornu osobu i od 5000 do 10000 za samostalnog revizora kumulativno. Dakle, ove visoke financijske kazne vjerojatno neće osokoliti one koji bi možda htjeli pogodovati onima koji reviziju naručuju da rade ne objektivne izvještaje, dakle izvještaje koji nisu u skladu sa poslovnim dokumentima u pojedinom poduzeću. Dakle, priklanjam se svima onima koji pozdravljaju i koji će glasovati za ovaj Zakon o reviziji, a budući da i struka dakle želi oni koji pošteno obavljaju taj posao da se obavlja na načelima poznatih uvjeta i poznatih dakle financijskih iznosa koje se treba platiti jer će biti propisana određena tarifa kao što je to i u odvjetničkoj dakle struci. Tarifa koja će se morati primjenjivati, koju će kontrolirati Ministarstvo financija i ujednačiti je za cijelu državu. Dakle, nadam se da će od primjene ovog zakona, pa kroz praćenje provedbe i kroz izvješća koja ćemo u ovom Saboru moći vidjeti dakle biti puno manje nereda i puno više točnih revizija dakle koje će poslužiti da se donese pravilna odluka oko daljnje sudbine pojedinih poduzeća, a i dakle potvrditi ona izvješća koja već postoje na tržištu tih poduzeća ako su ona na burzi. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i naravno podržavam ovaj zakon.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, predstavnici predlagatelja. Revizija je postupak provjere i ocjene financijskih izvještaja obveznika revizije, te podataka i metoda koja se primjenjuju pri sastavljanju financijskih izvješća i na temelju kojih se daje stručno i neovisno mišljenje o istinitosti i objektivnosti financijskog stanja, rezultata poslovanja i novčanim tijekom. Ovim zakonom, dakle njegovim donošenjem želi se u potpunosti regulirati pitanje obavljanja ovog važnog posla u našem gospodarstvu na području Republike Hrvatske. Ali naravno, s obzirom na procese u kojima se Hrvatska nalazi i usklađuje se ovo područje sa zakonodavstvom Evropske unije. Mislim da se zaista radi o kvalitetnom prijedlogu što su u svojim raspravama i svi dosadašnji sudionici rasprava spominjali, a usluge revizije za razliku od onog što je bilo do sada moći će pored revizorskih društava obavljati i samostalni revizori. Reviziju obavljaju oni revizori koji imaju certifikat ovlaštenog revizora i koji su zaposlenici dakle ili revizorskog društva ili samostalno obavljaju djelatnost. Posebno što je važno i što treba naglasiti i naglašava se u ovom Prijedlogu zakona je neovisnost revizora s jednim bitnim ciljem, pretpostavkom i težnjom da se stvori stvarno, potpuno povjerenje javnosti u pouzdanost revizorskih izvješća i u pouzdanost onih osoba koji taj važan posao obavljaju. Do sada je obveza izrade obavljanja revizije bila određena Zakonom o računovodstvu i to na način da obveznoj reviziji jednom godišnje podliježu financijska izvješća svih velikih te srednjih poduzeća, ako su naravno organizirana kao dionička društva, a mali poduzetnici kao dionička društva imali su obvezu skraćene revizije svake treće godine. Svi drugi bez obzira na veličinu imali su obvezu izrade revizijskih izvješća onako kako je bilo propisano njihovim aktima, odnosno njihovim statutima i tu se može posumnjati da se doista svašta moglo dešavati u stvarnom životu i u stvarnom poslovanju. Odredbama ovog Prijedloga zakona, odnosno Konačnog prijedloga zakona određeno je da jednom godišnje reviziji podliježu izvještaji svih dioničkih društava, komanditnih i društava sa ograničenom odgovornošću čiji ukupni prihod prelazi 30 milijuna kuna, te banaka, osiguravajućih društava, investicijskih fondova, mirovinskih fondova, mirovinskih osiguravajućih društava i drugih društava po posebnim propisima. Usvajanjem ovog zakona revizijom će biti obuhvaćeno oko 3200 poduzeća u Republici Hrvatskoj, od čega 1469 dioničkih društava. Nadzor i provjera kvalitete rada revizorskih društava kao i samostalnih revizora provodi se najmanje jednom u šest godina, a svake treće godine ako ta društva obavljaju reviziju trgovačkih društava od javnog interesa njime se regulira pitanje osnivanja i rada Hrvatske revizorske komore koja će i tu provjeru obavljati. Hrvatska revizorska komora će i organizirati i provoditi edukaciju, izdavati certifikate za ovlaštene revizore, dakle i provoditi nadzor nad radom društava i samostalnih revizora. Ona će izdavati, oduzimati i obnavljati dozvole za rad revizorskim društvima i ona je u obvezi voditi registar revizorskih društava, samostalnih revizora i ovlaštenih revizora. I mislim da je kod prijelaznih i završnih odredba također bitno napomenuti neke elemente koji su važni za one ljude koji do sada obavljaju revizorske poslove. Ovlašteni revizori koji su dobili certifikat u skladu sa Zakonom o reviziji smatra se da su danom stupanja na snagu ovog zakona stekli uvjete za zvanje ovlaštenog revizora i oni su u roku od 6 mjeseci od dana osnivanja Komore dužni podnijeti zahtjev za upis u registar ovlaštenih revizora. Onim revizorima koji u roku maloprije rečenom ne podnesu zahtjev za upis u registar, odnosno kojima odlukom Komore upis bude odbijen prestaje vrijediti certifikat i više ne mogu obavljati reviziju. Mislim da bi ovdje bilo dobro pojasniti kada je kome moguće odbiti izdavanje tog certifikata, odnosno kriterija, jer prethodnim člankom, odnosno stavkom automatizmom kaže se da svi oni koji su po dosadašnjem zakonu stekli to pravo i stekli taj certifikat da im on automatizmom se izdaje i sada. A u stavku 4. ovdje kaže se da onima kojima olukom Komore upis bude odbijen prestaje to pravo vrijediti pa mislim da bi tu bilo važno pojasniti, ako ništa drugo radi javnosti da se zna kada i kome taj certifikat može biti odbijen. Inače, još jednom ponavljam, mislim da je ovaj zakon dobar prijedlog i zbog toga ću ga podržati. Hvala.
Hvala lijepa. I kao zadnji u raspravi, gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedniče. Predstavnici predlagatelja, kolegice i kolege. Ova dva zakona o kojima, o jednom smo raspravljali netom, a sada o prijedlogu Zakona o reviziji čine jednu zajedničku cjelinu vrlo bitnu za funkcioniranje ukupnog nadzora koji mora postojati u odnosu na trgovačka društva, bilo ona dionička ili bilo koja druga, ali ona su ne samo iz tog aspekta bitna. Onda su bitna i radi stvaranja novog ambijenta u društvu i jedne pomalo porazne činjenice da gotovo izrijekom nakon smijene svake vlasti gotovo dođe u pravilu i do promjene načina tumačenja izvještaja koji se provodio za pojedine tvrtke, posebice u državnom vlasništvu. Što želim kazati? Postojala je velika neusklađenost u terminologiji, u tehnici postupanja pa i u sadržaju koji je bio predmet revizorskih izvještaja koje su, kuće koje su bile ovlaštene za reviziju radile u pogledu ocjenjivanja, da li je u nekoj tvrci poslovanje kroz protekle godine koje su se ocjenjivale bilo uspješno, dali postoje nepravilnosti, koji je kriterij kod uspostave određenih standarda kod nomenklatiranja pojedinih stavaka prilikom ocjene stanje u pojedinoj tvrtki. Tako da su novine, ne samo ovih godina nego i inače ta praksa je postojala, počesto se natjecale naprosto u tome tko će dovesti novu revizorsku kuću da bi utvrdio novi revizorski izvještaj za pojedinu tvrtku i da bi s time stvorio alibi da se kaže da poslovodni organ, znači direktor ili uprava koji su predstavljali tu tvrtku nisu bili dobri ili da bi dokazao suprotno, da su bili dobri. Takva činjenica je naravno umanjila i relativizirala ozbiljnost, značaj i ulogu revizorskih kuća. Upravo zato ja vjerujem da ovaj prijedlog Zakona o reviziji donosi novine koje će u svakom slučaju standardizirati i ojačati princip djelovanja svih revizorskih kuća utemeljenih na onim europskim direktivama na koje se ovaj prijedlog zakona poziva. Da će se nova praksa koja će se u Hrvatskoj provoditi po ovom prijedlogu Zakona biti daleko uspješnija, ujednačenija i da neće dovoditi u sumnju bilo koga da se kod ocjene kod revizorskih izvješća može raditi o političkim pritiscima da bi se stanje u tvrtki ili ocjena rada pojedinog predsjednika uprave pokazala ovakvim ili onakvim. Naravno, nije se to događalo svugdje i uvijek, ali postoje. Javnost je zabilježila, novine su se bavile, spekulacije su postojale. Prema tome, ja vjerujem da je ovaj prijedlog zakona dobar put da se ta stranica zatvori. Da li će novi način postupanja koji daje mogućnost i stranim državljanima koji će, koji imaju isprave, a čije isprave treba nostrificirati nadležna institucija, od poznavanja hrvatskog jezika na dalje, pomoći da se osnaži uloga revizorskih kuća. Da ta neovisnost proširena na mogućnost da strane revizorske kuće i strani državljanin mogu vršiti revizorski posao, da li će ona dodatno ojačati značaj revizorskih kuća? O tome trebamo tek vidjeti. Jer znate, tko ne može naći domaćeg revizora može posegnuti za svojim stranim revizorom, sve je to moguće. Ali o tome treba otvoreno razgovarati i treba se nadati da će propisani nadzor tijela Komore, način na koji će se davati suglasnost, način na koji će se provjeravati kvaliteta rada revizorskih društava i samostalnih revizora, način na koji će se utemeljiti, način pristupanja Hrvatske revizorske komore tom poslu, i ukupnost djelovanja tih nezavisnih tijela, dat će odgovor na to da li možemo očekivati da revizorski izvješća budu potpuno maknuta od moguće utjecaja politike i bilo kojeg oblika vlasti, koliko će trebati vremena za to i koliko su dobri instrumenti ovoga prijedloga zakona pomoći da se to naprosto čim prije dogodi. Jer, konkurentnost na domaćem i na svjetskom tržištu apsolutno ide u prilog stvaranja ozbiljnog pravnog okvira u kome neće biti nikakve mogućnosti da bilo čija diskrecija po bilo kojoj osnovi može učiniti nešto što nije u skladu sa interesima posla, što nije u skladu sa intencijama zakona. Diskrecija kao takva iz gospodarskog života treba biti skinuta. Uloga politike je da donese dobre zakone, da se bori da instrumenti tog zakona budu provodivi i da se bori da eventualne nejasnoće ili neslaganja koja proizlaze da se otklone na način na koji se to može učiniti i treba učiniti. Ali nikako i nikada direktnim miješanjem u stvari koje nisu predmet interesa ni političara ni bilo koje vlasti. Prema tome ja se nadam da će ovaj prijedlog zakona koji je precizan, koji je usklađen sa europskim direktivama i koji, prije svega, mislim da treba biti u interesu hrvatskih gospodarstvenika i hrvatskog društva doprinijeti da se usluge revizorskih kuća budu u korist tih tvrtki, jer one ustvari i služe njima, one nisu ograničavajući faktor, nego suprotno. One su vodilja da bis e budućnost gospodarskih pozicija pojedinih tvrtki mogla uspješno planirati. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak, gospodin Vlado Jelkovac. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Markov je rekao, nakon svake promjene vlasti dolazi do različitog tumačenja revizorskih izvješća. Kod revizorskih izvješća radi se o stručnim izvješćima, o izvješćima o financijskom poslovanju trgovačkih društava a ne o političkim izvješćima i neznam od kud mu takove informacije. Moguće da je on mislio da izvješća o proračunima jedinica lokalne samouprave, ali to nije predmet ovog zakona.
Hvala. Želi li predstavnik predlagatelja zaključno? Ne. Zaključujem raspravu.
Konačni prijedlog zakona o reviziji, P.Z. broj 386. Amandman je podnio Odbor za financije i Državni proračun. Ministre Šuker izvolite se očitovati na.
Gospodine predsjedniče Vlada prihvaća amandman.
Hvala. Postaje sastavni dio Zakona. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 97 glasova za, 4 suzdržana i 1 protiv usvojen, donesen Zakon zajedno sa prihvaćenim amandmanom.
Trebali smo sada prijeći na 9. točku pročišćenog dnevnog reda, to je Prijedlog Zakona o turističkom zemljištu, međutim matični odbor nije uspio jutros raspraviti ovaj zakon. Zakazao je sjednicu u 13,30 pa bi onda ovu točku dnevnog reda zbog toga prebacili recimo od 15,00 sati … … [[Upadica se ne čuje.]] Nije matični odbor, jesu drugi odbori, ali matični odbor nije, pa ćemo privremeno prijeći na 10. točku dnevnog reda, odnosno prelazimo na 10. točku dnevnog reda. - Prijedlog odluke o imenovanju pravobraniteljice za djecu Predlagatelj je odluke, sukladno članku 4. Zakona o pravobranitelju za djecu, Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. U ime predlagača državni tajnik, gospodin Antun Palarić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane gospođe i gospodo zastupnici. Za hrvatsku Vladu institucija pravobraniteljice za djecu je od izuzetne važnosti. Nakon protestne ostavke bivše pravobraniteljice za djecu i svih njezinih pomoćnika, to izuzetno važno mjesto je ostalo upražnjeno, stoga je Vlada predložila Hrvatskom saboru, sukladno Zakonu o pravobraniteljici za djecu da se za novu pravobraniteljicu za djecu imenuje doktorica znanosti gospođa Ksenija Butorac iz Zagreba. Njezin životopis koji ste dobili u prilogu potvrđuje da je predložena osoba doktorica znanosti iz područja odgojnih znanosti, da je nakon doktorata nastavila sa znanstvenim radom, sa stručnim usavršavanjem, sticanjem brojnih vještina i da njezino iskustvo daje jamstvo da će dužnost pravobraniteljice za djecu obavljati na zakonit način sa punim povjerenjem Hrvatskog sabora, a i hrvatske Vlade koja ju je predložila. Stoga gospođe i gospodo zastupnici predlažemo da se prihvati prijedlog Vlade i imenuje pravobraniteljica za djecu Republike Hrvatske kako bi ta važna institucija ustavnog poretka funkcionirala na najbolji mogući način. Hvala lijepo.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. U ime kluba HDZ-a, gospođa zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice izražavam naravno potporu i izuzetno zadovoljstvo što će se vrlo brzo imenovati pretpostavljam prema ovom prijedlogu, pravobraniteljica za djecu, koja će nastaviti raditi na dobrobit djece, dakle onog područja našeg društva za kojeg Hrvatska demokratska zajednica ima izuzetan senzibilitet, a naravno i hrvatska Vlada što dokazuje naravno nizom svojih mjera poduprtih, donijeli smo, jučer smo raspravljali o proračunu, dakle i veća sredstva za 2006. godinu, tako da ćemo i kroz osnivanje obiteljskih centara gdje je potpora za programe usmjerene djeci i mladima povećana za 26 tisuća posto, dakle ona iznosi 9,5 skoro milijuna kuna gdje je i pravobraniteljstvu za djecu dodijeljen iznos 15% veći nego u 2005. Dakle raspolagat će sa od preko 3,5 milijuna kuna, dakle i imenovanjem vrhovne osobe koja će voditi računa o tom uredu i provađati programe na dobrobit djece prema Zakonu o pravobraniteljstvu, mislim da će se ukupno stanje naravno nikad nije moguće postići savršenstvo, poboljšavati i da će briga o djeci imati sve važniju funkciju u našem društvu i rezultirati dakle i boljim odnosima u obitelji, u društvu, u školama i u svim onim segmentima gdje djeca, a imali smo prilike eto i prekjučer slušati djecu koja su uključena u forume u različitim županijama, na koji način ona promišljaju svoju ulogu u društvu i na koji način bi odrasli trebali ne samo donošenjem zakona nego i provođenjem dakle tih zakona, omogućiti da djeca dostojno žive u Hrvatskoj što je i cilj Hrvatske demokratske zajednice. Dakle vrlo mi je drago reći da osoba doktorica znanosti Ksenija Butorac ispunjava sve ono što bi trebao imati čovjek, odnosno žena koja će preuzeti tu funkciju, a njeni osobni podaci govore da je rođena u Gračacu, da živi u porodici sa suprugom i dva odrasla sina, da je stekla izvrsno obrazovanje od Klasične gimnazije u Zadru preko Fakulteta sigurnosti i samozaštite gdje je stekla zvanje diplomirani pravni kriminalist, daje magistrirala na istom fakultetu u području kriminalističkih znanosti, da je doktorirala na Fakultetu za defektologiju Sveučilišta u Zagrebu na području odgojnih znanosti, da se educirala, trenirala i radila u psihoterapijskim pravcima, da se je trudila naravno postići sve napredne stupnjeve neurolingvističke psihoterapije, a da je u tijeku postupak za izbor u znanstveno zvanje znanstvenog suradnika pred matičnim odborom sveučilišta u Zagrebu za znanstveno polje odgojnih znanosti u području društvenih znanosti i to grana defektologije. Da je članica različitih hrvatskih i međunarodnih udruženja, da je njena radna karijera isto tako respektabilna, da je radila kao službenik općeg kriminaliteta u policiji, da je bila asistent i predavač na kolegiju Fakulteta kriminalističkih znanosti MUP-a RH, da je bila kriminalistički službenik-analitičar u odjelu za kriminalitet, droga Policijske uprave zagrebačke, da je stručna suradnica u Centru za prevenciju ovisnosti Grada Zagreba u Zavodu za javno zdravstvo Grada Zagreba, da se bavila savjetodavnim i psihoterapijskim radom s klijentima, osuđenim ovisnicima u okviru programa hrvatske udruge za kriminologiju i edukacijsko-rehabilitacijskog fakulteta sveučilišta u Zagrebu i da isto tako savjetodavni i psihoterapijski rad s klijentima u potrebi u okviru programa koji se provodi u suradnji Hrvatske udruge sa institutom u Beču. Da je autorica 11 znanstvenih i stručnih radova, te 16 izlaganja na međunarodnim i domaćim, znanstvenim i stručnim skupovima. Da ima različite stručne aktivnosti, da je autorica i voditeljica programa za povećanje sigurnosti i psihosocijalnog zdravlja srednjoškolske populacije u komplementarnoj suradnji sa ustanovama u lokalnoj zajednici, da je autorica i voditeljica programa primarne i sekundarne prevencije zlouporabe droga i drugih oblika neprihvatljivog prihvaćanja djece u osnovnim školama Grada Zagreba, odobrenog od Ureda za zdravstvo, rad i socijalnu skrb Grada Zagreba. Da je suautorica i voditeljica dijela programa poslije penalnog tretmana osuđenika, da je voditeljica dijela programa istraživanja učinkovitosti NLPT-a, da je voditeljica stručnog Povjerenstva za praćenje rada Valdorfske škole u Zagrebu, da je voditeljica stručnog tima u cilju povećanja sigurnosti u osnovnoj školi. Da se bavi edukacijom stručnjaka u prosvjeti, zdravstvu, socijalnoj skrbi i pravosuđu sa više od 200 predavanja i da je nastupila u nekoliko ili više i javnih televizijskih i radioemisija. Da se bavi različitim nastavnim aktivnostima i da ima priznate znanstveno-istraživačke projekte te da vlada aktivno sa 2 strana jezika, pasivno sa još 2, dakle sa 4. Dakle, da njeni znanstveni radovi, stručni radovi, radna karijera i sve ostalo daje dignitet osobe koja će moći kvalitetno, stručno provoditi one zakone koje je donio Hrvatski sabor, a koje će naravno Hrvatska demokratska zajednica je s tim zadovoljna, donijeti do poboljšanja stanja djece u hrvatskome društvu. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče i Hrvatska demokratska zajednica će glasati za imenovanje gospođe Ksenije Butorac, doktorice znanosti za pravobraniteljicu za djecu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a gospodin zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Moj govor neće biti kao što je bio govor predstavnika Kluba HDZ-a. Normalno da smo se svi složili i na zadnjoj sjednici kad smo raspravljali o razrješenju bivše pravobraniteljice za djecu da je tu u ovome području znatan broj problema koji polako i eskaliraju vezano i za zlostavljanje djece i za sve druge situacije koje nam se događaju iz dana u dan. Normalno je da ne možemo imati ovu bitnu instituciju za funkcioniranje i zaštitu prava djece nepopunjeno čelnim osobama. Ali je također nama u Klubu HSP-a neshvatljivo zašto idemo na ovakav način imenovati pravobraniteljicu buduću. Zbog čega nismo išli na javni poziv? Zbog čega nadležni odbori Hrvatskog sabora, recimo Odbor za izbor i imenovanje, Odbor za obitelj, mladež i šport kao nadležni, matični odbori nisu imali mogućnosti provesti intervjuu, znači bar intervjuu provesti. Znači, ne znamo o kome se radi. Stekao sam dojam da je gospođa pozna, ne znam da li je pozna. Ne znam da li je pozna državni tajnik. A mi moramo imati sad ovdje što? Jamstvo, jamstvo da će ona moći to sve uspješno obnašati. Znači, jamstvo, ali da bi mi dobili jamstvo, znači moramo znati je li matični odbori imaju pozitivno stajalište. Jer ipak ne možemo na ovakav način donositi. Ovdje je jedna situacija istina bolja od sudaca porotnika. Za suce porotnike nemamo čak ni životopise. Ovdje bar imamo životopis. E sad, vi ste pročitali onaj dio životopisa, a ja ću reći da meni postoje onaj projekt bivše Vlade s faksa na posao, a ovdje je slučaj iz mirovine na posao. Ovdje je slučaj iz mirovine na posao. Ja ne znam, gospođa, nemam ništa protiv, klub nema ništa protiv nje. Ali gledajte, ona je 60. godište i umirovljena je 31. prosinca 97. godine, piše na vlastiti zahtjev sa 37 godina života, odnosno sa 14 godina efektivnog radnog staža. I onda još tu napominje, što je slučaj ono što je gospodin Karamarko svojevremeno napravio propust da su svi koji su bili blizu policije ili pored policije dobili status branitelja i kaže da je ona, ima svojstvo, veli umirovljena na vlastiti zahtjev uz priznat status hrvatskog branitelja od 30. svibnja 90. do 30. lipnja 96. godine. I sad, gledajući životopis i te stvari, znači, imala je status hrvatskog branitelja, sad bi dobila status pravobranitelja za djecu. Ali u isto vrijeme ona je i magistrirala i sve druge stvari radila. I kad su pitali Predsjednika Mesića zašto nije mogao biti u Vukovaru, on kaže ne mogu mijenjati zakone fizike jer sam bio u to vrijeme u Njemačkoj. Ali ovdje je situacija sasvim drukčija. Izgleda da onda ova izjava Predsjednika Mesića baš nije točna. Jer da je ona u isto vrijeme bila i na bojištu, ako ima status hrvatskog branitelja, ali je i magistrirala i doktorirala. Prema tome, što ovo sve ukazuje? Ovo sve ukazuje da mi ne možemo ovako neozbiljno krenuti u imenovanje nove osobe i mislim da je pametnije, pametnije je da se obavi javni poziv, da vidimo tko će se sve javiti i da nakon toga mjerodavna tijela, i Vladina ali svakako Hrvatskoga sabora. Jer pazite, Hrvatski sabor imenuje. Ne imenuje Vlada, Vlada predlaže. Znači, mora se steći kao što se recimo radi primjer za suce Ustavnog suda, je li tako? Nadležni odbor saborski provodi Odbor za Ustav, Poslovnik, provodi intervjuu sa ljudima. Razgovara, predlaže i onda stečemo sasvim drugu sliku. Znači, mi nemamo ništa protiv gospođe Ksenije Butorac, ali nemamo jamstva da će ona moći uspješno to obnašati. Pazite, ona od 97. ne radi. Znači, izvan je tijekova. Službeno je u mirovini, prema tome, to je veliki problem. Nemojmo se sa ovima stvarima ovako neozbiljno ponašati i ako gledamo koje bi još neke druge stručnosti, ipak je ovo vezano za ovaj dio kriminalističkih znanosti u, mislim da je to u Skoplju završen, da fakultet nema veze. Magistrirala je na fakultetu, da. U Skoplju nema veze, ali to baš nije područje vezano za zaštitu djece i za prava. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Netočno je gospodin Kovačević ustvrdio da gospođa je morala biti na bojištu da bi stekla status hrvatskoga branitelja. Dakle, ima puno onih koji su stekli status hrvatskoga branitelja koji nisu bili na prvoj liniji bojišnice nego su … … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da, i postoje te kategorije, dakle, prva linija i postoji ostala kategorija. Dakle, postoji prema Zakonu o statusu hrvatskog branitelja i moram reći javno i glasno. Moram reći jasno i glasno ja gospođu ne poznam, ali ono što piše ovdje, dakle, pretpostavljam da je vjerodostojno, da je istinito i za mene je respektabilno. Dakle, nije točno da je gospođa ništa nije radila i da je bila u mirovini nego se pokazuje da je, dakle, iskoristila tu mogućnost, dakle, korištenja te mirovine ali da je istovremeno intenzivno i višestruko radila na dobrobit, dakle, javnosti i za opće dobro u različitim udrugama, međunarodno priznatim projektima pa i evo u Gradu Zagrebu. I dakle, da je sada, danas dakle došla do izbora u znanstveno znanje znanstvenog suradnika …
Hvala lijepa, čuli smo.
… Sveučilišta u Zagrebu.
U ime Kluba HSLS-a, DC-a i LS-a gospodin zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavnici Vlade, štovane kolegice i kolege. Meni se čini da zapravo Sabor ne koristi svoje mogućnosti prava koje on ima nego ovako se doista dovodimo u situaciju da mi raspravljamo ad hominem, to nikad nije lijepo. Ja isto ne bi želio dovoditi u pitanje životopis i sve ono što stoji iza gospođe Ksenije Butorac i doista nema razloga da ne vjerujemo u navode koje ona ovdje navodi. Ono što je doista dobro, a to je da smo mi baštinici tih ovih nekih novih prava, to su prava ovi slabi tzv. subjekata, da se naše društvo senzibilizirano za pravo djeteta i da pokušavamo rješavati i institucionalno, ali mislim da nije dobro kada zapravo samo poštujemo formu i ja imam dosita ovako jedan dojam, a vi me demantirajte ako se ja u tom dojmu varam da smo zapravo ovaj posao samo da ga odradimo. To je prevažna institucija, prevažno mjesto, a na žalost imamo loših iskustava i pokazuje se da doista ni na koji način to do prije nije funkcioniralo i kažem imali smo to negativno iskustvo i upravo zbog tog negativnog iskustva sa posljednjom pravobraniteljicom sada bi stari ipak trebali prići kudikamo ozbiljnije, drugačije i ovo što je kolega Pero Kovačević predložio to je tzv. "hijering" na koji Sabor ima pravo i ja ne vidim zašto mi upravo taj institut ne koristimo. Mi to imamo čini mi se isključivo samo za diplomate, za naše veleposlanike, onda nadležno saborsko tijelo onda vodi i ima intervju sa tim ljudima, neki način dobija se ipak jedna slika o kandidatima koji se predlažu za tako važna mjesta. Evo kolega Kovačević me prisjetio da nešto slično postoji za kandidate za suce Ustavnoga suda, ali i onda mi sada s time zapravo stajemo. Ako imamo naša saborska tijela, odbore, mislim da ti odbori moraju biti u funkciji i jedna od doista tih funkcija da ne bi bilo ništa doista da se obavi jedan vrlo kratak, ali vrlo bitan intervju sa kandidatima. Isto također kada se predloži samo jedan kandidat onda to ovako uvijek pomalo ima jedan ružan dojam, to jedan kad može biti najbolji i odličan daleko od toga, ali doista ja vjerujem da u Hrvatskoj postoje ljudi koji bi taj posao itekako dobro mogli odraditi i upravo zbog samih nas, jer mi sada preuzimamo zapravo odgovornost na našim dizanjem, odnosno glasovanjem za ovog kandidata, mi na neki način zapravo ćemo pokrivati i mandat te gospođe Butorac i za koje kažem moramo vjerovati da ona želi raditi dobro, ali isto bilo bi jako dobro čuti da vidimo što zapravo, što je to njen program, što se to nudi. Ja neću ulaziti da li je studij kriminalistike, poslijediplomski studij idealan studij za ovo mjesto, na kraju krajeva vidim doktorat je iz jednog sasvim drugačijega, odnosno područja koje je ajde nešto bliže ovoj problematici, ali isto također bilo bi doista dobro da uvedemo tu praksu koja je na neki način po definiciji pripada Parlamentu, a to je taj kratki intervju koji bi eto omogućio da i daj Bože više kandidata da bude i jedan i neki da kažemo može biti onaj ciljani natječaj, pa pozvati nekoliko osoba i onda bi ja vjerujem da bi nam bilo kudikamo lakše i jednostavnije da stanemo iza kandidata za kojeg odbor, odnosno kojeg bi odbor predložio ovome Visokome domu. Ovoga momenta doista što također ne poznajem gospođu Butorac, nema razloga da se kažem ne digne ruka za njen izbor, ali eto kažem ostaje ipak jedan gorak dojam da je to moglo biti drugačije, mislim da bi to i samoj kandidatkinji kudikamo više odgovaralo da doista ona prođe taj jedan vrlo ipak čini mi se benigni filter, intervju koji bi eto doista se vidjelo što ona namjerava raditi, kako ona upravo doživljava i koji je upravo njen odnos prema toj činjenici da su prava djeteta nešto za što je ne samo naša nego i uopće svjetska javnost senzibilizirana. Dobro je da postoji i kod nas vrlo snažan pritisak javnosti, medija, organizacija koje se bave tom problematikom i doista ne može nam biti svejedno kojoj ćemo osobi dati zeleno svjetlo da ona to bude. Eto, samo kažem to je ta blaga primjedba ili sugestija i mislim da se to i moglo napraviti i da još zapravo ima šanse da ako nam praksa dosadašnja nije dobra da je u skoro vrijeme mijenjamo. Hvala.
Hvala. Ispravak, gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec.
Da, uslišat ću vapaj i molbu gospodina Kramarića koji je nekoliko puta rekao demantirajte me da je ovo izbor radi izbora ili zadovoljavanje forme, pa ću ja to i reći. Dakle, nije. Da je to to onda bi hrvatska Vlada bila drugi dan popunila radno mjesto pravobraniteljice nakon što je bivša dala ostavku i nakon što je Sabor prihvatio, međutim dala si je dovoljno vremena pronaći kvalitetnu osobu dakle, a samo forma je ta koja omogućuje. Dakle to je član 4. stavak 1. Zakona o pravobranitelju koji kaže da Vlada predlaže Hrvatskom saboru to je forma, a stvarno je dakle pronašla osobu koja ispunjava ne formu nego stvarno sve uvjete da obavlja taj posao kvalitetno. Hvala.
Hvala. Očito je da su ove primjedbe da bi trebali i odbori Sabora tu imati mišljenje, ali to treba propisati, to nije propisano. Prema tome, mislim da bi trebala inicijativa ići da se propiše da se kod tog imenovanja zapravo ova procedura provede i vjerujem da ne bi bilo ni ovakvih primjedbi, ali idemo dalje. U ime kluba IDS-a gospođa zastupnica Dorotea Pešić-Bukovac. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, štovane kolegice i kolege. Evo ja se slažem sa gospodinom potpredsjednikom da bi trebala radna tijela raspravljati o imenovanjima ovako važnog člana na čelu jedne institucije još važnije. Ja sam inače u Odboru za ljudska prava i prava nacionalnih manjina i predsjednica sam Pododbora za ljudska prava i mi smo imali kod ostavke prijašnje pravobraniteljice raspravu tematsku o tome i zaista smatram da je trebalo sprovesti raspravu, čak štoviše što imamo jednog kandidata i naravno nije dobro za demokraciju da imamo samo jednog kandidata, a isto tako vjerujem da bi se na odborima raspravljalo o kompetentnosti svake osobe koju se predlaže. Klub IDS-a ne može podržati prijedlog gospođe Ksenije Butorac za pravobraniteljicu za djecu iz više razloga. Kao prvo smatramo da prijašnja pravobraniteljica je isto imala kvalifikacije i dobro je radila, ali je problem naravno u institucijama koje su trebale pratiti njezin rad, a ne vidim da se bilo šta tu promijenilo. Njezin tim je dobro odrađivao posao i čak je preuzimao druge kompetencije što su trebale druge institucije raditi u praćenju i promicanju i zaštiti prava djece. Te institucije koje su imale zadaću štititi interese djece bile su vrlo spore, njihova praksa sporosti i tromosti i nedovoljne angažiranosti vjerujem da će pratiti i novu pravobraniteljicu u njezinom radu a da je situacija ozbiljna i mislili smo da treba odgovorno ministarstvo pozvati sve službe koje su odgovorne na ovim poslovima da nađu rješenja kako bi se moglo pomoći svakome djetetu u Republici Hrvatskoj, a da vas podsjetim da naš Zakon o pravobranitelju za djecu utvrđuje djelokrug rada pravobranitelja za djecu te između ostalog naravno naglašava da pravobranitelj ili pravobraniteljica za djecu moraju primjenjivati sve propise koji se odnose na zaštitu i prava i interese djece, pratiti provedbe pojedinačnih prava djece i proučava opće pojave, načine povrede prava i interesa djece. Isto tako, predlažu poduzimanje mjera za izgradnju cjelovitog sustava zaštite i promicanje prava interesa djece, te se sprječava štetna djelovanja koja ugrožavaju prava i interese djece. I naravno, obavještavaju javnost o stanju u pravima djece. Zato sam dala ono uvodno obrazloženje jer smatramo da pravobranitelj sam ne može sprovoditi ovo što mu nalaže zakon. Ja neću ulaziti da li predloženi kandidat je kvalificiran ili nije premda smatram da možda ima nedostatka u praksi, u radu sa djecom jer vidimo da je radila sa problematičnim skupinama koje baš možda nisu direktno vezane za prava djece ali Bože moj imamo samo jednog kandidata i mislim da ne vidim nekakvog razumnog izlaza ili rješenja iz ovog problema. Zato još jednom naglašavam da mi u IDS-u ne možemo podržati ovaj prijedlog.
Hvala. Ispravak gospođa Ivana Sučec-Trakoštanec. Izvolite!
Moram ispraviti tu konstataciju netočnost da se gospođa nije bavila radom s djecom što je netočno. Dakle, od one tri godine, od 2002. do 2005. bila je autorica i voditeljica programa primarne i sekundarne prevencije zlouporabe droga i drugih oblika neprihvatljivog ponašanja djece u osnovnim školama grada Zagreba i da je to bilo u suradnji sa uredom Vlade Republike Hrvatske i sa svim ostalim udrugama za kriminologiju. Prema tome, radila je tri godine na svim oblicima ponašanja neprihvatljivog sa djecom u cijelom gradu Zagrebu.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Ivica Maštruko. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Tri su temeljne stvari koje želim spomenuti. Prvo, kao argumentacija za izbor doktorice Ksenije Butorac. Navodi se njen kurikulum, odnosno uglavnom su prepričani ovi podaci koje smo dobili u papirima, u materijalima, obrazovanje, članstva, radna karijera, publikacije, stručne aktivnosti i slično. Ne dovodeći u pitanje dakako dignitet Ksenije Butorac niti njenu kvalificiranost za poslove koje je ovdje obavljala i ove projekte koje je vodila. U većini projekata ovdje vidimo da je bila suradnik. Moram primijeniti da što se tiče Kluba HNS-a upravo ovaj njen kurikulum je ne kvalificira za poslove za koje se ovdje predlaže odnosno za pravobraniteljicu za djecu. Ako se pogleda malo pažljivije vidimo zapravo da je njeno temeljno obrazovanje kriminalist, diplomirani pravnik kriminalist. Znamo da tokom školovanja se to odnosi uglavnom na područje kriminalistike i tog područja, da je to diplomirala, da je radila na fakultetu, magistrirala i da zapravo njeno radno iskustvo jest kriminalistički službenik a sistemski predavač na kolegiju kriminalistike fakulteta kriminalističkih znanosti, kriminalistički službenik analitičar. I zatim, ovo druga točka koju želim spomenuti a to je sa moralnog stajališta govorim, ovo njeno umirovljenje. Zbog čega? Zbog toga jer ako je umirovljena u 37. godini života na vlastiti zahtjev, ovaj status hrvatskog branitelja doista me ne zanima niti želim ići u preispitivanje toga, ali ako je osoba koja je u naponu stvaralačke djelatnosti na svoj zahtjev odlazi u 37. godini u mirovinu pretpostavljam da je bila u toliko mjeri traumatizirana odnosno da su njene radne sposobnosti bile upitne pa je odlučila se umiroviti. I tu mi se više postavlja moralni aspekt kasnije njene djelatnosti i svega ovog što je radila. Dakako, time ne osporavam pravo umirovljenicima da se i dalje bave područjem od njihova interesa, da ostvaruju određene prihode ali ovdje u 37. godini prekinuti, zatim nastaviti svoju djelatnost. Za mene je zapravo upitan u kakvom radno-pravnom odnosu statusu se ona danas nalazi, da li je u radnom odnosu, da li je u mirovini i o čemu se tu zapravo radi. Meni je tu moralni aspekt ovog pitanja mi je rekao izuzetno važan. Ja bih zapravo predložio, ja neću, gledao sam i ove njene stručne aktivnosti, znanstveno-istraživački projekti u kojima je sudjelovala i opet su tu naglasak je na kriminološkim, kriminalističkim aspektima i čak u onom dijelu kad se radi o drogi. Zbog toga bih možda predložio da raspravu o ovom imenovanju danas prekinemo i da ipak iako to nije izričito predviđeno nadležni odbor obavi intervju sa gospođom Ksenijom Butorac. U protivnom, Klub HNS-a ne može podržati ovo njeno imenovanje. Hvala.
Hvala lijepa. Ima ispravak gospodin Kovačević. Izvolite!
Pa ispravljam netočan navod uvaženog kolege. Naime, za gospođu Butorac, znači sa 37 godina i 14 godina efektivnog staža mogla je biti umirovljena. Jedan je osnov, kao hrvatski ratni vojni invalid, znači izgubila je opću radnu sposobnost ili je mogla biti umirovljena kao djelatna odnosno ne djelatna vojna osoba nego ovlaštena osoba. To je bio u to doba Zakon o mirovinskom osiguranju djelatnih vojnih osoba, službenih osoba u Ministarstvu unutarnjih poslova i izvršenju sankcija. Znači, umirovljena zbog nema više profesionalne mogućnosti razvoja i svega ostaloga, a to znači sada ako je umirovljena po tome osnovu to znači da bi ona sada kad stupi na ovu dužnost imala pola mirovine i imala cijelu plaću. I čak povrat duga umirovljenika jer je umirovljena do 98. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Idemo dalje. U ime Kluba SDP-a gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, gospodo državni tajnici! U ime Kluba SDP-a izražavam protest. Prvo, zbog toga što smo ovu točku dnevnog reda krenuli raspravljati jer da na prijedlog ovakve odluke u biti čak i ne postoji matično tijelo koje je trebalo o tome prije obaviti raspravu. A raspravu o turističkom zemljištu smo prebacili na popodne jer eto matično tijelo Odbor za turizam nije održao raspravu. Definitivno smatramo da ne može biti da o odluci kao što je imenovanje jednog pravobranitelja, jednog od nekoliko institucija koje imamo u Hrvatskoj u ovom Saboru ne postoji matično radno tijelo koje o tome nije trebalo raspraviti. Međutim, možda je to i zbog toga što kada pogledamo Prijedlog odluke o imenovanju pravobraniteljice za djecu, odnosno ono što smo mi ovdje dobili kao zastupnici na klupe, praktički se nije niti imalo valjda o čemu raspravljati. Jer jedino što imamo to je životopis predložene kandidatkinje od strane Vlade. Mi postavljamo pitanje da li je bilo još kandidata ili kandidatkinja na način evo, možemo kazati da je u javnosti se vrtilo nekoliko imena, da li se o njima raspravljalo i zašto se, to je ono najbitnije Vlada odlučila upravo na prijedlog doktorice Ksenije Butorac kao kandidatkinje za pravobraniteljicu za djecu. Mi predlažemo tako da mi, danas više prekinemo raspravu o ovoj točki dnevnog reda jer smatramo kao Klub, kao SDP prevažnom funkciju pravobraniteljice za djecu u Hrvatskoj a da bismo na ovaj način o tome raspravljali. Naime, SDP je upravo zajedno sa svojim koalicijskim partnerima u prošlom mandatu koalicijske Vlade inicirao i donio, ovaj Sabor je čini mi se i konsenzusom usvojio Zakon o pravobraniteljici, odnosno o pravobranitelju za djecu i imenovao sada već bivšu pravobraniteljicu za djecu. Mislim da smo i na taj način pokazali i pokazujemo koliko pridajemo značaj jednoj instituciji kao što je ured pravobraniteljice za djecu. Ponavljam, tim više izražavamo još jednom protest što na ovaj način danas raspravljamo o prijedlogu nove pravobraniteljice za djecu. U ime Kluba ne želim ulaziti u sve ono što piše u životopisu međutim, isto tako kao što su kolege i kolegice prije mene postavili određena pitanja, tako i mi postavljamo. A to je zašto se ide sa imenovanjem pravobraniteljice u, i to osobe koja je u mirovini. Pretpostavljamo da je u mirovini jer čini mi se da iz ovoga što ovdje piše čak to i nije jasno. I to osoba koja je u 37 godini umirovljena na vlastiti zahtjev. I ponavljam ravnopravni status predložene kandidatkinje ostaje nejasan iz ovoga. Drugo što mi se čini i što nam se čini u klubu vrlo bitno a to je kada stvarno iščitate ovaj životopis definitivno područje djelovanja predložene kandidatkinje prvenstveno je gotovo isključivo problematika maloljetničke delikvencije. Ništa u ovom životopisu ne piše o tome gdje, na koji način, kako, koje rezultate je predložena kandidatkinja imala upravo na radu, na zaštiti i dobrobiti prava djece u Hrvatskoj. Ne samo one koje su, spadaju pod maloljetničku delikvenciju. Prema tome, još jednom želim naglasiti, protestiramo postupak kojim se ide u imenovanje pravobraniteljice za djecu. Smatramo da mora postojati i da mora postojati matični odbor koji bi o ovom imenovanju trebao imati i dati svoje prethodno mišljenje. I kao Klub SDP-a ne možemo na ovaj način podržati imenovanje nove pravobraniteljice bez obzira što itekako smatramo važnim i trenutno neprihvatljivim da ured bude bez pravobraniteljice.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospođa Ivana Sučec.
Da. Netočno je tvrditi da se iz ovog životopisa ne vide rezultati i efekti gospođinog rada. Dakle, to je sasvim jasno vidljivo iz popisa znanstvenih radova, stručnih radova i edukativnih materijala koji su dostupni a u njima su onda vrlo jasno vidljivi dakle, rezultati rada gospođe dr. … [[Govornik se ne razumije.]] a pretpostavljam da nitko ne misli da je moguće te sve radove priviti ovom životopisu. Naravno, tko želi dodatna obavještenja može ući u svaki od ovih radova pa vidjeti do kuda je došao stručni rad i koje je efekte postigao pa vas ja najljepše molim dakle, da na taj način to i obavimo. Hvala.
Hvala lijepa. Moram sada malo ovdje intervenirati. Gospođa Sobol je u ime Kluba SDP-a tri, četiri puta ovdje ponovila da ona protestira što je ovo ovako došlo. Prvo, i rekla je da je Zakon usvojen i da je proveden na taj način što je bila imenovana pravobraniteljica za djecu koja je sada dala ostavku i razriješena je. Sada mene interesira da li je ovaj postupak u skladu sa Zakonom ili poslovnikom ili nije? Ako je u skladu sa zakonom i Poslovnikom došlo pred saborske zastupnice, da ne vidim razloga zbog čega bi vi protestirali. Druga stvar, ovaj prijedlog je kao što sam sada provjerio kod tajnice u Sabor došao 14. 11.. Tko je spriječio bilo koji odbor da stavi na dnevni red ako nije propisano izričito da neki odbor mora staviti. Tako recimo mogao je Odbor za obitelj, mladež, djecu, ne znam kako se zove točno, evo 10 dana ima staviti ovaj Prijedlog na dnevni red, raspraviti o njemu i dati svoje mišljenje jer mu to nitko nije spriječio. Zato molim, zato molim, da izbjegavamo ovo protestiramo i šta ja znam, ako nešto se radi, ja se također evo s vama slažem da je to trebalo staviti u nadležnost izričito i u zakonu predviditi ali nitko ne može niti spriječiti da neki odbor stavi kao zainteresirani odbor, da stavi na dnevni red i o tome raspravi. Prema tome, nemojmo od ovoga sada stvarati, mislim da je razumno ono što je gospodin … [[Govornik se ne razumije.]] predložio, razumno, međutim, ja moram provoditi proceduru, jer je ovaj Prijedlog došao u skladu sa zakonom i poslovnikom pred vas. Ja sam o tome otvorio raspravu, ne bi da je matični odbor za ovu prethodnu točku, već bi mi bili duboko u toj raspravi. Dakle, nema nikakvih razloga da se ovo nešto namjerno činilo ili da se na umjetan način ili ne zakonit, ili ne poslovnički način našlo pred saborskim zastupnicima, odnosno pred ovom sjednicom Sabora. Dakle, ili je nedostatak u Zakonu bio da se nije predvidjela procedura, barem intervjua po … [[Govornik se ne razumije.]] odborima gospođe ili tko bi bio predložen i smatram to jednom manjkavosti možda zakona ali to je pitanje sada da se to izmijeni i dopuni zakon kako bi izbjegli takve stvari. Ali isto tako je bilo moguće da Odbor koji je dobio, ili zastupnici koji su dobili prije 10 dana ovaj prijedlog, ili svi odbori se proglasiti zainteresirani pa raspraviti o ovom pitanju, nitko to nikomu nije spriječio. Zato molim vas, dakle, ne postoji ovdje neka kao namjera da se to nešto izbjegne, jer je ovo sve što je do sada napravljeno bilo u skladu sa zakonom i poslovnikom. I zato protesti takve vrste mislim da nisu potrebni. Na redu je sada prelazak na pojedinačnu raspravu i gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Ne nije stavljeno klub nego pojedinačno. Klub? A onda treba napisati ljudi moji, neće mi pogađati šta ste vi mislili. A oprostite gospodine Letica, onda ako ćemo uvažiti ovo da je klub onda ja vas, da je u ime kluba, ja vas molim da onda me ispričate zbog toga evo. Klub HSS-a.
Hvala lijepa. Moja, moja isprika gospodine potpredsjedniče radi. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Kada se u Hrvatskom Parlamentu raspravlja i govori o imenovanju bilo na koje mjesto za što je potrebno nadležnost kod imenovanja Hrvatskog sabora tada je to vrlo važna točka. Ako pri tom kaže da se radi o imenovanju pravobraniteljice za djecu tada to daje jednu dodatnu težinu, dodatnu ozbiljnost i dodatno promišljanje o tom činu. Ako još napomenem da pri tom moramo uzeti u obzir i činjenicu da je do sad, dosadašnja pravobraniteljica za djecu gospođa Vrsaljko podnijela ostavku uključujući i čudne i nerazriješive okolnosti i štetne okolnosti koje su nastupile, a koje je javnost sa pravom okarakterizirala vrlo nepovoljnim za djecu. Tada sve to skupa daje ovoj temi i ovoj raspravi o mogućem imenovanju dodatnu težinu i dodatnu ozbiljnost. E tada u toj formi nije nepotrebno kazati: nas zanima samo sadržaj. Zanima nas i forma. Zanima nas i forma jer mi u Klubu HSS-a ne bi željeli na neki način da ponovo prevarimo djecu. Mi ne bi željeli da djeca budu ta koja će ispaštati da li zbog forme ili zbog sadržaja za njih je svejedno. Netko ovdje reče da bi bilo dobro da se išlo putem javnog poziva koji bi omogućio jedan jasniji, transparentniji, uviđavniji način dolaska do ključne osobe koja će voditi ovu instituciju. Ali ja ne mislim da je to, da bi to bilo dobro za demokraciju. To je dobro za djecu. Dobro je zbog ovog Parlamenta koji je odgovoran prema toj djeci. A mi smo odgovorni za sve ono što se događa, što se događalo, ali i što će se događati. Prema tome vrlo je važna i forma. I uistinu je, treba žaliti za prilikom koja se propustila u smislu što se nismo javno očitovali prema svim zainteresiranima i što nismo sa pravom, sa razlogom omogućili da se napravi intervju da se raspravi po odborima bez obzira čija je to greška? Da li je to greška pojedinih predsjednika Odbora? Da li je to nedostatak temeljnog zakona? Da li je to bilo čiji nedostatak? Međutim kad razgovaramo o djeci onda nije bitno čija je greška. Bitnije je ako možemo popraviti da to popravimo. A mislim da još uvijek možemo popraviti i da možemo doći u onu poziciju u kojoj vjerujem da želimo svi biti, a to je da se jednoglasno izabere tako važna osoba na čelu te prevažne institucije. Da se izabere sa punom potporom. Pri tom apsolutno ne želim kazati da gospođa Butorac nije ta osoba. Ja to neću kazati. Ja samo kažem da u ovom momentu nemam dovoljno elemenata u formi ni u sadržaju da u ime Kluba HSS-a to mogu ustvrditi. Ja to nemam. Nadalje moramo uvažiti ponovo činjenicu da govorimo o djeci. Suvremeni svijet ne samo kroz rat, kroz glad, neimaštinu nego i kroz način života onih koji tobože žive bolje, pod navodnike, doveo je tu djecu u vrlo loš, neugodan i položaj na koji naprosto oni ne mogu utjecati. Upravo zato postoje institucije koje trebaju utjecati da taj položaj ne bude okrnjen. Da djetinjstvo ne bude krivo zbog budućnosti koja može biti uslijed takvog djetinjstva krivo pozicionirana. Upravo zbog toga je naša odgovornost ovdje i odgovornost društva vrlo velika. A suvremeni svijet sa svim svojim pozitivnostima koje nosi materijalni svijet ipak to dijete stavlja u drugi plan htjeli mi to ili ne htjeli. Upravo zato i osjetljivost i stvaranje ovakvih institucija je inspirirano dodatnom ulogom koje u nekadašnjem konzervativnom svijetu i nije trebalo jer nisu postojale takve različitosti. Zbog toga je uloga ovog Parlamenta i ovog instituta vrlo bitna. I zbog toga u ime Kluba HSS-a apeliram da iskoristimo svi skupa mogućnost koja nam se pruža danas da ponovo razmotrimo ovaj prijedlog da se napravi intervju, da se pozove gospođa Butorac, da se dodatno rasvijetle svi elementi koji su u životopisu navedeni, da se razjasni, a ne spekulira sa činjenicama, informacijama ili onim informacijama koje u ovom momentu nemamo i da na taj način prekinemo raspravu na način kako je to predloženo i od nekih kolega da procedurom dođemo do relevantne pozicije koja je bitna za imenovanje čelnika ove institucije i da na taj način izađemo iz ove situacije koja može biti neugodna jer rasprava je pokazala da postoje opravdana razmišljanja da bi donošenje ove odluke sada, na ovakav način i u ovim okolnostima bilo štetno, štetno za djecu, štetno za Hrvatski sabor a prema tome mislim da se može prihvatiti ovakvi, ovakva stajališta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U skladu s ovim što je zastupnik rekao u početku Odbor za obitelj, mladež i šport ima u svom djelokrugu izričito brak, obitelj i skrbništvo. Posebnu zaštitu djece i materinstva i mladeži. Dakle nitko nije spriječio prije 10 dana Odbor ovaj ili neki drugi da ga sazove i da … [[Govornik se ne razumije.]] rasprave. To je znači pitanje zbog čega taj Odbor to nisu stavili na dnevni red. U tomu je sad stvar. Iako nije izričito zakonom tu nigdje naglašeno. Ali spada u djelokrug. Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je na redu gospodin zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora postoje dva povijesna presedana u izboru ljudi koje ne poznajemo. Prvo je sustav udaje i ženidbe na sliku naših iseljenika pogotovo iz Dalmacije znači gdje su ljudi slali slike obično ovi koji su bili, kopali, kopali smolu u Novom Zelandu slali su slike kad su bili mladi i zgodni i onda su naše cure u Dalmaciji koje su imale 15, 16 godina slale svoje slike i otprilike 50% tih brakova je završio vrlo traumatičnim stanjima. Moja tetka se tako udala. Imala je jednu od najtragičnijih povijesti. Drugi presedan institucionalnog tipa je tzv. "bline dating" ili spojevi na slijepo u Sjedinjenim Američkim Državama gdje se ljudi ili preko interneta ili telefonom ili drugim načinom dogovaraju i onda kad se spoje vide da li jedno drugome pašu. Mene zapravo jako šokira razina mazohizma ovog visokoga doma. Vi ste pravilno gospodine predsjedniče kazali da postoji jedan institucionalni vakuum, da mi biramo masu ljudi na temelju nepostojanja institucije saborskog saslušanja. Međutim ako ste vidjeli dva dana ste u ovom Visokom domu raspravljali o proračunu, a mazohizam će se pogledati tek kad se bude glasovalo o tom proračunu jer Vlade je povećan za 15 i pol posto, proračun Ureda predsjednika Vlade za 23 0,3%, proračun Ureda predsjednika Republike za 23,01% da se vidi da je manje važan, proračuni sudova za svega 4%, a proračun ovog Visokog doma je smanjen za 36%. E sad kad se vratimo na sami životopis, pošto ne poznamo tu osobu čak ne znamo da li je živa ili mrtva, ja protestiram protiv same ideje da netko tko je bio u mirovini ne može se aktivirati pogotovo ako 37 godina ima i u ovom Visokom domu takvih ljudi koji su bili u mirovini i reaktivirali se i mogu biti vrlo uspješni saborski zastupnici, možda čak i obavještajci, sveučilišni profesori. Međutim ako vi pažljivo pročitate taj životopis onda ćete vidjeti da su ključni pojmovi koji dominiraju u tom životopisu opravdavaju bojazan o kojoj je govorio tu Njegova Ekselencija gospodin Maštruko. Znači primijetit ćete da su tu pojmovi koji definiraju sigurnost, samozaštita, kriminalističke znanosti, defektologa, psihoterapija, neurolingvističko programiranje, zloupotreba droga, neurolingvističke psihoterapije, teška ovisnost, teško kriminalno ponašanje, maloljetnička delikvencija itd. Pozitivne stvari koje ja vidim u tome vezane su samo za hobije. Kandidatkinja svira glasovir i hobi joj je čitanje. Bilo bi dobro da je barem kazala koja joj je omiljena literatura. Vidite to je jedna dosta signifikantni bi bila informacija za mene da odlučim da vidim kakvu ona literaturu čita. Nema niti jedne riječi o njenoj obitelji. Niti jedne riječi, ni mi ne znamo da li je udata, nije udata, da li je rastavljena, da li ima djecu, mi ne znamo praktički da li postoji neka natruha pozitivnoga. Pravobraniteljica za djecu mora se baviti dječjim osmjesima, mora se baviti dječjom kreativnošću, ona se mora baviti razvojem kreativnih sposobnosti za djece. Mi nemamo iz njenog životopisa ni jedan uvid u nekakve njene humanističke, humanitarne ili ajde da kažem hobističke aktivnosti, ne znamo da li pješači, kakav je odnos prema prirodi, prema životinjama, da li je pomagala starim ljudima. Ja se ispričavam ovim putem, vjerojatno to i Hrvatska televizija prenosi, ako nas ta kandidatkinja sluša ništa a priori nemam protiv bilo koga kao kandidata. Ja osobno sam imao nekoliko kandidatkinja i kandidata koji su se dokazali da su svoje živote posvetili djeci. Što znači posvetiti djeci? To znaju ljudi koji su učitelji, socijalni radnici, pedagozi čak i profesori Obiteljskog prava itd. Prema tome, ja mislim da bi ovaj Visoki dom ako hoće sačuvati svoj dignitet on se ne brani samo na razini Poslovnika nego da ovaj Visoki dom udari na ovom primjeru šakom o stol i da kaže gospodo dosta je. Dosta je mazohizma, dosta je da nas prisiljavate bez obzira da li se radi o lijevoj ili desnoj strani ovoga da glasujemo protiv svojih uvjerenja, da dižemo ruke za taj spojeve na slijepo i da dižemo glasove za ženidbe preko slika, jer danas su mogućnosti puno veće, evo ovdje čak nema ni slike. Prema tome, još jedanput isprika kandidatkinji, jedino rješenje je da se iscrpi rasprava i da ovaj Visoki dom donese zaključak da se više ovim putem neće ići. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, dva ispravka. Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Samo dopunjavam, odnosno nije baš pravi institut ispravka. Naime, iz osobnih podataka je vidljivo da je gospođa dr. Ksenija Butorac, da ima i supruga i dva sina, a drugo mislim da je primjerenije ispravak, znači da Vlada povuče svoj prijedlog i obavi ovaj postupka koji smo dogovorili, jer ulazimo u situaciju da osoba već ima negativni medijski će imati dio u samom nastupu, pa će se prvi dio baviti s time, a ne poslom za koji treba. I drugo, onaj dio oko ženidbe i udaje putem slika, bilo je toga i ranije dok još nije bilo fotoaparata i dok se slike nisu mogle slati pitanje kraljevina, carevina to je bilo isto rješavanje granica i svega ostalog tako da to nije samo iz Dalmacije. Hvala lijepo.
Ivana Sučec-Trakoštanec, ispravak.
Da, ja ispravljam dva netočna navoda. Prvi je upravo ovaj koji je gospodin Kovačević rekao, a to je da je jako dobro poznato dakle da živi u Trpanjskoj 4 u Zagrebu sa suprugom Slavkom i sinovima Petrom od 20 i Nikolom od 17, dakle je porodična osoba. Dakle, objavila je svoj telefon i e-mail pa je moguće provjeriti sve ostalo, ali nije točno da je samo vezana isključivo uz kriminalizam, dakle ona je doktorirala na području odgojnih znanosti znači na Sveučilištu u Zagrebu i isto tako se bavi defektologijom isto područje društvenih znanosti koje nisu kriminologija. Dakle, ostali dio iza poslijediplomskog se bavila isključivo odgojem djece i defektologijom, znači i kriminalistikom prije, ali i odgojnom djelatnošću što je vrlo značajno za ovo što treba obavljati i ispravljam dakle da se bavila isključivo kriminalistikom što nije točno. Hvala.
Hvala, ali nemojmo se sad upuštati, svak' ima biografiju pa nek' čita. Ako nije pročitao onda je li. Idemo dalje. Gospođa Ingrid Antičević Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Mislim da ovaj prijedlog nije ozbiljan prijedlog. Zašto nije ozbiljan prijedlog? Zato što o toj osobi mi ovdje ništa ne znamo. Istina ovdje su navedene taksativno, navedeni su taksativno osim osobnih podataka imamo obrazovanje, članstvo, publikacije, stručne aktivnosti i tako da se radi o nekom poslu ne tako osjetljivom možda bi to bilo dovoljno. Ali vidite u jednoj Švedskoj jedini i jedini uvjet je koja itekako vodi brige o zaštiti ljudskih prava, a navlastito dječjih prava gdje upravo rodna kuća ovakvih instituta kao što su dječji pravobranitelj, dječja pravobraniteljica, pravobranitelji za ravnopravnost spolova i ostali pravobranitelji postoji samo jedan uvjet, da voli djecu i ništa drugo. I ja vas pitam svih koji ste se ovdje stavili u obranu nečega što čak ne treba biti sporno, nečijih stručnih kvaliteta koji uopće nisu ovdje predmet rasprave biste li vi po svojoj savjesti svoje vlastito dijete dali nekoj osobi koja vam je papirnato dala neke podatke, a koju nikad u životu vidjeli niste? Biste li? Sigurno da ne biste. E vidite, ali tuđu djecu možemo dati, a zašto ćemo to učiniti? Pa zato što to Vlada predlaže. Pa onda, eto što Vlada predlaže Vlada uvijek najbolje zna. Ali Vlada nije uopće obrazložila vlastiti prijedlog. I to je ono što je najspornije. A ako želimo se baš igrati kriminalista da malo proučimo ovaj curiculum vitae onda on izaziva niz nejasnoća. Pa zaista, što se tiče same radne karijere sasvim je razvidno da je osoba bila o kojoj je riječ kriminalistički službenik a zatim je bila predavač i ne znam zašto se rabe ovako spolno neodredive odnosno ako se radi o ženskoj osobi što je već zamjerka. Osoba nije senzibilizirana za određene stvari u koje mislim da je Hrvatska već uznapredovala pa i o ravnopravnosti spolova mora za sebe govoriti u ženskom rodu a ne službenik a ne branitelj nego službenica, braniteljica itd. Dakle, gospođa je bila kako za sebe tvrdi dvije godine službenica. Zatim je bila dvije godine ona kaže asistent i predavač, ona kaže asistentica i predavačica, i odjedanput takva jedna znanstvena karijera naprasno se prekida i postaje ponovo 1995. do 1997. kriminalistički službenik analitičar odnosno trebalo bi stajati službenica analitičarka u Odjelu za kriminalitet droga Policijske uprave zagrebačke. I onda dolazi naprasno do umirovljenja. Mi moramo znati pošto se radi o djeci o kojoj se osobi radi, kojih radnih sposobnosti. Da li je ona u fizičkoj, psihičkoj sposobnosti da obavlja vrlo težak i vrlo odgovoran posao, posao za koji treba izuzetne hrabrosti. Napadi na pravobraniteljicu za djecu i za sve one osobe koje su i ne samo ovako važne institucije nego i sve one koji sebi daju zadatak da se javno angažiraju u zaštiti slabih nailaze na niz poteškoća. Nailaze prije svega na niz institucionalnih poteškoća a da ne govorimo o pritiscima različitih vrsta. Prema tome, o tome treba ovdje znati. Mi o tome ne znamo ama baš ništa. Nadalje, gospođa tvrdi da je 78. maturirala, molim vas lijepo, na Klasičnoj gimnaziji u Zadru. Klasične gimnazije u Zadru nije postojalo u to vrijeme. Ja sam maturirala 76. Bila je Gimnazija se zvala. Kasnije čak se nazivala Centar, ali dobro je da nazivamo tu gimnaziju Gimnazijom ali Klasična gimnazija postaje kao jedno odjeljenje opće gimnazije tek tamo 90. i neke godine u Zadru. Prema tome, radi se o evidentnim netočnostima. Ovdje je bilo govora o umirovljenju, točno je da neka osoba koja možda bila u mirovini ne može kasnije imati neki određeni afinitet i tako, međutim ovdje se radi o jednom apsolutnom angažmanu i fizičkom i psihičkom i ovdje se ne radi o nekakvoj službi koja traje osam sati. Ovdje se radi o dužnosniku, o kandidaturi za dužnosnicu koja iziskuje čitav radni dan, što znači biti u službi stalno. Ovdje nema radnog vremena. I mi imamo pravo znati zbog čega je ova osoba zatražila umirovljenje. Ovdje je čak bilo objašnjenja mislim da nisu išla iako su nastupala u obranu ove osobe. Mislim da su išla na štetu kada je rečeno da se eto iskoristila mogućnost da se ide u mirovinu. Iskoristila se mogućnost, da iskoristila se mogućnost. Puno toga se koristilo. A kad smo mi ovdje govorili da ima branitelja više nego što treba, ali pustimo sada tu priču. To su zakonske mogućnosti. Ali molim vas lijepo, mnoge stvari se događaju i događale su se u državi po zakonu a da su moralno apsolutno neprihvatljive. A kada govorimo o dužnosnicima a na vlastito o pravobraniteljici za djecu onda ova pitanja postaju primarna pitanja. Upravo iz ovih razloga ne samo što mi ne znamo o osobi o kojoj se radi nego upravo iz ovih karakteristika koje je sama navela dovode u sumnju da može valjano obavljati svoj posao. I ja sigurno neću dignuti glas za ovu osobu.
Moram još jedanput intervenirati. U smislu da li smo prethodnu pravobraniteljicu gledali i slušali u Saboru. Ja sam je recimo prvi put vidio kad je došla na jednu svečanu sjednicu pa sam je usput i pozdravio. Drugi su vjerojatno vidjeli. Ne znam što sada mi želimo to da smo nekoga morali vidjeti, s njime razgovarati itd. kao da je netko spriječio Odbor za djecu i mladež da raspravi o tome. Kod mene je ovdje glavni problem u tome što saborski odbor nijedan nije o tome raspravio. To smo odmah u početku rekli. I drugo, korištenje mogućnosti ne treba nikomu sprječavati pogotovo kad takvih korištenja mogućnosti ima i u ovoj sabornici pojedinaca koji su otišli jedan dan u mirovinu. Molim vas, nemojmo diskvalificirati ljude, pa onda kad ga negativno postavimo onda tražiti sve moguće kako ćemo dovesti u pitanje tog čovjeka. Ova žena vjerojatno kao što reče zastupnik Letica proživljava sada pred ekranima ako ovo gleda jednu vrlo neugodnu epizodu u svom životu kad mi o njoj govorimo na negativan način a ona nje tu, pa i to nije baš korektno. Negativno i to sa namjerom i to sa namjerom da se traže negativnosti. To je namjera i ja se s takvom namjerom ovdje evo kao predsjedavajući ne mogu složiti. Molim vas da se u raspravama na neki način izbjegnemo takve kvalifikacije koje nemaju utemeljenja nego su plod nekih naših razmišljanja iza koje stoji vjerojatno i neka politička pozadina. Imamo nekoliko ispravaka netočnih navoda. Vi ste se kasno javili gospodine. [[Upadica se ne čuje.]] Za mene ispraviti? Ne može jer me brani ovdje jedan članak poslovnik koji kaže da se ne može to. [[Upadica se ne čuje.]] Pa nemojte me ispravljati. Nisam previdio. Govorim sasvim objektivno. Od samog sam početka bio protiv toga da se na ovakav način raspravlja, pogotovo ako saborski odbor nijedan nije o tome raspravio. Molim vas, idemo dalje. Ispravak netočnog navoda gospodin Emil Tomljanović. A u međuvremenu u 12,21 sati je proteklo vrijeme za prijavu od deset minuta. Dakle, Emil Tomljanović. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, netočan je navod da mi o ovoj osobi ništa ne znamo. Upravo suprotno. Mi o ovoj osobi sve znamo što je bitno za predmetno imenovanje, pod jedan. I pod dva, drugi netočan je navod da prijedlog Vlada nije obrazložila. Vlada je prijedlog obrazložila i uputila u proceduru u potpunosti u skladu sa zakonom, a kao što smo vidjeli iz uvodnog obrazloženja i nikakvih poslovničkih zapreka nema da ovaj prijedlog bude danas u proceduri.
Hvala. Gospodin Pero Kovačević. Izvolite!
Poštovani gospodine potpredsjedniče, baš ispravljam ono što ste i vi kazali vezano da imenujemo na neviđeno što je u pravu gospođa Ingrid ali nažalost takva je situacija bila i sa bivšom pa smo isto. I to je problem što mi sve imenujemo na neviđeno. I zato mi plediramo na postupak koji će biti javan, koji će biti transparentan i mogućnost intervjua i dostupnost svima, svih mjesta prema Ustavu. U tome je problem. Hvala.
Hvala. Ispravak gospodin Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege! Evo, ispravio bih jedan netočan navod kolegice Ingrid Antičević. Čudi me kao fetiva Zadranka ne poznaje da u Zadru postoji klasična gimnazija, odnosno postoji Bogoslovno sjemenište, biskupsko bogoslovno sjemenište koje ima status, koje ima status klasične gimnazije. Prema tome, p… [[Govornik se ne razumije.]] je klasične gimnazije i to je to. Mislim to je i zbog nas ovdje u Saboru i zbog javnosti. Ipak Zadar ima klasičnu gimnaziju.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika gospođa Ingrid Antičević-Marinović.
Povreda Poslovnika odredba članak 209. Ja ne znam jeste li vi bili u sabornici kada sam ja govorila. Postoji naravno klasična nadbiskupska gimnazija koju u to vrijeme su mogli pohađati samo muški polaznici a gimnazija u ovo vrijeme nije čak ni postojala nego centar. A klasična gimnazija je ustanovaljenja kao odjeljenje opće gimnazije 90.-ih godina. Prema tome, ovo su netočni i lažni podadci.
Gledajte, nemojte netočni lažni. Ma mogli ste reći netočni, ali ste pretjerali kada ste rekli lažni. Nemojte pretjerivati, zašto idemo u ekstremne kvalifikacije. To, ja sam protiv toga, izričaja takvog. A nemojte, mislim dajmo budimo tolerantni, nemojmo biti toliko žestoki i prelaziti u nekakve kvalifikacije koje zapravo nemaju mjesta. Molim vas. A što ako ona dokaže da je tu klasičnu gimnaziju nekada polagala na neki način. Pa šta ćete vi reći kada ste … [[Govornik se ne razumije.]] rekli da laže? A šta će ova vama onda reći. Molim vas, izbjegavajmo to. Povreda poslovnika gospodin Ivo Lončar. Izvolite, molim vas.
Gospodine potpredsjedniče, kolegica Ingrid Antičević-Marinović.
Članak!
Svom zanosu prekršila je članak 214. stavak 4. I vi ste ga prekršili. Ona se javila za povredu Poslovnika, navela je članak 209. ona je tamo polemizirala, nije apsolutno upozorila gdje je prekršen poslovnik. Prema tome, pročitajte članak 214. stavak 4. i morate dodijeliti njoj i sebi opomenu. Hvala lijepa.
Ovako. Moram radi istine reći da je gospođa ispravljala navod jer je ona tvrdila. Ne, ona je, da, ali onda je neku tvrdnju koja ne mora biti istinita, ali ona je tvrdila, ima pravo tvrditi šta nije istina, gledajući strogo i Poslovnik. Znači, po meni je ona u skladu sa Poslovnikom, ali ne znam zbog čega se javlja gospodin Kramarić. Nemojte vrtiti jer zbunjujete. Hvala. Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče.
Oprostite gospodine Staziću, ispričavam se gospodinu Štenglu, on je tražio repliku.
Hvala gospodine potpredsjedniče, ovdje su dane reference za predloženu kandidatkinju a u cijelom postupku ne radi se niti o modnoj reviji, niti o izboru misice, da bi se dotična gospođa trebala ovdje pred nama prošetati. Hvala.
Idemo dalje, gospodin Stazić, izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa gledajte, svatko onaj koji je ovaj Sabor sada, sve nas zove u ovu situaciju, i prije svega koji je u ovu situaciju neugodnu doveo ovu kandidatkinju gospođu Kseniju … [[Govornik se ne razumije.]] nije učinio dobro prije svega njoj. Prije svega njoj. Ovo je potpuno nepripremljeno, ovo je nedovoljno obrazloženo i ovo nije napravi način obrađeno u Saboru da bi moglo doći na plenarnu sjednicu. I mi se sada svi skupa nalazimo u jednoj vrlo neugodnoj situaciji i ja osobno raspravljati o imenovanju osobe koju ne poznamo a nismo imali niti prilike upoznati. I ja stvarno ne mogu znati, možda je žena fenomenalna za ovaj posao. I mi svi sada njoj činimo možda nepravdu jer moramo raspravljati a moramo raspravljati, moramo da bi štitili dignitet ove institucije na način na koji raspravljamo. Ja bih rekao da mi nemamo ali apsolutno nikakvih uvjeta, da o ovoj stvari pa gotovo i raspravljamo a kamoli odlučujemo. Nemamo prije svega zakonskih uvjeta. Jer članak 22. Zakona o pravobranitelju za djecu kaže da može biti imenovan hrvatski državljanin sa 10 godina radnog iskustva i koji je osobnim zalaganjem javnosti poznat u području promicanja i zaštite prava djeteta. Javnosti poznat u području promicanja i zaštite prava djeteta. Kandidatkinja to nije. Ona je možda poznata u stručnim krugovima kao kriminalist, to da, ali nitko ovdje ne zna, nitko od nas koji moramo odlučivati po čemu je to poznata u promicanju prava djeteta. Gdje se to zalagala za prava djeteta i to u javnosti, u najširoj javnosti bi trebala biti poznata. Znači već nije ispunjen članak 22. Zakona, nisu ispunjeni poslovnički uvjeti. Gledajte mi smo sada jutros odgodili raspravu o ovome turističkom zemljištu jer matični odbor nije o tome raspravljao. Vi ste sada gospodine potpredsjedniče ustanovili da postoji matični odbor za ovu problematiku, da postoji. Pa kada nije raspravljao mogli smo pričekati da raspravlja. Ako nije raspravljao onaj odbor, pa nije raspravljao ovaj, pa je li to sada hitno da smo to danas morali na ovako neugodan način moramo obrađivati ovu temu. Trebalo je pričekati da se odbor sastane i da, pa barem obavi intervju sa kandidatkinjom. Treća, treća stvar, što je pravobranitelj za djecu? On je … [[Govornik se ne razumije.]] koga? Ovoga Sabora. Ovoga Sabora. On nije … [[Govornik se ne razumije.]] Vlade, nego ovoga Sabora. Pa ovaj Sabor kao što vidim iz svih rasprava po klubovima, pojedinačno osim gospođe Trakošćanec. Nikome drugome čiji bi … [[Govornik se ne razumije.]] trebala biti ova gospođa ona nije poznata. Pa ne svojom krivnjom, ne svojom krivnjom. Ali gospodine potpredsjedniče, pa što kandidatkinju niste pozvali na sjednicu. Pa onda bi ovdje mogla direktno odgovoriti na neke dvojbe, pitanja, razjasniti situacije. Pa mogli bismo bar u tom pogledu odlučivati pa i raspravljati kvalitetnije nego što raspravljamo. Prema tome, ja mislim da bi sada najpametnije bilo. Ja se ne bih čudio, ja se stvarno ne bih čudio da gospođa nakon ovoga svega povuče svoju kandidaturu. Stvarno se ne bih čudio. Jer sada, jer sada, jer iz ovoga svega što smo mi tu mogli saznati. Gledajte tu se sada spominju neke dvojbe, braniteljske, vidimo da je radila u vrijeme rata, a stekla je status branitelja, pripada jednoj grupi ljudi koji su stekli taj status bez bojišta, to su svi oni koji su radili u MORH-u, u MUP-u, sve to znamo napamet, sve to znamo napamet. Radili su neki administrativni posao, bili analitičari negdje, zbog toga što su bili zaposleni u MUP-u stekli su status branitelja. I imamo ih takvih na stotine, možda i na tisuće itd.. Iskoristila je to svoje pravo da ide u prijevremenu mirovinu. To je već ovdje netko istakao, da li je to moralno sporno, nije moralno sporno, nekome je, možda nekome drugome nije, žena se koristila svojim pravom, pa nije nemoralno se koristiti svojim pravom, pitanje kako je to pravo dato, da li je mogućnost da se daje takvo pravo moralno ili nemoralno, ali to je već pitanje zakonodavca, onoga koji takvu odluku donosi, a ne onoga koji se sa time pravom koristi, jer to svakako, on svakako na to ima pravo. Ali, sve u svemu, gospodine potpredsjedniče, mislim da u interesu kandidatkinje, u interesu digniteta ovoga Doma, u interesu te institucije pravobranitelja za djecu jer je to prevažna institucija ja vas pozivam da ne zaključujete ovu raspravu, da ne dovršavate ovaj postupak do kraja, da ga na neki način obustavite. Konzultirajte se, pronađite neku poslovničku mogućnost, pronađite neku poslovničku mogućnost. Ili nek u ime Vlade se za sada ovaj prijedlog povuče. Može se ista osoba predložiti i drugi put. Ali da se sve to skupa pripremi na jedan pristojniji način, na zakonom utemeljen način, na poslovnički način i znate da nam omogućite da ovdje postupamo i moralno ne samo legalno. Moralno. Jer i ovo je pitanje morala. Pa ne možemo mi, ne možete zahtijevati od mene da glasam za nekoga, za tako važnu funkciju bez ovih elementarnih činjenica. To bi s moje strane, pa mi moramo ovdje glasati po svom najboljem uvjerenju. Pa ja moram biti siguran da je ta osoba najbolje rješenje u ovome momentu. Najbolje rješenje. I glasat ću za nju bez obzira što ju predlaže ova ili ona Vlada. Tako svejedno. Ali dajte me uvjerite da je ta osoba to. Ne mene. Sve nas ovdje. Pa to nije osoba, pa to nije funkcija na koju se nekoga može izabrati većinom glasova HDZ-a. Nije to ta, to nije ta vrsta akta koji se donosi većinom glasova. Pa takva odluka se mora ovdje donijeti konsenzusom. Svi moramo biti uvjereni, svi da smo izabrali najbolje rješenje. Prema tome gospodine potpredsjedniče ja vas uistinu pozivam u ime kandidata, u ime ovog digniteta ovog Sabora da izađete iz ovoga na najrazumniji mogući način. Pozivam Vladu da povuče ovaj prijedlog.
Hvala lijepa. Imamo dva ispravka. Imamo jednu repliku i imamo javljanje predsjednika Kluba HNS-a za, e sada ovako. Dobronamjernost ove rasprave bi bila puno veća da je s lijeve strane netko postavio pitanje zbog čega predsjednik Odbora gospodin Vidović nije zakazao sjednicu i uvrstio ovu točku u dnevni red? Niste ni u jednom momentu postavili to pitanje, a to je temeljno pitanje zašto neki odbor ili taj odbor pa ste utoliko, pa ste utoliko neobjektivni. Ispravak netočnog navoda, povreda Poslovnika.
Gospodine potpredsjedniče, predsjednik Sabora je dužan brinuti se o radu Odbora i onda kada … … [[Upadica se ne razumije.]] Predsjednik Sabora ima pravo … [[Govornik se ne razumije.]]
Javili ste se za povredu Poslovnika protiv, ne na temelju Poslovnika pa vam zbog toga što ste se javili, a niste se pozvali na ništa izričem opomenu. A sada molim, molim idemo na ispravak netočnog navoda. Prva je gospođa Sučec-Trakoštanec. Izvolite.
Netočno je ustvrdio gospodin Stazić da nisu ispunjeni uvjeti da raspravljamo o ovom prijedlogu. Dakle točno je da su ispunjeni svi zakonom propisani i Poslovnikom Hrvatskoga sabora propisani uvjeti. A to što nisu dodatne mogućnosti iskorištene jer gospodin Vidović nije sazvao obitelj za mladež je njihov propust. A druga stvar je jedan uvjet da bezuvjetno gospođu pravobraniteljicu ponovo predlaže SDP nemoguće je ispuniti dakle jer predlaže hrvatska Vlada prema Zakonu o javnoj pravobraniteljici za djecu. Dakle lijepo vas molim da se držite toga da je to zakonom i Poslovnikom utemeljeni prijedlog. I još jedan ispravak netočnog navoda. Ja gospođu osobno uopće ne poznam, ali se nadam da ću ju upoznati kad ju budemo imenovali pravobraniteljicom, da će nam se onda predstaviti i da ćemo je svi kroz njen rad upoznati. Hvala.
Ispravak netočnog navoda gospodin Ivo Lončar. Izvolite.
Kolega Stazić je rekao: "Ona nije ovdje nikome poznata". Zatim "ona", misli na kandidatkinju "nije poznata široj javnosti, možda je poznata stručnoj javnosti ali to nije dovoljno." Kolega Staziću to je netočno. Gospođa Butorac je poznata, barem meni, po tome što je završila zadarsku gimnaziju, to smo čuli malo prije a tu zadarsku gimnaziju je završila i naša ugledna kolegica. Ja mislim da bi to trebalo biti dovoljno. Još nešto. Kada se bivša pravobraniteljica Matijević-Vrsaljko birala znamo da je bila ovdje, da je tu šetala kao na modnoj pisti. Svi smo je upoznali kao i bivšeg državnog odvjetnika partijskoga "Eliot Nesa". Hvala lijepa.
Hvala lijepo. Imamo još prije gospodina Lesara, imamo jedan, jednu repliku gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, mislim da ovaj dio daljnje rasprave kod ispravke netočnog navoda nije dobro ovako voditi jer odmah se stvara taj dio negativni jer ako i bude imenovana doktorica ona će prvo imati problema da objasni šta je radila, kako je radila? Izgubit će cijelo vrijeme. I zbog toga je kolega Stazić u pravu i ja tražim, ako ništa drugo, slažem se i s time da su mogli i saborski odbori to raspraviti. Pitanje da li je njima predsjednik Sabora to dostavio i tražio da rasprave, to je stvar poslovnička. Ali mi ovdje ni od predstavnika Vlade nismo čuli kakav je gospodine Palariću, što i gospodin Stazić apelira bio tijek u Vladi imenovanja. Jeste ih, jeste vi vidjeli gospođu? Je li vidio predsjednik Vlade? Da li predsjednik Vlade zna uopće s obzirom na opseg poslova. Ja sam u prvome dijelu postavio da mi se činilo da kolegica je zna. Sad mi je priznala da je ne zna. Ja sam je pitao. A kako je govorila imao sam osjećaj stvarno da je zna. Prema tome nemojmo stvari vraćati na ovaj dio oporba, ovo. Ovo je, ovo je bitno pitanje. Ovo je bitno pitanje funkcioniranje jedne institucije i tu mora biti suglasnost jer svi prema Ustavu imaju pravo imati iste mogućnosti i zato je trebalo ići ono podržavam kolegu, trebalo je ići prvo na javni poziv svima. Tko se smatra da može to obavljati nek se javi, uvjete. I onda intervju i u Vladi i u nadležnim odborima. Hvala lijepa.
Najprije povreda Poslovnika gospođa Željka Antunović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, stavljanjem na raspravu ove točke dnevnog reda povrijeđen je Poslovnik, članak 91. Naime u članku 91. jasno je i precizno definirano koje su ingerencije i tko je matični odbor za predlaganje Saboru ove točke dnevnog reda. To nije odbor koji ste malo prije spominjali nego je riječ o Odboru za izbor, imenovanje i upravne poslove. U stavku, u stavku 3. piše da predlaže izbor, imenovanje, razrješenja i opoziv drugih dužnosnika koje bira odnosno imenuje Sabor ako zakonom nije drukčije određeno. U Zakonu, u Zakonu o pravobranitelju za djecu piše da Vlada pokreće proceduru. Vlada može predlagati Saboru, ali potpuno je, potpuno je nevažno tko je predlagatelj? Važno je da Odbor predlaže izbor svih dužnosnika koje Sabor bira. Potpuno je irelevantno da li je Odbor predlagatelj. Ali Odbor je matično tijelo koje predlaže izbor dužnosnika kojeg bira Sabor.
Hvala lijepa. Udjeljujem vam opomenu jer ste zlouporabili Poslovnik i niste korektno citirali predlagača. Predlagač je Vlada Republike Hrvatske, a nitko ne sprečava Odbor da raspravi o tom pitanju. Molim vas gospođo Antunović vi ste se pozvali na onaj zakon kojeg niste pročitali u kojem jasno stoji da je predlagač Vlada Republike Hrvatske. To ne isključuje bilo koji odbor da o tom prijedlogu ne raspravlja i molim vas nikakvih daljnjih rasprava o povredi Poslovnika nema. Vi ste nekorektno citirali i pozvali ste se na nešto što nije utemeljeno i stoji vam opomena. Hvala lijepa. Sada se javio za odgovor na repliku gospodin Nenad Stazić. Izvolite.
Gospodine Kovačeviću, vi ste potpuno u pravu. Vi ste potpuno u pravu kada spominjete odbor i na neki način obavezu odbora da li je ona samo poslovnička ili je ona i običajne prirode ili moralne prirode. Ali gledajte, ja bih vas upozorio na to da predsjednik Sabora po našem Poslovniku, po članku koji ja ovaj čas ne znam, ali vam se zahvaljujem da ste mi svojom replikom omogućili to da sada ovdje kažem, jer kada sam to htio reći pod povredom Poslovnika onda sam zaslužio opomenu iako sam potpuno u pravu. Dobio sam opomenu. Ako predsjednik Sabora vidi da predsjednik o0dbora ne saziva odbor onda je dužnost i pravo predsjednika Sabora sazvati taj odbor i predsjednik Sabora ako je ustanovio da Davorko Vidović ili bilo tko drugi, bilo koji drugi odbor za koji on misli da je nadležan, da je matičan za ovu točku bio je dužan sazvati sjednicu odbora i ne dopustiti da ova točka dođe u raspravu prije nego što taj odbor to raspravi. To je tako po našem Poslovniku bez obzira na to što potpredsjednik Sabora dijeli opomene kada mu se kaže da je to tako po Poslovniku jer to tako po Poslovniku naime jest. Hvala vam.
Svim zastupnicima je predsjednik Sabora uputio ovaj prijedlog uključujući i predsjednika odbora koji nije deset dana sazvao taj odbor i da ste vi opet jednom riječi samo proglasili ste krivim sad predsjednika Sabora. Svaki je kriv, ali nije Vidović. A zašto nije Vidović za vas kriv, zato što je iz vaše stranke. Eto to je to. U tome je problem. Molim vas budimo umjereni i objektivni i nemojmo uvijek tražiti nešto na drugoj strani. Budimo i samokritični. Deset dana je bilo dovoljno, a predsjednik Sabora ne mora pratiti je li u pet dana ili u tri dana neki odbor sazvao se ili zašto se nije sazvao. To nijednom riječi niste rekli i utoliko ste neobjektivni. Sada se za riječ javio u ime kluba predsjednik kluba gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. U Ime Kluba Hrvatske narodne stranke zahtijevam 10 minuta stanku kako bi se dogovorili u daljnjem sudjelovanju u ovoj raspravi i utvrdili prijedloge koje ćemo vam dati povodom ove točke dnevnoga reda.
Hvala lijepa. Molim? Tko sve traži?
U ime Kluba HSP-a ali tako da damo mogućnosti predstavniku Vlade da razgovara sa predsjednikom Vlade jer vjerujem da on ni ne zna za ovaj cijeli tijek.
Tko još traži? Ovako, HNS, HSP, SDP, HSLS, IDS i HDZ traže pauzu. HSS evo ga. Nastavak sjednice točno u 13,00 sati. U ime HNS-a, predsjednik kluba gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege, što je funkcija oporbe u Parlamentu? Da propituje, traži argumente i obrazloženja onoga o čemu raspravljamo. Vlada i vladajući predlažu, brane svoje prijedloge, a mi moramo propitivati, moramo dobivati odgovore na postavljena pitanja i to je naša osnovna funkcija u Parlamentu. Zato kada se to i desi ne treba ni dizati glas, ni tenzije ni dijeliti opomene ako se postavljaju pitanja, sve u cilju napora da dođemo do dogovora. Ja se želim u svoje osobno ime, u ime kluba Hrvatske narodne stranke ispričati gospođi Kseniji Butorac i hrvatskoj javnosti jer smo im priredili svojim propustima opet neugodno praćenje rada Parlamenta i molio bih da svima nama i predsjednicima radnih tijela i onima koji rukovode radom sjednice kada idemo po dnevnom redu, ovo bude pouka da to više nikad ne napravimo. O čemu raspravljamo? O prijedlogu i izboru povjerenika Parlamenta za zaštitu prava djece. Mi moramo izabrati osobu koja će u naše ime po hrvatskim zakonima štititi, brinuti se o zaštiti prava djece u ovoj državi. Imamo li pravo zahtijevati, dodatno propitivati i upoznat tu osobu? Imamo. Da li to njoj u startu pomaže da sa većim i jačim autoritetom radi svoj posao? Da. Da li zakonom piše da radna tijela, da Parlament o tome raspravlja na lijevi ili desni, u jutro ili na večer, sa sniženim ili povišenim tonovima? Ne. Gdje je propust? Ako i ne piše da matični odbor i druga radna tijela moraju o tome raspravljati, a zastupnici traže da se o tome raspravi na radnim tijelima, onda valjda minimum napora trebamo uložiti i dati time out i mogućnost da radna tijela izvrše intervju sa kandidatom. Da je tome tako dokazali smo danas. Naime ova točka nije po redoslijedu rasprave po dnevnom redu kojega imamo. Mi smo sada trebali raspravljati o Prijedlogu Zakona o turističkom zemljištu i ta točka je preskočena zato što radna tijela nisu razmotrili prijedlog zakona i bilo je rečeno ne postoje uvjeti da o njemu raspravljamo pa smo prešli na točku dnevnog reda o kojoj također radna tijela nisu raspravljala i kada se postavi taj zahtjev onda je to povreda Poslovnika i opomene. Gospodine potpredsjedniče ljubazno vas molim, omogućite dovoljno vremena zainteresiranim radnim tijelima da stave to na dnevni red, jer nije točka bila planirana sada, da se izvrši razgovor i intervju i nastavimo raspravu nakon što dobite izvješće zainteresiranih radnih tijela, a posebice ova dva odbora koji su ovdje danas rekli da o tome žele raspravljati. Vjerujem da će tada u nastavku rasprave niz razloga, tenzija biti manji, da će biti niz pitanja, na niz pitanja dati odgovori da bi mogli u jednom umjerenom tonu bez žuči i dijeljenja opomena odlučiti o povjereniku, o osobi kojoj mi povjeravamo da četiri godine u ime Parlamenta štiti dječja prava u ovoj državi. Hvala lijepa.
Gospodine zastupniče, niste kompetentni da se miješate u nadležnosti predsjedavajućeg sjednice i određujete njemu kad će dati opomenu i kad neće. Opomene su dadene u skladu sa Poslovnikom. A što se tiče točaka dnevnog reda koja je preskočena, preskočena jer nije imala uvjete, ova točka o turističkom zemljištu jer matični odbor o tome nije raspravio. Pokušao je u 9 sati, nije imao kvoruma pa se je prepomjestio u jedan i po sat i čim raspravi ta će točka doći na dnevni red, a ova točka o kojoj vi govorite da nije imala uvjete, imala je uvjete. Prema tome gospodine Lesar uvažavajući vaše dobre želje da se raspravlja u tolerantnoj atmosferi, čitavo vrijeme sam na tome nastojao, ali niko od onih koji su to trebali, a koji su vrlo kritični prema drugima nije rekao e taj odbor je trebao raspravljati a nije i zašto nije raspravljao. I vi niste to rekli nego proglašavate ovdje pogrešku predsjedavajućeg. Odbijam svaku takvu tendenciju da se vi pozivate na red predsjedavajućeg koji radi u skladu sa Poslovnikom ovoga sabora. A sada idemo dalje. U ime HSP-a, gospodin Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, prvo moram stvarno reći gledano sa poslovničkog stajališta, gospodin Luka Bebić, potpredsjednik nije napravio nikakve greške poslovničke, a gospodin Lesar nije ni bio u sabornici kada je započeto sa ovom točkom. Mislim u ime kluba Hrvatske stranke prava, da pitanje imenovanja pravobraniteljice za djecu nije pitanje ni opozicije, ni pozicije nego treba se steći dojam, jamstvo i u poziciji i opoziciji da imenujemo osobu iz svega ovoga što je u postupku napravljeno, kako je napravljeno, da imamo jamstvo da će ta osoba uspješno obnašati svoju funkciju. Znači nije namjera bila ništa drugo i nama u klubu HSP-a, koji smo i krenuli sa ovom raspravom nego obnašati se odgovornost jel', iza nas stoje isto kao i svih vas hrvatski birači koji su glasovali i traže odgovornost da se na takva mjesta imenuju ljudi koji će moći to uspješno i učinkovito obnašat. A šta je sad problem u svemu ovome? Mi smo danas kao što ste i sami vidjeli, utvrdili smo jednu stvar što je jako bitna, da mi imamo loš sustav vezano za izbore i imenovanja ovako krupnih dužnosti, loš sustav koji je nerazrađen. Mi od predstavnika Vlade, ja ga treći puta pitam, kakav je bio u Vladi postupak izbora i imenovanja. Je li bio nekakav pozivni javni natječaj? Kako se na kraju, tko je ušao u uži krug, zašto se baš odabralo ovu osobu. Nemamo ništa protiv gospođe Ksenije Butorac da ne bi krivo mislio, dapače, ali nemamo ni jamstva da će ona uspješno obnašati tu dužnost, a mislimo da je to najbitnje. … [[Upadica se ne čuje.]] Gospođo Zdenka sami ste mi rekli da se isto ne slažete sa ovim imenovanjem, kad mi već dobacujete. Prema tome mislim da bi bilo pametno, ja ne vjerujem čak da i predsjednik Vlade zna za ovaj cijeli postupak. Da bi bilo pametno, jer s obzirom da ima puno poslova i obveza i normalno znamo kako rade koordinacije i kako sve to funkcionira. Bar da je recimo došla potpredsjednica Vlade pa da nam je točno objasnila, jer ipak je to resor gdje je ona zadužena, jer gospodin Palarić se ne bavi tim resorom, on ima sustav državne uprave, da nam je objasnila koji su to razlozi motivirali možda ove rasprave uopće ne bi ni bilo. Možda ne bi ni bio rasprave da nam je uvodno kazano, bilo je 10-15 kandidata, obavili smo razgovore i donijeli smo sud da je gospođa Ksenija Butorac najsposobnija i da daje jamstvo da će ona tu dužnost moći obnašati, ali na žalost mi to nismo čuli. I zbog toga opet kažem da je pametnije ili da Vlada ovaj dio povuče ili da zastanemo sa ovom raspravom neka znači netko iz Vlade koji se bavi tim resorom, ne bavi se gospodin Palarić, nek' nam kaže otvoreno zašto on kao predstavnik Vlade kaže ja jamčim, onda je meni lakše i u klubu HSP-a reći mi to podržavamo i glasovat ćemo. Ovako nemamo jamstva da ćemo odabrati osobu koja će moći to odmah obnašati, a iz svega ovoga, a to nije nas oporbe posljedica, posljedica je nepripremljenoga prijedloga, nije nitko htio dapače govoriti o njoj kao osobi nego hoćemo biti odgovorni prema svojim biračima i reći jest mogu točno dignuti ruku, glasovati dolazimo osobu koja će uspješno obnašati tu dužnost jer ovo nije stranačko pitanje, to je pitanje institucija, znamo kakvi su problemi u ovom području zaštite djece. Hvala lijepa.
Hvala. U ime SDP-a tko će? Izvolite. Gospođa Sobol.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Pa, u ime kluba SDP-a ja bih ovako možda počela pa rekla da u biti kad već raspravljamo o tome tko je predlagatelj, tko je matično tijelo, tko bi o nečemu trebao raspravljati ili ne bi trebao raspravljati, pa recimo predlagatelj svih zakona uglavnom je Vlada, pa onda ispada da bi sve zakone Vladine mogli raspravljati bez da prije toga mišljenje daje bilo koji odbor, pa smo onda možda i o zakonu, Prijedlogu Zakona o turističkom zemljištu mogli raspravljati redovno bez obzira što Odbor za turizam nije dao svoje mišljenje. Gospodine potpredsjedniče, najprije ste danas kada smo otvarali ovu raspravu i kada su krenule primjedbe da nemamo mišljenja matičnih radnih tijela, najprije ste ustvrdili da u biti za ovu točku i nema matičnog tijela. Nakon toga ste rekli i pročitali iz Poslovnika da je matično tijelo Odbor za obitelj, mladež i šport, ja mislim da sam ja to dobro tako iščitala, jer ste pročitali u onom dijelu, ne piše matično tijelo u odnosu na onaj dio koji se odnosi na zaštitu djece, a u međuvremenu se pojavilo mišljenje da bi možda to matično tijelo Odbor za izbor i imenovanje kako je bilo prije pročitano iz Poslovnika pa je možda onda i kolegica Majdenić koja vodi Odbor za izbor i imenovanje također odgovorna što nemamo mišljenja njenog tijela. Ako se ne varam neki dan je naša kolegica Marija Bajt kao potpredsjednica Odbora za obitelj, mladež i šport na susretu sa djecom rekla da ćemo evo uskoro dobiti konačno novu pravobraniteljicu za djecu, jer je Odbor za izbor i imenovanje uputio prijedlog prema Hrvatskom saboru. Pa sad kad sam sve ovo izrekla ja sad stvarno više ne znam tko je ustvari matično tijelo, međutim ono što u ime kluba SDP-a želim reći, smatramo da je ova rasprava danas pokazala da je u postupku ovog predlaganja, odnosno u ovom materijalu koji smo dobili da raspravljamo na Hrvatskom saboru bilo propusta. Mi tražimo da Vlada koja osim životopisa kandidatkinje ama baš ništa više nije rekla zašto se odlučila baš za ovu kandidatkinju, a još je manje rekla o tome da li je možda bilo i više kandidata koji su bili u konkurenciji za ovo mjesto. Uostalom ovdje sjede dva državna tajnika, pa možda bi oni mogli to objasniti. Dakle, tražimo da se o ovome ne raspravlja, dalje da Vlada povuče prijedlog i da krene ponovno u proceduru sa prijedlogom Odluke o imenovanju novog pravobranitelja za djecu, jer koliko je nama poznato u klubu SDP-a bilo je još kandidata, pa između ostalog koliko znamo bila je i kandidatkinja jedna sutkinja koja je recimo imala petlje prva da presudi 15 zatvora jednom pedofilu. Zanima nas da li je možda i ona mogla biti prijedlog za pravobraniteljicu? Hvala.
Hvala. Gospođo zastupnice, ne postoji matično tijelo precizno imenovano za izbor pravobraniteljice za djecu, nego postoji matično radno tijelo za posebnu zaštitu djece, materinstva i mladeži. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma molim vas lijepo, nemojte se praviti da ne razumijete o čemu ja govorim i prema tome ste utvrdili da postoji matično radno tijelo za izbor pravobraniteljice za djecu, a ono ne postoji. … [[Upadica se ne razumije.]] Vi ste opet propustili da kažete da gospodin Davorko Vidović predsjednik toga Odbora koga vi proglašavate matičnim za ovo, nije za 10 dana zakazao sjednicu i raspravio ovo pitanje, pa ste prema tome pristrani u pogledu toga koga okrivljujete za nerad Odbora ili barem u ovom pogledu za nerad ovog Odbora. Drugo, spomenuli ste čak i neke osobe ovdje gospođu Mariju Bajt u nekom kontekstu i vidi vraga nikako, svak' je kriv samo nije Davorko Vidović koji je trebao. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa priznajte da on nije sazvao Odbor, o tomu ja govorim. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne treba, jer je gospođa Antunović u svom vehementnom istupu utvrdila pogrešno da je Odbor za izbor i imenovanja predlaže gospođu za pravobraniteljicu. … [[Upadica se ne razumije.]] Jeste. … [[Upadica se ne razumije.]] Nije imenovano ni jedno matično radno tijelo, pročitajte sve nadležnosti radnih tijela, pa ako nađete u jednom tom Odboru da je ono matično tijelo, slušajte me molim vas, slušajte me. Da je ono matično radno tijelo za izbor pravobraniteljice za djecu onda ću ja javno priznati da sam pogriješio. Prema tome, nemojte svoditi raspravu na nešto što nije utemeljeno na Poslovniku. Potpuno je legitimno Vlada predložila pravobraniteljicu za djecu, nitko nije spriječio bilo koji odbor, pa sad ima ih 23, mogao sam ih sva proglasiti zainteresiranim, raspraviti o tome, nego čitavu stvar želite prebaciti na odgovornost za nerad ili nedovoljan rad na nekoga drugoga. E to neće ići. Ovo je potpuno u skladu sa Poslovnikom, a druga ta stvar što sam ja u prvoj intervenciji rekao i to stajalište i dalje branim da je bilo potrebno da radna tijela Sabora rasprave bez obzira tko je predlagač i u tome je ta razlika između vašeg stajališta i mog stajališta i zalagat ću se kao zastupnik da radna tijela rasprave o ovom prijedlogu, ako vas to muči. Od samog početka sam za to, ali nemojte prigovarati da je ovaj postupak nije u skladu sa Poslovnikom. Ako nije u skladu s Poslovnikom netko je kriv što nije iskoristio svoju mogućnost da raspravi, u tome je ta stvar i molim vas nemojmo, meni ne može promaknuti nikakva neka mimo priča koja nije u skladu sa Poslovnikom. Ja sam ovdje da branim Poslovnik dok sjedim na ovomu mjestu i branit ću ga i u pogledu izricanja opomena i u pogledu nastojanja da se razriješi na jedan miran i tolerantan način svaki problem, tu sam zbog toga. Molim vas, nemojte me gurati u nešto što nije točno, a sada u ime kluba HSLS-a, DC-a, LS-a, gospodin zastupnik Zlatko Kramarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče, štovane kolege iz Vlade, kolegice i kolege. … [[Upadica se ne razumije.]] Da tako je. Ja mislim kada smo prvi puta u ime kluba DC-a, HSLS-a, LS-a govorili da su doista naša primjedba je bila i više nego benigna i krajnje dobronamjerna i da doista mi nije jasno eto da ovaj Sabor propušta ono što mu doista po definiciji pripada, a to je da nađe doista načine kako da nekoga izabere. I da mi doista si dopuštamo eto ono kao što je kolega Letica rekao da se bira na daljinu i na nevidljivo. I mislim da ovo doista treba da nikome ovdje, bar se nadam ili velikoj većini jer ne mogu govoriti u ime svih ali da ovo nije stranačko pitanje i da ovo doista ne bi smjelo biti stranačko pitanje. Jer, ako ga postavimo kao stranačko pitanje onda doista se pokazuje da smo mi odlučili da politiziramo sve segmente našega društva a doista ovako jedno postmodernističko pravo kao što je pravo na pravo djeteta, nešto što doista pripada najnovijoj generaciji prava što na neki način treba da bude i legitimacija ovoga društva i ovoga Sabora koji ima tu obvezu da bira pravobranitelja odnosno pravobraniteljicu, da uzme to pravo i da to napravi i doista na dostojanstven način odradi. Mi se ovdje ovako malo u klupama šalimo da doista možemo poslati i ovako neku fiktivnu biografiju i da bi to također, da bi onda o toj fiktivnoj biografiji trebali raspravljati i to bi doista fiktivna biografija također se može napisati bez nekih većih problema. Zašto taj institut hijeringa koji poznaju, svatko od nas tko je bio u bilo kojem parlamentu svijeta, u Američkom kongresu mogao je tome prisustvovati. To je kako se kaže ta, možemo reći parada demokracije ili ovako odnosno da kažemo pomalo ovako kozmetički. Ali zašto izbjegavati upravo i tu kozmetiku. Ako tako biramo diplomate, ako tako biramo suce Ustavnoga suda, pa zašto to i za ovaj doista značajno mjesto. Imamo loša iskustva sa ovim posljednjim slučajem pravobraniteljice. Puno je toga stvari ostalo nerazriješeno. Pokazuje se da to zapravo nije tako idilični odnos i da tamo ne vladaju. Imaju te neke čudne kuće, pa neki čudni poslovi pa se ta privatnost vrlo brzo impregnirala sa javnom funkcijom. Imali smo to što smo imali. Ja moram priznati, meni je sada doista i žao što se uopće razgovara. To je medveđa usluga gospođi Kseniji Butorac koja je sigurno vjerojatno korektna osoba, ali eto na ovakav način zato što pomalo čini mi se taj šlamperaj i taj pomalo ovako, pomalo da doista s nekim stvarima prilazimo sa previša ignorancije to nije dobro. I to doista kažem i kao čovjeka me smeta a i na kraju osoba koja treba da odlučuje i koja samim time onda iza sebe nosi određenu i odgovornost. A po tome se vjerojatno i razlikuju ova ozbiljna od neozbiljnih društava. Koliko smo odgovorni. Mi smo izabrali gospođu, odnosno prošli saziv Sabora gospođu Vrsaljko. Nitko se nije baš osjetio jako suodgovoran zbog toga a bio je očito promašaj upravo zbog toga što čitav niz stvari se nisu na pravi način razriješile. I sada ponovno eto prođe dvije, dvije i pol godine, mi ponovno ponavljamo istu grešku i doista i ovu osobu iz meni razumljivih razloga dovodimo u jednu vrlo neugodnu situaciju. A jedan hijering ili dva hijeringa rješavaju zapravo sve stvari. I upravo ovo o čemu ovdje mnogi govore čemu taj javni pozivni natječaj koji bi na neki način dao i potrebnu legitimaciju osobi koja će taj posao odraditi a i da neki odbori odrade posao koji će meni kao čovjeku koji na kraju o tome mora i odlučivati. I samo zapravo to tražimo, da vidimo kako je uopće došlo do ove procedure. Mi smo na stol nešto dobili ali ja ne znam što se događalo prije te činjenice. E tu činjenicu ako mi netko može objasniti i ako me može uvjeriti a ja nisam čovjek koji bježi od toga da ne bude uvjeren. Doista nema razloga da ne glasamo za kandidata kojeg i Vlada predlaže. Ali, poštujmo proceduru. Hvala, gospodine potpredsjedniče.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Kovačević.
Pa, poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam dva netočna navoda uvaženog kolege Kramarića. Kaže da smo mi doveli gospođu u neugodnu situaciju. Nismo mi nego Vlada je dovela koja je ovako nepripremljeno podnijela prijedlog. Drugi ispravak da je rad i saslušanje u odborima kongresa da je to kozmetika. E nije kozmetika, to je baš saslušanje i na prvome pitanju se padne i to je javno saslušanje. Očito niste gledali kad je bilo, samo ste prošli kroz dvoranu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime IDS-a gospođa zastupnica Dorotea Bukovac. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, štovane kolegice i kolege! Ja mislim da nitko od nas ne želi ovdje raspravljati o imenu već o kvalifikacijama nečijima i naravno kriterijima po kojima se nekoga predlaže. Ovim prijedlogom se vidi odnos Vlade prema Saboru. U Vladu je došao jedan curiculum vitae i naljepljene su tri stranice gore i to je došlo u hrvatski parlament. Nikakvog obrazloženja mi za ovog prijedloga osim suštinske i formalne odluke ne vidimo ništa, niti kriterije po kojima se Vlada rukovodila, niti koje su osobe bile, javni natječaj. Ja da ne bih uvrijedila nijednu drugu struku pa od najobičnijih s oproštenjem čistačica one moraju donijeti liječničku potvrdu da su zdrave, imaju bodovanje, razgovore i sve ostalo. Ja mislim da dječja pravobraniteljica je jedna vrlo važna funkcija u državi i da se ne možemo tako ignorantnski ponašati prema toj funkciji. Ja se isto tako ispričavam gospođi Butorac. Ovo zaista ne ide prema njoj i njezinim kvalifikacijama. Ovo ide prema Vladi jer ovo je zaista napravljeno na vrlo, vrlo šlampav način. Što se tiče samih odbora i kompetencije koji je odbor kompetentan za davanje mišljenja oko ovog prijedloga ja smatram da je Odbor za ljudska prava matični odbor koji je trebao dati mišljenje po ovom pitanju. Pošto postoje prijepori između potpredsjednika odnosno predsjedavajućeg i ostalih zastupnika ja predlažem da Odbor za Ustav, poslovnik da svoje mišljenje oko toga pa da razriješimo onda pitanje koji je odbor kompetentan za to a ne da se prozivaju neki članovi pojedinih odbora da su oni krivi zašto su nešto sazvali ili nisu sazvali. U Poslovniku Hrvatskoga sabora definiran je djelokrug Odbora za ljudska prava. Ako ćemo dječja prava smatrati isto tako ljudskim pravima onda zaista se ističe da odbor ima prava i dužnosti matičnog radnog tijela u području koje se odnosi na načelna pitanja, prijedloge i mišljenja u vezi sa ostvarivanjem odredbi Ustava Republike Hrvatske o ljudskim pravima i temeljnim slobodama te ostvarivanje i zaštitu ljudskih prava i sloboda. Jedino ako ne želimo priznati da su dječja prava ljudska prava onda ne bi mogli smatrati da Odbor za ljudska prava nije matično tijelo. Ja pozivam još jednom Vladu da povuče ovaj prijedlog i da zaista prema hrvatskom parlamentu i njegovom dignitetu uputi prijedlog koji je dostojan svakog zakona i bilo kojeg imenovanja u Hrvatskom saboru. Mi u IDS-u zaista tražimo od vas da povučete ovaj prijedlog, inače u protivnom nećemo glasati za ovaj prijedlog.
Ispravak netočnog navoda gospodin Kovačević. Izvolite!
Pa poštovani gospodine potpredsjedniče, ispravljam netočan navod uvažene kolegice. Naime, nitko nije branio Odboru za ljudska prava da o tome raspravlja. Sjećamo se zadnji puta da je gospodin Furio Radin bio sazvao odbor i razmatrali su kad smo imali slučaj razrješenja bivše pravobraniteljice, ali od kada se počeo baviti kreditima nema ga ovdje, umjesto da je sazvao odbor. Hvala.
Uz dodatak da se ne može glasanjem odrediti koji je matični odbor nego mora pisati u poslovniku. Molim vas, idemo dalje. U ime HDZ-a gospodin zastupnik Mario Zubović. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Meni je žao i nama u Klubu je žao da je došlo do ovakove situacije na ovako jednom važnom, svi ste tu rekli da je to vrlo, vrlo važna stvar pravobraniteljica za djecu. A vidimo kako se je jedna ne politička funkcija ispolitizirala. I mislim da bi trebali u svim strankama naći snage da prebrodimo ovakvu jednu situaciju da se izdignemo iznad stranačkih interesa i da, dobro je rekla gospođa tu da se ispričava gospođi Kseniji Butorac, jer njoj vjerojatno nije, sigurno će se čuti što se je tu govorilo i neće joj biti lako i ako bude izabrana obnašati tu funkciju ako neće dobiti podršku cijeloga Sabora. Prema tome, Klub HDZ-a predlaže da se završi rasprava a da se odobri sastanu i da rasprave ovaj Prijedlog i do glasovanja. Ja bih još molio, molio i rekao bih, budući da ovdje nema gospođe Bajt, gospođa Bajt je zamjenica odbora, nije predsjednica odbora. I mogu još reći, koliko smo ovdje uspjeli vidjeti skoro svi koji su gradonačelnici negdje nisu sazvali odbore. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a. Gospodin Ante Markov, izvolite.
Poštovani gospodin potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HSS-a je naprosto zabrinut zbog ovakvog stanja rasprave o ovoj važnoj temi. Mislimo da to nije dobra poruka djeci, da nije dobra poruka građanima, i ukupno gledano mislimo da nije ovo sve ovako trebalo biti. Mislim da je trebalo biti. Mislim da je trebalo voditi računa o formi, tko je trebao voditi računa o formi, apsolutno se slažem neka svatko preispita sebe, neka svatko preispita sebe. Ali djeca koja su trebala dobiti drukčiju poruku, njihovi roditelji koji su trebali dobiti dodatno povjerenje u ovaj sustav nadgradnje kod razvoja naše djece, ovaj Parlament koji je trebao danas svjedočiti svojim vjerodostojnošću i ozbiljnošću o ovoj tematici doveo se u vrlo nezgodnu, pa i pomalo neozbiljnu situaciju. Jer apsolutno, mi i ja u ime Kluba HSS-a, želim da zaštitimo i dostojanstvo i ugled gospođe Butorac. Želimo prije svega zaštiti pravo djeteta ali želimo i ovom Parlamentu dati veću dozu ozbiljnosti kod rasprave o ovom važnom prijedlogu imenovanja. Zbog svega toga izrečenog Klub HSS-a smatra da je minimum u kome ćemo uspjeti sve ove tri razine staviti u jednu pozitivnu i aktivnu poziciju i jedan vrlo snažan glas prema hrvatskoj javnosti koji će povjerovati i u nas i u instituciju i u buduću pravobraniteljicu, mislim da trebamo otvoriti raspravu u odborima i da trebamo omogućiti intervju sa gospođom Butorac da se u jednom razumnom roku mogu uzeti u obzir i sadržajni dijelovi, i sadržajni dijelovi pod uvjetom da i ovu formu na ovaj način privedemo svrsi i ulozi koju ona ima u hrvatskom Parlamentu.
Hvala lijepa. Sada smo čuli izlaganje svih 6 ili 7 prijavljenih klubova. Imamo konkretni prijedlog gospodina Marija Zubovića. Evo sada smo i pauza bi nam trebala biti već, da se malo odmorimo do 15 sati. Pa prema tome, predlažemo da se prekine rasprava, da se omogući svim zainteresiranim odborima, dakle, ne samo ova dva koja su apostrofirana nego i drugim koji se proglase zainteresiranim da rasprave o ovom pitanju i da zapravo do glasovanja onda o tome imamo relevantne stavove naših odbora. Ima li netko primjedbu na to ili što? Izvolit.
Gospodine potpredsjedniče, ja imam jednu drugu primjedbu. Imam primjedbu, rečeno je da Odbor za turizam nije održao raspravu i da zbog njega nije stigla rasprava o Zakonu o turističkom zemljištu, to naprosto nije točno, odbor za turizam je održao na vrijeme svoj sastanak odbora.
To sam ja i rekao već. Ako ste slušali da je Odbor za turizam održao sjednicu, ali nije matični odbor, a to je za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Prema tome, evo sada on održava sjednicu, imati ćemo nadam se do tri sata stajalište, toga odbora i možemo onda raspraviti. Da li se onda slažemo da prekinemo i da odborima omogućimo da se izjasne? E, hvala vam lijepa.
Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom i raspravom o Prijedlogu odluke o imenovanju državne, o imenovanju pravobraniteljice za djecu. Poštovana zastupnica Marija Lugarić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Kao što je gospodin predsjednik istakao danas nastavljamo raspravu o imenovanju pravobraniteljice za djecu i meni se osobno čini potrebnim obzirom na raspravu koja je do sada bila na plenumu kao i onim raspravama koje su bile na odborima istaknuti ili iznijeti neke osnove na kojima se treba temeljiti rad pravobranitelja za djecu. Pravobranitelj za djecu sukladno Zakonu štiti i promiče interese i prava djece. Temeljni dokument na kojem se temelji rad pravobranitelja je upravo Zakon o pravobranitelju za djecu, hrvatski Ustav te Konvencija o pravima djeteta i drugi međunarodni dokumenti. Upravo Konvencija o pravima djeteta koja je proizašla o, iz Deklaracije o pravima djeteta Ujedinjenih naroda sadrži univerzalne standarde koje svaka država mora jamčiti svakom djetetu. U Konvenciji se prije svega govori o obvezama odraslih u odnosu prema djetetu kao i obvezama brojnih društvenih čimbenika u pogledu zaštite djeteta. To je prvi dokument u kojem se djetetu pristupa kao subjektu s pravima, a ne samo kao osobi koja treba posebnu zaštitu. Jedna od obveza Republike Hrvatske kao potpisnice Konvencije jest upoznavanje djece i odraslih s načelima i odredbama Konvencije koristeći se pri tom primjerenim i djelatnim sredstvima i razumljivim jezikom. Konvenciju o pravima djeteta pisali su odrasli za odrasle u namjeri da djecu istaknu kao skupinu koju treba uvažavati. Prava djeteta moraju poznavati i uzimati u obzir svi kako odrasli tako i djeca. Međutim bezuvjetno ih, ali apsolutno bezuvjetno moraju znati i poštivati oni koji žive i rade s djecom koji u svakodnevnom kontaktu s njima i koji u značajnoj mjeri utječu na stvaranje okruženja u kojem dijete odrasta i razvija se kao ličnost. Jednako tako sva djeca a djeca su sve osobe mlađe od 18 godina sukladno Konvenciji moraju biti upoznata s temeljnim pravima djeteta kako bi postala svjesna svojih prava, načina njihova stjecanja, ali i zaštite u slučaju njihovog ugrožavanja od strane drugoga. Istovremeno stjecanjem spoznaje o osobnim pravima djeca trebaju graditi stav o osobnoj odgovornosti prema poštivanju prava drugih. Zašto sam ovo smatrala važnim istaknuti? Prema Zakonu o pravobranitelju za djecu pravobranitelj za djecu je između ostalog dužan djecu upoznavati i savjetovati o načinu ostvarivanja i zaštiti njihovih prava i interesa. Pravobranitelj za djecu ima obvezu surađivati s djecom, poticati djecu na izjašnjavanje i mora uvažavati njihovo mišljenje. Često je upravo pravobranitelj za djecu zadnja i jedina instanca kojom se dijete bez nekakvog posrednika ima pravo ali i mogućnost obratiti u slučaju povrede nekog njegovog prava i pravobranitelj mora biti ona jedna apsolutno senzibilizirana osoba na dječja prava. Meni je osobno stoga bilo posebno čudno što kandidatkinja za pravobraniteljicu nije na sjednici Odbora za obitelj, mladež i šport pokazala poznavanje dječjih prava barem onako kako ja osobno očekujem od pravobraniteljice za djecu. Kako onda očekivati da svi ostali znaju dječja prava ako i sama kandidatkinja za pravobraniteljicu čija je upravo i obveza promocija dječjih prava nije bila posve sigurna u to koja su to dječja prava? Zato mi se čini važnim istaknuti dječja prava? Dijete ima pravo na roditeljsku ljubav, na odgovarajuću i zdravu prehranu, pravo na obrazovanje, pravo na zdravstvenu zaštitu, pravo na igru i zabavu. Niti jedno dijete ne smije biti podložno prisilnom radu te biti emocionalno zanemarivano niti žrtva rata i nasilja. Niti jedno dijete ne smije biti žrtva seksualnog zlostavljanja. Sva djeca imaju pravo na iznošenje osobnog mišljenja, na slobodu vjeroispovijesti, na slobodu udruživanja i svako dijete ima pravo na informaciju. Konvencija također propisuje posebna prava za djecu bez roditeljske skrbi, za djecu prognanike izbjeglice, za djecu s posebnim potrebama i djecu koja su u sukobu sa zakonom. I poštovane kolegice i kolege ta dječja prava ne smijemo shvatiti samo deklarativno. Ona imaju svoja vrlo konkretna opredmećenja u svakodnevnom životu. I upravo zbog brojnih primjera kršenja dječjih prava Hrvatski sabor je i osnovao instituciju pravobranitelja za djecu. Ovime još jednom apeliram na kandidatkinju za pravobraniteljicu za djecu ukoliko će biti izabrana da zaista prouči Konvenciju o pravima djeteta jer joj ona daje jedno iako samo po sebi slabo ali prilično nužno oruđe u borbi za prava djece. Druga stvar o kojoj želim govoriti iako je to uvijek pomalo nezahvalno to su kvalifikacije predložene kandidatkinje za pravobraniteljicu za djecu. Svatko životopise kandidata kod svih izbora koje imamo ovdje u Hrvatskom saboru čita na svoj način. U ovom životopisu meni su posebno upale u oči neke riječi. Cijeli životopis predložene kandidatkinje obiluje riječima tipa: sigurnost, samozaštita, kriminalist, kriminalističke znanosti, supervizija, psihoterapija, prevencija, tretman, zlouporabe droga, povećanje sigurnosti, prevencija ovisnosti, neprilagođeno ponašanje, delikventne aktivnosti, kriminološke osobitosti, kriminalistički aspekti i slično. Meni nije namjera sad ulaziti u stručnost i kompetentnost kandidatkinje na području maloljetničke delikvencije i suzbijanja zlouporabe droga jer nemam razloga sumnjati da predložena kandidatkinja nije stručnjakinja na tim područjima. Ali sam posve sigurna da te kvalifikacije ne daju potpuno ili bar dovoljno uvjerenje da je osoba takvog profesionalnog i stručnog usmjerenja pogodna kandidatkinja za promicanje i zaštitu dječjih prava koja ponavljam po konceptu konvencije o pravima djeteta u prvi plan stavljaju dijete kao subjekta prava i napuštaju zastarjele koncepte zaštita i posebnih zaštita. Naravno u ovoj raspravi mi nije ni na kraj pameti negirati ili umanjivati probleme delikvencije i zlouporabe droga, ali suvremeni koncept prava djeteta kao što sam istakla na početku rasprave su se opredijelili za afirmativni koncept tj. koncept koji na djecu gleda kao na predstavnike idealizirane budućnosti, a ne kao, a ne na kao generaciju kojoj je potrebna neka specijalna zaštita odnosno suvremeni su oni koncepti koji se bave afirmacijom prava i obveza, razvijanjem osobnosti nasuprot onim zastarjelim konceptima koji u prvi plan stavljaju probleme koji na sreću ipak obuhvaćaju manji dio populacije. Naravno da se ta dva pristupa ne isključuju ali je u djelovanju bitan fokus. Zbog svega navedenog ali posebno zbog očitih stručnih manjkavosti kandidatkinje što je bilo očito tijekom razgovora s kandidatkinjom na sjednici Odbora za obitelj, mladež i sport kao i zbog činjenice da u stručnoj i široj javnosti postoje brojne osobe koje su u svom stručnom i javnom radu pokazale bolje kvalifikacije za mjesto pravobraniteljice za djecu ja neću moći podržati izbor predložene kandidatkinje. Hvala.
Replika. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolegice Lugarić na tom Odboru gdje se predstavila kandidatkinja ne samo da se pokazala njezina kako ste vi to blago rekli nesigurnost u poznavanju Konvencije o pravima djeteta. Usudio bih se reći da se otkrila, otkrilo njezino neznanje u tom segmentu. A vi ste potpuno u pravu kad kažete da je to temeljni dokument na kojem bi morala raditi ako postane pravobraniteljica za djecu. Mene međutim brine nešto drugo. U izjavi novinarima kandidatkinja je rekla da je to kako se nju saslušavalo na Odboru predstavljalo "mobing". Gledajte odbori saslušavaju kandidate za čelnike tajnih službi, saslušavaju kandidate za veleposlanike, saslušavaju kandidate za suce Ustavnoga suda. Još se nije dogodilo da bilo koji kandidat koji je saslušavan na bilo kojem saborskom odboru kaže da je to bio mobing. To predstavlja uvredu, to predstavlja uvredu za ovaj Sabor, a kandidatkinja bi trebala biti predstavnica, povjerenik ovoga Sabora. Ja mislim da je to nedopustivo i da je već sama ta činjenica apsolutno diskvalificira u mogućnosti da bude imenovana.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Marija Lugarić.
Da, kolega Stazić ja se slažem s vašim ocjenama koje kazuju da je neprihvatljiva reakcija pravobraniteljice na jednu posve ako ne uobičajenu, a ono proceduru koja bi trebala biti uobičajena posebno kada se biraju kandidati gdje Hrvatski sabor na nekog drugog delegira svoje ovlasti, ali vas ipak moram ispraviti. Pravobraniteljica za, kandidatkinja za pravobraniteljicu nije u izjavi medijima rekla da se radi o mobingu jer bi to donekle bilo točno. Ono što je mene više zaprepastilo, kandidatkinja je rekla da se radi o bulingu, a buling je međusobno zlostavljanje djece jednih među drugima, što pokazuje da pravobraniteljice ne samo da ne razlikuje temeljne razlike između mobinga i bulinga nego još jednom se raskrinkava kao prilično nesposobna kandidatkinja za posao kojim se treba baviti. Zahvaljujem.
Poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Nisam željela odustati od današnje rasprave mada je ustvari definitivno jasno da će predložena kandidatkinja biti vjerojatno izabrana voljom većine u ovom Saboru, zapravo novu pravobraniteljicu za djecu. Željela sam ustvari danas još u nekoliko rečenica ponoviti neke osnove stavove koje sam izrekla prošli četvrtak, obzirom da na žalost nakon toga nisam znala da je sjednica Odbora za ljudska prava, mislim da je vrlo nekako na brzinu sazvana, a drugi dan sam bila odsutna te nisam mogla prisustvovati sjednici Odbora za obitelj, mladež i šport. Ali sam pozorno iščitala i pratila sve što je u medijima preneseno sa tih sjednica. Kao prvo, želim ponovno ponoviti i naglasiti da je u biti na neki način Vlada izrazila i svoj stav prema budućem radu pravobraniteljice za djecu upravo svojim načinom na koji je uputila ovaj prijedlog na raspravu u Parlament. Odnosno, kao što sam to već rekla neki dan, uputila nam je dvije rečenice sa životopisom od 3 stranice. Sam životopis predložene kandidatkinje jeste respektabilan, ali po meni je respektabilan za neke sasvim druge poslove, a ne za poslove pravobraniteljice za djecu i ono što bi pravobraniteljica za djecu trebala raditi. Naime, želim podsjetiti da postoji Zakon o pravobraniteljici za djecu, da postoje određene odredbe toga zakona, a na moje stvarno razočarenje pokazalo se predložena kandidatkinja ne zna u biti niti osnove, osnovne dokumente na osnovu kojih bi ona u budućnosti trebala svoj posao raditi. Pa onda ću ja ovako kazati, da u članku 6. koji govori o djelokrugu i načinu rada pravobranitelja, odnosno pravobraniteljice za djecu stoji da prati usklađenost zakona, propisa u Hrvatskoj koji se odnose na zaštitu prava interesa djece sa odredbama Ustava Republike Hrvatske, Konvencije o pravima djeteta i drugih međunarodnih dokumenata koji se odnose na zaštitu prava interesa djece, prati izvršavanje obveza države koje proizlaze iz Konvencija o pravima djeteta i drugih međunarodnih dokumenata koji se odnose na zaštitu prava interesa djece itd., itd. Smatram da je skandalozna izjava kojom je na Odboru za obitelj, mladež i šport pravobraniteljica izajvila da ona nije znala da će se pitati osnovne odredbe konvencije, jer da je znala onda bi se ona za to pripremila. Valjda bi naučila pa bi onda mogla odgovoriti makar djelomice točno na pitanja koja su joj postavljena. Nadalje, članak 22. koji je već i spominjan. Jasan je kad kaže da za pravobranitelja za djecu može biti imenovan hrvatski državljanin koji ima visoku stručnu spremu, najmanje 10 godina radnog iskustva i koji je osobnim zalaganjem javnosti poznat u području promicanja i zaštite prava djeteta. Ako smo se oko nečega složili na prošloj sjednici, složili smo se oko toga da nitko ne zna ama baš ništa osim one tri stranice papira o predloženoj kandidatkinji. Zbog također izjava koje je buduća, odnosno kandidatkinja za pravobraniteljicu dala, ovdje je bilo sada malo prepucavanja toga je li ona spominjala mobing ili je spominjala buling. Ja koja se dosta bavim problematikom konkretno mobinga onda moram kazati da je apsolutno nedopustivo na taj način ocjenjivati i procjenjivati pitanja i stavove zastupnika i nastup zastupnika na sjednicama jednog ili drugog odbora. Nakon svega što je rečeno i u ovom hrvatskom Parlamentu, nakon nejasnoća koje su i biti ostale i nakon prošlotjedne rasprave, ali moram kazati i nakon sjednica odbora gdje je kandidatkinja između ostalog izjavila da se ne sjeća osnove po kojoj je umirovljena, što također smatram nedopustivim, ja osobno neću moći dići, neću moći dići ruku za prijedlog pravobraniteljice za djecu.
Replika, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Pa evo, poštovana kolega Sobol je rekla da je skandalozno da kandidatkinja za dječju pravobraniteljicu ne zna Konvenciju o pravima djeteta. Istina, kolegica Sobol je sada završno i napomenula da ona priupitana na odboru se i ne sjeća, odnosno da i ne zna zbog čega je umirovljena. Zar vam se to kolegice Sobol ne čini još skandaloznije da mi ovdje danas, ne samo da raspravljamo nego po raspoloženju većine glasova većine očito će biti i donijeti odluka o imenovanju pravobraniteljice koja u 37. godini pojma nema zašto je otišla u mirovinu, dok se našim ljudima sprema da rade do 70., 75. godine.
Klub zastupnika HSP-a. Petminutna rasprava, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege, državni tajniče. Klub HSP-a je ovu raspravu otvorio da bi ukazao na manjkavost postupka imenovanja i razrješenja koja su u nadležnosti Hrvatskoga sabora. Imenovanje pravobraniteljice za djecu najbolje to potvrđuje i zorno kako je riječ o nikakvome postupku, a postupak mora biti proveden tako da mi zastupnici u Hrvatskome saboru dobijemo jamstvo da će osoba koje je predložena moći uspješno obnašati dužnost za koje se predviđa. I prema tome, budući da mi sad ulazimo u tijek novih imenovanja vrlo krupnih dužnosnika, kao što je guverner Narodne banke, krajnje je vrijeme da mi zakonskim, zakonom jednim novim propišemo tijek i postupak imenovanja tih krupnih dužnosti. To nisu stranačke funkcije, to nije pitanje stranačkog prepucavanja, to je pitanje odgovornosti prema hrvatskim biračima. Znači, minimum jedan što bi trebao stajati u takvom jednom zakonskome propisu, javni poziv svima koji ispunjavaju uvjete, a znači uvjeti moraju biti određeni, javni poziv i sad mogućnost odabira najboljih kandidata putem intervjua, putem saslušanja, bilo u sklopu razno raznih povjerenstava Vlade, a na kraju je najvažnije rasprava i saslušanja, odnosno intervjui na nadležnim saborskim odborima. Jer kad saborski odbor stane iza nekoga prijedloga onda je nama ovdje lakše raspravljati. Prema tome, ne možemo mi prihvatiti ovdje činjenicu da smo mi ovdje sabornici ti koji će samo dizati ruku, da je to čisti jedan formalizam. Da je formalizam ne bi bilo u nadležnosti Hrvatskog sabora. Jel' tako? Da je formalizam. Nije formalizam jer mi svojim glasom jamčimoi hrvatskim biračima da osoba koja se predlaže da mi stojim i odgovorni smo zbog toga što će ona biti imenovana i znači da li će ona moći uspješno obnašati sve te poslove. I opet predlažem u ime kluba Hrvatske stranke prava da Vlada povuče ovaj prijedlog i da provede postupak javnog natjecanja, poziva svima koji smatraju da mogu obnašati tu dužnost i da dobijemo stvarno najboljeg kandidata. Mi zastupnici iz kluba HSP-a bili smo nazočni razgovorima na odborima, odnosno odboru jednome no normalno nismo stekli jamstvo da će gospođa Ksenija Butorac da može uspješno obnašati tu dužnost. Dapače, vidjeli smo da nema ni programa, da je, čak je rekla da neće rješavati pojedinačne slučajeve nego da će se baviti sustavom. Pa mi se bavimo sustavom, zato i uzimamo da se bavi pojedinačnim slučajevima. Vidimo kakva je situacija bila sa onom obitelji u Gradu Zagrebu koje su istjerani na ulicu. Pa baš zbog tih pojedinačnih slučajeva, zbog svega ovoga što se događa jer djeca su sve više zlostavljana. Postoji razno-raznih na žalost oblika, a mi tu ništa ne poduzimamo, a sada opet nemamo ni jamstvo. I najgora je ona stvar što ona nas optužuje za mobing što sam vidio u jednoj tiskovini, to je nedopustiva situacija. Ja mislim da je bio bolji potez i pametniji kada smo imali imenovanje predsjednika Vrhovnog suda koji je sam onda odustao kada je vidio da ima protivljenje i da taj postupak, da nešto ne štima u tome postupku i na kraju to je bio jedan odgovoran postupak. Ja mogu reći da sam čak očekivao da će i gospođa odustati. Ona je sada nama rekla da će odustati ako nakon godinu dana ništa ne napravi. A šta, gdje smo onda? Gdje smo onda? Znači izgubili smo jednu godinu, ona će onda dati ostavku. Prema tome sve je to dosta neozbiljno provedeno, prema tome nismo mi za to odgovorni, prije svega odgovorna je Vlada koja nam nije dala ni jamstvo da smo dobili danas ono rješenje o mirovini što je bilo kazano da ćemo ga dobiti, nismo ga dobili, da vidimo kako je to bilo i na koji način je otišla u mirovinu iako ja to pravno znam kako je bilo. Niti je došlo, recimo potpredsjednica Vlade koja je dala taj prijedlog da kaže, obavila sam razgovor, recimo bio je sedam kandidata, šest, pet, četiri, možda nije bio ni jedan. Ali to moramo znati. Onda je rekla, vidite ona mi je dala jamstvo, a toga nema. Prema tome nemojte od nas očekivati ovdje dižemo ruku jer mi smo odgovorni prema svojim biračima. Hvala lijepo.
Klub zastupnika HSLS-a, DC-a, LS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala štovani predsjedniče. Štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Mislim da se ovih, prošli tjedan i ovaj tjedan nedvojbeno pokazuje kada nešto loše krene da onda mora i loš, da će sigurno još i lošije i završiti. Tako je bilo ako se nadam prije nekoliko godina također smo preko noći ovdje zastupnici bili, bila joj je ponuđena nova institucija sa jedno vrlo racionalnim obrazloženjem da je to in i da to doista su prava djeteta, prava koje i hrvatsko društvo također mora voditi računa i da takve institucije postoje u razvijenim demokratskim zemljama, iako je već i onda čini mi se kolega Kajin je vrlo jasno govorio da mu se čini da je bio kud i kamo mudrije da unutar ovoga pučkoga pravobranitelja postoji i osigura prostor koji će se doista baviti i oko toga, oko tih problema koji su doista problemi par exellance našega društva i koje upravo pokazuje da eto i Hrvatska prihvaća pravo ovih slabijih subjekata. Ali ono što se zapravo i opet kažem i prošli tjedan i danas pokazuje, to naše ipak licemjerstvo, taj jedan selektivni kriterij, da mi zapravo čak još uvijek zapravo neznamo prave razloge razrješenja stare pravobraniteljice. To je ovako na neki način oni koji su tu priču bili prije nekoliko godina pokrenuli ovaj puta su naglo zašutjeli jer se pokazalo upravo da je bilo puno preplitanja javnoga i privatnoga i što sve skupa je zapravo ostavilo jedan gorak okus i na samu tu instituciju i dodatno zapravo senzibiliziralo i nas da ne dopustimo i da branimo čast ovoga Sabora kada nekoliko zastupnika, odnosno nekoliko klubova nije dopustilo da se na ovakav način izabere nova pravobraniteljica. Ono što doista imamo stalni prigovor, to je poštivanje procedure. Ako se od nas traži da mi ovdje dižemo ruke, onda mi ne možemo biti samo gimnastičko društvo nego doista moramo imati barem elementarne podatke da li je na tom se prijavilo dvoje, troje, petero, XY kandidata ili je doista samo riječ o jednom kandidatu kažem koji je prošli puta doista sa jednom vrlo šturom biografijom koja je kao svaka biografija sama po sebi je respektabilna, ja je poštujem i rekao sam i onaj puta da u ime kluba ne želim govoriti ad hominem, ali doista izostalo je sve ono što smo ipak bili pokrenuli, a to je da se otvorilo nekoliko rasprava na nekoliko odbora gdje također sam i ja kao čovjek koji ipak se usudio ili drznuo govoriti o tom problemu, isto dobio ovaj dojam da je doista riječ o kandidatu koji ipak ima neke druge preferencije i gdje očito prava djeteta su prilično maglovita i bojim se da ipak ona ključna riječ njene profesionalne orijentacije ipak pripada jednom represivnom sustavu bavljenja kriminalom, a bojim se da ipak unutar toga ta prava djeteta se ne snalaze baš najbolje. I možda je zapravo i ovo sada prav prilika za ovaj Sabor, imamo tu jednu možda i šansu, da vidimo doista da li nam ta institucija treba u ovom smislu kako je postavljena, a očito ne funkcionira, a sami znate kada imate god, razgovarate, onda jedan od najvećih problema je pučki pravobranitelj nema dovoljno para za njega. Sada osnivamo još te neke institucije, a bojim se da je to samo na neki način zadovoljavanje forme, a da sadržaj i dalje ostaje i da je ono što bi trebalo biti u središtu vašeg zanimanja i naše odgovornosti, a to je to siroto hrvatsko dijete koje je na neki način isključeno i samo služi nama kao eto, kao jedan fini šlagvord da raspravljamo o nekim privatnim vezama o određenom lobiranju. Pa evo sada čujete da nas gospođa optužuje i za mobing, bojim se da ipak to ne stoji, da smo mi ovdje samo ništa drugo nego branili tu čast. I upravo što kažem zbog svega ovoga možda bi bilo najbolje povući, odustati, vidjeti da li ta institucija se može na neki način, na drugačiji način pozicionirati. Bojim se da klub DC-a, HSLS-a i LS-a ne može dati svoj glas za sve ovo, i proceduru i kandidata i kažem eto već dva tjedna smo svjedoci prilično jednog gorkog okusa u javnosti. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Gordana Sobol.
Pa željela bih ispraviti, mislim da sam točno … [[Ne razumije se.]] Naime kolega Kramarić je u svom izlaganju u jednom času rekao da smo u jednom trenutku prije nekoliko godina kada je to bilo in, oformili, odnosno donijeli Zakon o pravobranitelju za djecu, odnosno imenovali po prvi puta pravobraniteljicu. Ja se ne mogu složiti, smatram da je to netočno. Pa valjda Hrvatska nije došla i donijela Zakon o pravobranitelju zato što je to bilo in nego zato što je to bio svijet jedne prihvaćene državne politike i konsenzus u ovom hrvatskom Parlamentu i gdje je bilo procijenjeno da je nama takva institucija potrebna i na žalost sve ono na čemu je radila i bivša pravobraniteljica itekako pokazuje da je institucija pravobranitelja za djecu itekako potrebna i na žalost bit će nam itekako potrebna i u budućnosti.
Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana gospodo zastupnici. Pa evo na tragu i ovoga isto gospodina Kramarića, reći ću da ja o ovoj temi nisam govorio, govorila je Dorotea ispred klub IDS-a jer bi doista rekao ne da nam ovaj institut pravobranitelja za djecu nije potreban već da ovaj institut treba podvesti pod pučkog pravobranitelja. I slažem se, možda to u ovome trenutku na taj način nastupati nije in, ali ja doista tako mislim. Mišljenja sam i još jedanput ću reći, da pravobranitelj za djecu treba djelovati uz pučkog pravobranitelja, točnije biti njegov zamjenik, pomoćnik ili tome sl. Hrvatska nije Švedska, iako ja ne negiram da u Hrvatskoj također ima pedofilije ili da u Hrvatskoj nema homofilije. Jedan sigurno od najodvratniji primjera je onaj spisak 1500 homoseksualaca gdje jedan 24-godišnjak navodi da opći sa djetetom starim između 13 i 14 godina. Nedavno je bila izmjena ovog Kaznenog zakonika, ali te koji seksualno iskorištavaju na jedan takav način maloljetnike, ne da bi ih samo trebalo kazniti nego bi možda trebalo i nešto više od toga učiniti. Pravobranitelji za djecu, tu se slažem sa mnogima koji su to spominjali, jednostavno se nisu iskazali. Prva gospođa je pala zbog tog famoznog ljubavnog trokuta, a ova druga pada zbog tobožnjeg braniteljskog statusa i umirovljenja u 37. godini. Nitko toj gospođi ne spori kvalifikacije, ali se postavlja pitanje da li ste gospođo dostojni za jednu takvu javnu službu. To je pitanje. Budi u mirovini, ali nemoj iskorištavati mirovinu. Ja tvrdim da ćemo, ako damo njoj podršku, naprosto biti mazohisti ako je potvrdimo. I zato bi stvarno bilo najpametnije da ona sama odustane od ovog imenovanja. Bivšoj pravobraniteljici ja ću priznati jednu veliku stvar koja sada tek preko Vatikana, tj. Svete stolice, dobija pravo građanstva. To je ova pedofilija vezana uz Brezovicu koja seže navodno visoko i u crkvenu hijerarhiju. Da li je tome tako vidjet ćemo, ali nas Vatikan sa ovim zadnjim potezima u to uvjerava. Znači, zabrana rada nedjeljom ne smije skrenuti pozornost sa Brezovice. I drugo, ovaj institut podvedimo pod pučkog pravobranitelja. Za kraj, ovo imenovanje kao što je govorio gospodin Kovačević razrješava dilemu da Parlament nije u ovom trenutku samo stroj za glasanje i to je bit. I ja tvrdim da je to velika pobjeda ovoga Doma jer nije dopustio da se mimo njega odlučuje o imenovanju. Ako želimo, još jedanput ću reći, ustrojiti jedno ozbiljno pravobraniteljstvo za djecu onda ga moramo podvesti pod pučkog pravobranitelja i ne treba bježati da u Hrvatskoj postoji i zločina nad djecom. To je prije svega siromaštvo, bijeda, seksualno iskorištavanje, droga, itd. Ali kada su djeca posrijedi red je sigurno da budemo osjetljivi i da budemo maksimalno rigorozno, pogotovo kada zbog droge djecu i seksualno podvode ili iskorištavaju, tjeraju na prostituciju, kriminal, itd. To je pitanje nad kojem, to su pitanja nad kojima bi budući pravobranitelj za djecu ili pravobraniteljica najviše trebala inzistirati, na čemu bi najviše trebala raditi pogotovo kada je droga posrijedi. Što se tiče samog imenovanja, mi u Klubu IDS-a to imenovanje nećemo podržati. Najbolje bi bilo da gospođa od toga odustane. I još jedanput ću reći, mi nismo mazohisti da bi nam se netko na takav javan način ovome Domu, ovoj instituciji trebao izrugivati.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče, ispravljam netočan navod uvaženog kolege Kajina koji je rekao, veli "bivša pravobraniteljica je pala zbog ljubavnog trokuta". To je netočno. Ona je dala ostavku i ovaj Saboru je razriješio. Nemojmo ulaziti u te pojedinosti. Hvala.
Hvala. Poštovana zastupnica Marija Lugarić, ispravak netočnog navoda.
Od niza netočnih konstatacija pa čak i kvalifikacija ispravljam netočan navod kolege Kajina da ovu kandidatkinju nitko nije osporio stručnu kvalifikaciju. Upravo suprotno. Brojne rasprave ovdje i na plenumu i odborima su upravo sporile stručnu kvalifikaciju uz sve ostalo samo kolege Kajina očito nije bilo na tim raspravama. Te drugi navod da ova pravobraniteljica očito pada u ovom Domu. Ja se bojim kolega Kajin da će ipak većina u ovom Domu unatoč svim raspravama, unatoč svim uočenim nedostatcima ipak podržati ovu pravobraniteljicu što mislim da je posve loše i za instituciju Hrvatskog sabora, ali i za instituciju pravobranitelja za djecu.
Treći ispravak, poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Gotovo vrlo slično što je i rekla, što je ispravila već kolegica Marija Lugarić. Nije točno jer mi u Klubu upravo SDP-a osporavamo kvalifikacije kandidatkinji. One nisu niti formalnopravne naravi u tom smislu zadovoljene. Jer osnovni uvjet ne samo iz ove formalne edukacije upravo ne govori o zaštiti djeteta. Međutim, to je čak i manji problem, bitan je sadržajni. Bitno je nešto što je itekako, ja bih rekla, nešto što je i najvažnije, a što je također i formalni, ali i sadržajni uvjet da se osoba iskazala i da je u javnom životu poznata kao zaštitnica dječjih prava. A ona se iskazala upravo suprotno, da nema pojma što su dječja prava.
Četvrti ispravak, poštovana zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, želim ispraviti netočan navod gospodina Kajina koji je izjavio da bivša pravobraniteljica koju je ovaj Dom razriješio nije ispunila svoju ulogu. Ja definitivno, ja želim s ovog mjesta reći jednoglasno koliko ja znam smo prihvaćali izvješća, pa i zadnje izvješće bivše pravobraniteljice za djecu i ovaj Dom joj je dao potporu i kod ovog zadnjeg izvješća. Smatram da je ona učinila izuzetne napore sa svojim suradnicima pri ustrojavanju ureda, pri prepoznavanju javnosti, kod javnosti. Ali prvenstveno želim kazati kod djece kao jednog ureda koji je u stanju boriti se za njihova prava i zaštititi njihova prava onda kada je to potrebno. Tako da bih molila da …
Klub zastupnika SDP-a, poštovana zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. U ime Kluba SDP-a moram reći da nažalost ne možemo dati potporu kandidatkinji za pravobraniteljicu za prava djece i podupiremo stav Kluba HSP-a koji je tražio da predlagatelj ustvari povuče ovaj Prijedlog i da neko drugo ime koje bi bilo puno kvalificiranije za obavljanje tog posla. Naime, koliko god je problem koji je ovdje istican u samoj kandidatkinji toliko je isto problem u odgovornosti predlagatelja da pred ovaj Dom za tako važnu funkciju predloži nekoga tko bi bio puno kvalificiraniji i bolji za taj posao. Treba reći da je u čitavoj ovoj proceduri kandidiranja gospođe Ksenije Butorac bilo puno nejasnoća pa bih ja ovdje htjela reći da postoji i sada problem. Naime, članovi Odbora za obitelj, mladež i šport dobili su određene podatke, dobili su naime rješenje o kojem su ovdje neke kolege govorili gdje se vidi određeni nesklad u podacima. Naime, od strane ministra Ivana Penića potvrđeno je kada je gospođa Ksenija Butorac odlazila u mirovinu da ima navršenih preko 25 godina radnoga staža. Međutim, u njezinom "curriculumu" koji smo ovdje dobili piše da je gospođa 83. godine zaposlena, a da je 97 godine umirovljena, što znači da je to 14 godina. Mene zanima koji je podatak točan? Da li ovaj njezin o 14 godina radnog staža ili ovaj koji je potpisao ministar od 25 godina radnog staža kada je odlazila u mirovinu? Dakle i to bismo trebali razriješiti prije nego dignemo ruku za dotičnu gospođu. I na kraju bih htjela reći da, zašto tražimo da se ovdje puno drugačija osoba, dakle, kandidira. Zbog toga što su problemi djece u Hrvatskoj izuzetno veliki. Naime, mi smo djecu dobro zaštitili u normativnom smislu, međutim stvarno su djeca u ovoj zemlji poprilično nezaštićena. U nekoliko slučajeva u ovom Domu, u raspravama i kroz izvješća bivše pravobraniteljice pokazalo se da sustav ne štiti djecu onako kako bi trebalo. Danas sve više u novinama možete čitati o nasilju među djecom u školama, o nasilju nad djecom, o nasilju djece nad profesorima. Možete čitati nažalost i o zlostavljanju djece u obitelji, na ulici od svojih vršnjaka. Prema tome, gomila je problema koja djecu danas u Hrvatskoj tište i nažalost puno je posla koji će pravobraniteljica trebati odraditi. Na ovaj način kako je to krenulo u ovome Domu, da jedan broj klubova neće dati potporu pravobraniteljici i da će ona imati potporu ustvari samo od jednog kluba, Kluba HDZ-a očigledno nije dobar start za takav posao koji bi ona trebala odraditi. Prema tome, vrlo loš početak i bojimo se da bi doista moglo doći do toga da pravobraniteljica neće učiniti ono zbog čega je imenovana, a mislimo da djeca ne trebaju trpiti ničije eksperimente i ničije učenje narednih godinu dana da bi nakon godinu dana netko utvrdio da nije sposoban obnašati tu dužnost. I zbog toga, još jedanput, u ime Kluba SDP-a ukoliko ostane ova kandidatkinja za nju nećemo glasovati. I još jedan puta naš apel Vladi Republike Hrvatske da povuče ovu kandidatkinju i da da nekoga tko bi bio kompetentniji za obavljanje ove dužnosti. Hvala lijepo.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod. Naime, moguće čak da je imala 25 godina staža zbog toga što je u isto vrijeme imala i beneficirani, znači po godini je imala 3 mjeseca. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne, znam kako je radila, samo dopustite, imala je 3 mjeseca po godini i to vam je 4 i pol godine za ovih 14 godina efektivnog staža plus ovaj pod uvjetnicima … [[Govornik se ne razumije.]] druga skupina što je imala braniteljski i to je 25 godina. Pazite, osoba sa 37 godina, znači sa 37 godina 14 godina efektivno dobije 10 godina beneficiranog staža. Znači plus posebni staž, plus beneficirani staž, a inače to nije bilo dopušteno, jer se ne mogu dva staža beneficirani i posebni zbrajati što je opet greška i u tom postupku bila. Hvala lijepa.
Hvala. Predsjednik Odbora za ljudska prava i prava nacionalnih manjina Furio Radin. Nećete. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Na dnevnom redu je - Prijedlog zakona o turističkom zemljištu, prvo čitanje. Predlagatelj Zakona je Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i turizam i Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Molim ministra mora, turizma, prometa i razvitka Božidara Kalmetu da dodatno obrazloži prijedlog. Izvolite ministre.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođe i gospodo zastupnici Nacrt prijedloga zakona o turističkom zemljištu. Ovaj Zakon, to želim kazati odmah na početku tretira zemljišta ili zemljišta koja nisu procijenjena u vrijednosti temeljnog kapitala, hotelskih kuća ili, ili naselja turističkih, a društva su ga koristila slijedom prava korištenja bivšeg društvenog poduzeća. Dakle isključivo ovaj Zakon tretira tzv. turističko zemljište dakle zemljište koje nije procijenjeno u temeljni kapital društva, a društva su ga slijedom rekao sam prije korištenja koristila. Ovim Zakonom se i to, želim kazati odmah u uvodu ne rješavaju niti se mogu riješiti vlasnički odnosi vezano za povrat imovine. To rješava jedan drugi zakon tako da ta problematika nije u sklopu ovog zakona i on je, i on je ne tretira iako, vidjet ćete kasnije kad se govori o raspodjeli sredstava od koncesije, o tome ću nešto kasnije kazati ovaj Zakon predviđa i osigurava dodatna sredstva za naknadu tim ljudima koji su, kojima je ta imovina oduzeta a naknada je kao što znate mala da ne kažem smiješna. Ali o tome nešto kasnije. PREDSJEDNIK: Još 1991. godine Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća, zemljište u kampovima i neizgrađeno građevinsko zemljište u hotelsko-turističkim naseljima u velikom dijelu nije procijenjen u vrijednosti kapitala i od tada pa do danas to zemljište je neriješeno, a zbog neriješenog statusa tog zemljišta imamo čitav niz problema. Naime recimo 1996. godine su mnoga društva turistička pokrenula veliki broj sporova u namjeri stjecanja vlasništva nad tim zemljištem. Zbog neriješenog statusa tog zemljišta imamo stanje da su na tom zemljištu investicije zakočene, nema ih investicija tako da ovo što mi predlažemo mislimo da je jedan dobar prijedlog. Taj prijedlog je usuglašen i sa najvećim dijelom onih kojima je interes da se to riješi tako da mislim da je to jedno rješenje koje će riješiti to pitanje uz jednu ostavku, u osnovu pretpostavku i postavku da to zemljište nikad neće moći biti prodano i da će to zemljište uvijek ostati u vlasništvu Republike Hrvatske onda mislim na ili državu ili jedinice lokalne samouprave. I jedno od najvećih vrijednosti tog zakona je baš ta što to zemljište se neće moći prodati ali će se na njemu moći događati, događati investicije. Takvog zemljišta ima po procjenama više od 100 milijuna metara kvadratnih i radi se o vrlo atraktivnom, da ne kažem najatraktivnijem zemljištu na obali jer je to zemljište uglavnom oko hotelskih kuća, kampovi ili, ili nekih drugih, nekih drugih turističkih kompleksa. Ovaj Zakon to zemljište smatra dobrom od interesa za Republiku Hrvatsku i to zemljište će sukladno tome uživati i njegovu posebnu zaštitu. Zakon o turističkom zemljištu rješava nekoliko pitanja, nekoliko osnovnih pitanja. Prvo određuje se pojam turističkog zemljišta i način njegovog korištenja. Drugo utvrđuje se postupak utvrđivanja koncesije i prava građenja. I treće, utvrđuje se način raspodjele prihoda od osnova korištenja zemljišta. Kod pojma turističkog zemljišta ovaj Zakon razlikuje dva pojma. Prvo, turističko zemljište u kampovima. I drugo, turističko zemljište na kojem su izgrađeni hoteli i turistička naselja. Kod zakona, kod kampova ovaj Zakon kaže sljedeće, predlaže jasno da se, da to bude tako. Vi ste ti koji će to raspraviti, u konačnici kazati svoj stav. Dakle predlaže se da je zemljište u kampovima koje nije procijenjeno u vrijednost kapitala vlasništvo Republike Hrvatske. Ponavljam govorimo samo o zemljištu koje nije ušlo u temeljni kapital društva. Svo drugo zemljište, o njemu ne raspravljamo i ne raspravljamo o zemljištu koje je ušlo u temeljni kapital društva i plaćama. O tome ne raspravljamo. Jer to je, to je riješeno dakle. Samo o zemljištu koje nije ušlo u temeljni kapital društva, a društva su ga koristila slijedom onih bivših socijalističkih društva i tako dalje. Dakle zemljište u kampovima koje nije procijenjeno u vrijednosti kapitala vlasništvo je Republike Hrvatske. Ukoliko je dio zemljišta procijenjen jer imamo često, ne znam, nekakve recepcije, ugostiteljske sadržaje i sanitarne objekte i tako dalje koji su procijenjeni i plaćeni onda se predlaže da se osnuje suvlasnička zajednica Republike Hrvatske i turističkog društva, ali ta zajednica jasno ima pravo prvo koncesije. Ne prvokupa jer nema prodaje rekli smo nego ima pravo prvo koncesije, a koncesija se utvrđuje prema tržišnoj vrijednosti i utvrdit će se posebnim aktom. Prihod od koncesije, prihod od koncesije dijeli se sljedeće: 50% prihoda ide u Fond za naknadu za oduzetu imovinu. 50% prihoda od koncesije ide u Fond kao naknada, za naknadu za oduzetu imovinu a ostalih, ostala polovica dakle ostalih 50% se dijeli na tri dijela. Jedna trećina na županiji, jedna trećina gradu ili općini ovisni, ovisno gdje se zemljište nalazi i jedna trećina, i jedna trećina državi. Turističko zemljište na kojem su izgrađeni hoteli i turistička naselja, ovaj Prijedlog zakona predlaže sljedeće. Dakle opet govorimo samo o zemljištu koje nije ušlo u temeljni kapital društva. I nije procijenjeno, nije plaćeno. Dakle hotelsko-turističko društvo vlasnik je građevine i jasno tlocrtne površine zemljišta ispod građevine. To je temeljem Zakona o vlasništvu i drugim … [[Govornik se ne razumije.]] pravima. Dakle ako ima građevinu ono što je ispod to je tako, to je njegovo. Drugo, temeljem Zakona o prostornom uređenju utvrđuje se rješenjem Ureda Državne uprave na određenom području uporabni dio parcele bez kojeg taj hotel ili to turističko naselje ne može funkcionirati. Dakle utvrđuje se uporabni dio parcele. U slučaju da imamo samo kuću, hotel i oko njega nema ništa. Odnosno ništa oko toga nije ušlo u temeljni kapital onda se određuje uporabni dio parcele i na taj uporabni dio parcele daje se u prioritetnu koncesiju tom društvu, daje se pravo prvo koncesije ili u prioritetne koncesije da se ne bi dogodilo je li da netko drugi dobije koncesiju odmah ispred vrata tog hotela ili tog turističkog naselja. Ostali dio zemljišta koji nije u prioritetnoj koncesiji odnosno koji nije uporabni dio parcele on postaje vlasništvo to je prijedlog jasno jedinice lokalne samouprave i ukoliko je detaljnim planom ili lokacijskom dozvolom omogućena gradnja na tom dijelu jasno dakle sve ovisi opet o prostorno planskoj dokumentaciji raspisat će jedinica lokalne samouprave natječaj i dat će koncesiju ili pravo građenja sukladno prostorno planskoj dokumentaciji, ali jedinica lokalne samouprave nema to pravo, dakle to zemljište nema pravo prodati. Dakle, nema prodaje tog zemljišta, ili koncesija ili pravo građenja. Prihodi koji se ostvaruju s osnova koncesije opet se dijele kao i u prethodnom slučaju, dakle dijele se jedna polovica prihoda ide u Fond za oduzetu imovinu čime će se stvoriti pretpostavke da svim tim ljudima kojima je naknada smiješno mala da se ta naknada što više poveća i da ta naknada bude pravična. To je jedino što je ovaj zakon mogao napraviti. Rekao sam na početku jer ovaj zakon ne tretira ta pitanja i te traume koje su bile i kojih ima, a ostala polovica, ostalih 50% prihoda od koncesije se dijeli opet na tri dijela državi, jedinici lokalne samouprave, gradu ili općini ovisno na čijem području se nalazi i rekli smo državi, jedinici lokalne samouprave i županije. Dakle, ta tri dijela u jednakim omjerima. Koji će biti učinci ovakvoga zakona? Prvo, proglašavajući to turističko zemljište dobrom od interesa za Republiku Hrvatsku mislim da se jamči zaštita najvrednijih turističkih prostora i resursa u priobalju. Nema rasprodaje, nema prodaje, nema prodaje tih najboljih i naj ljepših prostora. Drugo, dugoročnost osigurava prihod od korištenja tog zemljišta kako za jedinice lokalne samouprave, županiju, državu, ali isto tako dugoročno se što je vrlo važno osigurava prihod koji će ići u Fond za oduzetu imovinu i omogućiti povećanje tog rekao sam prije te visine naknade. I ono treće što je također vrlo važno i bitno omogućava se razvojni i investicijski ciklus u tim turističkim zemljištima. Rekao sam na početku da su ta turistička zemljišta zbog neriješenog stanja vlasništva blokirana, nema investicija, nema novih objekata, nema razvoja, nema novog zapošljavanja u turizmu, nema novih ulaganja u turizam itd. itd. Ovim zakonom, ako se on jasno prihvati kao ovakav to će se raspetljati. Taj čvor će nestati i omogućit će se jedan razvojni investicijski ciklus na tom turističkom zemljištu ali uvijek na način da se to zemljište neće nikome prodati i to je jedna od vrlo vrijednih, ako ne najvrednijih postavki u ovom zakonu, u ovom prijedlogu zakona. Evo, gospođe i gospodo zastupnici ja sam pokušao u najkraćim crtama predstaviti Prijedlog ovog zakona. Ovaj zakon ide u prvo čitanje. Mi ćemo pažljivo poslušati sve prijedloge, primjedbe i ideje i kao uvijek do sada sve ono za što smatramo da je poboljšanje u odnosu na predloženi prijedlog zakona ćemo u svakom slučaju uvažiti i ugraditi u drugo čitanje. Hvala gospodine predsjedniče.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Mali ispravak netočnog navoda. Rekao je gospodin ministar da je logično da ono zemljište koje nije potpalo u temeljni kapital postaje državna imovina, odnosno pod onim uvjetima jedinica lokalne samouprave. Ali to nije točno, odnosno učinit ćemo veliku nepravdu. Što je sa privatnim zemljištem? Postoji također zemljište koje nije privedeno svrsi, koje se treba vratiti ljudima temeljem Zakona o povratu imovine.
Ministar je iznio prijedloge rješenja o prijedlogu zakona. Vi neka rješenja o tome ocjenjujete nelogičnima, a javljate se za ispravak netočnog navoda. Imajte to na umu. Nije stvar jel točno ili netočno to nije, vi ste ispravljali njegov logički sud i prijedloge rješenja. To su prijedlozi rješenja. Nemojte se javljati molim vas za ispravke netočnih navoda osporavajući prijedloge određenih rješenja. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za turizam poštovani predsjednik Ante Markov. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Odbor za turizam Hrvatskog sabora na 26. sjednici održanoj 22. studenog 2005. godine razmotrio je Prijedlog Zakona o turističkom zemljištu koji je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 10. studenog 2005. Odbor za turizam razmotrio je predmetni prijedlog zakona temeljem članka 140. Poslovnika Hrvatskog sabora kao zainteresirano radno tijelo i to u dijelu što se odnosi na koncepciju i strategiju razvoja hrvatskog turizma i praćenje koncesija u turizmu. Posebno se napominje da je Odbor za turizam uočavajući da dugogodišnje neriješeno statusno pitanje nekretnina, velikih kompleksa zemljišta na kojima su izgrađeni turistički objekti, a vrijednosti kojega zemljište nije unijeto u procjenu vrijednosti društvenog kapitala tijekom pretvorbe i privatizacije predstavlja temeljni strateški problem daljnjeg razvoja turizma, organizirao je posebnu sjednicu na temu problemi i mogućnosti rješavanja vlasničko pravnog statusa takozvanog turističkog zemljišta koje u postupku pretvorbe nije ušlo u procjenu vrijednosti temeljnog kapitala trgovačkih društava u sektoru turizma. Spomenuta je tematska sjednica odbora održana 3. lipnja 2004. godine, a donijeti zaključci daju se u privitku ovog izvješća. Vjerujem da su oni u međuvremenu stigli ili da će stići. Uvodno izlaganje o razlozima zbog kojih se predlaže ovaj zakon kao i o pitanjima koji se istim žele urediti, a to je u prvom redu uspostava instituta turističkog zemljišta kao dobra od interesa za Republiku Hrvatsku i zemljišta od strateškoj značaja za turistički razvoj Republike Hrvatske podnijeli su predstavnici predlagatelja. U općoj raspravi o predloženom zakonu i osnovnim pitanjima koji se u tom zakonu trebaju urediti izraženo je zajedničko stajalište da je potrebno pravno urediti i definirati vlasništvo nad zemljištem koje u provedenom postupku pretvorbe i privatizacije nije procijenjeno, a niti je unijeto u vrijednost društvenog poduzeća. Na taj način uspostavila bi se pravna sigurnost u svezi s korištenjem tog zemljišta i omogućila nova nužna ulaganja i time potaknuo novi razvojni zamah u turizmu. U raspravi je također naglašeno da se otvorena pitanja imovinsko-pravnog statusa trebaju riješiti na način da se poštuju ustavna načela jednakosti pred zakonom i jamstva vlasništva kao i načela pravičnosti i poštenja. U potpunosti respektiraju nacionalni interesi i u području zaštita prostora, kao najvrednijeg turističkog resursa, a posebice pomorskog dobra, jasnije odrede kriteriji i načela određivanja visine i načina dodjeljivanja koncesija, osiguraju vlasnička prava koja jamči Ustav Republike Hrvatske, kao i prava prošlih vlasnika na povrat oduzete imovine, ne dovede u pitanje poslovni interes poduzetnika u području ugostiteljstva, a posebice hotelijerstva. U raspravi o pojedinostima i tekstu predloženog zakona iznijeto je više prijedloga mišljenja i dvojbi i to u odnosu na članak 1. i 2. kojima se definira institut turističkog zemljišta, te bi se s tim u svezi predlagatelj trebao očitovati i protumačiti ustavni temelj tog instituta, ali i obrazložiti različito tretiranje imovinskopravnih odnosa na tom zemljištu, ovisno o tome da li je na njima izgrađen hotel, kamp ili turističko naselje. Članak 3. stavka 3. kojim se određuje da Republika Hrvatska ima pravo prvokupa turističkog zemljišta, ali nije jasno od koga to zemljište kupuje Republika Hrvatska. Ovim člankom ne bi trebalo priječiti ili usporavati moguću prodaju zemljišta hrvatskim poduzećima već bi trebalo pobliže urediti način i rokove prodaje ovog zemljišta, odnosno na zakonit način omogućiti prijašnjim vlasnicima prodaju zemljišta Republici Hrvatskoj. Članak 5. i 6. Ovim se člancima definira suvlasništvo trgovačkih društava i Republike Hrvatske ali nije predviđena mogućnost da i bivši vlasnici zemljišta to isto mogu biti, a kod kojih nije izvršen povrat u suvlasništvu sa trgovačkim društvom i Republikom Hrvatskom. Člankom 5. određuje se da zemljište u kampovima čija vrijednost nije procijenjena u društvenom kapitalu u postupku pretvorbe, odnosno privatizacije, postaje vlasništvo Republike Hrvatske. Postavlja se pitanje uvođenja dvostrukih kriterija prenošenja vlasništva zemljišta, kad se radi o kampovima, i onog na kojima su izgrađeno hotelski objekti. Kod toga nije jasno kako se tretira zemljište turističkih naselja u okviru kojih su izgrađeni hoteli, kampovi, vile, paviljoni i sl. U raspravi je također konstatirano da je predloženi zakon u pojedinim odredbama nedorečen i nepotpun te da je nužno pojedina rješenja potanje obrazložiti, posebice uzimajući u obzir odredbe Ustava i propisa kojima se uređuju vlasničko-pravni odnosi. Na temelju provedene rasprave Odbor za turizam Hrvatskog sabora većinom glasova, 5 za, 2 protiv i 2 suzdržana odlučio je predložiti Hrvatskom saboru sljedeće zaključke. Prihvaća se prijedlog Zakona o turističkom zemljištu. I drugo, primjedbe, prijedlozi, iznijeta mišljenja u raspravi upućuju se predlagatelju zbog konačnog prijedloga zakona. Mišljenja i stajališta Odbora koji je naveden u ovom izvješću ćete dobiti na klupu, tako da ga ja ne bih sada čitao. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav, predsjednik poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav na 43. sjednici održanoj danas neposredno prije nastavka ove sjednice raspravio je prijedlog Zakona o turističkom zemljištu. Prijedlog zakona raspravili smo na temelju nadležnosti iz članka 57. Poslovnika, kao matično radno tijelo. Odbor je u raspravi podržao donošenje ovog zakona kojim će se razriješiti problem u svezi s turističkim zemljište, odnosno zemljištem koje temeljem Zakona o pretvorbi društvenih poduzeća i Zakona o privatizaciji nije procijenjeno u vrijednosti društvenog kapitala pravnih osoba koje obavljaju ugostiteljsku i turističku djelatnost. Međutim, Odbor drži da se do drugog čitanja zakona predložene odredbe trebaju preispitati kako bis e usuglasile s drugim zakonima koji uređuju pitanja na tom području, poštivajući ustavna načela jednakosti pred zakonom, prava vlasništva, a posebice prava bivših vlasnika na povrat oduzete imovine. Zakonom također treba preciznije razraditi pitanja suvlasništva između Republike Hrvatske, jedinica lokalne samouprave i trgovačkih društava. Nakon rasprave, Odbor je jednoglasno podržao, jednoglasno donio zaključak kojim se prihvaća prijedlog Zakona o turističkim zemljištu. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi o prijedlogu zakona na sjednici Hrvatskog sabora i njegovih radnih tijela uputit će se predlagatelju radi izrade konačnog prijedloga zakona. Također smo rekli da obzirom da je u proceduru ušao, ali još uvijek nemamo na dnevnom redu Zakon o izmjenama Zakona o vlasništvu da bi bilo dobro barem u drugom čitanju objediniti raspravu o ovom zakonu kao lex specialisu i Zakonu o vlasništvu kao općem zakonu. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjeni gospodine ministre, uvažene gospodo zastupnici. Pa, imajući na umu činjenicu da pojedini hotelijeri od pretvorbe, to je bilo tamo negdje '92., početkom '93. ali uglavnom '92. pa sve do 2005. su koristili na tisuće i tisuće hektara tzv. turističkog zemljišta i to bez kune naknade. Znači, imajući to na umu ja ne mogu ništa drugo reći doli da je ovaj zakon nužan, koristan i neophodan. I sigurno je on kao takav jedan od bitnih koji bi ovaj Parlament u svom četverogodišnjem radu mogao usvojiti. Zamislite gospodo recimo ovako, da vama netko da Koversadu sa 200 hektara ili Lanternu sa 200 hektara i da vi to zemljište u tim kampovima možete koristi bez naknade, ne godinu dana, dvije, tri, pet, nego recimo 10, 12 godina. Pa u jednoj godini bi te si riješili sve svoje životne probleme. Tko to koristi i tko ubire tu dobit na tim nekretninama? Ne znam TDR, grof Elhz itd. Znači, najbogatijim ljudima omogućuje ova država da budu još bogatiji. I upravo stoga rekoh da je ovaj zakon nužan, da je on koristan, da je on neophodan. Ja sam jednom prilikom ovdje u Saboru ovako da budem ciničan, predlagao ako već to mora pod navodnicima "biti tako",a držim da ne mora onda da bi bilo bolje da država recimo sprovede putem lutrije jedno javno nadmetanje pa da tih stotinjak kampovima koliko ih Hrvatska ima podijeli svojim građanima na godinu dana. Godinu dana ih dobije 100, druge godine drugi stotinu njih, pa treće godine treća stotina. Tih 300 ljudi u 3 godine će riješiti sve svoje probleme u životu. Jasno da to ne može biti rješenje. Ponavljam, znači od '92. godine kad je započela pretvorba, hotelijeri su koristili tisuće i tisuće hektara tzv. turističkog zemljišta bez naknade, a imajući na umu brzinu naše administracije. Da je danas riječ o prvom čitanju, i dobro da je došlo, da nam slijedi drugo, da će proći do stupanja na snagu najmanje 3 mjeseca, jer se ta materija mora urediti vjerojatno i podzakonskim aktima, ja se bojim da naši hotelijeri državi, lokalnoj samoupravi itd. mi u 2006. po osnovi koncesija neće platiti niti kune. I daj Bože da se oko toga varam. Ono što je svakako gore od toga, što ti hotelijeri nisu plaćali to su stalni pokušaji naših hotelijera, vlasnika, nije bitno nad tim tvrtkama da se uknjiže nad tim nekretnine koje neusporedivo više vrijede od njihovih hotela. Takvih pokušaja jasno bilo je najviše u Istri. Od ovog zadnjeg kojega ste imali prilike pratiti diljem Hrvatske, to je ta Laguna iz Novigrada do onih ranijih, recimo TDR-a, Rivijere, Lagune itd.. IDS je uspio gotovo sve te uknjižbe spriječiti. IDS, upravo IDS. Jasno, vi se morate kada to radite nositi sa najmoćnijim kapitalom u Hrvatskoj, bilo da je riječ o Rivijeru iz Poreča, bilo da je riječ od TDR-u koji kontrolira Vrsar ili Rovinj, bilo da je riječ o Novigradu, bilo da je riječ o Umagu, Medulinu itd.. Nitko se time nije bavio osim IDS-a u Istri i ovaj zahtjev je defacto odgovor na naše zahtjeve. Da podsjetim, Jadran turist iz Rovinja, kod njih je spriječena uknjižba, danas je to vlasništvo TDR-a, imate 200 hektara. Kod Anite u Vrsaru također je TDR-u spriječena uknjižba na 200 hektara. Rivijeri je uspješno spriječena uknjižba na preko 200 hektara, Laguni u Poreču isto tako na preko 200 hektara, Laguni iz Novigrada na nekih 60 i nešto hektara, Agrolaguni koju je danas preuzeo Todorić, na preko 600 hektara ili 500 hektara, Arena turistu u Medulinu na 60 hektara itd.. Zašto se sve to uglavnom dešavalo ili najčešće dešavalo u Istri? Pa zato jer je pretvorbe tih hotelskih tvrtki koje su relativno, ajde, kako tako poslovale za vrijeme rata najprije započela u Istri. Ali prije toga da još jedanput spomenem vlasnike tih hotelskih tvrtki koje su nota bene najmoćnije hrvatske tvrtke, to su znači TDR, to je Zagrebačka banka koja kontrolira Istra turist iz Umaga, TDR, Anitu i Jadran turist, Privredna banka koja kontrolira, koja je kontrolirala Lagunu pa ju je prodala Lukšiću, jednoj multinacionalnoj kompaniji pod pokroviteljstvom u ono vrijeme hrvatske vlasti, tu smo im uspjeli čak dignuti cijenu da sa 30 milijuna maraka koliko je u to vrijeme bila neka procjena da oni mogu dobiti Lagunu, na kraju Lukšć plati preko 100 milijuna maraka čime je u ono vrijeme mogao kupiti sve hotele od Opatije do Dubrovnika i nazad. Zatim tu zemljište kontrolira Holding dom … [[Govornik se ne razumije.]] znači Rivijeru Poreč. U Arena turistu su Talijani koji su tvrtku kupili na burzi od PIF-a ekspandije koja je bila u češko-američkom vlasništvu itd., itd.. Konačno, sjetimo se ovoga najnovijeg što se dešavalo tijekom ovoga ljeta a to je Liburnija iz Opatije. No, gdje sada leži ključ razumijevanja tog problema. Još jedanput ću reći, sve počinje pretvorbom. Sve je počelo 92., 93. godine, znači u jeku rata, izbjegličke drame kada je 1/3 Hrvatske bila okupirana, kada su prosječne plaće iznosile oko 150 maraka, prosječna maraka 80 maraka itd.. To je taj član 5. Znači bez revizije, pretvorbe i privatizacije, koja jasno danas više nije nikako moguća. Ja držim da će sve ovo na neki način, neću reći biti farsa ali završiti kako će završiti. Ali jasno, revizija pretvorbe je danas za nama i bolje da se više ne vraćamo na to kada su naši sudovi nakon revizija izrekli svega dvije uvjetne kazne i dvije novčane kazne bez obzira što ćemo se svi složiti da je po srijedi bila jedna od najvećih pljački u hrvatskoj povijesti. 93., odnosno 92., 92., u hrvatski turizam ulaze banke i to na temelju revaloriziranih a ranije otplaćenih kredita. Tko će recimo danas revidirati poslovanje tih privatiziranih banaka u stranom vlasništvu? A zašto se to dešavalo, zašto je došlo do te revalorizacije ranije otplaćenih kredita? Jer su bivši ili sadašnji na mnogim mjestima direktori, tih hotelskih tvrtki bojeći se da će im hoteli potpasti pod Hrvatski fond za privatizaciju, znači potpesti pod političku neku odluku, radije pristajali na revalorizaciju otplaćenih kredita a sve sa ciljem da bi sačuvali svoja unosna radna mjesta jer su znali da će sa bankarima lakše moći poslovati. Tu je onda dolazilo do nerealno procijenjenih vrijednosti nekretnina i na svu sreću zbog tog socijalističkog kaosa koji je u to vrijeme ili do tada vladao u tim poduzećima jer nitko nije vodio računa o imovini, u gruntovnicama itd., iz temeljnog kapitala izostavljaju zemljište. Tako da danas kao što je rekao i ministar možemo govoriti o 2 tisuće 200 hektara u kampovima i još 10 tisuća hektara uz more. Međutim, isto tako na ovom mjestu nemojmo gospodo zaboraviti na poljoprivredno zemljište. Ono bi na isti način trebalo biti tretirano kao i turističko zemljište. Npr., 500 do 600 hektara poljoprivrednog zemljišta uspjeli smo usporiti Agrolaguni iz Poreča koji je danas vlasništvo Agrokora, gospodina Todorića ali nitko ne može znati koju će sudbinu sutradan dobiti to zemljište. Za pretpostaviti je ako se taj trend doseljavanja u Istru nastavi a danas imamo 30 tisuća više birača, znači 2005. no što ih je bilo 93. da će relativno skoro doći dan kada će se i dio tih nekretnina morati urbanizirati. Ponavljam još jedanput, IDS je doveo do toga da se ide u izradu ovoga Zakona ali problemi su sljedeći. Dobri najvećih istarskih hotelskih tvrtki svugdje je preko 100 milijuna kuna. I jasno je da retroaktivno nitko iz te dobiti neće ništa platiti za korištenje tog zemljišta ali se zasigurno ubuduće dio te dobiti mora usmjeravati za korištenje tog zemljišta, bilo državi, bilo lokalnoj samoupravi, bilo županiji. Što se tiče raspodjele u ovom Zakonu. Ovdje se spominje uplata polovice novca od koncesije o Fond za povrat nacionalizirane imovine. Pa se postavlja pitanje što se recimo kani s obeštećenjem Austrijanaca, točnije u zadnje vrijeme se počelo govoriti o nekim ugovorima koje po tom osnovu hrvatska Vlada zaključila sa austrijskom vladom. Jasno, Austrijanci, tj. Nijemci nisu imali puno nekretnina uz more, ako izuzmemo opatijske hotele koji su 30.-te godine najčešće postali talijansko vlasništvo ili vlasništvo talijanskih državljana ili tvrtki. Odnosno drugo pitanje koje se postavlja što će biti sa povratom imovine Talijanima? Ja samo želim reći da se Vlada u ovom trenutku mora držati preuzetih međunarodnih ugovora koje je ex Jugoslavija potpisala i svaki pokušaj improvizacije na tom polju može Hrvatskoj nanijeti enormnu štetu. Tvrdim i ovom prilikom da je optansko pitanje riješeno, da optanti to pitanje svog potraživanja moraju riješiti u Rimu, nikako u Zagrebu ili Ljubljani, međutim, postoji 5236 osoba koje su dobile tzv. otpust iz jugoslavenskog državljanstva a sudbina njihove imovine bila je nacionalizacija i vjerojatno će temeljem odluka Ustavnog suda te osobe biti tretirane kao ostali hrvatski građani koji su u sličnoj poziciji kada su ti kampovi i to zemljište recimo u Dalmaciji, u Dalmaciji. Jasno, našim ljudima ako su negdje vlasnici, zemljište treba vratiti temeljem Zakona o denacionalizaciji. I ne vidim razloga zbog čega se ovdje čeka. Jasno, treba im prostornim planovima zabraniti da mogu to zemljište prenositi, ne znam, da se može tamo graditi itd.. Što se tiče plaćanje, 2/3 ide državi, 1/3 ide lokalnoj samoupravi. Državi pripadaju kampovi, ono što je najvrijednije, ono što nosi čist novac, lokalnoj samoupravi pripada zemljište oko hotela. O.k. ni to nije malo, to je puno više no što smo imali do sada. Međutim, da ne bi na kraju ispalo da država renta kampove, a da lokalna samouprava mora šišati travu, rezati ruže, okopavati i zalijevati cvijeće oko tih hotela i sve to za ništa. Hotelijerima pripada vidimo zemljište ispod hotela, ispred parkirališta, ispod bazena, instalacije itd. pa se može dogoditi da oni usko to zadrže, a ostalo im jasno neće trebati pa će lokalnoj samoupravi to biti jedna imobilizirana imovina o kojoj će se morati brinuti. Međutim rekoh i to je neusporedivo bolje od ovoga što imamo danas. Što se tiče članka 3. stavka 3. koji govori o pravu prvenstva, tj. prvokupa, od toga vjerojatno neće biti ništa jer država nema novca, a nema ni osmišljene politike što s koncesijama, a što se najbolje vidi iz proračuna za 2006. gdje se kani uprihodovati po tom osnovu koncesija manje novaca nego 2005. a država u 2006. de facto će preuzeti pod navodnicima 12 tisuća hektara tzv. turističkog zemljišta. Doduše to je uvijek i bilo državno zemljište, ali njime se do sada vlade nisu htjele baviti kao da smo željeli naprosto pomoći najbogatijim ljudima u ovoj državi, tajkunima, jer šta ja znam, nešto treba i njima "sitno" pod navodnicima, ostaviti. Međutim da kažem, naknada za koncesiju 2005. uprihodovano je gospodo 441 milijun kuna, 2004. – 575 milijuna kuna, 2006. i 2007. planira se točno 350 milijuna kuna po godini. To je jedan nesrazmjer koji je meni jednostavno neshvatljiv. Međutim sve u svemu neka ovaj zakon što prije gospodine ministre uđe u drugo čitanje, prije svega zbog prihoda koji država može ostvariti, lokalna samouprava, županije zbog definiranja odnosa između države i hotelijera, zbog pokretanja investicija jer na cijelom Jadranu u zadnjih 15 godina gospodo nije sagrađeno pet novih hotela ne računajući obnovu devastiranih socijalističkih zdanja. Jadran je postao hit, dolazi Kempinski u Umag, u Barbarigu, Dragoneru, Hilton je već u Dubrovniku i Jadran može pokrenuti Hrvatsku iako Hrvatska jasno samo od turizma ne može živjeti. Od turizma samo ne može živjeti Opatija ili Rovinj a kamoli cijela Hrvatska, ali multiplikativni efekti su izuzeti. Za kraj samo dvije rečenice. Ovo je dobar zakon, bitan zakon, koristan zakon za Republiku Hrvatsku, na žalost ovaj zakon kasni 12 godina i red je da ga se usvoji.
Hvala lijepa imamo ispravke netočnih navoda. Prvi je gospodin zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kajin je rekao da je IDS uspio spriječiti uknjižbe na poduzeća ovog turističkog zemljišta. Ja bih se to mogao i složiti sa njime da je možda uspio IDS kao stranka koja je vodila praktički politiku na cijelom tom području Istre od praktički od demokratskih promjena na ovamo, ali se ne bih složio sa njime vezano na to, jer je isto tako IDS uspio uknjižiti se na veći broj šuma i šumskog zemljišta u tom području što i Državno odvjetništvo osporava već nekoliko godina i u tom dijelu je ispravak krivog navoda. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivo Lončar. Izvolite.
Pa moj vrlo drag i simpatični kolega Damir Kajin koji je kao obično dosljedan u svojoj nedosljednosti, izrekao je i sljedeće: "IDS je pokrenuo inicijativu da se ide u prijedlog ovoga zakona." Kad bi to bilo točno, a držim da je to potpuno netočno, onda vam postavljam pitanje dragi kolega Kajin: Zašto je u Istarskoj županiji gdje je IDS 15 godina apsolutni gospodar vlasti, milijun i 200 tisuća četvornih metara poljoprivrednog zemljišta na najatraktivnijim mjestima pretvoreno u građevinsko zemljište. Ako vi to neznate, pitajte vašega stranačkog čelnika i župana vaše županije. Zatim kada je u pitanju tzv. šumsko zemljište gdje se ide u prenamjenu za poljoprivredno zemljište, a to su one parcele gdje su nekoć bili vinogradi i maslinici, koliko je i tu napravljeno zlouporaba u vašoj županiji pa nije prenamijenjeno to tzv. šumsko u poljoprivredno nego u građevinsko. I kada bismo to sve zbrojili dobili bismo da je u Istri na najgori mogući način opljačkano milijun i 500 tisuća četvornih metara poljoprivrednog zemljišta.
Hvala lijepa. Ispravak netočnog navoda gospodin Frano Piplović.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Ispravio bih netočan navod kolege Kajina koji je spomenuo jednu cifru od 5 tisuća i 300 onih osoba koje su ispisane iz državljanstva bivše države, jasno plaše se da ne bi i oni sutra tražili neku zadovoljštinu od sadašnje države. Brojka nije točna, točna je 3 tisuće i 200. Međutim meni je još zapalo u oči kod vašeg izlaganja gdje se vi zapravo bojite useljavanja ljudi u Istru. A šta bismo onda mogli reći mi u Slavoniji ili konkretno u Županiji brodsko-posavskoj u kojoj smo dobili 25 tisuća Posavljaka, a Srbima smo ostavili Bosansku Posavinu?
Hvala lijepa. Imamo još jedan ispravak, gospodin Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa ovaj zakon je pun apsurda, ali jedan apsurd je izrekao kolega Kajin. Kolega Kajin je ustvrdio da ovaj zakon ostavlja zemljište lokalnoj samoupravi. … [[Upadica se ne čuje.]] Jeste. Pročitajte stenogram pa ćete vidjeti. Naravno članak 22. prijedloga zakona kaže: "preostalo zemljište prenosi se u vlasništvo jedinica lokalne samouprave" i na to ste vi nasjeli. A gledajte što vam kaže sljedeći članak: "Jedinica lokalne samouprave ne može otuđiti niti na drugi način raspolagati sa zemljištem iz članka 22." Znate li šta je sadržaj vlasništva? Pa raspolaganje. Pa onda ova ne daje vlasništvo. … [[Upadica se ne čuje.]] Rekli ste to. Dakle to je apsurd ovoga zakona. I još nešto, da se to zemljište može dati samo putem natječaja u skladu sa provedbenim planom, odnosno urbanističkim planom. A znate tko je već sjeo na to zemljište? Pa to su apsurdi ovog zakona, zaista. To je netočnost, par exellence.
Hvala. Idemo dalje. Gospodin zastupnik Frano Matušić u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, gospodine ministre sa suradnicima. Evo u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice mogu odmah na početku reći da Hrvatska demokratska zajednica podupire donošenje ovog Zakona o turističkom zemljištu, odnosno podupire ovaj Prijedlog Zakona o turističkom zemljištu koji je pred nama, jer se njime rješava zapravo jedno važno pitanje za turističko gospodarstvo i konačno se njime sređuje stanje u ovom području i osigurava daljnji kvalitetni turistički razvoj. Njime se i predviđa na neki način pravična naknada i raspored sredstava od koncesijskih naknada na način da 50% sredstava se uplaćuje u Fond za naknadu oduzete imovine, a preostalih 50% se ravnopravno uplaćuje državi, županiji i jedinicama lokalne samouprave na čijem se području nalazi turističko zemljište. Uvođenje ovog instituta turističkog zemljišta doista je bitno i za one koji su sudjelovali u procesu pretvorbe i privatizacije, a u čijem temeljnom kapitalu nije bilo uključeno, uključena je procijenjena vrijednost turističkog zemljišta. Dakle, ovdje se isključivo radi, kao što je to gospodin ministar naglasio u svom uvodnom izlaganju, o zemljištu koje nije ušlo u temeljni kapital društava koja su do tada s njim raspolagala. Jer nije ušlo, dakle, niti u pretvorbu, a kasnije niti u privatizaciju. Tako da smo imali jedan zapravo nered, možemo slobodno reći. Imali smo jedan pravni nered jer su ta društva koja su privatizirana u konačnici zapravo nekome, nekim slijedom korištenja dotadašnjeg društva i nastavila koristiti to isto zemljište koje sada više nije bilo u njihovom vlasništvu jer za njega nisu platili niti kune u procesu privatizacije. Međutim, nastavili su se dalje koristiti i dolazili su u poziciju da davaju čak dijelove tog zemljišta u zakup, što naravno nije bilo moguće jer to u suštini nije njihovo zemljište i nisu dali za to, kažem, niti kune. Također na tom zemljištu nije bilo moguće niti izvoditi nikakva nova građenja. Naravno da postoji potreba i za novim građenjem premda prije svega postoji potreba i za dovršetkom obnove svih hotelskih kapaciteta. Ali jasno, pojavljuje se i potreba i javlja se potreba i za novim građenjem turističkih kapaciteta u svrhu razvoja daljnjeg kvalitetnog turističkog proizvoda u Hrvatskoj. I naravno da zbog nemogućnosti prilaganja dokaza vlasništva tog istog zemljišta nije moguće bilo ni ishoditi građevinske dozvole i jasno je da je, da su ta društva koja su na neki način bez pravnog temeljnog raspolagala i koristila to isto turističko zemljište, da su bila u jednoj pravnoj nedosljednosti, ajmo ih tako nazvati. Ključno je da se ovim Prijedlogom zakona o turističkom zemljištu konačno taj institut turističkog zemljišta zapravo rješava i dolazimo u poziciju da na jedan kvalitetan način riješimo ovaj problem i stavimo ga "ad acta" na način kako je to ovdje predloženo, a s kojim se mi u Klubu Hrvatske demokratske zajednice apsolutno slažemo. A to je da se onog trenutka kad se ovo turističko zemljište dodijeli jedinicama lokalne samouprave, a misli se prije svega na turističko zemljište koje je oko hotela i oko turističkih naselja. Dakle, da se to turističko zemljište više neće moći prodavati. To je po našem mišljenju jako dobro i isto tako što se tiče kampova bitno je da to turističko zemljište će ući u vlasništvo Republike Hrvatske. Odnosno, Republika Hrvatska će dalje o njemu skrbiti. Mišljenja sam, odnosno mišljenja smo u Klubu da će jedinice lokalne samouprave na ovaj način doći u poziciju da putem prostorno-planskih dokumenata diktiraju tempo razvoja u ovom području, dakle u području turističkog gospodarstva. I naravno kao zainteresirana strana i kao vlasnici, kao oni koji raspolažu sa tim turističkim zemljištem će određivati najbolje koja je namjena tog zemljišta i na koji način će se u budućnosti s njim postupati. Činjenica je da danas samo u kampovima prema procjene Hrvatskog fonda za privatizaciju imamo više od 22 milijuna četvornih metara takvog zemljišta, a također ostalog zemljišta, turističkog zemljišta koje je oko turističkih kompleksa kao što su turistička naselja i hoteli. Imamo još više od 80 milijuna, dakle, sveukupno preko 100 milijuna četvornih metara takvog zemljišta će biti obuhvaćeno ovim Zakonom. Što znači da će se napokon uvesti red na tom prostoru. Ja bih još iskazao zadovoljstvo da smo kao što je to netko rekao zakašnjelo, ali ipak na vrijeme jer danas kad je Hrvatska svjetska hit destinacija svakako da građevinsko zemljište, posebice građevinsko zemljište koje je u prostorno- planskim dokumentima zacrtano i određeno kao područje na kojem će se razvijati hotelsko turističko gospodarstvo je od izuzetnog strateškog značaja i prije svega vrijednosti. I u tom smislu mislim da još uvijek i ipak na vrijeme, da nije kasno i da ovaj Zakon doista donosimo na vrijeme kako bi uredili ovu problematiku. Evo konačno, mislim da se na ovaj način ispravlja ona nepravda u procesu privatizacije kad je to zemljište na neki način bilo izuzeto, ali možda je čak i dobro. Možda je čak i dobro da je evo to zemljište bilo na neki način maknuto sa strane i da danas o njemu odlučujemo. Danas kad je puno jasnije na koji način se Hrvatska želi razvijati, na koji način želi zadržati svoj identitet, kad je jasno da smo i nakon uredbe koja je donijeta zabranili gradnju prije svega u tom priobalnom pojasu. Jer ne želimo daljnju apartmanizaciju, ne želimo daljnju devastaciju obale. Sasvim je jasno da ćemo na ovaj način omogućiti jedan kvalitetniji razvoj turističkog gospodarstva i da ćemo osigurati svakako bolju poziciju i za naš hrvatski turizam, ali i za sve naše građane i sugrađane koji će se ovom djelatnošću baviti. U tom smislu evo još jedanput želim iskazati zadovoljstvo u ime Kluba Hrvatske demokratske zajednice ovim Prijedlogom zakona. Svakako da ima tu još nedorečenosti, ovo je prvo čitanje i ja se nadam da će u raspravi i doći do konkretnih prijedloga od svih onih koji budu sudjelovali. I da će poboljšani tekst, naravno, biti pred nama i u drugom čitanju, ali u svakom slučaju podržavamo konačno rješenje ovog problema i predlažemo da se on podrži. Odnosno, mi ćemo u svakom slučaju glasovati za njegovo donošenje. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSP-a, gospodin zastupnik Tonči Tadić, izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici, poštovani gospodine ministre i gospodo iz hrvatske Vlade. Ovaj Zakon koji kasni nekakvih 13 godina jer je još u Zakonu o vlasništvu 96. rečeno da će se o ovom zemljištu koje nije bilo dio pretvorbe i upisa u temeljni kapital turističkih poduzeća biti donesen posebni zakon. Taj posebni zakon smo eto danas dočekali. Međutim, mi u Klubu nismo u cijelosti zadovoljni sa ovakvim zakonom. Naime, htio bih samo reći povijest kako smo došli do ovoga problema sada. Većina hotelskih firmi ili možda skoro sve na Jadranu su nastajale tako da su najbolji dijelovi zemljišta oduzimano voljom jedinica lokalne samouprave, dakle, ondašnjih općina od građana i davani hotelskim poduzećima. Najbolji dijelovi. Neki od, neka od tih poduzeća su naravno ta zemljišta uknjižila kao svoje vlasništvo, neki od njih su to doista i vodili kao svoje vlasništvo prema nekim papirima o eksproprijaciji, a bilo je i potpuno nejasnih situacija u kojima su zemljišta knjižena, ali vlasništva nisu postojala. Dakle, jedan potpuni kupus što se tiče vlasničkih odnosa, ali ono što je bitno jest to da su hoteli to vlasništvo mirno koristili. To tuđe vlasništvo mirno koristili. I onda dolazi privatizacija koja dovodi novi apsurd, a to je da hotelsko poduzeće bilo privatizirano, novi vlasnik kupi jednak djelić zemljišta, a koristi ogromni kompleks naokolo toga bez da je išta platio, pa često puta i ne plaćajući komunalnu naknadu. Kako stvar izgleda na jednom tipičnom primjeru to je recimo situacija hotelskog poduzeća "Borik". Dakle, oni su kupili, dakle austrijski vlasnici su kupili 57 tisuća kvadrata, to je dakle ovo tu malo žuto, a koriste bez da ikome išta plaćaju 333 tisuće kvadrata, dakle ovo tu sve zeleno. Elementarnom matematikom dakle koriste zemljište koje je 6 puta veće od onog kojeg su stvarno platili i za to ne plaćaju nikome ništa. To zemljište je nečije, to je nečiji vrt, to je nečije dvorište, to je nečiji komad šume, to je nečije polje, to nije ničije zemljište, to je od nekoga oduzeto i zato ako u ovoj zemlji poštujemo pravo privatnog vlasništva onda država ne može postati niti lokalna samouprava, vlasnik zemljišta za koje se zna da je oduzeto pod prijetnjom sile i u nedemokratskoj državi. O tome se radi. Dakle, ma kako pokušavali to prikriti zakonom mi nećemo napraviti dobro ako idemo ovim smjerom nego jedino sa ovakvim zakonom možemo podilaziti turističkim lobijima sa njihovim kapitalom i to tako da zapečatimo otimačinu iz doba komunizma. O tome se zapravo radi ljudi moji. Meni je fantastično kad mi ovdje ministar kaže da nepostojanje ovakvog zakona koči investicije u turizmu. Ma jadna je zemlja koja ovisi o kapitalu kojem smeta plaćanje koncesije na ono što je do sada koristio mukte, jadna je zemlja, stvarno. Dakle, kristalno je jasno da oni to zemljište ili moraju masno platiti ili ga moraju vratiti i trećeg nema. E sad, Europa poznaje samo dvije vrste vlasništva, dakle ili državno ili privatno. Ne postoji kvazi privatno zemljište sa kojem lokalna samouprava ili država upravljaju u ime vlasnika, a da to vlasnici sami nisu htjeli, a to je ono što se predlaže ovim zakonom. Dakle, imaš vrt, netko ti ga oduzme, nakon toga država kao Robin Hood nastupa i oduzima od onoga tko je to oduzeo, ali ne vraća prvom vlasniku nego daje lokalnoj samoupravi koja ona po svom šacu odlučuje koju će koncesiju na to sve skupa platiti, a siguran sam da će koncesija koliko će hotelska kuća platiti biti dogovarana sa samom hotelskom kućom, da oni možda ne bi bili na šteti u poslovanju jer su do sad to koristili za naravno za nula kuna po metru kvadratnom. Prema tome, kristalno je jasno kud će ovo sve skupa završiti nastavi li se na ovakav način. Dakle, vlasnici će ostati i dalje bez svog zemljišta, a hotelska kuća će plaćati recimo 16 kuna po metru kvadratnom da na njoj zarađuje i dalje. Dakle, Zakon o naknadi imovine oduzete tijekom komunističke vladavine u članku 17. u stavku 1. jasno kaže da zemljište koje nije prevedeno namijeni se daje u vlasništvo prijašnjem vlasniku na njegov zahtjev. Dakle, na tom zemljištu nisu izgrađeni hoteli, on se mora moći vratiti, a kako se ovdje u ovom Zakonu spominje pravo prvokupa mene doista interesantno od koga to Hrvatska može kao država imati pravo prvokupa. Pravo prvokupa Hrvatska može imati jedino od bivših vlasnika, odnosno od onih vlasnika od kojih je to zemljište oduzeto i onda to pravo prvokupa mogu imati ili lokalna samouprava ili Hrvatska država, ali situacija u kojoj se država i lokalna samouprava postavljaju kao neki medijator njihove zaštite, dakle zaštite tih građana od kojih je zemljište oduzeto, ali na način da oni ne sudjeluju kao bivši vlasnici u definiranju koncesijskog ugovor i doista apsurdna i protuustavna. Dakle, bivši vlasnici moraju sudjelovati u sklapanju koncesijskih ugovora ili država mora nastupiti s pravom prvokupa, ali ne od "Borika" i sličnih koji to koriste oduzeto i mukte, nego od bivših vlasnika. Pa neka država lijepo vlasnicima otkupi zemljište od njih, pa nek' to daje u koncesiju kome god hoće ili nek' to napravi lokalna samouprava, to je jedno, a druga je mogućnost da u tom tijelu koje će odlučivati kakva će biti koncesija moraju sudjelovati bivši vlasnici, jer za Boga miloga to je njihova zemlja. Ne može nitko drugi u njihovo ime o tome prosuđivati. I sad još jedan konkretan primjer kako to izgleda primjerice na Hvaru. Hoteli "Heljos" u Starom gradu koriste zemljište koje je ekspropirano, odnosno nacionalizirano, to je učinila još bivša Općina Hvar 80-tih godina, na tom zemljištu su danas teniski tereni, sportski tereni, jedno malo naselje bungalova, to zemljište je koliko je meni poznato uknjiženo kao vlasništvo "Heljosa", međutim ono nije ušlo što je najinteresantnije u temeljni kapital i što se dogodilo? Kako to nije temeljni kapital bivši vlasnici ne mogu dobiti dionice i rezervacije za to zemljište, nego su lijepo tužili Stari grad kao pravnog sljednika bivše Općine Hvar i imamo 26% mjesečne ovrhe na sve prihode koje prima grad Stari grad. To je trenutna situacija. Dakle, ti vlasnici su se izborili na taj način, ja naravno ne pozivam sve vlasnike da rade to jer ćemo dovesti u silne probleme svu našu lokalnu samoupravu, ali oprostit ćete potpuno je apsurdno da lokalna samouprava zna bolje od samih bivših vlasnika što je njihov interes. Dakle, ili ćemo to zemljište otkupiti od bivših vlasnika, dakle gradovi i lokalne samouprave ili ćemo to proglasiti djelom temeljnog kapitala, pa tim ljudima dati dionice da sudjeluju u nadzornom odboru i u upravi, a strašno me interesira kako bi to izgledalo onda u "Boriku", kako bi izgledao recimo Nadzorni odbor i vlasnički udjeli u "Boriku" ili ćemo to sve skupa riješiti tako da sami građani čije je zemljište sudjeluju u tijelu koje određuje kakva će biti koncesija, ali bez njih se odluka ne može donositi, jer ponavljam ovo je sve samo zamjena jednog nelegalnog vlasništva sa drugim nelegalnim vlasništvom, a nama je cilj da se obeštete oni od kojih je ta zemlja oduzeta ne dovodeći u pitanje pravo lokalne samouprave da sama planira svoj prostor i da vodi računa o interesima tog grada. Ovakvo je stanje je dakle neodrživo, dobro je da je Vlada napravila ovakav iskorak da uopće pokuša regulirati postojeći potpuni rusvaj na tom području, ali ne mislimo da je ovakav model dobar. On definitivno treba doradu na jedan do tri načina koje sam spomenuo. Hvala.
Hvala. Imamo jedan ispravak gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite!
Da, lijepo zvuči ovo o čemu i zakon i gospodin Tadić govori o pravu prvokupa Republike Hrvatske, ali u proračunu po tom osnovu nije osigurana niti jedna kuna, znači od prvokupa neće biti ništa. To je bit. Država neće doći u posjed po osnovu prava prvokupa niti jednog kvadratnog metra zemljišta jer za tu namjenu nije osigurala niti jedne kune, barem ne u 2006. godini.
Hvala. Idemo dalje. U ime Kluba SDP-a gospodin zastupnik i potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Moram reći da ćemo mi iz Kluba zastupnika SDP-a naravno podržati potrebu rasprave o ovom prijedlogu zakona. Drugo je pitanje kakav zakon u svom sadržajnom obliku i normativnom i materijalno-pravnom pogledu treba izgledati. Drugo što želim naznačiti jeste da ovaj prijedlog zakona bez obzira što mi o njemu mislili ima svoj pravni, ekonomski, socijalni, kulturni, razvojni i prostorni i kakav god hoćete karakter. I zbog toga je veoma važna rasprava o ovom prijedlogu zakona i on se ne može tek tako pojednostavljeno raspravljati niti se može reći da ga se treba na brzinu donijeti i čim prije. Istini za volju on kasni u proceduri da se pojavi u saborskoj proceduri za donošenje ali ako je već toliko godina se čekalo onda se može sačekati neko potrebno vrijeme da dobijemo jedan kvalitetni zakon. Treće što je važno što je bitno reći oko ovog prijedloga zakona jeste da ovaj prijedlog zakona treba uskladiti ne samo sa ustavnim odredbama i načelom pravednosti i jednakosti nego između ostaloga i sa drugim zakonima koji reguliraju vlasničke odnose a prije svega Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Četvrto što moramo naznačiti u ime našeg kluba jeste činjenica da u isto vrijeme dok mi raspravljamo već sada Zakon o turističkom zemljištu u Hrvatskom saboru je upućen, doduše ne u dnevnom redu ali je upućen Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji između ostaloga mijenja raspolaganje nekretninama u vlasništvu jedinica lokalne samouprave i te odredbe, mijenja iznimke u pretvorbi prava upravljanja, korištenja i raspolaganja odredbe, mijenja odredbu o pravu sjedinjena zemljišta i neupisane zgrade vrlo interesantno i pravne temelje. I gledajte, to je potpuno nelogično da se ova dva prijedloga zakona raspravljaju odvojeno jedno od drugog. Trebalo je odgoditi raspravu o prijedlogu Zakona o turističkom zemljištu dok se ne dopuni dnevni red sa Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o vlasništvu i tu raspravu objediniti i zajednički raspraviti. No dobro, šta je tu je. Kad je takva situacija kakva je onda dopustite da ipak upozorim na jedno veoma važno pitanje zapravo koje mi reguliramo ovim zakonom. Mi ovim zakonom reguliramo tzv. pravni režim određene stvari ili u konkretnom slučaju nekretnine koje mi sada po prvi puta dajemo novo ime. Mi po prvi puta dobivamo takvu nekretninu koja se zove turističko zemljište. Mi do sada turističko zemljište nismo imali. Mi smo imali prostor namijenjen za turizam, rekreaciju i odmor itd. u prostornom planiranju ali turističko zemljište kao posebnu kategoriju zemljišta nismo imali. Naravno, ako je sa tog aspekta postavlja se pitanje onda je sasvim jasno da ovim zakonom nije točno da se uređuje institut turističkog zemljišta jer ga niste ni imali, nego se ovim zakonom uspostavlja institut turističkog zemljišta i tek ga treba urediti. E sada vidite, kako se uređuje to je ono pitanje o kojem itekako je važno razmotriti. Mi u istom zakonu smo pobrkali načela, prije svega načelo prava vlasništva i drugo načelo jednakog sadržaja prava vlasništva za iste subjekte u odnosu na to vlasništvo koje se uređuje a to je turističko zemljište. A šta kažemo da je turističko zemljište? Mi kažemo da je turističko zemljište zemljište u kampovima, zemljište pod hotelima odnosno trgovačkim društvima i u turističkim naseljima. E, ali imamo potpuno nejednaku pravnu poziciju pravnih subjekata u odnosu na takva turistička zemljišta. Osim toga, mi ovim zakonom dodatno naravno vršimo i novu nacionalizaciju i tu po dva osnova. Jednim djelom ovim zakonom nacionaliziramo zemljište od jedinica lokalne samouprave koje su po Zakonu o lokalnoj samoupravi iz 92. godine a i kasnije zapravo postali pravni vlasnici nekretnina zemljišta koje se nije privatizacijom obuhvatilo ako nije naravno vodno dobro, ako nije pomorsko dobro i ona zemljišta koja su isključena. I sada ovim istodobno mi kažemo primjerice neće to više biti u vlasništvu jedinica lokalne samouprave ako je kamp, a ja znam jedinice lokalne samouprave koje su postali vlasnici kampova jer se nisu privatizacijom ta zemljišta bila procijenili kampovima i između ostaloga se upisali kao vlasnici jedinica tih nekretnina. Sada im kažemo e to više nije vaše. Drugo što mi njima kažemo nećete uopće moći participirati u zemljištu koje pripada kampovima kao suvlasnici ili vlasnici jer to pripada isključivo odnosu između mogućeg trgovačkog društva i kampa odnosno države ali kod hotelskih zemljišta vi ćete moći sudjelovati. I šta im nudimo, kao pravo vlasništva. Ne, ne nudimo im pravo vlasništva. Mi njima nudimo tzv. "nudum ius" ili golo pravo jer oni zapravo elemente sadržaja prava vlasništva uopće ne mogu ostvarivati niti sa aspekta korištenja niti sa aspekta raspolaganja, nije zabranjeno nikakvo raspolaganje, osim što kroz prostorno planiranje mogu propisivati uvjete i kriterije mogućeg korištenja toga zemljišta. To je nešto sasvim, sasvim drugo i u takvoj situaciji je sasvim jasno da ovih pet kategorija odnosa kada im se doda dodatni dio da u isto vrijeme jedinice lokalne samouprave može se pojaviti kao suvlasnik recimo u odnosu na hotelsko da to hotelsko trgovačko društvo može biti suvlasnik u kampu i da u isto vrijeme u odnosu na kamp je suvlasnik sa državom. E sada se postavlja pitanje tko će razriješiti čitav niz tih pravnih odnosa koji se u tom segmentu javljaju. Ja mislim da u svim tim segmentima ovaj zakon nije dorađen. On je postavio načelno moguće odnose ali ih razradio nije i u tom pogledu uopće nije ispunio temeljnu funkciju koju zakon u ovom segmentu mora imati a to je da propiše upravo taj pravni režim koji hoće turističko zemljište koje treba … [[Govornik se ne razumije.]] Dakle, možemo raspravljati o tome da li treba uvesti turističko zemljište kao posebnu kategoriju, kao posebni institut, njegovu pravnu … [[Govornik se ne razumije.]] da ali treba vidjeti, sada to razraditi do kraja itd. s time da stečena prava vlasništva kao Ustavom zajamčena prava ne smijemo dirati. I to nije samo ono pravo vlasništva koje se odnosi između ostaloga na vlasništvo koje je nastalo privatizacijom trgovačkih društava, nije. Znate, postoji i dio trgovačkih društava koja su nastala izvornim ulaganjem, ne kroz privatizaciju. Postoji dio zemljišta koje je oduzeto i koje nikada nije provedeno kroz knjige. Pazite, ono je proglašeno društveno. Ono je korišteno kao društveno i time je raspolagano i upravljano kao društveno ali nikada nije izvlašteno u zemljišno-knjižnim dijelovima. I sad mi kažemo tim bivšim vlasnicima da će se doduše primijeniti Zakon o oduzetoj imovini ali će dobiti naknadu, neće dobiti naturalnu restituciju nego zemljište. E vidite, to je zapravo jedan oblik prikrivene nove nacionalizacije. To se ne smije dogoditi i taj dio treba razraditi u ovom segmentu. A ako se hoće ići na novčanu naknadu onda se mora isključivo propisivati tržišna naknada sa … [[Govornik se ne razumije.]] i sa svim ostalim dijelovima. Petu stvar koju moramo jasno razraditi jeste pitanje zapravo ne samo koncesijske naknade nego vrlo interesantno da li koncesija obuhvaća pravo na građenje ili je pravo građenja posebni postupak u odnosu na koncesijsku odluku. Čini se po zakonu kako je postavljeno da je posebni postupak i da se u isto vrijeme onaj tko dobije koncesiju za korištenje zemljište bez obzira da li je kamp a o tome ću još nešto reći, ili je turističko naselje ili je hotel, da on mora ako hoće nešto novo graditi i zatražiti dodatnu dozvolu, dobiti te dozvole i tada platiti dodatnu naknadu. E sada, kad je to tome tako onda se postavlja pitanje zašto u članku 26. nije propisano da pored ove koncesijske naknade, pored utvrđivanja prava vlasništva, pored utvrđivanja i dodjele koncesije nije propisana obaveza Državnom odvjetništvu za imovinsko-pravni dio poslova da zapravo i kod ovog dijela vezano za naknadu za pravo građenja također daje svoju suglasnost. Inače će to biti čitav niz diskrecionih odnosa i samovolje pa čak moguće i odnosa koji će mirisati na različite oblike mita i korupcije. Peto, što bi valjalo sasvim jasno i precizno u ovom segmentu reći jeste zapravo pitanje koje se odnosno peta grupa problema koji se otvaraju jeste pitanje da li uopće teret takvog odgovornosti i prava kako se propisuju u članku 12. može ministar nositi. Naime ministru se pripisuje sljedće: ministar nadležan za poslove mora i turizma pravilnikom propisuje kriterije: za utvrđivanje rokova na koje se daje koncesija, kriterija za izračun visine koncesijske naknade za korištenje kampa te visine koncesijske naknade za prvenstvenu koncesiju na pomorskom dobru i tako dalje. E sad prvo da vidimo šta je kamp? Gledajte, da bi se moglo uspostaviti kamp svojevremeno a i do sada važeći ne samo što ste morali u prostornom planu imati predviđenu turističku zonu u kojoj će se taj dio obavljati i imati parcelu za kamp nego ste kamp morali po Zakonu o građenju ustrojiti sa svim jedinicama unutar kampa ne koje se uspostavljaju pojedini objekti. I sad odjedanput imate primjenu Zakona o građenju i sad je pitanje da li vi dajete koncesiju za cijeli kamp ili dajete koncesiju dodatno unutar kampa za svakog korisnika kampa na građevinsku parcelu. I treće pitanje koji ćete zakon primijeniti? Zakon o vlasništvu ili Zakon o građevinskoj zoni ili Zakon o turističkom zemljištu? Ja mislim da su to tako ozbiljni problemi. U ime našeg Kluba mi želimo ukazati na sve ove probleme sa ciljem da se zapravo taj Zakon do drugog čitanja bitno, bitno doradi. Dakle nama nije za cilj da se ova tema skine, dapače ova tema zaslužuje vrlo ozbiljnu raspravu i stručnu iz različitih aspekata, ali u svakom slučaju ovdje ostaje veoma važno pitanje kako razriješiti pojedine stvari? Osim toga ovdje se unosi još jedan segment da se upravnim postupkom utvrđuje pravo vlasništva. Dakle isključuje se redovni sudski postupak kao postupak koji bi trebao utvrđivati, jer ako je upravni postupak ne postigne onda ide upravni spor. Prema tome sad se postavlja pitanje šta je sa tužbom o utvrđivanju vlasništva koju će koristiti fizičke osobe. Dakle, naravno kao bivši vlasnici zemljišta pogotovo oni koji imaju pravo na povrat i tako dalje. Ja mislim da i ta pitanja treba rasvijetliti i treba ih staviti u određenu dimenziju da bi se zapravo moglo sagledati ključne stvari ili bolje rečeno ciljeve koje želimo postići. A šta mi zapravo želimo postići? MI želimo postići da dio zemljišta koje je od osobitog interesa za Republiku Hrvatsku se zakonom propiše za njega takav režim koji će omogućiti zaštitu tog osobitog interesa Republike Hrvatske. Prvo da se dezavuira, drugo da se ekološki ne zagadi. Treće da to zemljište bude zdravstveno ako hoćete i ekološki potpuno ispravno. I četvrto, da osigurava, da ga se u isto vrijeme stavi u ekonomsku funkciju ovdje konkretno u turizmu, a da bi praktički dalo određene prinose i omogućilo razvoj jedinica lokalne samouprave, razvoj … [[Govornik se ne razumije.]] naravno na kraju krajeva dobije za društvenu zajednicu. E a sad se postavlja pitanje na koje se zemljište misli? Da li se misli na turističko zemljište samo uz obalu? Ili se misli na turističko zemljište na kontinentu? A nažalost ako kažete turističko zemljište onda ne možete isključiti sve ostale; seoski turizam, lovni turizam i da ne nabrajam koji se sve pojavljuju kao oblici turizma u kojim se mogu pojaviti vjerojatnosti turizma pa i turističkog zemljišta i sasvim drugačiji pravno-vlasnički odnosi koji su uspostavljeni na temelju ovog "EZ-a" recimo i tako dalje na području kontinentalne Republike Hrvatske koji ovim Zakonom uopće nisu predviđeni. E ta pitanja treba do kraja razriješiti i razraditi prije nego što mi se odlučimo da uputimo zakon u Konačni prijedlog zakona u saborsku proceduru i dođemo u poziciju da bismo do toga dijela došli da možemo glasati naravno. Naravno ovdje moramo isto tako reći da neke tvrdnje koje su iznesene ne stoje znate. Kaže se da ako u postupku pretvorbe nije formirana posebna zemljišna čestica promijenjenog zemljišta i tako, procijenjenog zemljišta i tako dalje. Pazite nije moguće bilo procijeniti ako nema čestice. Znate. Prema tome neke stvari koje ovdje iznosite jednostavno po logici stvari ne mogu stajati. I zbog toga to treba dodatno isto tako preispitati ali ima nešto što je sasvim jasno postavlja se pitanje da li se može kada je u pitanju zemljište tlocrtne površine, ovdje se kaže građevine dakle hotela, ali šta je sa tzv. funkcionalnom potrebom zemljišne parcele za obavljanje temeljne djelatnosti? To nije samo tlocrtna površina ispod građevine. To je nešto šire i to se, to je nešto šire i to koliko je šire treba procijeniti od slučaja do slučaja i ipak takvu, te elemente treba zakonom odrediti gornju i donju granicu koja se mora imati u vidu prilikom izrade onog Pravilnika koji će donijeti ministar da bi se mogao ministar zapravo pokriti na zakonu zasnovanom … [[Govornik se ne razumije.]] temelju. Inače neće moći ih donijeti u skladu sa Ustavom i takvi, te pravila će morati biti objavljene naravno u Narodnim, u Narodnim novinama. To je veoma važno i u tom segmentu je veoma važno voditi računa još o jednoj činjenici. Ako bi ovakav zakon ostao kakav je sad on bi otvorio čitavu lavinu novih pravnih sporova imovinsko-pravne naravi od utvrđivanja prava vlasništva do pitanja utvrđivanja naknade i naravno postupaka za stjecanje prava vlasništva. Ja hoću samo podsjetiti na slučaj kampova. Tvrdim vam da većina hotela koji upravljaju i koriste kampove sada bi išli zapravo na dokazivanje da su po bivšem Zakonu o građenju oni izgradili te kampove. Da su imali pravo raspolaganja i pravo korištenja i da su zapravo kroz procjenu, privatizaciju obuhvatili te kampove. Možda ih nisu platili i tražili bi da plate što nisu platili, a ne da izgube … [[Govornik se ne razumije.]] Prema tome mi u ovakvoj situaciji moramo vrlo ozbiljno voditi računa jer između ostalog ovaj Zakon može imati i posljedice koje se odnose na usklađivanje pravne stečevine Republike Hrvatske sa zasadama Europske unije. Dakle mi moramo vrlo oprezno pristupiti tom da zaštitimo vrijednosti koje želimo zaštititi i ostaviti u interesu ne samo Republike Hrvatske nego i generacija koje dolaze, ali s druge strane u isto vrijeme ne smijemo sebe izložiti napasti da smo zapravo na ovaj način izigrali Europsku uniju što ne bi bilo, ne bi bilo dobro a to i nije namjera ovog Prijedloga zakona nego unutar njega se sadržaj jedne određena rješenja koja još nisu do kraja razrađena i treba ih razraditi i uraditi do konačnog prijedloga zakona. Vremena ima ali u tom kontekstu sasvim sigurno treba voditi računa da izmjenu i dopunu Zakona o, vraćam se ponovo na njega, o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, ova koja je ponuđena nije dostatna da se ovaj Zakon uskladi s njom. I drugo kada se ona raspravi, drugo čitanje zakona treba objediniti da obadvije rasprave budu zajednički i da se zapravo to pitanje može do kraja kvalitetno urediti. Ako ne stigne se do kraja godine onda na početku iduće godine već da imamo mogućnost da to izglasamo i da zapravo ovo pitanje i veoma težak vrući krumpir koji je od interesa ne samo za sadašnju nego i za buduće generacije Republike Hrvatske riješimo tako da zaštitimo svoje interese a da u isto vrijeme pokažemo visoki stupanj tolerantnosti i demokratičnosti i otvorimo mogućnost uspostave građansko-pravnih odnosa koji nose rast i razvoj ove zemlje i na ovom segmentu. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Nema sumnje da bi bilo bolje da se paralelno raspravlja i o Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Pa ja mislim da mi to možemo u daljnjem procesu uskladiti i da to ide, ja. Hvala lijepo. Evo idemo dalje. U ime Kluba HNS-a gospodin zastupnik Jakša Marasović. Nema ga, gubi pravo. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite.
Bit' će bolja dnevnica. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Klub HSS-a pozdravlja raspravu o ovom Prijedlogu zakona i odmah na početku moram kazati da je ovo zasigurno od osamostaljenja naovamo jedan od najozbiljnijih pravnih dilema, pravnih sporova i jednako za pravne teoretičare, zakonodavce, izvršnu vlast i gospodarstvo. Prema tome činjenica da od 1991. godine naovamo se nije ozbiljno pozabavilo sa ovom materijom govori o ozbiljnosti ove materije. Pravnoj ali naravno i gospodarskoj pa i onoj koja govori o tome da stvari moraju biti uređene i u skladu sa zakonom, ali i u skladu sa moralom i u skladu sa pravičnošću, u skladu sa svima onima što čini vrijednosti jednog društva. Prema tome pozdravljamo ovaj prijedlog zakona. I odmah na početku želim ukazati, jer dobro je vratiti se na sam početak kada se ovaj problem, ako ga smijem tako nazvati stvorio. Pretvorbom gospodarskih društvenih poduzeća, ona je trebala biti provedena sukladno o Zakonu o pretvorbi društvenih poduzeća i sa člankom 2. striktno propisanom metodologijom utvrđivanja društvenog kapitala. Na onaj jednostavan način da se od ukupne aktive poduzeća odbije ukupna pasiva i nadalje da se razrađivao način na koji se dolazilo metodološki do samog sadržaja pretvorbe. U isto vrijeme je tadašnje Ministarstvo turizma svojim zaključkom, kojim je tada okarakteriziralo turističko zemljište da se predloži njegovo isključenje iz procjene kako bi se kasnijim zakonom to isto zemljište pokušalo staviti u zakup ili koncesiju njegovim korisnicima. Znači govorim o '91. godini i o tadašnjem naputku u uredbi Ministarstva turizma Hrvatski fond za privatizaciju i nadležna tijela su tu odluku poštivala. I došlo je do isključenja tzv. pojma turističkog zemljišta iz metodologije kojom se utvrđivala pretvorba i privatizacija, odnosno proces pretvorbe društvenih poduzeća. U međuvremenu, od '91. na ovamo doneseni su zakoni koji su utjecali na vlasnički status tih nekretnina, ali koji opet zbog svoje nedorečenosti ili nekoordiniranosti sa drugim zakonima nikad nisu do kraja razriješili nagomilane probleme u vezi sa statusom tog neprocijenjenog zemljišta odnosno nekretnine. Famozni članak 47. koji je predmet tog sadržajnog spora, a pravni teoretičari kao i tijela koja ga trebaju primjenjivati ili ona koja primjenjuju Zakon o pretvorbi društvenih poduzeća svi se slažu u jednome. Članak 47. je nedorečen, tako da ga gotovo svatko tumači kako ga je volja, od početka pa do danas, ili kako mu odgovara. A u praksi je doveo do oprečnih stavova, niz sporova, a pri tom nije riješio osnovni problem u vezi s neprocijenjenom nekretninom. Stoga u zemljišnim knjigama se u pravilu te nekretnine i danas vode kao društveno vlasništvo. Tu ću se malo zaustaviti. One se i danas vode kao društveno vlasništvo. Vratiti ću se na '50. godinu ili oko '50. godine u vrijeme kad je vođena nacionalizacija, kad se zemljište temeljem odluke tadašnje vlasti uzimalo i davalo se kome, tadašnjim poduzećima. Ali pazite, možda nepoznata činjenica. Ni tada se to nije davalo u vlasništvo, ne, na korištenje. Što to znači? Da ta poduzeća i danas, makar i nije procijenjeno nemaju statusno vlasništvo nad tim zemljištem. Jer odlukom do '50.-ih do '56. godina to je dato na korištenje. Znači nikada oni nisu bili vlasnici. Zašto? Zato što se i tada valjda pretpostavljalo da to što je oduzeto bez naknade nikada u pravnom smislu ne može saživjeti i postati uistinu vlasništvo. Prema tome, nemojmo danas, u 2005., sebe dovoditi u grešku, jednaku onoj koja se događala '50.-ih. Nemojmo ono što definitivno nije predmet državnog vlasništva stavljati u režim bilo kakvog novog prometa, bio taj promet na bazi nekretnine, najma ili prodaje. Jer ne baratamo sa vlasništvom našim, a naše vlasništvo, mislim, predmet onoga o čemu mi danas zborimo je državno vlasništvo. Prema tome, želim vrlo jasno povući distinkciju između pojmova kako su se oni događali. Kakvo nam je zemljišnoknjižno stanje i čemu ono odgovara danas na tim nekretninama i na tom tzv. turističkom zemljištu? Ono ne odgovara naravno zbiljskom stanju. Jer ne održava i ne iskazuje vlasnika tih nekretnina. I po naravni stvari jasno to stvara problem. Da li se nešto promijenilo stupanjem na snagu Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima? Zakonom o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine? To su zakoni od '97. godine. Status neprocijenjenih nekretnina nije razriješen. On je dodatno, na žalost, čak i zakompliciran. Osim toga odredbe Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima kojima je u sustav stvarnog prava uvedeno načelo jedinstvenosti vlasništva i jedinstva nekretnine otvorila je niz pitanja u svezi stjecanja prava vlasništva i na neprocijenjenim nekretninama, neovisno jesu li procijenjene ili ne u doba pretvorbe. Znači, prostor se otvorio na više strana. Upravo zato prijedlog kolege Arlovića ne samo prihvatljiv, nego je on nužan ako želimo riješiti ovaj problem. Jer što se događa u međuvremenu? Trgovačka društva nisu ostala na tim pozicijama. Današnja procjena o kolikom prostoru se radi kod turističkog zemljišta je po meni, bilo bi preambiciozno da je bilo tko kaže, jer nitko nema u ovom momentu ocjenu koliko sporova se vodi po pitanju tih zemljišta. Na koliko sporova je u prvom ili drugom stupnju već riješeno ovako ili onako? Kakvi su pravni procesi koji se događaju na tome? Ovo govorim naprosto iz razloga jer je Odbor za turizam organizirao jedan gotovo okrugli stol upravo na ovu temu gdje su se skupili naši vrsni pravni teoretičari, znalci, pisatelji zakona, gotovo svi koji su vezani uz ovu materiju. I, na žalost, ja vam moram sada ovdje otvoreno kazati, jer neke kolege, članovi Odbora su bili tamo. Mi smo od njih svih željeli dobiti meritum odgovora, pravnog odgovora, pravnog stajališta od onih koji su zakone radili, od onih koji su svjedočili kroz svoju funkciju od predsjednika Vrhovnog suda, članova Ustavnog suda, upravnih sudaca. Mi nismo mogli dobiti nedvojbeno tumačenje. Samo je konstatirano ono što se i danas ovdje govori. I ja se u ime kluba HSS-a pridružujem tome. Ono što nije procijenjeno nije ni plaćeno. To mora biti ili plaćeno po tržnim cijenama, po cijenama koje su kako bi se reklo "fer cijene" ili se može dati na korištenje u onim okolnostima u kojima nećemo vlasničko pravo onog drugog povrijediti. Znači, preduvjeti koji se postavljaju da bi se ovaj zakon u potpunosti dotjerao i da bi bio u funkciji mi ne smijemo zaboraviti ni gospodarstvo. Bilo bi neozbiljno zaboraviti gospodarstvenike koji imaju ozbiljnih problema u hotelskoj industriji gospodo. Hotelska industrija je danas najniskoakumulativnija grana. Pitanje je koliki je povrat uloženog kapitala u turizmu. Tko to može danas ovdje sa sigurnošću kazati? On nije veliki. Pa i ministar kaže, s time što kaže da nema novih investicija u hrvatskom turizmu, nema novih hotela u Hrvatskoj od '91. na ovamo. O čemu govori? Da je akumulativnost da je stopa niska, profitabilnost je u hotelijerstvu niska. Pogodnosti nisu onakve kakve su u drugim zemljama. U Turskoj se u ovom momentu radi 78 hotela koji trebaju biti završeni do 1.6. Do 1.6. gospodo. A znate na kojim temeljima se rade hoteli? Na državnom zemljištu koje je dato na dugoročni najam pod uvjetima o kojima ja stalno govorim da mora biti ugrađeno 80% proizvoda koji se proizvode u Turskoj itd. itd. Prema tome ovdje kada se otvara čitav niz vrlo ozbiljnih tema, pravna pozicija koju je gospodin Arlović vrlo dobro obrazložio, ja je neću ponavljati jer nemam kvalifikacije za to, ali imam kvalifikacije da kažem da se radi o problemu koji se mora riješiti između gospodarstva koji obavlja usluge hotelijerstva, restauriterstva, turizma ili drugih djelatnosti i nalaze se svugdje u Hrvatskoj gospodo, ne samo na Jadranu. Između lokalne samouprave koja je vrlo važan čimbenik ne zbog toga da bi dobila svoju naftnu bušotinu pa bi povećala proračun pa bi mogla imati umjesto 20 milijuna 40 milijuna nego da bi se odgovorno postavila kao bitan sudionik, jer ne može lokalna samouprava biti amnestirana od toga da uvjeti za hotelijere i za nove investicije nisu dobri. Nitko nije amnestiran ni Vlada Republike Hrvatske, ali ni lokana samouprava, jer i lokalna samouprava mora stvoriti bolje uvjete. Ne može komunalna naknada biti takva da opterećuje profitabilnost poslovanja. Prema tome svi ovdje moramo priznati svoje greške, ukazati na svoje pravo, ali i naći rješenje koje će pomiriti na jednoj strani gospodarstvo, na drugoj strani lokalnu samoupravu, ali i zaštititi temeljne interese ove zemlje, temeljne interese koje ovaj Parlament mora uvijek predstavljati, a to je da se najvredniji naši prostorni resursi moraju zaštititi ne samo za našeg života nego i za generacije iza nas. Prema tome ovo pitanje je usko povezano sa pitanjima koje će naši pregovarači vrlo brzo voditi u pogledu pregovaranja statusa zemljišta sa našim europskim kolegama. Da li ćemo uspjeti za sebe izboriti status, time ing od pet godina, 10 godina. Da li ćemo za poljoprivredno zemljište uspjeti izboriti status da se kroz koncesije daje naša zemlja na upravljanje svima onima koji žele na njoj proizvoditi, koji žele otvarati nova radna mjesta, koji žele proizvoditi hrvatsku hranu, a neka se zovu kako hoću i neka imaju nacionalnost kakvu hoću, ali neka to rade na bazi koncesije i najma. Prema tome ovaj zakon je puno više od onog što on pokušava riješiti sa svojim vrlo ograničenim mogućnostima u svojim člancima on izaziva ogromnu pažnju i izaziva našu neupitnu potrebu da se ozbiljnije porazmislimo između prvog i drugog čitanja kako da ovaj zakon iskoristimo da uredimo na jednoj strani pravičnost povrata onima kojima je oduzeta imovina, onima iz Punta Mike koji eto već čitav niz godina pokušavaju doći do svoje imovine koja je ograđena velikim zidovima, barijerama, a u okviru te ograđenog, čak se nalazi jedna privatna kuća. Znači ona nije morala izgledati tako velebna kako izgleda, ona je mogla biti i manja, međutim tada se smatralo da je bolje obuhvatiti više da narodu ostane manje, ali nemojmo takvo pravilo ponašanja sada potvrđivati, jer potvrđivanjem pravila koje je bilo loše, naravno nećemo donijeti novu kvalitetu nego moramo ispraviti griješke iz prošlosti da bismo mogli stvoriti jedan zakon koji će biti pravičan, koji će biti razvojan i koji će pokazati ono što je možda najvažnije, ozbiljnost ove države da se sa ozbiljnim problemima nosi na ozbiljan, ali pravičan, ali i na pravni način. Prema tome predlažem da se baš u svezi s ovim zakonom između prvog i drugog čitanja organizira ponovno jedan okrugli stol ili proširena rasprava na matičnim odborima, Odbor za turizam nije matičan po stajalištima Hrvatskog sabora. Ja mislim da u meritumu, u sadržaju je matičan. Svi smo mi matični ovdje u ovoj materiji. Nema odbora koji nije matičan kada se govori o ovako važnoj materiji. Prema tome mi moramo vrlo ozbiljno, svjesno raspraviti između prvog i drugog čitanja da nam niti jedna od ove tri strane ne bi stavila prigovor koji je opravdan. Moramo naći jednake kriterije za sve, ali kriterij pravičnosti i kriterij ako je nekome nešto oduzeto da se mora vratiti. Uzeto prokleto, to je stara rečenica. Nikada nije dobro, nikada nije dobro završilo, a mislim da nema nikakvog razloga da ne pomirimo i gospodarstvenike i lokalnu samoupravu i državu koja mora bditi nad jednim i drugim. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. isteklo vrijeme za prijavu u trajanju od 10 minuta. Riječ ima uvaženi zastupnik Pero Kovačević. Nije u dvorani. Riječ ima uvaženi zastupnik Dražen Bošnjaković.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Ovo je doista jedan vrlo bitan zakon koji je upućen u proceduru i kada vidimo zapravo da se radi o 100 milijuna kvadrata zemljišta nad kojim do sada nitko ne vodi brigu, koji zapravo nemaju nikakav vlasničkopravni status koji se koristi bez ikakve naknade. Kada to pomnožimo sa nekakvim tržišnim cijenama takvog zemljišta, onda vidimo zapravo o kojoj vrijednosti zemljišta se tu radi. I zato je u svakom slučaju za pozdraviti i dobro došlo je da je ovakav zakon upućen u proceduru, jer zakon koji je pred nama predstavlja jedan pristojan temelj na kojem se mogu naći rješenja kako bi se ovo pitanje razriješilo. Doista evo i mi smo na Odboru za Ustav danas konstatirali da bi bilo dobro da se u paketu raspravlja i o ovom Zakonu o izmjenama Zakona o vlasništvu, ali u svakom slučaju i za drugo čitanje se to sasvim sigurno da organizirati da to bude upravo na takav način, jer to su dva zakona koja su apsolutno povezana jedno sa drugim, Zakon o vlasništvu je temeljni generalni opći zakon, a ovo je jedan lex specialis u odnosu na to gdje se mnoga mnoga pitanja dodiruju. Sasvim sigurno da ovaj zakon ima 28 članaka ili 30 članak ima i mislim da ga treba doraditi, zaista ga treba neke institute u njemu precizirati, preciznije napraviti određene postupke, učinit transparentnijima i sasvim sigurno da će tada biti dobar za donošenje i da će tada riješiti neke probleme koji tu zasigurno jesu. Već je i potpredsjednik Doma kolega Arlović upozorio na određene i suštinske i formalne i zakonodavne probleme koji se ovdje pojavljuju i mislim da to svakako treba riješiti. Kada sam gledao, krenuo bih recimo od članka 32. ovog zakona gdje se kaže da Republika Hrvatska ima pravo prvokupa zemljišta iz stavka 1. ovoga članka. Mislim da to treba precizirati, da li se to odnosi i na privatne kampove, kada sutra privatnik koji ima svoj kamp želi ga prodati, da li to znači i ovo, tako da u svakom slučaju tih nejasnoća ne može biti. Što se tiče članka 5. ova definicija zemljišta u kampovima čija vrijednost u cijelosti nije procijenjena u društvenom kapitalu u postupku pretvorbe, odnosno privatizacije, vlasništvo je Republike Hrvatske i to zemljište isto treba detaljno opisati, ja mislim i pretpostavljam da se tu radi ponajviše o onom zemljištu koje se u zemljišnim knjigama vodi još uvijek kao društveno vlasništvo sa pravom korištenja trgovačkih društava koje su u pretvorbi zapravo nastavili koristiti to. Tako da i to bi trebalo malo jasnije u svakom slučaju precizirati. Stavak 3. zemljište u kampovima čija vrijednost je u dijelu procijenjena u društvenom kapitalu u postupku pretvorbe, odnosno privatizacije vlasništvo je trgovačkog društva u procijenjenom dijelu i Republike Hrvatske u neprocijenjenom dijelu. Dakle, imamo jednu vrstu suvlasništva. Ako je na temelju dokumentacije o pretvorbi nije moguće identificirati koje zemljište je procijenjeno, odnosno koje nije procijenjeno smatra se da je zemljište suvlasništvo Republike Hrvatske i trgovačkog društva u suvlasničkim omjerima razmjerno vrijednosti procijenjenog i neprocijenjenog. To će biti vrlo teško napraviti na način kako je to ovdje napisano. Mislim da treba isto precizirati elemente. Suvlasnička zajednica, članak 6. dalje, razvrgava se na način tako što će Republika Hrvatska isplatiti trgovačkom društvu tržišnu vrijednost njegovog suvlasničkog udjela. Jednostavna, jasna odredba, međutim razvrgnuće suvlasničke zajednice regulirano je nekim drugim zakonom u sudskom postupku tako da i ovdje se treba ograditi zapravo i precizirati da se to iz posebnih zakona ne primjenjuje ovdje. Članak 7., ovdje imamo institut da trgovačkom društvu čijem pravnom predniku je u postupku pretvorbe, odnosno privatizacije u kapital procijenjena vrijednost izgrađenih objekata na zemljištu iz članka 5. pripada pravo na koncesiju. I mislim da to nije sporno, mislim da je to i u redu. Međutim, ima stavak 3. koji kaže da godišnja koncesijska naknada za koncesiju iz stavka 1. ovog članka utvrđuje se na način da se ukupna koncesijska naknada za vrijeme na koje se daje koncesija umanji za tržišnu vrijednost procijenjenih objekata i podijeli brojem godina trajanja koncesije. Mislim da bi tu trebalo kod određivanja te naknade u svakom slučaju, pitanje je po meni uopće da li treba umanjivati tu naknadu. Jer mi moramo uzeti u obzir i činjenicu da su oni sve ovo vrijeme prije godinama koristili to zemljište bez da su ikome išta platili. Istina je, oni su nešto sagradili na tom zemljištu. Ne nešto nego sagradili su objekte ali u svakom slučaju kod određivanja te koncesijske naknade treba uzeti u obzir činjenicu znači da koriste to zemljište, da nikome ništa ne plaćaju, da ostvaruju određeni profit i određenu zaradu i zapravo trebaju uopće preispitati da li takva odredba ima mjesta u ovom zakonu. Članak 8. Ja inače mislim da ovdje smo zapravo što se tiče utvrđivanja prava vlasništva, sve smo to inače stavili u jedinstveno rješenje kojim će se odrediti koncesije i koncesijske naknade i kojim će se utvrditi pravo vlasništva. Ja mislim da to treba razdvojiti na dva koraka. Precizno bi zakonom trebalo odrediti da državno odvjetništvo, da jedinice lokalne samouprave pokrenu postupke u kojima će se utvrditi njihovo pravo vlasništva na tom zemljištu. Tek kada upišemo to pravo vlasništva u zemljišnim knjigama tada možemo razgovarati o ovom drugom koraku, o zasnivanju prava koncesija i mislim da je to puno čistija situacija nego kada idemo ovako istovremeno i rješenje o koncesiji i rješenje o vlasništvu koje se upisuje u zemljišne knjige. Jer ovdje kada rješenjem samostalnim utvrđujemo pravo vlasništva, bilo Republike Hrvatske, bilo lokalne samouprave, u tom postupku zapravo će se javiti oni zainteresirani koji to osporavaju. Tako da mislim, ne treba miješati koncesiju i pravo vlasništva sa istim rješenjem. Članak 12. Mislim da je ovo zaista ministar nadležan za poslove mora i turizma, pravilnikom propisuje kriterije za utvrđivanje roka na koji se daje koncesija. To je moguće, to je moguće i ministar, ali obzirom zapravo na težinu i na složenost tog instituta mislim da bi bilo pravilnije u drugom čitanju da se stavi da je to Vlada. Apsolutno ima određenu težinu, ima određenu raspravu na Vladi tako da se isključe bilo kakve rasprave, e ministar će bit ovakav ili onakav i prevelika mu se ovlast daje. Članak 14. O tome sam već rekao prije. Razdvojiti treba po meni, apsolutno zadužiti državno odvjetništvo Republike Hrvatske, zadužiti jedinice lokalne samouprave, neka pokrenu te postupke za upis prava vlasništva. Tek kada imamo upisano pravo vlasništva onda možemo razgovarati o svemu ovome. I o koncesiji i o svemu ostalome. Članak 16. Koncesija je neprenosiva ali čini imovinu u stečajnom postupku. Bolje treba razraditi. Ne dopustimo da se ta koncesija, da se s njom trguje u stečajnom postupku po pravilima stečajnog postupka. Dajmo i to kada je u stečaju da svakako suglasnost na prijenos te koncesije daje ministru. Članak 20. Tu također bi trebalo precizirati kako taj procijenjeni dio formirati jer to je sve, sve je to u pravilu nejasno. Jedan dio je plaćen, a ne znamo sad koji je. Tako da, to treba vidjeti jer kada se formira ta nova zemljišna čestica tko će to raditi, u kojem postupku i kako. Članak 23. kaže: "U slučaju članka 19. trgovačko društvo ima pravo koncesije na zemljištu za redovnu uporabu građevina dok one postoje i imaju ugostiteljsku namjenu". Mislim da to ne bi mogli ići kroz institut koncesije. Mislim da to zapravo je klasično pravo služnosti. Kad ste vi vlasnik jednog objekta po općim pravilima Zakona o vlasništvu ja imam pravo prić tom zemljištu, koristit sa ovim drugim zemljištem kako bi mogao zapravo ostvarivati svoja vlasnička prava na tom objektu. Zato tu ne može biti po meni govora nikakvog o koncesiji nego isključivo o vlasništvu. I na kraju, na kraju što se tiče članka 28., kaže: "Ovim Zakonom ne dira se u pravo prijašnjih vlasnika koji ostvaruju pravo na naknadu temeljem Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine". Ideja je dobra i problem je u svakom slučaju detektiran. Međutim, precizirajmo i to, budimo i u toj priči jasniji recimo šta sad kad se promijeni vlasništvo, da li se njima onda može vratiti vlasništvo ili ide samo naknada. Tu moramo biti puno jasniji. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Valter Poropat. Nije u dvorani, gubi pravo na, oprostite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre, gospodo iz Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite mi da se u nekoliko rečenica obratim povodom ovog Prijedloga zakona o turističkom zemljištu. Ako su procjene točne da se samo u kampovima nije procijenilo i uneslo u temeljni kapital trgovačkih društava više od 22 milijuna kvadratnih metara turističkog zemljišta, a kvadratura se u veliko povećava, ako se uzme u obzir da osim navedenog zemljišta, kampova postoje i brojni drugi slučajevi u kojima turističko zemljište nije procijenjeno u vrijednosti društvenog kapitala u postupku pretvorbe, odnosno privatizacije. Pa se kvadratura procjenjuje do gotovo 100 milijuna kvadratnih metara. Onda se moramo zapitati, što se čekalo tolike godine da se donese zakon koji će pomiriti interese od trgovačkih društava koji neposredno koriste ovo zemljište jedinica lokalne samouprave na čijem se teritoriju turističko zemljište nalazi do najviših interesa Republike Hrvatske. Zato pozdravljam da je turističko zemljište došlo na dnevni red ovog Visokog doma i smatram da je Zakon o turističkom zemljištu vrlo bitan, neophodan i naravno, što je najvažnije, i koristan. Donošenje, dosadašnje nerješavanje problema turističkog zemljišta onemogućavalo je svako unapređenje kvalitete turističkog proizvoda što je u razvojnom smislu predstavlja neodrživo stanje, jer su navedeno zemljište koristila trgovačka društva bez zakonske osnove i na pravno neuređeni način što ponajprije uzrokuje pravnu nesigurnost, ali i to da se na predviđenom zemljištu nije mogla ishoditi nikakva dozvola za građenje, a zbog nemogućnosti prilaganja dokaza o vlasništvu zemljišta. Stoga pozdravljam inicijativu u obliku Prijedloga Zakona o turističkom zemljištu u prvom čitanju koju smo mi u IDS-u zagovarali godinama i u svom prijedlogu da turističko zemljište pripadne lokalnoj i regionalnoj samoupravi kako bi se sredstvo prikupljena od koncesija i najma zemljišta ponovno uložila u razvoj turističke ponude, odnosno u poboljšanje infrastrukture i zaštite okoliša. No, ako se osvrnemo na ovaj Prijedlog zakona onda moramo raspraviti i utvrditi neke parametre koji su u ovim slučajevima vrlo važni, a to je između ostalog raspodjela koncesijske naknade i naknade za pravo građenja, 50% u Fond za naknadu oduzete imovine, a ostalih 50% po jedna trećina djela Republici Hrvatskoj, županiji i jedinici lokalne samouprave na čijem se teritoriju nalazi zemljište. Ovdje nije sporno da se 50% uplaćuje u Fond za naknadu oduzete imovine, ali da se nakon završene isplate naknade za oduzetu imovinu tih 50% uplaćuje jedinicama lokalne samouprave i naravno da bi se ta sredstva opet morala namjenski vratiti u infrastrukturu i zaštitu okoliša jedinica lokalne i regionalne samouprave. To govorim iz tog razloga jer Fond za naknadu oduzete imovine neće trajati trajno i on je samo privremena institucija i zbog toga to govorim. U turističkim trgovačkim društvima se otvoreno postavljaju pitanja tipa ako procjenjujemo da Republika Hrvatska raspolaže sa 100 milijuna kvadratnih metara turističkog zemljišta i ako se utvrdi da će naknada po kvadratnom metru biti ako uzmemo primjer jednu kunu proizlazi da će se 50 milijuna kuna uplatiti u Fond za oduzetu imovinu, ali se ne spominje da li će se ostalo investirati u infrastrukturu turizma što je vrlo važno. Drugo, ako se utvrdi vrijednost naknade po metru kvadratnom, da li će se ona tokom godina mijenjati ili ne? Itd. da ne nabrajam. Dakle, možemo reći da ima još mnogo pitanja o kojim trebamo donijeti konačni stav i najbolje rješenje za sve sudionike, ali ono što mi u IDS-u smatramo da je najbolje i što smo govorili od samog početka to je da se turističko zemljište ne rasprodaje već da se daje u koncesiju ili dugoročni najam što ovaj Prijedlog zakona u prvom čitanju i daje, te da se nakon isplate utvrđene vrijednosti Fondu za oduzetu imovinu predlažemo namijenjenih 50% koncesijske naknade i naknade za pravo građenja uplaćuje jedinicama lokalne i regionalne samouprave za rješavanje infrastrukturnih problema i problema zaštite okoliša na terenu gdje se to dešava. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvažena zastupnica Ingrid Antičević.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, suradnicima, kolegice i kolege. Svakako da s obzirom na problematiku o kojoj su svi već prethodnici govorili što se događalo sa zemljištem oko hotela, kampovima i oko kampova sigurno je da smo onda prisiljeni donijeti Zakon o turističkom zemljištu. Međutim, odmah ću napomenuti da ne bi se slučajno dogodilo da donošenjem ovog Zakona učinimo novu nacionalizaciju, učinimo novu nepravdu i to onima koji nisu ostvarili ni prava po prijašnjem zakonu. To je nešto mislim što je ključno, što je obećala i ova Vlada da se to nikako neće dogoditi i što s pravom upozorava u svojoj pojedinačnoj raspravi predsjednik Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav, naš kolega Bošnjaković. O tome imamo samo nekakvih naznaka da se to baš neće dogoditi, ali još uvijek je to neprecizno i netransparentno. Zašto u biti i donosimo Zakon o turističkom zemljištu? Da su se poštivali postojeći zakoni, da su se kažnjavali oni koji nisu bili vlasnici, a koji su se ne samo koristili dugi niz godina nezakonito i protuzakonito i besplatno državnim ili privatnim zemljištem ili zemljištem jedinice lokalne samouprave i da smo jednostavno bili nemoćni pred takvim, ja bih rekla i razularenim kapitalom djelovati, jednostavno smo svi skupa bili nemoćni i zato upravo u toj dobroj i plemenitoj intenciji da se tome stane na kraj mi nikako ne smijemo učiniti nepravdu, prije svega privatnim vlasnicima, vlasnicima kojim ova zemlja temeljem postojećeg pozitivnog zakonodavstva još nije ispunila svoje obveze, ti postupci budimo realni, od kad se taj Zakon donio, Zakon o naknadi mijenjale su se u međuvremenu vlasti i Vlade, svi smo bili dovoljno neuspješni da se građanima, pojedincima vrati imovina. S druge strane nešto smo uspješniji kada nastupaju institucije određene onda se tu s većom lakoćom ostvaruje pravo i evo vidimo mi smo i pred zaključenjem ugovora, prvog ugovora za povrat imovine strancima kao što to dopušta doneseni ugovor i na temelju odrednice, odnosno odluke Ustavnog suda koji je proglasio neustavnom dotadašnje postojeće odredbe, naravno da se i strancima pod jednakim uvjetima mora vratiti imovina. I zato ponovo mi se čini da se ne bi slučajno dogodilo da ponovo taj slabašni pojedinac građanin koji nastupa prema državi, kad nešto od nje traži da bude nemoćan, a da drugi vrlo lako uspostavljaju svoja prava, a s druge strane kada se ta država okomi na pojedinca, kad ona s pravom potražuje nešto prema njemu onda je tu opet vrlo, vrlo efikasna. I sam način kako je zakon u proceduri, odnosno sam Prijedlog zakona kako je došlo do prijedloga već ukazuje na ozbiljno podozrenje i određene primjedbe. Upravo vlasnici zemljišta koji nisu ostvarili pravo još na posjed imaju sve pravne osnove, ne samo što to je zemljište oduvijek bilo zemljište njihovo, njihovih otaca, njihovih pradjedova koje je nacionalizirano za vrijeme socijalizma, gdje su izgrađeni hoteli, kampovi, ali su ti ljudi bar eto tu radili. Nakon privatizacije dobili su otkaz, ali ipak eto donesen je zakon koji se želi ispraviti nepravda stara i da se zemljište koje nije privedeno svrsi vrati. Ti, vidite u ovom procesu donošenja samog prijedloga sudjelovali su vlasnici hotela, a nisu sudjelovali ovi vlasnici, privatni vlasnici kojima eto još uvijek onemogućen posjed i oni u tome vide ozbiljnu opasnost da bi se po odredbama izričitim nekim koje ću evo malo kasnije citirati bilo osuječeno njihovo pravo na povrat. Odmah treba citirati odredbu članka 28. na koju ukazuje i naš kolega Bošnjaković koja izrijekom kaže da ovim zakonom se ne dira u pravo prijašnjih vlasnika koji ostvaruju pravo na naknadu temeljem Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine. Međutim, on s pravom pošto i kolega dobro poznaje sudsku praksu i kako sudovi razmišljaju i funkcioniraju u tome vidi također jednu nedovoljnu i netransparentnu odredbu i nepreciznu s obzirom na izričitu odredbu članka 22. koji izrijekom govori da preostalo zemljište u kojem je društveno poduzeće imalo pravo korištenja a koje nije procijenjeno u vrijednosti društvenog kapitala u smislu članka 19. i 20., dakle prijašnjih članaka, da je vlasništvo jedinice lokalne samouprave na čijem se području nalazi to zemljište odnosno da postaje državno zemljište. Dakle, imamo neke norme koje su u koliziji prije svega sami sa sobom a onda ako u cjelini pogledamo ovaj zakon jer on će sigurno u svojoj praksi i u svojoj primjeni doći odnosno dovest će do čitavog niza zabuna i nelogičnosti. Pa nije prvi put da mi u nekako jednostavno, već nam je to prešlo u naviku da počesto u pojedinim zakonima različito rješavamo jednu te istu problematiku i onda dolazi do problema primjene prakse ne samo upravnih tijela nego jednako tako i pravosuđa koje onda svoju neefikasnost ili neujednačenost postupanja prebacuje na zakonodavca, zakonodavac kaže da je krivnja na upravi nedjelotvornoj i pravosuđu i tako se loptica prebacuje a problemi se gomilaju a ne rješavaju se. Zato treba biti vrlo, vrlo oprezan upravo kad jednu te istu temu, jednu te istu materiju različito reguliraju dva pravna akta. Sada imamo ovdje u koliziji, konkurenciji dva zakona, zakon koji se eto toliko, već sam ga citirala, koji se toliko puta mijenjao Zakon o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine koji izrijekom kaže "Ono što nije ušlo u temeljni kapital vraća se u naturi prijašnjim vlasnicima". Ovaj zakon u svojim prethodnim odredbama i to među onim prvim odredbama kaže nešto drugačije, da takvo zemljište, da te nekretnine postaju državno vlasništvo odnosno vlasništvo jedinice lokalne samouprave. A ako dođe do spora pred sudom onda opet vrijede opće maksime prava koje kaže da "lex posterior derogat lex priori" odnosno da će ovaj kasniji zakon imati jaču jer su to dva zakona istog pravnog zakona i da će se onda primijeniti ovaj zakon koji je kasnije donesen jer je na drugačiji način regulirao zakon koji je rekao nešto drugačije. Ako predlagač zaista ima takve namjere dobre i one ustvari na tragu kako je to i obećano da se neće osujetiti pravo … [[Govornik se ne razumije.]] vlasnika onda bi možda izrijekom trebalo ići i u članku 22. svakako naglasiti više taj aspekt jer on je doveo do velike uznemirenosti tih ljudi. Mogu evo s pravom to i prenijeti i reći, oni su vrlo uznemireni. Oni su htjeli i po ovom snijegu, ima ih dosta jer se to najčešće i u najvećoj mjeri tiče upravo vlasnika koji imaju zemljište u priobalju za razliku od ovih kojih se to baš toliko i ne tiče na kontinentu. Dakle, oni su unatoč ovim vremenskim prilikama odnosno neprilikama htjeli doći, ali nažalost pa onda oni u svemu već vide pa ja bih rekla i nekakvu zavjeru, urotu, izdaju njihovih odnosno obećanja od strane vlasti da će se to ipak na njihovu štetu dogoditi pa eto su bili zahtijevali od Sabora sukladno i poslovniku da mogu prisustvovati ovoj sjednici, pa već samo zato što nije pred televizijskim kamerama oni već u tome vide određenu opasnost, pa onda vide i opasnosti zato što je taj inicijalni odbor koji su oni se umrežili diljem ne samo Dalmacije nego čitave naše obale htjeli prisustvovati pa im je onda Tajništvo Sabora odobrilo da mogu prisustvovati samo u broj od šest osoba što je za njih bilo nedovoljno. Dakle, da bi mi isključili sve ove strahove njihove i da bi se zaista, da se ne bi sačinila jedna nova nepravda ukoliko zaista predlagač ne misli i to zemljište pretvoriti u turističko i oduzeti im, i onda dati u koncesiju. Sigurno oni nisu osobe koje će moći konkurirati, koncesiju im ponuditi. Prema tome, trebalo bi upravo posebno naglasiti da u prijedlogu Zakona o turističkom zemljištu da se turističkim zemljištem ne smatra zemljište gdje su osobe ostvarile pravo vlasništva po prijašnjim osnovama bez obzira jesu li ga uknjižile ili ne jer nisu ni mogli s obzirom na dugotrajnosti postupaka, kako upravnih tako i ovih pravosudnih ali dovoljno je upravo da ostvaruju i da mogu ostvariti i da su podnijeli sve zahtjeve sukladno Zakonu o naknadi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Slaven Letica.
Poštovani gospodine dopredsjedniče, gospodine ministre! Ja sam nekako vrlo dobro raspoložen i pun sam optimizma nakon čitanja ovoga zakona. U njemu se skriva nekoliko otkrića koja su vrlo poučna za našu sadašnjost i budućnost. Ako se ne radi o pretjerivanju i ako se doista radi o 100 milijuna kvadratnih metara koji je uzurpiran od strane hotelijerskih turističkih tvrtki onda je minimalna vrijednost tog zemljišta po 5 eura bi bilo oko pola milijarde eura, po 50 eura bi bilo 5 milijardi eura i latentno ako se radi o 500 eura to je 50 milijardi eura. To bi praktički bilo dva puta više od ukupnog vanjskog zaduženja i radi se o ogromnom i financijskom i gospodarskom potencijalu. Drugi razlog mog veselja su diskusije kolege Damira Kajina i Valtera Poropata. Oni su Istrani i malo ljudi zna da su Istrani vezani za element zemlje i strasno govorenje Kajina i manje strasno racionalno govorenje Poropata govore o toj fascinantnoj vezanosti Istrana za zemlju. Tim više čudi što u doba koalicijske vlasti se nije pojavio ovakav zakonski prijedlog. U to doba tadašnji resorni ministar gospodin Čačić i pogotovo što začuđuje kolega Linić su treba biti ti koji su trebali napraviti ovakav prijedlog zakona, usvojiti ga i već do sada imati riješene ove probleme. Naime, veliki dio uzurpacije se dogodio u Istri od svega nekoliko velikih tajkuna koji su doduše uplaćivali velike novce u državni proračun ali su mogli biti spriječeni u toj uzurpaciji prostora. Što se tiče same koncepcije i naziva zakona nisam sasvim siguran da je najbolji prijedlog naziv zakona Zakon o turističkom zemljištu. Naime, ne radi se tu samo o turističkom zemljištu. Kolega Kajin je spominjao poljoprivredno zemljište, ali radi se i o svim drugim zemljištima i prostorima koji nisu ušli u procjene vrijednosti temeljnog kapitala u procesima privatizacije a odnose se i na neturističke tvrtke. Znači, tvrtke na području poljoprivredne proizvodnje, trgovine, građevinarstva, bankarstva itd. Što se zemlje tiče nije samo u pitanju zemlja, tu su i drugi prostori. Znači, tu su i potoci, rijeke, jezera, znači čitav niz prirodnih resursa i u smislu osnovnih ciljeva koji se žele postići sa ovim zakonom. Mislim da ne treba u prvi plan isticati samo ciljeve racionalnog gospodarenja i zaštite tih prirodnih resursa nego se radi i o zaštiti krajolika, biološke, bioloških i prirodnih bogatstava, socijalne pravednosti. Dakle da se taj element također naglasi u, u osnovnim svrhama tog zakona. Što se tiče ova, ove dihotomije hotelska poduzeća i kampovi ona je potpuno iracionalna pogotovo jer je gotovo ovako kastinski određeno apriori da, da vlasnička prava i prava upravljanja nad svim ima centralna vlast a u odnosu na kampove ima i vlasnička prava. Ja sam radio u jednom kampu sam bio kao mladi dečko direktor auto-kampa u Podgori i 97% vlasništva tog autokampa su lokalni ljudi kojima je to nacionalizirano, konfiscirano, oduzeto ili su uzeli neke male, skromne ili nikakve nadoknade. I u tom smislu ja mislim da bi naziv zakona trebao izražavati njegov pravi smisao. Kako bi se to trebalo zvati? Možda zakon o, ne znam, otočnim, priobalnim zemljištima, uzurpiranim zemljištima i prostorima. U svakom slučaju da se malo o tome razmisli. Što se tiče nekakve idealističkog uvjerenja da bi država mogla biti racionalni gospodar ili onaj koji bi spriječio rasprodaju ne znam kome, vjerojatno se misli tu na strance, nas povijesno iskustvo drugačije uči. Sve što je bilo u vlasništvu države sve je budzašto rasprodano. Prema tome država je rasprodala i banke i telekomunikacije i u projekcijama Proračuna za sljedeću godinu također su apriori naznačene nove privatizacije. Dato je na znanju i potencijalnim kupcima da ćemo se naći u proračunskim nevoljama tako da mogu to jeftinije kupiti nego bi vjerojatno kupili da to nismo naznačili kao prioritet. I u tom smislu na tragu sam onih razmišljanja kojih je bilo vrlo puno ovdje da primarna svrha toga bila, trebala bi biti pronalaženje izvornih vlasnika i ne samo u smislu obeštećenja nego i u smislu restitucije ako je udovoljeno uvjetu da ta, ti prostori i zemljišta nisu privedeni originalnim svrhama. Konačno kad je u pitanju zaštita prostora iskoristit ću ovu prigodu da kažem samo rečenicu u tom smislu. U više navrata mislim da treba naglasiti da je dolazak Kalmete i gospođe Marine Matulović-Dropulić napravio veliku uslugu povijesnim interesima hrvatskoga naroda. Velika je odredba da se zaštiti prostor jedan kilometar od obale međutim postoji jedna ugrađena mana takve zaštite. Zaštićeni su objekti. Misli se prije svega na zgrade, a nisu zaštićene i, svi, svi tradicionalni resursi. Znači tradicionalni putevi, ceste i drugi prostori. I u tom smislu kod budućih zaštita u tom smislu treba proširiti koncept zaštite. Sve u svemu mislim da do drugog čitanja predlagač zakona mora precizno napraviti izračun o kojem se i metrima kvadratnim, distribuciji uzduž obala, vlasničkim prilikama i proračunima vrijednosti tog zemljišta i trenutnih i latentnih kako bi se u tom smislu do drugog čitanja mogle ispraviti ove, ovi nedostaci ovog Zakona. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Šime Prtenjača.
Gospodine dopredsjedniče, ministre, dame i gospodo. Evo povodom pripreme ovog Zakona i donošenja nekoliko misli koje su vezane dijelom uz njega, u njega, a dijelom i uz njega naime dvojbe koje eventualno bi se mogle regulirati i ovim Zakonom i postavljanje tih granica prema nekim drugim zakonima koji reguliraju ova ista ili slična prava na tom prostoru. Imam velikog iskustva iz ovog područja posebice o pomorskom pojasu, a to je usko vezano svi objekti uglavnom su vezani uz tu zonu, uz taj pojas i ova činjenica do sada evo 13 godina, 14 skoro da se toliko veliko bilo privatno, bilo društveno bogatstvo van ikakve kontrole upućuje na ozbiljnost problema. Isto tako s druge strane da su pojedinci olako došli, a najčešće računajući da će kasnije u idućim fazama i godinama riješiti ovaj ostatak zemljišta i time zapravo postići onaj rentni položaj koji su Bogom dani stvoreni uz more i vezani uz enormne cijene barem za naše prilike enormne cijene zemljišta na tim prostorima. I zato i ovaj Zakon i drugi zakoni moraju biti itekako osjetljivi i voditi računa o tome da se upravo to ne dogodi. Ovaj Zakon naravno ne može regulirati sve, sva vlasnička prava svih onih kategorija koje su bile do sada. I to i tu, ta dvojba da li u ovom i ja ju postavljam također apsolutno još potvrđujući kao i svi kolege gotovo da privatno vlasništvo gdje je god to moguće treba vratiti privatnicima ili direktno neposredno ili kroz druge oblike u kojima će oni imati kontrolu i nadzor nad tim prostorom. Ali tu se postavljaju isto tako određene dvojbe čak i ako bi ovim Zakonom bila koja odredba vezana uz to kao prijelazna odredba postavlja se pitanje, a koji je to i što su to tehnološke cjeline? Tko je taj tko će definirati što su to tehnološke cjeline? Jer i dvojbe koje ovaj Zakon postavlja a čini mi se koliko je hotela odnosno autokampova da je toliko slučajeva. Gotovo da toliko. Svaki je za sebe slučaj o načinu ili vlasništva na tom prostoru ili korištenja. Zašto? Mnogi imaju veliki površine koje olako mogu tehnološki ili jesu već neki a ostali mogu tehnološki definirati da … [[Govornik se ne razumije.]] dio bilo kroz sastavne dijelove koji mogu biti u športskom i svim drugim sadržajima koji su u funkciji tog turizma. I ostaviti nedorečeno bilo kojem dijelu ostavlja velike mogućnosti tumačenja zapravo što je to i olakog pomicanja tih granica. Što je tehnološka cjelina? Što je vlasništvo sada novih vlasnika? Što je vlasništvo bivših vlasnika kojima je taj prostor uvjetno kazano, a koji nije ušao u supstancu procijenjene vrijednosti može biti dvojben. Evo zato valja ako ne ništa i onaj Zakon prethodni o oduzetoj imovini doraditi pa definirati status i prava tih ljudi da bi mogli poći dalje. Ova podjela na državno, gradsko, općinsko i županijsko u ovome dijelu treba razlučiti na način, meni se barem čini da vlasništvo ne bi trebalo nego pravo upravljanja spuštati na nižu razinu županija, gradova i općina i isto tako da to … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno pravo upravljanja imaju oni samo na određeno vrijeme kroz koncesijske i druge oblike a da se ono ne može otuđiti. Ono što nije regulirano ovim Zakonom, a što mi se čini zgodnim da bi možda čak i ovdje trebalo biti ugrađena jedno poglavlje ili jedan dio jer ne vidim kad će to skoro biti ugrađeno onaj drugi dio. Što je sa onim zemljištem koje je sada državno, a u međuvremenu od zadnjeg zakona odnosno od onog prvog Zakona o pretvorbi i privatizaciji pa do danas i ubuduće stavljeno iznova u funkciju, turističku funkciju, a nije regulirano. Što je sa onim koje će biti u budućem vremenu isto tako i tko će taj biti i po kojem zakonu? Čini mi se da to u ovome trenutku nije moguće u Hrvatskoj utvrditi ni urediti osim svakog slučaja za sebe. Pa je možda ovo bila zgodna prilika da upravo ovaj zakon kaže i što sa onim novim investicijama i projektima u turističku svrhu koja su na rtom prostoru. Tu je vlasništvo čisto, ili je privatno ili je državno. Ali razdoblje, vrijeme i uvjet kako ga staviti u funkciju turističke namjene, a to nije nigdje za sada definirano. Pa mi se čini da je ovaj zakon eventualno zgodno obraditi i to područje i da onda na ovaj način bi mogao stvoriti pretpostavke da cjelovito riješi taj problem zemljišta u turističke svrhe. Ne samo ovoga koje nije u procijenjenoj vrijednosti ili je u procijenjenoj vrijednosti. Možda najviše, najveći razlog uz ovaj problem reguliranja prava na tom prostoru, svih oblika prava bih rekao da treba isto razgraničiti pitanje, bez obzira da li državno, županijsko upravljanje, ili gradsko i općinsko i ono privatno trebalo još jedanput iako je i drugim zakonima definirano razgraničiti pristup i raspolaganje s pomorskim dobrom. Naime, svjedoci smo da su isto tako pod firmom tehnoloških cjelina neki hotelski kompleksi ili neki drugi sadržaji fino ogradili i uzurpirali i pomorsko dobro i koje na taj način nije dostupno svim građanima, kako to u Ustavu piše. U Italiji se to izričito zabranjuje. Pa čini mi se bez obzira što je zakonom i Ustavom regulirano da ne bi bilo suvišno ovdje u jednom od članak koji regulira tu tehnološku cjelinu definirati da se ne može otuđiti raspolaganje pomorskim dobrom, da to se izričito još jedanput potvrdi. I na kraju, a vezano je naravno uz ovaj oblik korištenja, čini mise da ima dosta imovine koja je, ako se ona ne tretira isto tako da su novi vlasnici kroz hipoteke i druge načine, postalo vlasništvo banaka. Možda nije potrebno nabrajati i njih ovdje, ali u svakom slučaju bojim se iz lošijih iskustava, dijelom kojih je bilo do sada, da takvi načini raspolaganja i vlasništva ne stvore nove oblike raspolaganja u međuvremenu. Jer vrlo je upitno da li se netko u međuvremenu, a da nitko to ne zna, pa čak ni državno odvjetništvo, da li se netko u međuvremenu uspio uknjižiti u vlasništvo i sve ostale oblike. Pa mi se čini da bi, ja nisam pravnik i ovdje zaista prihvaćam sve sugestije koje kolege daju da bi i tu situaciju velikog bogatstva, nacionalnog i drugih, došlo kroz hipoteke na drugi način u nečije posjede, pogotovo kroz banke. A da one vrlo elegantno su to do sada riješili. Prema tome, čini mi se da bi, ovaj zakon da je za pohvalu pripremljen, za pohvalu da se u njega ide. On sigurno ne može regulirati sve probleme. I nema potrebe regulirati preširoko sve slučajeve, sve situacije. Ali da bi nešto prošireno trebao možda razmotriti ovu mogućnost raspolaganja. Što kažem, sa bivših, sadašnjih, u supstanci, bez supstance i buduće turističke sadržaje i površine. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Riječ ima uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima. Zaista je ova problematika vrlo komplicirana, vrlo zahtjevna i ne može se riješiti samo na pravni način. Pođimo redom. U članku 1. "Ovim zakonom uređuju se institut turističkog zemljišta i uređuju imovinskopravni odnosi na tom zemljištu.". I članak 2. "Turističko zemljište jeste zemljište za koje je dokumentima …", slušajte me, "… prostornog uređenja određena ugostiteljsko-turistička namjena." Dokumenti prostornog uređenja su urbanistički planovi i prostorni planovi, odnosno prostorni pa urbanistički planovi. To znači GUP-om nekog grada ili neke općine ili nekog naselja stave se markice, bez obzira čije je vlasništvo zemlja. I utvrdi se da će tu biti hotel ili neko turistički objekt. To zemljište po ovom zakonu moglo bi se oduzeti u upravnom postupku, jer zakon ovaj predviđa da se takve rješavaju u upravnom postupku. Svio ostali zakoni i Ustav kažu da se to ne može. I to kaže Ustav ako se proglasi, dakle planom urbanističkim od interesa i uz tržišnu naknadu. Ali ovo znači da ovaj zakon, dozvolite, zaista želim biti dobronamjeran, nacionalizira problem turističkog zemljišta i pretvara ga u državno vlasništvo, samo će se voditi postupak, a da ne zna šta sve obuhvaća. Jer mi ne znamo šta su obuhvatili prostorni planovi. Ni grada Zagreba, ni Crikvenice, ni Opatije nikog ne znamo. Dakle, i iz toga proizlaze svi problemi, pravni, gospodarski itd. E sad, treba priznati da je problem urgentan. Zašto? Zato što su mnogi, mnoga trgovačka društva iz turističke djelatnosti već u posjedu nekog zemljišta više od 10 godina. I ako ćemo poštivati svoj pravni poredak neki koji koriste to zemljište, a nemaju osporavanja u korištenju pozvat će se na naš zakon o pravu na dosjelost. Dakle, koristi nitko ga ne osporava i reći će ja sam stekao pravo vlasništva dosjelošću. Dakle, problem jeste urgentan, ali pošto počinje od toga da će se nešto nacionalizirati, a ne zna se šta će se nacionalizirati izaziva sve ostale posljedice. Ako pođemo od Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i Zakona o građenju imamo situaciju, ja sad mogu prepoznati 3 situacije, da je netko kod postupka pretvorbe utvrdio da građevini pripada i određeno zemljište, a nije izvršio postupak parcelacije. Dakle, imao je veliku česticu, veliku česticu, a nije ekonomski smanjio tu česticu, budimo iskreni neće moći zato to navodim, neće se moći ni spojiti zemljišnoknjižno tijelo dakle, spajanje zemljišta i građevine da se valsniku građevine, pošto smo prije nju privatizirali, doda samo zemljište ispod temelja. Jer to ekonomski nije održivo, a ni građevinski nije održivo. Zašto? Zato što vlasnik građevine mora imati mogućnost pristupa do svoje građevine. Mora imati najmanje pravo puta. Ali mora još nešto imati, mora imati mogućnost i sigurnosti iz građevinskih razloga, da može postaviti skelu, da može popraviti ogradu, prozore itd. To svi znaju koji se bave pravom. Dakle, problem jeste urgentan, ponavljam dobro je da je došao ovdje, ali možda se može pokušati to riješiti zakonom, a ne kao što kolega Peronja dobro uočava možda je lakše i pravičnije riješiti to pojedinačnim postupcima. To bi bilo sasvim sigurno u skladu sa zakonima. Sve je to moguće riješiti sa važećim propisima. Samo je to dugo, dugo, dugo. Dakle, ja, moj prijedlog je da se utvrde neki gabariti, odnosi građevine i pripadajućeg zemljišta. Možda to već postoji u Zakonu o građenju. Možda već postoji u Zakonu o građenju pa da se kaže da je za ekonomsko korištenje građevine ili hotela ili ugostiteljskog objekta itd. ili standarda nekog, tom objektu po pravu spajanja dva zemljišno-knjižna tijela, dakle građevine i zemljišta pripada parcela takva, te veličine, a onda naravno mora doći geometar i utvrditi tu parcelu. Na žalost drugačije nisam siguran da ćemo moći bez velikih sporova riješiti sve te probleme. Drugim riječima možda je vrlo važno sada donijeti propise da bez obzira tko koristi zemljište turističko ne može steći na njemu vlasništvo dosjelošću. Da puno ne kompliciram. Naime, slijedom članka 1. i 2. jer je to nacionalizacija, ne može se upravnom postupku utvrđivati, izvlaštivati, dakle izuzeti vlasništvo iz zemljišnih knjiga. I još nešto vrlo važno. Ako ćemo poštivati pravni poredak onda se promjena u zemljišno-knjižnom stanju ne može temeljiti na zakonu nego uvijek na postupku. Drugim riječima kad se ovo sve provede onda mora država, odnosno vlasnik nekretnine tražiti da se to promijeni u zemljišno-knjižnom stanju za svaku nekretninu. Još samo jednu napomenu. Naravno da izuzimanje iz postupka utvrđivanja turističkog zemljišta i postupanja sa turističkim zemljištem treba prije toga riješiti postupke koji su započeti oko povrata vlasništva iz prije ili Zakona o povratu vlasništva koje je oduzeto za vrijeme itd. komunističke vladavine. To naprosto otvara pitanje pravne sigurnosti, ali i sigurnosti provođenja ovog postupka o utvrđivanju zemljišta koje je turističko i koje će se prenijeti u državno vlasništvo, odnosno dati koncesiju. Na taj način ćemo smanjiti sporove i brže doći do rješenja, a ako je moguće, a moguće je vjerojatno za sada, da u dogovoru sa Ministarstvom prostornog uređenja dobijete što prije elemente za građevinu. Ja znam kad sam se ja bavio time, da je bilo predviđeno katnost površina, odnosno izgrađenost čestice, parcele, zavisi koliki je objekt, koliki su gabariti, … površine itd. da se prema tim elementima određuje i građevinska čestica. Naravno to je bilo društveno vlasništvo pa je građevinska čestica često bila nepotrebno velika jer se na nju nije plaćala zemljišna renta ni porez ni tako dalje, danas to nema takvu potrebu ni svrhu. Država brine o racionalnom korištenju prostora, zato ministarstvo i ima i daje suglasnost na sve prostorne planove lokalnih jedinica od županije do grada i općine. Hvala lijepa. Zaista sam imao namjeru pomoći, a ne … [[Ne razumije se.]]
Hvala lijepo. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Nema ga. Gubi pravo na riječ po ovoj točci dnevnog reda. Poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi ministre, kratko. Intencija zakona je dobra i koliko vidim nema ovdje nikoga tko tu dobru namjeru predlagatelja ne shvaća i tko ne nastoji pomoći da ona u ostvarenju bude što je moguće bolja. Uistinu treba riješiti pitanje uzurpatora, a to su uglavnom hotelijeri nad tim vrijednim zemljištem koje de facto nije njihovo. E sad postavljam si jedno pitanje, da li je to možda moguće riješiti i kroz postojeće propise po principu ili plati ili vrati, odluči se što ćeš, ali u svakom slučaju ne možeš se nastaviti dalje ponašati kao uzurpator na tom području ili je uistinu potrebno donositi novi propis. Svaki puta kada se donosi nekakav propis koji ulazi na neki novi način, originalan način rješava pitanje vlasništva onda je to vrlo komplicirano, prvo zbog toga što imamo odličan zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima, odličan, možda najbolji zakon koji uopće imamo u državi, temeljito dugo pripreman, brušen i što onda uvijek postaje opasnost da nekim novim propisom, ad hoc rješenjem kad u dobroj namjeri hoćemo riješiti problem, zapravo ne zadremo u područje toga zakona i ne narušimo jednu pravnu sigurnost uopće u zemlji. Toga mislim da se treba čuvati. Druga dobra intencija ovoga zakona je zaštititi to zemljište. Zaštititi ga. Pa ako sada malo zanemarimo ono što sam malo prije rekao, onda ajde možda i urediti pravno neuređeno područje ako to područje možemo nazvati pravno neurešenim, znači ako ne stanemo na stanovište da zapravo propisa imamo dovoljno i da ih je samo potrebno primijeniti ili možda malo prilagoditi ovoj specifičnoj situaciji. Sada nešto malo ipak konkretno, ali svega u nekoliko odredbi. Da, načelno još. U tome se svakako treba čuvati onoga na što upozoravaju i prethodni govornici, valja se čuvati nove nacionalizacije koje ovdje čak nije ni implicitna, ona je gotovo eksplicitna. Gotovo eksplicitna. To nije dobro. To nije dobro. Nacionalizacija nije bila osobito pravedno rješenje za one koje je pogađala, denacionalizacija je pokušala tu nepravdu ispraviti ne uvijek uspješno, ne uvijek sretno, ali ajde kao država smo se odlučili za to i trebamo taj put, na tom putu istrajati i završiti te procese povratka nacionalizirane imovine i doći na nekakvu nultu poziciju iz koje se onda može dalje rješavati, a ne se sada petljati u nedovršene postupke jer to može iskomplicirati stvar nedogled. Sada kažem idemo, i da, i valja se čuvati toga da se to privatno vlasništvo zaštiti koliko je god moguće. E sad već je kolega Leko upozorio. Taj članak 2. nesretni kako počinje i koji definira jednu novu kategoriju zemljišta šta kaže Arlović, uvodimo jednu novu pravnu kategoriju za zemljište, turističko zemljište i onda ga sada definiramo da je ono, to koje je dokumentima prostornog uređenja određeno kao ugostiteljsko turistička namjena. Ajmo mi sada zamisliti jednu situaciju. Ima čovjek zemljište nekakvo, privatno zemljište. Lokalna samouprava uz suglasnost vašeg ministarstva ili neznam kojeg ministarstva, ministrica Matulović-Dropulić radi prenamjenu toga zemljišta, napravi onaj … foto, odluče da bi to bilo dobro i bilo bi stvarno dobro. I bilo bi stvarno dobro. I sada to proglase turističkim zemljištem i onda dolazi ovaj članak 3. i 3. stavak koji kaže: Republika Hrvatska ima pravo prvokupa. I sada čovjek koji je do sada mirno bio u vlasništvu i u posjedu svoga zemljišta i računao je da ga može prodati negdje i po tržišnoj cijeni. Sad najednom zato što lokalna samouprava to proglasi turističkim zemljištem on je na gubitku. On je na gubitku. On to mora sad najprije ponuditi državi po kojoj cijeni. Nisu to sretna rješenja. Nisu to sretna rješenja. Ljudi će nam se žaliti, pokrenut će upravne sporove, zatrpat ćemo sudove, a neće ih biti malo. Neće ih biti malo. Da ne govorim da otvara mogućnost manipulacije tim područjem. Od strane čelnika lokalne samouprave i tako. Mislim, tu je, ulazimo u jedno jako, jako sklisko, široko i riskantno područje za koje ne znamo kamo će nas odvesti. Prema tome, ne mislim cjepidlačiti po zakonu. Svi tu pozdravljamo tu intenciju, mislim da treba glave skupa, saslušati ove primjedbe, dobro se potruditi do drugog čitanja, pokušati tim posebnim propisom riješiti veliki, stvarno veliki problem. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Željko Ledinski. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi vezano uz Prijedlog ovoga Zakona koji bi trebao riješiti dosta problema koji jesu prisutni na terenu. I evo, čuli smo iz uvoda isto tako i u ocjeni stanja o Prijedlogu zakona govori se da je dosta neriješenih predmeta, da se određene naše hotelske kuće nisu uknjižene, da je u privatizaciji bilo različito da li je nešto ušlo ili nije ušlo u privatizaciju i pretvorbu, a i u svemu tome se govori o turističkom zemljištu. No ja kao šumar po profesiji moram se zapitati gdje su tu šume? Da li one ulaze u to turističko zemljište ili ne ili govorimo samo o zemljištu? Rekao bih najvažniji i najvrjedniji dio turističkog zemljišta su upravo šume i šumsko zemljište koje su ostale sačuvane i kao takove upravo zbog toga što su šumari na terenu vodili brigu o tome da one budu takove i da budu što vrjednije i kvalitetnije. I u tom dijelu dosta je nejasno u Prijedlogu zakona što će biti jer kad kaže u članku 2., jel, da je turističko zemljište smisao ovog Zakona, itd. Da su tu zemljišta na kojem su izgrađene građevine turističko-gospodarske namjene. A ja bih rekao da tu treba dodati osim onog koji je već "ex lege" drugog pravnog statusa, a to su šume. Jer Zakon o šumama je već donesen prije i sada novi prije nekoliko dana. I to zemljište zato i nije moglo ući u pretvorbu jer je bilo šumsko zemljište kao takovo. A sada me zanima s obzirom da u praksi dolazimo do situacije da hotel je izgrađen u samoj šumi. Ovdje kažete da će se proširiti to nekakvo, ja bih rekao, poslovno dvorište. Znači, na šumu će se proširiti i on će moći dobiti to u koncesiju. Po našem Zakonu o šumama ne spominju se koncesije kao takove. Prema tome, zanima me kako će se to riješiti. Volio bih da dobijemo jedno kvalitetno pravno tumačenje vezano upravo i sa državnim odvjetništvom koje danas vodi masu slučajeva zlouporabe na terenu. Najprije od lokalnih zajednica, općina, gradova koje su se uknjižile na ta turistička zemljišta i ostala šumska zemljišta koja su bila, koja su kasnije proglašena građevinskim područjima i kao takova su poslije prodavana u dosta jeftinim cijenama. A ona danas vrijede strahovito puno, a ulaskom Hrvatske u Europsku uniju vrijedit će još sigurno nekoliko puta više. I u tom dijelu nelogično mi je da se onda nekakvim upravnim postupkom može i to zemljište oko hotela davati nekome. Jer po meni ako nije moglo ući u pretvorbu i privatizaciju onda kako bi sada sa nekakvim upravnim postupkom moglo davati nekakvoj ustanovi, hotelu ili ne znam kome. I u tom dijelu posebno kad govorimo, recimo, o kampovima. A upravo u svakom kampu sve je to bila šuma i sad je pretvorena u kamp. Evo, ja mogu navesti nekoliko primjera gdje znam da je na terenu upravo došlo do, ja bih to nazvao otimačine od strane nekakve lokalne firmice koja je u spregi sa lokalnom politikom uzela taj kamp od Hrvatskih šuma. Npr., Biograd i ima ih, mogu ih nabrojati barem 10-ak. I gdje smo tu, pravna država ne funkcionira iako ti predmeti stoje i pokrenuti postupci nisu još dovedeni do kraja. Da ne kažem … [[Govornik se ne razumije.]] "Barbariga" i ostalo gdje se vodi već dosta dugo čitav niz postupaka gdje ne vidimo još uvijek rješenje. Nadamo se da će ovaj Zakon omogućiti da dođe do nekakvog kvalitetnijeg rješenja, ali u ovom dijelu ako dođe do uzimanja iz šumskog kompleksa onda to neće biti na kvalitetan način uz nekakvu, kažem evo, nekakav upravni postupak koji će provesti ne znam nekakva lokalna institucija. Upravo smo zbog lokalnih institucija, općina, gradova i ostali bez velikog broja površina šuma. Kad tome dodamo još da smo imali prije nekoliko godina, da smo donesli Zakon o građenju koji je uzeo da se ne mora plaćati naknade za šume, za tamo gdje se grade ceste i ostali objekti infrastrukture. Sada ako i ovo uzmemo dolazimo do apsurda da nam se površina bude značajno smanjivala. Isto tako oko samih kampova, rekao bih, ako se to bespravno koristilo, kažemo, 10, 13, 15 godina i sada ćemo to legalizirati na takav način da ćemo nekakvim upravnim postupkom uzeti nekakvu koncesiju i naknadu, pitam se onda kome ta naknada pripada. Da li samo da se dijeli na način kao što je to rečeno, pola Fondu, pola državi, županiji i gradu, a onima koji su prije tim gospodarili ništa. Ne znam da li je to baš pravično podjela i na takav način da li smo to pravično napravili. Isto tako u članku 22. gdje govori o preostalom zemljištu na kojem je društveno poduzeće imalo pravo korištenja, a nije procijenjeno. Problem u tome je što nije bilo procijenjeno. Procjena njegova koja je bila tada u momentu pretvorbe je bila nekakva sitna, simbolična. A danas to građevinsko zemljište vrijedi puno, pogotovo pitanje da li je tada i bilo građevinsko zemljište. A danas prostornim planovima priznajemo da ćemo prihvatiti svaku prenamjenu. To znači da ćemo automatizmom onda prihvatiti značajno povećanje te vrijednosti koja se danas mjeri na stotine eura, a imamo slučajeva i raznih, i uzurpacija i svega ostaloga. U članku 23. stavak 2. ne smatra se raspolaganje u smislu stavka 1. ovog članka ako se pravo vlasništva prenosi na Republiku Hrvatsku ili županiju. A pitao bih se što je to ako to nije. Radi se o prenošenju vlasništva sa jednog subjekta na drugog. Što je to, da li je to raspolaganje? Pa sigurno da je. Ne bih rekao da to se onda ne može smatrati raspolaganjem, ako prenosite sa države na županiju ili grad. To je prenošenje prava raspolaganja. I u tom dijelu, nisam pravnik, ali evo čini mi se da tu je nelogičnost u tom članku zakona. Shvaćam da je potrebno regulirati kompletnu problematiku što prije to bolje. Ali čini mi se da do drugog čitanja imamo dosta neriješenih pitanja i volio bih da za drugo čitanje se pozovu svi subjekti koji jesu prisutni. Znam da Hrvatske šume nisu bile direktno pozivane na razgovore. Shvaćam da to radi Ministarstvo poljoprivrede, ali volio bi da se na takove sastanke pozovu i pravnici koji rade kao imovinsko-pravna služba u tom poduzeću koja je dosta prisutna u rješavanju imovinskih problema na širem području priobalja jer jednostavno bez suglasja svih neće doći do pravoga rezultata, a ono što me najviše brine je to što će doći do smanjenja površina šuma, a to nam sigurno ne treba biti tendencija o našem razvoju i proširenju razvoja. Kažem upravo se pozivamo da će ovaj Zakon potaknuti jedan veliki razvoj, posebno tih područja gdje to je. To se slažem, ali onda ne na uštrp onoga suca kojega imamo, koji nam upravo čini mogućnost da se možemo pohvaliti da imamo takvo razvijen turizam, da imamo takav pogled na priobalje, jer kad dođete na otok Pag gdje imate kamen i isto kao kad dođete na Rab ili neki drugi koji je zelen Korčula ili ostale. Pa molim evo predlagača da za drugo čitanje uključi sve koji bi mogli pomoći u rješavanju ove problematike. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Zakon o turističkom zemljištu raspravljamo danas, ali očito je da taj Zakon treba biti usklađen sa nizom drugih zakona, a posebice sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji je upućen zapravo u Sabor pa prema tome bi trebalo do drugog čitanja uskladiti i po mogućnosti raspraviti u drugom čitanju usklađeno to ili zajedno, ako je bilo moguće tehnički to da se obavi jer bi onda izbjegli mnoge stvari naknadnog ispravljanja i usuglašavanja koji može proisteći ako ne bi probleme koje pokrećemo ovdje riješili tako sinkronizirano i usklađeno kao što je, jer ovaj Zakon otvara mnoge druge probleme. Ako želimo zaštititi turistička područja, turističko zemljište onda to treba učiniti sa preciznim, pravnim formulacijama i stvarnim pravima koje proističu iz ovih odredbi koje se predlažu. Naime, uzmimo npr. je li uređen i definiran katastar pomorskog dobra, pomorskog javnog dobra? Događa se da su pojedina poduzeća u pretvorbi i privatizaciji u procijenjeni kapital su ušli objekti koji su izgrađeni na pomorskom dobru i sada čovjek koji je kupio ili firma koja je kupila objekt mora od lučkih uprava dobiti koncesiju za korištenje vlastite imovine, a još plus je problem ako bi htio modernizirati, urediti, opremiti te objekte ne može dignuti kredit jer nema pravo hipoteke na te objekte. Dakle očito da je potrebno uskladiti i Pomorski zakonik koji regulira ovo pitanje u tom području. Druga stvar je pitanje nacionaliziranog zemljišta u prošlosti koje nije privedeno svojoj svrsi zbog čega je nacionalizirano. Znači zemljište je nacionalizirano recimo za gradnju hotela predviđeno za ne znam šta turističke objekte ove ili one vrste, ali to nije napravljeno. Sad se postavlja pitanje, evo imamo ovdje jedno pismo iz Zadra, onaj dio puntamika, gdje se radi o 400 tisuća kvadratnih metara, a zapravo u temeljni kapital je ušlo jedan mali dio 40-tak tisuća ili ne znam koliko kvadratnih metara. Postavlja se pitanje mogućnosti vraćanja tog zemljišta vlasnicima ili druga varijanta uz pravičnu naknadu. Postavlja se pitanje da li je pravni temelj za nacionalizaciju realiziran ako ništa tamo nije napravljeno? To treba razriješiti, razriješiti na taj način da se bivši vlasnici ne budu zakinuti. Zemljište koje je sastavni dio hotela i koji hoteli danas koriste, koriste po inerciji zapravo bez pravnog temelja, a nisu neophodno potrebni za nužno funkcioniranje recimo nekog hotela. Ovdje mi predviđamo da je, ako je procijenjeno i kupljeno objekt, to onda pripada zemljište na kojem se nalazi objekt. Treba precizno riješiti pitanje prilaza, pitanje prolaza, pitanje oko zgrade, tih stvari. Ne trebamo to podcjenjivati, to je vrlo važno da bi hoteli mogli funkcionirati. Znači treba ih i katastarski i zemljišno-knjižno posebno iskazati sa određenim točno obilježenim najprije i dimenzijama, a zatim i pravima koji iz toga proističu za funkcioniranje hotela i za služnost tog zemljišta u točno određene svrhe. Zašto općinama i gradovima preostali dio? Pa, pretpostaviti je, mislim da je to dobra ideja koju treba razraditi kako i zapravo sve to odrediti precizno ideje da se, ako je oko hotela park, a ne može biti vlasništvo hotela jer nije ušlo u temeljni kapital, onda je normalno očekivati da će grad i općina je zainteresirana da taj park ostane i da ga uređuju, da ga kako bih rekao da ga ne zapuste, da on bude u funkciji grada ili općine i sl., ali mislim da tu treba još promisliti o tome koje sve ovlasti bi općina imala, ako je ograničena urbanističkim i prostornim planom za namjenu te površine. Pa prema tome postavlja se pitanje, ako je to park onda ograničenje prava općine da ga proda ili nešto slično je u redu jer ako ga proda on može biti prenamijenjen za nešto drugo, a ako ne onda bi precizno trebalo u aktu predaje točno označiti da se ne može taj prostor upotrijebiti za gradnju i slično jer je po urbanističkom planu koji se i mijenja zavisno od lokalnih interesa, lokalnih interesa pojedinaca, da se to zemljište ne može prenamijeniti za neke treće svrhe i dovesti u pitanje uopće ranije usklađen urbanistički plan zelenih površina i sličnog sadržaja u jednoj općini, gradu. Mislim da je potrebno i tu se slažem sa kolegom Lekom i Matom Arlovićem u drugoj fazi, dakle ovom vremenu koji je ispred nas prije usvajanja zakona, sve zainteresirane i ovo je spomenuo gospodin Ledinski da je potrebno da je potrebno i druge stručne osobe čiji su interesi u pitanju, a posebice pravnike pa i urbaniste što će oni reći o tome svemu i ostale konzultirati jer ovaj zakon ima dalekosežne posljedice, on za dugi vremenski period određuje sudbinu zemljišta a zapravo njegova je glavna svrha da Republika Hrvatska ostane vlasnik tog zemljišta jer je pretpostaviti da će opći interes na taj način, pretpostaviti nije sigurno, biti zaštićeniji premda ponekad i tu ima izuzetaka. Znači, sve aspekte ovog problema treba sagledati na vrijeme, uskladiti sa svim zakonima, posebice zakonima o vlasničkim i drugim stvarnim pravima, Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima i na taj način zapravo uskladiti, pokušati uskladiti sve interese i sve mogućnosti ne ograničavajući pravo onih koji bi investirali da u okviru prostornih urbanističkih planova ostvare svoje želje i ambicije a da Hrvatska postane vlasnik tih nekretnina jer je pretpostaviti da ćemo i mi nešto slično učiniti kao što je Velika Britanija učinila. Gradi ali zrak je tvoj a zemljište je državno. Hvala lijepo.
Hvala. Replika poštovani zastupnik Ante Markov.
Pa želim se referirati na uvaženog kolegu Bebića u onom dijelu kad je govoreći o nacionalizaciji kojom su tvrtke ušle u određene posjede nakon toga nisu izgradile objekte koje su trebale izgraditi u odnosu na rješenje o nacionalizaciji. Takvih slučaja je jako puno upravo u srednjoj Dalmaciji, međutim iskustva nam govore da se nažalost gotovo u većini slučajeva ne uspijeva doći do povrata vlasništva ni na takvim parcelama iz razloga što sudovi vrlo često kao relevantni razlog navode da je uplaćena ona mala crkavica kojom se moglo kupiti 2 kila kupusa ili da se zbog nedostatka planova nisu mogli realizirati ti projekti trideset godina nakon dodjele nacionaliziranog zemljišta. Prema tome, trebalo bi u sklopu ovih paketa koji će se donijeti vrlo jasno definirati da ono što je nacionalizirano a nije izgrađeno se mora vratiti prijašnjim vlasnicima. To je poanta. Ako to tako ne uspostavimo pravni red onda nećemo red naći ni na nekoj drugoj razini jer reda naprosto više neće biti.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik potpredsjednik Luka Bebić.
Moje osobno mišljenje je da ne treba po drugi put bivše vlasnike kažnjavati. To znači, ako su bud zašto im oduzeto zemljište a nije privedeno svrsi po kojoj logici onda netko ima veće pravo nego onaj koji je dobio dva, tri dinara i formalno po onom zakonu izgubio pravo. On ga nije izgubio. Njemu treba ili pravična naknada ili u naturi vratiti zemljište ako nije … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica se ne čuje.]]
Poštovani zastupnik Vladimir Pleško. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege! Načelno, u početku samom nisam razmišljao da ću danas raspravljati o ovoj točki, no međutim s obzirom kao član Odbora za turizam i raspravama potaknut sam da ipak raspravljam i o ovoj točki dnevnog reda ovog Visokog doma, poglavito iz razloga što mi se ovaj prijedlog zakona kojega nam je predstavilo Ministarstvo i koje je došlo u proceduru i Vlada Republike Hrvatske na čemu zahvaljujem jer je dobar prijedlog zakona i konačno rješava neke dileme koje su u proteklih deset godina imale vrlo teške posljedice na područjima, znači u Dalmaciji, poglavito znači u područjima gdje je došlo do privatizacije turističkih objekata, od hotela, kampova pa nadalje. Načelno, vrlo sam sretan, osobno to mogu reći što je u ovom prijedlogu zakona težište dato na to da ovo zemljište uđe u vlasništvo Republike Hrvatske i da se to vlasništvo Republike Hrvatske ne može prodavati nego jedino kroz koncesijske ugovore iznajmljivati svim zainteresiranim poslovnim subjektima koji bi to htjeli. Govorim to načelno iz razloga što u Republici Hrvatskoj imamo dosta naših privatnih posjednika koji žele prodati zemljište koje ja osobno smatram možda ne bi trebali prodavati, bilo bi bolje kad bi ga davali na koncesiju privatnim poslodavcima ili zainteresiranim stranama a i govorim to u odnosu na vanjske interesente koji žele dokopati se naših ljepota na hrvatskom Jadranu i na njima graditi a mi tada za svoju budućnost, za budućnost Republike Hrvatske ne ostavljamo ništa nego ostavljamo svojim pokoljenjima zemlju koju smo prodali strancima. Smatram da ovakav razvoj kroz znači davanje u koncesijskim ugovorima takve zemlje je rješenje koje će stvarno dobro biti za budućnost Republike Hrvatske i to ne samo za budućnost u slijedećih deset, dvadeset godina nego pedeset i sto godina a sukladno tadašnjim potrebama i tadašnjem uređenju prostora na tim područjima. Isto tako, pozdravljam s obzirom na kontekst zakona o prostorno-planskoj dokumentaciji jer točnije detaljnim planovima uređenja nasilja gdje je dogovoreno i gdje je zakonski riješeno da se moraju napraviti detaljni planovi uređenja za sve, znači jedinice lokalne samouprave gdje se točno precizira potrebe u prostoru, gdje se točno precizira način na koji će se izgrađivati određeni objekti u prostoru i gdje onda jedinice lokalne samouprave znači kroz predstavnička tijela svoja donosi i odluku na koji način će se u budućnosti razvijati pojedina jedinica lokalne samouprave. Normalno, kroz takve zakone zna se da li je potrebno stvarati hotele, spavaonice ili hotele koji će imati u budućnosti kvalitetne sadržaje za privlačenje što je moguće boljih klijenata u turizmu, znači da imao što kvalitetnije i bolje klijente i goste na hrvatskom Jadranu. Isto tako, smatram da je kroz ovaj prijedlog zakona vrlo dobro razriješen i odnos iz svih ovih do sada navedenih razloga, znači da hotelsko zemljište i zemljište koje je uz komplekse hotela ide na upravljanje jedinicama lokalne samouprave dok kampovi gdje je većinom vrlo velike su površine tog zemljišta sa malom površinom izgrađenosti da se tu onda kroz državu znači i kroz republiku i kroz republička tijela može utjecati na tako velike komplekse na koji način će se oni dalje razvijati. Možda je jedna načelna primjedba koju je i kolegica Lovrin istaknula na samoj sjednici odbora, nisam primijetio da li ju je predsjednik odbora pročitao a to je primjedba na članak 3. gdje je malo nejasno definiran prvi stavak pa ja se nadam da će to kroz čitanje, do drugog čitanja da će se to ispraviti i da će se to utvrditi i znači uskladiti i sa Zakonom o stvarnim pravima. I ponovio bih na samom kraju svoje rasprave. Bio bih najsretniji i to je kao apel svim privatnim vlasnicima zemljišta da u budućnosti idu i daleko, daleko više na davanje u najam bez obzira što nema zakonske obaveze da idu na koncesijske ugovore a ne na prodaju naših bisera na Jadranu i da na taj način sačuvamo zemljište za buduća pokoljenja Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Jozo Topić. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Klub zastupnika HDZ-a, petminutna rasprava. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, pomočniće, kolegice i kolege ovaj Prijedlog zakona o turističkom zemljištu je pravi prijedlog kad hoćemo doista urediti institut turističkog zemljišta naravno uvijek kažemo da je nešto trebalo biti prije. Da je moglo i bilo bi, ali ovaj put pruža nam se prilika da u vrlo temeljitoj i iscrpnoj raspravi i u proceduri, ovo je tek prvo čitanje, uredimo ovaj doista važan Zakon o turističkom zemljištu koji bi bio na zadovoljstvo ne samo vlasnika turističkih tvrtki ili autokampova već na zadovoljstvo i svih građana, na zadovoljstvo općina, gradova, županija odnosno i hrvatske Vlade. Vrlo jasno se ističe što treba i koje su osnovne posljedice koje će se postići donošenjem ovog Zakona. Uspostavit će se pravno uređeni način i time pravna sigurnost u svezi korištenjem turističkog zemljišta što do sad nije bilo uređeno već se veliki dio koji nije ušao u temeljni kapital tvrtki koristio bez naknade, ja bih rekao čak i na jedan divlji način. Omogućit će se investicijska aktivnost građenja na turističkom zemljištu a sve u cilju unapređenja kvalitete turističkog proizvoda. Važno je istaknuti predmet koji turističko zemljište obuhvaća, ističe se da je to od interesa za Republiku Hrvatsku i uživa njezinu posebnu zaštitu. Naravno da Republika Hrvatska ima pravo prvokupa zemljišta no pitanje je da li i otkuda smoći snage da se taj prvokup i realizira. Posebno ističem i ono što smo i na odborima raspravljali, na Odboru za turizam i Odboru za zakonodavstvo a što treba u daljnjem tijeku postupka vrlo pomnjivo napraviti. Ovaj je Prijedlog zakona vrlo moderan. On je kratak. Ima 30 članova. Na moderan, standardizirani način uređuje određene odredbe no kad se govori o rješavanju jer on želi urediti imovinsko-pravne odnose onda svakako valja gledati što kaže i na koji način uređuje Zakon o vlasničkim i stvarnim pravima i na prvo mjesto i ovaj put treba istaknuti i to ponavljati koliko nam je stalo da se zaštiti i uredi privatno vlasništvo bez obzira što je i ovo i ovaj turističko zemljište od posebne važnosti za Republiku Hrvatsku. Problemi moguće rješavanje vlasničko-pravnog statusa tzv. turističkog zemljišta koje u postupku pretvorbe nije ušlo u procijenjenu vrijednost temeljnog kapitala trgovačkih društava u sektoru turizma. Vrlo je temeljito i Odbor za turizam to raspravljao još u lipnju 2000., 2004. godine gdje se ponovno ističe i ponavlja da otvorena pitanja imovinsko-pravnog statusa treba riješiti na način da se poštuju ustavna načela jednakosti pred zakonom, jamstva vlasništva kao i načela pravičnosti i poštenja. Svakako da se u potpunosti respektiraju nacionalni ciljevi u području zaštite prostora kao najvrijednijeg turističkog resursa posebice pomorskog dobra iako se naravno turističko zemljište odnosi i na sve dijelove ne samo u priobalju i na otocima. Korisno je istaknuti i važnost prostornih planova koji moraju doista temeljito težiti i da to bude, da prostorni plan bude jedan od važnih promicatelja gospodarskog razvitka. Naravno nije, nije samo dostatno u članku 28. kazati da se ovim Zakonom ne dira u prava prijašnjih vlasnika koji ostvaruju pravo na naknadu temeljem Zakona o naknadi za imovinu oduzetu za vrijeme jugoslavenske komunističke vladavine već treba ponavljati i istaknuti: želimo zaštititi privatno vlasništvo. Želimo da vlasnik bude gospodar od početka do kraja neovisno da li se rješava imovinsko-pravni status na način koncesioniranja, prodaje ili kupnje jer jednom ostvareno takvo pravo bit će doista put u dobru i sigurnu budućnost u pogledu pravne sigurnosti. Ja vjerujem da će se to u idućim čitanjima vrlo temeljito raspraviti i dobro je i u pravo vrijeme ovaj Prijedlog zakona došao. To potvrđuju i sve [[Upadica: Hvala lijepa.]] Prijave govornika do sada.
Poštovani zastupnik Ante Markov, Klub zastupnika HSS-a.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre, kolegice i kolege. Evo pri kraju ovog izlaganja želim u ime Kluba HSS-a kazati da je za svaku pohvalu trud pa i hrabrost ministra da ovako tešku pravnu materiju se predloži bez obzira na kritike koje su prije svega išle i idu u korist Prijedloga zakona koji će u drugom čitanju vjerujem biti i na zadovoljstvo svih onih struktura o kojima sam govorio i gospodarstvenika i lokalne samouprave države ali i bivših vlasnika. Vjerujem da možemo svi skupa napraviti dobar koncept Prijedloga zakona koji naravno treba biti usklađen sa pratećim zakonima koji su u tijeku u procedure ili ću doći kao i drugim zakonima na koji se oni naslanjaju ali isto tako trebaju uzeti u obzir jer ovaj problem treba cjelovito riješiti onaj problem o kome smo, a više je govornika o tome polemiziralo, raspravljalo i ukazivalo, a to je da proces i kod eksproprijacije i kod nacionalizacije na sudovima zapinje. Da te stvari se ne odvijaju u onom pravcu i na onakav način kako mi ovdje to pokušavamo kazati ukoliko nemamo loša iskustva pa ih ne želimo iznijeti ovdje pred hrvatskim Parlamentom. A naravno iskustva su loša jer čitav niz potštapalica i zamagljenja postoje kad se nađete u poziciji da želite vratiti eksproprirano zemljište ili nacionalizirano zemljište, ono upravo koje nije izgrađeno jer se nalazi čitavi niz opstrukcijskih, pravnih razloga i zbog njih dolazi do velikog zastoja u sudskoj praksi kod povrata tog zemljišta. Naravno nema ništa ni od tržišnog obeštećenja. No nažalost ovaj Prijedlog zakona o turističkom zemljištu na njega smo natovarili puno breme tereta, puno problema pravne struke, ali i životnih problema i zbog toga je mislim dobar prijedlog da se čim veći broj struktura stručnjaka svih vrsta i usmjerenja uključe između prvog i drugog čitanja i uz pomoć Odbora svih zainteresiranih tijela Hrvatskog sabora šire rasprave, mislim da možemo doći do jednog, ja bih rekao i pravičnog i razvojnog ali i socijalnog pristupa kojim ovaj Zakon može udovoljiti i najtraženijim zahtjevima koji su se čuli tijekom rasprave o ovom Prijedlogu zakona i vjerujem da ćemo ukoliko se tako postavimo svi skupa moći donijeti jedan dobar Prijedlog zakona.
Hvala. Završni osvrt ministar Božidar Kalmeta. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ja želim doista svima koji su sudjelovali u raspravi, a složit ćete se sa mnom da su sve rasprave bile itekako i stručne i konstruktivne i svima je ovdje koji su raspravljali cilj da se ovo pitanje koje nije jednostavno koje je kompleksno, koje je pravno i političko i urbanistički i svakakvo da se riješi. I opterećen je sa čitavim nizom trauma iz prošlosti. Mi ćemo doista pomno svaku diskusiju proanalizirati, mi ćemo održati još konzultacija, uključujemo i Hrvatske šume i sve zainteresirane strane. I doista nećemo brzati, nećemo i drugo čitanje ići tek tako, nego doista pokušat ćemo postići jedan konsenzus, a prije svega pokušat ćemo postići nešto da sve strane budu zadovoljne. I bivši vlasnici i gradovi i država i da zaštitimo hrvatske nacionalne interese. U tom smislu, evo, ja ću biti slobodan i zastupnike i ove koji su diskutirali doista uključiti u jedan zajednički posao da probamo taj problem riješiti koji je. I sad mi možemo kazati da on ne postoji i ostaviti ga nekome drugom, ali problem postoji i najgore je kad se ne rješava. Doista zahvaljujem svima na raspravama i zajednički ćemo dalje pokušati napraviti prijedlog za drugo čitanje i tek onda kad vidimo, kažem, da su svi zadovoljni onda ćemo ga uputiti u drugo čitanje i pokušati to pitanje riješiti. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prijedlog zakona o turističkom zemljištu. Prvo čitanje. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Prijedlog zakona o turističkom zemljištu. Sve primjedbe, prijedlozi, mišljenja uputiti će se predlagatelju radi pripreme Konačnog prijedloga zakona. Molim uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 81 glasom za, 3 suzdržana i 19 protiv donesen predloženi zaključak.
Ne, ali s obzirom da se radi o … [[Govornik nije uključen.]]
Molim potpredsjednica Vlade će se očitovati o prijedlogu tih zaključaka obzirom da netom prije usvojen zaključak u prvom čitanju Prijedloga zakona o turističkom zemljištu. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Vlada ne prihvaća ove zaključke. Zakon je u prvom čitanju je li tako? Prema tome, dakle Vlada ne prihvaća da ne dužim.
Dobro. Hvala lijepa. Molim uključite se. Dajem na glasovanje prijedloge tih zaključaka. Možemo glasovati. Rezultat? Zaključci nisu prihvaćeni. 24 za, 9 suzdržanih, 66 protiv. Idemo još jednu točku večeras odraditi. To je - Izvješće o uredbama koje je Vlada Republike Hrvatske dala na temelju zakonske ovlasti. Izvješće je dostavila Vlada. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i ratne veterane. Želi li predstavnik Vlade? [[Upadica: Ne.]] Ne želi obrazložiti, dati dodatno obrazloženje. Izvjestitelji Odbora? [[Upadica: Ne.]] Ne. Otvaram raspravu. Nema. Zaključujem raspravu.