Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 18. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanki in poslanci: mag. Melita Župevc, gospa Maja Dimitrovski, gospod Jožef Kunič, gospod Zvonko Černač in gospod Roberto Battelli. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predsednika Zveze veteranov vojne za Slovenijo gospoda Ladislava Lipiča ter predsednika Zveze policijskih veteranskih društev Sever gospoda Miho Molana kot predstavnika 5 tisoč volivk in volivcev k 12. točki dnevnega reda, varuhinjo človekovih pravic gospo Vlasto Nussdorfer k 20. točki dnevnega reda, predsednika Sodnega sveta gospoda Janeza Vlaja k 21. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 18. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 11. oktobra 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda ali za širitev dnevnega reda nisem prejel. Preden preidemo na odločanje o dnevnem redu, pa moramo odločiti o dveh zahtevah za odločanje o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 67. seji 11. oktobra 2013 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, EPA 1497-VI , ter Predlog zakona o zdravilih, EPA 1508-VI , obravnavata po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora sta skupini 26 oziroma 23 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevali, da Državni zbor odloči o navedenih odločitvah Kolegija. Tako na podlagi tretjega odstavka 143. Poslovnika Državnega zbora dajem najprej v obravnavo zahtevo skupine poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, EPA 1497-VI , obravnava po nujnem postopku. Besedo pa dajem najprej predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Jožetu Tanku, da ponovno predstavi zahtevo pri tej odločitvi.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani člani Vlade, gospa predsednica! Pristop vlade pri sprejemanju ukrepov je standardno vedno enak, nikjer ne prihaja vlada z nobeno racionalizacijo, nikjer ni predlaganega nobenega resnega pristopa k varčevanju, tudi nikjer ni nobene resne preverbe, ali sistem deluje v skladu s cilji in pričakovanji ali pa ne. To se pravi, nikjer se ne preverjajo normati, ali so potrebni, so potrebne izboljšave ali niso. Zaradi tega se vse preštevilne deformacije v sistemih, ki jih financiramo iz proračuna, v bistvu ne odpravljajo. Pravzaprav vse poteka v skladu s paradigmo, da je javni sektor nedotakljiv. Edini pristop, ki ga ta vlada pozna, je ali povečevanje obstoječih davkov, ali uvajanje novih davkov, ali povečevanje prispevkov tudi na tiste, ki stvari težko pokrivajo. In očitno vlada najprej samo izračuna, kaj potrebuje, in potem poskuša tisto kar po najhitrejši poti tudi uveljaviti. Namesto številnih stimulativnih ukrepov in spodbud prihajajo na mizo samo razne oblike dodatnih obremenitev za gospodarstvo, za posamezne gospodarske subjekte, za samostojne podjetnike. Celo tistim, ki nimajo virov, se nalagajo dodatne obremenitve. Stvari gredo povsem v neko drugo smer. Pred dobrim mesecem smo v tej dvorani razpravljali tudi o bančnem sistemu. Tam sta nas minister za finance in gospod guverner seznanila, da bo vlada izdala enormna poroštva za dve mali banki v stečaju oziroma v nadzorovani likvidaciji. In celo tako daleč je šel ta predlog, da bodo pokrite vse obveznosti – tudi tistim, ki so storili eventualno tudi kazniva dejanja pri upravljanju, pri gospodarjenju s tema dvema bankama ali kot uprava ali kot nadzorniki in tako naprej. Za ta namen je vlada zagotovila milijardo evrov, več kot milijardo evrov. Vsaj 400 milijonov bo šlo neto iz proračuna za poplačilo teh obveznosti in pomemben del tega tudi za tiste, ki so storili v teh bančnih postopkih v teh dveh bankah tudi najbrž kazniva dejanja. Zdravstvo s tem zakonom dobiva samo desetino tega denarja, kar bo v tem bančnem delu prišlo do neto odliva. Jaz mislim, da bi morala vlada nekako bolje razmejiti prioritete. Namesto da bi vzeli tistim, ki so povzročili bančno luknjo in se valjajo v velikem premoženju doma in v tujini, jemljete sedaj vsem tistim drobnim espejem, ki poskušajo s svojim delom, s svojo gospodarsko dejavnostjo zagotoviti preživetje za sebe in za svoje družine. Jaz mislim, da bi morala vlada jemati tam, kjer denar je, in ne obremenjevati tistih, ki se s temi stvarmi borijo po tej svoji gospodarski dejavnosti. Predlagam, upam, da bo koalicija vsaj tokrat podprla naš predlog. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O zahtevi sicer ni razprave in tudi obrazložitve glasu ne, zato prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Lahko še ostali preverite v tem trenutku delovanje glasovalnih naprav. Je v redu? Ponovno prehajamo na odločanje o sklepu, da se zakon obravnava po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 35. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zbor bo v skladu s časovnim potekom seje navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku, in sicer v petek, 25. oktobra 2013. Prehajamo še na naslednji predlog. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena Poslovnika Državnega zbora prehajamo še na obravnavo zahteve skupine poslank in poslancev, da Državni zbor odloči o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o zdravilih, EPA 1508-VI , obravnava po nujnem postopku. Dajem besedo najprej predlagatelju. Ne želi. Kot sem že prej povedal, o zahtevi ni razprave in tudi ne obrazložitve glasu, zato prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o zdravilih se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 52. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da sklep ni bil sprejet, zato bo zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. V skladu s prvim odstavkom 122. člena Poslovnika Državnega zbora z današnjim dnem začne teči 15-dnevni rok za vložitev zahteve za splošno razpravo o predlogu zakona. S tem je 3. točka dnevnega reda brezpredmetna in zato umaknjena z dnevnega reda te seje. Prehajamo še na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem in v skladu s sprejeto spremembo pri zakonu o zdravilih. Glasujemo o dnevnem redu. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 18. seje zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 44 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom ter drugim odstavkom 245. člena Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanke vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednica Vlade, ministrica in ministri odgovorijo na vprašanja v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to tudi pozorni, ko boste postavljali vprašanja. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica in minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko dnevnega reda vas obveščam, da so se za danes opravičili naslednji ministri: gospod Karel Erjavec, minister za zunanje zadeve, dr. Uroš Čufer, minister za finance, ter mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo in okolje. Na e-klopi pa je tudi objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo pa najprej na predstavitev poslanskih vprašanj, ki so namenjena predsednici Vlade. Poslansko vprašanje bo najprej postavila gospa Romana Tomc, Slovenska demokratska stranka. Izvolite. Pred tem proceduralno, gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Pred seboj imamo obvestilo o tem, na koliko poslanskih vprašanj ni bilo odgovorjeno v predvidenem roku. Rad bi vas opozoril, da so štirje moji kolegi poslanci postavili poslanska vprašanja, in sicer dvema ministroma, tri gospodu Pličaniču in enega ministrici za delo Anji Kopač Mrak. Na ta vprašanja ni odgovorov že dva meseca ali štiri mesece, od dva do štiri mesece. Prej ste sami povedal, da je Vlada dolžna dati odgovor na vprašanje v 30 dneh tudi v primeru, če danes ne bo odgovora. Sedaj pa tukaj vidim, da gospodu Gorenaku bi moral minister Pličanič odgovoriti 30. junija, na eno drugo vprašanje, 17. julija, na vprašanje gospoda Čuša bi morala odgovoriti ministrica za delo 1. avgusta, gospodu Černaču pa tudi minister za pravosodje, in to 19. avgusta. Te prekoračitve so nekajkrat večje od dopustnih oziroma od tistega normalnega roka za odgovor, zato bi lepo prosil, da ministri vsaj odgovorijo, če bomo dobili te odgovore v doglednem času, kajti zamuda dva, štiri mesece ali več pravzaprav izniči smisel poslanskega vprašanja. Ne govorimo potem več o odgovoru na poslanska vprašanja, ampak o neki informaciji, o nečem, kar ni morda več aktualno. Mislim, da bi tudi vodstvo Državnega zbora, predvsem gospod predsednik, moralo poskrbeti, da se ne pojavljajo tako dolge zamude pri odgovorih na vprašanja. Pa gre v nekaterih primerih za pomembne stvari, recimo v zvezi s preiskovanjem sumov kaznivih dejanj v Novi Ljubljanski banki. Vemo, da je bančni sistem ključen v tem času in odgovorov na pomembna vprašanja ni. Prosil bi, da zagotovite, da to prihaja v primernih rokih. Hvala lepa.
Hvala tudi vam za to pomembno proceduralno opozorilo. Upam, da so tudi vsi prisotni oziroma prisotna ministrica in ministri slišali to opozorilo in dejansko pričakujemo v Državnem zboru, da bodo odgovore na vprašanja v poslovniškem roku, mogoče bi bila tudi priložnost, da danes že v okviru odgovorov posameznega ministra, na katerega se nanaša vprašanje, nekako napove, do kdaj pa vendarle lahko pričakujemo ta odgovor. Zagotovo pa odgovor mora priti v najkrajšem možnem času od današnjega proceduralnega opozorila. Prehajamo na prvo poslansko vprašanje predsednici Vlade in gospa Romana Tomca, Slovenska demokratska stranka, je prva, ki bo postavila to vprašanje.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi, spoštovana predsednica Vlade, ministri in ministrice! Slovenski državljani živijo vse slabše, njihov realni dohodek pada, dodatno pa jih skrbi tudi negotova prihodnost. Z ukrepi, ki dušijo gospodarstvo in ki dolgoročno rušijo socialno državo, pa na njihova ramena nalagate vedno večje breme. Mnogi teh bremen ne zmorejo več in so prisiljeni zaprositi za socialno pomoč. Kot pa da to še ne bi bilo dovolj, pa se jim v tem primeru, če lahko tako rečem, država usede še na njihovo premoženje. Varstveni dodatek, ki ga prejemajo tisti, ki imajo najnižje pokojnine, že dolgo ni več del pokojnine, ni več niti socialni prejemek, to je zgolj dolgoročni kredit, ki ga bodo morali vrniti, če ne drugi, njihovi potomci. Podobna past se nam obeta pri nepremičninskem davku. Če nekdo ne bo zmogel plačati davka, bo država obremenila njegovo nepremičnino. Država iz proračuna ali iz drugih skladov, blagajn izplačuje številne izdatke, razne subvencije, nepovratne pomoči, bonitete in tudi neke izjemne pokojnine. Tako na primer ZPIZ izplačuje več deset tisoč izjemnih pokojnin, njihova izplačila pa presegajo finančne učinke številnih zakonov, ki jih sprejemamo tu v Državnem zboru. Samo v letu 2012 je bilo za tako imenovane borčevske pokojnine, ki jih je še vedno skoraj 18 tisoč, in za upokojene bivše vojaške zavarovance, za tiste, ki dobijo del pokojnine kot včasih zaposleni v službi JLA je bilo izplačano več kot 62 milijonov evrov, v petih letih torej 300 milijonov evrov, čeprav te pokojnine nimajo nobene podlage v plačanih prispevkih. Plačujejo se torej iz javnih sredstev, pa ne delijo usode kot druga sredstva, ki so prav tako izplačana iz proračuna. Pri njih država ni zabeležila nobene obveznosti povračila in vračila v proračun. Država od nekih prejemnikov zahteva vračilo, od drugih pa ne. In gre za evidentno drugačno obravnavo. Spoštovana predsednica: Kako lahko zagotavljate, da še živimo v socialni državi, kjer socialna pomoč predstavlja zgolj kredit? Kaj boste naredili, da bodo vsi upravičenci deležni enake obravnave?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade mag. Alenki Bratušek.
Najlepša hvala, spoštovana poslanka. Sem pa zelo vesela, da tudi s te strani parlamenta dobivam vprašanja o socialni državi. Ko smo v lanskem letu, ko sem še sedala z vami v poslanskih klopeh enkrat celo noč, sprejemali Zakon o uravnoteženju javnih financ, nekako niste bili tako socialno čuteči. Jaz bi vam želela povedati, da mislim, da že imate v Državnem zboru dva zakona s področja sociale, ki bosta uredila določene stvari, ki so bile mogoče v zadnjih dveh letih nekako malo slabše urejene. Treba je jasno povedati, da je dejstvo, da sta tako Zakon o uravnoteženju javnih financ kot Zakon o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev v določeni meri posegla v socialno zakonodajo. Zato je tudi neodgovorno govoriti, da ko pripravljamo ukrepe, jih pripravljamo samo na prihodkovni strani. Dejstvo je, da so bili na tem področju kar konkretni prihranki, če pogledamo leto 2012 in dalje. Lahko gremo tudi skozi zakon, katere izboljšave v tem zakonu bomo naredili, da bodo socialno šibki na boljšem, kot so danes po sprejetju vašega zakona o uravnoteženju javnih financ. Kar se pa tiče pokojnin, spoštovana poslanka, pa jaz verjamem, da veste, da smo dobili kot država ustavno odločbo, po kateri moramo te pokojnine vračati, zato je naše delo še toliko težje. Jaz upam, da mi ne predlagate, da še enkrat naša vlada naredi enako napako, kot jo je naredila vaša vlada, ko je šla posegat v 143. člen Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ker to pa ni enaka država za vse, in to je povedalo tudi Ustavno sodišče. Kot sem že rekla, imamo zaradi tega oteženo konsolidacijo javnih financ – mislim, da približno 50 milijonov evrov bomo morali plačati tega, kar ste vi takrat protiustavno vzeli ljudem.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Romana Tomc.
Hvala lepa še enkrat. Spoštovana predsednica, jaz vas nisem spraševala o tem, kaj je prejšnja vlada naredila narobe, jaz sem vas spraševala o tem, kaj boste vi naredili, da boste zagotovili pravično in enakopravno socialno državo za vse. Res je, popravljate Zakon o socialnem varstvu, ki je bil sprejet v času ministra Svetlika, vendar ti popravki še zdaleč ne bodo zagotovili tistih nujnih potrebnih sprememb na tem področju. In z drugimi ukrepi, kot so nove davčne obremenitve, se bo stanje v državi še poslabšalo. Socialni mir, ki ste ga kupili s tem, ko niste posegali v javni sektor, še ne morete enačiti z ohranjanjem socialne države. Celo nasprotno, zaradi tega bo socialna država na dolgi rok še bolj ogrožena. Neposredno zmanjšanje pokojnin in neposredno zmanjšanje plač pa ni edini način, kako zmanjšati socialni položaj upokojencev in zaposlenih. Vi dokazujete, da to delate na veliko bolj prefinjen način. Namesto da bi povišali dohodninsko stopnjo, ste enostavno ukinili usklajevanje. Namesto da bi selektivno posegli v najvišje izjemne pokojnine, ste zamrznili usklajevanje vseh pokojnin. Posegli boste na nepremičnine tistih, ki prejemajo socialne prejemke. Ne boste se pa dotaknili izjemnih pokojnin in vseh teh privilegijev. Spoštovana predsednica, ker bodo tudi dolgove bank plačevali vsi davkoplačevalci, tudi tisti, ki so na socialni pomoči, vas ponovno sprašujem: Ali se vam zdi pravično, da tisti, ki so najšibkejši, plačujejo to breme, drugi, ki pa prejemajo izjemne bonitete, izjemne dodatke pa ne? Prosim za odgovor.
Hvala. Možnost za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Hvala. Spoštovana poslanka, socialna država je tudi to, da imajo vsi otroci brezplačno šolanje, brezplačno zdravstveno oskrbo. S posegi v javni sektor, kot jih predlagate vi in vaša stranka oziroma vaš predsednik, bi to ljudem onemogočili, to bi bili treba plačevati. To je prva stvar, da socialna država ne pomeni samo transferov iz državnega proračuna. Kar se tiče dohodninske olajšave in nevalorizacije, jaz mislim, da je prav, da tudi javno povemo, da oseba s povprečno mesečno plačo v Republiki Sloveniji bo morala zaradi tega zakona plačati približno 2 evra dohodnine več, odvisno, ali ima prijavljenega otroka ali ga nima. 2 evra na mesec. To, mislim, da je prav, da jasno in glasno in pošteno povemo našim državljanom. Lahko pa gremo skozi zakon, ko pravite, da nič ne naredimo za socialno najšibkejše, pa pogledamo, kaj v dveh zakonih, ki jih imate na mizi, bomo spremenili. Pri enostarševskih družinah uvajamo povišanje dodatka za enostarševsko družino na otroka pri denarni socialni pomoči. Uvajamo upoštevanje samo dela otroškega dodatka pri drugih pravicah po zakonu, tistega, kar se plačuje iz javnih sredstev. Pri odraslih osebah in starejših prejemnikih socialnih transferjev, pri osebah, ki so trajno nezaposljive, trajno nezmožne za delo ali so nezaposlene in so starejše od 63 let ženske oziroma 65 let moški oziroma pri družinah s takšno osebo uvajamo, da se kot premoženje ne upoštevajo denarna sredstva samske osebe do višine 2 tisoč 500 evrov oziroma družine do 3 tisoč 500 evrov, ampak bistveno bistveno nižje. Še kar nekaj stvari bi lahko, pa mi bo časa zmanjkalo, gremo zelo konkretno skozi, tudi štipendije za mladoletne dijake v polovičnem znesku, ki velja za polnoletne dijake oziroma študente, ohranjamo višino zneska otroškega dodatka za mladoletne dijake, ki do državne štipendije niso upravičeni. To velja za šesti dohodkovni razred in tako naprej. Še dve strani je teh ukrepov, ki izboljšujejo socialni položaj najšibkejših, kakršnega smo dobili – po katerikoli vladi že, gospa poslanka? Še enkrat, ne bomo pa delali protiustavnih ukrepov, za razliko od vas.
Hvala. Zahtevo za postopkovni predlog ima gospa Romana Tomc.
Hvala lepa. Seveda podajam v skladu s poslovnikom predlog, da se o odgovoru predsednice Vlade opravi razprava. Očitno je, da predsednica ni razumela mojega vprašanja. Jaz nisem spraševala o novostih v socialni zakonodaji. Jaz sem vas, spoštovana predsednica, vprašala, ali se vam zdi pravično, da so ljudje z najnižjimi dohodki prejemniki socialne pomoči, prejemniki varstvenih dodatkov in tisti, ki ne bodo zmogli plačati davka na nepremičnine, kaznovani še s tem, da država poseže na njihovo premoženje. In na drugi strani, ali se vam zdi pravično, da ljudje, ki že več desetletij prejemajo izjemne pokojnine, ki so ustvarili bančne luknje, tajkunske kredite, da na njihovo premoženje ne bo poseženo. Nisem še slišala za nikogar od teh, ki bi razglasil osebni stečaj. Spoštovana predsednica Vlade, za 116 tisoč brezposelnih, za več kot 50 tisoč tistih, ki prejemajo minimalno plačo, za več kot 100 tisoč prejemnikov pokojnin, katerih pokojnine so nižje od 500 evrov, je to izredno pomembno vprašanje. Pomembno vprašanje za njih je, ali še živijo v pravični socialni državi, ali so deležni relativno enakega bremena pri reševanju krize, kot tisti, ki imajo mnogo mnogo več in si to, kar imajo, niso pridobili ne z delom, ne s poštenim življenjem, pač pa kot neko boniteto ali pa na sumljiv način. Pravite, da naj bi k reševanju krize enakopravno prispevali vsi. Vaši odgovori, vaše poteze, dvigovanje davkov, dvigovanje cene prevoza za šolske otroke, dvigovanje cene vinjet in ne nazadnje nepremičninski davek govorijo o tem, da si socialno državo predstavljate zelo zelo po svoje. Vaše besede ne gredo skupaj z vašimi dejanji. Z vašimi potezami uničujete socialno državo, povečujete razlike med ljudmi in vnašate med ljudmi nemir in nezadovoljstvo. Zato še enkrat, ker predsednica Vlade ni odgovorila na nobeno od mojih vprašanj in ker gre za izredno pomembno problematiko, ki zadeva, bom rekla, vse ljudi v tej državi, predlagam, da o njenem odgovoru opravimo širšo razpravo.
Hvala. S tem smo zaključili prvo vprašanje.Prehajamo na drugo, ki ga bo postavil gospod Jakob Presečnik, Slovenska ljudska stranka. Nanj bo pa odgovorila predsednica Vlade. Izvolite, gospod Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovana gospa predsednica Vlade, ministrici, ministri, kolegice in kolegi! Moje vprašanje se nanaša na investicije oziroma nepotrjeno investicijo na osrednjem slovenskem letališču, na ljubljanskem letališču Brnik. Dejstvo je, in tega se zagotovo vsi zavedamo, da je osrednje slovensko letališče eno od najpomembnejših oken v svet. Podobno kot Luka Koper, podobno kot železniški sistem, podobno kot cestna infrastruktura, avtocestni projekti itd. Torej na področju mobilnosti prebivalstva Slovenije, predvsem pa ljudi, ki prihajajo v Slovenijo, je zagotovo pomembna točka, in če to vse zapremo, lahko zagotovo tudi zapremo državo. Prva faza na letališču Brnik, torej jaz povzemam nekatere podatke, ki so bili v teh zadnjih mesecih objavljeni v medijih in so dostopni vsem torej prva faza je bila obnovi letališča predana leta 2007, to je pred predsedovanjem Slovenije v Evropi. Projekt modernizacije letališča Brnik je vključen v resolucijo o nacionalnem programu razvoja civilnega letalstva do leta 2020, ki je bil potrjen tudi v prejšnjih sklicih Državnega zbora. Projekt je potrjen s strani Evropske komisije o sofinanciranju tega prepotrebnega projekta. Mislim, da gre za okrog 15 milijonov evrov, ki bodo ob neizvedbi tega projekta sredstva izgubljena. Gre za to, da ima letališče okrog 35 milijonov lastnih sredstev in samo delno, okrog 6 milijonov, so za to investicijo potrebni krediti. Državi so bile odvzete glasovalne pravice, vendar Vlada po informacijah ni storila nič, da bi te glasovalne pravice pridobila nazaj. Po informacijah ministrtva za infrastrukturo in prostor podpira to investicijo. Na skupščini pa so mali delničarji to investicijo, kot je vsem dobro znano, iz ne vem kakšnih interesov tudi zavrnili. Sprašujem vas to, kar sem že pisno nakazal: Kakšna je vaša vizija razvoja letalskega prometa v Sloveniji, razvoja letališča Brnik? Kako nameravate zagotoviti, da bo ljubljansko letališče, ne glede na lastništvo, ostalo slovensko okno v svet predvsem pa resen igralec v regiji in ne samo podružnica katerega od okoliških letališč? Hvala lepa za odgovor.
Hvala tudi vam. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Hvala, spoštovani poslanec! Najprej vam naj povem, da smo želeli pridobiti glasovalne pravice. Sod, ki opravlja z našim premoženjem, je to zahtevo dal, pa na žalost nismo bili uslišani. Jaz se ne bom spuščala v pravice drugih organov. Dejstvo je, da nam glasovanje na skupščini ni bilo omogočeno. Kar pa se tiče razvoja tega letališča, pa jaz mislim, da mi vsi skupaj moramo stremeti k temu, da se bo število potnikov na tem letališču povečalo – in kar je še pomembneje, da se bo povečalo število destinacij, kamor se s tega letališča da leteti oziroma od drugod na naše letališče prileteti. Zakaj pa so se mali delničarji odločili, kot so se, to pa boste moral vprašati njih, ne mene kot predsednico.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Jakob Presečnik.
Mislim, da ste navedli pozitivno željo Vlade, da je treba zagotoviti letališču Brnik večje število potnikov. To večje število potnikov je bilo dejansko izvršeno v vseh letih, mislim, da do leta 2008, stalno se je povečevalo število potnikov. Po podatkih, ki jih imam – ampak ne misliti, da krivim vas, pa zadeva od leta 2008 izgleda približno tako, jaz imam te podatke. Leta 2008 je bilo na ljubljanskem letališču okoli milijon 670 tisoč potnikov. To število se je zaradi krize bistveno zmanjševalo v vseh teh letih in je lansko leto doseglo rekordno nizko stopnjo s številko slabih milijon 200 tisoč potnikov. Mislim pa, da imam pravi podatek. Za primerjavo naj povem, da je zagrebško letališče v tem času – leta 2008 najprej izgubilo določeno število potnikov, nato je ta številka naraščala in ima danes oziroma lansko leto okoli 200 tisoč več potnikov, kot jih je bilo v letu 2008. Graško letališče je ostalo na približno tem nivoju. Pa še nekaj o teh regionalnih letališčih okoli nas. Zagotovo imate podatek, da je zagrebško letališče za oddajo koncesije, ne za prodajo, za oddajo koncesije, da prične v letošnji zimi z izgradnjo novega terminala za okoli 5 milijonov potnikov z jasno željo, da postane regionalno letališče. Podobne želje ima seveda tudi beneško. Ampak ker mi je zmanjkalo časa, vas prosim tudi za komentar teh podatkov.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Gospod Presečnik, kaj naj rečem, v celoti se strinjam z vami in tudi s temi podatki. Velika večina svetovnih letališč raste z 2 do 4 %, če govorimo o številu potnikov. Zato je očitno pri nas res nekaj zelo zelo narobe. Zato še enkrat to, kar sem na začetku povedala, da jaz upam, da je naš skupni cilj, da je treba zagotoviti na tem letališču več stika s svetom, več destinacij, kamor bomo z našega letališča lahko leteli oziroma na to letališče prileteli in posledično s tem pride tudi rast potnikov. Dejstvo je, leta 2008, vemo iz znanega razloga, to je predsedovanje, je bilo to število potnikov maksimalno, zdaj pa vsako leto na žalost pada. Zato upam in verjamem, da naš skupni cilj je, da povečamo število potnikov na tem letališču kot povezavo z različnimi konci sveta. Zato pa tudi iščemo strateškega partnerja, ki bi zagotovil razvoj podjetja točno v tej smeri, o kateri sva danes govorila oba.
Postopkovno zahtevo ima gospod Presečnik.
V skladu s poslovnikom predlagam, da opravimo razpravo o odgovoru predsednice Vlade. Mislim, da je to izredno izredno pomembno vprašanje, ali se bo Slovenija tudi na ta način, tudi s tem projektom, z razvojem letališča Brnik razvijala naprej ali se ne bo. Jaz mislim, da so sodobna letališča, sodobne prometne povezave predpogoj za prisotnost tujih gospodarstvenikov, tujih investitorjev, tujih diplomatskih predstavništev, v nasprotnem primeru bomo zagotovo vse to izgubili, kot sem že prej rekel. Strinjam se, da rabimo aktivne investitorje, vendar je treba razmišljati tudi o tem. Prej sem omenil zagrebško letališče, Hrvaška ni prodala letališča, Hrvaška je oddala koncesijo in s koncesijsko pogodbo lahko država bistveno bolj vpliva na razvoj nekega objekta prometne infrastrukture kot s samo prodajo. Jaz se preprosto bojim, da bo brniško letališče postalo neko manjše letališče z zračnim trolejbusom, jaz to imenujem, do nekega večje letališča v bližini, od koder bodo možni poleti na vse destinacije. Tega se jaz zagotovo najbolj bojim. Zakaj pa to sprašujem vas in ne ministra za infrastrukturo in prostor? Zaradi tega, ker sem poslušal njegove izjave, da je pozitivno naravnan na to investicijo. To je en razlog. Drugi razlog pa je, da ste se vi ob srečanju v Benetkah, po medijih povzemam, pogovarjali s potencialnim investitorjem, z upravo beneškega letališča. In ravno to se mi zdi izredno nevarno, da ne bomo dobili aktivnega investitorja, ampak bomo dobili nekoga, ki bo z zračnim trolejbusom pritegnil na svoje letališče potnike z Brnika. To je največja bojazen. Kot pa sem že uvodoma rekel, pa predlagam glasovanje o tem, da razpravljamo o odgovoru predsednice Vlade. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. S tem smo zaključili drugo vprašanje. Prehajamo na tretje vprašanje, ki ga bo postavil mag. Matej Tonin, Nova Slovenija, odgovor pa bo podala predsednica Vlade. Izvolite, gospod Tonin.
Spoštovana predsednica Vlada, spoštovani ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! V času krize je pravičnost magična beseda, tako ali drugače. Bremena v krizi morajo biti pravično porazdeljena. Če te pravičnosti ni, potem se v družbi ustvarjajo napetosti in ljudje definitivno niso pripravljeni nositi bremena kakršnekoli krize. Ampak kot stvari danes stojijo, se zdi, da tisti, ki so to krizo povzročili in so zanjo odgovorni, praktično bremena te krize ne nosijo. Nosijo pa jo navadni ljudje, medtem ko tisti, ki so za krizo odgovorni, še naprej uživajo v svojih razkošnih vilah in jahtah. Da bi te stvari lahko bolje uredili, je bil pred dvema letoma sprejet zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Takrat je bil pospremljen z naslednjimi besedami: "Upamo, da se tajkunom tresejo hlače." To so ob predstavitvi zakona o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja pogumno napovedovali predlagatelji iz vrst SD, Zares, LDS in DeSUS. Rekli so še: "Po novem bo lahko državni tožilec že ob presoji suma, ali je šlo za kaznivo dejanje, torej na stopnji predkazenskega postopka, civilnemu sodišču predlagal, naj zamrzne oziroma odvzame premoženje domnevno nezakonitega izvora." To so bile besede pred dvema letoma, letos septembra, natančneje 9. septembra pa je minister Pličanič v enem izmed poslanskih vprašanj odgovoril eni izmed poslank, da do zdaj ni bil končan še noben postopek za odvzem nezakonito pridobljenega premoženja. To sporočilo se mi zdi izjemno slabo in dejansko govori v prid tistih, ki ga v današnji družbi kronajo, v naših koncih rečemo serjejo, ampak še naprej uživajo sadove svojega dela v vilah in jahtah, medtem pa tisti, ki so že morebiti zaprti, pa za 80 evrov na račun države opravljajo razna knjižničarska posla. To enostavno niso stvari, na katere bi morali biti ponosni. Zato vas, spoštovana predsednica vlade, sprašujem: Kaj bomo naredil za učinkovitejši odvzem nezakonito pridobljenega premoženja?
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Hvala. Spoštovani poslanec, jaz vem oziroma sem prepričana, da vi dobro veste, da jaz kot predsednica vlade v te postopke ne smem posegati. Tako naj vam že takoj na začetku povem, da niti Vlada niti Ministrstvo za pravosodje kot ministrstvo nimata pravne podlage za zbiranje statističnih podatkov o tem zakonu oziroma še manj siliti kogarkoli, kako je te postopke treba speljati. Jaz se strinjam, da bi bilo treba to peljati hitreje. Je pa dejstvo, da se je Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora začel uporabljati 31. maja 2012, da je rok po tem zakonu leto dni, iz objektivnih razlogov pa se ta rok lahko podaljša še za pol leta. Tako da kakorkoli nam je všeč ali nam ni všeč, pa tukaj stojim na vaši strani, se ta rok v bistvu še ni iztekel. Dejstvo pa je, mi lahko zaprosimo za podatke, nikakor pa nikogar ne smemo siliti, da dela hitreje, vi veste, kaj je v pristojnosti pravosodja in kako vlada ne sme posegati v drugo vejo oblasti, kar je edino prav. Vam pa lahko povem, po podatkih Okrožnega sodišča v Ljubljani bo poravnalni in prvi narok za glavno obravnavo predvidoma razpisan v začetku decembra, to je za eno zadevo. Po podatkih, prejetih od Vrhovnega državnega tožilstva, je bila do konca leta 2012 uvedena finančna preiskava v šestih primerih, v juliju 2013 je bila vložena prva, pred kratkim pa tudi druga tožba na pristojno sodišče, na podlagi katere se je začel civilni postopek za odvzem premoženja nezakonitega izvora. Mislim, da so ti podatki tudi javno dostopni, tako da si jih lahko sproti pogledate tudi na spletu. Seveda pa policija, skladno s svojimi pristojnostmi, davčna in carinska uprava skladno s svojimi pristojnostmi, zelo, zelo aktivno sodelujejo v postopkih, ki jih peljejo drugi. Bi pa tukaj posebej želela poudariti spremembo Zakona o davčnem postopku, kjer ne glede na kazensko odgovornost vpeljujemo postopek, kjer lahko premoženje, katerega izvora se ne da dokazati, obdavčimo s 70 %, kar pa ne pomeni, da ljudje, ki jih bo ta davčna obremenitev doletela, ne bodo kazensko odgovarjali za to, za kar morajo odgovarjati. Verjamem pa, da se oba strinjava, da je treba te zadeve pripeljati do konca tam, kjer jim je mesto, to so sodišča, in ne ljudem soditi medijsko. Zadnjič sem vas poslušala na eni oddaji, kjer ste tudi vi bili, bom rekla, kar velik kritik medijev, kako se lotevajo posameznikov, naj gre za politike, gospodarstvenike in tako naprej. Jaz se strinjam, naj se stvari peljejo do konca tam, kjer se morajo peljati, na zakonit in ustaven način, ker če bodo ti postopki padali pred Ustavnim sodiščem, bo to na koncu državo skupaj z obrestmi stalo še veliko, veliko več. Kot pa sem že rekla, absolutno podpiram tako ta zakon kot vse postopke in naj se stvari pripeljejo do konca čim prej. Davčna uprava pa absolutno že kar nekaj postopkov tega tako imenovanega davčnega razkoraka pelje, peljala pa bo še bolj intenzivno naprej. To pa je v pristojnosti davčne uprave, za razliko od vseh prej povedanih stvari. Pa verjamem, da dobro veste, da Vlada pri tem ne more storiti veliko, na žalost.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Matej Tonin.
Spoštovana predsednica, meni je popolnoma jasno, da vi kot predsednica Vlade ne morete posegati v konkretne postopke, niti ne more tega početi Vlada, ima pa vaša vlada in vaša koalicija odgovornost, da v Državnem zboru predlaga zakone in ukrepe, ki bodo šli v smer izboljšanja tega področja. To pa je vaša naloga in vaša možnost. Kot se je do sedaj izkazalo v teh dveh letih, ta zakon o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja enostavno ni bil učinkovit. Moje vprašanje je šlo v smeri in zato vas zdaj še enkrat postavljam vprašanje: Kaj bodo vaši konkretni ukrepi, da se bo to področje izboljšalo? Jaz bi vam svetoval, da se malce zgledujemo tudi po drugih državah. Ni treba, da odkrivamo toplo vodo, če je topla voda že odkrita. Samo, na primer, če se obrnete v sosednjo Italijo, kjer imajo dolgoletne izkušnje z bojem proti mafiji, tam odvzemajo na stotine premoženja. In samo en citat vam lahko preberem samo za občutek, "... ko ujamejo koga iz seznama skrajnih kriminalcev, mu še isti trenutek zasežejo vse imetje, nepremičnine in premičnine. Postopek zajame tudi vse družinske člane aretiranega in marsikdaj še druge člane mafijskega klana, če jih le odkrijejo. Prevečkrat v preteklosti se je menda zgodilo, da so premoženje po aretacijah obvladovale soproge mafijskih botrov." Torej, da ne govorim v primeru v Srbiji. V Srbiji so na primer leta 2009 sprejeli zakon in so v prvem letu veljavnosti tega zakona že odvzeli za 100 milijonov premoženja. Lahko se spomnite številne hotele in druge vile, ki so jih zasegli Darku Šariću. Ampak bistvena stvar pri vseh teh sosednjih državah je, da najprej odvzamejo premoženje, potem pa šele sledi sodni postopek, v katerem se dokazuje, ali je to premoženje odvzeto oziroma pridobljeno po pravilni poti. Kakšni bodo vaši konkretni ukrepi na tem področju?
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Predlog spremembe zakona, ki je praktično že pripravljen, ampak to je spet samo sprememba zakonodaje in jaz kot predsednica Vlade vam ne morem zagotoviti, da bodo potem ti postopki tekli hitreje. Jaz, ko sem bila še poslanka, sem večkrat spraševala kolegico, ki še sedi z vami, če se sodišče oziroma tiste, ki postopke peljejo, da zavezati, da je v določenem času te postopke treba pripeljati h koncu. In odgovor je bil vedno isti, da ne. Na žalost so samostojni, delajo tako hitro, kot lahko delajo. Kot rečeno, predlagali bomo spremembo zakonodaje in zdaj glede na vse povedano očitno lahko pričakujemo tudi vašo podporo.
Hvala. Postopkovno zahtevo ima mag. Tonin.
Spoštovani! Jaz bi vendarle predlagal, da Državni zbor, ki ima to vlogo, da tukaj lahko določene stvari premakne naprej, opravi razpravo na tem področju. Ko poslušam odgovore ministrov, tudi morda predsednice Vlade, se vse prevečkrat zdi, da iščemo razloge, zakaj se nekaj ne da. Jaz bi pa rad, da bi Državni zbor iskal predvsem razloge, kako in na kakšen način bomo lahko določene stvari storili in jih premaknili naprej. Kot sem rekel, ne želim, da odkrivamo toplo vodo, ampak mene kot poslanca zanima, zakaj določena stvar funkcionira v Italiji, zakaj določena stvar funkcionira v Nemčiji, v Srbiji in še kje drugje, pri nas pa kot da se ne da popolnoma nič storiti, predvsem pa poslušamo odgovore, zakaj to ni možno, namesto da bi to energijo posvetili temu, kako iskati odgovore na ta, se strinjam, zelo zapletena in težka vprašanj. Jaz sem prepričan, da bi moralo biti v interesu vseh, ki sedimo v Državnem zboru, da opravimo to razpravo o teh temah, da najdemo način tudi za bolj pravično Slovenijo.
Hvala. S tem smo zaključili s tretjim vprašanjem. Prehajamo na četrto vprašanje, ki bo postavljeno predsednici Vlade. Postavila pa ga bo mag. Katarina Hočevar, Državljanska lista.
Hvala za besedo. Spoštovana predsednica, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Lepo pozdravljeni tudi v imenu Državljanske liste. Konec maja smo v Državnem zboru z veliko večino odprli spremembo 148. člena Ustave in s tem potrdili vpis fiskalnega pravila v naš najvišji pravni akt. Vendar pred petimi meseci s tem naloge še nismo opravili do konca, ker s takratno potrditvijo je bila samo vladi dana visoka podpora, da začne s pripravo tako imenovanega izvedbenega zakona. Ustavni zakon določa, da mora Državni zbor ta izvedbeni zakon potrditi v šestih mesecih, in sicer z dvotretjinsko večino vseh poslancev. Zato me zanima, spoštovana predsednica: Kako daleč je Vlada s pripravo tega zakona? Ali mogoče že lahko nakažete oziroma predstavite določene rešitve v izvedbenem zakonu? Predvsem pa me zanima: Kakšno vlogo ima pri pripravi tako imenovana Strokovna skupina, ki je bila imenovana s strani Ustavne komisije in ki je sodelovala pri pripravi ustavnega zakona? Mislim, da se vsi strinjamo, da le strokovno oblikovan predlog in pa zakon bo zagotovil boljšo prihodnost prihodnih generacij, kar je naš skupen cilj vseh. Že v lanskem poletju smo nekako sodelovali pri takratnem predlogu izvedbenega zakona in takrat sem tudi sama dejala, da je žalostno in da ni dobra popotnica, da se sedem političnih strank ne more zmeniti o sedmih členih, ki jih je takratni predlog vseboval. Takrat smo imeli tudi različna stališča o tem, ali je tako imenovani fiskalni svet potreben ali ne. Zanima me: Ali je vaše mnenje, da je to še ena institucija ali pomembno sidro na področju javnih financ, ki bi imela nekako predhodni nadzor pri sprejemanju proračuna, in ali mislite, da je to za vsakokratno vlado lahko pomembno svetovalno telo? Hvala za odgovor.
Hvala tudi vam. Besedo dajem predsednici Vlade za odgovor.
Najlepša hvala za vprašanje, spoštovana poslanka. Osnutek zakona je na strokovni ravni pripravljen. Pripravljeni so tudi prvi potrebni izračuni, zato mislim, da lahko v kratkem pričakujemo začetek politične razprave poslanskih skupin na to temo, ker tudi za ta zakon potrebujemo dvotretjinsko večino. Tu bi želela še enkrat poudariti vlogo Pozitivne Slovenije pri sprejemanju tega fiskalnega pravila. Mi smo podprli postopek za spremembo ustave, ko je bila želja tedanje koalicije, da bi ta konsolidacija bila zelo zelo hitra, da bi moral biti proračun že uravnotežen do leta 2015. Sedaj ste soočeni, kakšne probleme to pomeni, ko pogledate proračun za leto 2015. Takrat smo rekli ne vnosu fiskalnega pravila. Ko smo se pa dogovorili, da bo ta konsolidacija postopna, in to bo s tem zakonom urejeno na takšen način, postopno, je pa tudi Pozitivna Slovenija omogočila spremembo ustave. In s tem zakonom bomo zagotovili to postopnost. Kot ste že sami povedali, je treba v zakonu rešiti še kar veliko stvari. Od podrobnejših definicij posameznih pojmov, kdaj se šteje, da je načelo srednjeročno uravnoteženo oziroma da je to doseženo, kaj je načelo previdnosti pri načrtovanju in ocenjevanju, določiti fiskalno pravilo za posamezne institucionalne enote sektorja države. Če želimo omejiti celoto, bo treba omejiti tudi vsakega posameznika, kaj so tiste izjemne okoliščine, pri katerih je dovoljeno odstopanje, in ne nazadnje tudi kaj je s fiskalnim svetom. Sedaj vam bom povedala svoje osebno mnenje, ne mnenje Vlade. Jaz mislim, da država fiskalni svet potrebuje, da to ni še ena dodatna ovira, ki bi kakorkoli oteževala delo vlade oziroma koalicije. Je pa treba naloge te fiskalnega sveta definirati tako, da nikakor ne posega, tudi po ustavi, po avtonomnosti poslancev. Poslanci v tem državnem zboru odločate po svoji vesti. Nihče vam ne sme povedati ali pa naj vam ne nalaga, kako in kaj je treba glasovati. Konec koncev obstoječi zakon o javnih financah predvideva fiskalni svet, zdaj je samo vprašanje oblike organiziranosti tega fiskalnega sveta. Ampak vse, o čemer sem danes govorila in odgovarjala, bo predlog, jaz verjamem, da v kratkem, razprave znotraj Državnega zbora. In še enkrat poudarek, da tudi za ta zakon potrebujemo dvotretjinsko, se pravi zelo široko podporo. Jaz verjamem, če smo takrat pri vnosu fiskalnega pravila v ustavo našli razumno rešitev, da smo to lahko vsi skupaj podprli, bomo enako razumno rešitev za postopno konsolidacijo javnih financ, kjer ne bomo ubijali socialne države, in vesela sem, da se tudi največja opozicijska stranka zdaj zavzema, da Slovenija mora ostati socialna država, tako da verjamem, da bomo našli skupni jezik tudi pri tem zakonu. Hvala.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Katarina Hočevar.
Hvala. Saj niti ni zahteva, ampak mogoče samo sugestija, da upam, da bomo res poslanci ta predlog čim prej dobili v Državni zbor, ker ta 6-mesečni rok nas nekako tudi zavezuje, po drugi strani pa upam, da bo opozicija tudi pripravljena na sodelovanje in da ne bomo gledali levo-desno, ampak skupni cilj, da ta zapis skupaj z izvedbenim zakonom čim prej spravimo pod streho. Hvala.
Hvala. Odgovor želi dopolniti tudi predsednica Vlade.
Glede vključenosti strokovnjakov k pripravi tega zakona so bili vključeni strokovnjaki. Treba pa je vedeti, da v tej fazi, ko se je zakon pripravljal, so bili bolj pomembni strokovnjaki z ekonomskega področja kot pa pravnega. Tako da mislim, da je do tega trenutka bil samo en član te obstoječe strokovne komisije vključen, bomo pa z veseljem vključili tudi ostale.
Hvala. S tem smo zaključili z vprašanji, ki so postavljena predsednici Vlade. Naj vas obvestim, da bomo o vaših predlogih, ki so bili podani za razpravo o odgovoru predsednice Vlade in bi se opravila na naslednji seji Državnega zbora, glasovali v četrtek, 24. oktobra, v okviru takratnih glasovanj. Predsednici Vlade mag. Alenki Bratušek se zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na naslednja vprašanja poslank in poslancev. Robert Hrovat, Slovenska demokratska stranka, bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti! Pri pogajanjih pri tem nepravičnem zakonu o davku na nepremičnine sem vas videl sedeti ob premierki Alenki Bratušek, kar pomeni, da ste bili ena izmed ključnih načrtovalk zakona o davku na nepremičnine. Podobno lahko rečem tudi za mag. Židana, ministra za kmetijstvo in okolje. Glejte, ste članica Socialnih demokratov in ministrica iz kvote Socialnih demokratov. Torej iz stranke, katera se v besedah deklarira za socialno, ampak, jaz bi tukaj rekel, predvsem v besedah. Kaj pa v praksi? V praksi višate davke, ki najbolj udarijo socialno najšibkejše sloje ljudi v Sloveniji, govorim seveda o davku na dodano vrednost in davku na nepremičnine, ki ga bomo kmalu sprejemali. Zakon o davku na nepremičnine je neživljenjski in bo nekaterim družinam povzročil skrbi, morda celo brezizhoden položaj. Po statistiki je pod pragom revščine v Sloveniji več kot 200 tisoč ljudi, številka se približuje 300 tisoč ljudem. In zdaj tisto najpomembnejše, česar statistika ne zaznava. Statistika ne zaznava ljudi, ki si poleg plačila položnic in nakupa poceni hrane ne morejo privoščiti ničesar drugega. Spoštovana ministrica: Kaj ste na pogajanjih izbojevali za to skupino ljudi, ki se komaj prebija iz meseca v mesec in ki za vsak cent dvakrat premisli, za kaj ga bodo porabili? Glejte, ti ljudje so si hiše in stanovanja zgradili s svojimi rokami, s svojimi žulji, večinoma še v prejšnjem stoletju, njihova vrednost nepremičnin danes zagotovo ne odraža njihovega ekonomskega stanja. Dodatna položnica, ki bo na vsako gospodinjstvo prišla junija, bo velik šok. Šok za ljudi, ki so vse življenje delali pošteno in si trgali od ust, da so si ustvarili svoj dom. A si predstavljate ljudi, ki živijo težko in si ne morejo ničesar privoščiti, vi pa jih posiljujete z davkom, ki ga marsikdo ne bo sposoben plačati. In kot izhod iz sile si drznete predlagati, da se lahko davčni dolg vpiše v zemljiško knjigo, kar pomeni, da se plačilo davka plača ob spremembi lastništva, torej lahko tudi po smrti lastnika. Revnejšim ljudem boste s tem načinom zagrenili še zadnje ure njihovega življenja. Najbrž se bodo spraševali na smrtni postelji, kako bodo obremenili svoje potomce ali pa kako so obremenili svoje potomce. Ta zakon ni človeški in ni pravičen.
Hvala. Besedo za odgovor dajem dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala, gospod Hrovat za vprašanje. Sicer bi verjetno lahko postavil vprašanje o nepremičninskem davku ministru za finance, ampak kot članica Vlade se seveda od tega davka ne morem in tudi ne bom rekla, da je zanič in da je nesprejemljiv, bom povedala, da kot članica te vlade in kot podpredsednica Delavske zveze znotraj moje lastne stranke sem naredila vse, da bo ta davek bistveno manj obremenil tiste, ki so najbolj socialno ogroženi in predvsem tiste, za katere kot resorna ministrica nosim največ odgovornosti, to so tisti, ki so socialno ogroženi v tej državi. Davek, če ga pogledate, je tudi na predlog našega ministrstva dal spremembe, in sicer 11. člen zelo pomembno dopolnitev v tem predlogu zakona, ki je pred vami, pravi, da tisti, ki so prejemniki denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka v preteklem letu več kot 6 mesecev, se jim zniža višina davka za 50 %. Meni se zdi to pomembna dopolnitev tega zakona in hkrati, ker pokrivamo tudi področje invalidske problematike, je tudi v zakonu rešitev, da se tistim, ki uporabljajo invalidski voziček, torej paraplegiki, tetraplegiki, distrofiki, osebe s cerebralno paralizo, za 30 % zniža odmerjeni davek, ker po drugih zakonih, zakon o graditvi, in drugih pravilnikih imajo pravico do 30 % večje površine bivalne površine. Ves čas ste tudi že v vprašanjih predsednici izpostavljali davčni dolg, češ, da bomo tukaj odvzeli ljudem to pravico. Mislim, da je pomembno izpostaviti, da se lahko odločijo za vpis, ne pa, da se to naredi. Torej bo to odločitev vsakega posameznika. Kar se tiče davka, je pa tako, nihče rad ne plačuje davkov. Vendar če se zavedamo, da je leta 2014 sprejeti proračun, ki ga je sprejela vaša vlada, imela na ministrstvu za 4,7 % manj sredstev, to pomeni, da brez sprejetja tega vira ne bi mogli naslednje leto zagotoviti izplačila vseh socialnih pravic. To je na žalost dejstvo. In moje lastno ocenjevanje do tega davka o nepremičnini gre predvsem za to, da bomo lahko s tem denarjem zagotovili, da bo v naslednjih letih socialna država neokrnjena. Še več, z zakoni, ki so pred vami, smo na vladi zagotovili dodatna sredstva, da bomo v krizi lahko ljudem bolj pomagali, tako da to je pomembno dejstvo. Misliti pa, da lahko, sedaj bodo ljudje plačali, po drugi strani pa bodo dobili vse pravice, kot so denarna socialna pomoč, varstveni dodatek, štipendije za mladoletne, dodatek velikim družinam, otroški dodatki, ko ste že z ZUJF-om v preteklem letu bistveno posegli v te pravice, zato je bila ocena te vlade, te koalicije, da pač nadaljnji posegi v socialne pravice niso mogoči. Tudi na področju pokojnin je treba zagotoviti dodatna sredstva, da bomo lahko v naslednjem letu zagotovili izplačilo vseh socialnih pravic. Torej, še enkrat, davek na nepremičnine je sprejemljiv, ker z njim zagotavljamo možnost izplačila vseh socialnih transferjev vsem prebivalcem v naši državi. Dejstvo je, da bodo davek plačali tisti, ki nekaj imajo, so pa varovalke za tiste, ki res ne morejo plačati, ki smo jih na ministrstvu tudi ob soglasju vlade uspeli doseči v dopolnjenem predlogu zakona o davku na nepremičnine. Razumem pa stisko ljudi, pričakovanja ljudi, vendar je tudi to, da je treba jasno ljudem povedati, da brez tega dodatnega vira v proračunu dejansko vseh teh socialnih transferjev, ki jih izplačuje ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ne bo mogoče izplačati.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Hrovat.
Hvala za odgovor. Vi ste govorili predvsem o tistih, ki so najbolj obremenjeni oziroma tistih z najnižjimi dohodki, jaz sem pa govoril o drugi skupini ljudi. To so ljudje, ki bodo morali plačati 100 % in vse, pa imajo toliko sredstev, da lahko plačajo poceni hrano, plačajo položnice, in to je vse. Te ljudi se najbolj obremenjuje. In ljudje se bodo zavedali razsežnosti tega problema šele naslednjega junija, ko bodo poleg ostalih položnic s strani države oziroma koalicije, v kateri ste tudi Socialni demokrati, dobili še eno položnico v povprečju okoli 300 do 400 evrov, in to položnico bo treba plačati. Ampak poglejmo, kaj bo to pomenilo v praksi. Poleg položnice za elektriko, komunalo, telefon, kabelsko, šolo, če imajo šoloobveznega otroka, RTV-prispevek, dodatno zdravstveno zavarovanje, mesečno ogrevanje, pa mogoče še kakšen manjši kredit, bo tisti mesec še ena položnica s pozdravi koalicije v višini od 300 do 400 evrov. Če k temu dodamo še nakup hrane, pomeni, da bo v marsikateri družini denarja zmanjkalo za plačilo te položnice. Ko se je prvič začelo govoriti o davku na nepremičnine, se je govorilo o davku na luksuz, na drugo, tretjo nepremičnino, tretje stanovanje, na vikende, na zazidljive parcele in tako naprej, nikakor ne o drastičnem povečanju nadomestila za stavbno zemljišče. Ta denar od pobranega davka bi moral biti namenjen za blaginjo ljudi, za višji bivalni standard. Kaj pa vi počnete? Po mojem mnenju ropate Slovenke in Slovence in s tem denarjem pokrivate primanjkljaj v proračunu. Zakaj kot ministrica za delo, družino, socialne zadeve in kot članica SD niste tej norosti nasprotovali? Iščete denar tam, kjer ga ni, uvajate novo nacionalizacijo premoženja in verjemite, dokler bodo sindikalisti Štrukelj, Semolič pa Posedi tiho, to pomeni, da gre država v napačno smer. Aja, pa še to: Kaj pa na to res pravijo sindikalisti, najbrž ste se tudi z njimi kaj pogovarjali? Hvala lepa.
Želite dopolniti odgovor? Besedo dajem dr. Anji Kopač Mrak.
Lansko leto je vaša vlada sprejela ZUJF. Z njim ste najbolj posegli v razred, za katerega sedaj pravite, da vam je mar za njega. To je srednji sloj. Takrat je bil ključni argument ZUJF-a, da boste zaščitili samo tiste, ki res potrebujejo pomoč države, prejemnike denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka. Tem srednjim slojem ste vzeli otroški dodatek 7. in 8. razred, vzeli ste 10 % v 6. razredu, vzeli ste dodatek tistim, ki imajo več kot 64 % povprečne neto plače na družinskega člana, dodatek za veliko družino, odvzeli ste pravico novorojenim otrokom, da dobijo dodatek. Z ZUJF-om ste branili socialno državo tako, da ste odvzeli vse pravice srednjemu sloju. Sedaj vi mene napadate, da s tem davkom uničujemo srednji sloj. Jaz sem že prej zelo jasno povedala, če teh sredstev ne bo, ti ljudje ne bodo dobili položnice višje za nepremičninski davek, vendar bodo imeli znižane otroške dodatke, lahko posežemo, gospod poslanec, če predlagate, tudi v 5. in 4. razred otroškega dodatka, odvzamemo še tem ljudem to pravico. Lahko znižamo državne štipendije, Zoisove, lahko tudi to naredimo, pa bodo ljudje vsak mesec dobili manj. Lahko vzamemo subvencijo za prehrano, malice, v tem trenutku dobiva 165 tisoč otrok te subvencije. Lahko vzamemo še marsikatero socialno pravico, če menite, da ljudje tega davka ne bodo zmogli, pri čemer sem jasno povedala, da je ministrstvo in ministrica iz kvote SD, ker omenjate Socialdemokrate, dosegla, da tisti, ki so prejemniki denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka, imajo znižanje teh obveznosti. Ne boste pa verjeli, večina prejemnikov denarne socialne pomoči nima te sreče, da bi imeli nepremičnino. O tem, ko govorite, koga in kaj in komu je namen, prosim, ne pozabljajte na svoja pretekla dejanja in tisto, kar ste v preteklem obdobju storili. Jaz vem, da to ni lahko, ampak mislim, da so državljani in državljanke upravičeni do resnice in da se jim pove, da brez tega davka enostavno vseh socialnih pravic ne bo mogoče zagotoviti.
Hvala. Postopkovno zahtevo ima gospod Hrovat.
Hvala lepa za besedo. Predlagam, da se v skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora opravi razprava o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Govorili ste o tem, kaj je naša vlada naredila. Pozabili ste povedati, da smo posegli tudi v privilegije, katerih se vi ne dotikate. Naš načrt je bil jasen, poseg v javni sektor, ki je zagotovo preobsežen, zagotovo prodaja državnega premoženja, s katerim cincate na veliko in se nič ne zgodi – prodali ste do sedaj samo Helios, ki se je prodajal že pred dvema, tremi meseci, in sanacija bank. To so tisti ukrepi, katere bi bilo treba sprejeti. Ne pa ljudem, ki so s svojimi žulji, s svojimi rokami v prejšnjem stoletju gradili svoje hiše in zagotovo današnje njihovo ekonomsko stanje tega ne odraža. Narobe je, da ste s tem davkom na nepremičnine posegli med tiste najšibkejše. Jaz govorim ne o tistih, ki dobivajo varstveni dodatek, ki dobivajo socialno pomoč. Vseskozi sem govoril o ljudeh, ki imajo plačo, imajo pokojnino, ampak s to pokojnino so si sposobni plačati le položnice, poceni hrano kupiti in potem je konec. In životarijo cele mesece oziroma do naslednjega meseca. Takih ljudi je v Sloveniji vse več, celo mislim, da največ. In ravno ti ljudje nosijo največje breme pri tem davku na nepremičnine. Zato predlagam, gospod predsednik, da o odgovoru ministrica opravimo splošno razpravo. Hvala.
Hvala tudi vam. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj, v četrtek, 24. oktobra. Prehajamo na naslednje vprašanje. Gospod Janez Ribič, Slovenska ljudska stranka, bo postavil vprašanje ministru za kulturo dr. Urošu Grilcu.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik Državnega zbora. Spoštovani gospe in gospodje, ministri, ministrica, poslanke in poslanci! V zadnjem času se pojavlja veliko kritik na račun javnih razpisov za področje kulture, saj so ti narejeni tako, da lahko denar dobi tisti, ki je bil o razpisu pravočasno obveščen. To vsekakor ni pošteno. Pošteno bi bilo, da denar dobijo tisti, ki res ustvarjajo dobro delo. Dejstvo je tudi, da je na trgu vedno več knjig, ki so brez vrednosti. Nekateri jih celo ocenjujejo za škodljive. Žalostno je, da takšne knjige sploh izhajajo, še bolj moteče pa je, da dobivajo državno podporo in s tem tudi brezplačno medijsko promocijo. Prav smešno je, ko dobi avtor za branost 4 tisoč 200 evrov v enem letu za knjigo, v kateri opisuje, da je na tekmi treba razbiti tribune in obesiti sodnika. Denar, ki se razdeli na osnovi javnih razpisov, je davkoplačevalski denar in ni namenjen izbrancem, kot to razumejo nekateri uradniki na vašem ministrstvu, temveč je to denar nas vseh. Spoštovani gospod minister, zato vas sprašujem: Koliko sredstev je letos namenjenih podpori umetniške produkcije – koliko sredstev je namenjenih za podporo knjigi, koliko sredstev je namenjenih klasični umetnosti, koliko alternativni? Koliko denarja je izplačano avtorjem za branost od ustanovitve knjižničnega nadomestila? Ali ima ministrstvo instrumente za spremljanje učinkovitosti oziroma upravičenosti porabe teh namenskih sredstev? Hvala za odgovor.
Hvala tudi vam. Besedo dajem ministru.
Spoštovana poslanke in poslanci, spoštovani gospod Ribič! Najprej se vam zahvaljujem za vaše vprašanje in za skrb za smotrno razdeljevanje sredstev na področju kulture. Moram takoj uvodoma povedati, da kritik, o katerih ste govorili, ne poznam. Nobena kritika v tem času ni prišla do mene iz naslova, da potencialni prijavitelji niso bili seznanjeni z javnimi razpisi na področju kulture. Krovni zakon o kulturi zelo natančno določa postopke izvajanja javnih razpisov, postopke izvajanja razpisov in med drugim zelo natančno tudi določa rok. Vsak rok za razpis mora biti dolg najmanj 30 dni. Na Ministrstvu za kulturo obstajajo razpisi, ki imajo tudi daljši rok, vendar se dosledno držimo tega, da so razpisi odprti najmanj 30 dni. S strani prijaviteljev glede tega nimamo nekih posebnih težav in tudi glede na število vlog, če jih primerjamo s prejšnjimi leti, ne beležimo upada in tega očitka najbolje ne razumemo. Še nekaj drugega je treba poudariti. Pri vseh razpisih, ki so namenjeni prijaviteljem, imamo vpeljane tudi obveznosti javnih inštrukcij, kjer se podajajo pripombe na razpise, kjer se razlagajo stvari, in to seveda prijavitelji tudi zelo dobro vedo. Če pa se spomnimo samo letošnjega največjega razpisa, namenjenega nevladnim organizacijam, se pravi razpisa za sofinanciranje javnih kulturnih programov za naslednje štiriletno obdobje, ki je bil odprt dva meseca in smo ga na prošnjo prijaviteljev podaljšali še za 20 dni, potem seveda vam lahko zagotavljam, da je ministrstvo prijaviteljev tukaj vedno pripravljeno prisluhniti. Vprašanje sofinanciranja umetniške produkcije je seveda vprašanje, ki je zopet precej bolj kompleksno, ga bom poskušal zelo na kratko orisati. Ministrstvo ima skladno z zakonodajo več načinov postopkov financiranja umetniške produkcije. Eno je financiranje javne službe, ki se nanaša na delovanje javnih zavodov. Drugo je financiranje javnih kulturnih programov, kulturnih projektov preko dveh načinov razpisov, ali javni razpis ali javni poziv, in tretje je podpora samozaposlenim v kulturi. Če potegnemo glede na ta način skupaj sredstva iz letošnjega leta, se pravi iz letošnjega proračuna, potem je bilo za umetnostne programe namenjenih dobrih 61 milijonov evrov za področje založništva – veste, da tukaj obstaja Javna agencija za knjigo, ki sama samostojno izvaja te postopke, slabih 5 milijonov za področje medijev in avdiovizualne kulture, deloma to sodi na področje Slovenskega filmskega centra, ki je dobil 8,5 milijonov. Skupaj je to 74 milijonov. Koliko sredstev je namenjenih klasični umetnosti in koliko alternativi? Pošteno povedano, tega odgovora ne poznam, ker se delitev med klasično umetnostjo in alternativno umetnostjo ne uporablja že od nastopa drugega vala umetniških avantgard iz 60. let 20. stoletja, sploh pa s kasnejšim postmodernizmom je ta delitev postala popolnoma neustrezna. Meje med temi pojmi so močno zabrisane, zato žal ne znam odgovoriti. Lahko pa seveda posredno odgovorim, kakšna je razdelitev sredstev med samimi statusnimi oblikami organiziranja prejemnikov sredstev. V tem primeru, bom vzel podatke za leto 2012, ko je bilo 80 % sredstev ministrstva razdeljenega javnim zavodom, ki delujejo s področja kulture, 15 milijonov 700 tisoč nevladnim organizacijam, to znaša približno 11 % vseh sredstev, 5 % fizičnim osebam, zlasti gre tukaj za samozaposlene s področja kulture, in 4 %, dobrih 5 milijonov zasebnim podjetjem, ki delujejo na področju kulture. V glavnem se to nanaša na založništvo, film in medije. Knjižnično nadomestilo je Slovenija uvedla leta 2004. Od takrat vsa sredstva gredo avtorjem in je bilo 4 milijone 915 tisoč, od tega 50 % neposredno avtorjem, 50 % pa delovnim štipendijam, ki jih razdeljujejo posamezna stanovska društva, ki delujejo na tem področju. Knjižnično nadomestilo se v tem prvem delu dodeljuje avtorjem na podlagi izposoje njihovih del v splošnih knjižnicah in je [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]matematični izračun. Hvala lepa.
Hvala za odgovor. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ribič.
Hvala. Moje vprašanje in pa pobude so dobronamerne. Tovrstne napake se pojavljajo skozi leta, ne sedaj v času vašega ministrovanja. Denar prebivalstva ni namenjen izbranim ustvarjalcem, temveč dostopnosti izjemnih umetniških del, se pravi najširšemu krogu prebivalstva. Res je tudi, da je med upravičenci do knjižničnega nadomestila tudi nekaj pravih avtorjev oziroma dobrih knjig, to gre za knjige, ki so obvezno branje v osnovnih ali srednjih šolah. Knjižnično nadomestilo bi lahko takoj odpravili. S tem denarjem bi lahko zagotovili brezplačen obisk knjižnic. Čedalje več je namreč tistih, ki za izposojo knjig nimajo denarja. Naprej bi lahko takoj nehali plačevati "mačka v žaklju", to pomeni sofinanciranje bodočih knjig na osnovi vloge prijavitelja, razen da so na ta način najpogosteje sofinancirane škodljive knjige, je žakelj ne redko povsem prazen, sofinancirate le napoved knjig, ki nikoli ne bodo natisnjene, razen tega pa so tovrstni razpisi le formula za okoriščanje posameznikov in interesnih skupin, vezana trgovina torej. Namesto tega bi predlagal, da ministrstvo natisne in vsaki družini izroči recimo Zvezdico zaspanko ali Alamuta, morda naslednje leto Medvedka Puja in morda Shakespearavo Milo za drago. Na ta način bi resnično prispevali k etični vitalnosti in spoznavni opremljenosti. Sprašujem: Ali razmišljate, da bi knjižnično nadomestilo odpravili, da bi vsakemu gospodinjstvu brezplačno poslali [[...]] [[izklop mikrofona]]
Zmanjkalo je časa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo dr. Urošu Grilcu.
Hvala lepa. Zdaj razumem usmeritev vprašanja. Knjižnično nadomestilo je slovenska zaveza Evropski uniji in spoštovanje direktive. Nikakor ne razmišljamo, da bi ga ukinili. Tudi moram reči, da od leta 2004, ko je uveljavljeno, je med avtorji sprejeto sorazmerno konsenzualno. Stanovska društva so uspela razviti svoje oblike podpore avtorjem, ki delujejo na področjih in v obliki delovnih štipendij, štipendij perspektivnim ustvarjalcem pravzaprav položaj teh umetnikov okrepiti. Po drugi strani je pa ta del matematičnega dela knjižničnega nadomestila, ki se nanaša na izposojo v knjižnicah, rezultat golega izračuna. Gre za to, da imajo avtorji poplačano pravico do uporabe njihovega intelektualnega dela. Avtorji namreč pri nas nimajo pravice, da rečejo, moja knjiga ne sme biti v knjižnicah. To bi bila potem izključno pravica. V tem primeru knjižnično nadomestilo ne bi bilo potrebno. Vemo, da tega sistema nima nihče v Evropi, zato je knjižnično nadomestilo pravzaprav ustrezen sistem, ko avtorjem poplačamo pravico iz naslova javne izposoje njihovih del. Moram pa vendarle se dotakniti še tistega, kar nisem uspel odgovoriti – kontrola ministrstva nad uporabo javnih sredstev. Ministrstvo seveda zelo natančno preko svojih služb evalvira rezultate razpisov. V celoten postopek razdeljevanja javnih sredstev so vključene strokovne komisije kot zunanja posvetovalna telesa. To so neodvisni organi, ki dajo predlog za sofinanciranje posameznih programov in projektov. Izvajalci so seveda dolžni podati vsa vsebinska in finančna poročila. Tukaj moram povedati, da je pri vsakoletnem razpisu na kateremkoli področju ključni pogoj realizacija programa iz preteklih let. To je pogoj, da lahko nekdo sploh sodeluje na razpisu. To je izključni pogoj. Drugič, kvaliteta realiziranega programa ali projekta iz preteklega obdobja pa je bistven del kriterijev, ko komisije odločajo o tem, kako nekdo te kriterije izpolnjuje ali ne. V tem smislu ta sistem gradimo. To ni sistem, kjer bi rekli, da deluje brez napak. Noben takšen sistem ne deluje brez napak. Vedno je lahko boljši, bolj natančen. Verjamem, da ga bomo v naslednjem obdobju tudi razdelili. Knjiga, ki jo omenjate, da je morda škodljiva, je knjiga Gorana Vojnovića Čefurji raus, ki je prejela nagrado Prešernovega sklada in ki je prejela tudi nagrado Kresnika, s katerim ministrstvo nima nič. Mislim, da je stroka tista, ki naj sodi o tem, ali je neko [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]primerno ali ne. Hvala.
Hvala tudi vam. S tem zaključujemo vprašanje. Gospod Tomaž Lisec, Slovenska demokratska stranka, bo postavil vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Predsednik, hvala za besedo. Ministri in ministrica, kolegi in kolegice! Moje vprašanje so bo nanašalo na tretjo razvojno os. Za razliko od preteklih časov, ko so posamezniki iz poslanskih vrst postavljali vprašanja samo za določene krake, glede na to, od kod prihajajo, bi se sam skušal osredotočiti na celotno traso. Kot vsi vemo, v letu 2006, ko je nastala strategija prostorskega razvoja Slovenije, je bila tretja razvojna os pomemben korak naprej predvsem pri tem združevanju od Koroške do Bele krajine. Od leta 2008 do 2011 se na žalost ni zgodilo skoraj nič na tem projektu oziroma se je delalo vse, da se ta projekt ne bi aktivno nadaljeval. V letu 2012 so bili neki premiki in sedaj prehajam na bistvo, na leto 2013 in tudi na leto 2014, 2015, na obdobje našega mandata oziroma tudi vašega mandata. Govoril bom na splošno, ne o posameznih krakih, ker potem bi lahko verjetno skozi celotno razpravo govoril o tem, od kod prihajam in kaj si jaz želim, katera izvedba je zame najbolj sprejemljiva, ampak mislim, da to ne bo prineslo dejanske koristi. Sprašujem vas glede tretje razvojne osi predvsem v tej smeri, kajti za to koalicijo je vsaj v besedah velik poudarek na velikih infrastrukturnih projektih, pred nami pa je tudi evropska perspektiva 2014–2020. Ko to dvoje združimo za naslednjih šest, sedem let, mislim, da je tretja razvojna os zelo pomembna komponenta, ki lahko prinese našemu gospodarstvu, našim državljanom in pa tudi našemu prevozništvu marsikatero korist. Jaz od vas danes ne pričakujem nekih utopičnih odgovorov. Verjamem, da ne boste postregli z odgovorom o tem, da bo verjetno tretja razvojna os potem, ko boste končali vaš mandat, za polovico cenejša in enkrat hitreje narejena, ker verjamem, da to ni izvedljivo. Me pa predvsem v prvi vrsti zanima časovnica, tako na vsebinskem in tudi na finančnem delu: Kaj je bilo letos narejenega oziroma kaj se predvideva v naslednjih dveh letih glede uredb oziroma državnih prostorskih načrtov, javne razgrnitve le-teh? Kako je z odkupi zemljišč in vaši pomisleki ali vaša predvidevanja, kdaj se bo lahko začela izgradnja posameznih krakov? Nekateri bolj pritiskajo na severnem delu, nekateri na južnem. Jaz prihajam bolj iz srednjega dela in me resnično zanima, kdaj bo kdo prišel na vrsto. Morda pa v nadaljevanju tudi odgovor glede vpliva lokalnega prebivalstva in pa sodelovanja z ostalimi ministrstvi. Hvala.
Hvala. Besedo dajem gospodu Samu Omerzelu.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospod Lisec hvala za vprašanje. Mi smo naredili lep pregled sami aktivnosti na tretji razvojni osi. Moram na začetku podati, da vsekakor tretja razvojna os je pomemben del razvoja Slovenije. To se z vami absolutno strinjam. Delimo jo v resnici na severni in južni del, pa tudi znotraj severnega in južnega dela potem na posamezne etape, in sicer v severnem delu sam odsek Šentrupert–Velenje, to verjetno zelo dobro poznate, smo leta 2012 doživeli negativno okoljsko presojo, tako da je bila odločitev vlade takrat, da se študija variant umakne. Mi na tem segmentu, na tem odseku trenutno vodimo zelo aktivno vse aktivnosti povezane z novo študijo variant. Sama razgrnitev študije variant je zastavljena v tej smeri, da se vsi deležniki, vse aktivne strani v tej zgodbi vključijo pred samo javno razgrnitvijo, zato da preprečimo tisto slabo izkušnjo iz preteklosti, torej da pridemo z varianto, ki je sprejemljiva, ki je v tej fazi, da potem lahko naprej sam proces teče. Planirano je, kar se tiče samih aktivnosti javne razgrnitve, da bo sama javna razgrnitev in potem prostorsko umeščanje narejeno in zaključeno v letu 2014. Drugi odsek Velenje–Slovenj Gradec, postopek prostorskega umeščanja je zaključen. Avgusta 2013 je bila sprejeta uredba o državnem prostorskem načrtu. Tretji odsek Slovenj Gradec–Dravograd, na tem odseku je dejansko prišlo po podrobnih analizah, študijah prometa do spoznanja, da sama zahteva in kapacitete tega odseka nikakor ne opravičujejo, da bi se na tem odseku gradila avtocesta, da bi se gradil nov odsek, zato gre tukaj odločitev v tej smeri, da se opravi modernizacija obstoječega omrežja. Ko govorimo o južnem delu, na tem segmentu imamo prvi odsek med Novim mestom in Malinam. Tu je bila uredba o DPN sprejeta decembra 2012. Drugi odsek Maline–Metlika in naprej potem Črnomelj, torej mejni prehod Metlika in Črnomelj, tukaj pa potekajo aktivnosti, javna razgrnitev okoljskega in osnutka DPN je predvidena za november 2013. Potem pa je odsek, ki se navezuje na prejšnjega, to je Črnomelj–Vinica, kjer pa planiramo, da bo prostorsko umeščanje opravljeno v letu 2014. Vsa ta dokumentacija in vse to planiranje je osnova za to, da lahko začnemo z gradbenimi dovoljenji in potem s samo gradnjo. Sama gradnja pa je povezana z virom financiranja. Kar se tiče evropskih fondov, moram reči, da v novi finančni perspektivi poudarka na cestah ni, tako da kar se tiče samih investicij in črpanja fondov iz evropskih sredstev, verjamem, da bo zelo težka in bomo morali iskati druge vire. Sam osebno želim, da bi ta del tretje razvojne osi v Sloveniji zaživel, vendar pa edina realna možnost, da bomo ta odsek financirali, zdaj ali v celoti severnega, južnega ali bomo po posameznih segmentih in prioritetah vsekakor morali graditi, ga pa predvsem vidim v tem, da iščemo koncesionarja za celotne slovenske avtoceste in v pravilnem konceptu in oblikovanju koncesije za naše avtoceste postavimo pogoj tudi investicije in razvoj tretje razvojne osi. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Lisec.
Hvala, minister. Strinjam se, da gre za pomemben projekt in ga podpirate. Deloma ste le nakazili pa tudi posamezna dejanja oziroma nadaljevanja nekih zgodb iz preteklosti gredo v tej smeri. Morda za začetek glede finančnega vidika. Ja, evropska perspektiva jasno načrtuje, da ceste oziroma infrastruktura ni najbolj pomembna tema. Sami ste govorili o koncesionarju, pa me zanima glede na javno znano floskulo o nacionalnem interesu: Ali ste za to kot minister oziroma če bo interes s strani kakšnega tujca, ali bo lahko vstopil v slovensko infrastrukturo kot koncesionar? Potem pa še dve zadevi: Kako sodelujete pri projektu z ostalimi ministrstvi? Moram reči, da ne samo pri tem projektu, verjetno tudi pri kakšnih drugih projektih je kakšno ministrstvo, tukaj govorim o Ministrstvu za kmetijstvo in okolje, včasih prej cokla. kot pa razvoj pri posameznih projektih. In še ena stvar: Zanima me tudi vpliv lokalnega prebivalstva. Vemo, ponekod se pojavljajo civilne iniciative, ki so dokaj močne, ponekod so tudi dokaj močni županskih lobiji, ki svoje politike ne gradijo na tem, ali so na levi ali na desni, ampak izključno na svojih osebnih interesih. In ti interesi gredo v večini na škodo gospodarstva ali pa vpliva na okolje. In za zaključek. Zanima me, glede na to, da je neka študija pokazala vprašljivost glede praga ekonomske učinkovitosti. Jaz upam, minister, da v nadaljevanju tega projekta ta podprag ekonomske učinkovitosti ne bo za kakšnega uradnika na vašem ali pa na kakšnem drugem ministrstvu, bom rekel, pomemben faktor v tem, da se ta projekt zaustavlja oziroma se ga bremza. Jaz pričakujem nadaljevanje aktivnosti pri tem projektu. Hvala.
Želite dopolniti odgovor? Gospod minister, imate besedo.
Gospod Lisec, hvala za dodatna vprašanja. Ko govorim o koncesiji in Darsu, jaz absolutno podpiram, da to koncesijo podelimo in gremo v tej smeri naprej. Seveda se moramo tukaj jasno zavedati – tukaj ne govorim o prodaji infrastrukture, ampak govorim o upravljavskem delu, in moramo biti popolnoma jasni, da sama infrastruktura mora ostati v državni lasti, je strateškega pomena, in to vsekakor ne sme biti predmet privatizacije. Pri podeljevanju same koncesije je izredno pomembno, da je sama koncesijska pogodba kvalitetno, jasno, s popolnoma jasnimi cilji pripravljena, da točno vemo, kaj se podeljuje v okviru koncesije in kaj je del infrastrukture, ki ni del te koncesije. Sama priprava koncesijske pogodbe, za primerjavo lahko povem, da je hrvaška vlada ta del že opravila, oni so za izbiro svetovalca pri podeljevanju koncesije razpisali razpis v vrednosti 6 milijonov evrov. Torej govorimo o resnih številkah, kar je seveda razumljivo, ko govorimo o milijardnih koncesijskih pogodbah. Vsekakor to mora biti pripravljeno na nivoju, z mednarodnim neodvisnim strokovnjakom, ki ima izkušnje na tem področju in ki ima reference. To tudi daje kredibilnost takšnim strokovnjakom. Kar se tiče samega sodelovanja z ostalimi resorji in ostalimi ministri. Predvsem ste izpostavili Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Jaz moram reči, da z ministrom Židanom zelo korektno sodelujeva. Seveda imava velikokrat različne poglede, različna stališča, a o vseh temah, ki sva jih do danes imela, sva se uspela spogajati in na koncu najti skupni cilj, ki je v interesu te države in državljanov. Torej ne v interesu Ministrstva za prostor, energijo, infrastrukturo, ne v interesu Ministrstva za kmetijstvo in okolje, vendar v interesu države. Ko govorimo o vplivih lokalnih veljakov, lokalnih skupnosti, levih in desnih, jaz z nastopom svojega mandata sem se odločil in temu bom tudi sledil, enkrat na enem koalicijskem usklajevanju sem slišal, da se pločniki gradijo samo tam, kjer so desni župani, da se potem ceste ne gradijo tam, kjer so levi župani, jaz sem se v resnici odločil, da ne bom gradil ne levih, ne desnih pločnikov, ampak da bom gradil samo mostove. Morda kdaj pa kdaj tudi kakšen tunel. Ekonomska učinkovitost To pa je eno od osnovnih načel, od osnovnih ciljev tudi pri tretji razvojni osi. Jaz sem prepričan, da odsek navezave od Novega mesta do Karlovca je del, ki dejansko povezuje slovenski avtocestni križ s hrvaškim avtocestnim križem, ki se potem naprej odpira proti Dalmaciji in proti zahodnemu Balkanu in za ta del sem vsekakor prepričan, da ekonomska upravičenost [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]ni sporna. Bi pa želel, da je to del koncesionarja in da sam presodi o tej ekonomski upravičenosti.
Hvala. Postopkovni predlog ima gospod Lisec.
Hvala predsednik. Mislim, da sva midva z ministrom in verjetno še kdo, ki naju posluša, strinja, da gre za zelo zahteven projekt, ki ne zadeva samo vašega ministrstva, ampak več ministrstev. Zelo se z vami strinjam, da gre, kot ste rekli, za projekt, kjer politična barva ne bi smela imeti vpliva na izgradnjo tretje razvojne osi. Torej ta projekt tangira tako leve kot desne poslance. Danes sva govorila o celotnem poteku tretje razvojne osi, ne pa o posameznem kraku, tako kot je bila večkrat debata v preteklosti. Zato predlagam, da se o tem vprašanju, ki je tudi strokovno zelo zapleteno, opravi širša razprava na seji Državnega zbora. Minister verjamem, da boste imeli takrat več časa, da predstavite še bolj analitično dejansko stanje, da od tistega časa morda kašnemu uradniku na vašem ministrstvu daste še kakšno dodatno nalogo s tega področja in nam prinesete tudi kakšne nove informacije. V primeru, če ta postopkovni predlog ne bo izglasovan, minister, vsakega pol leta boste deležni mojega poslanskega vprašanja o celotni trasi, ne o tisti trasi kjer jaz živim. Hvala.
Če sem prav sledil vaši razpravi, niste podali postopkovnega predloga, da se opravi razprava ali ste? Ja. Prav. O vašem predlogu bo potem Državni zbor odločil v okviru glasovanj, v četrtek, 24. oktobra 2013. Zaključujemo to vprašanje. Prehajamo na naslednje vprašanje. Postavila ga bo gospa Ljudmila Novak, Nova Slovenija, in sicer ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je sicer odsoten, potem še ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku ter ministru za kmetijstvo in okolje, mag. Dejanu Židanu, ki je prav tako odsoten. Gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, ministra, dragi kolegi! Zakaj ste našteli tri področja. Namreč zaradi tega, ker nismo mogli dobiti sogovornika in smo zelo težko odkrili, kdo je sploh pristojen za to področje. Sedaj se bliža prvi november in po navadi gremo vsi na pokopališča, ker imamo Slovenci pieteten odnos do naših umrli. Tudi naša pokopališča so zelo lepo urejana v primerjavi z nekaterimi drugimi kulturami ali državami. Na to smo vsekakor lahko ponosni. Državljani, občani pa so me opozorili na nekaj drugega. Namreč o zakonu, ki ureja to področje in je že zelo star, sega namreč v leto 1984 in ne predstavlja aktualnega časa oziroma ni primeren za ureditev, ki bi bila primerna za današnji čas, torej zakonodaja, ki ureja izvajanje pokopališke in pogrebne dejavnosti ter urejanje pokopališč iz leta 1984. Delno je s finančnega vidika izvajanje omenjene zakonodaje urejeno z Zakonom o gospodarskih javnih službah, zato je tudi vprašanje naslovljeno na ministra za gospodarstvo. Na osnovi teh pravnih podlag sprejemajo občine odloke o izvajanju te dejavnosti. Želimo vprašati, zanima nas: Kdo pripravlja in kdaj bo pripravljen nov zakon o izvajanju pokopališke dejavnosti in pogrebne dejavnosti ter urejanju pokopališč? Kateri resor je pristojen za njegovo trenutno izvajanje? Potem pa tudi nepremičninski davek, o katerem sedaj govorimo in zadeva pravzaprav skoraj vsa področja življenja. Ta davek bo zagotovo prinesel tudi povišanje cen storitev pokopališke in pogrebne dejavnosti kot tudi urejanja pokopališč. Iz lokalnega okolja smo seznanjeni, da so pokopališča pogostokrat tudi v lasti verske skupnosti, medtem ko jih ima lokalna skupnost v brezplačnem upravljanju. Bojimo se, da bo ta davek preložen spet na uporabnike, torej na nas državljane. Bom še v drugem delu zastavila nadaljnja vprašanja. Torej: Kdo je pristojen, kdo pripravlja novi zakon in kdaj ga bomo ugledali?
Hvala. Mag. Stanko Stepišnik, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana poslanka, poslanci, hvala lepa za vprašanje, gospa Ljudmila. Dejansko je res, ta zakon o pokopališki in pogrebni dejavnosti ter urejanju pokopališč je zelo star. Je res iz leta 1984 in se do danes kaj bistveno ni spremenil. Leta 2009 ga je poskušalo Ministrstvo za gospodarstvo novelirati, spremeniti, vendar je bil zaradi nasprotovanja v Državnem svetu umaknjen oziroma ni šel v nadaljnjo proceduro oziroma zakonodajni postopek. Velika dilema pri noveliranju tega zakona je tudi nejasna pristojnost za normativno urejanje pokopališke in pogrebne dejavnosti, saj ta zadeva najmanj tri različna ministrstva: Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Ministrstvo za infrastrukturo in prostor ter Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Veljavni zakon je bil pred reorganizacijo državne uprave v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor. S ciljem, da se to uredi, smo napravili časovnico z določenimi aktivnostmi. 22. 8. je bil usklajevalni sestanek med ministri in vladnimi službami, kjer so se dosegla načelna soglasja. Ta načelna soglasja so: pogrebna in pokopališka dejavnost tudi v bodoče ostane v obvezni lokalni gospodarski javni službi, ostaneta urejani v enotnem zakonu. Pogrebna in pokopališka dejavnost mora v okviru obvezne lokalne gospodarske javne službe zagotavljati osnovni standard storitve, pri pogrebni dejavnosti pa se dovoli dostop tudi tržne dejavnosti, ob upoštevanju določenih pogojev: nadstandard storitve pogrebnega dala. Osnova za nov predlog zakona o pogrebni in pokopališki dejavnosti je osnutek zakona iz leta 2009, pri čemer je potrebna posodobitev in bolj konsistentna ureditev dejavnosti. Glede določitve pristojnosti za normativno urejanje pokopališke in pogrebne dejavnosti se pripravi osnovni koncept predloga ureditve na področju pokopališke in pogrebne dejavnosti, usklajevalni sestanek med predstavniki navedenih ministrstev ter vladnih služb in drugimi deležniki trenutno organizira in vodi Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je tudi organiziralo skupen sestanek med zunanjimi deležniki, zunanji deležniki so Obrtno-podjetniška zbornica, Gospodarska zbornica, Skupnost občin Slovenije, Združenje občin Slovenije in Združenje mestnih občin Slovenije. Namen tega sestanka je bil predvsem to, da se izoblikuje enotni kriterij oziroma pogoji za izvajanje te dejavnosti ter da se ugotovi, glede na različne poglede, kolikšen del pogrebne dejavnosti se sploh lahko prepusti tržni dejavnosti. Dogovorjeno je bilo, da se do konca oktobra pripravijo nova izhodišča in pri teh novih izhodiščih sodelujejo tudi Ministrstvo za zunanje zadeve, Ministrstvo za infrastrukturo in prostor, Ministrstvo za kmetijstvo in okolje in pa Ministrstvo za zdravje. Po 30. 10. oziroma po koncu oktobra bo šel ta zakon potem v javno razpravo in bo možno dati razne predloge in določilo se bo tudi, kdo ima pristojnost nad tem zakonom. Do danes to ni jasno. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo je samo prevzelo vodenje in koordinacijo te novele zakona. Hvala lepa.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Ljudmila Novak.
Sedaj je v nekaterih občinah urejeno tako, da občine dajejo posameznim skupinam neke subvencije za pogrebnino oziroma smo državljani tudi prejemali pogrebnino. Z novim zakonom bo to spremenjeno in bo pogrebnina pripadala samo tistim, ki prejemajo socialnovarstveni dodatek. Torej bo še toliko bolj pomembno, kako se bo oblikovala cena za pogrebne dejavnosti. Zdaj ko smo prejemali to pogrebnino, se nam po drugi strani ni zdelo tako zelo pomembno, kako visoka je cena. Po navadi se tako gleda in morda so tudi javna komunalna podjetja to izrabljala po svoje in so šle cene kar preveč navzgor. Ko bomo morali to sami plačati in ne bomo dobili povrnjenih stroškov, potem se bomo pa tudi vprašali, zakaj je ta cena tako visoka. Zato vas sprašujem: Ali bo novi zakon o pokopališki in pogrebni dejavnosti ter urejanju pokopališč vseboval tudi določbe glede oblikovanja cen storitev urejanja pokopališč? Sicer bomo pred tem, da si tudi pogreba ne bomo več privoščiti.
Besedo za dopolnitev odgovora ima mag. Stepišnik.
Hvala lepa. Jaz mislim, da tudi v skladu z novim zakonom, v osnutku ni še vse določeno, kaj bo v tem zakonu. Kot pravim, po oktobru bo javna razprava in bo možno tudi z določenimi stališči, predlogi še izboljšati ta zakon. Lahko vam pa vam zagotavljam, da bo vsak pokopan dostojno.
Hvala. S tem zaključujmo vprašanje. Ne? Postopkovno zahtevo ima gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Ne bom dala postopkovne zahteve, ker sem nad tem že obupala, ker tudi noben pameten predlog ni podprt za nadaljnjo obravnavo, ampak samo še želim opozoriti, da vendarle naj se ta zakon zgodi in naj bo primeren za državljane.
Hvala. S tem zaključujemo tudi to vprašanje. Prehajamo na naslednje vprašanje, ki ga bo postavila mag. Majda Potrata, Socialni demokrati, in sicer bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovana ministra, poslanke in poslanci! Moje vprašanje izhaja iz ustavne pravice, da je za otroka v prvi vrsti dolžna skrbeti družina, v drugi vrsti pa država. Poseg v družino je dovoljen samo takrat, kadar je ogrožen otrok. Tu bi opozorila na Zakon o preprečevanju nasilja v družini, kjer so določeni nosilci dejavnosti in postopki, kaj je treba storiti, kadar v družini ni vse tako, da bi lahko trdili, da je v korist otroka. Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pa mora poskrbeti za drugi del obveznosti – da je vsakemu otroku omogočena dostopnost izobraževanja in pri tem je osnovnošolsko izobraževanje obvezno. Do tod vse lepo in prav. Težava nastopi takrat, ko ugotovimo, da je zaradi doktrine integracije otrok s posebnimi potrebami v posameznih primerih mogoče zaznavati tudi težave, ko je v neenakem položaju otrok s posebnimi potrebami ali morebiti drugi otroci, ko imajo pripombe na to starši, učitelji, vodstvo šole ali širše družbeno okolje. Glede na to, da opozarjajo, da rastoča socialna stiska prinaša v šolo tudi nove oblike socialnih problemov, tudi nasilja posebnih oblik, sem se odločila zastaviti vprašanje in vprašati oba ministra: S katerimi sistemskimi ukrepi nameravata ministrstvi zagotavljati pomoč pri obravnavi primerov nasilja v šolah, ki je posledica socialne stiske otroka ali vedenjskih in čustvenih težav? Poznamo postopke odločbe, kako dobi odločbo otrok s posebnimi potrebami, vemo, kako lahko kdo organizira pomoč, ampak vse več primerov se zgodi, ko ugotovimo, da katera od inštitucij ni zmogla napraviti vsega, kar bi bilo otroku v korist. Nočem namreč zanemariti tega, da je pogosto otrok, ki opravlja medvrstniško nasilje, pogosto tudi sam žrtev nasilja. Zato so to zelo zapletene situacije in zato tudi vprašanje obema ministrstvoma. Hvala za odgovor že v naprej.
Hvala za vprašanje. Najprej dajem besedo dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala, gospod predsednik. Hvala, gospa Majda Potrata za vprašanje. Gre za vprašanje, ki je v pristojnosti Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in tudi mojega kolega. Jaz bom na kratko morda na začetku povedala, da se vaše vprašanje naslavlja na dve temi, in sicer na eni strani socialne stiske, vedenjske in čustvene težave otrok, druga stvar pa je nasilje v šoli. Ministrstvo s svojimi ukrepi pokriva področje socialnih stisk in težav v družini, iz katere večina te čustvene in vedenjske stiske tudi izhajajo. Socialne stiske otrok poskušamo, ne glede na situacijo, v kateri je družba, blažiti z ukrepi socialne in družinske politike preko sistema pravic iz javnih sredstev, ki so namenjena družini, v kateri otrok živi. Ne nazadnje so pomembni socialni transferji, kot so otroški dodatek ali v primeru socialne stiske tudi denarna socialna pomoč, subvencija malic in kosila, če govorimo o dijakih, pa tudi možnost štipendije za mladoletne, ki jo z novim letom vračamo. Poleg tega blažimo socialno stisko tudi z dodatkom za veliko družino in tudi kar nekaj programov sofinanciramo preko družinskih centrov, ki nudijo pomoč družinam. Čustvene in vedenjske težave pri otrocih pogosto izvirajo iz težav v družini, zato so centri za socialno delo kot nosilci javnih pooblastil dolžni izvesti potrebne ukrepe za zaščito otrok, ob sumu ogroženosti lahko sporazumno ali pa tudi brez volje staršev otroka namestijo v zavod. Kot ste izpostavili, je dejansko ključno sodelovanje različnih institucij. Te institucije predstavljajo ljudje, zato se mi zdi vedno ob takih stvareh pomembno, da posamezni zaposleni naredijo vse, kar je v njihovi moči, da se morda ne gleda samo glede na pristojnosti, da se včasih zavrti tudi telefon, se dogovori med posameznimi institucijami na način, da se najde rešitev za posameznega otroka, za posamezno situacijo, ki je najboljša za otroka samega. Najslabše je, ko imamo situacijo, da je posameznik izgubljen v tem sistemu. Zakon o preprečevanju nasilja v družini je tak krovni zakon, ker veliko smo že v preteklem obdobju usmerili naporov k temu, da smo sprejeli protokole, kako posamezne institucije med seboj sodelujejo, na primer šole, centri za socialno delo, policija. Zdi se mi, da se je treba zopet vprašati o tem, kaj bi kot človek, ne samo kot zaposlen, naredil v določenem primeru, da bi pomagal otroku v smislu, da kdaj zavrtiš telefon, se dogovoriš določene stvari, seveda vse v skladu z zakonskimi pristojnostmi, ki jih imaš, ampak vseeno, da je nek osebni interes, in v večini primerov, ki so, ponavadi tako ravnajo. Naša pozornost je pa usmerjena predvsem tam, kjer se kaj zatakne. Tam tudi ministrstvo, če je pozvano, poskuša s sodelovanjem med vsemi institucijami najti najboljšo možno rešitev. Kadar pa se že ugotavlja, ali so bili vsi ukrepi storjeni tako, da so v korist otroka, pa tudi inšpekcija, ki je pristojna, presoja ukrepe s strani centrov za socialno delo. Vsekakor je pa to problematika, ki je v krizi vedno bolj izpostavljena in vzpostavlja se res potreba po sodelovanju med različnimi institucijami.
Hvala lepa. Odgovor dr. Jerneja Pikala. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Hvala lepa spoštovani poslanki za zastavljeno vprašanje. Jaz bom kratek in poskušal bom biti obenem čim bolj praktičen in jedrnat. Kar se tiče samega sodelovanja, mislim, da je kolegica ministrica povedala vse, ker je glede tega potrebno. Tudi nam se zdi, da je ključno interes otroka in hitro ter predvsem učinkovito posredovanje tam, kjer je to potrebno. Kar pa se tiče sistemskih ukrepov, ki jih počnemo, bi pa rad izpostavil naslednje. Verjetno veste, da je med leti 2010 in 2012 s sredstvi evropskega strukturnega sklada na ministrstvu potekal projekt usposabljanja strokovnih delavcev v vzgoji in izobraževanju za obravnavo nasilja v družini. Mi grdo rečemo, da smo usposobili tisoč multiplikatorjev, ki bodo lahko to znanje nesli naprej. Delamo predvsem na ravni krepitve strokovnih kompetenc delavcev v vzgoji in izobraževanju, tudi preko nekega drugega projekta in če mi boste dali priložnost, bom seveda z veseljem tudi o tem drugem projektu povedal še kaj več. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora dajem besedo mag. Majda Potrata.
Hvala. Ne bi želela na posamičnem primeru graditi sistemskih rešitev, zaradi tega vas tako sprašujem. Nasprotovala sem ali bila vsaj zelo skeptična, ko smo v zakon vnesli možnost, da se tudi brez soglasja staršev lahko otroka, ki povzroča nasilje ali ogroža druge otroke v razredu, prešola. Ampak lahko pa je problem tudi drugačen, da se otroci umaknejo iz okolja, kjer je posameznik, ki je moteč. Ne ena rešitev, ne druga ne bo rodila sadov, če ni sporazumna. Zato vas sprašujem, ker sem v posodobitvi programa za otroke in mladino 2006–2016 oziroma za obdobje 2013–2016 našla tudi ukrepe, ki predvidevajo ravno v takšnih primerih zaščito pred zanemarjanjem in nasiljem – ker za to gre, kot posledico nemogočih socialnih razmer, da bi lahko otrokom žrtvam nudili tudi takojšnjo ustrezno pomoč v forenzični hiši. Pa me zanima: Ali je ta projekt forenzične hiše že tako zastavljen, da lahko pričakujemo kakšno nadaljevanje in kaj si od njega lahko obetamo? Predvsem pa od ministra za izobraževanje pričakujem, da bo lahko še dopolnil tisto, česar mu prej ni uspelo povedati. Hvala obema za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa še enkrat. Kot rečeno, rad bi nadaljeval na sistemski ravni. Gre za krepitev kompetenc strokovnih delavcev v vzgoji in izobraževanju za na eni strani prepoznavanje in na drugi strani preprečevanje nasilja. Zato smo delovali skupaj z Inštitutom za psihološko svetovalne razvojne projekte in v tem vidiku smo obravnavali pet programov usposabljanja za primarno preventivne programe, na eni strani zaposlene, na drugi strani smo opolnomočili otroke in mladostnike, potem smo informirali in aktivno vključevali strokovne delavce, gre tudi za vključevanje staršev v ta proces za preprečevanje nasilja in socialnih mrež prostovoljstva. Na ta način in še z mnogimi drugimi projekti smo želeli vse te deležnike, ki so pomembni za preprečevanje nasilja, pripeljati v proces in jih na nek način doizobraziti oziroma dodatno izobraziti. To, kar pa sprašujete glede samega sodelovanja, pa mislim, da je ključno. Skupaj s policijo smo že v preteklosti, sedaj pa zadevo nadgrajujemo, pripravili osnutek dogovora o izvajanju nalog za zaščito otrok. To je tisti dogovor, ki izhaja iz Zakona o preprečevanju nasilja nad otroki v družini. Tak dogovor, ki smo ga tudi že predstavili ravnateljem, mislim, da bo ena osnova za naše nadaljnje delo. Ob tem bi pa rad, samo še čisto na kratko, da bo tudi kolegica imela nekaj časa, spomnil, da tu ne gre za povezavo s Policijo, Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnost ter nami, ampak poskušamo v tem smislu delovati tudi z Ministrstvom za zdravje. Mislim, da tudi Ministrstvo za zdravje ima vlogo pri tem, kajti ne gre samo za fizično zdravje, kot veste, ampak je vprašanje tudi včasih duševnega zdravja. In kadar smo na področju duševnega zdravja, je pa zelo pomembno vprašanje tudi Ministrstvo za zdravje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite, gospa ministrica.
Hvala. Jaz bi morda dopolnitev glede programa za otroke in mladino, ki je bil pred 14 dnevi sprejet na vladi oziroma dopolnitev tega programa, kjer smo glede na obstoječe stanje in glede na določene rezultate, predvsem nekaterih študij glede zdravja otrok, sprejeli določene dopolnitve. Med njimi so ukrepi, ki so medresorsko, torej ministrstvo samo koordinira. Kar se tiče forenzične hiše, je v pristojnosti pristojnega ministrstva, vsekakor pa se nadaljujejo ukrepi, da bi ta zaživela do leta 2016, ko naj bi bil ta program tudi realiziran kot tak, ker pokriva obdobje 2010–2016.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Ljubo Žnidar bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Vsi zelo dobro poznamo gospodarsko stanje v naši državi, poznamo tudi enega od poglavitnih vzrokov za stanje gospodarstva, kakršno je. Želim upozoriti na nek investicijski krč, ki je v tem momentu v naši državi, in več ali manj je vsem nam jasno, da je treba oživiti nov investicijski zagon in s tem posledično tudi oživiti naše gospodarstvo. Ovir za oživitev in hitrejšo vzpostavitev oziroma zagon investicij je v naši državi res veliko. Ampak jaz bi danes rad izpostavil samo en segment, ki precej upočasnjuje potek določenih investicijskih projektov, da pridejo do tiste končne operativne faze pred samim izvajanjem. Govorim o pridobivanju zemljišč za potrebe izgradnje javne infrastrukture tako na nacionalni ravni kot tudi na lokalni ravni. Poznam ukrep, ki je bil sprejet v letošnjem letu za pridobivanje zemljišč za izgradnjo žičniških naprav. Bi rekel dokaj pozitiven ukrep, ampak ta ukrep je ozko usmerjen in velja samo v tem segmentu pri pridobivanju zemljišč. Ne velja za ostalo javno infrastrukturo v državi. In danes, ker je čas izjemna vrednota in je zelo pomembno, kako se bomo hitro odreagirali oziroma kako hitro bomo pripravili določene ukrepe, da investicijski krč sprostimo oziroma da zaženemo investicije, pričakujem od ministrstva, da že ima danes tudi v tej smeri pripravljene določene ukrepe, ki bodo dejansko pospešili pridobivanje zemljišč za izgradnjo javne infrastrukture. V tem momentu je v fazi pridobivanja zemljišč tudi precejšen del avtocestnega odseka Draženci–Gruškovje, kjer dejansko odkupi že potekajo. Če se ozremo nazaj, poznamo tiste izjemno negativne primere, ki so vplivali oziroma zavirali izgradnjo. Ministru zato zastavljam vprašanje: Kakšne ukrepe in spremembe zakonodaje bo ministrstvo pripravilo glede hitrejšega pridobivanja zemljišč [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister, gospod Samo Omerzel.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Žnidar, hvala za vprašanje. V veliki večini se strinjam z vašimi ugotovitvami in dejstvom, da samo pridobivanje dokumentacije in celotna poznejša faza do gradbenega dovoljenja so prepočasni in preveč časa rabimo, da pridemo do cilja. Sama sprememba v DPN v rangu 5 do 7 let se absolutno strinjam, da je nesprejemljivo. Ta del prostorskega planiranja in gradnje objektov v tem prostoru je dejansko eden od prvih problemov, s katerim sem se soočil na tem ministrstvu. Po proučitvi problematike zgodovine, kaj se je dogajalo na tem področju, smo se znotraj ministrstva odločili skupaj s strokovno ekipo, da gremo v temeljito prenovo kompletnega koncepta. Jaz sem prepričan, da sistemski pristop in reševanje tega v celotnem spektru težav, ki jih predstavlja samo prostorsko planiranje in pa potem kompleten proces do same gradnje, je edini pravilni pristop. Mi smo se lotili zadeve na naslednji način. Na eni strani imamo sam proces od prostorskega planiranja, gradnje objektov pa do končne faze izvedbe, na drugi strani pa imamo zakonodajo, ki ureja ta proces. V tem trenutku imamo štiri krovne zakone, ki urejajo to področje. Mi smo pripravili kompleten koncept normativnih sprememb v okviru Ministrstva za infrastrukturo in prostor in ta koncept pripravili tudi kot predlog za obravnavo na Vladi. Tisto, kar je ključno znotraj samega normativnega koncepta spreminjanja in zelo pomembno, je zavedati se, da ni samo ministrstvo za infrastrukturo tisto ministrstvo, ki je odgovorno za to področje. Je izredno kompleksen proces, ki zahteva medresorsko usklajevanje, ki zahteva medresorsko sodelovanje tako z Ministrstvom za kulturo, z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje itn. Zato mislim, da pristop, da smo normativni predlog pripravili in poslali v medresorsko usklajevanje, da se s koncepti v začetku strinjamo z vsemi ministrstvi, je edini pravilen pristop, da imamo enotno politiko in dolgoročno enkrat sistemsko uredimo kompletno problematiko in znotraj kompletnega sistemskega pristopa in koncepta tudi ta segment, o katerem govorimo, o razlastitvah, o samih postopkih, da prej pridemo do gradbenega dovoljenja, da definiramo, kaj je strateškega pomena za državo. Tu smo sledili in za vzor imeli nemški model. Jaz mislim, da je sam koncept zelo dobro pripravljen in v samih načrtih planiramo, da bomo s predlogom zakona, torej s kompletno prenovo vseh štirih krovnih zakonov z enim enovitim zakonom prišli s predlogom na Vlado v prvem kvartalu leta 2014.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev.
Hvala lepa za ta del odgovora. Absolutno se strinjam z vami, da ni samo to pristojnost Ministrstva za infrastrukturo in prostor, ampak da je treba kar tri resorje uskladiti. Ampak vaše ministrstvo pa je tisto, ki dejansko mora niti držati v rokah oziroma se uskladiti tudi z ostalimi ministrstvi, kajti na koncu je problem samo na vaši strani. Tako da temu se ni moč izogniti. Zelo zadovoljen in vesel bom, če bodo ti problemi odpravljeni že v prvem kvartalu naslednjega leta in da s tem ne bodo ovirani postopki že takoj v naslednjem letu oziroma da tiste investicije stečejo kar najhitreje. To se pravi: Ali lahko pričakujemo zakonodajo že ob koncu letošnjega leta v Državnem zboru? Tu me še ta časovni okvir bolj podrobno zanima. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za dodatno vprašanje, da imam priložnost malo bolj podrobno pojasniti. Predlog osnutka novega zakona bomo poslali na Vlado v začetku prvega kvartala leta 2014. En koncept in ključni del celotne prenove so seveda soglasja. V večini primerov na največ težav naletimo ravno v fazi pridobivanja soglasij. Pomembna sprememba, pomemben koncept tega je integralni pristop k pridobivanju soglasij. Torej centralno ena točka za pridobivanje vseh soglasij, vseh soglasodajalcev in vse potrebne informacije. V grafičnem prikazu tega koncepta smo zelo enostavno in jasno prikazali, kaj pomeni centralna baza podatkov, hkrati tudi grafično prikazano, katera soglasja dejansko soglasodajalci morajo dati. V veliko primerih smo prišli do tega, da dejansko iščemo soglasja, ki jih v resnici za sam postopek sploh ne potrebujemo. Te informacije, če so dostopne vse na enem mestu, seveda zagotovijo, da takšnih postopkov ne peljemo brez potrebe in s tem skrajšamo same postopke izdaje soglasij, na drugi strani pa je tisti, ki išče soglasja, ima suport na eni točki in lahko po čim hitrejšem postopku pride do vseh soglasij ter na koncu do cilja – gradbenega dovoljenja in same investicije. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Franc Breznik ministru za finance dr. Urošu Čuferju ter ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu. Ker sta oba ministra odsotna, boste vprašanje prejeli naknadno oziroma po vaši želji.
Hvala za besedo, predsedujoča. Mene nekako žalosti, da ni niti en minister ni prisoten. V bistvu gre za kombinirano vprašanje obema glede zadnjih vladnih ukrepov na področju cele države, ker ti vladni ukrepi nekako hromijo slovensko kmetijstvo, predvsem na podeželju in predvsem v krajih, kjer je to kmetijstvo že zdaj bilo ogroženo. Sam prihajam iz Slovenskih goric. Specifika Slovenskih goric na področju kmetijstva je v tem, da gre za razpršeno poselitev, gre za veliko število majhnih naselij, ob specifični rabi teh zemljišč, gre za reliefno razgibanost ter zaradi neugodnih klimatskih in talnih razmer na neko skromnejšo dodano vrednost in dražjo pridelavo hrane. Če se v Slovenskih goricah primerjamo z ostalimi deli Slovenije, lahko ugotovimo, da tri petine vsega prebivalstva živi v nekaterih urbanih, naseljenih območjih in da ravno tam je pritisk na zemljišča glede ljudi večji. In tukaj je neka, lahko rečem, neka določena prednost Slovenskih goric, ker zaradi majhne naselitve so ta zemljišča nekako manj obremenjena. Govorim seveda o kemijski obremenitvi glede škropiv in vsega ostalega. Moram pa nekako priznati, ker se pod to vlado izrazito stimulira urbanizacija države, se podeželje prazni, mnogi objekti se ne uporabljajo več in propadajo. In prav ti bodo sedaj obdavčeni nekajkrat več kot tisti v uporabi po davku na nepremičnine, o katerem sedaj govorimo v Državnem zboru v zadnjih mesecih. Razmere za kmetovanje, ki jih ugotavljamo v Slovenskih goricah, so v bistvu pri sosedih izrazito boljše. Kmetje razmišljajo o opuščanju pridelave, problem je divjad, škropiva so dražja kot v drugih državah, imamo več prepovedi uporabe škropiv, ki pa so tudi pri nas seveda tudi nekoliko dražja. Dejan Židan kot kmetijski minister pa govori, da je največ sive ekonomije ravno v kmetijstvu. Torej kmetje so obdavčeni po katastrskem dohodku. Siva ekonomija pa je mogoče delno res. Je pa tam, kjer so stare generacije v pokoju in nekako se pomaga tem kmetijam, da lahko preživijo z nekim prostovoljnim delom. Mladi odhajajo s teh območij, odhajajo v Ljubljano, kjer se izobražujejo marsikje na nekaterih izobraževalnih institucijah, ki ne prinašajo nekih normalnih poklicev, kjer bi se lahko hitro zaposlili, in kmetijstvo kot tako v Slovenskih goricah lahko rečem, da izumira. Moje vprašanje je zelo konkretno: Kakšna je sploh prihodnost kmetijstva v Slovenskih goricah, kaj bo s kmetijami v Lenartu, Cerkvenjaku, Sveti Ani, Svetemu Juriju in Benediktu? Predvsem kmetijskega ministra sprašujem: Kaj je naredil na področju kmetijstva v zadnjih letih? Kaj je naredil na področju prepoznavanja recimo tudi blagovnih znamk na področju slovenske hrane in kaj je storil na podlagi določenih stimulativnih ukrepov na področju naše kmetijske politike v Slovenskih goricah? Sprašujem se, ali je za mene kot za njega nacionalni interes [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Glede na to, da sta oba ministra odsotna, boste prejeli v 30 dneh pisni odgovor na postavljeno poslansko vprašanje – ali vztrajate pri ustnem odgovoru na naslednji seji? Kar izvolite povedati.
[[...]] [[oglašanje iz dvorane]]
V skladu z vašo zahtevo vztrajate pri ustnem odgovoru, ki ga boste prejeli na naslednji redni seji Državnega zbora. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Zvonko Lah bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag Dejanu Židanu.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovani minister! Še bolj bi bil vesel, če bi bil gospod Židan tukaj. Moje vprašanje je nadaljevanje mojega predhodnika in se popolnoma z njim strinjam. Prejšnji teden v sredo smo obravnavali poročilo o stanju kmetijstva v letu 2012. Rezultati so, da ne rečem, zaskrbljujoči, da ne rečem porazni. Slovensko kmetijstvo je tako in tako nekonkurenčno glede na pogoje kmetovanja, saj se dve tretjini kmetijskih zemljišč nahajata na območju z omejenimi dejavniki kmetovanja in kmetje ne morejo biti konkurenčni tujim kmetovalcem. Vemo pa, da je kmetijska politika evropska in da tukaj ne moremo voditi svoje državne politike. V poročilu je tudi navedeno, da je faktorski dohodek padel v letu 2012 v kmetijstvu za 12 %. Moje poslansko vprašanje je namenjeno ministru: Zakaj ste dopustili kot podpredsednik Vlade, predsednik vladnega odbora za gospodarstvo in kot resorni minister za kmetijstvo, da država uvaja dvojno obdavčitev kmetov?. Vemo, da je katastrski dohodek pavšalna obdavčitev, ki jo poznamo ves čas in tudi v tujini, da pa je davek na nepremičnine, davek na kmetijska zemljišča in davek na kmetijske objekte dvojni davek, dodatna obdavčitev, ki jo kmetje ne bodo prenesli. Že moj predhodnik je govoril, kakšne kmetije imamo, da ljudje opuščajo kmetovanje. In namesto da bi izkoristili ves evropski denar, ki je namenjen za razvoj podeželja in za kmetijstvo, v to smer, da bi zagnali kmetovanje na teh manjših kmetijah z dopolnilnimi dejavnostmi, s skrajšanjem prehranske verige od vil do vilic, da bi organizirali kmečke tržnice in podobno, ta vlada samo dodatno obdavčuje že tako ubogo podeželje. Zato bi prosil, če minister na naslednji seji ustno odgovori na to vprašanje. Jaz se ne čudim kmetom, vse več je slišati, da dobo zahtevali tudi odgovornost ministra oziroma interpelacijo zoper take odločitve, ki jih je pač kot resorni minister dovolil za področje kmetijstva. Vemo, kakšna je samooskrba. Samooskrba nam pada. Vemo, da bodo mlečne kvote ukinjene tam, kjer je edino še uspešno kmetovanje. Mislim, da bi [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Lah. V skladu z vašo zahtevo boste prejeli odgovor na vprašanje ministra mag. Dejana Židana na naslednji seji Državnega zbora. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Ivan Hršak ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes odsoten.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Moram reči, da sem razočaran, ker danes ministra ni med nami, glede na to, da vidim, da ima kar devet poslanskih vprašanj. Ne glede na to, bom postavil konkretno poslansko vprašanje. Spoštovani gospod minister! Pred približno mesecem dni sem kot član Kluba zasavskih poslancev le-temu dal pobudo, da se je Ministrstvu za finance poslalo dopis glede problematike predvidene reorganizacije davčnih uradov v Republiki Sloveniji in s tem v zvezi s predvideno ukinitvijo Davčnega urada Hrastnik. Zaprosili smo vas za čim prejšnji termin skupnega sestanka, kjer bi vam neposredno opisali naše utemeljene pomisleke, da bi pred vašo dokončno odločitvijo pretehtali vse vidike in posledice predvidenih sprememb. Žal do današnjega dne vašega odgovora sploh nismo prejeli. Razočaran sem. Na prejšnji seji Državnega zbora sem v zvezi s tem postavil ustno poslansko vprašanje. Na vašo izrecno prošnjo sem ga nato umaknil in prejel pisni odgovor, s katerim nikakor nisem zadovoljen. Zato danes javno postavljam naslednja vprašanja: Ali je odločitev o zaprtju davčnega urada v Hrastniku dokončna? Če je, na katerih ocenah temelji ta odločitev? Ali ste se morebiti sestali s predstavniki lokalne skupnosti in kakšni so bili ti zaključki? Če se niste sestali in konkretno na terenu preverili učinka oziroma učinke predlaganega zaprtja urada, ali se mogoče še nameravate sestati? Ali razpolagate s podatki, koliko ljudi bi bilo prizadetih zaradi predvidenega zaprtja in kolikšno povišanje stroškov– tu mislim predvsem na prerazporeditev zaposlenih iz Hrastnika v Celje in druge stroške – bi to terjalo? Prosim za vašo oceno: Kaj bi takšna odločitev pomenila za državljane in državljanke kot stranke v davčnih postopkih? Če držijo informacije o ukinitvi davčnih uradov, vas sprašujem: Kdaj naj bi se ta projekt izvedel ter po konkretni številki prihranka tega projekta? Ali je glede na oceno stroškov tega projekta, ki znaša skoraj en milijon evrov, ta projekt ukinjanja sploh upravičen? Hvala lepa za odgovore na vprašanja.
Hvala lepa, spoštovani gospod Hršak. Gospod minister dr. Uroš Čufer vam bo v skladu z vašo zahtevo odgovoril na naslednji redni seji Državnega zbora. Naj pa poudarim, da smo prejeli s strani generalne sekretarke Vlade Republike Slovenije gospe Tanje Šarabon obvestilo, da je danes dr. Uroš Čufer, minister za finance, odsoten zaradi službenih obveznosti, namreč zaradi obiska predsednika Evroskupine v Sloveniji. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju, ki ga bo postavil gospod Ivan Grill ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu, ki je danes službeno zadržan.
Hvala lepa za besedo. Uvodoma bi želel, da minister Židan na naslednji seji poda ustni odgovor na to aktualno vprašanje, ki je aktualno že skoraj 10 let. Gre za problematiko dimnikarske dejavnosti v Sloveniji, ki je ne moremo urediti evropsko primerljivo in težave na tem področju so še vedno prisotne. Na podlagi zakonodaje, ki je v Sloveniji prisotna, so nezadovoljni tako izvajalci dimnikarskih storitev kot tudi številni uporabniki, ki tudi nam poslancem poročajo tudi o zlorabah, o nekvalitetnem delu in pa o visokih stroških, kar jim ta način povzroča. Glede na to, da se na tem področju kljub nekaterim obljubam žal ne naredi nič, pa bi želel sedaj, glede na to, da je znano novo dejstvo, gospoda Židana, ministra za kmetijstvo in okolje vprašati: Ali je seznanjen s pravnim mnenjem bivšega ustavnega sodnika gospoda Ribičiča, ki je izdelal obsežno pravno mnenje ravno o področju izvajanja dimnikarske dejavnosti, kjer zelo natančno precizira, da je po njegovem mnenju takšen način ureditve tudi v nasprotju z Ustavo Republike Slovenije, kajti nedopustno je, da lahko nek zakon oziroma nek akt določa, da morajo stranke dopustiti dimnikarjem, da imajo prost vstop v njihovo stanovanje, še posebej glede na to, da so te komunikacije velikokrat zelo zelo vprašljive? Glede na to, da pravni strokovnjak, bivši ustavni sodnik v tem svojem dokumentu to tako eksplicitno navaja, bi veljalo razmisliti, da se resnično ta protiustavnost uredi, in to bi bilo treba z novim zakonom. Kot mi je znano, nek predlog takšnega zakona tudi obstaja. Zato bi želel odgovor: Ali je seznanjen s tem pravnim mnenjem? Ali je seznanjen tudi s tem predlogom novega zakona? Kakšno je njegovo stališče in pa tudi stališče Vlade do tega aktualnega in perečega vprašanja? Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Grill. V skladu z vašo zahtevo boste prejeli odgovor gospoda ministra mag. Dejana Židana na naslednji redni seji Državnega zbora. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Franc Pukšič ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes službeno odsoten.
Hvala lepa, podpredsednica. Kolegice in kolegi! Tako kot ste povedali, da je službeno odsoten v državi, pa jaz upam, da ne odpira ves dan vrat gospodu, ki je prišel v Slovenijo, ampak bi verjetno toliko pomembno pa le bilo, da bi bil na seji Državnega zbora pri poslancih. Pa nič hudega, nič zato. Jaz zaradi tega ne žalujem, da ga ni, žalujem pa, da vlada Alenke Bratušek to državo pelje v pokop, zato sem si dal tudi črno kravato gor. Dejstvo je, da je denar z bančnih računov v minulih letih v milijardah odtekal v tuje države, predvsem oaze, pa ne zaradi ugodnejših davkov, ampak zaradi tega, da se to ne da slediti. Dejsto je, da o tem ne govorijo več samo novinarji in ti nepridipravi, opozicijski poslanci, ampak 26. septembra sem poslušal na televiziji nekdanjega ministra in profesorja z Ekonomske fakultete, ki se vse skozi profesionalno s tem ukvarja, in tudi gospoda Pleskoviča, pa sta oba jasno povedala, da so milijarde odtekle iz gospodarstva v banke, iz bank pa v tujino. Nekaj tega je bilo za deinvestiranje gospodarstva. Veliko tega pa je šlo prav zaradi tega, da je šlo na tuje črne račune. Vse to, kar se dogaja, je posledica vsega tega. Povedali so, da je presedan, da se je ta vlada odločila, torej ta dva, ki se spoznata na finance – jaz sem pa poslušal, da je presedan, da so se odločili tako Banka Slovenije kot minister za finance, da bodo zaščitili vlagatelje v Probanki in tiste, ki imajo preko 100 tisoč evrov vložka. Govorila sta, da gre za cirka 40 klientov, ki so krivi za več kot eno tretjino slabih posojil. In če to prenesem oziroma pretransformiram na Ljubljansko banko in Kreditno banko, bo cirka tisoč ljudi v tej državi, ki so krivi za stanje dveh milijonov ljudi. Sprašujem ministra: Kaj je naredil, ali je že dal kakšno ovadbo oziroma izkoristil tako Urad za preprečevanje pranja denarja kot seveda Davčno upravo, da bi zaplenili tem ljudem premoženje?
Hvala lepa. V skladu z vašo zahtevo boste prejeli pisni odgovor v 30 dneh. Prehajamo k naslednjemu vprašanju. Gospod Dragutin Mate bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje dr. Tomažu Gantarju.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, glede na to, da ste se v zadnjem času, verjetno pol leta in več ukvarjali z interventnim zakonom, pričakujem, da boste prioritete v naslednjem obdobju preusmerili tudi na nekatera področja, ki posebej skrbijo naše državljane. In to je področje čakalnih dob in čakalne dobe, ki so na marsikaterem področju dolge, predolge in gledano s strokovnega vidika, tudi strokovne javnosti v zdravstvu nesprejemljivo dolge. Zato vas, gospod minister, sprašujem naslednje: Kdaj boste kot minister za zdravje uredili enoten sistem spremljanja nacionalnih čakalnih dob, tako da bodo lahko pacienti verjeli podatkom o čakalnih dobah za določeno zdravstveno storitev, ki so objavljena preko ZZZS ali preko IVZ? Kako boste kot minister za zdravje vzpostavili sistem, da bodo izvajalci, vključeni v mrežo zdravstvenega varstva, lahko po enotni metodologiji poročali tako ZZZS kot IVZ? To sedaj ni mogoče, ker te metodologije ni. Kdaj bomo imeli enoten sistem spremljanja čakalnih dob oziroma kdaj bosta instituciji, kot sta ZZZS in IVZ, imeli primerjalne podatke o čakalnih dobah? Pri sedanjem sistemu pacienti ne vedo, kateri seznam je pravi in ali lahko na tak način ustrezno izberejo izvajalca, kjer bi bili prej na vrsti. Kdaj boste kot minister za zdravje vzpostavili sistem, da bodo v pravnih aktih upoštevane tudi strokovne smernice za najdaljše dopustne čakalne dobe, čemur sedaj nismo priča?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Sigurno so čakalne dobe tisto področje, ki je zelo pomembno za vse bolnike, ki čakajo na preiskave. Mi imamo v tem trenutku vzpostavljen sistem javljanja čakalnih dob s strani vseh izvajalcev, ki so pogodbeno vezano z ZZZS in pa tudi 450 jih javlja podatke IVZ. Te podatke IVZ redno obdeluje in mesečno posreduje vse spremembe o čakalnih dobah tudi Ministrstvu za zdravje. Dejstvo je, da lahko obstajajo določeni dvomi o kvaliteti podatkov, glede na to, da na različne načine te podatke posamezni izvajalci zajemajo. Moramo pa vseeno vedeti, da je enoten način predpisan in obstaja, tudi metodologija za določanje čakalnih dob je objavljena na spletnih straneh Inštituta za varovanje zdravja, in to ne bi smel biti razlog, da podatki niso primerljivi ali pa da se v bistvenih postavkah razlikujejo. Je pa dejstvo, da lahko pričakujemo enoten in enak sistem na področju celotne države šele po uvedbi tudi e-naročanja po ustrezni vzpostavitvi enakega načina v informacijskem sistemu, kjer je bilo zdaj tudi v letošnjem letu že kar nekaj korakov narejenih. Tudi ta razpis za e-naročanje je v teku, mislim, da so v teku neke pritožbe, ampak mislim, da bo to šele osnova in izhodišče, da bomo v resnici lahko imeli poenotene kriterije in podatke. Stroka tu je upoštevana, dejstvo pa je, da na vseh področjih ne moremo dosegati čakalnih dob, kot bi si jih želeli. Ni glavni razlog v varčevanju, veliko razlogov je tudi v tem, da se čakalne dobe na posameznih področjih povečujejo zaradi povečanja potreb na teh področjih. Generalno pa lahko še vedno rečem, da so v okviru dopustnega za večino področij, govorim, če gledamo celotno državo, da je pri enem od izvajalcev čakalna doba za določen poseg, operacijo, tudi ambulantni pregled v okviru, ki je bil sprejet. Posamezna področja, kot so nekateri ortopedski posegi, revmatologija, posegi, operacije v ustih, grlu in žrelu, nekatere urološke ambulante, ultrazvok srca, pa v resnici presegajo dopustne čakalne dobe. Varovalka, da ne bi prišlo do škode na zdravju, je ravno pravilnik o najdaljših dopustnih čakalnih dobah, ki določa, na kakšen način in kdaj zdravniki izberejo ustrezno napotitev. Se pravi, bodisi nujno, hitro ali redno obravnavo glede na zdravstveno stanje bolnika. Tam je natančno opredeljeno: če je "nujno", je to v 24 urah, "hitro" v treh mesecih, "redno" v šestih mesecih – in tu se verjetno največ zamuja. V tem trenutku jaz vseeno ocenjujem, da situacija še ni alarmantna, v primeru slabšanja tudi na področju financiranja zdravstva nas pa lahko podaljševanje čakalnih dob in nezmožnost sledenja večjim potrebam zaradi pomanjkanja denarja lahko začne skrbeti. Popolnoma pa se strinjam z vami, da je nedopustno različno prikazovanje teh čakalnih dob in da mislim, da je res edina možnost vzpostavitev informacijskega sistema na enoten način na nivoju celotne države. Tudi zato se dela že dolgo, ne bi zdaj o zamudah, ki se že dolgo let vlečejo, mislim pa, da smo blizu tej rešitvi, da bi to uredili.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Mate.
Hvala lepa. Jaz bi imel še dodatno vprašanje k tem odgovorom, ki sem jih že prejel. Seveda, minister, načelno [[...]]
Ne dodatno vprašanje, verjetno mislite zahtevo za dopolnitev odgovora, ker v poslovniku [[...]]
tako je, ja, se opravičujem, gospa podpredsednica. Želel bi dopolnitev odgovora, ki sem ga že prejel na vprašanja, ki sem jih zastavil. Gospod minister, načelno vaši odgovori stojijo, načelno imamo na nek način urejene zadeve, vendar zadeve niso urejene dobro. Zato sem vas spraševal, kdaj in kako boste vi kot minister spremenili ta leta urejanja informacijskega sistema, ki ste ga na koncu omenili. Zanima me: Kdaj bo to narejeno, kdaj se bodo zbirali podatki po enotni metodologiji? Seveda me prav tako zanimajo stališča, ki jih imate vi in ste z njimi seznanjeni, ker morate biti. Nekje meseca maja letos ste dobili zapisnike, ki govorijo o čakalnih dobah v fizioterapiji. Danes imamo situacijo, kjer, kot ste sami omenili, 3 mesece za napotnico "hitro". Toliko da bo jasno vsem nam tukaj, ker državljanom je to jasno. Napotnica za fizioterapijo po poškodbi "hitro" je za strokovno javnost sprejemljiva 0 do 10 dni čakalne dobe. Mi pa imamo 3-mesečno čakalno dobo. To je strokovno nesprejemljivo. Kaj lahko po treh mesecih nekomu še pomagamo s fizioterapijo po neki poškodbi? Verjetno je veliko zamujenega. Zato vas sprašujem: Kaj boste ukrenili, da se bo to končalo in da bodo upoštevane strokovne usmeritve ali pripombe posameznih strok znotraj medicinske stroke in kdaj boste to naredili? Ne, da imamo že leta in leta ta problem. Ja, imamo ga, ampak sedaj ste vi minister in me zanima, kdaj boste vi spremenili kaj na tem področju. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala. Vprašanje gre v dveh smereh. Se pravi, eno je, kdaj enotna metodologija. Enotna metodologija z vzpostavijo e-zdravja – predvidoma je to spomladi 2014. Jaz upam, da se ta razpis ne bo več kompliciral v skladu z Zakonom o javnih naročilih. Bistveno bolj zahtevno je vprašanje, ki je tudi pomembnejše in ki ste ga postavili, glede na preseganje teh čakalnih dob na določenih področjih. Dejstvo je, da je vse to vezano tudi na dodatna sredstva, ki jih je treba v zdravstvu zagotoviti, na nekaterih področjih tudi na nezadostno število strokovnjakov, ki opravljajo, ne ravno na področju fizioterapije, kot ste omenili, gre recimo za področje revmatologije ali pa kakšno drugo, kjer enostavno ne razpolagamo s temi strokovnjaki. So pa to vprašanja, ki so pač vezana na financiranje. V tem trenutku jaz težko rečem, kaj bo z dogovorom in z dodatnimi možnimi viri za financiranje v naslednjem letu. Poskušam prepričevati vas, vse ostale, tudi znotraj koalicije, da brez tega niti slediti razvoju, niti večjim potrebam prebivalstva ne bomo zmogli. In bodo verjetno tudi prisiljeni iskati v skladu z direktivo o prostem pretoku pacientov pomoč, če tega ne bomo uspeli narediti. Žal, če bi bilo v mojih rokah, bi verjetno to lahko rešili. Ker pa to ni vse in samo v mojih rokah, pa tega enostavno ne morem v tem trenutku narediti. Poskušamo spremeniti seveda zakonodajo, poskušamo zagotoviti dodatni denar za zdravstvo, ker enostavno slediti tem večjim potrebam z obstoječim denarjem, za katerega vemo, da ga je že pol manj kot v drugih državah, s katerimi se primerjamo, se ne da. Na to vprašanje kdaj, iz tega razloga težko odgovarjam.
Izvolite, gospod Mate.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Glede na odgovore, ki jih je minister dal, bi jaz predlagal, da opravimo o njegovem odgovoru, pa ne toliko o odgovoru, ker odgovor je bil relativno korektno podan, ampak na sploh o tej problematiki obširnejšo razpravo v Državnem zboru in v sklopu odgovorov na ta vprašanja, ki so samo nek del širših problemov, da na področju zdravstva opravimo širšo razpravo. Zakaj? Na začetku te seje smo v naši poslanski skupini predlagali, da bi interventni zakon obravnavali po rednem postopku, ne pa po nujnem. To je bilo zavrnjeno s strani koalicije in tam bi se lahko pogovarjali točno o teh problemih, o katerih minister govori, o denarju, o proračunu. Gospod minister, mene ni treba prepričevati in naše poslanske skupine, kako s proračunom za področje zdravstva. To boste morali opraviti znotraj koalicije, kjer ni nobenega posluha. Seveda to ni edini problem. Problem je tudi ta, da bomo morali rešitve iskati tudi na način, kaj in na kakšen način bomo imeli, ne pa samo, kako bomo dajali nove prispevke in nove zadeve ter dajali več in več. Treba je resno pogledati, in to so resna strokovna vprašanja. Čakalne dobe so samo en majhen delček tega, vrh leden gore, ki jo ljudje opazijo. Spremeniti bomo verjetno morali tudi način financiranja. Sedaj veste, kako to poteka, z nekimi pogajanji, z nekimi pravili razporejanja po programih itd. To že leta počnemo na enak način in ne delamo tako, kot bi bilo treba, tako da bi izvajalci dobili plačano toliko storitev, kot jih opravijo, ampak se dodeljujejo neki pavšali. Tukaj imamo v sistemu resne težave. Zato res upam, da bodo vsaj poslanci vaše poslanske skupine pomagali pri tem, da se o teh zadevah pogovorimo. Če nam je že bila odvzeta neka možnost resne razprave pri interventnem zakonu, glede na to, da je bil postavljen nujni postopek, nam omogočite vsaj pri tem vprašanju čakalnih dob, da načnemo vse tiste temeljne probleme, s katerimi se srečujete v zdravstvu. In tudi pri proračunski pravi, upam, da boste dali kakšne dodatne predloge, kaj vam manjka in kje vam manjka in zakaj vam manjka ta denar. In vse to lahko opravimo v neki širši razpravi, in to še pred proračunsko sejo. Tako bi potem lahko na boljši način zagotavljali zdravstvene storitve našim državljanom. Upam, da me boste pri tem podprli, ker [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]ene od koalicijskih strank in lahko vplivate na njih, da nam omogočijo to razpravo, ki jo moramo imeti tukaj zato, da bomo dosegli boljšo zdravstveno varstvo za vse naše državljane. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 24. oktobra 2013, v okviru glasovanj. Proceduralni predlog ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, podpredsednica. Običajno je tako, če se človek veseli, lahko kaj pozabi, če žaluje, še bolj. Ne vem pa, kateri od naju je pozabil. Vprašali me niste, ali želim pisni ali ustni odgovor na naslednji seji. Sam tudi nisem rekel, da želim ustni odgovor na naslednji seji, torej s te strani je moja napaka. Torej vsekakor bi prosil, da minister javno spregovori, ne da se skrivamo za nekaj stavki in črkami, da javno spregovori tukaj v Državnem zboru na naslednji seji na moje poslansko vprašanje, ki gre o dezinvestiranju podjetij in odhodom milijard in milijard slovenskega denarja v tuje oaze, kjer se prekriva. Zato bi prosil, da se to izvede na naslednji seji, tako da bo minister ustno odgovoril. Hval lepa.
Hvala lepa. Glede na to, da res niste izrazili želje, vztrajali pri ustnem odgovoru, sem smatrala, da želite pisni odgovor, kot je v 247. členu poslovnika. Vsekakor pa vam bomo ugodili in boste imeli na naslednji seji ustni odgovor. Hvala. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Danijel Krivec bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samo Omerzelu.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Jaz sem vesel, da je minister prisoten in bo lahko direktno podal odgovor, tako da se mu zahvaljujem, da je prisoten. Verjetno vsi v dvorani dnevno spremljamo težave, ki nastopajo na cesti iz Kočevja proti Ljubljani na območju Škofljice. Verjetno tudi vsi poznamo težave, ki nastopajo pri umeščanju tako imenovane obvoznice Škofljica, in iskanje rešitev, ki na tem projektu že kar nekaj let, če ne govorimo celo o daljšem obdobju, nastopajo. Vemo vsi, da je umeščanje takega objekta zelo zahtevno, zato se iščejo rešitve tudi v drugi smeri, v smislu posodobitve obstoječe državne ceste. Vendar pa moje vprašanje na ministra naslavljam v nekoliko drugi smeri, zato pričakujem tudi konkreten odgovor. Vlada Republike Slovenije je 8. 7. 2011 sprejela uredbo o državnem prostorskem načrtu za polni priključek Šmarje - Sap na avtocesti A2 iz Ljubljane proti Novemu mestu. Z njegovo izgradnjo bi se bistveno omilil problem prometa med Škofljico in Ljubljano na cesti Kočevje–Ljubljana, kjer se pojavljajo eni izmed največjih prometnih zastojev v državi. Priključek bi omogočil vključitev na avtocesto A2 tudi v smeri proti Ljubljani. Sedanja ureditev namreč omogoča le vključitev v smeri proti Novemu mestu. Zanima me: Zakaj se dela na omenjenem priključku kljub stalnemu opozarjanju prizadetih prebivalcev in županov na neznosne prometne razmere po več kot dveh letih še sploh niso začela? Tudi glede na to, da smo obravnavali proračunske dokumente, kjer tega projekta ni zaslediti, pričakujem vaš odgovor in razjasnitev glede te akutne problematike in odprave teh prometnih zastojev. Hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Vseeno mi dovolite, da se te problematike dotaknem v malce širšem smislu, ker imam tudi eno zelo pozitivno informacijo, en pozitiven pristop k reševanju same problematike dostopa iz smeri Škofljice proti Ljubljani. Z Ministrstvom za kmetijstvo in okolje smo uskladili rešitev, tisto rešitev, ki mislimo, da je pravilna, da po najhitrejši možni poti urejamo problematiko konic, ki se pojavljajo. Na Ministrstvu za infrastrukturo in prostor smo predlagali rešitev reverzibilnih pasov, torej gremo v rešitev, kjer z dodatnim pasom na cesti dejansko urejamo promet s pomočjo pametnih tehnologij. Tako bomo ob konicah, jutranjih konicah, ko imamo gost promet iz smeri Škofljice proti Ljubljani, imeli dva pasa v to smer, v popoldanskem času pa rešitev, da bomo takrat, ko je promet gost v obratni smeri, torej iz Ljubljane proti Škofljici, imeli reverzibilni pas, tako bomo imeli dva pasova v nasprotni smeri in s tem razbremenili konice. Sama rešitev je pomembna še iz enega dodatnega aspekta. Sama obvoznica, ki je bila planirana, sama investicija je bila v rangu 120 milijonov evrov. Ta rešitev, ki pa smo jo sedaj predlagali, pa je v rangu 5 do 6 milijonov evrov. Torej popolnoma drug razred, drug rang investicije, kar seveda v teh časih štejem za poseben dosežek, da smo uspeli na nek način res akuten problem rešiti z optimalno investicijo. Jaz mislim, da bo to zadostovalo kar za nekaj let, da sama ta rešitev zadovolji oziroma reši ta problem konic proti Škofljici. Kar se tiče samega avtocestnega priključka Šmarja - Sap, se ravno tako strinjam, da je to del, ki bo še dodatno razbremenil to problematiko. Na tem področju pa smo imeli v februarju 2013 razpis za projektiranje za PGD in PZI in avgusta 2013 je bil izbran izvajalec za izdelavo dokumentacije, kar pomeni, da je bil septembra 2013, torej pred slabim mesecem uveden v delo. V tem trenutku smo v fazi, da pridobimo vso potrebno dokumentacijo, govorimo o PGD in PZI, da se kompletna dokumentacija pripravi. Računamo da bo celoten PGD, PZI projekt zaključen do julija 2014, nato pa sledi še dodatno potreben odkup zemljišč in pa izbira izvajalca ter izgradnja samega odseka. Hvala.
Hvale lepa. Izvolite, gospod Krivec.
Hvala za ta del odgovora, vendar nisem prav zadovoljen s tem odgovorom, predvsem te časovnice, ki so bile podane, so nekoliko razvlečene. Vseeno pozdravljam to rešitev, ki je bila predlagana že s strani prejšnjega ministra, ki je rabil kar precej prepričevanja, tako direkcije kot ostalih inštitucij, da se lahko uporabi ta rešitev, ki je v uporabi tudi v drugih državah, glede reverzibilnih pasov in dodatne prometne signalizacije, ki omogoča, glede na to, da je obstoječa cesta dovolj široka, to rešitev, ki jo pozdravljam. Glede polnega priključka pa mislim, da je dinamika tako projektiranja kot odkupov nekoliko razvlečena. Ne razumem logike, da je treba dokončati PGD in PZI in nato iti v reševanje in odkup zemljišč, kajti državni lokacijski načrt že omogoča in je lahko podlaga za odkup zemljišč. Zato me vaš odgovor v celoti nezadovolji in bi želel glede tega mogoče tudi še dodatno pojasnilo, predvsem tudi iz razloga, da v proračunskih dokumentih tega polnega priključka niti sredstev za odkup zemljišč nisem opazil.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za dodatno vprašanje. Kar se tiče same izgradnje in pridobivanja kompletne dokumentacije in odkupa zemljišč v letu 2014, bomo sam odkup delali glede na sredstva, ki jih imamo na razpolago. Mi računamo, da kar se tiče same izgradnje, bo dinamika primerna temu, koliko bomo tudi samih sredstev imeli in dinamika je zastavljena temu primerno. Mi računamo, kar se tiče gradbenega dovoljenja, da bo gradbeno dovoljenje pridobljeno skladno s terminskim planom, torej konec 2014 in glede na to potem bomo tudi sredstva za to poizkušali zagotoviti, da se sama izvedba zagotovi. Je pa vse to odvisno od tega, koliko sredstev bomo imeli na razpolago in če bomo uspeli ta sredstva iz proračuna zagotoviti.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil mag. Štefan Tisel ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Vsem lep pozdrav, spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci! Moja tema so urgentni centri in centri nujne medicinske pomoči. Vemo, da imamo v Sloveniji dva univerzitetna klinična centra Ljubljana in Maribor, potem pa še 9 oziroma 8 regijskih bolnišnic v Celju, Murski Soboti, Šempetru pri Novi Gorici, v Izoli, V Novem mestu, Slovenj Gradcu in na Jesenicah in pa potem še nekaj manjših, če rečemo lokalnih in specialnih bolnišnic. Povsod mora biti dostopnost 24-urna, tako na urgentnih centrih kot tudi na nujni medicinski pomoči. V zadnjih letih so se urgentni centri nekako ponovno vzpostavili, da bodo zgrajeni v vseh teh bolnišnicah. V Ljubljani je v gradnji, v Mariboru vemo, da je razpis padel. Vemo tudi, da je bilo na razpolago 35 milijonov evropskih sredstev v tej perspektivi, tako da se vendarle nekako vzpostavlja ta mreža urgentnih centrov. Oni pač predstavljajo sekundarni nivo, medtem pa nujna medicinska pomoč, ki je na razpolago na primarnem nivoju in tudi ima svojo mrežo oziroma še ni mreža v popolnosti vzpostavljena. Zanima me: Kakšen je nadaljnji tempo za izgradnjo teh urgentnih centrov? Kot vemo, se je tudi v Ljubljani upočasnil. Tudi v proračunih in rebalansih se nekako ta investicija vedno prestavlja v prihodnost in tudi v drugih regijskih bolnišnicah. Ali so tudi v naslednji perspektivi na razpolago evropska sredstva? Kako je v povezavi z urgentnimi centri tudi z mrežo nujne medicinske pomoči? V Ljubljani vidimo, da je zadeva na istem mestu, prav tako ste vi uredili v Izoli, da se to razvija v tej smeri, pa mislim, da tudi v Slovenj Gradcu. Kako je pa na ostalih področjih v Sloveniji v tej smeri? To me zanima. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, poslanke in poslanci! Hvala za vprašanje. V resnici je bilo v resoluciji predvidenih 10 urgentnih centrov v Sloveniji v bolnišnicah. Razdeljeni so bili nekako v tri nivoje, glede na število obravnav in možnosti, ki jih ti centri v teh bolnišnicah potem imajo za stopenjsko obravnavo bolnikov. Še vedno vidimo v tem en bolj sodoben pristop do nujnih obravnav, ki so danes razdeljene nekako bolj ločeno na primarni in sekundarni nivo, kjer lahko to velja sicer za nenujne primere, za nujne obravnave, kjer je pa dobro, da je na enem mestu celotna ekipa in oprema in da se to primerno izkoristi, so smiselni urgentni centri. Stanje je takšno, da mi imamo še vedno v postopku 10 centrov plus Ljubljano, ki ne sodi v evropske projekte – ta center se nekako razvija in spreminja že od leta 2007. Za ostale pa je bilo treba v veliki meri spremeniti dokumentacije posamezne bolnišnice, ki so bile zadolžene do te mere, da pripeljejo projekt do gradbenega dovoljenja in do recenzije za načrte. To so morale spreminjati zaradi tega, ker so v te projekte vključevale velik del tudi drugih investicij, ki niso financirane iz evropskih sredstev. To je vse postopke podaljšalo, ker v proračunu ni dovolj denarja, da bi vse te širše projekte tudi izpeljali. V teku so praktično vsi razpisi, tudi mariborski še ni padel, odločitev še ni sprejeta, če ne bomo na pogajanjih uspeli doreči. Nekako do konca leta je predvideno, da pridemo do podpisov pogodb, kar še vedno pomeni, da bi časovno do konca 2014, začetka 2015 ti centri morali biti zaključeni. Jaz v tej fazi, ko so razpisi enkrat zunaj, težko rečem, na kateri točki se lahko kakšen razpis zalomi, glede na to, da so tu postopki, zahtevki po revizijah v skladu z Zakonom o javnih naročilih in od tu naprej smo mi relativno nemočni v tem delu, koliko časa lahko nekdo vleče razpis. Dejstvo je, da smo mi te postopke izpeljali. Zdaj nas čaka nekaj pogajanj. Jaz računam, da imamo še dovolj časa, da do konca decembra večino teh pogodb tudi podpišemo. Je pa odvisno tudi od samega naročila. Kaj bo v naslednji perspektivi, je težko reči. Bolj verjetno, da ne bodo predvideni, kot da bodo ti urgentni centri. Zato je toliko bolj pomembno, da jih v tej fazi izpeljemo tako, kot so bili planirani. V teh centrih je dejstvo, da se integrira nekje primarni in sekundarni nivo za optimalnejšo obravnavo, vključno s prehospitalnimi enotami. In seveda bo ostalo obvezno sodelovanje z enotami nujne medicinske pomoči na terenu, kjer je oddaljenost od teh centrov večja in bi pomenila dejansko časovno grožnjo za ustrezno obravnavo teh, ki potrebujejo urgentno oskrbo. V tem trenutku je bolj ali manj v skladu s predvidenim. Težko pa je napovedovati, kaj bo z javnimi naročili.
Izvolite, mag. Tisel.
Hvala za odgovor. Kar se tiče teh centrov nujne medicinske pomoči, kot smo rekli, v Ljubljani je na istem mestu, pa verjetno v Izoli, Slovenj Gradcu, medtem ko primer v Mariboru imamo nujno medicinsko pomoč v mestu, medtem ko se urgentni center pri bolnišnici gradi. Ali bo tudi povezano ali ne? V Celju je tudi zdravstveni dom tik ob bolnišnici. Ali bo to ostalo na starem mestu oziroma ali se bo to povezalo, kar bi verjetno tudi racionaliziralo postopke? So pa nekateri kraji, kjer nujna medicinska pomoč že poteka, kot je na primer v Krškem, kjer imajo 24-urno turnusno službo specialistov nujne medicinske pomoči, medtem ko Brežice tega nimajo. Brežice so verjetno predvidene za urgentni center. Te ljudi zanima, ali jim bo nujna medicinska pomoč ostala ali bodo to potem priključili sosednjemu centru, kjer bo urgentni center. Podobno mislim, da je tudi Postojna in morda še kje v Sloveniji, Kranj verjetno tudi, da imajo to vzorno urejeno. Deloma ste že prej odgovorili, da kjer je blizu, nima smisla, kjer je pa oddaljenost večja, je pa smiselno, da imajo svojo nujno medicinsko pomoč za oskrbo tistega svojega področja. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
V resnici je pomembna dostopnost in oddaljenost od teh centrov. Je pa dejstvo, da glede na možnosti, ki jih takšen urgentni center, ki bo v sklopu bolnišnice, ima, lahko boljše in bolj temeljito obravnava tistega, ki urgentno pomoč potrebuje. Kjer ta služba deluje, mislim, da predstava, da naj bi bilo več nujne medicinske pomoči po terenu, ne zdrži nobene presoje in kriterija. V vsakem primeru bo to potrebno, bo pa smiselno to na nek racionalen način organizirati. Zraven urgentnega centra imeti dve močni službi na majhni oddaljenosti ni smiselno, bomo pa videli verjetno sproti pri vzpostavljanju mreže, ki smo jo pa, mislim da že kar precej naredili, tudi glede na enoto samega centra, glede na nivo centra in kot rečeno možnost povezav.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil mag. Andrej Šircelj ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes službeno odsoten.
Minister Čufer je, kot ste omenili, službeno odsoten, zato ne more odgovarjati, jaz pa bi rad njegov ustni odgovor v zvezi z vprašanjem oziroma tematiko, ki je v zadnjih tednih in dnevih navsezadnje zaposlovala slovenske medije in zaradi tega tudi Slovenke in Slovence. Gre namreč za nek novejši način pregledovanja davčnih zavezancev v Sloveniji, in sicer tako, da je bilo vsaj to zelo medijsko podprto predvsem takrat, ko so se zapirali lokali. V tem primeru je šlo za nekatere gostinske lokale. V tej povezavi je prišlo do tega, da je bil lokal zaprt nekaj ur ali dni, najmanj dva takšna primera sta znana v Ljubljani, mislim, da sta bila dva tudi v Mariboru, ki sta bila tudi ustrezno medijsko podprta. Takšni načini pregleda so seveda možni, so legalni, ko gre za hujše kršitve davčnih predpisov. Navsezadnje pa potekajo takšni pregledi vnaprej, kar pomeni, da mora nekdo gostinski lokal obvestiti, da je v gostinskem lokalu nekaj narobe oziroma mora sam davčni inšpektor predhodno iti v gostinski lokal, posneti stanje, seveda to na način, da ostaja neopažen, in na tej podlagi potem dejansko narediti takšen pregled oziroma Davčna uprava naredi takšen pregled. Pri tem načinu se postavljajo naslednja vprašanja. Prvič. Koliko davka je bilo pobranega v teh primerih, ki so tudi medijsko znani, seveda v globalnem znesku? Tukaj ne mislim, ker gre verjetno za davčno tajnost, da bi prišlo do izgovora za davčno tajnost. Na drugi strani je vprašanje, ko inšpektor gre v takšen lokal, mu davčna uprava v okviru delovnega naloga izplača določen znesek, ki ga lahko porabi v tem lokalu. Tukaj me zanima: Kolikšen je maksimalni znesek, ki ga Davčna uprava lahko odobri v takšnih primerih? Kolikšen, še enkrat, je bil izplen ter kolikšne in katere so bile hujše kršitve davčnih predpisov v teh primerih, ki so se v preteklosti opravili? Hvala lepa.
Hvala lepa, mag. Andrej Šircelj. V skladu z vašo zahtevo boste na naslednji redni seji Državnega zbora prejeli ustni odgovor gospoda ministra dr. Uroša Čuferja. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje dr. Jerneju Pikalu, ministru za izobraževanje, znanost in šport.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Za današnjo sejo sem najavil vprašanje v zvezi z izvajanjem Zakona o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrski varnostni, predvsem glede monitoringa v javnih zavodih, ki sem ga naslovil tudi na ministra za kmetijstvo in okolje mag. Dejana Židana in na ministra, pristojnega za šolstvo, dr. Jerneja Pikala. Čeprav je letno poročilo o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrski varnosti obravnaval državnozborski odbor za kmetijstvo in okolje, pa sem dobil dopis ministra mag. Dejana Židana, da je za izvajanje zakona pristojen minister za zdravje. Zato bom tisti del vprašanja, ki se nanaša na zakon kot celoto, v pisni naslovil kar na Vlado Republike Slovenije, da ne bo izgovorov, kdo je pristojen za izvajanje zakona. Ministra za izobraževanje dr. Jerneja Pikala pa vseeno sprašujem v zvezi s problematiko šole v Črnem vrhu nad Idrijo, kjer je bila izmerjena povečana koncentracija radona. O tem smo ministra seznanili tudi ob našem nedavnem srečanju v Idriji, kjer je minister odkril spominsko ploščo šahovskemu velemojstru Vasji Pircu. Zato me zanima: Gospod minister, kakšno je stanje glede sevalne varnosti v javnih stavbah, predvsem v šolah? Zakon o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti predvideva subsidiarno odgovornost države, in sicer da država krije stroške odrejenih izjemnih ukrepov, če za kritje stroškov ne zadoščajo finančna jamstva, ki jih je za izvajanje sevalne dejavnosti zagotovil upravljavec objekta ali uporabnik visoko aktivnega vira sevanja, sam pa nima sredstev za kritje teh stroškov. Ker se zavedam, da država danes v tem trenutku nima prav veliko denarja za sanacijo šol, me tudi zanima: Ali bi lahko za tovrstne posege kandidirali na evropska sredstva iz nove finančne perspektive? Ministru se že vnaprej zahvaljujem za njegov odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na to, kot ste povedali, gospod Bevk, bo odgovoril gospod minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo, vendar za dopolnitev odgovora, kot ste sami povedali, glede na prejeti odgovor ministra mag. Dejana Židana, je pripravljen v enem delu odgovoriti tudi gospod Tomaž Gantar, minister za zdravje. Izvolite, dr. Pikalo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod poslanec, res je, denarja za tisto, kar mi imenujemo redno interventno sofinanciranje vrtcev za sanacijo stavb, mi že od leta 2010 v tej ali drugačni obliki nimamo več. Zato tisto, kar pravzaprav počnemo, je, da samo tam, kjer je najbolj nujno, pa vse te sanacije izvajamo. Kar se tiče samih sanacij, bi rad rekel nekaj stvari. Ena je ta, da smo letos, mislim, da je bilo maja 2013, od Ministrstva za zdravje dobili seznam vseh tistih objektov, torej šol in vrtcev, kjer je bila zaznana na podlagi njihovih meritev povečana vsebnost radona. To se je zgodilo, če so moji podatki natančni, v 14 vrtcih in šolah. Vsem tem vrtcem in šolam smo izdali navodila, kako ravnati v takem primeru. Večina teh primerov se da rešiti s tistimi tako imenovanimi, jaz temu rečem v narekovajih, mehkimi ukrepi, torej z rednim in stalnim prezračevanjem in tako naprej. Nekaj primerov pa je potrebnih, ko je v zemljo, in tak je primer v Idriji, o katerem sprašujete, ko je treba zatesniti razpoke in potem ta del površine prekriti s posebno folijo, kar potem onemogoča prodiranje plina radona. V večini od teh 14 primerov, kje smo te zadeve zaznali in kjer smo izdali navodila, se je zgodilo, da je potem stopnja sevanja padla na še dovoljeno mejo. Kar pa se tiče idrijskega primera, če smem čisto na kratko odgovoriti, mi uradno o primeru nismo bili obveščeni. Smo pa, ko smo bili obveščeni iz medijev, kontaktirali občino Idrija, tudi sam, tako kot ste omenili, sem bil pri vas in se izdatno seznanil. Vemo, da so bile te prve meritve opravljene na podlagi merilnikov in merilcev, ki obstajajo v bivšem rudniku živega srebra v Idriji. Sedaj, če prav razumem, bo tudi Ministrstvo za zdravje napotilo na svoje meritve in potem bo izdalo odločbo o tem. Odločba, ko bo, bo seveda za nas tudi signal, če bo potrebno, da bomo Vlado zaprosili za interventna sredstva, kajti ne sme se dogajati, in prav imate, da učenci ali otroci prebivajo v prostorih, ki so močno nadobremenjeni z radonom in s sevanjem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister Gantar.
Hvala. Mogoče toliko, res smo v skladu z zakonodajo dolžni naše državljane varovati tudi pred naravnimi sevanji. V skladu s tem tudi Uprava Republike Slovenije za varstvo pred sevanji letno od leta 2006 naprej namenja en del denarja, ki se v tem obdobju ni zmanjševal, da preverja ta sevanja v okoljih, ki so bolj dovzetna, ki so bolj izpostavljena, recimo zaradi porozne kamnine, kjer so zgradbe, zaradi sestave zgradbe, zaradi morebitnih prejšnjih mnenj in merjenj ob predhodnih meritvah. Takih objektov je okoli 100 letno. Ponavadi ugotovijo v povprečju nekje pri petih objektih letno kršitve oziroma preseganje teh dovoljenih doz in predstavijo ukrepe, ki so potrebni, da zaščitijo prebivalce. Tudi v tem konkretnem primeru, ki ste ga omenili, se pravi Črni vrh nad Idrijo, je inšpektor Uprave za varstvo pred sevanji o rezultatih in teh osnovnih ukrepih obvestil vodstvo šole in tudi vrtca. Ti ukrepi so lahko zelo banalni, od prezračevanja prostorov, odvisno od količine, pa tudi do večjih posegov, tudi gradbenih del. Dejstvo pa je, tukaj ne sme biti nobenega dvoma, da je država tista, ki zagotavlja sredstva za odpravo nepravilnosti, bodisi v okviru svojih resorjev ali pač z ustrezno zagotovitvijo potrebnih sredstev. Ali obstaja možnost [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Bevk? Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Se zahvaljujem obema ministroma. Tudi da bo lahko gospod minister Gantar dokončal odgovor, bom postavil še dodatno vprašanje. Namreč, res je [[...]]
Dopolnitev odgovora, verjetno mislite?
Dopolnitev odgovora, ja tako. Res nas je situacija v Črnem vrhu nad Idrijo zelo presenetila, kajti bolj smo tega, bi rekel tako v narekovajih, navajeni v samem mestu Idrija. Najbrž je tukaj šlo za žgalniške ostanke iz topilnice kot tampon ali pa celo za kraški svet kot tak. Zato bi bilo mogoče razmisliti v tej smeri preventivnih ukrepov proti radonu že pri samem načrtovanju gradnje, prenove objektov, ki so recimo v javni funkciji, kot so šole, vrtci, zdravstveni domovi in tako dalje. Predvsem za območje recimo Krasa, da bi se že vnaprej izognili takim situacijam, če se bo pri primeru Črnega vrha izkazalo, da je to zaradi Krasa in tega sveta, ne pa zaradi žgalniških ostankov iz rudnika, ki so bili uporabljeni kot gradbeni tampon. Glede evropskih sredstev me res zanima, ali bi lahko to bila rešitev, kajti vemo, da so težave z državnim proračunom in sploh z investicijami v družbeno infrastrukturo. Dejstvo pa je, da zakon v 46. členu zelo jasno v četrtem stavku pravi, "če so doze iz drugega odstavka tega člena presežene v objektih, namenjenih izvajanju vzgojnovarstvenega, kulturnega, zdravstvenega ali izobraževalnega programa, zagotovi sredstva za izvedbo ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti iz prvega odstavka tega člena država". Se pravi, da je obveznost države v javnih zavodih. Zato me res zanima: Ali je možno pridobiti tudi ta evropska sredstva, da bi te probleme lažje reševali, kajti na koncu koncev jih ni tako malo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister Gantar.
To, ali lahko evropska sredstva dobimo, v tem trenutku ne vem odgovora. Ni naše ministrstvo pristojno, ampak bomo poskušali ta odgovor dobiti, če je to mogoče. Dejstvo je, kot ste sami omenili, da v nasprotnem primeru je država dolžna zagotoviti ustrezna sredstva za sanacijo in zavarovati bodisi otroke bodisi ostale državljane. Tudi misel, ki je bila rečena, da ustrezno pozornost nameniti pri projektiranju projektov predvsem na kraškem terenu, poroznih tleh, pri izbiri materialov pri teh objektih, da se že v izhodišču preprečijo te možnosti naravnih sevanj in škode, ki jih povzročajo pri teh. Bomo pa preverili glede evropskih sredstev.
Izvolite, gospod minister dr. Pikalo.
Hvala lepa. Samo dopolnil bi rad odgovor. Mislim, da je minister že povedal, da tudi ministrstvo ne razpolago s kakršno koli informacijo, da bi bilo tovrstno intervencijsko sofinanciranje investicijskih projektov mogoče iz naslednje evropske perspektive. Kot veste, je eden od večjih in pomembnejših tematskih sklopov naslednje kohezijske politike ravno energetska sanacija javnih stavb, še posebej šol, vrtcev in tako naprej, tudi vprašanje izboljšanje energetske učinkovitosti in vsega, kar je s tem povezano. Mi bomo zelo natančno pogledali, če bi v naslednji perspektivi tudi to bila možnost, in tako kot je bilo rečeno na ta način že sistematično mogoče pristopili k temu vprašanju, še posebej, če se bo izkazalo, da je to vprašanje sistematike, torej vprašanja tal, in ni odvisno samo od nekih preteklih dejanj človeka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister! Imam vprašanje za vas: V kakšni fazi je projekt za pripravo odlagališča za radioaktivne odpadke? Kdaj se naj bi ta gradnja tudi pričela? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Odlagališče nizko- in srednjeradioaktivnih odpadkov, sam DPN je bil sprejet leta 2012, in sicer februarja, kar moram reči, da je glede na zahtevnost objekta in občutljivo področje velik dosežek. Moram reči, da sam, kar se tiče same investicije, jo podpiram in mislim, da je to nekaj, kar bi še posebej v teh časih morali spodbuditi in morda celo roke malce skrajšati in čim prej pričeti z investicijo. Seveda pa tako kot pri vseh infrastrukturnih investicijah je tudi tukaj zelo pomembno, da sama investicijska dokumentacija, vsa priprava je res zelo podrobno pripravljena, pregledana in da same investicije ne preplačamo iz kakršnega koli že razloga. Kar se tiče samih terminskih planov. Ministrstvo je že dobilo predinvesticijsko dokumentacijo, zasnovo, ki jo je pripravil ARAO. Glede na to investicijsko dokumentacijo smo zahtevali določene popravke, pojasnila, določena področja malce bolj podrobno razdelana in pričakujemo, da bomo dopolnitev same investicijske dokumentacije dobili do konca leta 2014, torej do konca tega leta, da imamo kompletno investicijsko dokumentacijo pripravljeno. Potem sledi varnostno poročilo, soglasje h gradnji jedrskega objekta in pa mnenje Evropske komisije. Računamo, da bi glede na trenutno zastavljeno dinamiko leta 2016 bila zaključena vsa pripravljalna dela, kar pomeni, da bi se sama gradnja začela na začetku leta 2017 in trajala do leta 2019. Osebno si želim in se nagibam k temu, da bi to dinamiko pospešili, torej da bi morda, če bodo okoliščine dopuščale, samo dinamiko zamaknili vsaj za eno leto, zamaknili v prid temu, da se investicija začne izvajati prej, kar pomeni, da bi potem sama gradnja bila zaključena v letu 2018. Po trenutnih planih je predvideno, da se sam objekt preda v delovanje oziroma obratovanje leta 2020, sam pa bi si želel, da bi se ta investicija začela čim prej izvajati, kar bi bil zelo pozitiven efekt, glede na to tudi sama shema financiranja zaprta in zagotovljena, da bi bil sam objekt potem ne 2020, ampak 2019 že predan v obratovanje. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Pogačnik.
Spoštovani minister, hvala za dani odgovor. Zdaj, pomembno je tukaj notri, kdaj se bo ta gradnja začela, predvsem zaradi sklada. Sklad ima sredstva zagotovljena, vemo, da je sklad, vsaj po javno dostopnih informacijah, v lanskem letu posloval solidno. Okvirna investicija, ki jo imajo za ta projekt, je pripravljena in je nekje okoli 100 milijonov evrov. Problem za sam sklad pa je, ker ne dobijo pravočasnih informacij, kdaj bo sklad moral ta sredstva pripraviti. Oni, verjetno na podlagi tega, ne morejo pripraviti neke dolgoročne finančne politike sklada, ne vedo, koliko časa bodo še s temi sredstvi razpolagali, zato ocenjujem osebno, da bi bilo smiselno, da se sprejme na tem področju neka odločitev, kajti s tem se verjetno bo tudi omogočilo učinkovitejše in gospodarnejše upravljanje tega sklada. Vemo, da ima tukaj notri sklad tudi država Hrvaška, zato me še zanima: Ali Vlada Republike Slovenije oziroma vi kot resorno ministrstvo razpolagate s kakšnimi podatki, na kakšen način posluje hrvaški sklad? Ali imate s hrvaškim skladom tudi kakšne kontakte? Kakšna je višina sredstev v hrvaškem skladu? Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za možnost za dodatna pojasnila. Res je, drži, sklad je dejansko zelo pozitivno posloval. Njihov donos je bil 4,5 in še nekaj odstotkov v preteklem letu, kar je glede na dane okoliščine res pozitivno dejstvo. Tudi to drži, da je sama finančna konstrukcija za izgradnjo s pomočjo sklada zagotovljena in zaradi tega si tudi želimo, da bi se ta investicija čim prej začela izvajati. Prepričan sem, da kar se tiče ARAO, ki je zadolžen za samo izgradnjo odlagališča, in skladom, ki je zadolžen za samo financiranje, komunikacija poteka, ne vidim nobene težave, zakaj med njimi ne bi bilo izmenjave informacij. Nasprotno, moje informacije so, da je sama komunikacija in delovanje na eni strani sklada in na drugi strani ARAO zelo korektna in tudi vsi finančni načrti, ki jih je sam sklad pripravljal, so v skladni s tem. Mislim, da tukaj ni težave. Upoštevati moramo dejstvo, da v sami nuklearki in pri vsem, kar delamo v krogu nuklearke, imamo 50 odstotnega partnerja, to je Hrvaška. V pripravi samega investicijskega načrta je ARAO upošteval oba scenarija; imamo scenarij A, kjer je Hrvaška zraven pri izgradnji kot partner, govorimo seveda o financiranju, in scenarij B, če slučajno Hrvaška ne bi pristopila k samemu izvajanju oziroma kot partner k izgradnji. Oba scenarija se obravnavata in glede na pogajanja z Hrvaško, to je seveda stvar pogajanj med Slovenijo in Hrvaško, bodo potem sprejete odločitve, ali gremo v izgradnjo samostojno ali gremo v izgradnjo s partnerico, s hrvaško stranjo.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Jožef Horvat ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegi, spoštovani kolegi, spoštovani gospodje ministri, še posebej spoštovani minister za pravosodje dr. Senko Pličanič! Gospod minister, oba veva, da je sanacija slovenskih bank v pretežni državni lasti akutni problem Slovenije. Reševanje tega problema pa je usodno povezano s prihodnostjo Republike Slovenije. Na 3. seji Preiskovalne komisije o ugotavljanju zlorab v slovenskem bančnem sistemu, ki je bila 2. 7. 2013, je predsednik Komisije za preprečevanje korupcije, mag. Goran Klemenčič seznanil člane komisije - med drugim tudi mene, ker sem član te komisije - z dokumentom te komisije Ocena stanja, Ljubljana 2013, s posebnim poudarkom na poglavju Ocena stanja v slovenskem bančnem sistemu z vidika sistemske korupcije. Komisija za preprečevanje korupcije je zaradi ugotavljanja sistemske korupcije pregledala približno 40 kreditnih poslov z vrednostjo odobrenih kreditov v višini približno 1,6 milijarde evrov. Se pravi, povprečno 40 milijonov evrov na kreditni posel. Ob pregledu teh kreditnih map, opravljenih številnih razgovorih in pridobitvi drugih gradiv, je komisija prišla do zaključka, da so podani razlogi za sum sistemske korupcije v bančnem sistemu. Ugotovljene so bile številne nepravilnosti in nezakonitosti ter tudi sumi kaznivih dejanj. Predsednik komisije, gospod Klemenčič, je med drugim na tej seji povedal, citiram: "Če najdemo pravno možnost, da damo papirje od sebe in izjave ali kar koli v javnost, v kateri so tudi konkretna imena oseb, ki so v poročilo omenjene kot sive eminence, potem bomo ta imena tudi dali." Konec citata. Osebe, ki so z zlorabami povzročile milijardno škodo v slovenskem bančnem sistemu, se ne morejo in ne smejo skrivati za bančno tajnost, zlasti ne v bankah v večinski državni lasti, ki bodo sanirane z davkoplačevalskim denarjem. Ne le organi odkrivanja in pregona kaznivih dejanj, tudi davkoplačevalci imamo pravico izvedeti za imena in priimke oseb, ki so spravile banke, posredno pa tudi celotno slovensko gospodarstvo na kolena. Gospod minister, zato vas sprašujem: V kakšni časovni dinamiki in katere zakone pripravljate na vašem ministrstvu, da bomo lahko odgovornosti za zlorabe v slovenskem bančnem sistemu v pretežni državni lasti čim prej dali ime in priimek? Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, dr. Senko Pličanič.
Hvala, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Najprej moram povedati, da se popolnoma strinjam z vašimi ugotovitvami o tem, da je treba zlorabam, nepravilnostim, nezakonitostim in kaznivim dejanjem, če bodo odkrita, pri delovanju slovenskega bančnega sistema v preteklosti priti do dna; in to popolnoma. Torej, s tem se popolnoma strinjam. Tudi sam sem že do sedaj in bom še naprej naredil vse, kar je v okviru mojih pristojnosti, da se bo to zgodilo. V tem okviru naj povem, da smo tik pred zaključkom priprave novele Zakona o kazenskem postopku, ki bo v precejšnji meri olajšal delo policije v predkazenskem postopku na splošno in tudi v teh postopkih, torej pri odkrivanju nepravilnosti in nezakonitosti kaznivih dejanj pri delovanju bank. Ko pa gre za dostop do bančnih tajnosti, kar je srž vašega vprašanja, pa naj povem, da je to vprašanje tudi bilo ugotovljeno kot eno ključnih ovir. Hkrati je bilo ugotovljeno, da je za to, da se ta ovira odstrani, treba spremeniti Zakon o bančništvu, ki je tudi spremenjen. Kolikor sem seznanjen, je ta sprememba, ki bo omogočila dostop do bančnih podatkov brez odredbe preiskovalnega sodnika v predkazenskem postopku, torej že na podlagi samo razlogov za sum storitve kaznivega dejanja, vključena v Zakon o bančništvu, ki ga je Vlada sprejela in ki ga boste poslanci in poslanke v kratkem obravnavali. Tako predvidevam, moram povedati, da se nisem čisto poglobil v to spremembo Zakona o bančništvu, ampak predvidevam, da je to, kar so mi sodelavci povedali, moji sodelavci, ki delajo na spremembi Zakona o kazenskem postopku, kolega finančni minister Čufar ustrezno vključil v Zakon o bančništvu. Ta sprememba bo omogočila dostop do bančnih podatkov, do katerih je bil do sedaj dostop precej otežen oziroma praktično nemogoč. S tem se moram strinjati, da je temu res bilo tako in da se bo s to zakonsko spremembo to spremenilo in bosta lahko policija in tožilstvo do teh podatkov prišla in potem naprej ukrepala. Ko pa gre za končen rezultat tega ukrepanja, torej na sodišču procesiranje tistih, za katere se bo ugotovilo, da so neka kazniva dejanja storili, in potem objava imen in priimkov teh ljudi slovenskim državljanom in državljankam, se bomo pa vsi strinjali, da bo pač treba počakati na zaključek sodnih postopkov. Za tovrstne sodne postopke naj povem, da je predvidoma v zakonu predpisano odločanje po hitrem postopku, tako da bodo morala sodišča še hitreje kot sicer v takih primerih odločati in ko bodo sodbe pravnomočne, potem bodo ta imena in priimki znani tudi našim državljankam in državljanom. Toliko bi imel na kratko povedati v zvezi s tem odgovorom na vaše vprašanje. Če pa dovolite, gospa predsedujoča, bi samo na hitro še odgovoril ali komentiral tudi vprašanje, ki je bilo zastavljeno predsednici Vlade v zvezi z odvzemom premoženja nezakonitega izvora, s strani vašega kolega Tonina, in v zvezi z neučinkovitostjo tega zakona, torej v zvezi s tem, da se v praksi še nikomur ni odvzelo premoženja nezakonitega izvora. Povem naj, da smo tudi pri tem tik pred zaključkom spremembe Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, tako da bomo zakonodajo podlago za to, da se bo to potem v resnici v praksi tudi zgodilo, popravili, tako da bo to mogoče. Praksa, tožilci in ostali pa opozarjajo, da zakon, kakršen je do zdaj veljal in še velja, ni najbolj ustrezen. Zdaj ga popravljamo v tej smeri, da bo ustrezen, hkrati pa bova s kolegom Virantom tudi na implementacijski ravni, na ravni realizacije tega, potem spremenjenega zakona – upam, da ga boste poslanci in poslanke podprli –, naredila vse, da bodo potem v resnici policija, tožilstvo, Durs in vsi ostali, ki imajo tukaj pristojnosti, bolj usmerjeno kot do zdaj lahko šli v teh primerih v akcijo in bo potem v resnici tistim, ki so nakradli ogromno premoženja, ogromno denarja v preteklosti, to premoženje tudi odvzeto; seveda v tistih primerih, ko je od tega premoženja še kaj ostalo. To je mogoče kot dopolnitev ali komentar odgovora predsednice Vlade še na to temo, ki sicer ni neposredno, ali pa tudi je, povezana z vašim vprašanjem. Samo na hitro še; prej mi je bilo očitano s strani vodje Poslanske skupine SDS, da na tri vprašanja nisem odgovoril, da zamujam že ne vem koliko časa. Naj na hitro povem, da smo na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka odgovorili 23. julija 2013, potem pa so mi povedali sodelavci – to sem, medtem ko sem sedel v parlamentu, naročil, da preverijo –, so me opozorili, da je zunanji izvajalec, ne bom ga imenoval, ki za nas izvaja IT storitve, naredil neko napako, zaradi katere se je potem ta odgovoril izgubil v [[...]] [[znak za konec razprave]] Enako valja tudi za obe drugi vprašanji, za vprašanje Zvonka Černača in potem še za eno dodatno vprašanje dr. Vinka Gorenaka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister, nimam nič proti, da ste odgovarjali tudi v imenu gospe predsednice Vlade na poslansko vprašanje mojemu kolegu Toninu, ker se je res predsednica zelo zapletala pri svojem odgovarjanju. Namreč, zakaj vas sprašujem to, kar sprašujem? Ugotovitev Komisije za preprečevanje korupcije je bila, da so bila v opravljenih razgovorih omenjena vedno ista imena, ki so tako imenovane sive eminence slovenskega bančništva, ki nosijo velik del odgovornosti za razmere v slovenskem bančnem sistemu. Zato si vsi skupaj tu želimo rešitev. Ljudje na ulicah nam, poslancem govorijo, in gotovo tudi vam:" Vzemite tistim, ki so vzeli nam. Vzemite tistim, ki so vzeli nam vsem." Zato pričakujem resnično hitre zakonske rešitve; razumel sem ZKP, Zakon o bančništvu je v parlamentarni proceduri, nekatere rešitve v tem pogledu so dobre, nekatere pa bo treba še bistveno popraviti. Resnično je šlo varovanje tajnih bančnih podatkov v preteklosti celo tako daleč, da se niso vlagale ovadbe za tista kazniva dejanja, ki so bila odkrita v bančnih revizijskih postopkih. Gospod minister, jaz mislim in oba veva, da na enem poročilu Komisije za preprečevanje korupcije je ena vlada že padla, tudi vi ste v tisti vladi sodelovali. Mislim, da na tej oceni stanja lahko ta vlada ostane ali pa pade, če ne bo upoštevala tega. Glede teh dognanj glede bančništva, ki so v tej oceni stanja navedena na strani 51. pa vse tja do strani 68, vas prosim, da se s predsednikom komisije Goranom Klemenčičem usedete in dejansko za slovenske davkoplačevalce čim prej poiščete ugodne rešitve.
Izvolite, gospod minister.
K temu, kar sem prej povedal, naj dodam to, da se sam globoko zavedam pomena vprašanja, ki ga omenjate. Tako kot ko gre za zlorabe ali kazniva dejanja v bančnem sistemu, pa tudi kjer koli drugje, zavedam se pomena tega, o čemer vi govorite, in zagotavljam, da bom sam naredil vse, kar kot minister lahko naredim za to, da se te stvari premaknejo v smer, o kateri govorite. Naredim pa lahko dvoje. Zlasti lahko predlagam spremembo zakonodaje, ki omogoča bolj učinkovit, bolj uspešen pregon tovrstnih kaznivih dejanj, in lahko naredim tudi kaj na ravni implementacije, o čemer sem prej govoril. Naj povem, da tukaj sem tudi v dogovorih z gospodom Klemenčičem. Tudi on bo sodeloval v tej ožji skupini, s katero bomo poskušali pospešiti delovanje na tem področju. Hkrati pa mislim, da se vsi skupaj tukaj strinjamo, čeprav smo vsi – imamo vsi enak cilj: večjo učinkovitost, večjo hitrost, hočemo, da se končno v tej deželi že nekaj zgodi na tem področju – in na to mislim sedaj nazadnje, ko sem rekel, da upam, da se o tem vsi strinjamo, da se pa to mora zgoditi na zakonit in z ustavo skladen način. Kdor koli že je storilec kaznivega dejanja, mu mora biti to dokazano po predpisih, standardih, ampak po ustavnih standardih, ki jih slovenska ustava, tako kot to velja za vse zahodne demokracije, predpisuje, ker drugače nismo daleč od neke dežele ali pa od nekega stanja, v katerem ne želimo biti. To pa nič ne pomeni, da bi to moralo iti kaj na račun učinkovitosti. Prepričan sem, da se da zakonito, skladno z ustavo vseeno hitro in učinkovito delovati in sam bom naredil vse, kar lahko v okviru svoje pristojnosti, da se bo to zgodilo.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Moram reči, da sem do neke mere zadovoljen z ministrovim odgovorom, in verjamem, da si prizadeva najti zakonske rešitve. Naj tudi povem, gospod minister, da imate v Novi Sloveniji zaveznika, vendar mi niste odgovorili ravno na vsa vprašanja. Povedali ste, katere zakone pripravljate, govorila sva o dveh, ZKP, Zakon o bančništvu, niste mi pa povedali časovne dinamike. Zato, ker je to tako akutna problematika, kolegice in kolegi, predlagam v skladu z določili poslovnika, in sicer 246. člena Poslovnika Državnega zbora, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o tej problematiki. Torej, kako čim prej priti do rešitev oziroma najti odgovorne ljudi, ki jih pa pravzaprav Komisija za Preprečevanje korupcije pozna. To se je vsaj dalo čutiti na omenjeni seji parlamentarne preiskovalne komisije. Se pravi, imena imamo, ne moremo jih pa zaradi zakonskih ovir obelodaniti. Zato ponovno, gospod minister, imate škarje in platno v rokah, seveda je tu tudi sodna veja oblasti, da se razumeva, in dajmo enkrat uresničiti zahtevo slovenskih davkoplačevalcev, ta pa je: vzemite tistim, ki so vzeli nam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje mag. Andrej Vizjak ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu ter ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes službeno zadržan.
Hvala lepa. Spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovani minister Virant! Republika Slovenija ima uveljavljeno delitev na 12 statističnih in 12 razvojnih regij. V okviru teh razvojnih regij so regije tudi pripravljale svoje strateške in izvedbene razvojne dokumente. Pomembno poslanstvo tudi sedanje razvojne regijske organiziranosti je torej aktivna vloga posameznikov in posameznega dela Slovenije, da sam najde svoj lastni razvojni potencial in oblikuje svojo prihodnost in s tem tudi zmanjšuje postopno razvojne razlike med dvanajstimi razvojnimi oziroma statističnimi regijami te države. Izjemno pomembna podpora tem razvojnim prizadevanjem so tudi državne institucije v posamezni regiji, upravne enote, še posebej bi tukaj izpostavil upravne enote, kajti s sodelovanjem pri raznih investicijah, izdajo dovoljenj pomembno kreirajo ali pa zavirajo razvoj posameznega dela. Ena izmed takšnih statističnih in razvojnih regij je tudi regija Posavje. Naj omenim pomen te sedanje regionalne delitve. V regiji Posavje je kar 32 regijskih institucij, ki zaposlujejo okoli 2 tisoč prebivalk in prebivalcev Posavja. Podobno je tudi na drugih delih, Koroška, Zasavje itn. V zadnjem obdobju pa se žal vse pogosteje omenjajo projekti reorganizacije državnih institucij. Le-te ne upoštevajo sedanje delitve na 12 statističnih oziroma razvojnih regij, vse več se govori o števili 8, pri čemer ni znana nobena podlaga, zakaj teh osem. To se dogaja tako pri reorganizaciji davčne in carinske uprave v skupno finančno upravo, kjer naj bi bilo teh uradov 8 plus še ta posebni davčni urad Ljubljana. Podobno se govori tudi pri vzpostavitvi upravnih okrajev in izpostav, kjer naj bi bilo po novem teh upravnih okrajev zgolj 8, podobno se dogaja tudi reorganizacija Zavoda za gozdove. To je le nekaj aktualnih projektov, ki potekajo. Spoštovani minister, v Slovenski demokratski stranki nasprotujemo kakršnikoli reorganizaciji državnih institucij mimo nove uveljavljenje regijske delitve Slovenije, ki bo zmanjševala število pod 12, zato vas sprašujem: Od kod in zakaj število 8 tudi v projektu reorganizacije upravnih enot v upravne okraje? Sam sicer ne nasprotujem upravnim okrajem kot združevanju nekih funkcij in drugemu nivoju med ministrstvom in upravnimi enotami, vendar vas sprašujem: Od kod ste prišli in na podlagi katerih argumentov do številke 8?
Izvolite, dr. Gregor Virant, gospod minister.
Hvala za vprašanje. Mislim, da je dobro, da se je to vprašanje odprlo v Državnem zboru, ker je zelo veliko informacij, polinformacij, dezinformacij v zvezi z reorganizacijo državne uprave na terenu. Dejstvo je, da je teritorialna organizacija državne uprave danes podoptimalna. Dejstvo je, da se nam teritoriju Slovenije prepleta ogromno število različnih mrež, območnih enot in izpostav upravnih organov in da je ta sistem postal zelo nepregleden in tudi onemogoča racionalno upravljanje kadrovskih, finančnih, materialnih in drugih resursov. Zato razmišljamo o tem, kako narediti ta sistem, to mrežo boljšo; predvsem boljšo, pa tudi cenejšo za državljane in za podjetja, da bomo lahko z manj denarja naredili iste ali pa še boljše storitve. Sestavni del tega je tudi reorganizacija upravnih enot. Veseli me, da sem slišal iz vaših ust, da v osnovi to reorganizacijo podpirate. Zelo jasno naj povem, da ta reorganizacija ne pomeni, da se upravne enote ukinjajo ali da izginjajo, torej storitve za državljane in za podjetja ostajajo tam, morajo ostati tam, kjer so, morajo biti ljudem blizu in morajo biti še boljše in še kvalitetnejše, kot so se izvajale doslej. Je pa zelo smiselno, da več upravnih enot povežemo skupaj v upravni okraj, zato da lahko bolj racionalno organiziramo zlasti logistične zadeve, kadrovska, finančna, računovodska, da zmanjšamo število samostojnih proračunskih uporabnikov, število vodij, predstojnikov upravnih organov in na ta način prihranimo in hkrati tudi omogočamo veliko bolj fleksibilno razporejanje ljudi in spisov, ko se zgodi, recimo, da so na eni upravni enoti že zdavnaj zaključili projekt denacionalizacije, na drugi strani imajo pa še nerešene zadeve in zaradi tega, ker gre za različne upravne organe, se ne da prestaviti teh spisov z enega na drug. Se pravi, sto razlogov je, da v to reorganizacijo moramo iti, ker kar kliče po tem. Tako kot je trava zelena, tako je popolnoma jasno, da moramo upravne enote povezati v okraje. Kolikšno bo število teh okrajev, bo pa še predmet diskusije. Prvi dokumenti, ki so nastali na ministrstvu, so nastali izključno v strokovnih krogih, torej v strokovnih skupini. Strokovna skupina je izhajala izključno iz strokovnih kriterijev, ki temeljijo na številu upravnih zadev, tako da bi čim bolj enakomerno razporedili med upravne enote. In res je, da je ta strokovna skupina prišla do številke 8, vendar pozor, to še ni gradivo s podpisom oziroma gradivo, ki bi ga Ministrstvo za notranje kot svoj projekt poslalo v medresorsko politično ali kakršno koli drugo usklajevanje. Tako zdaj midva komentirava neko strokovno gradivo, ki še nima statusa predloga ministra za notranje zadeve. Jaz sem odprt za diskusijo o tem, koliko upravnih okrajev bomo v Sloveniji imeli. Zavedam se, da bo tukaj najbrž treba narediti kakšen kompromis med čistimi argumenti racionalnosti, torej popolnoma in izključno s strokovnimi argumenti, in političnimi argumenti s terena. Vem, da si Posavje želi svoj upravni okraj, vem, da si Koroška želi svoj upravni okraj, in verjemite to politično realnost toliko razumem, da jo bom pri teh predlogih upošteval. Torej, rekel bi, ostanite pri podpori reorganizacije upravnih enot, ostanite pri podpori nastanku upravnih okrajev, ki bodo pocenili državno upravo in jo hkrati naredili boljšo za državljane in podjetja, jaz vam pa obljubim, da bomo tudi v vaši poslanski skupini kot tudi vseh ostalih sodeloval v usklajevanjih oziroma se ponudil za razgovor o številu upravnih okrajev, tudi posavskem seveda.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovani minister, hvala lepa za pripravljenost iskanja kompromisov.Dovolite mi še nekaj. Midva sva že velikokrat izmenjala stališča glede racionalizacije tudi upravnih enot in verjamem, da ste vedno zagovarjali, da so upravne enote nekaj, v kar bi bilo škoda posegati, ker delujejo zelo dobro in so se v fazi racionalizacije zracionalizirale do največje mogoče mere. To so vaše besede, ki jih zgolj ponavljam, in bi celo temu verjel. Mislim, da je ključni način, da bi ta podoptimiran sistem delovanja države na posameznih teritorijih, da bi bili ukrepi v povezovanju raznih državnih institucij na terenu. Danes vam delujejo upravne enote po svoje, davčne uprave, inšpekcijske službe in tako naprej, cela kopica drugih – centri za socialno delo, zavodi za zaposlovanje, zavodi za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zavodi za zdravstveno zavarovanje – pa povsem po svoje. Verjamem, da je ogromno priložnosti za racionalizacije, optimizacije prav v tem horizontalnem povezovanju državnih institucij na teritorialni ravni. Rad bi vas pa spomnil na vašo obljubo sindikatom, ki je razvidna iz zapisnika, ko ste povedali, da sprememba upravnih enot v upravne okraje ne bo prizadela nobenega zaposlenega, ne bo imela nobenih viškov, za kar ste bili pripravljeni tudi podpisati posebni dogovor s sindikati. Torej, spoštovani minister, prepričan sem, da ni prišlo na pamet do delitve Slovenije na 12 statističnih in razvojnih regij. Zato ponavljam, da je to relativno tudi politična odločitev in če bi kakršno koli drugačno delitev predvidevali, da bi prišli predhodno v ta parlament, to politično podporo dobili in potem posledično reorganizirali državne organe.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
No, če je bilo to dodatno vprašanje, je moj odgovor zelo kratek: ja, se zelo strinjam z vsem, kar ste povedali. Prvič, strinjam s tem, da so upravne enote kvaliteten in močen del sistema javne uprave. Res je, da smo jih že izjemno zracionalizirali, da se je število zaposlenih od leta 2005, ko smo sprožili ta projekt, še skupaj sva bila takrat v vladi, sam sem sprožil ta projekt minus 1 % na letni ravni, in smo do danes dosegli rezultat – slovenska javnost tega ne ve, mogoče bi morali bolj poudarjati –, da se je za 18 % zmanjšalo število zaposlenih v upravnih enotah, kot se je tudi sicer število zaposlenih v civilnem delu državne uprave v tem času zmanjšalo za 18 %. Torej je državna birokracija shujšala v zadnjih osmih letih. Upravne enote delajo dobro, nudijo kvaliteten servis državljanom, nimajo zaostankov in točno tako je, kot pravite: v sistem, ki dobro deluje, je treba posegati zelo previdno, jaz se tega zelo dobro zavedam, nikoli v življenju nisem šel v neke reorganizacije samo zaradi reorganizacij. Je pa tisti manevrski prostor za izboljšave ravno v tem, da bi jih povezali, tako da bi jim dali to kapo v obliki upravnega okraja, kjer bi združili vso logistiko kadrovsko, računovodsko, finančno in tako dalje in tudi olajšali prerazporejanje, materialne opreme, spisov zaposlenih in vseh teh zadev, zato da bi bila stvar bistveno bolj racionalna. Res je tudi, da sem sindikatom obljubil, da iz tega naslova viškov ne bo, ker sem tudi sicer zagovornik pristopa mehkega zmanjševanja števila zaposlenih v upravi in širšem javnem sektorju. Ta mehek pristop, če se ga lotiš disciplinirano in odločno, uspeva – smo dokazali, sem dokazal. Državna uprava se zmanjšuje, samo treba je zastaviti smer in se potem teh številk držati, kar je mnogo bolje kot pa odpuščanje. Vaš predsednik bi zmetal na cesto 40 tisoč zaposlenih v administraciji, čeprav jih je samo nekaj več kot 33 tisoč, se pravi, bi jih moral najprej 7 tisoč zaposliti, da bi potem vseh 40 tisoč odpustil. Ampak, to ni. Poglejte, kaj pa s tem dobimo? Brezposelne ljudi, socialne stiske, nadomestila za brezposelnost. Mi za to nismo. Mi smo se s sindikati dogovorili za nižje plače, zmenili smo se za postopno zmanjševanje števila zaposlenih. In še to, zelo podpišem tudi vaše besede o rezervah, ki nam jih omogoča horizontalno povezovanje med organi. Oblikovanje upravnih okrajev bo priložnost tudi za to – zelo dobra ideja, delamo na tem, da bi se različne izpostave in območne enote državne uprave, ki na terenu delujejo, med seboj združile. Da se ne more zgoditi, recimo, da imate na eni strani ceste eno območno enoto inšpektorata, ki ima nov avto, ki je 50 % rabljen oziroma 50 % časa v uporabi, na drugi strani imate pa drug inšpektorat, ki ima eno staro podrtijo, ki ni več upoprabna.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, izvolite.
V skladu s poslovnikom bi o tem odgovoru in odgovoru, ki ga nisem dobil od ministra za finance, ki ga danes ni, pa bom ustno to vprašanje nadgradil na naslednji seji, kajti prav tako kot je predvidena reorganizacija upravnih enot v upravne okraje in izpostave, je predvidena tudi reorganizacija carinske in davčne uprave v osem finančnih uradov. In glej ga zlomka, tudi v tej delitvi ni ne Posavja, ne Koroške in ne Zasavja in tako naprej, kar pomeni, da se tiste štiri regije, kar je razlika od 12 do 8, počutimo neupravičeno zapostavljene, ker sploh ne vemo argumentov, zakaj je kar naenkrat prišlo do spremembe regijske delitve z 12 na 8. Zato se mi zdi, da je prav, da v tem parlamentu o tem spregovorimo, preden bodo te stvari šle naprej. Kajti, reorganizacija carinske službe in davčne službe v finančno upravo poteka, seznanjen sem z vsemi dokumenti in tudi z uredbo, ki je v pripravi in je že pripravljena. Upam, da ni sprejeta na Vladi. Spoštovani minister, res je, tega se pravzaprav bojimo, da bodo upravni okraji, če bo teh osem, neke vrste osnova za povezovanje in združevanje vseh ostalih državnih institucij na to številko. To je za Posavje, verjetno tudi za Koroško, za Zasavje, nesprejemljivo. Zato predlagam ne nazadnje tudi diskusijo na to temo. Še nekaj, ne gre zgolj za povezovanje nekih logističnih, finančnih, kadrovskih služb. Gre tudi za čisto strokovna vprašanja in vsebinska vprašanja. Namreč, po nekem predlogu, ki je prišel v medije, o tem sem bral v Dolenjskem listu, je bilo moč zaslediti, da bodo tudi zahtevnejša gradbena dovoljenja izdajali na okrajih. Recimo, konkretno za kakšen vodovod, za kakšno kanalizacijsko omrežje iz ene občine bodo to delali sedaj na upravnem okraju, ki povezuje, ne vem, sedem, osem občin in velja osem OPN in me zanima, kateri ekspert bo lahko to vse naredil. Ta predlog, vsaj strokovni, kot pravite, je predvideval tudi registracijo orožja v upravnih okrajih. Na primer, lovec iz Kočevja bo moral s svojo puško priti v Ljubljano, kajti po tistem prvem predlogu je predvideno, da Kočevje sodi v Ljubljano, kar pomeni, da bi tam moral te stvari urediti. Meni se postavlja vprašanje o smiselnosti tega. Glede na vaš odgovor sem do neke vrste relativno pomirjen. Pravite, da se zavedate, da je to tudi pomembno politično vprašanje, da bo o tem potrebno tudi neke vrste kar se da širok političen konsenz doseči. Menim, da bi veljalo tudi skozi to razpravo v parlamentu priti do tega.
Spoštovani mag. Vizjak, v skladu z vašo zahtevo oziroma vašem predlogu bo Državni zbor odločil v četrtek, 24. oktobra, s tem da moram tukaj dodati, da ste predlagali, da se opravi razprava o odgovoru. Lahko se opravi razprava o odgovoru ministra dr. Gregorja Viranta, ne more pa se opraviti razprava o odgovoru dr. Čuferja, seveda zaradi njegove službene odsotnosti. Naj pa še povem, da vam dr. Čufer lahko odgovori na naslednji seji v skladu s preostalim časom, katerega je 30 sekund. Če želite, vam to lahko [[...]] Izvolite, postopkovno, seveda.
Seveda se strinjam, da minister Čufer ne more odgovoriti na vprašanje – oziroma se opravi razprava, če sploh njegovega odgovora na vprašanje nisem dobil. Bi vas pa proceduralno opozoril, da ne najdem razloga za odsotnost ministra s seje, če niso za to zunanji razlogi oziroma udeležba na sejah v tujini. Kajti sicer bi verjetno veliko ministrov manjkalo, če bi bil opravičljiv razlog neka druga zadolžitev v Republiki Sloveniji.
Hvala lepa, mag. Vizjak. Verjetno ste bili tisti trenutek odsotni iz dvorane, ko sem na eno izmed tovrstnih vprašanj nekoga od poslank in poslancev odgovorila, da je dr. Uroš Čufer, minister za finance, danes odsoten zaradi obiska predsednika Evroskupine v Republiki Sloveniji. Zaradi tega smo prejeli s strani Vlade Republike Slovenije, gospe Tanje Šarabon, generalne sekretarke, pisno opravičilo za to.
Spoštovana podpredsednica, ne me žaliti, takrat sem bil tu in sem to slišal, ampak vas sprašujem: V skladu s katerim členom poslovnika je to opravičen razlog za odsotnost ministra s seje, kjer so poslanska vprašanja?
Hvala lepa. Gospod Vizjak, seveda vas nikakor nisem hotela žaliti, nič slabega, vendar sem prepričana, da se je Vlada Republike Slovenije v povezavi z opravičilom osredotočila na argumente, da je to tudi zadostilo poslovniku Državnega zbora, sicer sem prepričana, da bi že prvi med enakimi, torej predsednik Državnega zbora v zvezi s tem ukrepal. Preden preidemo na naslednje poslansko vprašanje, naj še povem, da bomo o predlogu gospoda Jožefa Horvata, ki je predlagal, da odločamo o zahtevi za razpravo o odgovoru ministra dr. Senka Pličana na njegovo poslansko vprašanje, odločali na seji Državnega zbora v četrtek, 24. oktobra 2013 v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Mihael Prevc bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana ministrica in ministra! Poslansko vprašanje postavljam ministru za infrastrukturo in prostor predvsem v povezavi s proračunom, in sicer z rebalansom proračuna za leto 2014 in 2015. Dejstvo je, spoštovani minister, da najbolj bodejo v oči prav postavke na vašem ministrstvu in lahko rečem, da ste potegnili najkrajši konec pri branjenju teh postavk, kajti predvsem na področju Direkcije Republike Slovenije za ceste, ki upravlja z državnimi cestami, ste izgubili ogromno denarja. Če pogledam samo številke, je bilo v sprejetem proračunu za leto 2014 še 183 milijonov evrov sredstev, zdaj jih je 61. To se pravi, v rebalansu proračuna za 2014 jih je 61 milijonov. Še večja katastrofa je na postavki, ki govori o upravljanju cest in tekočem vzdrževanju. V sprejetem proračunu za 2014 je bilo 80 milijonov sredstev, ostalo jih je samo še 8 milijonov. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kam so poniknila že tako skromna sredstva, ki so bila za obnovo in gradnjo cest namenjena v proračunu za leto 2014 in tudi v naslednjih letih za izvedbo projektov, ki so bili predvideni v načrtih razvojnih programov? V predlaganih proračunih za prihodnji dve leti praktično ni zagotovljenega nobenega denarja več za gradnjo in posodobitev državni cest, seveda z izjemo tistih, ki so financirane iz evropskih sredstev. Kot je nedavno povedal na Odboru za infrastrukturo in prostor direktor Direkcije Republike Slovenije za ceste, denar ni zagotovljen niti za izvedbo že podpisanih pogodb, zmanjkalo ga bo celo za plačilo že izvedenih del. Zato me zanima spoštovani minister: Ali se zavedate, da lahko država zaradi tega pričakuje zelo visoke odškodninske tožbe zaradi neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti in visoke zamudne obresti zaradi neplačevanja izvedenih del? Zanima me tudi, spoštovani minister: Kako vi kot pristojni tudi za področje cestne infrastruktur ocenjujete posledice zmanjšanja proračunskih sredstev za gradnjo in obnovo državnih cest v prihodnjih dveh letih? Ali boste kot pristojni minister prevzeli odgovornost za škodo, za finančne in druge posledice?
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Najprej se bom dotaknil celotnega proračuna. Kar nekaj člankov v medijih sem videl, kjer na nek način se pa v resnici z drugega aspekta gleda na naše ministrstvo, in sicer da smo pa v resnici najboljše izšli iz tega proračuna s temi 800 milijoni, ki jih imamo na razpolago. Govorimo o povečanju proračuna 100 milijonov evrov za naše ministrstvo. Seveda je to na račun intenzivnih investicij in črpanja evropskih sredstev. Na drugi strani pa govorim o zmanjšanju dela, ki je iz integralnega proračuna. Ko govorim konkretno o samih investicijah, konkretno o DRSC in državnih cestah, se moramo najprej dotakniti rebalansa leta 2013, na katerega vsi pozabljamo. Leta 2013 smo državnim cestam zagotovili dobrih 40 milijonov evrov več, kot so jih imeli kadar koli v zgodovini. Torej, dobrih 180 milijonov evrov je bil rebalans za 2013 in delo te vlade in teh dodatnih 40 milijonov smo zagotovili, ne zaradi tega, ker bi imeli presežek sredstev, ampak zaradi tega, ker se zavedamo pomembnosti državnih cest, in zaradi tega, ker smo imeli izredno neugodno zimo 2012/2013 in smo ravno zato ta dodatna sredstva tudi zagotovili. Ko govorimo o proračunu 2014 in sredstvih, ki jih imamo na razpolago, moram reči, da sem del te vlade in ta vlada je imela na razpolago sredstva, kakršna je imela in jih je bilo treba temu primerno razdeliti. Ta vlada se je skupaj odločila za prioritete. Mi smo se odločili, da smo socialna država in da bomo na nekem področju morali ta sredstva rezati. Eno od pomembnih področij, na katera absolutno nisem želel pristati, je rezanje investicij na področju tistih projektov, ki so sofinancirani iz evropskih sredstev. Torej, kar se tiče projektov, sofinanciranih iz evropskih fondov, gredo vsi, absolutno vsi naprej, vse investicije se peljejo dalje; na tistem delu, kjer je pa potrebna lastna udeležba, je pa situacija takšna, kakršna je. Sredstev imam na razpolago, kolikor jih imamo. Če mene sprašujete, koliko sem srečen ali nesrečen s tem proračunom, s temi sredstvi; srečen pa nesrečen sem toliko kot večina slovenskih družin. Imaš na razpolago sredstev, kolikor jih imaš, in večina slovenskih družin vse sredstva, ki jih imajo, namenja za preživetje, ne pa za nove investicije. Ravno tako je tudi na našem področju. Za leto 2014 smo zagotovili 60 milijonov evrov za investicije in vzdrževanje ter 58 milijonov evrov za tekoče vzdrževanje. To je 121 milijonov, ki jih imamo na razpolago in s katerimi mora Direkcija v letošnjem letu korektno opraviti vse svoje dolžnosti. Prepričan sem, da bo v okviru teh sredstev Direkcija korektno in uspešno izvajala vsa vzdrževanja, ki so potrebna za nemoteno odvijanje prometa v Sloveniji, posebej govorim o zimskih službah. Strinjam se, da bi morali neprimerljivo več denarja nameniti za investicije na državnih cestah. Intenzivno bomo delali na tem, da pridemo s predlogom še pred koncem tega leta do novih rešitvah, na kakšen način financirati državne ceste; pred tem parlamentom, najprej vlado, potem parlamentom in seveda pred ljudstvom je, ali nas bodo podprli ali ne. Če bomo imeli sredstva za to, če jih bomo lahko zbrali, ne vidim nobene ovire; nasprotno, z veseljem bomo vse te investicije tudi izvedli.
Hvala lepa. Gospod Prevc, imate željo po dopolnitvi odgovora? Izvolite.
Še enkrat, hvala lepa. Gospod minister, saj razumem te vaše argumente, ki ste jih navedli, da denarja ni dovolj za vse. Ne razumem pa, da so prav ceste tiste, ki so v tej racionalizaciji utrpele največji davek, predvsem imam v mislih državne ceste. Poglejte, spoštovani minister, bojim se, da če bo letošnja zima podobna, kot je bila lanska, potem se bojim, da bomo že januarja imeli na naših državnih cestah pravo katastrofo. Zanima me še nekaj. Poglejte, spoštovani minister, v predlogu rebalansa proračuna za leto 2014 je, kot sem že prej poudaril, samo 8 milijonov sredstev za vzdrževanje državnih cest. Nekje sem slišal iz ust strokovnjaka, ki se malo spozna na upravljanje in vzdrževanje cest, je omenil, da to niti ne bo dovolj za sol, ki jo je treba kupiti za normalno vzdrževanje cest. Tako se sprašujem [[...]] Pa mogoče še eno vprašanje. Ko sem bolj podrobno pogledal, kako je ta denar razporejen, sem ugotovil, da kar 3 milijone tega denarja od teh 8 gre za območje Ljubljane in samo 5 milijonov za celotno ostalo Slovenijo. Resnično vas sprašujem minister: Kako bova pogledala v oči najinim sokrajanom, vi kot minister, sam kot poslanec, vi na Dolenjskem, jaz na Gorenjskem, ob tako majhnih sredstvih za vzdrževanje cest, zlasti potem ko se bodo te ceste – pa upam, da zima ne bo prehuda – znašle v katastrofalnem stanju? Hvala še enkrat za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo. Glede teh 8 milijonov predlagam, da se usedeva in skupaj podrobno pogledava, kje ste našli teh 8 milijonov. Za upravljanje in vzdrževanje cest imamo za leto 2014 na razpolago 58 milijonov evrov. Imam zagotovila direktorja Direkcije za državne ceste, da kar se tiče rednega vzdrževanja, predvsem govorimo tukaj o zimi in pluženju, nimamo nikakršnih težav in da bodo vse službe opravile korektno svoje delo in da bo celoten promet v Republiki Sloveniji nemoteno tekel, ne glede na to, kakšna bo zima.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog?
Proceduralni predlog, zlasti zaradi tega, ker nisem dobil odgovore na vsa vprašanja in zato v skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi širša razprava. Prepričan sem, da je tema obnova in vzdrževanje državnih cest tako pomembna, da si takšno širšo razpravo ne nazadnje tudi zasluži. Predvsem, spoštovani minister, na tista prva vprašanja, ki sem vam jih postavil, to se pravi, kaj se bo zgodilo z odškodninami, ki bodo [[...]]Oziroma, kako bomo pokrili tiste odškodnine, ki bodo priletele zaradi neizvajanja pogodb, to se pravi finančnega neizvajanja pogodb s strani države, predvsem za tista dela, kjer so bile pogodbe podpisane oziroma kjer so dela že celo izvedena. Tu sem pričakoval vaš odgovor, nisem ga dobil. Resnično mislim, da si ta problematika, problematika državnih cest, predvsem vzdrževanje državnih cest, resnično zasluži širšo razpravo, in verjamem, spoštovani minister, da v tem kratkem času zelo težko zagotovite nek širši odgovor. Prepričan sem pa, da boste to lahko storili v širši razpravi, seveda če bo Državni zbor to širšo razpravo tudi sprejel v četrtek, ko bomo o tem mojem predlogu glasovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Res je, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 26. oktobra, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo zastavil gospod Marko Pavlišič ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je svojo odsotnost opravičil.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister v odsotnosti, varuh državne blagajne, gospod Uroš Čufer! V državnem proračunu sta med drugimi tudi postavki plačilo domačih obresti in plačilo tujih obresti. Za plačilo obresti je država v letu 2012 namenila 633 milijonov evrov, v letu 2013 820 milijonov evrov, v letu 2014 je bila predvidena višina odhodkov 715 milijonov evrov, a je ta številka s predlogom sprememb proračuna 2014 spremenjena, in sicer je popravljena navzgor na 942 mio evrov. Se pravi skoraj milijardo evrov. V naslednjem letu bo država morala poleg plačevanja obresti odplačati še dolgove v višini 3,3 milijarde evrov. Ker se v letu 2014 ne pričakuje proračunski presežek, bo potrebno za financiranje z izdajo novih obveznic in menic zagotoviti vsaj 4,3 milijarde evrov. Spoštovani minister: Ali je po vašem mnenju realno pričakovati, da bo Vlada ob ponovni zadolžitvi za poplačilo zapadlih glavnic in zagotavljanje tekočega financiranja uspela doseči iste ali nižje obrestne mere, kot so bile tiste, za katere smo plačevali do sedaj? Ob tem me zanima tudi: Kakšna je povprečna obrestna mera dolgoročnih finančnih instrumentov, katerih glavnica zapade v naslednjem letu? Vprašanje je pomembno, ker je v tem trenutku obrestna mera za 10-letne slovenske obveznice krepko nad 6 %, kar pomeni, da se lahko obresti teh nekaj tisoč milijonov posojil, ki izhajajo iz preteklosti, v naslednjem letu in v letih, ki sledijo, krepko povečajo ter s tem dodatno obremenijo proračun. V Poslanski skupini Državljanske liste namreč opažamo, da napovedanih privatizacij in krčenja državne porabe, ki bi lahko pripomogla k ublažitvi problema, očitno ni na obzorju, zato se sprašujemo, koliko časa bo mogoče vzdrževati zadolževanje po obstoječem vzorcu. S tega vidika bi vas želel kot strokovnjaka za finance še vprašati: Ali bi, če ne bi bili minister, predlagali koriščenje sklada ESA? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V skladu s poslovnikom bo gospod minister na vaše vprašanje pisno odgovoril. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavil dr. Vinko Gorenak ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa. Z veseljem bi zdaj poslušal odgovor prejšnjega ministra, torej ministra za finance, koalicijskemu poslancu, tudi ta odgovor bi bil zanimiv. Prav, pojdimo na moje vprašanje. Spoštovani gospod minister, kot oba veva, in to je relativno zelo dobro, je proračun Ministrstva za notranje zadeve, vključujoč s policijo, sestavljen tako, da kar 82 % proračuna ali tam nekje okoli gre za tako imenovane stroške dela. Tako za investicije in materialne stroške ostane nek denar, ki je navidezno mogoče velik, pa vendar za tako veliko ministrstvo, če prištejeva policijo, ki šteje praktično skoraj 9 tisoč ljudi, je to malo. Ko sem odhajal z ministrstva, je bilo jasno, da je vozni park policije izjemno slab, ta je štel takrat okoli 2 tisoč 200 vozil. Danes berem iz medijev, da jih je okoli tisoč 900. Mislim pa, da je šlo za to, da je bilo kar nekaj tistih najstarejših vozil odpisanih, kar smo načrtovali že v času, ko sem sam bil na ministrstvu. Tisto, kar posebej skrbi, je to, da pravzaprav državni uslužbenci, policisti, ki državljane, bom rekel, kaznujejo zaradi prometnih prekrškov, vozijo povprečno sedem let stara vozila s po 200 tisoč kilometrov, kar vsi vemo, da je že vprašanje varnosti in še česa. V mojem času smo veliko govorili tudi o tem, da za popravilo posameznih vozil damo več, kot je osnovna vrednost vozila, kar je dejansko nevzdržno. Tisto, kar me pa je zaskrbelo, je pa to, da je bil maja objavljen razpis, ki naj bi zajel skoraj 400 vozil. Razpis je bil vreden, mislim, da se je številka približala kar 10 milijonom in da je bilo 80 % sredstev evropskih. Zdaj je pa razpis razveljavljen. Tisto, kar sprašujem, so razlogi za razveljavitev tega razpisa, ker se mi zdi, da je bilo stanje že tisti čas, ko sem bil tam sam, kritično na tem področju in da je zdaj še bolj kritično. Posebej je pa problem tudi to, kolikor vem, maja ta sredstva zapadejo; skratka, maja jih ne bomo več mogli koristiti. Zato sprašujem: Ali boste pokoristili ta sredstva, bo mogoče to pokoristiti? Boste naredili vse ali kaj, da bi ta vozila dobili in sredstva pokoristili? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Kolega Gorenak, midva, se mi zdi, da deliva skrb za policijo in njeno delovanje in za njeno ustrezno kadrovsko in materialno opremljenost in tudi oba veva, da časi niso rožnati. Tako kot vsi drugi proračunski uporabniki se tudi policija sooča z zaostrenimi razmerami, z zmanjševanjem sredstev in se mora temu prilagoditi. Kar se tiče tega javnega razpisa za nabavo avtomobilov, je res, da je bil v večjem delu razveljavljen, ne v celoti, dva sklopa naročila sta bila oddana, ostali so bili razveljavljeni, in sicer iz razlogov, ki jih Zakon o javnem naročanju predvideva, to je zaradi nepravilnosti ponudb. Nekatere ponudbe so bile tehnično nepravilne, ker ponudniki niso zagotovili enega dela opreme, skladno s tehničnimi standardi, ki so gotovo zelo pomembni za policijo. Ni vseeno, kakšno signalizacijo ima policijsko patruljno vozilo, recimo, ali je ali ni v skladu s standardi. Drugi del pa je bil razveljavljen zaradi cenovne nesprejemljivosti. Cenovna nesprejemljivost pomeni, da ponudba presega razpoložljivi denar, ki ga ima naročnik na voljo, ali pa, da je ocena, da ponudba ne ustreza realnim tržnim cenam v danem trenutku. V ta se konkreten razpis se, tako kot tudi v druge ne, nisem vpletal, prepričan sem, da so službe korektno opravile svoje delo, vem pa, da je bilo že v fazi, ko je bil razpis objavljen, nekaj pripomb na določene specifikacije bolj v to smer, češ da so specifikacije prilagojene točno določenim ponudnikom. Tam, kjer je bil problem in kjer so potencialni ponudniki opozorili, so službe razpis spremenile in dopolnile, tako da nihče več potem ni očital, da bi bil razpis, kot se včasih reče, komu pisan na kožo. Bil pa je zaključen in razveljavljen zaradi tega, ker so bile ponudbe nepravilne. To ne pomeni, da bomo mi zgubili evropski denar, mi bomo v prvi polovici novembra ta razpis ponovili, obdobje upravičenosti črpanja evropskih sredstev, gre za približno 6 milijonov in pol za te avtomobile, pa je do konca junija 2015. Se pravi, čas še imamo in ta evropski denar sigurno ne bo šel v nič, to bomo poskrbeli. Moram tudi povedati, da gre v večini za avtomobile, ki se bodo uporabljali v enotah za nadzor meje z Republiko Hrvaško, se pravi za schengenski del obveznosti policije, in da ko bo ta vozni park popolnjen, da se bo lahko približno 250 vozil iz tega voznega parka, ki so še tehnično O. K. in ki so še uporabna, prestavilo v notranjost in bomo na ta način deloma ublažili ta problem, ki ga policija ima. Slovenska policija glede na finančno in kadrovsko situacijo opravlja izjemno delo, moram reči. Statistika letošnjih rezultatov prvih devetih mesecev – za prve tri, recimo, ste bili vi odgovorni, v nadaljevanju jaz – je izjemna. Na področju gospodarskega kriminala in korupcije se je število ovadb, torej preiskanih kaznivih dejanj, ki so zaključena z ovadbo, povečalo v primerjavi z lanskim letom za 60 %. In vse to policija dela v res težkih, zelo težkih finančnih razmerah zaradi zmanjšanja proračuna. Zagotavljam pa, da bomo poskrbeli, da nobena zakonska naloga policije ne bo ogrožena zaradi pomanjkanja financ, da bomo za to poskrbeli z iskanjem notranjih rezerv, če pa ne bo mogoče drugače, pa tudi s prerazporeditvami proračunskih sredstev med letom.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Gorenak, za dopolnitev.
Hvala lepa. Veseli me, da evropska sredstva niso čisto izgubljena. Zdi se mi, da ste hoteli še nekaj stvari povedati, pa da smo bili s časom bolj na koncu. Tragika je res ta, da, ker javnost tega ne, več ali manj, da imamo vozni park v policiji najslabši v notranjosti, na schengenskem delu pa še kolikor toliko iz razloga, ker pač tam lahko koristimo schengenska sredstva in da potem ta odpisana vozila na schengenskem delu po štirih ali petih letih, pošiljamo še v notranjost. To drži. Minister, ne bi kazalo zanemariti, se dobro zavedam, da so vsi tovrstni javni razpisi, da je vse tovrstno zapravljanje denarja za policijo v javnosti vedno neke vrste težava. Vendar gre za ljudi, ki kontrolirajo ljudi z vidika prometa in ne morejo imeti vozil tehnično nepopolnih, to že moralno ne gre skupaj. Gre tudi za vprašanje, naj mi bo dovoljeno tudi to reči, gre tudi za vprašanje odnosa do tujine, do ljudi, ki prihajajo k nam iz tujine in jih vozimo v nekaterih vozilih, ki so stara 8, 10 let in tako dalje. Upam, da boste lahko zagotovili to zadevo v nekih normalnih okvirih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani kolega Gorenak, midva tukaj mnenje deliva. Dejansko je vozni park policije neustrezen oziroma bi si vsi želeli, da bi bil boljši, da bi bil pomlajen. Še huje je, kot ste rekli, povprečna starost vozila je preko 8 let, nekaj čez 8 let, policija ima 2 tisoč 350 vozil, od tega 150 motorjev, in v resnici so v povprečju ti avtomobili zelo stari. In seveda si vsi želimo, da bi bilo to obdobje krize čim prej mimo, da bi imeli možnost, da se policija, tako kot drugi proračunski uporabniki, financira tako, da bi bila zagotovljena sredstva za vse tisto, kar je potrebno. Mislim pa, da lahko tudi policija sama v precejšnji meri k temu prispeva, ravno v tem segmentu gospodarskega kriminala in korupcije, ki je eden glavnih razlogov za stanje, ki ga imamo danes v državi, in tukaj policija dela s polno paro in dela na tem, zlasti NPU in tudi preostali kriminalisti delajo na tem, da se pripelje pred sodišče vse tiste, ki so nam pokradli državo in zaradi katerih moramo danes plačevati vse te visoke račune preko davkov, nižjih pravic in vsega tega. V policiji poskušamo reševati zadeve, kolikor je le mogoče oziroma zaenkrat nam je to uspevalo v socialnem dialogu. Veste, da smo zaprli tudi dolgo časa trajajočo stavko, tudi sami ste se s tem problemom soočili, to smo zaprli, zagotovili denar, ne za povečanje policijskih plač, ampak za to, da so lahko bolj obremenjene policijske enote tudi bolje plačane in da so lahko tisti najbolj obremenjeni policisti nekoliko bolje plačani. Še vedno ne tako, kot bi bilo prav, da bi bili plačani, ampak v okviru finančnih možnosti. Zelo bom tudi v nadaljevanju posvečal skrb temu, da bi policija tudi v segmentu materialne opreme imela vse tisto, kar potrebuje. Seveda, ne bo čisto tako, kot bi si policija želela ali kot bi si tudi midva želela, ampak bo skladno z materialnimi možnostmi, ki jih ta trenutek država ima. Ko pa bomo imeli spet normalno gospodarsko rast, ko bomo sanirali vse te probleme, s katerimi se soočamo, bo pa seveda tudi policija lahko imela novejše, modernejše avtomobile.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavila gospa Sonja Ramšak, in sicer ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Hvala lepa, podpredsednica, za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Veseli me, da se nam je minister pridružil, ker bom imela mogoče tudi malo več časa za obrazložitev svojega poslanskega vprašanja. Že na 44. redni seji Državnega zbora 1. 10., ko smo obravnavali tako imenovane Prijatelje v stečaju, sem opozorila na nekatere domnevne sporne postopke priznavanja oziroma prerekanja terjatev lizingodajalcev do stečajnih dolžnikov in da bi tudi v teh primerih lahko govorili morda o Prijateljih v stečajih, mišljena pa so predvsem razmerja med stečajnimi upravitelji, sodniki, stečajnimi upravičenci oziroma upniki. Resna opozorila podjetnikov, gre namreč predvsem za mala in srednja podjetja ter samostojne podjetnike, se nanašajo na neustrezne zakonske rešitve, ko so podjetja oziroma samostojni podjetniki znajdejo v insolventnih oziroma v stečajnih postopkih zlasti zaradi plačilne nediscipline in kreditnega krča, ki smo mu priča v zadnjih letih. Te družbe so, ker niso dobile ustreznih bančnih kreditov, bile primorane najeti osnovna sredstva pri lizinških hišah, bodisi v okviru posameznih bank ali pa v samih lizinških hišah, ki se ukvarjajo z lizinškimi posli. Nemalokrat so lizingodajalci od lastnikov podjetij, torej lizingojemalcev, zahtevali, da za čas najema premičnega oziroma nepremičnega premoženja, strojev, opreme in podobno zastavijo tudi osebne menice ali menice podjetij. Če podjetja ali samostojni podjetnik zamuja s plačili obrokov, vemo, da lizinške hiše odvzamejo ta sredstva, obenem pa v insolventnem oziroma v stečajnem postopku prijavijo terjatev do stečajnega dolžnika. Zgodba ob tem ni končana, v stečajnem postopku izterjajo tudi dolg, ki izhaja iz zastavljenih menic. Največji problem nastopi tedaj, ko stečajni upravitelj ne prereka teh terjatev lizingodajalcev do stečajnih dolžnikov, pa čeprav so lizingodajalci bili delno ali v celoti poplačani že z odvzemom premoženja, so zaseženo premično oziroma nepremično premoženje ponovno predali ali pa so v stečajnem postopku priglasili svojo že poplačano terjatev do stečajnega dolžnika. Seveda se pri tem postavlja vprašanje, ali ne gre tudi pri teh primerih za tako imenovane Prijatelje v stečaju. Zato vas, spoštovani minister sprašujem: Kaj boste naredili, da preprečite domnevne nepravilnosti v stečajnih postopkih, vezanih na tako imenovano neprerekanje terjatev s strani stečajnih upraviteljev? Mišljene so predvsem sporne terjatve lizingodajalcev do stečajnih dolžnikov, lizingodajalec dobi že vrnjen predmet lizinga in se vključi ponovno v stečajni postopek. Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospod minister.
Hvala spoštovana podpredsednica. Spoštovana poslanka in poslanci! V zvezi z vprašanjem, gospa Ramšak, ki ste ga postavili, naj povem, da je treba vsak primer posebej obravnavati, to velja na splošno, tako tudi v temu primeru ali pa v teh primerih, ki jih navajate. Ve se tudi, da kot minister za pravosodje imam sicer določena pooblastila, ki pa so precej omejena v razmerju do stečajnih upraviteljev. Če bi želel ukrepati v razmerju do njih, če bi se pokazalo, da so v tem konkretnem primeru bile storjene tovrstne nezakonitosti in nepravilnosti, na katere opozarjate, potem bi morali vedeti, za katere primere gre. Lahko pa ob tej priložnosti še enkrat napovem, kot sem že ob izredni ali pa na izredni seji Državnega zbora o Prijateljih v stečaju napovedal, da bomo v tej noveli, po novi noveli Zakona o finančnem poslovanju, insolventnega zakona predlagali Državnemu zboru ureditev, po kateri bo nadzor Ministrstva za pravosodje nad stečajnimi upravitelji še močnejši, še širši kot po veljavni urediti in bom torej potem, če bo ta zakon sprejet, imel več možnosti za tovrstno ukrepanje. Tisto, na kar bi še rad opozoril v zvezi s problemom, na katerega opozarjate torej, ko imamo opravka z lizingodajalcem, ki je dobil vrnjen predmet lizinga, če sem prav razumel, hkrati pa še vedno torej vztraja na terjatvi, ki izvira iz tega lizinga, stečajni upravitelj je pa ne prereka. Če bi se to zgodilo, bi to v resnici bil problem. Veljavna ureditev je takšna, da je cel kup varovalk, po katerih naj to ne bi bilo mogoče. Torej, sistem je takšen, da je naprej v resnici stečajni upravitelj tisti, ki preverja terjatve upnika. Naslednji, ki imajo to možnost, so upniki, drugi upniki – torej tukaj je naslednji filter. Tretji filter je pa sodišče samo, sodišče potem na koncu sprejme odločitev o tem, katere terjatve prizna in katere ne. Tako imamo neko verigo filtrov, ki je takšna, da si sam ne znam predstavljati, kako bi na zakonodajni ravni to še razširili, da bi se izognili takšnim primerom, do katerih očitno prihaja v praksi; torej primerov, na katere vi opozarjate. Tako bolj vidim problem, če do takšnih primerov v resnici prihaja in nimam razloga za to, da bi podvomil v to, kar ste navedli, potem je to najbrž povezano z vsakim primerom posebej, ki ga je treba proučiti in pogledati. Opozorim naj na to, da terjatve, ki jih nekdo ima v razmerju do nekega dolžnika, recimo, neka taka lizinška hiša, so lahko tudi druge, niso povezane samo s predmetom lizinga. Torej, govorim hipotetično. V resnici je treba konkreten primer pogledati in potem videti, ali je šlo za neko nepravilnost pri ravnanju stečajnega upravitelja. Tukaj jaz kot minister za pravosodje lahko že sedaj in bom, če boste sprejeli spremembe zakona, kot sem jih opisal, tudi v bodoče lahko ukrepal, ko pa gre za to, ali drugi upniki to opazijo in drugi upniki na to opozorijo in potem na koncu sodišče, na to pa sam v konkretnih primerih, seveda, nimam nobenega vpliva.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, minister. Sicer sem zadovoljna s tem vašim prvim delom, pa vendar, ker je to res kompleksna tematika, o čemer sva tudi malo pred tem govorila. Namreč, ko mora podjetnik pri ureditvi lizinga položiti tudi ne samo, kot sem že rekla, menice podjetja ali pa tudi osebne menice, se tukaj začenjajo tudi menične tožbe, ki so vse po vrsti, baje, dosojene v prid lizinških hiš, čeprav so garancije za vložena sredstva podjetnikom že dobili povrnjeno. Ta vsebina namreč, baje, tudi sodišč ne zanima. Sama se bom potrudila, da bom morda pridobila pravico, da vam povem konkretne primere. Namreč, sodišča naj bi dosojala v prid lizinških hiš. Postavlja pa se problem tudi zaradi tega, ker smo dvignili sodne takse, da so podjetniki, ko se znajdejo v stečajnih postopkih, v izredno težki situaciji, ti postopki na sodiščih pa so zelo dragi. Na izvršilnih postopkih, na primer, po prej najetih lizingih se začenjajo tudi osebne tragedije teh lastnikov, tudi njihovih družinskih članov in številne kalvarije. Mislim, da je prav, da na to opozorimo. Seveda je pa vprašanje, katera je tista zakonodaja, ki je neustrezna, ali gre za Zakon o gospodarskih družbah ali za insolventno zakonodajo ali pa celo za Zakon o izvršbi in zavarovanju. Mislim,da gre za kompleksen primer. Na to so me pa opozorili tudi nekateri odvetniki, ki nastopajo v teh postopkih. Zato bi bilo to zelo dobro za kakšno širšo razpravo, tudi javno. Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, želite?
Na kratko bi dodal k temu, kar sem že prej povedal, da vsako opozorilo, ki pride do mene, torej bodisi iz poslanskih vrst, ta so še najbolj dragocena, pa tudi sicer, o tem, kako nek zakon deluje, ali slabo deluje, ali ga je treba dopolniti, so zelo dobrodošla, ker to je pravzaprav edini način, da izvem za potrebo po tem, da je treba zakon popraviti. Vse s ciljem, da se tovrstne nepravilnosti, zlorabe, če do njih prihaja, preprečijo v bodoče. Tako bom z veseljem sprejel vsakovrstno sugestijo, ki jo boste dali na mizo; bodisi povezano s spremembo insolventne zakonodaje, bodisi s spremembo katerega koli drugega zakona iz moje pristojnosti. V bistvu vse, ki ste jih našteli, vse te zakone v resnici sam pokrivam. Tudi Zakon o izvršbi in zavarovanju, ki ste ga omenili, je v normativnem programu Vlade predviden za obsežno spremembo še v tem letu. Pripravljamo ga, tako da je sedaj priložnost, da tudi tja vgradimo še kakšne dodatne spremembe, ki bi bile potrebne in, recimo, na katere opozarjajo, kot pravite, odvetniki in drugi, ki v praksi te zakone uporabljajo. Z veseljem, vse kar mi boste dali na mizo, bomo proučili in potem upoštevali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Ramšak, proceduralni predlog.
Ne zato, ker ne bi bila zadovoljna z odgovori ministra, ampak ker mislim, da gre za široko problematiko, bi predlagala, da se v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravi splošna razprava.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 24. oktobra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavil gospod Jožef Jerovšek, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Navadno postavljam vprašanja, ki se absolutno dotikajo vseh državljanov, večine državljanov. Danes se moram bolj dotakniti lokalnega problema, ki je v povezavi z ministrstvom. Namreč, v Slovenski Bistrici se je na podlagi državnih prioritet in s pomočjo evropskih sredstev novembra 2012 zaključila gradnja Doma starejših v Slovenski Bistrici, ki bo deloval kot enota Doma dr. Jožeta Potrča Poljčane. V letu 2012 je bil naročen projekt opreme in pripravljen popis opreme z oceno vrednosti. Decembra 2012 je z Ministrstvom za delo, vašim ministrstvom, bilo dogovorjeno, da bo ministrstvo iz državnega proračuna financiralo osnovno opremo po Pravilniku o minimalnih tehničnih zahtevah za izvajalce socialnovarstvenih storitev. Vrednost opreme je po oceni ministrstva znašala 600 tisoč evrov. V skladu z zavezami se je z ministrstva tudi dobil sklep o sofinanciranju te opreme v vrednosti 600 tisoč evrov. Dne 10. 5. 2013 ste vi, gospa ministrica, z vodstvom doma o tem podpisali ustrezno pogodbo, s katero je bila domu naložena tudi izvedba in stroški javnega razpisa za opremo ter zalaganje sredstev za plačilo izvajalcem do refundacije s strani ministrstva. Na tej podlagi je bil uspešno izveden javni razpis, z javnimi izvajalci so bile podpisane pogodbe o dobavi, montaži opreme in so že v izvajanju. Oprema se že dostavlja, rok za dokončanje je 25. 11. 2013. Pogodbo sedaj ni več mogoče prekiniti brez finančnih posledic za dom, saj bodo drugače odškodninske tožbe. Poleg tega je dobava in montaža opreme vezana na pridobitev gradbenega dovoljenja za objekt, kar pa je pogoj, ki ga mora izpolniti Občina Slovenska Bistrica, da dobi še zadnji obrok, se pravi od skupne višine 3,4 milijona evrov. Sedaj pa je prišla odpoved s strani ministrstva, da pogodba za drugo leto ne bo realizirana. Zato vas sprašujem, gospa ministrica: Kateri projekti so naknadno vskočili v okviru financiranja vašega ministrstva? V kakšni višini in kdaj so bile podpisane pogodbe, ki so vzrok za izločanje oziroma odlog finančne opreme v domu v Slovenski Bistrici?
Hvala lepa. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. Vseeno bi si dovolila, preden grem na konkretno, da morda le spregovorim malce širše, in sicer bi rada povedala, da je v letošnjem letu bilo načrtovanih investicij v skupni vrednosti 4 milijone 900 tisoč evrov, kolikor je bilo na začetku leta 2013 za investicije. Za deset socialnih zavodov so bile te investicije planirane, in sicer je bilo to dom starejših v Rakičanu, Ljutomeru, Tisju, Metliki, Kočevju, Šmarju pri Jelšah, Slovenskih Konjicah, Poljčanah in Brežicah. Torej to je bilo stanje na začetku leta. Z rebalansom Republike Slovenije smo 4 milijone 900 tisoč evrov znižali na 2 milijona 600 tisoč. Torej na žalost nismo vključili nobenega novega projekta, nič novega ne financiramo. Dejstvo je, da od 4 milijonov 900 imamo v letošnjem letu 2 milijona 600 tisoč na razpolago za te investicije. Zakaj smo to znižali? Zaradi tega, ker nam je manjkalo, ko smo prevzeli vlado, samo na področju denarnih nadomestil približno 78 milijonov evrov in je bilo treba z rebalansom zagotoviti potrebna finančna sredstva, ki pa so na žalost predvsem na investicijah in tudi naše ministrstvo s tem ni v nič drugačnem položaju kot na žalost tudi vsa druga ministrstva. Glede na dano situacijo smo pristopili k podpisovanju aneksov k že sklenjenim pogodbam. Na primer, kar se tiče Slovenske Bistrice, smo pripravili realen načrt za prihodnji dve leti, s čimer smo tudi seznanili vodstvo zavoda. Prvotno je bilo namreč med Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter Domom dr. Jožeta Potrča sklenjena pogodba o sofinanciranju nakupa opreme, in sicer po dinamiki v letu 2013 300 tisoč evrov, v letu 2014 300 tisoč evrov. V letošnjem letu bomo lahko zagotovili 272 tisoč evrov, to razliko 28 tisoč evrov smo morali prerazporediti drugam, in v letu 2015 še preostalo vrednost. Ob tem bi samo še želela pojasniti, da so poglavitna merila pri izpolnjevanju pogodbenih obveznosti po že sklenjenih pogodbah in prevzemanju novih obveznosti investicijskega značaja predvsem nujnost investicije zaradi potreb varovancev oziroma uporabnikov, sama faza investicije, grozeča škoda, če se investicija ne nadaljuje ali ne začne. Glede na zagotovljena sredstva v finančnem načrtu ministrstva imajo torej višjo prioriteto tiste investicije, pri katerih so prostorski pogoji za uporabnike slabi ali neprimerni in ali je investicija v fazi, ki terja njeno nadaljevanje, ker bi sicer lahko prišlo do kršitve pogodbe in s tem tudi odškodninske odgovornosti Republike Slovenije ali pa tudi grozi večja škoda oziroma strošek, če se investicija ne nadaljuje ali začne. Na primer tak primer bi bila sanacija strehe zaradi zamakanja vode, če je terasa zgrajena, ni pa zgrajen nadstrešek. Skratka, taki primeri. Prav danes smo se na kolegiju pogovarjali, da bi zaradi transparentnosti same situacije, ker bo veliko tega tudi v prihodnjem letu, zelo jasno sprejeli kriterije, po katerih se bo presojalo, dejstvo pa je, da sredstev za vse investicije ne bo in prav je, da tudi na tem mestu to tudi odkrito na tak način povem.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora gospod Jerovšek?
Gospa ministrica, ko ste odgovarjali na to, kateri projekti imajo prednost, katere je treba dokončno realizirati. Glede na to, da ta objekt že praktično eno leto dograjen stoji in da je tukaj faktor grozeče škode, odškodninskih tožb in vsega tega izjemno velik in tudi grozi izguba – za Slovenijo ne za nekega neznanega lastnika – evropskih sredstev oziroma vračanje v višini 3,4 milijonov, potem je vaša odgovornost tudi, gospa ministrica, da se to ne zgodi, da se to zadeva sofinancira. Trdno sem prepričan, da vsi ti kriteriji, ki jih navajate, tudi prostorski pogoji itn., gredo v prid tega doma, tega javnega zavoda in da si ne morem zamišljati takšne neodgovornosti, da boste v tem primeru spustili oziroma državo dodatno oškodovali za vsa evropska sredstva. To bo katastrofa, ne glede na to, da bodo mogoče ta sredstva knjižena nekje drugod. Zaradi tega ne morem sprejemati takšne končne rešitve. Ta rešitev ni sprejemljiva in ste jo dolžni uskladiti in korigirati.
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite? Izvolite.
Hvala. Strokovne službe ministrstva, komisija, ki odloča o investicijah, tudi v tem primeru zavzame določeno stališče glede na podatke, ki jih ima. Na žalost moram kot ministrica gledati celoto, ne samo posamezen dom in verjetno je kar nekaj takih podobnih primerov in je pač treba glede na obstoječe sprejemati odločitev, ki je najmanj nesprejemljiva in katera prinese najmanj slabih rešitev. Vsekakor pa bi mnogo raje imela dovolj sredstev, da bi lahko vse zadano dokončali v roku in da bi bile vse stvari v redu; vendar temu ni tako in to je dejstvo, ki ga ne bomo spremenili. Povedala sem, imeli smo 4 milijone 900 tisoč evrov na začetku leta, 2 milijona 600 tisoč evrov jih imamo do konca letošnjega leta. To so dejstva. Znotraj teh poskušamo najti rešitve, ki bodo najmanj boleče in ki bodo najmanj posledic pustile. Zagotavljam vam, da to kot resorna ministrica tudi počnem v sodelovanju s strokovnimi službami, ki podajajo oceno, ker so najbolj seznanjeni s problematiko vsakega posameznega primera.
Hvala lepa. Želite proceduralno, gospod Jerovšek?
Da. Gospa ministrica pravi, da so strokovne službe tako določile in da so se pravilno odločile. Prepričan sem, da bo šlo za tako veliko finančno škodo, ki jo bo Slovenija morala plačati, ker gre za vračilo evropskih sredstev in ker se tu absolutno krši staro pravilo, da je pogodbe treba spoštovati, zato se ne izgovarjajte na strokovne službe. Prepričan sem, da je v tem primeru ta projekt tisti, ki mora dobiti v tem trenutku prioriteto, da se ta finančna škoda ne realizira v škodo te države. Zato predlagam, da o takšnem ravnanju opravimo splošno razpravo, kajti mogoče morda, gospa ministrica, rabite tudi to pomoč, da boste to, kar vi predstavljate pod strokovne službe ministrstva, kjer so številni interesi, izjemno močni interesi in trajni interesi, da boste to premagali in da boste stopili na prvo pot. S to splošno razpravo vam parlament pri tem lahko pomaga. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v okviru glasovanj, in sicer v četrtek, 24. oktobra. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem Andreja Čuša, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem ministrom, še posebej gospodu Virantu! Odločil sem se, da na vas naslovim eno vprašanje, ki se tiče enakomernega regionalnega razvoja in tudi ustanavljanja pokrajin. Najpomembnejša ugotovitev, ko se pogovarjamo o regionalnem razvoju Slovenije, je to, da je Slovenija že sama izrazito centralizirana država in temu primerno kažejo tudi statistike na indekse razvitosti. Prav tako smo lahko v lanskem letu v nekaterih uradnih statistikah zasledili, da kljub dejstvu, da je center Slovenije zdaleč najbolj razvit, še vedno prejema tudi največji delež državnih sredstev za regionalni razvoj. Tako je, recimo, v letu 2011 prejel dve tretjini vseh razpoložljivih sredstev, po drugi strani pa Podravska regija, recimo, 6, Koroška pa le 3. Torej lahko ugotovimo, da gre že v osnovi za sistemsko neenakost in žalosti me, da se do danes ni nič spremenilo. Koalicijska pogodba, ki ima tudi vaš podpis, ima, če citiram zapisano naslednje: "Prizadevali si bomo za zmanjševanje regionalnih razlik ter nadaljevanje razprave o regionalizaciji s poudarkom na komponenti regionalnega razvoja." Zdaj imamo v Sloveniji z vidika lokalne samouprave zgolj občine, ki so pri pridobivanju evropskih sredstev učinkovite, sredstva pa gredo v strateške projekte, ki izboljšajo vsakdan vsake občanke ali občana. Da bi zagotovili cenejšo ter tudi učinkovitejšo lokalno samoupravo, tudi na področju pridobivanja nepovratnih sredstev, ob tem pa še zagotovili enakomernejši razvoj slovenskih regij, bi bilo zelo pametno, če bi se odločili stopili skupaj in da bi v Sloveniji končno sprejeli to politično odločitev o uvedbi pokrajin ali regij, kako pač rečemo. V letu 2008, verjetno se tudi vi dobro spomnite, smo na to temo imeli posvetovalni referendum, kjer sicer udeležba ni bila ravno bleščeča, ampak rezultati so bili precej zgovorni. Mislim, da je skoraj dve tretjini udeležencev referenduma podprlo idejo takratne vlade. Za začetek me samo zanima: Kako daleč je trenutno projekt ustanavljanja pokrajin oziroma regij? Ali si trenutno prizadevamo samo za razpravo? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Gregor Virant.
Hvala. Dejstvo je, da sistem lokalne samouprave v Sloveniji rabi velike izboljšave. Res je, kar ste rekli, da je Slovenija zelo centralizirana država, čeprav ste malo v vprašanju pomešali vprašanje enakomerne regionalne razvitosti in centralizacije; centralizacija pomeni, da se o preveč stvareh odloča v centru, torej v Ljubljani, in o premalo stvareh v drugih delih Slovenije. In to je res. Slovenija je preveč centralizirana, vsi podatki to kažejo; kar je na dlani, na eni strani imamo državo, na drugi strani pa imamo 212 malih, šibkih, razprčkanih, raztresenih občin, ki seveda ne morejo biti močne. Majhne občine so šibke občine, več kot imamo občin in manjše kot so, bolj bo Slovenija centralizirana, ker bodo občine šibke. Zato je za decentralizacijo države izjemnega pomena, da se občine med seboj združujejo in krepijo, ker bodo na tak način lahko močnejše in bodo lažje nastopale vizavi državi in tudi veliko bolj učinkovito bodo lahko črpale evropski denar. Ne strinjam se z vami, da je evropski denar s strani občine učinkovito porabljen. Poglejte, ko se voziš po Sloveniji, vidiš marsikakšen projekt, za katerega se vprašaš, ali ga je bilo res treba financirati iz evropskega denarja, ali ne bi bilo mogoče boljše ta denar vlagati v kaj, kar bi imelo močnejše multiplikativne učinke, recimo v izboljšavo železniške infrastrukture. Marsikje vidiš predimenzionirana krožišča, z nekimi osvetljenimi vodometi na sredini. Včasih imam občutek, da smo ravno skozi te male občine izgubili občutek za to, kaj je v tej državi res pomembno, kaj so pa nepomembni projekti. Druga stvar. Slovenija je preveč centralizirana tudi zato, ker nimamo pokrajin. Imate prav. Moje osebno stališče je, da pokrajine v Sloveniji potrebujemo in da se bomo morali še naprej ne samo pogovarjati, ampak tudi priti do tega, da jih bomo res postavili in da bodo začele delati. Na ministrstvu smo začeli pripravljati strategijo razvoja lokalne samouprave, ker se je ta debata odprla. Odprla se je skozi idejo o združevanju občin. Imeli smo kar nekaj strokovnih razprav na to temo in vsi, tudi tisti,ki so podprli združevanje občin, so rekli, lotite se postopoma, lotite se preudarno, najprej postavite eno strategijo, da bomo videli, kam bo ta lokalna samouprava šla. In to sedaj delamo. Ta strategija bo vključevala tako idejo združevanja občin, da ne bomo imeli teh anomaličnih situacij, ko imamo občine z 300, 500, 1000 prebivalci, ki ne morejo niti pod razno opraviti vseh funkcij, ki pritečejo občini po zakonu, in strategija bo vključevala tudi ustanovitev pokrajin. Menim, da Slovenija pokrajine potrebuje, da jih rabi predvsem kot razvojne institucije ravno zato, da bomo lahko skozi pokrajine načrtovali razvojne projekte, da bomo v pokrajinah načrtovali prostorski razvoj Slovenije. Vsak urbanist, vsak prostorski planer vam bo povedal, da ni mogoče načrtovati prostora v 212 občinah tudi za to potrebujemo pokrajine –, da morajo biti to institucije, ki bodo predvsem razvojne in ki bodo predvsem skrbele za to, da bomo čim bolje počrpali strukturna in kohezijska sredstva. Tu zgledoval bi se po Irski. Irska je skozi ustanovitev pokrajin počrpala izjemno veliko evropskih razvojnih sredstev in to dobro počrpala, učinkovito, za dobre, prave projekte. In take pokrajine rabimo v Sloveniji. Ne smemo storiti tega, da bi se nam ponovila napaka iz leta 1994, ko se je reforma lokalne samouprave ustanavljanja občin v bistvu izrodila, ko smo prišli v nek čuden asimetričen sistem, kjer imamo na eni strani velike občine – noje, na drugi strani pa piščančke z nekaj sto prebivalci, zaradi tega ker je politika vse skupaj delala brez strokovnih argumentov, arbitrarno, na podlagi političnih kupčij in kupčkanj; tisti, ki je bil močnejši, je lahko do svoje občine prišel. Mi ne smemo narediti tega, da bi ob ustanavljanju pokrajin naredili velike napake. Recimo, da bi iz pokrajin naredili nekakšne birokratske institucije, da bi povečali število birokratov, število zaposlenih v upravi; če pa ima to kdo v mislih pod pokrajinami, potem sem proti. Zelo sem za pokrajine, ampak kot razvojne institucije z majhnimi, učinkovitimi, strokovnimi aparati, ki bodo predvsem podpirali razvojne projekte.
Hvala lepa. Gospod Čuš, želite dopolnitev odgovora?
Ja. Še enkrat hvala za besedo. V začetku svoje razprave ste, če vas prav razumem, rekli, da imamo preveč občin oziroma da so le-te premajhne. Mogoče bi se v določenih primerih celo strinjal, ampak ko pa pogledamo današnjo situacijo v državi, pa mislim, da je precej drugih stvari, ki bi nas morale motiti. Niso male občine krive, da je situacija v državi taka, niso male občine krive, da so prišli tajkuni, niso male občine krive, da je prišlo do ropa bank in tako naprej. Z vami se strinjam glede tega, ko ste naštevali prednosti pokrajin; torej, kot ste že sami rekli večanje moči regij kot razvojnih entitet. Potem se meni zdi zelo pomembno tudi to, da bi lahko regije samostojno odločale o svojem razvoju. Verjetno bi koristilo to tudi pri razbijanju kakšnih monopolov. V končni fazi mladim bo omogočili prihodnost v svojih krajih, tako bi ohranjali intelektualni potencial, racionalizirali bi evropske projekte, se pa tudi strinjam tukaj z vami, da bi hitreje odločali o rabi in upravljanju prostora. To bi bilo definitivno zelo na mestu. Me pa zanima: Kakšen se vam je pa zdel predlog, ki je bil leta 2008 na referendumu? V končni fazi je ta predlog do zdaj prejel največ, lahko rečemo, formalne podpore, tako med političnimi strankami, podprt pa je bil tudi zelo močno na referendumu. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Na tisti referendum se jaz ne bi skliceval, ker tisti referendum je bil z vidika udeležbe velika polomija, mislim, da je prišlo na volišča okoli 10 % državljanov in takšen referendum nima legitimnosti. Verjetno bi morali ljudi še enkrat vprašati ali pa bi morala politika sprejeti odločitev, za katero je plačana, ne da bi ljudi silila, da za takšne stvari hodijo na referendume. Mislim, da še en referendum o pokrajinah ne bi bil potreben. Ti vaši ključni poudarki, zakaj bi bile pokrajine pomembne in potrebne, so pravi, s tem se v celoti strinjam. Takšne pokrajine bi imele predvsem razvojni potencial. Lahko bi jih zadolžili za veliko stvari, za veliko pristojnosti, ki so danes na občinah, pa jih občine preprosto ne zmorejo. Klasičen takšen primer je, recimo, ravnanje z odpadki. To je primer pristojnosti, ki je izrazito regijska po svoji naravi. V praksi se kaže, da seveda ne more vsaka občina zase za to poskrbeti; poskrbeti mora tako, da se med seboj dogovorijo o lokaciji, o režimu, o cenah in tako naprej, praksa pa kaže, da se občine včasih zelo težko zmenijo med seboj in da se ne morejo zmeniti. V kar nekaj slovenskih regijah je to ostal problem zaradi tega, ker se občine niso mogle med seboj dogovoriti. Planiranje prostora je definitivno nekaj, kar bi sodilo v pokrajinsko pristojnost. Od slovenskih občin jih ima le majhen del – koliko, sedem let po sprejemu Zakona o prostorskem načrtovanju – sprejete občinske prostorske plane, kar pomeni, da je prostor blokiran za razvoj, to je velik problem. Imate primere občin, ki so sprejele prostorske načrte in v teh načrtih pripeljale neko cesto do občinske meje, potem se pa to konča, ker sosednja občina pa ni sprejela prostorskega načrta, kjer bi se ta cesta nadaljevala. To so te anomalije, ti absurdi, te iracionalnosti, ki jih je treba reševati; reševati po mojem na dva načina: z združevanjem občin – o tem bomo verjetno imeli še kakšno debato, mogoče ob priliki moje interpelacije bomo kakšno rekli o tem, ali so občine premajhne ali niso premajhne, ali jih je preveč ali jih ni preveč – in pa drugič tudi z ustanovitvijo pokrajin. Upam, da bo slovenska politika zmogla toliko moči, da bi našli neke rešitve v širšem soglasju, ker potrebujemo dve tretjinske rešitve za pokrajine in glede števila, območja, pristojnosti in tako naprej. Predlagam, da se poskušamo poenotiti o nekem skupnem imenovalcu pokrajin, katere so tiste najnujnejše zadeve, ki bi jih morali čim hitreje spraviti v pristojnost pokrajin, ker ali jih občine ne zmorejo ali si jih je pa država vzela zase in se s tem preveč centralizirala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Čuš.
Hvala za vaše odgovore. Z določenimi sem zadovoljen, se mi pa vseeno zdi, da se je do zdaj na področju lokalne samouprave veliko preveč govorilo in skorajda nič storilo. Ker mislim, da bi bila razprava o regionalizaciji v Republiki Sloveniji več kot na mestu, predlagam, da v skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika Državnega zbora opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v četrtek, 24. oktobra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavila gospa Iva Dimic, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu, ki je danes opravičeno odsoten.
Hvala za besedo, gospa spoštovana predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani gospod mag. Dejan Židan, minister, ki je danes odsoten. Vlada je z Uredbo o odlaganju odpadkov na odlagališčih – to je v Uradnem listu Republike Slovenije št. 61/2011 – predpisala obvezna ravnanja in druge pogoje za obratovanje odlagališč odpadkov. Večina obstoječih odlagališč ne izpolnjuje zahtevnih pogojev za obratovanje odlagališča po veljavni uredbi in sledi njihovo zapiranje. V prehodnih in končnih določbah te uredbe je predpisan pogoj, da se upravljavcem takih obstoječih odlagališč lahko izda okoljevarstveno dovoljenje za obratovanje odlagališča za obdobje petih let, s tem da se lahko odpadke na taka odlagališča odlaga najdalj do 31. 12. 2015, in to pod pogoji, ki jih navaja 62. člen Uredbe. Med ostalim je naveden pogoj predložitve finančnega jamstva v skladu s Prilogo 9 te uredbe. Številna komunalna podjetja, ki so upravljavci odlagališč, so v postopku pridobivanja okoljevarstvenega dovoljenja za obratovanje odlagališč za nenevarne odpadke do leta 2015. Temeljna težava pri pridobivanju tega okoljevarstvenega dovoljenja je zagotovitev ustreznega finančnega jamstva, ki je lahko v obliki bančnega depozita, zavarovalne police ali bančne garancije. Izračuni višine finančnega jamstva, ki ga za vsako posamezno odlagališče izdela ARSO, dosegajo ali presegajo milijon ali celo nekaj milijonov evrov. Komunalna podjetja nimajo prostih denarnih sredstev v zahtevani višini. Slovenske zavarovalnice so sposobne zavarovanja le do višine 500 tisoč evrov, banke pa za izdajo bančnih garancij sploh niso zainteresirane. Torej finančnega jamstva sploh ni mogoče pridobiti. Povečane stroške ravnanja z odpadki bodo komunalna podjetja nedvomno prevalila na potrošnike. Taka rešitev nas v Novi Sloveniji najbolj skrbi, saj bo to še ena dodatna obremenitev za gospodinjstva in tudi za gospodarstvo. Spoštovani gospod minister mag. Dejan Židan, sprašujem vas: Ali ste seznanjeni s problematiko pridobivanja finančnih jamstev pri pridobivanju okoljevarstvenega dovoljenja za obstoječa odlagališča odpadkov, ki bodo obratovala le še do 31. 12. 2015? Ali nameravate predlagati ustreznejše zakonodajne rešitve glede tega pogoja? Za odgovor se vam že vnaprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Odgovor boste prejeli pisno, tako kot je v skladu s poslovnikom. Nadaljujemo pa z vprašanjem gospe Alenke Jeraj, ki ga bo zastavila ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Gospod minister, preden vam zastavim vprašanje, bi vam citirala en citat predsednice Vlade mag. Alenke Bratušek, ki je ob nastopu svojega mandata 27. februarja letos dejala: "Eden izmed ciljev, ki izboljšujejo naše razmere, je pritegnitev in upoštevanje stroke. Od vrhunskih slovenskih strokovnjakov ljudje pričakujejo, da politiki pomagajo voditi to državo, od nas, politikov pa upravičeno pričakujejo, da znamo te vrhunske strokovnjake poiskati in jim prisluhniti, nato pa njihove ideje strniti v izvedljiv načrt upravljanja s to državo. Zato bo nova vlada v svoje delo skušati pritegniti strokovnjake in jim pozorno prisluhnila." Ta vlada je imenovala dve v. d. generalni direktorici, in sicer gospo Vlasto Poličnik za v. d. generalno direktorico za vrtce in osnovno šolstvo in gospo Elviro Šušmelj za v. d. generalno direktorico za srednje in višje šolstvo. Ali drži, da nobena od naštetih kandidatk ni prestala pozitivno preizkusa na Uradniškem svetu, ki opravi preizkus strokovnosti kandidatov? Ob tem naj spomnim, da sta oba direktorja, ki sta prej zasedala ta mesta, bila iz šolstva, torej tudi bivša ravnatelja, in sta področje, ki sta ga pokrivala, tudi dobro opravljala in tudi dobro poznala in seveda opravila preizkus strokovnosti uspešno na Uradniškem svetu.
Hvala. Izvolite, gospod minister, za odgovor.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa poslanka! Res je, vaše informacije so točne, ta zadeva je tudi v medijih. Ampak rad bi, ko ste ravno govorili o pritegnitvi strokovnjakov v zgodbo, pa povedal naslednje. Na našem ministrstvu smo poleg teh dveh gospa seveda imeli tudi še nekaj drugih natečajnih postopkov in v treh natečajnih postopkih so kandidati že bili uspešni, v četrtem pa še nimamo rezultata. Tako da je vaša izjava pravilna in ji nikakor ne oporekam, vam pa seveda povem, da slika, ki jo predstavljate, je samo enostranska in ne odraža celotnega stanja. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Torej, gospod minister, če ocenjujete, da ni treba imeti voditeljskih sposobnosti, ki jih zahteva, recimo, Uradniški svet, in podobno, bi vas prosila, da mi vseeno obrazložite: S kakšnimi kvalitetami in poznavanjem področja šolstva sta obe gospe zasedli omenjeni mesti? Kakšne pogoje sta potem morali izpolnjevati, če pač ne šteje, kaj reče Uradniški svet, ki preverja strokovnost? Ali lahko pričakujete oziroma ali lahko vsi skupaj pričakujemo, da bodo ta področja uspešno menedžirana? Oziroma ali bomo priča kakšnim, ne vem – ali lahko, gospa Potrata, saj mogoče boste tudi vi prišli na vrsto in boste lahko kaj vprašali. Zdaj imam pač jaz besedo. Torej, ali ocenjujete, da nekdo, ki vodi področje oziroma je direktor nekega direktorata, ni izpolnil nekih pogojev za vodenje in podobno – oziroma jaz ocenjujem pač, če Uradniški svet, tisti, ki ocenjuje strokovnost, da se tudi strokovno nista izkazali – ali še vedno vztrajate pri teh odločitvah za imenovanje obeh za v. d. generalnih direktoric. Kot rečeno: Ali vi veste za kakšne razloge, za katere mi ne vemo, da sta tam? Vemo, da smo v medijih brali tudi, da je gospa Šušmelj oziroma so ji očitali, jaz ne vem, ali je to fakulteta kdaj preverjala, da je v svoji magistrski nalogi podobno prepisovala iz tuje literature in tako naprej. Lahko ji delam krivico, ker tega ne vem, pač, samo povem, kar sem prebrala. Ampak zanima me. Kakšne kompetence gospe imajo, da so na teh mestih?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Ker sem že ravno bil izzvan, pa ker ste tudi v prvem delu vprašanja to izpostavili, vam moram odgovoriti. Pozitivno mnenje Uradniškega sveta nikakor ne zagotavlja, da uradniki, kot so bili v prejšnji vladi, ne bi na primer izdali odločbe za koncesijo, ki je bila s strani Upravnega sodišča izkazana kot neustavna, diskriminacijska, nezakonita, pa še kaj drugega. Tako da, veste, to, če ima nekdo pozitivno mnenje Uradniškega sveta, še ni zagotovilo. In drugo, če gremo na vprašanje samega Uradniškega sveta in spraševanja o strokovnosti, imam sam tudi, ampak tokrat pa moje strokovno mnenje. Veste, tisto, kar pri nas uvajamo, kar se imenuje "new public managament", je drugod že šlo ven iz prakse. Torej gre za vprašanje recimo temu menedžerskih sposobnosti, kar jih na nek način kandidati seveda potrebujejo in prav je tako, da jih imajo. Ampak, lahko se pa sprašujem o preverjanju strokovnosti, kajti veste, v tistem kratkem zaslišanju spoznati delo nekoga, ki je desetletja delal na nekem področju, je zelo verjetno težko. Tako ne zanikujem mnenja Uradniškega sveta. Mnenje Uradniškega sveta je dokončno, ni pa pravnomočno. Upam, da tudi vaše poslansko vprašanje ni pritisk na pravnomočnost tega sklepa Uradniškega sveta. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, proceduralno, gospa Jeraj.
Poglejte minister, saj vi bi lahko zelo enostavno povedali, zakaj ste se odločili za obe gospe. Sem prepričana, da imate argumente, ampak ne vem, zakaj jih ne morem slišati. Ampak, saj to je vaša stvar. Spraševala sem vas, katere pogoje ste izpolnjevali in katere kvalitete, da ste ju predlagali na tako pomembno mesto, meni se zdi pomembno. Če se pogovarjamo o tem, kaj je nekdo nekdaj naredil, veste, da so v državi institucije, ki so za to pristojne, tudi sankcije predvidene, če nekdo nekaj narobe naredi, in sem prepričana, da boste to možnost izkoristili in znali poskrbeti, da bodo tisti, ki so naredili kaj narobe, za to tudi odgovarjali. Ker nisem izvedela, kar sem želela, čeprav se mi zdi, da sem zelo jasno postavila vprašanje, predlagam, da skladno z 246. členom Poslovnika o odgovoru opravimo razpravo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo državni zbor odločal v četrtek, 24. oktobra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavil mag. Ivan Vogrin, in sicer ministru za finance, dr. Urošu Čuferju, ki je danes opravičeno odsoten s seje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča, kolegice in kolegi! Težko je postavljati vprašanje nekomu, ki ga ni. Zato se meni zdi to tudi eden od bistroumnih nesmislov, da imamo takšno prakso in še kar nadaljujemo in govorimo tukaj, ne vem, zidu. Verjetno bi bilo smiselno malce biti inovativen pa prestaviti to na kakšno od naslednjih sej. Pa kljub temu; v svojem vprašanju se dotikam problema najema prostorov za delovanje državnih organov. Konkretno, če se človek malo po internetu pozabava s tem področjem ali pa če te nekdo opozori na to, ugotoviš fascinantne zadeve. Da ima Durs Ljubljana v najemu prostore za, reci in piši, več kot 190 tisoč evrov na mesec; in to leta in leta! Na leto to znese nekaj čez dva milijona in ko smo računali, bi še tretjina te zgradbe bila seveda v lasti Dursa, do leta 2023 pa v celoti. Do leta 2023 bomo mi kot država plačevali nekomu najem, še vedno najemnik naslednjih petdeset let ali kako dolgo [[...]] Ministra v svojem vprašanju sprašujem: Kje je tukaj dobro gospodarjenje? Ob tem, da pa isti Durs hodi naokoli, pleni gospodarstvo in prebivalstvo – veste, merila normalnosti smo res izgubili. Čisto. Dobro bi bilo [[...]] Nedavno je izšla knjiga Kolaps elite, gospod Drenovec je napisal, podnaslov pa ima Iskanje normalnosti in naprednosti v majhni evropski državi – Slovenija je mišljena. Normalnost bi bila potrebna. Predvsem bi pričakoval od ljudi, ki se odločajo v teh kriznih časih, ki zvišujejo davke, obremenjujejo gospodarstvo in prebivalstvo, da napravijo red v lastni hiši, ne pa samo govorijo. In ta parlament – res da je beseda parlament izvorna francoska beseda, ki pomeni govorjenje, vendar bi bilo dobro, da bi začeli tudi ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Na vaše vprašanje pa boste v skladu s poslovnikom prejeli tudi pisni odgovor. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Matjaž Han, in sicer ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite.
Ja, res je treba ukrepati, najbolj pa vsak pri sebi. Spoštovani minister, spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegi! V časih, ko kriza lomasti praktično po vseh dejavnostih, so še posebej na udaru območja, ki so bila in so odvisna od težke industrijske dejavnosti, vezane predvsem na izkoriščanje naravnih virov. Prav Zasavje je tipični primer tega, delovna mesta, infrastruktura, povezava ter sploh celostni razvoj območja sloni na premogovništvu ter dejavnostih, povezanih z njim. Posledica tega je tudi izgradnja Termoelektrarna Trbovlje. Prav tako pa nam zgodovina pove, da je železnica Dunaj–Trst bila umeščena v ta prostor prav zaradi rudnika. Na podlagi tega si upam trditi, da Zasavja, kot ga poznamo, brez rudnika ne bi bilo. Danes pa se v tem prostoru soočamo z velikimi manki, ki so posledica prav neaktivnega in, če želite, tudi mačehovskega odnosa praktično vseh vlad do tega območja. Projekti so načrtovani, a njihove realizacije, žal, ni videti. Govorim o verigi hidroelektrarn na srednji Savi, izgradnji primernih cestnih povezav ter glede ustreznega načrta glede prihodnosti rudnika Trbovlje-Hrastnik. Vse to Zasavju jemlje razvojni potencial, kar je v času krize še posebej problematično. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem – zelo enostavno: Kdaj bo podpisana koncesijska pogodba za gradnjo hidroelektrarn na srednji Savi? Ob tem ne gre spregledati, da bo treba čim prej pristopiti k izgradnji nove ceste, in sicer na relaciji Hrastnik-Zidani Most. Sprašujem vas: Ali lahko pričakujemo, da bo Slovenija za ta namen kandidirala tudi za evropska sredstva? Spoštovani minister, zaradi sprejema Zakona o uravnoteženju javnih financ je družba Rudnik Trbovlje-Hrastnik v zapiranju izgubila precejšen delež sredstev. Ta ne zadostujejo več niti za plače zaposlenih, ne zadostujejo tudi za varno zapiranje rudniških rovov ter sanacijo degradiranih površin. Zanima me tudi, spoštovani minister: Ali ste na ministrstvu obravnavali pobudo za razpis raziskovalnega dela za Rudnik Brnica? Vem, da sem dal štiri vprašanja, vem, da sem bil relativno kratek, vendar zadeva se tako dolgo vleče, da bi Zasavci resnično bili veseli, da jasno odgovorite na vsa ta vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Han, hvala za vprašanje. Potrudil se bom, da bom hiter, da bom na štiri vprašanja uspel v teh petih minutah odgovoriti. Najprej se bom dotaknil same koncesijske pogodbe. Moram reči, da tu z ministrom za kmetijstvo in okolje zelo korektno sodelujeva. Intenzivno so timi tako s MZIP kot z MKO delali na pripravi koncesijske pogodbe. Moram reči, da smo praktično vse podrobnosti glede koncesijske pogodbe med seboj uskladili. Tu moram poudariti, da podpisnik in predlagatelj koncesijske pogodbe kot vodeči partner je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje. Smo pa zadevo zastavili tako, da bi v končni fazi bili podpisniki tudi Ministrstvo za infrastrukturo in prostor. Tisto, kar je pomembno, je to, da edina točka, ki nam je pri sami koncesijski pogodbi ostala odprta, je ravno ta cesta, o kateri govorite, torej nova cesta med Hrastnikom in Zidanim Mostom. Tu govorimo o investiciji med 100 in 120 milijonov evrov. To je točka, na kateri dejansko nam koncesijska pogodba stoji. Dejansko imamo dva aspekta, zakaj je ta zadeva tako pereča. Prvič, koncesionar pri tej investiciji 120 milijonov zagotavlja, da dejansko s to investicijo postaja njegov investicijski načrt nevzdržen oziroma zabrede v rdeče številke. Drugi del, ki je pa pomemben, na katerega smo v preteklosti računali, pa ga po vseh informacijah, ki jih imamo sedaj, verjetno ne bo mogoče realizirati. Verjamem, da zelo dobro veste, da v naslednji finančni perspektivi, kar se tiče kandidiranja na evropskih sredstvih za ceste, praktično ne bo mogoče. Ceste in cestna infrastruktura v bodoči finančni perspektivi nista prioriteti in zato dejansko po opozorilih evropskega komisarja sredstev za izgradnjo cest ne bomo uspeli dobiti. Naša rešitev na tem področju se giblje predvsem v tej smeri, da sredstva, ki so potrebna za izgradnje te ceste – in se strinjam, da je to v resnici res ena najslabših cest, ki jo imamo v državi, in bi si tudi sam želel, da to investicijo izvedemo –, da skušamo najti kompromisni koncept, kjer bomo vsi udeleženi prispevali k tej investiciji, na eni strani Ministrstvo za infrastrukturo in prostor preko DRSC, na drugi strani občine s svojim prispevkom in seveda koncesionar. Če tu uspemo združiti moči in najti sredstva za financiranje te ceste, vse tri strani, potem verjamem, da tudi koncesijsko pogodbo pripeljemo do konca. Kar se tiče same Brnice, bi se tukaj malo širše osredotočil na problem RTH, pa ne samo RTH, ampak celotne energetike v Zasavju. Zelo dobro veste, od kje, od kdaj se ta zgodbao RTH, pa potem TET vleče. Dejansko samo zapiranje RTH se je začelo leta 2000, res je, da je ZUJF s 66 milijonov na 22 zrezal sredstva za samo zapiranje rudnika, vendar moram reči, da to, kar sem videl po vseh planih zapiranja in vseh načrtih, ki jih je poslovodstvo v preteklosti pripravilo za restrukturiranje tega podjetja in za vse, kar bi morali pripraviti za zaposlene, ki po letu 2015 ne bodo imeli več dela, ni bilo nekaj, kar bi me prepričalo, da so svoje delo korektno opravili. Tako moram v tej točki na nek način pohvaliti reakcijo Soda, ki je zamenjal nadzorni svet v RTH in po mojih zadnjih informacijah vem, da tudi intenzivno iščejo novega direktorja. Tukaj se moramo zavedati, da eno je vloga direktorja, ki mora biti gonilna sila RTH in nadzornega sveta, drugo pa seveda država in mi kot resorno ministrstvo. Moram reči, da se v tej fazi na našem ministrstvu, še posebej direktor Direktorata za energijo, intenzivno ukvarja z vsako posamezno problematiko. Vprašanje Brnice ni samo vprašanje enega posebnega problema, ampak je vprašanje celotne zasavske energetike. Tu vidim pravo rešitev v celem konceptu in paketu reševanja politike zasavske energetike. Vem, da kar nekaj idej obstaja, na kakšen način zagotoviti delovna mesta za rudarje, ki jih trenutno imamo v RTH. Pri nas na ministrstvu intenzivno v teh dneh tečejo pogovori, moram reči, da tudi v vsem času mojega ministrovanja smo redno v kontaktu z RTH, tako nas poslanci iz tega okolja vedno opozarjajo. Tako sem prepričan, da bomo v konceptu zasavske energetike našli rešitev za ta delovna mesta.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Han.
No, odgovor je bil pač takšen, kakršen je bil. Zavedamo se in vi dobro veste, da so rudarji tik pred tem, da gredo v jamo in to štrajkat, da se vsake dva meseca bojujemo in bojujejo dol, da imajo sploh denar za plače, in ta problem je treba v vsakem primeru rešiti. Nič ne bo pomagalo, če se bomo izgovarjali na nadzorni svet in na posameznike v tem nadzornem svetu, ker upam, da en ali dva človeka ne ustavljata zasavske energetike. Zato me zanima: Zakaj je tako dolgo trajalo, od februarja letošnjega leta, da se ni obravnavala ta pobude za razpis raziskovalnega dela v Rudniku Brnica? Ali je to slučajno povezano z nakupom Termoelektrarne Trbovlje, ki ga zasledimo v medijih, ko se je za ta nakup javil nek investitor iz Rusije? Pri tisti cesti, ki ste jo omenili, Hrastnik–Zidani Most, pa bi rekel tako. Če ne bo država, uradniki, tukaj našli neke kreativne variante, da se bo to vendar financiralo tudi iz Evrope, ker vemo, da se en del zaradi avtocest pa da iz Evrope financirati, me je strah, da občine, ki so – ne smete pozabiti –v hudih težavah, zato je tudi bil sprejet sklep o dodatnih začasnih ukrepih za te tri občine, ker imajo 18-odstotno brezposelnost, govorim o Trbovljah, Hrastniku in Radečah, te občine ne morejo pomagati in graditi tako veliko investicijo. Tukaj bo morala država oziroma uradniki na Ministrstvu za infrastrukturo, bom rekel, se malo podvizati in narediti malo več, kot so do zdaj. Kar pa se tiče koncesijske pogodbe, pa mi je zagotovljeno z Ministrstva za kmetijstvo, da je pri njih zadeva urejena, da se je zadeva ustavila na Ministrstvu za infrastrukturo.
Hvala lepa. Izvolite, minister, za dopolnitev.
Hvala za besedo. Tisto, kar se je dogajalo v februarju pred nastopom mojega mandata, težko komentiram, tudi se ne bi želel spuščati v to, lahko komentiram tisto, kar se je odvijalo v času mojega mandata. Praktično po prvih 10 dneh mojega nastopa je bila pri meni delegacija iz RTH. Kar se tiče samih pristojnosti, na koga kaj odstopa, tu je popolnoma jasno, kaj so pristojnosti ministra, kaj pa so pristojnosti direktorja nadzornega sveta. Tu se ne morem strinjati z vami, direktor RTH mora biti tisti, ki je gonilna sila. RTH ima 14,5 milijonov evrov kredita, zaradi katerega danes zaradi unovčevanja menic bank rudarji nimajo plače. Restrukturiranje in reprogramiranje kreditov ni naloga ministra, ampak je naloga direktorja podjetja, upam, da se tukaj strinjate z menoj, in seveda nadzornega sveta, ki to pelje. Lahko povem svoje osebno mnenje, ampak pristojnosti za vodenje družbe, se ve, v čigavih rokah so. Glede same Brnice in prodajo ne bi želel špekulirati, koliko je bilo povezano s prodajo TET, koliko ne. Ravno tako vemo, kakšne so tukaj pristojnosti. TET je trenutno v lasti Holdinga Slovenske elektrarne, Holding Slovenske elektrarne ima svoj nadzorni svet in ima svojega direktorja. In kar se tiče same prodaje: pri nas na ministrstvu ob vseh teh govoricah okoli kupca iz Rusije ni bilo absolutno nobenega obiska na to temo ali pa kakršnega koli dodatnega interesa. Moram reči, da kar se tiče same prodaje TET, če je ta zgodba naravnana v smeri investicije in dodatnega razvoja TET in potem naprej izkoriščanja Brnice oziroma zaposlovanja rudarjev, ki jih imamo trenutno v RTH – to zgodbo absolutno podpiram.
Hvala lepa. Tako smo zaključili prvi krog poslanskih vprašanj in prehajamo na drugi krog poslanskih vprašanj. Drugi krog bo začela mag. Katarina Hočevar, vprašanje pa bo zastavila ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni ministri, kolegice in kolegi, še enkrat prav lepo pozdravljeni! Minister, mene pa danes zanima visoko šolstvo in univerze v Sloveniji. Pet jih imamo, od tega so štiri javne in imamo kar trideset visokošolskih zavodov. Velikost teh dveh največjih slovenskih univerz in posledična centralizacija visokega šolstva v Sloveniji močno odstopata od obstoječega sistema visokošolskih institucij v primerljivih državah Evropske unije. Za primer, če navedem Univerzo v Ljubljani, ima vsako študijsko leto vpisanih kar preko 45 tisoč študentov, na drugi strani pa imamo Univerzo v Novi Gorici, ki ne vpisuje niti tisoč študentov. Zato me zanima, ker zadnja leta lahko v javnosti zasledimo dileme o tem, ali imamo preveč ali premalo univerz: Ali je to število, ki je trenutno v Sloveniji, optimalno? Zanima me tudi: Kakšno je vaše stališče? Prav tako me zanima : Ali na vašem ministrstvu načrtujete kakšne ukrepe za prilagoditev slovenskega visokega šolstva? Ali menite, da bi mogoče decentralizacija visokega šolstva lahko posamezni regiji prinesla dodano vrednost in s tem tudi izboljšala kakovost visokega šolstva v Sloveniji? Zanima me: Ali je vaše ministrstvu naklonjeno ustanavljanju novih univerz? Kje v Slovenji je po vašem mnenju tista sredina, za katero menite, da se je že oblikovalo ustrezno jedro, ki bi se lahko povezalo v še kakšno univerzo? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa gospe poslanki. Tako bom rekel: edini ukrepi, ki jih načrtujemo, so samo in morajo biti v smeri kakovosti. Samo to je edini imperativ. Za decentralizacijo "per se" moram reči, da me ne zanima in me tudi ne sme zanimati – "per se", govorim kot takšni. Če pa pelje k večji kakovosti, potem pa ja. Če gremo najprej glede tega. Malo več samostojnih visokošolskih zavodov imamo, 46 poleg petih univerz, od tega tri čisto javne, ena, kot ste rekli, zasebna, čeprav ustanovljena tako rekoč s strani javnih institucij, in ena, ki ima, če gledamo po Ajpesu, status celo zasebnega zavoda oziroma mednarodne organizacije, govorimo o Evro-mediteranski univerzi. Poleg tega imamo v temu ekosistemu, kot ga jaz imenujem, še 50 višjih strokovnih šol. Tako gledano na milijon prebivalcev imamo dvakrat več toliko visokošolskih programov, kot jih imajo v drugih državah. Pri nas govorimo o 891 visokošolskih programih, drugod je približno 200 programov na milijon prebivalcev. Pri nas jih imamo čez 400, potem imamo eno veliko univerzo, kjer ste sami ugotovili, da ta univerza odstopa od tistega evropskega povprečja, sicer pa ostali dve javni univerzi ne odstopata v taki meri. Tukaj imam statistične podatke; v Estoniji, recimo, je povprečje okoli 7 tisoč študentov, na Finskem približno 8 tisoč študentov, na Nizozemskem približno 11 tisoč študentov na univerzo. Kar vam hočem povedati, je to, da drobljenje ni nujno pozitivno, ne nazadnje je Univerza v Ljubljani edina v Sloveniji, ki je na šanghajski lestvici 500 najboljših univerz. Pri univerzi ne gre samo za finančni resurs, ampak gre tudi za vprašanje človeških resursov, pa seveda tehnike raziskovalnega potenciala in vsega tistega, kar pravzaprav pri univerzi potrebujete. Ampak hotel sem omeniti še eno zadevo, ki je, mislim, da je sedaj letos spomladi šla mimo tega, kaj tudi sicer pomeni koncentracija vseh teh finančnih, človeških, tehničnih in tako naprej resursov. Pomeni to, da smo na QS, torej Quality Survey, na pregledu kvalitete na svetu med 150 najboljšimi na Univerzi v Ljubljani na področju računovodstva in financ ter med 200 najboljšimi na področju filozofije, politologije, mednarodnih odnosov, komunikologije ter medijskih študij. Samo za ilustracijo vam to govorim, ker vam pač hočem povedati, da vsaj zame, tako kot sem rekel na samem začetku, je edini imperativ kakovost. Mislim, da mora biti za vse nas to tisti vodnik tudi za v prihodnje. Hvala lepa.
Želite dopolnitev odgovora?
Hvala, spoštovani minister, za ta del odgovora. Zanima vas kakovost, ste dejali. S z vami se seveda popolnoma strinjam, ampak tudi področje visokega šolstva se nekako srečuje z dvema poglavitnima težavama, to je financiranje in zlorabe. Zato me zanima: Ste mogoče razmišljali o uvedbi tako imenovanega vavčerskega sistema? To se pravi, da bi bil dostop do šolstva vsem omogočen, ampak hkrati ob večji odgovornosti posameznika, ker vemo, da zdajšnje financiranje univerz ali visokošolskih zavodov, ki temelji na podlagi vpisa, dejansko ne pripomore v zadostni meri k povečanju kakovosti v visokem šolstvu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Kot verjetno veste, je financiranje visokega šolstva ena od poglavitnih zadev, ki jo želimo rešiti v noveli Zakona o visokem šolstvu. Veste, da imamo že dve leti odločbo Ustavnega sodišča, ki nam zapoveduje, da naj vendar nehamo izvajati financiranje visokega šolstva po uredbi. Imate delno prav, ko govorite o tako imenovani glavarini, torej o tem, koliko študentov je vpisanih in da se potem denar deli potem. Delno prav zaradi tega, zato ker se – ne samo od začetka tega mandata, ampak na splošno – umikamo od tega načela in gremo proti drugim načelom. Tako je glavarina, torej vpisano število študentov, ne bo in tudi po mojem mnenju ne sme biti kriterij financiranja univerz. Kar se na splošno tiče denarja za visoko šolstvo, vse raziskave kažejo, da je visoko šolstvo sistematično podfinancirano. Če se je vredno kje potruditi v prihodnosti, je ravno tukaj in to je tisti del zgodbe, ki jo bomo, upam, tudi lahko uredili v Zakonu o visokem šolstvu. Kar pa se tiče zlorab, mislim, da sva na isti strani. Mi sicer ne razmišljamo o vavčerjih, imamo pa vgrajene druge omejitve, ki bodo omogočale – in želim si, da to ne bi bilo samo na visokem šolstvu, ampak tudi na srednjem in na višjem šolstvu –, da v tem celotnem ekosistemu preprečimo te zlorabe; in se z vami zelo strinjam. Mislim, da je denar davkoplačevalcev preveč dragocen, da bi že v tako skopo odmerjenem delu, ki gre za visoko šolstvo, ga potem še zlorabljali. Mislim, da to ni način in vse, kar počnemo in kar bomo tudi v prihodnje prinesli pred ta parlament kot predlog, bo šlo tudi v tej smeri. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavil gospod Jakob Presečnik ministru za finance dr. Urošu Čuferju, ki je danes opravičeno odsoten, ter ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospoda ministra, kolegice in kolegi! Torej od ministra za finance v enem delu vprašanje pričakujem pisni odgovor, za ministra dr. Gregorja Viranta pa imam naslednje vprašanje. Racionalizacija poslovanje države uprave in celotnega javnega sektorja je nedvomno potrebna in dobrodošla. S tem se zagotovo vsi strinjamo. Vendar mora biti ta izvedena le na podlagi temeljite analize stanja in realno ocenjenih posledic tako finančnih kot posledic za državljanke in državljane oziroma poslovne subjekte, za katere državni organi opravljajo storitve. To pomeni, da bodo storitve še naprej dostopne v takšni obliki in obsegu, kot so ga ti najbolj vajeni oziroma kot pritiče nam vsem, državljankam in državljanom. Kljub nekaterim pozitivnim učinkom racionalizacije poslovanja državne uprave, kot so združevanje ministrstev in podobno, so posledice tovrstne reorganizacije večinoma negativne oziroma ne prinašajo nobenih bistvenih finančnih prihrankov, poleg tega pa še dodatno oddaljujejo državo od ljudi. Pri tem imam v mislih predvsem že izvedene ukinitve policijskih uprav Krško, Slovenj Gradec, Postojna v letu 2011 in zadnji primer 41. – po mojih podatkih – davčnih izpostav 1. julija letošnjega leta. Poleg tega se napoveduje tudi nekakšno oblikovanje upravnih okrajev, ki naj bi bili vsebinsko močnejši kot dosedanjih 58 upravnih enot, ki bi posledično postale izpostave navedenih upravnih okrajev. Po moji oceni gre pri navedeni reorganizaciji za težnjo po centralizaciji in še večjemu odmiku delovanja državnih organov od državljank in državljanov. Zato vas sprašujem: Kakšni so predvideni prihranki reorganizacije državne uprave na področju davčnih izpostav in upravnih okrajev? Ali ocenjujete, da bo navedena reorganizacija prinesla pozitivne učinke tako za državljanke in državljane kot tudi za poslovne subjekte? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Gregor Virant, izvolite.
Hvala. Ker kolega minister Čufarja ni tukaj, se bom samo skoncentriral na odgovore na tisti del vprašanja, ki se nanaša na reorganizacijo upravnih enot. Podobno vprašanje, skoraj identično sem dobil že od kolega Vizjaka danes, sva se kar lepo pogovorila. Pa bom še enkrat ponovil. Mislim, da je tudi prav, da se čim večkrat to sliši v tem parlamentu, zato da ne bo kakšnih dezinformacij in polinformacij na terenu. Res je, da na ministrstvu pripravljamo reorganizacijo upravnih enot. Sistem upravnih enot danes deluje relativno dobro. Rekel bi, kar zelo dobro: nudijo dobre storitve državljanom in podjetjem, ni zamud, ni zaostankov, ljudje so z njihovimi storitvami zadovoljni. Upravne enote so se tudi že zelo racionalizirale, krepko zmanjšale število zaposlenih, za približno 18 % od leta 2005. Skratka, lahko bi rekel, da če bi celotna državna uprava funkcionirala tako kot funkcionirajo upravne enote, potem bi bilo dobro. In strinjam se z vami, kadar se lotevaš reorganizacije, zlasti reorganizacije takega sistema, ki deluje dobro, bodi zelo previden. Ker je to področje, ki ga zelo dobro poznam, tudi bom zelo previden in bomo šli samo v tisto smer, ki bo prinesla izboljšave, še dodatne izboljšave, za kakovostno storitev za državljane in za racionalizacijo oziroma za to, da bodo lahko upravne enote opravile svojo delo še z nižjimi stroški. Koliko bodo predvideni prihranki reorganizacije upravnih enot, seveda do evra natančno ne morem napovedati, lahko pa rečem, da bodo s to reorganizacijo upravne enote še lažje kot doslej izvajale postopno zmanjševanje števila zaposlenih; ne z odpuščanjem, ker nisem za odpuščanje, sem za mehak način zmanjševanja števila zaposlenih, ki se je doslej obnesel, izkazal kot dober. To se bo tudi nadaljevalo, z reorganiziranimi upravnimi enotami še toliko lažje. Ta reorganizacija bo pomenila, poenostavljeno povedano, da vse storitve, vsa tovarna storitev ostaja tam, kjer je, na terenu, v današnjih upravnih enotah: osebne izkaznice, potni listi, gradbena dovoljenja, dovoljenja za prebivanje za tujce in vse ostale zadeve ostajajo tam, kjer so danes. Torej, ljudje bodo imeli storitev še naprej pri rokah. Tisto, kar bi pa potegnili na nivo upravnih okrajev, pa je režija, logistika, se pravi, kadrovske funkcije, finančne, računovodske in vse ostalo, kar pa res ni potrebno, da bi imela vsaka upravna enota posebej. Ne rabi vsaka upravna enota svojega informatika, ali pa svoje kadrovske službe, ali pa svojega računovodstva. In tukaj se da veliko prihraniti in racionalizirati. Poleg tega lahko, če se potegne skupaj nekaj upravnih enot, veliko lažje razporejaš zadeve, delo, spise in tudi ljudi, če je potrebno. Če se pojavijo ozka grla v eni upravni enoti, bo lahko sosednja priskočila na pomoč, ker bo upravni okraj, načelnik upravnega okraja, recimo, dodelil začasno neke ljudi iz ene upravne enote v drugo upravno enoto. Danes je to izjemno težko, izjemno oteženo. Torej zagotavljam, da ta reorganizacija ne bo nobena revolucija, gre za majhne premike, neboleče, ki bodo dodali še en kamenček v mozaik racionalizacije upravnih enot. Hkrati nam bodo pa omogočili možnost, da opravimo tudi horizontalno povezovanje državne uprave. Vi imate danes kup območnih enot, izpostav, upravnih enot, najrazličnejših organizacijskih oblik državne uprave na istem teritoriju, ki so med seboj nepovezane, delujejo vsaka po svoje. Vsaka ima svoje avtomobile, svoje zaposlene, svoj denar, svoj finančni načrt [[...]]Če bi to združili in na nivoju upravnih okrajev in na nivoju upravnih enot, bi lahko bistveno bolj racionalno uporabljali vire in zaposlene in avtomobile, denar in materialno opremo in vse, kar spada zraven. Kot sem že prej rekel kolegu Vizjaku, o številu, območjih in sedežih bomo pa v Državnemu zboru še diskutirali, kajti vedeti morate, da je ta reorganizacija zakonska materija, čeprav bi jo lahko teoretično izpeljali tudi skozi eno vladno uredbo, želim, da se to izpelje transparentno in da tudi poslanci svoje poveste in da na koncu skozi spremembe Zakona o javni upravi to rešimo. Je pa moja beseda, da ne bomo oddaljevali storitev od državljanov.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Zahvaljujem se vam za dosedanje odgovore. Glede na to, da pa ste vi zadolženi za upravo tako na področju države kot na področju lokalnih skupnosti, mi dovolite, da samo nekaj primerov navedem, ker prišel sem v pogovorih z ljudmi na posameznih področjih, konkretno na Koroškem, v našem koncu in še ponekod drugod, do nekaterih spoznanj in prihajalo je povsod do nekih informacij, da se po moji oceni ne zagotavlja niti racionalne organizacije, kaj šele dobre ureditve za državljanke in državljane oziroma da ljudje dobijo storitev tisti, ki so jo tudi zaslužijo, ki jo morajo dobiti – na posameznem območju. Že prej ste govorili o regionalizaciji, o združevanju občin, predvsem sem zadovoljen s tistim delom, ko ste rekli, da je treba združevati posamezne naloge v občinah, ne pa prioritetno združevati občine. Ampak to samo tako, mimogrede. Poglejte, na drugih področjih, za centre za socialno delo se predvideva neka centralizacija. Ocenjujem, da bo na tem področju bistveno zmanjšana dostopnost do storitev, ne samo pri nekih vodilnih delovnih mestih, tudi pri čisto strokovnih. Za Durs sem že navedel, Geodetska uprava [[...]]Imam primer, ko odhoda enega od zaposlenih na enoti Gursa ni bilo mogoče nadomestiti, ampak se je izvršila dodatna zaposlitev na sedežu Gursa v Ljubljani, zaradi tega ker se je pač sprostilo eno delovno mesto v sklopu Gursa. Težnje so v Zavodu za gozdove – poskus ukinjanja območnih enot na najbolj gozdnatih območjih Slovenije in podobno. Precej dela vas še čaka in vse nas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate možnost za dopolnitev.
Hvala. Vse morebitne poskuse take reorganizacije bomo spremljali. Kot sem že rekel, ne bomo pustili, da se storitev odmika od državljanov. Smiselno je, recimo, ukiniti neke izpostave ali neke krajevne urade, kjer se pojavijo v celem tednu tri stranke – karikiram. Nismo v situaciji, ko bi si lahko privoščili v državni upravi nek nadstandard. Ti časi so nepreklicno minili in moramo na te stvari biti pozorni. Treba je teritorialno organizirati državno upravo glede na potrebe prebivalstva. Torej, če ljudje imajo potrebe po neki storitvi, če je ta potreba v zadostnem obsegu, da so javni uslužbenci polno zaposleni, potem ima smisel stvari ohraniti, sicer pa ne. Reorganizacijo davčne uprave spremljamo, pozorno spremljamo. Imamo zagotovila vodstva davčne uprave, da z ukinjanjem izpostav in ohranjanjem davčnih pisarn zagotavljajo ves tisti neposreden stik z državljani, strankami, ki je nujno potreben. Moram reči, da nekih pritožb s strani strank, torej državljanov ali podjetij, zaenkrat nimamo. Sem in tja se kakšen župan pritožuje, ker mogoče postaja malo manj pomemben, zato ker je neka izpostava bila tam ukinjena. Ampak da bi se ljudje obračali in rekli, sedaj pa ne morem te storitve dobiti ali druge, pa ne. Sem pa zelo pozoren na to, in če se bo pokazalo, da se zmanjšuje kvaliteta storitev, se pravi, da se uprava odmika iz nekih krajev, kjer bi morala biti prisotna, ker ljudje želijo, ker rabijo te storitve, potem bom takoj odreagiral.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavila gospa Romana Tomc, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa. Še enkrat lep pozdrav, tudi obema ministroma! Dr. Virant, za vas imam nekaj zelo eksaktnih vprašanj v zvezi s spodbujanjem krepitve tako imenovane e-uprave. V želji po odpravi birokratskih ovir, se je Vlada lotila tudi prenove informacijskih sistemov, povezanih z uveljavitvijo projekta e-uprave. Pozdravljamo vse pozitivne učinke, ki izhajajo iz tega projekta, vendar pa na drugi strani nastajajo tudi znatne finančne posledice tako za državni proračun kot morda tudi za druge blagajne. Zato vas sprašujem zelo konkretno: Koliko znaša sedanja vednost tako imenovane strojne opreme oziroma hardverske opreme pri posameznih neposrednih in posrednih proračunskih uporabnikih? Kakšen je plan za naslednji dve leti? Koliko znaša pri istih uporabnikih vrednost programske opreme letos? Kakšen je plan za naslednje dve leti? Poleg tega nastajajo stroški tudi z vzdrževanjem, ne samo z nakupom te opreme, zato vas tudi sprašujem: Kakšni so stroških vzdrževanja? Kajti, vemo, da so stroški vzdrževanja včasih res zelo visoki. Še dve vprašanji: Katerih pet ponudnikov na področju informacijske tehnologije je v zadnjih treh letih pridobilo največ dela oziroma največ poslov glede na vrednost sklenjenih pogodb s proračunskimi uporabniki? Koliko so znašali ti zneski oziroma kakšna je bila vrednost teh pogodb? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala za vprašanja. Odprli ste zelo umestna vprašanja, umestno problematiko. Najprej moram reči, da se strinjam z vami, da je slovenska e-uprava in slovenska državna informatika na dokaj visokem nivoju, da je kvalitetna. Vi se spomnite, da smo bili leta 2007 po meritvah Capgemini, ki jih ne naročila Evropska komisija, celo druga najboljša država v Evropski uniji, ko gre za dostopno storitev za državljane, torej takrat je bila naša e-uprava v popolni špici Evrope. Zdaj smo sicer nekoliko zdrsnili, smo še vedno nad povprečjem, nismo pa slabi. Projekt Vem je dobil nagrado Združenih narodov, projekt eSociala je dobil nagrado Združenih narodov, tako da se imamo tu res s čim pohvaliti. Imamo tudi dobro delujoč sistem infrastrukture, tako podatkovne infrastrukture kot komunikacijske infrastrukture. Vprašanja, ki jih vi odpirate, se pa nanašajo na ceno, stroške in učinkovitost državne informatike. Moram reči, da je moje mnenje – in verjetno zato postavljate ta vprašanja, ker delite to mnenje –, da je slovenska državna informatika predraga in premalo učinkovita. Sredstva se v zadnjih letih znižujejo. Če je bilo v letu 2010 za informatiko namenjenih okrog 100 milijonov, leta 2011 – 99, leta 2012 samo še 86 milijonov, je iz teh podatkov zelo jasno razvidno, da se obseg denarja, namenjen informatiki, bistveno znižuje, pri čemer se predvsem znižujejo sredstva za investicije, se pravi za nakup hardverske in softverske opreme, medtem ko sredstva za vzdrževanje ostajajo približno na isti ravni, nekje med osmimi in devetimi milijoni. Denarja bi bilo dovolj, če bi bil dobro razporejen. Podatki, ki sem vam jih povedal, so groba ocena, ki smo jo dobili od Ministrstva za finance. V tako kratkem času nekih zelo specificiranih podatkov ni bilo mogoče dobiti. Dobil sem tudi podatek o petih največjih dobaviteljih, dostopanje – tudi na Supervizorju. To so: IBM Slovenija, TriGem, Aster, SRC in SMT Slovenija. Nimam točnega podatka o tem, koliko poslov je kakšno od teh podjetij sklenilo in ker ne bi rad govoril na pamet, da bi me potem držali za besedo, če boste želeli te podatke, lahko dobite potem v nadaljevanju pisni odgovor. To seveda ni neka črna lista. To so podjetja, ki so sklenila posle in tudi opravljajo za državo te storitve oziroma dobavljajo opremo in opravljajo storitve. Moram tudi povedati, da je le približno 20 % denarja, ki je namenjen za informatiko, centraliziranega v sklopu Ministrstva za notranje zadeve, včasih Ministrstva za javno upravo, čeprav to ministrstvo zagotavlja velik del centralne infrastrukture, horizontalne infrastrukture, strežniško infrastrukturo, komunikacijsko infrastrukturo, pa tudi številne softverske rešitve, recimo za portal e-uprava, za dokumentno oziroma pisarniško poslovanje in sistem za elektronsko vlaganje vlog, elektronsko vročanje; skratka vse tiste sisteme, ki jih potrebujejo vsi organi. Veliko težav je v tej državni informatiki in prav sedaj pripravljamo možne rešitve za te težave in za to, da bi se denar za informatiko bolj racionalno trošil. Po mojem trdnem prepričanju bo treba centralizirati vire, torej centralizirati resurse in nabave, tako kadrovske kot tudi finančne resurse, zato da si ne bodo posamezna ministrstva, posamezni resorji gradili svojih vrtičkov in svojih silosov in zato da ne bo država uprava istih stvari, istih rešitev večkrat nabavljala, ampak da se bodo stvari, rešitve, ki jih potrebujejo vsi resorji, nabavljale in vzdrževale na enem mestu. To je eden od ukrepov, ki jih imamo v načrtu. Potem so tukaj enotni tehnološki standardi. Potem so tukaj, kot rečeno, enotne nabave, zato da so informacijski sistemi, ki se nabavljajo, med sabo kompatibilni, da obstaja interoperabilnost med njimi, da se lahko pogovarjajo drug z drugim in še nekatere stvari, o katerih bom verjetno lahko govoril v odgovoru na vaše dodatno vprašanje.
Hvala lepa. Imate željo po dopolnitvi odgovora?
Hvala lepa. Ne bi jo imela, če bi minister bolj eksaktno odgovoril na eksaktna vprašanja; pa vendar, mogoče bomo v nadaljevanju dobil še kakšen natančnejši podatek, ampak zdaj pa zgolj komentar, minister. Vi ste sami dali krasno iztočnico tudi v kontekstu priprave našega proračuna, s katerim se ukvarjamo v teh dneh. Sami ste dejali, da je področje informatike v državni upravi zelo neracionalno urejeno in da tukaj obstajajo še velike možnosti za racionalizacijo in s tem tudi za kakšne prihranke. Če sem vas dobro razumela, tako na hitro, ko ste omenjali te številke, približno 100 milijonov oziroma nekaj manj kot 100 milijonov na letnem nivoju gre samo iz državnega proračuna, pa boste potem pojasnili, ali sem prav razumela ali ne, za informacijsko podporo oziroma za informatiko. To se pravi, 500 milijonov evrov v petih letih. To so res ogromna sredstva in verjamem, da se znotraj tega najdejo še možnosti za racionalizacijo. Ne bi si upala predpostaviti, koliko pa je potem še nekih dodatnih sredstev, za katere vi pravite, da nimate pregleda o tem, koliko posamezni uporabniki za to uporabijo denarja. Zaključila pa bi s tem, da vas vendar spomnim, da vse stvari niso tako zelo dobro urejene. Omenili ste prvo mesto projekta eSociala na nekem tekmovanju, ampak pred nedavnim nam je ministrica za delo pojasnila, da čeprav [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]minilo od uveljavitve zakona, še vedno na ministrstvu stoji 11 tisoč pritožb, ki se rešujejo. Skratka, možnosti za izboljšanje je še veliko.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
S tem se strinjam. Možnosti za izboljšanje je še veliko, je pa eSociala tipičen primer, kako država lahko očisti nek sistem, neko področje. Vi se boste spomnili, koliko smo imeli v Sloveniji slabe volje zaradi tega, ker so se po socialno pomoč vozili ljudje, ki so sicer formalno prejemali zelo nizke ali nikakršne prejemke, so bili pa lastniki mercedesov, nepremičnin in tako naprej. ESociala omogoča ravno to, da center za socialno delo na pladnju iz različnih podatkovnih baz dobi podatke o tem, ali je prosilec lastnik nepremičnin, avtomobilov, ali so njegovi družinski člani, kakšni so dohodki prosilca, njegovih družinskih članov in tako dalje in tako dalje, stanje na računih, vse se dobi na enem mestu. Seveda stvar ni 100-odstotna, se je pa marsikaj prečistilo. Poskušal sem dati čim bolj eksaktne podatke, še enkrat bom povedal. V letu 2010 nekaj čez 100 milijonov, v letu 2011 – 99, v letu 2012 – 86 milijonov, v letu 2012, torej sem povedal 86 milijonov, in za leto 2014 je predvidenih 86 milijonov, v proračunu za leto 2015 pa samo še 77 milijonov. Denarja je dovolj za državno informatiko, ampak res ga bo treba veliko bolj racionalno uporabiti. Treba bo bolj odpreti konkurenco z odprtimi standardi, da ne bomo vedno vezani na ene in iste dobavitelje, ki so sicer čisto kvalitetna in dobra podjetja, vendar vemo, če si odvisen od enega dobavitelja, če ne odpreš konkurence, potem ti on postavlja pogoje in jih ne moreš ti njemu postavljati. Posegli bomo tudi po sodobnejših poslovnih modelih. Veliki poslovni sistemi, velika podjetja se danes poslužujejo storitev po sistemu, da ne kupujejo opreme hardverske in softverske, ampak kupujejo storitve iz storitvenih in podatkovnih oblakov. To je rešitev oziroma smer, v katero bo šla tudi državna informatika, če bom na Vladi za to dobil ustrezno podpro. Velik problem so tako imenovani vrtički. V posameznih ministrstvih iste rešitve, ki so že bile razvite, nešteto takšnih primero sem že videl, pa poskušamo sproti ukrepati, kupujejo še enkrat. Recimo, sistem za e-učenje; eno ministrstvo ga je razvilo, drugo, tretje, četrto ministrstvo pa potem objavlja neke razpise za to isto zadevo. Ali pa: gradi se sistem za kohezijska in strukturna sredstva, pa bi zraven priključili še storitev elektronskega podpisovanja in ne vem česa še, čeprav smo že zdavnaj razvili sistem elektronskega podpisovanja v okviru portala e-uprava. Skratka, to je kup neracionalnosti, ki jih je treba razčistiti in [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želite proceduralni predlog, gospa Tomc? Izvolite.
Če dovolite, ne bo ravno proceduralni predlog, ampak minister je prej ponudil sam, da lahko te podatke na ta moja vprašanja poda tudi v pisni obliki. Pa bi vasnamesto razprave v Državnemu zboru prosila za pisni odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj pa bo naslednje vprašanje zastavil mag. Ivan Vogrin, in sicer ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! Običajno je politikov, ministrov, državnih uradnikov polna usta o debirokratizaciji Slovenije in o tem, da delamo prijazno poslovno okolje za podjetja, obrtnike in tako dalje. Zadeva, o kateri sem vam postavil poslansko vprašanje, zadeva eno od takšnih stvari; torej mi smo predpisali oziroma Ministrstvo za delo, da Inšpektorat za delo preganja vse obrtnike, podjetnike, inštalaterje, ki delajo na višini, večji od dveh metrov. V praksi je to tako, da zjutraj električar, preden gre v eno hišo montirati električne inštalacije, mora Inšpektoratu za delo poslati prijavo; in če gre vsak dan na drugo mesto, vsak dan ponovno. Ob vseh velikih besedah, kako delamo ali imamo celo ustrezno poslovno okolje za delovanje podjetij, se postavlja vprašanje, ali je takšen način urejanja stvari ustrezen, ali nas to vodi v krog uspešnih evropskih držav. Namreč, že sedaj ugotavljajo vsi analitiki, ki se s tem ukvarjajo, da obrtniki, podjetniki in podjetja porabijo veliko časa za pisanje poročil, prijavljanje podobnih nesmislov, kot je ta. Predvsem porabijo veliko časa za tisto, kar ne ustvarja dodane vrednosti – o čemer vi velikokrat govorite, da je treba podpirati panoge z večjo dodano vrednostjo, ampak tudi država mora nekaj narediti za to, da je to večjo dodano vrednost mogoče ustvariti. Če preveč skrbimo za to, da ljudje ne bodo z dveh metrov padli z lestve, in mislimo, da je država tista, ki mora ljudi opozarjati na to, da če gredo na višino, večjo kot sta dva metra, da morajo poskrbeti za svojo varnost oziroma za varnost poskrbeti tudi delodajalec, potem smo verjetno v slepi ulici. Osebno menim seveda, da bi bilo treba to odpraviti, sprašujem pa tudi za vaše mnenje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za besedo, hvala lepa gospod Vogrin, za pobudo bolj kot vprašanje. Strinjam se s tem, kar ste rekli. Res je, varnost in zdravje pri delu sta opredeljena tako v Zakonu o varnosti in zdravju pri delu, kot tudi v Uredbi o zagotavljanju varnosti in zdravju pri delu na začasnih in premičnih gradbiščih. Vsak delodajalec mora imeti v svojem elaboratu, in v izjavi o varnosti z oceno tveganja mora določiti način in ukrepe zagotavljanja varnosti in zdravja pri delu. Verjetno je nesmiselno uvajati dodatne ukrepe, še posebno, če gre tukaj za visoke globe, mislim, da so nesorazmerne in dovolj bi bilo, če bi delodajalec inšpektoratu sporočil po telefonu, SMS ali elektronsko pričetek del na višini, več kot 2 metra oziroma obratno, da si Inšpektorat sam pridobi informacijo v neki obliki podjetja, ki ima plan za tisti dan ali en teden naprej, če se pri njih opravljajo kakšna dela, ki so na višini več kot dva metra in si potem inšpektor ima možnost to pogledati. Tako se popolnoma strinjam z vami, da je to dodatna birokratska ovira in Ministrstvo za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo bo ukrepalo v tej smeri, da bo skušalo doseči nižje globe in odpravo te birokratske ovire. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Dragutin Mate. Vprašanje ima za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Omerzela. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister! Pred nekaj dnevi smo lahko tako v medijih kot tudi v sporočilih Evropske unije in tiskovnih konferencah, ki so jih imeli pristojni komisarji, prebrali, da je Komisija pripravila poročilo in potrdila 250 ključnih infrastrukturnih objektov na nivoju EU za obdobje 2014–2020 v vrednosti 5,85 milijarde evrov. Med njimi so tudi projekti v Sloveniji in mislim, da so vsi zelo pomembni. Mene pa zanima zelo specifično vprašanje v zvezi s tem. Namreč, evropski komisar Potočnik je pri predstavitvi teh projektov uporabil zelo specifično terminologijo. Dejal je, da "sta Slovenija in Italija dosegli sporazum glede plinskega terminala v severnem Jadranu, kar je Komisiji omogočilo, da uvrsti ta projekt v seznam". To je citat iz njegovega govora, ki ga je objavilo predstavništvo Evropske komisije v Sloveniji. Glede na to, da sem član kar nekaj delovnih teles v Državnem zboru in nisem seznanjen, da bi bil kakšen takšen sporazum objavljen, sklenjen, dogovorjen, tudi ne z osnutku teh dogovor, z ničemer, vas seveda minister sprašujem: Kaj je vsebina tega sporazuma? Upam, da ne bom dobil samo odgovora, kot je zapisano, da bosta ta dogovor soglasno sprejeli, in kar smo tudi v naših medijih lahko zaznali, Slovenija in Italija, ker to ne pove nič. Zanima me skratka: Kdaj bomo poslanci Državnega zbora videli ta sporazum – bodisi da je to v obliki neke pogodbe bodisi da je to nek zapis dogovora? Kdaj bo slovenska javnost, tudi tista, ki jo skrbi plinski terminal v severnem Jadranu, lahko videla, kakšen je ta sporazum in kakšne garancije daje naši državi, da bodo zaščiteni interesi Slovenije? Prav tako me zanima: Ali je italijanska stran pri tem dogovarjanju v kakršni koli obliki slovenski strani predstavila lokacijo ali ji namignila, kje bi lahko bila lokacija v severnem Jadranu – glede na to, da je severni Jadran geografsko precej velik pojem in ne obsega samo Jadranskega morja, ki si ga delita Slovenija in Italija? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Mate, hvala za postavljeno vprašanje! Sama zgodovina plinskega terminala konkretna lokacija Žavlje se je davno pred mojim časom začela, vendar je vso intenziteto pogovorov doživela ravno ob nastopu mojega mandata. Tisto, kar je bilo v začetku zame na nek način veliko razočaranje, je bila neodzivnost italijanske strani, nepripravljenost za pogovor. Kar nekaj intervencij je bilo, da se z italijanskim ministrom dobiva na delovnem bilateralnem srečanju in poskušava skupaj najti rešitev. Osebno sem na neformalnem srečanju ministrov evropskega komisarja za energetiko prosil za pomoč, ki je interveniral, in kljub temu se ta sestanek ni zgodil. Tudi predsednica Vlade je pri italijanskem premierju ravno tako intervenirala in šele po vseh teh pritiskih na Italijo, še prej seveda se je zgodil ta medijsko zelo odziven dogodek, kjer je Slovenija glasovala proti tako imenovani listi PCI, na kateri je imela svojih sedem dobrih projektov in sporen projekt Žavlje, kjer je Italija na nek način računala na našo naivnost in na nek način poskušala čez zadnja vrata pripeljati na ta seznam prioritetnih projektov tako imenovane plinske terminale v Žavljah. No in šele po vseh teh dogodkih po glasovanju Slovenije proti, verjetno se tudi spomnite, kakšni hudi pritiski so bili, kar se tiče tega negativnega glasu Slovenije v Evropi. In šele po vseh pritiskih je italijanski kolega, minister za energijo, pristal na srečanje. Srečal sem se z njim v Rimu, kjer sva imela zelo burna, intenzivna pogajanja, pogovore glede te lokacije, kjer je tudi Italiji bilo jasno, da mi v tem primeru ne bomo popustili. Tisto, kar je pomembno podrobno razjasniti, je, kako se je zadeva odvijala naprej. Z Italijani smo dosegli dogovor, da lokacija Žavlje, plinski terminal v Žavljah ni tisto, kar je vnaprej definirano. Tisto, kar je pomembno, dogovorili smo se, da na samo listo PCI projektov gre plinski terminal v severnem Jadranu, kar pa Žavlje niso. Ob uvrstitvi tega projekta, torej plinskega terminala v severnem Jadranu, na prioritetno listo je jasno zraven na delegiranem aktu zapisano, da se bosta glede lokacije oziroma specifično točno tako je zapisano: "Italija bo določila lokacijo, Slovenija pa mora dati soglasje na to lokacijo." Torej, z drugimi besedami, Italijani nikakor ne morejo določiti lokacijo, brez da bi imeli za to lokacijo soglasje slovenske strani. To smatram kot velik uspeh za Slovenijo in sem tudi prepričan, da je še dodaten aspekt pomemben, zelo korektnih in začetek pozitivnih odnosov med dvema resorjema sosednjih držav. Verjamem, da dobri sosedski odnosi z Italijani, med Italijo in Slovenijo, so lahko samo pozitivni in da je to sodelovanje pomembno. Mislim, da smo tudi naredili veliko korak naprej in sem prepričan, da Italija v bodočnosti, ko bo določila lokacijo, seveda te lokacije ne bo forsirala, postavljala na prioriteto brez soglasja slovenske strani. Kar se tiče same odločitve o novi lokaciji, dejansko tukaj z italijanske strani še nismo dobili nikakršne informacije, da bi nova lokacija že bila znana, vsekakor pa v trenutku, ko bodo Italijani to lokacijo predlagali, se bo Slovenija jasno opredelila glede lokacije, ali je sprejemljiva za Slovenijo ali ni, in temu primerno tudi odreagirala. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mate, želite dopolnitev? Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Seveda bi želel dopolnitev. Namreč, dobil sem del odgovora, vem in iz lastnih izkušenj in seveda cenim besedo ministra, ko je opisoval, da so ti pogovorili bili izredno težki in naporni, in vem, kako je to videti, ko se pogaja z drugimi državami ali na nivoju EU o takšnih projektih in možnostih blokade tako velikega projekta, kot ga je Komisija predstavila, vendar nisem dobil odgovora na eno od dveh vprašanj. Nisem dobil odgovora, kdaj bomo poslanci na zaprti seji, odprti seji, na kakršni koli seji odbora ali za infrastrukturo in prostor ali zunanjih zadev, kamor bi sodili takšni dogovori, dobili tekst besedila, ki je bil dogovorjen, ali zapisnik tega dogovora. Kdaj bomo to dobili? Tega mi niste povedali, jaz vam lahko verjamem, kaj piše, vendar mislim, da kot poslanec imam pravico to tudi fizično videti, če je treba tudi pod stopnjo zaupno in tako, da se seja zapre za javnost. Tu ni nobene težave. Težava, ki pa je, je pa to, kar sem vas tudi vprašal: pojem severnega Jadrana. Severni Jadran si deli več držav, ne samo dve. Geografski pojem severnega Jadrana ni Tržaški zaliv, ker drugače bi pisalo Tržaški zaliv, in problemi, ki jih imamo v zvezi s terminalom. Govorili smo o Žavljah in mislim, da je bila tukaj ena taktična napaka, ko smo govorili samo o Žavljah, tako žaveljski kot tudi tako imenovani "off-shore" terminal na morju uporabljata enako tehnologijo; uporabljata tehnologijo, da se utekočinja plin s pomočjo toplote morske vode. To povzroča enake težave in te težave bodo velike in bodo močno vplivale na okolje. Zato me še enkrat zanima: Zakaj je uporabljen termin severni Jadran? Zakaj, če je severni Jadran, ni v tem dogovoru bila vključena še ena država, ki mora dati soglasje in je članica EU od letošnjega poletja? Zanima me: Kdaj nam boste ta sporazum, te [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za besedo. Kar se tiče prvega dela odgovora, torej kje je ta dogovor med Slovenijo in Italijo zapisan – tisto, kar je ključno. Pri samem delegiranem aktu, na katerem je seznam vseh projektov, med katerimi je tudi teh 7 dobrih slovenskih projektov, je sam projekt plinski terminali v severnem Jadranu. Torej, na delegiranem aktu Evropske komisije je zapisan dogovor, da Italija ob predlogu lokacije mora imeti soglasje za to lokacijo. Torej, še enkrat, na delegiranem aktu. Ko pa govorimo o sami lokaciji, se seveda strinjam, da je severni Jadran širok pojem, vendar ena zadeva je tu pomembna – za Slovenijo, seveda. S tem ko si je izborila pravico, da mora dati Italijanom soglasje na samo lokacijo, je seveda jasno definirano, da brez Slovenije se v severnem Jadranu ne more nič zgoditi. Tisto, kar je še bolj pomembno; Slovenija bo seveda ocenila vplivno področje – to ste enkrat v Državnem zboru že obravnavali in tudi potrdili, kaj je tisto, kar je vplivno območje Slovenije – in če je izven vplivnega območja Slovenije, potem je to lokacija, ki vsekakor ne sme biti sporna za Slovenijo. Ko ste omenjali Hrvaško, je še en vidik tu pomemben pri samih plinskih terminalih, pomemben je tudi energetski vidik. Vsekakor je s tega vidika diverzifikacije virov in s tem seveda orientiranosti na končnega porabnika in na cenejšo energijo v Slovenijo zelo pomemben. Vemo, da Hrvaška zelo intenzivno dela ne tem, da bi plinske terminale postavljali na Krku, konkretna lokacija Omišalj, kjer imajo trenutno že naftne terminale, in to je lokacija, ki je popolnoma izven vplivnega področja Slovenije in ki ga kot energetiki na drugi strani podpiramo – Hrvaška je postala del Evropske unije – in s tem kot dodaten vir za Slovenijo cenejšega plina je absolutno pozitivno sprejeta in sprejemljiva. Ravno tako je s tem terminalom, ki ga bodo postavili Italijani. Če ni okoljsko sporen, torej če je uporabljena najnovejša tehnologija, ves čas se seveda govori tudi o "on-shore" terminalih, torej govorimo o terminalih na obali, ne o teh "off-shore", na samem morju. S tega stališča je tudi kot diverzifikacija virov absolutno to pozitivno tudi za Slovenijo.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Mate.
Seveda, v skladu s poslovnikom bi želel, da o tej temi spregovorimo širše. Glede na to, da nismo imeli možnosti biti seznanjeni s temi dogovori, preden so bili potem tako relativno ohlapno zapisani v dokumentu komisarja oziroma Evropske komisije, bi želel, da o tem potem na seji razpravljamo, če minister ni izrazil nobene pripravljenosti v svojem odgovoru, da bi zapise teh pogovorov dostavil Državnemu zboru, če že misli, da si slovenska javnost ne zasluži, da bi vedela točno, kaj se je tam dogajalo in pogovarjalo in kaj je točno določeno. In še enkrat citiram, Gospod Potočnik je natančno izjavil: "Hkrati bi rad pozdravil tudi sporazum, dosežen med Slovenijo in Italijo glede plinskega terminala v severnem Jadranu, kar je komisiji omogočilo uvrstitev tega projekta na seznam." Rad bi vedel: Za kakšen sporazum gre? Rad bi imel razpravo v zvezi s tem, rad bi videl zabeležko teh pogovorov, ker imam do tega pravico. Do tega imam pravico kot poslanec, kot član Odbora za zunanjo politiko, ker imam pravico do tega kot državljan Slovenije. Preprosto nam minister tega ni obljubil ali ponudil, češ lahko pridete pogledat, bomo dali na zaprto sejo – tega ni. To, da je zapisano samo v dokumentu Evropske komisije, da se bo to delalo v soglasju s Slovenijo, seveda odpira neka odprta področja. Zanima me: Kaj pomeni beseda "sporazum", ki jo je uporabil komisar izrecno? Tega ne interpretiram, to piše. To je Evropska komisija dala v javnost. To je gospod komisar, ki zagovarja tudi interese Slovenije v Bruslju, sam povedal. Seveda mislim, da tudi najsodobnejša tehnologija, tudi na "off-shore" terminalih, kakršen bo ta sedaj, uporabljajo tehnologijo, kjer se za uplinjanje tekočega plina uporablja toplota morske vode. Se pravi, ogromne količine morske vode bodo šle skozi naprave, skozi tehnologijo, da bodo pomagale upliniti plin oziroma da ga bodo pomagale utekočiniti. To bo povzročalo strahovite vplive na okolje. Zanima me tudi to, da razpravljamo o tem: Kaj je to severni Jadran? Ali bo to mogoče pred Benetkami? Ali bo mogoče pred Riminijem? To je tudi severni Jadran. Ali pa pri Anconi, kar je tudi geografsko severni Jadran, vendar tam Italijani že imajo svoj plinovod, imajo ga do Benetk, imajo ga potegnjenega tudi proti Vidmu. In zelo težko jim ga je potegniti do Trsta. Tu zadaj so neke druge zgodbe, neki drugi interesi posameznih lobijev. Res, želel bi vedeti: Kaj je ministrstvo naredilo, da popolnoma zaščiti slovenske interese [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa tudi za ta postopkovni predlog. Naslednji bo spet odgovarjal minister Samo Omerzel, in sicer gospodu Danijelu Krivcu.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej ministroma! Ves čas se tudi v tem parlamentu dotikamo nekih razvojnih priložnosti ali na posameznih odborih ali ob razpravi o proračunih. Vedno je usmerjena neka pozornost tudi na umeščanje posameznih projektov, objektov v prostor. Dotikamo se načina umeščanja, govorimo o zaostankih pri sprejemanju raznih prostorskih načrtov. Zato ministra za infrastrukturo in prostor sprašujem, glede na to, da velikokrat slišimo kritike na račun počasnega umeščanja objektov v prostor, po drugi strani pa opažamo na spletnih straneh ministrstva, da je veliko državnih prostorskih načrtov tudi sprejetih, niso pa v izvajanju. Zato bi prosil ministra za natančno časovno analizo: Na katerih že sprejetih državnih prostorskih načrtih se gradbena dela še niso začela in v kateri fazi je posamezen postopek? Mislim, da je ta odgovor pomemben, tudi z vidika sprejemanja proračuna, ki bo v kratkem na mizah poslancev in tudi zato, da znamo nekaterim državljanom odgovoriti, v kateri fazi so posamezni projekti, ki jih na razpravah tako radi omenjamo, od raznih razvojnih osi do drugega tira, pa še kakšnih drugih. Vse pa je povezano s fazo oziroma s sprejetim državnim prostorskim načrtom. Zato bi prosil za odgovor.
Hvala lepa, gospod Krivec. Izvolite, minister, gospod Samo Omerzel.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod Krivec, hvala lepa za vprašanje. Kar se tiče samih DPN, imam naslednji predlog. Imamo res celotno listo vseh DPN po posameznem statusu, torej kar je bilo izvedenega, kateri so v tej fazi, da investitor še pridobiva dokumentacijo oziroma postopku pridobivanja gradbenega dovoljenja. Po odgovoru vam lahko predam celoten seznam, ker je res ogromen ali pa vam ga pošljemo v digitalni obliki, kakor vam je ljubše. Bom pa samo nekaj primerov navedel s posameznih področij. Recimo, konkretno s področja železniške infrastrukture, Pragersko–Hodoš je bil v DPN potrjen leta 2009. Ta projekt je v postopku izvajanja, govorim tudi o delu investicije, ki je deloma črpan oziroma investiran iz evropskih sredstev, zelo uspešna zgodba, govorimo o 360 milijonih evrov evropskih sredstev za investicijo Pragersko–Hodoš, tako da ta projekt teče naprej. Potem, recimo, na področju energetike imamo pozitivno zgodbo na daljnovodu Beričevo– Trbovlje, kjer imamo dvakrat 110 kilovoltov zgrajen projekt. Podobna zgodba je daljnovod dvakrat 400 kilovoltov na odseku Beričevo–Krško, ravno tako je projekt zaključen. Imamo pa seveda cel kup projektov, kjer so DPN zaključeni, vendar pa investitor še pripravlja investitorsko dokumentacijo. Teh projektov je praktično od infrastrukture za železnice do cestne infrastrukture, do elektroenergetske infrastrukture kar nekaj. Takšen primer samega DPN imamo, recimo, za Železnike, kjer praktično aktivnosti stojijo zaradi okoljskega soglasja MKOin tako naprej. Ta seznam in statuse posameznih projektov vam bom po odgovoru predal, lahko vam pa seveda in v takšni obliki in digitalni pošljemo tudi na vaš mail.
Hvala lepa. Gospod Krivec, izvolite.
Hvala ministru za odgovor. Tudi moram reči, da sem pričakoval, da bo v podobni smeri, sem pa vesel, da je ta seznam pripravljen in se strinjam s predlogom gospoda ministra, da mi posreduje to tudi v elektronski obliki za nadaljnjo uporabo. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Naslednja bo vprašanje zastavila mag. Majda Potrata, sicer odsotnemu ministru za kmetijstvo in okolje, mag. Židanu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Naj takoj na začetku povem, da v skladu z 247. členom Poslovnika pričakujem od ministra ustni odgovor na naslednji seji. Moje vprašanje, ki sem ga tudi pisno posredovala ministru, pa je: Zakaj Slovenija v pravilniku o odvzemu osebkov vrst rjavega medveda in volka iz narave, katerega podlaga sta strokovni mnenji Zavoda za gozdove in Zavoda za varstvo narave, odstopa od habitatne direktive, ki pravi, da lahko država od sistema strogega varstva odstopi le ob hkratnem izpolnjevanju treh pogojev? To vprašanje sem zastavljala še takrat, ko na Odboru za kmetijstvo ni bila predstavljena naloga o pravnem varstvu volkov v Sloveniji, sem pa sledila številnim javnim odzivom na srečevanja ljudi z medvedi in volkovi in bolj, ko se je bližal čas izteka pravilnika o odvzemu osebkov vrst rjavega medveda in volka, to se pravi 30. september letošnjega leta, bolj so se gostila različna sporočila, tudi o škodah, ki jih povzročajo v naravi velike zveri. Zanimivo je, da uredba oziroma pravilnik ne omenja risa in šakala, čeprav vemo, da je po ogroženosti ris še bolj ogrožen in da šakala pravzaprav ne omenjajo, čeprav ga lovci tudi zaznavajo v okolju. Kje vidim problem? Problem vidim v tem, da bi po pregledu vse te literature, ki je na voljo, vendar bilo treba več napraviti tudi za sprejemljivost sobivanja z velikimi zvermi v naši državi. Če bi namreč to upravljali, če bi večkrat v pogovor zapletali, v diskusijo zapletali različne deležnike, ki so vključeni v srečevanja z velikimi zvermi, bi verjetno bila stopnja tolerance za sobivanje z velikimi zvermi večja. Naj pa opozorim samo na eno dejstvo, čeprav pravijo, da bi s tem, če bi sprejeli odlok o odvzemu velikih zveri, tudi povečali sprejemljivost življenja velikih zveri z nami, tega ne dokazuje škoda, ki jo povzročajo velike zveri. Ker več ko je odstrelov, ni toliko zmanjšana tudi škoda, ki jo velike zveri povzročajo. Glede na to, da je to samo prvi del vprašanja, bom nadaljevala naslednjič, ko bo minister odgovarjal na [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Podali ste postopkovni predlog in dobili boste ustni odgovor ministra na naslednji seji. Kot zadnji pa bo vprašanje zastavil Marko Pavlišič ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stepišniku. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Pred približno pol leta smo poslanci v Državnem zboru spreminjali zakon, ki je omogočil pomoč družbi Cimos v obliki državnega poroštva v višini 35 milijonov evrov. Po besedah takrat še državnega sekretarja Gašparja Gašparja Mišiča je ravno to podjetje imelo izjemen nacionalni in lokalni pomen in potencial za uspešen razvoj. To stališče ste zagovarjali tudi vi. Kolikor sem seznanjen, je Evropska komisija pomoč začasno odobrila in sicer do 21. novembra letošnjega leta. Zanima me: Koliko od skupnih 35 milijonov evrov je Cimos do sedaj že počrpal in kolikšno črpanje je še predvideno? V intervjuju za Primorske novice v četrtek, 17. oktobra 2013, je novi predsednik uprave koprskega Cimosa izpostavil dejstvo, da bo Cimos za nadaljnji razvoj potreboval še več denarja. Kakšno je vaše stališče do te izjave v luči dejstva, da država postaja večinski lastnik koprske družbe? Kakšen je predviden scenarij Vlade, če Evropska komisija 21. novembra ne sprejme Cimosovega programa poslovnega prestrukturiranja in ustavi program državne pomoči? Ter najpomembnejše: Kakšne so posledice odobritve jamstva za Cimos v praksi? Ali prestrukturiranje poteka po načrtu? Ali je družba s pomočjo jamstva dokončno rešena; ali so poslovni rezultati boljši, ali so delovna mesta varna? Ali pa smo si poslanci za 35 milijonov evrov le kupili nekaj časa in socialnega miru ter omogočili gospodu bivšemu državnemu sekretarju Gašparju Gašparju Mišiču, da si utre pot do uprave Luke Koper? Hvala.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Cimos je eno tipično podjetje v Sloveniji, ki spada med tistih 30 % proizvodnih podjetij, kjer je treba reševati v prvem delu likvidnost, v drugem delu pa kapitalsko ustreznost. Cimos, kot veste, je s 35 milijoni – to je odobrena državna pomoč, ki je bila že počrpana in program prestrukturiranja mora potem do novembra sprejeti še Evropska komisija – nekako ta likvidnostna sredstva porabil za svojo kreditiranje obratnih sredstev, delno pa tudi za razvoj. Drugi del pri Cimosu pa ni bil narejen. To je ureditev kapitalske ustreznosti. Kot veste, Cimos ima približno tam okoli 80, 90 milijonov lastnega kapitala. Dolgov ima preko 350 milijonov. To razmerje je izredno neugodno. Zato je bilo predvideno tudi, da pridobi strateškega partnerja ali da banke konvertirajo kredite v lastniške deleže, da bi se ta kapitalska ustreznost Cimosa izboljšala in ne bi imel tako velik pritisk na likvidnost. Če imaš zelo malo lastnega kapitala, veliko kredita, obresti so zelo visoke, običajno so to še kratkoročni krediti, potem podjetje zaide iz meseca v mesec v večjo likvidnostno past ali luknjo. Ocena je bila, kadar ocenjujemo podjetja po zakonu o prestrukturiranju in pomoči, da če se Cimos dezinvestira, če Cimos naredi dober program prestrukturiranja, razvojni, poslovni, finančni, in dezinvestira energetski del – kot vemo, Litostroj Power – in kmetijski del, potem ohrani ta zdrava jedra, predvsem avtomobilski del, in lahko postane zelo donosno in dobro podjetje, ker ravno ti programi pri Cimosu predstavljajo znaten svetovni delež v avtomobilski industriji, kadar gre za pedalne sklope ali pa za turbokompresorje. To sta tista dva programa, ki lahko Cimosu omogočita nadaljnji razvoj. No, pri Cimosu gre tudi za to, da ima izredno veliko zaposlenih in če bi Cimos šel v stečaj, bi bila ogroženost kar več regij, predvsem je problem tudi, da ima več skupin socialno ogroženih, od žensk, starejših od petdeset let in tako naprej. Tudi ta vidik je nekako bil v uvidu, ker država mora nekje skrbeti, da se čim več delovnih mest obdrži. Ravno to prestrukturiranje kapitalske ustreznosti je pri Cimosu še treba narediti. Mislim, da Cimos ima možnosti, da se izvleče iz teh težav, vendar je vse odvisno od tega, kako hitro bo realiziral program prestrukturiranja. Mislim, da mu bo Evropska komisija program prestrukturiranja odobrila, potem je pa stvar realizacije. Hvala.
Hvala lepa ministru. S tem smo pa tudi izčrpali vsa vprašanja, vse odgovore. Prekinjam to točko dnevnega reda, nadaljujemo z njo v četrtek, 24. oktobra, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Za danes pa prekinjam tudi sejo Državnega zbora, ki jo nadaljujemo jutri ob devetih dopoldne. Hvala lepa in lahko noč.