Dobro jutro vsem skupaj in opravičilo za zamudo zaradi sestanka pri predsedniku državnega zbora. Pričenjam nadaljevanje 4. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Bogdan Barovič, Geza Džuban od 12.00 ure dalje, Ljubo Germič od 12.00 ure dalje, Miran Jerič od 15.00 ure dalje, Franc Kangler, mag. Majda Potrata, Alojz Posedel od 12.00 ure dalje, dr. Mitja Slavinec od 12.00 ure dalje, Alojz Sok od 12.00 ure dalje, Jožef Školč od 12.00 ure dalje, mag. Franc Žnidaršič in Miro Petek od 12.00 ure dalje. Očitno se precej dogaja v popoldanskem času glede na napovedano odsotnost. Preden preidemo na 7. točko dnevnega reda, bi želel povzeti dopis, ki smo ga prejeli od Slovenske nacionalne stranke. Slovenska nacionalna stranka pri današnji 7. točki napoveduje obstrukcijo zaradi zapletov, do katerih je menda prišlo včeraj pri glasovanju v času predsedovanja gospoda Vasje Klavore. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 2. IN 5. TOČKE PRVEGA ODSTAVKA 68. ČLENA IN 84. ČLENA ZAKONA O DAVKU OD DOHODKOV PRAVNIH OSEB. Predlog zakona bi moral obrazložiti gospod poslanec Sašo Peče. Glede na to, da Slovenska nacionalna stranka obstruira to točko dnevnega reda, lahko samo še povem, da je predlog za sprejem avtentične razlage obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Zato prosim gospoda predsednika Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki vlade! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za finance in monetarno politiko je na 1. seji 2.3.2005 obravnaval predlog za sprejem avtentične razlage od 2. do 5. točke prvega odstavka 68. člena in 84. člena zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki ga je državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslancev Slovenske nacionalne stranke s prvopodpisanim Sašom Pečetom. Iz predloga izhaja, da je zakonsko besedilo od 2. do 5. točke prvega odstavka 68. člena zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, ki na novo uvaja obveznosti izračuna odtegnitve in plačila davčnega odtegljaja za obresti od plačil za uporabo ali pravico do uporabe avtorskih pravic, patentov, licenc, zaščitnih znakov in drugih premoženjskih pravic ter drugih podobnih dohodkov od plačil za nakup in od plačil za storitve nastopajočih izvajalcev ali športnikov, če ta plačila pripadajo drugi osebi, nejasno. Predlagatelji opozarjajo, da utegne nejasnost besedila povzročati spore pri njegovi uporabi. Iz tega razloga naj zakonodajalec v prvi vrsti odgovori na vprašanje, ali se obveznost iz računa odtegnitve in plačila davčnega odtegljaja nanaša na vse dohodke, obračunane za obdobje po 1. januarju 2005, ne glede na to, kdaj so bili sklenjeni pravni posli, na podlagi katerih se ti dohodki obračunavajo in plačujejo, ali pa se nanaša le na dohodke, obračunane za obdobje po 1. januarju 2005, ki se obračunava in plačuje na podlagi pravnih poslov sklenjenih po začetku veljavnosti zakona od dohodkov pravnih oseb po 21.4.2004, ko je bil ta sprejet. Po mnenju zakonodajno-pravne službe in po mnenju Vlade Republike Slovenije ta avtentična razlaga praktično spreminja osnovni smisel tega zakona in predlagatelj z avtentično razlago dopolni praktično zakon na način, da ne bi veljala obveznost plačila za tiste pravne posle, ki so bili sklenjeni pred 21.4.2004. S tem je jasno, da se to z avtentično razlago ne more urediti in poseči v samo vsebino zakona, zato je predlog vlade in zakonodajno-pravne službe šel v tej smeri, da, če hočemo smiselno spremeniti zakon, je potrebna sprememba zakona. Povedati moram, da smo o tej točki že razpravljali ob spremembah in dopolnitvah zakona o davkih pravnih oseb v mesecu decembru in nismo sprejeli te pobude, ki jo je posredovalo tudi združenje bank Slovenije. Moram povedati, da je bilo v razpravi povedano in ugotovljeno, da je v pripravi celotna sprememba zakonodaje na davčnem področju, ki naj bi prišla v čim krajšem času tudi v obravnavo v državni zbor, zato je bil na koncu sprejet sklep, da se avtentična razlaga, od 2. do 5. točke odstavkov 48. člena in 84. člena zakona o davku od dohodka pravnih oseb, ne sprejme. Odbor je sprejel dodatni sklep, da odbor za finance in monetarno politiko predlaga vladi, naj v čim krajšem možnem času na podlagi izvedene analize posreduje informacijo o javnofinančnih učinkih uvedenega davčnega odtegljaja od obresti v obdobju od 1.1.2005 do 28.2.2005. Ob pripravi novele zakona o davku od dohodka pravnih oseb naj se glede predmetnih določb upoštevajo zaključki izvedene razprave v matičnem odboru z dne 2.3.2005. Predlaga se torej, da se avtentična razlaga ne sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod poslanec Starman za poročilo. Besedo dajem predstavniku vlade, gospodu Bogomirju Špiletiču, državnemu sekretarju v ministrstvu za finance.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Državni zbor Republike Slovenije je konec marca 2004 sprejel zakon o davku od dohodkov pravnih oseb ter ga spremenil in dopolnil v decembru istega leta. Navedeni zakon je v 68. členu uvedel davčni odtegljaj od določenih dohodkov plačanih rezidentom in nerezidentom. Prehodni režim glede 68. člena pa je določen v 84. členu zakona. Skupina poslancev je predlagala sprejem avtentične razlage od 2. do 5. točke prvega odstavka 68. člena in 84. člena zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Mnenje vlade je, da so vse izpodbijane določbe zakona dovolj jasne in da avtentična razlaga glede tega, kako izvajati te določbe, ni potrebna. Kakršnakoli avtentična razlaga glede izvajanja izpodbijanih določb pa bi po naši oceni pomenila že spremembo predlaganega besedila in vsebine zakona samega. Rad bi pa odgovoril še na sklep, ki ga je navedel predsednik odbora za gospodarstvo, ki je naložil vladi, da poroča o finančnih učinkih tega zakona. Sklep je v izvajanju. Ko bodo številke na razpolago, bo odbor z njimi tudi seznanjen. Hvala lepa.
Hvala državnemu sekretarju. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi je na vrsti gospod poslanec Bojan Starman, ki bo predstavil stališče Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Slovenska demokratska stranka bo podprla predlog matičnega odbora, zato ker smatra, da je avtentična razlaga nepotrebna, kot je povedal predsednik vlade. Intenca te avtentične razlage je sprememba zakona, kar bo pač treba doseči s postopkom za spremembo zakona. Pobude so že. Vložen je že predlog za spremembo tega zakona od dohodkov pravnih oseb, in mislim, da bo to tudi obravnavano in ustrezno ugotovljeno in popravljeno v proceduri sprememb davčne zakonodaje. Slovenska demokratska stranka bo podprla predlog, kot ga je dalo matično delovno telo. Hvala.
Hvala. Besedo dajem gospodu magistru Milanu Cviklu, da predstavi stališče Liberalne demokracije Slovenije.
Gospod predsedujoči, predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Lep dober dan! Žal začenjamo današnjo diskusijo v zelo čudnem ozračju, ko pravzaprav diskutiramo o zelo pomembni temi, ne da bi se ozrli na to, kaj se je dogajalo v toku včerajšnjega dne, vendar bomo tekom današnjega dne v poslanskem klubu Liberalne demokracije reagirali tudi na nekatere neustreznosti včerajšnjega vodenja sej državnega zbora. Glede same obvezne razlage k zakonu o davku od dohodka pravnih oseb pa mi dovolite, da v imenu poslanskega kluba predstavim stališča k predlogu obvezne razlage zakona. Zaradi razlogov, ki so formalne narave, ker seveda ne moremo nasprotovati stališču zakonodajno-pravne službe in ker seveda želimo delovati kot konstruktivna opozicija, ki ne more sprejemati voluntarističnega pristopa, s katerim Slovenska nacionalna stranka z izmišljenim obveznim tolmačenjem želi spremeniti vsebino zakona o davku od dohodka pravnih oseb, v poslanskem klubu Liberalne demokracije ne bomo podprli obvezne razlage. Ker pa se vsebinsko strinjamo in smo na matičnem delovnem telesu opozarjali, da je potrebno problem, ki je nastal zaradi nerazumevanja vladajoče koalicije, ker v decembru leta 2004 ni sprejela predloga amandmaja, ki smo ga vložili, pa bomo in smo že v proceduro vložili spremembe zakona o davku od dohodka pravnih oseb. Ob tem seveda z veseljem poslušam to, kar je povedal predstavnik poslanskega kluba Slovenske demokratske stranke, da bodo v proceduri podprli takšno spremembo zakona o davku od dohodka pravnih oseb. Veselilo bi nas, če bi vlada v nadaljevanju razprave tudi povedala, kaj o tem ona vsebinsko misli. Da bi pa seveda to v državnem zboru lahko ustrezno opravili, mi dovolite, da na kratko predstavim vsebinski problem, povezan z avtentično razlago in potrebno spremembo zakona o davku od dohodka pravnih oseb. Pri tem se je potrebno vrniti v lanskoletno davčno reformo, za katero lahko po dveh mesecih in pol in na podlagi prvih podatkov že ugotovimo, da je bila ustrezna, da zagotavlja stabilnost javnofinančnih prihodkov. V ponedeljek je tudi o tem govoril predstavnik mednarodnega denarnega sklada in povedal, da bo v letošnjem letu javnofinančna situacija dobra, ker imamo dobro izvedeno reformo, ki na eni strani, kot je poznano, je razbremenila dohodnine in davek na plače za približno več kot 30 milijard, na drugi strani pa je zaradi prej uresničenih davčnih sprememb zagotovila dober izplen, predvsem iz davka na dodano vrednost, trošarin in se zaradi tega lahko pričakuje v letošnjem letu več kot 36 milijard prihodkov, kot je bilo načrtovano. Pričakujemo, tako kot je povedal minister za finance, da bo rebalans proračuna za leto 2005 takšen, da se bo primanjkljaj zmanjšal. Vendar je pa ta lanskoletna davčna reforma, ki je bila povezana z vstopom v EU in ki smo jo, kot je bilo povedano s strani predstavnika vlade, sprejemali spomladi leta 2004, imela nekatere pomanjkljivosti. Ena od njenih ključnih pomanjkljivosti, davčni odtegljaji na obresti za medbančne posle smo najprej s predlogom vlade, potem pa z amandmajem, ki sem ga sam povzel na odboru za finance in monetarno politiko, amandmajem Združenja bank Slovenije, smo to ključno pomanjkljivost skušali odpraviti. V decembru zaradi nam neznanih razlogov, upamo, da je to res povezano samo z dejstvom, da je vlada ravnokar nastopila svoje delo, ta amandma ni doživel podprtja ne s strani strokovnih služb ministrstva za finance ne političnih predstavnikov ministrstva za finance, ker se vsebinsko ni hotelo razpravljati o problemu, ki ga je sprožil davčni odtegljaj od obresti. Najbolj na kratko je davčni odtegljaj za obresti postavil v neenakopraven položaj banke, ki so v slovenski lasti, banke, ki niso podružnice tujih bank, ki ne morejo dobiti virov od svojih lastnic in pravzaprav onemogoča, da bi slovenske banke lahko konkurirale na trgu s tujimi bankami. Zato seveda bomo in smo že vložili spremembo zakona o davku od dohodka pravnih oseb, ki bo seveda rešil vsebinsko problem davčnega odtegljaja na obresti za medbančne posle in ga ukinil, tako kot to velja v celotni Evropski uniji. Menimo, da bi strinjanje poslanskih skupin Vlade Republike Slovenije, da ta zakon sprejmemo na eni od prihodnjih sej, omogočilo, da čim prej vzpostavimo normalno konkurenco v slovenskem bančnem prostoru in omogočimo, da bi seveda lahko slovenske banke uveljavljale svojo strategijo. Videli bomo ob oblikovanju stališč Vlade Republike Slovenije, ministrstva za finance ali je za besedami predsednika vlade, ki podpira nadaljnji razvoj bank v Sloveniji, ali bodo tem besedam sledila tudi dejanja. To se bo najlepše videlo, če bo Vlada Republike Slovenije dala pozitivno mnenje na spremembo zakona o davku od dohodka pravnih oseb, glede ukinitve davčnega odtegljaja na obresti za medbančne posle, ker bo s tem vlada najbolje potrdila, da resno misli v podpiranju razvoja slovenskega bančnega sistema. V tem smislu je seveda današnja razprava nepotrebna. Če bi decembra vladajoča koalicija na matičnem delovnem telesu podprla amandma, in tukaj vso spoštovanje gospodu predsedniku odbora za finance, ki je ta amandma podprl, potem ne bi imeli ne današnje razprave ne avtentične razlage in ne bi izgubljali v tem državnem zboru časa v naslednjih tednih, da bi spremenili ta zakon o davku od dohodka pravnih oseb. To obžalujem, vendar kot je poznano v demokraciji, ima prav tisti, ki ima večino, pa četudi ne ve, kaj dela, menimo, da bomo v naslednjih tednih morali še nekaj časa posvetiti temu in s spremembo davka od dohodka pravnih oseb omogočiti konkurenčni položaj slovenskih bank na slovenskem bančnem trgu. Hvala lepa.
Hvala mag. Cvikl. Besedo dajem gospodu poslancu Martinu Mikoliču, ki bo predstavil stališče Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanska skupina Nova Slovenija ne bo podprla predloga za sprejem avtentične razlage od 2. do 5. točke prvega odstavka 68. člena in 84. člena zakona o dohodku pravnih oseb. Zakonodajno-pravna služba meni, da predlagana avtentična razlaga ni potrebna, in sicer ni potrebna zaradi tega, ker je učinkovanje novo sprejete ureditve davčnega odtegljaja na določene dohodke v zakonu jasno opredeljeno. To je bilo pojasnjeno s strani predstavnika vlade na matičnem delovnem telesu pri obravnavi predloga za spremembo avtentične razlage kot tudi pri zasedanju matičnega delovnega telesa v decembru pri obravnavi novele zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Po mnenju vlade, izhajajoč iz zakonskih določil in sledeč namenu zakona, obveznost plačevanja davkov ni vezana na nastanek pravnega posla, temveč obveznost nastane od 1.1.2005. Avtentična razlaga v predloženem besedilu, ki jo predlaga predlagatelj, ne bi spremenila samo besedilo, temveč tudi namen zakona. Predlagatelj predlaga izločitev pravnih poslov, sklenjenih pred 21.4.2004, ko je zakon bil sprejet. Če bi zakonodajalec preciziranje, kot se predlaga v besedilu, želel uvesti, bi ga uvedel že ob sprejemanju zakonskega besedila. Zaradi nam vsem znanih problemov, ki jih je prinesla uveljavitev novih davčnih zakonov, med njimi tudi zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, se je vlada lotila davčne reforme oziroma sistemskih sprememb na področju davčne zakonodaje. Glede na to, da vlada pripravlja spremembe, nas v poslanski skupini Nove Slovenije preseneča napoved športnikov o organiziranju stavke na veliko noč. Še bolj je nerazumljiva njihova zahteva po odstopu dveh ministrov, ki imata bore malo s trenutno veljavno zakonodajo, saj vemo, da jo je sprejela bivša vlada, in jih sprašujem, zakaj niso stavkali lani, ko je bivša vlada zakonodajo sprejela. Na podlagi vsega tega se zdi, da je stavka politično motivirana. Sicer pa je nova davčna zakonodaja, ki je stopila v veljavo s 1.1.2005, prizadela več sto družbenih skupin. V Novi Sloveniji pričakujemo, da bo pripravljena reforma vsebovala upravičene in argumentirane zahteve posameznih zainteresiranih skupin. Hvala lepa.
Hvala, gospod Mikolič. Besedo dajem gospodu Josipu Bajcu, da bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, lep dan! Poslanci Slovenske ljudske stranke ne bomo podprli predloga za sprejem avtentične razlage 2. in 5. točke prvega odstavka 68. in 84. člena zakona o davkih od dohodkov pravnih oseb. Podprli bomo predlog sklepa matičnega delovnega telesa, iz enega preprostega razloga: z avtentično razlago posameznih določb členov posameznih zakonov ne moremo spreminjati vsebine zakona. V konkretnem predlogu, ki so ga predstavili poslanci Slovenske nacionalne stranke, pa gre prav za to. Pa mogoče še moje osebno mnenje, da se ne bom še enkrat javljal za besedo. Presenečen sem, da poslanci bivše koalicije na matičnem delovnem telesu udrihajo in pravijo, kaj znamo in česa ne znamo, ko nismo sprejeli amandmaja v mesecu decembru, ko smo spreminjali nekatere določbe tega člena. Saj je vendar ta zakon veljal približno šest mesecev in ga je takratna koalicija tudi predlagala in ti isti tudi predlagali spremembo zakona. Pri tem menim, da je bil marsikateri zakon v lanskem letu sprejet "na horuk", sedaj pa doživljamo udrihanje po sedanji koaliciji, ki poskuša določene zadeve najprej preštudirati, pa potem pripraviti oziroma dati v obravnavo. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo podprli sklep matičnega delovnega telesa v zvezi s predlogom avtentične razlage.
Hvala. Kot zadnji bo predstavil stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Ker mi je bil čas zelo skopo odmerjen, 3 minute samo piše, bom skušal zelo na kratko to res tudi povedati, kar je stališče naše poslanske skupine. Mi zagotovo ne podpiramo tega, da bi se zakonodaja vsebinsko spreminjala na osnovi vzporednih poti ali pa nekih skrajšanih poti z avtentičnimi razlagami. Zato pač ne bomo podprli tega predlagateljevega predloga. Ni potrebna nobena avtentična razlaga. Zakon je najbrž dovolj jasen, ne pomeni pa to, da mislimo, da je dober. Verjetno je za nas vse sprejemljivo stališče, da je treba vrsto popravkov narediti v nekem normalnem procesu. In temu se bomo pridružili tudi mi. Tudi mi se spomnimo, da je bil predlog amandmaja posredovan. Po nekem naključju je bil najprej, kolikor jaz vem, posredovan meni osebno. Jaz bi sicer tisti predlog amandmaja podprl, ampak ker nisem na tej seji bil, sem poprosil, naj to posredujejo komu drugemu. To govorim za to, da ne bi prelagali krivde na pleča, ena ali druga, za to, kakšen zakon imamo, ker po mojem spominu smo pa zakon sprejemali z velikansko večino, kljub temu, da amandma ni bil sprejet. Mislim, da je bilo manj kot ducat tistih, ki so bili zoper predlog tega zakona. Da skrajšam, ker bodo tiste tri minute skoraj končane, poslanska skupina DeSUS bo podprla stališče matičnega odbora, ki govori o tem, da avtentična razlaga ni potrebna.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Mimogrede dovolite opozorilo, da pač predstavitve niso namenjene polemiki, ker seveda predstavitev potem ne omogoča replike, zato bi želel, da se pri drugih točkah tega napotila držite. Sedaj pa prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Besedo ima magister Milan Cvikl. Beseda je vaša.
Hvala lepa. Poleg tega, kar sem povedal v imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije, mi dovolite, da seveda vendarle pojasnim državnemu zboru, zato da ne bi izgubljali čas takrat, ko bomo imeli pred sabo zakon o spremembah davka od dohodka pravnih oseb, da je pri tem vsebinskem amandmaju, ki ni bil sprejet, po mojem mnenju v mesecu decembru šlo predvsem za to, da so se strokovne službe ministrstva za finance premalo posvetovale. Tudi v tem primeru predvsem z Združenjem bank Slovenije, ko je vlada Republike Slovenije, še stara vlada, in potem tudi nova vlada predlagala spremembe zakona o davku od dohodka pravnih oseb. Stara vlada in nova vlada sta predlagali spremembe zakona o davku od dohodka pravnih oseb zato, ker se je seveda ugotovilo, da je kar nekaj problemov tudi z ustavnostjo določb, ki so vodile k temu obe ti vladi, da predlagata, da ne bi bilo davčnega odtegljaja na obresti za posle, ki so bili sklenjeni pred uveljavitvijo tega zakona. Takšna sprememba zakona je bila predlagana s strani prejšnje vlade že takoj v drugi polovici leta, potem pa, kot je poznano, si je nova vlada vzela nekaj časa in je s 14-dnevno zamudo povzela predlog sprememb zakona o davku od dohodka pravnih oseb in smo o tem diskutirali na matičnem delovnem telesu. Jaz mislim, da na matičnem delovnem telesu je bilo zelo jasno predstavljeno s strani zainteresirane javnosti, v tem primeru Združenja bank Slovenije, da ni problem samo sprejemanje, kot pravimo, sprememb zakona za posle pred uveljavitvijo zakona, ampak da je ključno vprašanje, ali v razmerah na evropskem trgu denarja lahko spravimo v manj konkurenčen položaj tiste institucije v Sloveniji, ki zaradi lastniške strukture ne morejo dobivati neobdavčenih virov iz tujine. Zelo poenostavljeno povedano, če so danes na evropskem trgu obrestne mere po približno 3%, je potrebno na te 3% pribiti 25% točk ali malo manj kot 0,80 marže in s to ceno, se pravi, približno 3,80, slovenske banke vstopajo v konkurenčni boj proti Bank Austriji, proti SKB-ju Societe Generale, proti nekaterim drugim podružnicam, predvsem avstrijskih in italijanskih bank, zato so takoj zaradi tega v bistveno boljšem položaju te tuje banke. Danes zaradi dobrega razvoja vseh zadev, ki so se zgodile v sanaciji slovenskega bančnega sistema, si v Sloveniji najboljši komitenti sposojajo denar po približno 90, 100 bazičnih točk nad EURIBOR-jem, kar pomeni, da slovenske banke praktično ne morejo konkurirati in bi se teh poslov preprosto morale nehati iti. Ministrstvo za finance je takrat videlo samo en problem, če bi bil sprejet amandma, ki sem ga sam povzel, o katerem smo razpravljali, bi prišlo do izpada prihodkov v državnem proračunu, vendar je ministrstvo za finance pozabilo in tudi 19 dni po tistem, ko smo 4. marca sprejeli na odboru za finance sklep, da naj vlada predstavi analizo, kaj uveljavitev tega zakona pomeni - še zmeraj nimam te analize - ministrstvo za finance je pozabilo, da če teh poslov slovenske banke ne bodo delale, potem tudi prihodkov ne bo. Zaradi vseh teh razlogov menimo v poslanskem klubu Liberalne demokracije in menim tudi sam, da danes avtentične razlage ne moremo potrditi, da pa je potrebno v skladu z že vloženim zakonom opraviti čim prej diskusijo na matičnem delovnem telesu, pridobiti mnenje vlade RS in potem upam, da boste poslanke in poslanci vladajoče koalicije, tako kot ste danes povedali, slišal sem nekako iz nekaterih ust tukaj, da bi to bilo mogoče podpreti, da bi na aprilski seji ali najhitreje, kot je to mogoče, tudi takšen zakon vložili. V tej zvezi smo se tudi v Liberalni demokraciji posvetovali z vrsto strokovnjakov s tega področja že jeseni, ko smo spreminjali zakon in skušali ugotoviti, ali je mogoče primerjalno gledano ta zakon razširiti na vse pravne osebe. V Republiki Sloveniji to ni mogoče, ker druge pravne osebe, tako kot v drugih državah EU plačujejo davčni odtegljaj na obresti preprosto zato, ker država želi stimulirati pravne osebe, da si izposojajo denar pri finančnih posrednikih, ker je s tem zmanjšan riziko, v katerega bi zapadli posamezni kreditojemalci. To je tudi primer Adrie Airways. Če bi Adria Airways bila nekoliko bolj pozorna in ne bi najela virov za financiranje avionov v davčni oazi, bi lahko zmanjšala to davčno obremenitev. To je naredila. Ker je to naredila, ni mogoče na način, kot je bilo tukaj predstavljeno, z avtentično razlago ali z nekimi spremembami razširiti to ukinitev davčnega odtegljaja in obresti na vse pravne osebe. Tudi v Nemčiji nemške pravne osebe plačujejo davčni odtegljaj od obresti, seveda pa nemške banke tega ne plačujejo preprosto zato, ker znotraj EU velja enoten trg. Menimo, da je poskus, ki je bil, da bi že v mesecu decembru z nekim amandmajem, ki bi vsekakor bil ustrezen, da ga sprejme odbor za finance kot najbolj, imenujemo ga, strokoven odbor, ki omogoča razpravo o pomembnih vprašanjih za razvoj pomembnega bančništva, vendar kot je bilo rečeno, to ni bilo razumljeno z dobro namero. To je bilo razumljeno kot neko prikrivanje. Upam, da sedaj, ko je zakon predložen, ko je natančno pojasnjeno tudi z mednarodno analizo, ki smo jo pridobili s strani določenih mednarodnih revizorskih hiš, je jasno ugotovljeno, da znotraj EU davčnega odtegljaja na medbančne posle preprosto ni. Davčni odtegljaj na medbančne posle je potrebno ukini. Takšen davčni odtegljaj, ko bo ukinjen, bo omogočal, da bi banke čim prej začele opravljati posel. Se pa pri tej zadevi mudi, ker slovenske banke preprosto čakajo na to odločitev državnega zbora in v vmesnem času odlagajo posle najema virov v tujini v mesec maj, junij. Če bi se to predolgo odlagalo, bi lahko prišlo do povečanja nelikvidnosti na slovenskem bančnem trgu in bi to lahko imelo negativne posledice na gospodarsko rast [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] in ne bi uspeli narediti gospodarsko rast, kot je bila v preteklem letu, zato predlagam vladajoči koaliciji, da ko bo to v proceduri, to podpremo. Danes pa ni mogoče narediti drugega kot zavrniti avtentično razlago. Hvala lepa.
Hvala mag. Cvikl. Vabim predstavnika vlade, državnega sekretarja Špiletiča, če želi še kaj dodati? [[Ne.]] Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker pa določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Časa je še, kot vidim, dobrih 50 minut. Ugotavljam, da nihče, zato zaključujem razpravo k tej točki. O predlogu za sprejem avtentične razlage bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanja, pol ure po končani 8. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 14. uri in 40 minut. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, ki ima naslov kot jara kača, to je na obravnavo AKTA O ODREDITVI PARLAMENTARNE PREISKAVE O POLITIČNI ODGOVORNOSTI NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ V VLADI REPUBLIKE SLOVENIJE, NA MINISTRSTVU ZA PRAVOSODJE IN VRHOVNEM DRŽAVNEM TOŽILSTVU REPUBLIKE SLOVENIJE V ZVEZI Z IZVRŠEVANJEM NADZORA PO ZAKONU O DRŽAVNEM TOŽILSTVU, ZA SPREMEMBO ZAKONODAJE IN SPREJEM DRUGIH ODLOČITEV, v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave je na podlagi 93. člena ustave Republike Slovenije državnemu zboru predložil Državni svet Republike Slovenije. Zato dajem besedo članu državnega sveta, gospodu Jožetu Ilcu, za dopolnilno obrazložitev.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Kakšen je namen in vsebina preiskave, je v pisni obliki podano, in ne bom ponavljal. Želeli smo pojasniti, da je poudarek na odgovornosti, in to ne na politizaciji odgovornosti, neki pritlehni trgovini, ki bi zavila pravo smer. Ampak ugotavljanje tistega dejstva, ki bo razjasnilo, kaj je z državnim tožilstvom kot odgovornim državnim organom. Poudarja se, tožilstvo je samostojno. Ja. Vendar samostojnost ni pokritje za nedotakljivost, za neresnost. Tožilstvo je strokovno. Strokovnost zopet ni osnova za zlorabo položaja, za klientelizem, da ne rečem kakšne hude zadeve. Kakorkoli, bom vedno rekel, kar je rekel že Montesquieu "nobles oblige", večja je funkcija, višja je odgovornost. Ne samo položaj, tudi breme si mora naložiti. Čeprav verjamem, da je to zoprno, vendar kar so vzeli, to morajo storiti. Dejstvo pa je, če poslušamo zopet nedotakljivost, neodgovornost, človeške pravice. Ja, katere pa so človeške pravice? Ali tiste, ki si jih nam vsak dan polnijo ušesa samooklicani novokomponirani interpreti človeških pravic? Te so vesoljne. Kaj pa človeške pravice žrtev? Tožilstvo je ravno za to, da preganja kazniva dejanja in s tem varuje vse nas, pa še žrtve. Če ne, pa imamo primer, da nekdo, ki ima na vesti 130 ovadb, je pred preiskovalnim sodnikom za dvoje posilstev, in tožilec niti ne odpre ust, da bi samo rekel: "Predlagam pripor zaradi ponovitvene nevarnosti." Oprostite, tukaj pa je nekaj hudo narobe, in zato vztrajam pri preiskavi. Hvala lepa.
Hvala lepa predstavniku državnega sveta. Medtem sem dobil obvestilo od Slovenske nacionalne stranke, da bo zaradi že prej povedanih razlogov obstruirala tudi to točko dnevnega reda. Sledi predstavitev stališče poslanskih skupin. Besedo ima gospa poslanka Darja Lavtižar Bebler, ki bo predstavila stališče Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani zbor. V poslanskem klubu LDS smo prvo začetno zahtevo državnega sveta Republike Slovenije za uvedbo parlamentarne preiskave o politični odgovornosti državnega tožilstva Republike Slovenije ocenili kot protizakonito in v nasprotju z ustavnim redom Republike Slovenije. Ocenili smo tudi, da je s to zahtevo institut parlamentarne preiskave nekdo izrabil za svoje osebne interese, poleg tega pa ga je tudi zlorabil celo v protiustavne in protizakonite namene. V poslanskem klubu LDS smo menili, da ni nepomembno, da se zavedamo, da je bil pobudnik zahteve državni svetnik, ki ga tožilstvo preganja zaradi suma kaznivega dejanja, on pa se je umaknil v zavetje imunitete. Politični absurd je popoln. Svetnik je zahteval proti zakonito in protiustavno preiskavo nad delom tožilstva, ki ga preganja po uradni dolžnosti. Danes sicer imamo pred sabo tekst, ki skuša biti pravno korekten, vendar moramo poudariti, da je še posebej značilno in zaskrbljujoče dejstvo, da na samem začetku oblikovanja te zahteve nihče od predlagateljev ni skušal vzbujati niti videza pravne korektnosti. Šele po različnih javnih opozorilih, da tako po domače pač ne gre, so se v državnem svetu lotili skrivati oziroma prikrivati tisto, za kar v resnici gre. Gre pa za to, da bomo to preiskavo uvedli, ker neki državni svetnik ni bil zadovoljen s tem, da je bil obsojen za kaznivo dejanje in se je zato zaščitil z imuniteto. Namesto da bi se spraševali o odgovornosti državnih svetnikov za to sramotno podeljeno imuniteto, bomo preiskovali ravnanje državnih tožilcev, katerih ravnanje je bilo potrjeno kot pravilno s sodbami sodišč, ki so konkretnega državnega svetnika obravnavala in obsodila. Na eni strani imamo torej tožilce, ki so korektno opravili svoje delo, to trdim, ker je njihovo ravnanje presodilo sodišče, na drugi strani pa imamo državnega svetnika, ki je želel legitimirati svoje sklicevanje na imuniteto z napovedjo, da se bo imuniteti odpovedal, če se mu ustreže in začne preiskovati delo tožilcev. Narobe svet. Upravičeno se je sprva vse skupaj zdelo bolj farsa kot resna stvar, da sploh ne govorimo o zmedenosti in nestrokovnosti teksta, ki je v državni zbor pospremil zahtevo državnega sveta za uvedbo parlamentarne preiskave kot utemeljitev zanjo. Vendar pa je z ugotovitvijo, da parlamentarna večina naenkrat podpira takšno preiskavo, ta farsa postala resna stvar ali pač resna farsa. Velja se vprašati, zakaj se je tako hitro oblikovala ta parlamentarna večina. Verjetno zato, ker obstaja v vrhu nekaterih političnih stran interes po obravnavi nekaterih odmevnih posameznih kazenskih primerov na tej preiskovalni komisiji, ker obstajajo med nekaterimi poslanci tudi osebni interesi za obračun z njim nevšečnimi tožilci in policisti. Prav zaradi teh interesov je očitno nemogoče popraviti to zahtevo za parlamentarno preiskavo tako, da bi bila v resnici do cela skladna z ustavo in zakonom. V poslanskem klubu LDS smo menili, da preiskava o delu tožilstva ni pravo vprašanje. Pravo vprašanje je, kakšna preiskava in kakšen je njen namen. Opozorili smo na to, da strokovni nadzor po zakonu o državnem tožilstvu opravlja vrhovno državno tožilstvo, ki ima v ta namen oblikovano posebno revizijsko skupino. Nad delom tožilstva lahko opravi nadzor tudi minister za pravosodje. V poslanskem klubu LDS se zavedamo, da so tudi znotraj sodstva in tožilstva pojavi, kot so dolgotrajnost postopkov, veliki zaostanki ali podobno, ki so lahko predmet preiskave, vendar predvsem za potrebe ustrezne zakonske ureditve. Takrat smo povedali, da bi takšno preiskavo tudi podprli. Podprli bi tudi preiskavo, v kateri bi državni zbor ugotavljal, ali so nosilci javnih funkcij, ki so odgovorni za nadzor nad delom javnih tožilcev, svoje delo opravljali vestno in pošteno oziroma ali so vplivali na vsebino in obseg nadzora z namenom, da bi se opustil pregon storilcev kaznivih dejanj. Naj omenimo, da tudi zahteva državnega sveta z dne 16.2.2005 po našem mnenju ni bila skladna z zakonom o parlamentarni preiskavi. Zato smo začudeni nad ravnanjem predsednika državnega zbora, ki je, namesto da bi nepopolno in neskladno zahtevo upravičeno poslal državnemu svetu v ponovno dopolnitev in zahteval ostale potrebne popravke, v sodelovanju z zakonodajno-pravno službo državnega zbora sam pripravil predloge dopolnitev in jih, kot kaže, še pred odločanjem na kolegiju predsednika sam uskladil tako z državnim svetom kot tudi ostalimi člani kolegija. V ta usklajevanja poslanski klub LDS ni bil vključen. V svojih naprezanjih pa se je zadovoljil zgolj s tem - namreč, predsednik državnega zbora -, da se, povedano z besedami vodje zakonodajno-pravne službe, s to dopolnitvijo vsaj v minimalnem in formalnem smislu zadovolji poslovniškim kriterijem, kako mora biti zahteva za preiskavo oblikovana. Pri tem pa je prezrl opozorila taiste zakonodajno-pravne službe, ki je na naše kritike odgovorila [[citiram]] : "Se pa strinjamo, da se v določenih vsebinskih navezavah odpirajo določena vprašanja. To se pa lahko strinjamo, ampak to bo morala komisija v nadaljnjem delu v okviru svojih dokaznih sklepov in pri svojem opredeljevanju poti, po kateri se bo parlamentarna preiskava odvijala, pravzaprav upoštevati zlasti skozi opis zadeve javnega pomena, ki je predmet preiskave." [[Konec citata.]] V poslanskem klubu LDS menimo, da bi moral biti prvotni namen preiskave, da se ugotovi in oceni dejansko stanje izvajanja nadzora nad delom državnih tožilcev, in sicer ne v zvezi z ocenjevanjem strokovnega dela tožilcev, temveč z ustreznostjo mehanizmov nadzora in šele nato posledično z ugotavljanjem, ali so bili ti mehanizmi na izvedbeni ravni organizirani optimalno in ali so se izvajali na način, kot so bili določeni. Navedeno pomeni, da je najprej moč ugotavljati zgolj objektivno odgovornost nosilcev političnih funkcij, ki bi morali skrbeti za ustreznost mehanizmov nadzora. Tu se nam postavlja vprašanje o objektivni odgovornosti cele vlade Republike Slovenije, saj ne nazadnje nosi objektivno odgovornost za ustreznost mehanizmov nadzora nad delom državnih tožilcev tudi državni zbor kot zakonodajni organ. Naj samo spomnimo na dejstvo, da je tudi državni zbor seznanjen s poročili državnega tožilstva, v katerem to ob sicer suhoparnem navajanju številk opozarja tudi na probleme, s katerimi se srečuje ob svojem delu, ko gre recimo, da tožilci v svojih poročilih velikokrat navajajo potrebe po novih kadrih, opozarjajo na način vodenja postopkov, ki bi se ga dalo optimizirati itd. V poslanskem klubu LDS menimo tudi, da je samo na podlagi ocene dejanskega stanja moč nato ugotavljati tudi objektivno oziroma subjektivno odgovornost nosilcev političnih funkcij. Subjektivno odgovornost pa lahko ugotavljamo samo pri nosilcih političnih funkcij, ki so neposredno odgovorni za izvajanje mehanizmov nadzora. Pa še tukaj moramo ločiti odgovornost v smislu, odgovornost za vodenje nadzora dela državnega tožilstva o primerni vsebini in obsegu in politično odgovornost oziroma odgovornost v smislu ali so nosilci političnih funkcij za dosego političnih ciljev na nezakonit način vplivali na delo državnega tožilstva. V poslanskem klubu LDS opozarjamo tudi, da je izvajanje pristojnosti in nalog različnih vej oblasti ločeno. Vsak državni organ, ki izvaja funkcijo državne oblasti, je pri tem omejen z ustavno določenimi pristojnostmi drugega organa. Zato vsako poseganje enega državnega organa v delovanje drugega, ki ni utemeljeno v ustavi, pomeni njegovo protiustavno delovanje. Vsak torej lahko deluje samo v okviru svojih ustavnih pristojnosti. V razmerju do državnega tožilstva mora državni zbor upoštevati ustavni in zakonski položaj državnega tožilstva, zlasti njegovo strokovno samostojnost in njegov položaj v razmerju do sodne veje oblasti, zato ne sme posegati v položaj in delovanje tožilstva, kot ga določata ustava in zakon. Zato menimo, da državni zbor ne more preiskovati strokovnosti ali nestrokovnosti delovanja državnega tožilca v konkretnih primerih, kot je to predvideno v obrazložitvi zahteve. Slednje bi lahko pomenilo, da bi komisija pregledovala preko 10 tisoč spisov, ki jih tožilci obravnavajo letno. To pa je seveda povsem absurdno. Še posebej pa ne moremo pristati na to, da bi državni zbor preiskoval posamezne zadeve in s trem tratil čas in denar davkoplačevalcev, da bi reševal osebne težave nekega državnega svetnika. V poslanskem klubu LDS se zavedamo, da državni zbor mora na zahtevo državnega sveta vpeljati parlamentarno preiskavo, vendar pa imamo seveda v zvezi z vsebino in temeljem te preiskave celo vrsto resnih pomislekov. Hvala.
Hvala, gospa poslanka Beblerjeva. K besedi vabim gospoda poslanca Mirana Potrča, ki bo predstavil stališče Združene liste socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Državni zbor bo prvič v tem mandatu uvedel parlamentarno preiskavo. Uvedel je ne bo na podlagi lastne odločitve, temveč na zahtevo državnega sveta. In ker ima Republika Slovenija uvedeno tudi tako imenovano manjšinsko preiskavo, o kateri ne odloča državni zbor z večino, bo danes državni zbor lahko le ugotovil, da je zahteva vložena. Vsako uvedbo parlamentarne preiskave praviloma spremlja veliko vprašanj in ocen, ne le pri nas, posebej pa, ko gre za preiskavo na zahtevo, ki je neobičajna praksa v parlamentarnih državah Evrope. Enako velja tudi kasneje za izvajanje parlamentarne preiskave. Zato vsaka parlamentarna preiskava, ki je praviloma spremljana tudi z veliko medijsko pozornostjo, zahteva od državnega zbora odgovornost za spoštovanje vseh, ne vedno dovolj jasnih, pravil o njej, predvsem pa odgovornost, da se v parlamentarni preiskavi res ugotovijo tista dejstva, ki so lahko podlaga za odločanje državnega zbora za spremembo zakonodaje na posameznih področjih ali za politično odgovornost nosilcev javnih funkcij in da se sprejemajo le odločitve, ki so v ustavni pristojnosti državnega zbora. Ker v preiskovalni komisiji in v državnem zboru o teh vprašanjih končno vedno odloča večina, ima za uvedbo in izvedbo parlamentarne preiskave koalicija največjo odgovornost. Tudi tokrat bo tako. Uvedbo parlamentarne preiskave na zahtevo državnega sveta tokrat, po mojem prepričanju, spremlja nekaj okoliščin, ki nesporni uvedbi parlamentarne preiskave in nekritični uporabi tega instituta niso v prid. Če bi bila večina v državnem zboru bolj dosledna, o parlamentarni preiskavi danes ne bi odločali. Zakaj? Prvič, ker državni svet kot predlagatelj ni verodostojen, saj je sam v ustavno spornem položaju glede pravic, ki si jih je izboril in uveljavil pri izplačevanju plač in različnih nadomestil. Kar dolgo se je državni svet upiral, da bi ta svoj neustavni položaj priznal in samoiniciativno popravil, šele odločitve računskega in ustavnega sodišča ter pobude poslancev in predvsem velik pritisk javnosti so ga pripravili do tega, da bo morda le sam odpravil takšno neustavno stanje. Državni organ, ki ravna očitno neustavno, od državnega zbora in tretje veje oblasti uveljavlja svojo ustavno pristojnost. Formalno mogoče, vendar po mojem rahlo neverodstojno. Neverodostojnost tej zahtevi jemlje tudi povezava med njo in vprašanjem odobritve poslanske imunitete članov državnega sveta, ki je sprožil zahtevo po parlamentarni preiskavi, in to za dejanje, ki ga je storil, preden je bil izvoljen za svetnika, ki nima nobene zveze z upravljanjem svetniške funkcije, glede katerega je bil na prvi stopnji že spoznan za krivega in ki je bilo storjeno zaradi pridobitve protipravne premoženjske koristi. Vsa strokovna in politična javnost je takšna ravnanja državnega sveta ocenila za neprimerno. Ustavno sodišče je celo razveljavilo eno od podlag, na katere se je ob odločitvi o imuniteti državni svet skliceval. Zoper prizadetega svetnika pa je bil zaradi takšnih ravnanj državnega sveta onemogočen kazenski postopek, ki je na koncu zastaral. Tudi ta ravnanja izražajo dvom, za mene, o verodostojnosti samega predloga. Tretje, kot najbolj sporno. Državni svet je predlagal parlamentarno preiskavo o delovanju tožilstva prav zaradi ravnanja proti svetniku, ki mu je prej neustavno izglasoval imuniteto. Konkretna ravnanja državnega tožilstva v spornem primeru tega svetnika, ki uveljavlja imuniteto, so bila glavni razlog in najpomembnejši dokaz, zaradi katerega naj bi bila zoper državno tožilstvo uvedena parlamentarna preiskava. Resnici na ljubo so bili navedeni tudi nekateri drugi primeri, toda povsem nesporno je bilo, da si je tožilstvo od državnega sveta prislužilo parlamentarno preiskavo zaradi njegovih konkretnih ravnanj zoper spornega državnega svetnika. Takšno ravnanje državnega sveta je bilo končno v javnosti in k sreči tudi v državnem zboru le preveč. Zato je tudi kolegij predsednika državnega zbora na podlagi strokovne ocene zakonodajno-pravne službe ugotovil, da je zahteva ustavno sporna in jo vrnil državnemu svetu. Ali so bila ob tem dovolj jasno zapisana vsa opozorila o neustavnosti in politični neprimernosti zahteve, je že drugo vprašanje. Toda bila so vsaj toliko, da so celo vsi tisti, ki so si kakorkoli želeli obračuna z državnim tožilstvom, morali priznati, da na podlagi take zahteve parlamentarne preiskave res ni mogoče korektno uvesti. Sporni so bili namreč vsi elementi, ki jih mora parlamentarna preiskava izpolnjevati. Predlagana je bila namreč glede vprašanj, ki niso v pristojnosti državnega zbora, zahtevala je posege v konkretne odločitve tretje veje oblasti, kar je v nasprotju z ustavo in bi pomenilo poseg v pravno državo in načela delitve oblasti. Zahteva je pokazala, da državni svet, kot visok državni organ, nima jasnih predstav o vlogi in funkcijah parlamentarne preiskave. Državni svet je končno vsaj deloma tudi sam ugotovil in državnemu zboru februarja poslal popolnoma novo zahtevo. Nova zahteva, na podlagi katere odločamo danes, je bistveno spremenjena. Iz obrazložitve je črtala vse navedke, ki so prej kazali na to, da naj bi državni zbor ocenjeval delo državnega tožilstva v konkretnem kazenskem postopku njihovega državnega svetnika. Sicer pa je zahteva še vedno zelo nejasna glede vprašanj, ki naj jih obravnava, in glede namena in ciljev preiskave. Ko je na to ponovno opozorila zakonodajno-pravna služba, je predsednik državnega zbora predlagal kolegiju z državnim svetom že usklajeno besedilo, ki je bilo po mnenju naše poslanske skupine še vedno nejasno in protislovno. Zato tako minimalno dopolnjenega predloga nismo mogli podpreti in smo predlagali svoje dopolnitve, toda večinsko, z našim glasom proti in glasom Liberalne demokracije, je kolegij uskladil besedilo, ugotovil, da je pravno korektno in da ga državni zbor lahko sprejme na znanje. Menili smo, da to ni dobro in zaradi tega želeli le še pripraviti državni zbor do tega, da bi vsebino odločitve parlamentarne preiskave jasneje opredelil. Ko smo predlagali, da se to naredi s preložitvijo te točke z današnje seje državnega zbora, nas je predsednik obvestil, da te zahteve ne bo upošteval in da je ne bo dal niti na glasovanje, ker je pomembnejša opredelitev, da je treba dati vsebino zahteve na prvo sejo državnega zbora, kot pa, ali je parlamentarna preiskava uvedena v skladu z ustavno vlogo državnega zbora. Ker nismo imeli druge možnosti, kot da vsaj deloma popravimo vsebino, smo predlagali potem ponovno odločanje na kolegiju predsednika državnega zbora pred to današnjo sejo in tam oblikovali vsebino, kakršna je zdaj predložena, s katero je soglašal tudi državni svet. Več in bolj vsebinsko pa te zahteve nismo mogli usklajevati, ker predstavnik državnega sveta ni prišel na sejo kolegija, predsednik državnega zbora je pa to dovolil. Kljub temu bi rad rekel, da ocenjujem, da predlog sedaj formalno morda le izpolnjuje pogoje za uvedbo parlamentarne preiskave. Če odmislimo vse, kar je bilo povod za samo zahtevo, morda lahko koristi tudi skupnemu delu. Menim namreč, da je mogoče reči, da zdaj gre v ustavni okvir, ki omogoča oceno stanja, da se ugotovi podlaga za morebitno spremembo zakonodaje, oceno stanja glede obsega in vsebine zakonitega nadzora, opravljenega v prejšnjem mandatu, in oceno morebitnih ravnanj posameznih nosilcev javnih funkcij, ki bi opravljali nesprejemljiv vpliv na konkretna ravnanja v tožilstvu. Če bo preiskovalna komisija želela, bo na podlagi take vsebine zahtev glede prvih dveh vprašanj, se pravi, glede ustreznosti zakonodaje in nadzora, lahko zelo kmalu oblikovala dokazni sklep, izvedla dokaze in oblikovala ocene in predloge. Če bo tako, bo to pomembno za oceno delovanja in izboljšanje javne podobe ter delovanja državne tožilske organizacije, kar si gotovo želimo vsi. Omogočilo bo tudi oceno o tem, kje so morebitne slabosti v zakonodajni ureditvi položaja, pristojnosti in medsebojnih odnosov v tožilstvu, vključno s primerjavo ureditve v nekaterih nam najbolj primerljivih državah. To bo pomembno za morebitno spremembo zakonodaje ali vsaj za večinsko oceno njene ustreznosti, saj se zdaj pogosto dajejo povsem neodgovorne in populistične ocene o tem, kaj vse bi morali v zakonodaji spremeniti. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov upamo, da v navedenih smereh vodena parlamentarna preiskava lahko, kljub postopku, kako je nastajala, prispeva k utrditvi načel pravne države in k večji učinkovitosti, zakonitemu delovanju in ugledu pravosodne veje oblasti. Če pa bo ugotovila sum politično protipravnih in nesprejemljivih ravnanj nosilcev javnih funkcij, pričakujemo, da bo ta sum jasno opredelila, povedala, kdo so morebitni potencialni storilci in predlagala dokaze, da se bo tudi v tem pogledu nesporno jasno ugotovilo, ali gre za krivdna ravnanja ali ne, ne pa pavšalno tako, kot delamo sedaj. Upamo torej, da se bo dalo z aktivnim delovanjem v nakazani smeri, in v tej smeri izraža svojo pripravljenost tudi naša poslanska skupina, zagotoviti delovanje preiskovalne komisije tako, da bo v skladu s svojimi ustavnimi pristojnostmi in bo sledila namenu, ki ga lahko ima, ne pa prvotnim ciljem, zaradi katerih je bila vložena. Hvala lepa.
Hvala, gospod Potrč. Stališče Nove Slovenije bo predstavil gospod Alojz Sok.
Spoštovani predsedujoči, predstavnik državnega sveta, kolegice poslanke in poslanci! Preiskovalno komisijo je potrebno ustanoviti, tako smo prepričani v Novi Sloveniji, ker je pač tako zahteval državni svet. Plače v državnem svetu ne morejo biti razlog, da bi razmišljali o ustanovitvi te komisije, še manj, da zaradi plač te komisije ne bi ustanovili. Prav tako bi rad opozoril tudi to, da je kolega Zupan, ki se ga omenja kot razlog za ustanovitev te komisije, samo eden izmed članov državnega sveta, medtem ko je državni svet kolektivni organ, ki je pač z večino glasov sprejel to pobudo. Rad pa bi ob tem, kar poslušam sedaj v javnosti, in ko sem tudi sinoči gledal Omizje, ali kako se že imenuje, na RTV Slovenija, povedal v imenu Nove Slovenije sledeče. Če ta komisija zaradi neodvisnosti in samostojnosti sodnega sistema - se pravi, tožilcev, sodnikov, kar se nenehno pri nas z velikim akcentom poudarja - in delitve oblasti ne bo smela preiskovati posameznih primerov, kot so Orion, Zbiljski gaj, SIB, Rdeči križ, čeprav je tam že zadeva na nek način zaključena; potem primer Železnik, je ustanovitev te komisije po našem prepričanju vprašljiva, če ne celo nesmiselna. Kajti, ne bo mogla dati odgovorov na to, kar se od te komisije pričakuje. V kolikor ne bodo obravnavani posamezni primeri, ni mogoče ugotoviti tega, kar je zapisano v tej odredbi. Če poenostavim, kako je potekal notranji nadzor nad delom tožilcev oziroma kako sploh deluje notranji nadzor. Ali je na delo tožilcev vplivala politika v preteklosti? In če je, v katerih primerih in v kakšnem obsegu je šlo za eventualne nezakonitosti. Ne more določiti politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij. Sinoči sem v tej oddaji razumel gospo Zdenko Cerar, ki je menila, da je ta komisija ustanovljen zato, da bi preiskovala njeno delo; to seveda nikjer v tej uredbi ne piše. Komisija brez obravnave posameznih primerov ne bo mogla zaznati pomanjkljivosti v naši zakonodaji in tudi ne predlagati kakršnihkoli popravkov sedaj veljavne zakonodaje. Rekel bi, da se pri nas nenehno opleta z neodvisnostjo tožilstva, sodstva in se na nek način sedaj neodvisnost tožilcev primerja in tlači v isto stopnjo neodvisnosti, kot je sodišče, čeprav ustava jasno določa, kaj je delo tožilcev, in tudi priznanega pravnika dr. Pirnata sem razumel, da v bistvu ne gre enačiti te neodvisnosti tožilcev z neodvisnostjo sodstva. Ne vem, kaj bi ti, ki govorijo o tem, da je pravzaprav ta nedotakljivost tako velika, odgovorili na to, kar smo lahko danes prebrali v časopisu Večer, da je, na primer, ameriški kongres z zakonom prenesel primer Terri Schiavo z državnih na zvezno sodišče in da je to zvezno sodišče takoj potem sprejelo drugačno odločitev, kot je bila prej sprejeta na državni stopnji; gre pa za neko žensko, ki je že 15 let v komi, in za izredno velik problem, ki se pač tam kaže na takšen način. Seveda je povsem jasno, da preiskovalna komisija z dokaznim sklepom lahko določi preiskovanca, in mislim, da bo to tudi naredila. Vendar je že sedaj jasno, po uvodnih nastopih mojih predgovornikov, da bo pri tem ta komisija imela velike težave. Očitno je pač namen, da se mora vse zgoditi tako, da se nič ne bo zgodilo; za to smo pravzaprav strokovnjaki v tej državi. V Novi Sloveniji ne bomo pristali na to, kajti če bi, potem nismo vredno predstavniki slovenskega ljudstva, kajti, kot sem že povedal, edino poslanci in predsednik republike smo neposredno izvoljeni za dobo štirih ali pet let, in to na tajnih neposrednih volitvah. Ta institut pa daje poslancem pravico in dolžnost, da opozarjajo na nepravilnosti, če jih zaznajo, in da zahtevajo odgovore od vseh tistih, ki odločajo v imenu ljudstva. Neodvisnost torej - ja, nikakor pa tudi mi ne enačimo v Novi Sloveniji neodvisnosti z nedotakljivostjo. V Novi Sloveniji nas dejansko zanima, koliko postopkov so tožilci zavrgli in za katere primere je šlo. In mi od te komisije pričakujemo, da bomo dobili odgovor na to vprašanje. In to, kar bom sedaj povedal, je pa najpomembnejše. Po našem prepričanju bi bila parlamentarna preiskava koristna, če bi ugotovila odgovornost tožilstva na področju lastninjenja v preteklih petih letih. Rezultati parlamentarne preiskave bi morali razkriti odgovornost države v divji privatizaciji v obdobju tranzicije. Po neuradnih podatkih je bilo prav to področje v preteklosti skrbno prikrito in skrito pod preprogo. Kdo je za to skrbel in zakaj je tako ravnal, naj preišče ta komisija, in v Novi Sloveniji jo bomo pri tem izrecno podpirali in upali, da bomo tudi dobili odgovor na to. Le tako bo možno povrniti zaupanje v pravosodno vejo oblasti. Da zaključim. Po našem prepričanju resnično obstaja utemeljen sum, da je v našem tožilstvu nekaj hudo narobe, tukaj se je danes govorilo o osebnih primerih. Jaz moram s tega mesta povedati, da imam, pa ne, da bi hotel karkoli v tej smeri, da se kaj dela, ampak, da imam tudi sam pomisleke saj sem bil sedem let v postopku, potem pa niti oproščen niti obsojen, ampak je primer enostavno zastaral. To je seveda nedopustno ravnanje. Če je nekdo kriv, mora biti obsojen, če pa ni kriv, pa seveda mora biti oproščen. To bi bila pravna država in to bi potem pričakovali od tožilstva in pa sodne veje oblasti, da bi lahko rekli, da deluje tako, kot mora delovati. Primeri, ki so bili sinoči navedeni s strani gospe Cerarjeve, kot je primer Fišer, Bole, Glavar, Železnik, ki je bil v superreviziji, so tako obrobni in v primerjavi z dogajanjem na področju lastninskega preoblikovanja podjetij tako banalni, da jih ni vredno omenjati in z njimi preusmerjati pozornost javnosti od resničnih problemov slovenskega tožilstva. Komisija bo imela, kot sem že rekel, veliko težav, bil sem član komisije in vem, kakšne prepreke so se pred nas postavljale, mogoče bo sedaj v tem trenutku, ko se je vladna koalicija zamenjala, nekoliko lažje. Rad bi še enkrat opozoril, da ima takšna komisija pristojnosti sodišča. V primeru Petek smo naleteli na številne težave, ko smo hoteli te pristojnosti tudi na enak način izvajati. In še nekaj, v časopisu se pojavljajo članki, češ da prejšnje komisije niso opravile svoje delo in da še eno komisijo ustanavljamo samo zaradi komisije. Jaz bi rad povedal, da 22. člen poslovnika o preiskovalni komisiji jasno pove, kaj mora komisija narediti. Komisija mora na koncu sestaviti poročilo in državnemu zboru predlagati sklepe. To, če je pa v preteklosti državni zbor z neko drugo večino oblikovanih sklepov ni želel sprejeti in dejansko jih niste, kolegi iz Združene liste in pa LDS-a, to pa ni potem več odgovornost komisije in zato boste seveda morali prevzeti odgovornost sami. Hvala lepa.
Hvala, gospod Sok. K besedi vabim gospoda poslanca Jakoba Presečnika, da predstavi stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Torej, poslanska skupina bo seveda podprla predlog za uvedbo parlamentarne preiskave, ki je predmet današnje točke. Predlog izpolnjuje vse pogoje za uvedbo te preiskave, bomo pa seveda veseli - mislim biti popolnoma kratek -, če bo kaj od tega, kar je moj predhodnik govoril, pa da se ne bom spuščal v polemiko, če bo ta preiskovalna komisija kaj od tega tudi ugotovila in premaknila zato, da bo možno stanje premakniti naprej, bomo pa seveda zelo veseli. Torej, podprli bomo začetek dela te preiskovalne komisije. Hvala lepa.
Hvala, gospod Presečnik. K besedi vabim gospoda Ivana Jelena, da predstavi stališče Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Podajam stališče poslanske skupine DeSUS do predloga akta o odreditvi parlamentarne preiskave o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi Republike Slovenije, na ministrstvu za pravosodje in vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po zakonu o državnem tožilstvu, Uradni list Republike Slovenije št. 110/02. Čeprav smo imeli v začetku v poslanski skupini pomislek glede podpore aktov za odreditev parlamentarne preiskave, kakršen je bil vložen v parlamentarno proceduro, ga bomo podprli, saj menimo, da je njegovo besedilo sedaj pripravljeno tako, da predlog zadošča zakonskim zahtevam. Iz podanega stališča zakonodajno-pravne službe državnega zbora je razvidno, da je dopolnjena zahteva za odreditev parlamentarne preiskave v formalnem, minimalnem vidiku ustrezno rešena oziroma le-ta upošteva vse zahtevane poslovniške kriterije, zato ne vidimo nobenega zadržka več, da ne bi podprli zahteve za odreditev parlamentarne preiskave.
Hvala, gospod Jelen. Še končni govornik, Bogomir Zamernik, bo predstavil stališče Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav, spoštovane kolegice in kolegi. V imenu poslanske skupine se ne bom spuščal posebej na nivo, kaj je bilo prvotni in resnični razlog, kot so to naredile nekatere poslanske skupine. Smatramo, da je to več ali manj notranja interna stvar teh, ki so o tem govorili, kajti ti ljudje, kolikor vem, prihajajo iz teh vrst; in kot pravim, to je nekako interna stvar, in poudarjam, se na ta nivo ne bomo spuščali. Mi smo se osredotočili samo na to, kar je predmet današnje razprave, ne odločanja. Prevečkrat je bilo tu poudarjeno, da bomo danes odločali, mi se z zahtevo državnega sveta samo seznanimo in o tem ne glasujemo, to je zapisano v prvem stavku drugega odstavka 4. člena poslovnika o parlamentarni preiskavi. V tej zahtevi ja zapisano, kaj je namen preiskave. Namen preiskave je ugotoviti obseg in vsebino dejansko opravljenega nadzora po zakonu ter morebitno osebno odgovornost nosilcev javnih funkcij. Včeraj sem se potem po tej oddaji, ki je bila danes večkrat omenjena, pogovarjal z dolgoletno generalno državno tožilko, kasneje tudi ministrico, in ona sama mi je povedala, da je kot vodja tožilstva naletela na težave, ker ob ugotovitvi nevestnega dela tožilca je lahko tega tožilca samo milo opozarjala in ga pozivala, da naj dela bolje, ni pa instrumentov, s katerim bi ga pripravila do tega, da bi delal bolje. Zato kakršenkoli korak, ki bo storjen v izboljšanju teh stvari, je seveda vredno storiti. In če je to ustanovitev parlamentarne preiskovalne komisije, je pač to en od korakov. Kitajska modrost pravi, najdaljša pot se začne s prvim korakom. In naredimo ta korak. Gotovo škoditi to ne more. Naslednja točka v namenu preiskave je ugotoviti stopnjo vpletenosti posameznih nosilcev javnih funkcij. Tu je seveda zadeva tudi popolnoma jasna. Čeprav smo v preiskovalni komisiji, ki sem jo vodil v prejšnjem mandatu, dobivali različna mnenja različnih pravnih institucij in pravnih strokovnjakov, z definicijo, kdo sploh so nosilci javnih funkcij, ki bi lahko bili predmet preiskave, če se tako izrazim. In tu so bila mnenja različna in ta komisija mogoče lahko tudi na tem področju kaj stori. In ugotoviti vzroke in okoliščine, ki lahko povzročijo nezakonito, neodgovorno delo državnega tožilca, ter - to se mi zdi pa najpomembneje - spremeniti zakonodajo, kar je pristojnost seveda samo naša, da se to, o čemer sem govoril v prvi točki, se pravi nadzor nad tožilcem, ki bo dan mogoče generalnemu državnemu tožilcu ali pa kateremu drugemu strokovno usposobljenemu organu, spremeni tako, da bo to moč storiti. Da se ne bo zgodilo to, o čemer je govoril predlagatelj oziroma predstavnik predlagateljev, da nek tožilec niti ne zaprosi sodišča za priporni nalog nekoga, kjer je, sedaj bom seveda laično ocenjeval, zelo velika možnost ponovne storitev kaznivega dejanja. Poznamo primer iz Kopra. Tu ni treba biti pravni strokovnjak, da se nad takim ravnanjem zamislimo. Mi, kot sem rekel, danes o ničemer ne odločamo. Samo seznanili smo se z zahtevo. Prav tako se bo pa naša poslanska skupina trudila, da bodo ti cilji, ti nameni preiskave v nadaljnjem delu preiskovalne komisije doseženi. In s tem namenom že vnaprej podpiramo delovanje te komisije. Hvala.
Hvala lepa, gospod Zamernik. In opravičilo, ker sem prej narobe naglasil vaš priimek. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Na tem mestu bi rad opozoril predstavnika državnega sveta, da ima kot predlagatelj pravico kadarkoli med razpravo tudi komentirati svoj predlog, seveda mu pa ta pravica avtomatično pripada tudi na koncu razprave. Tako gospod Ilc, v kolikor boste želeli vmes, se seveda lahko v skladu s 4. odstavkom 66. člena poslovnika javite k besedi. Prva je na vrsti gospa poslanka Mojca Kucler Dolinar.
Hvala lepa. Lep pozdrav! Torej, kot smo že ugotovili, imamo pred seboj zahtevo državnega sveta za uvedbo parlamentarne preiskave o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi Republike Slovenije, na ministrstvu za pravosodje in vrhovnem državnem tožilstvu. Prav veliko nam torej poslancem ne preostane. Po določbah ustave, po določbah zakona in poslovnika o parlamentarni preiskavi državni zbor preiskavo mora uvesti. Torej, glasovati o uvedbi ali neuvedbi ne moremo, na nas pa je, da bomo ugotovitve, do katerih bo komisija prišla, koristno upoštevali pri svojih nadaljnjih odločitvah. Glede na nekatere očitke, da poslanci ne vemo, da je oblast pri nas ločena na tri veje in da naj se ne vpletamo v druge veje oblasti, včasih nekateri pozabijo poudariti, da ima državni zbor poleg zakonodajne vloge tudi volilno in pa tudi nadzorno. Nadzorno sicer prvenstveno s poslanskimi vprašanji in razpravami na odborih, v skrajni obliki pa tudi z možnostjo uvedbe parlamentarne preiskave. Parlamentarna komisija ima celo pooblastila pravosodnih organov. Torej, prepoved vpletanja drugih vej oblasti v sodno vejo, velja za konkretne odločitve sodnikov, tožilcev in to je nedvomno. Že ustava jasno določa neodvisnost sodnikov pri opravljanju sodniške funkcije, vendar pa moram in moramo sicer ob vsem spoštovanju sodnikov in tožilcev priznati, da so razmere v pravosodju v širšem smislu prišle do ravni, ki je zaskrbljujoča. V zvezi s tem sama večkrat omenim raziskavo, ki so nam jo mediji prikazali še v času predvolilnega obdobja, iz katere je izhajalo, da je zaupanje Slovencev v sodstvo na dnu lestvice. In seveda se nam mora tukaj vsem trem vejam oblasti zastaviti vprašanje, kje je vzrok in kako ga odpraviti. Ali je problem v zakonodaji? Ali v njenem izvajanju oziroma v nekih objektivnih vzrokih? Ali morda tudi v subjektivnih vzrokih? Predvsem se mi tukaj zastavlja vprašanje, ali se lahko s sklicevanjem na načelno neodvisnost tretje veje oblasti v nedogled govori in da lahko to v nedogled trdimo, da je delo tožilcev in pa delo sodnikov samo notranja zadeva tožilstva ali pa sodišča. Zakaj se to sprašujem? Zato, ker je prav meja upravičenosti oziroma neupravičenosti parlamentarne preiskave v tem, ali zadeva preraste v zadevo javnega pomena. In če se pojavljajo prekomerni sodni zaostanki, če se na tožilstvu pri tožilcu izgubi okoli 200 spisov, če tožilstva nimajo učinkovitega sistema sledljivosti, torej spremljanja in opozarjanja, kdaj zadeva zastara, če se v javnosti vzbujajo resni sumi o zavlačevanju posameznih primerov, potem bi bil to lahko kazalec, da zadeva prerašča v vprašanje javnega značaja. Poslanci smo na matičnem odboru že obravnavali poročilo o delu državnih tožilcev za leto 2003 in sprejeli sklep, da mora vrhovno državno tožilstvo poročilo dopolniti, kajti podatki o pregonu storilcev kaznivih dejanj so bili namreč navedeni precej skopo in nesistematično. Z vsem spoštovanjem do slovenskih tožilcev in sodnikov, da je njihovo delo zakonito, je glede na obstoječe stanje vendarle nekaj narobe oziroma nekaj ni povsem v redu. Upam, da bo parlamentarna komisija, na čelu s predsednikom, si prizadevala ugotoviti in oceniti stanje tako, da bomo lahko v državnem zboru sprejeli morebitne potrebne odločitve tudi v primeru potrebnih sprememb zakonodaje, ki bodo pozitivno vplivale na izboljšanje razmer v pravosodju v širšem smislu; v korist tako tistih, ki delajo v pravosodju, torej sodnikov in tožilcev in njihovih vodij, kakor tudi tistih, ki se v teh postopkih znajdejo, hote ali nehote. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim gospoda Franca Kanglerja. Ga ni. Potem pa gospoda Antona Kokalja. Ga tudi ni. Potem pa gospoda Jožefa Jerovška, ki pa je.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi. Pred seboj imamo kvalificirano zahtevo za uvedbo preiskovalne parlamentarne preiskave o delu oziroma o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi RS, na ministrstvu za pravosodje in vrhovnem državnem tožilstvu. Moram reči, da mislim, da bo to najtežja preiskovalna komisija. Ne glede na vzroke, ki so jo narekovali ali pa sprožili, si skoraj ne znam zamišljati, kako bo lahko ta komisija uspešna. Ampak s tem se ne priključujem k temu v javnosti, ki je doslej bilo zavestno plasirano, da so preiskovalne komisije neproduktivne, neuspešne. Koliko je res, lahko na podlagi prakse rečem, so bile preiskovalne komisije v zadnjih dveh mandatih večinoma uspešne, razen tiste o Dadasu in tem, kjer ni bilo interesa. Marsikaj so doprinesle, da so se premaknile zadeve o zadevi Petek, o zadevi Vič-Holmec, zadeva Elan - Elana, slovenskega podjetja ne bi bilo več, če ne bi bilo Pukšičeve komisije, čeprav je potem zopet bil, dobički iz Elana na čuden način spravljeni na posebne račune. Vendar ta preiskovalna komisija pa se bo soočila pri svojem delu z izrednimi težavami. Namreč, kako si lahko predstavljate, da bodo ta tožilstva izredno plodovito sodelovala s preiskovalno komisijo, ko so pravzaprav na tapeti. Kajti doslej smo imeli, recimo, v preiskavi afere Vič-Holmec zavestno zavlačevanje, skrivanje dokumentacije tožilca Fišerja. Osem mesecev ni želel dokumentacije izročiti, zato ker je branil nekega konkretnega kriminalista, ki je posegel v človekove pravice nekega novinarja. Jaz s spoštovanjem dolžnim zrem na večino tožilcev, na večino sodnikov. Dejstvo pa je, da je ta veja oblasti tudi znotraj lastnih vrst zelo kriva, da je stanje v javnosti in na terenu, pravzaprav v praksi takšno, kot je. Ni zmogla v svojih vrstah tiste moči, da bi sama izločala tiste tožilce, ki pravzaprav niso delovali v skladu s svojo zakonsko odgovornostjo. Teh primerov ni. In če se sedaj vprašamo, recimo, zakaj se je na tožilstvih dogajala ta silna selektivnost glede hitrosti obravnavanja določenih zadev. Dejstvo je, da je do te selektivnosti v vseh teh letih prišlo. Omenjeno je že bilo divje lastninjenje - se ga ni sankcioniralo in se ga ni obravnavalo praktično. Recimo, ni nobene ovadbe v zvezi z ravnanjem stečajnih upraviteljev v mariborskih zadevah. Zakaj niso pravočasno, ko so se ti stečaji vlekli desetletja, zakon o stečaju pa jasno piše v 11. členu, da mora biti stečaj hiter. Zakaj tega ni bilo? Tu, v tej komisiji bo verjetno potrebno proučiti, ampak dvomim, da bo prišla do nekega zaključka, ali se še v tožilstvih stalno dogaja moč nekdanjih represivnih organov. Recimo, kot je bilo v času Udbe, ko so v spis dali listek: "Zapri, ne obravnavaj." In se ni obravnavalo zadeve naprej. Praksa, če nazaj gledamo, izgleda, da je podobna. Nekateri spisi, nekateri primeri so se zaprli in se je čakalo na zastaranje, ne samo tistih, ki so bili odkriti, da se je v omari nekaj 100 spisov zadrževalo, kjer gre mogoče tudi celo za malomarnost, ampak zelo velika selektivnost pri obravnavi in predaji zadev na sodišče. In zaradi tega je seveda tožilstvo kot organ v preteklem obdobju zelo soodgovorno za to, da je splošni občutek v družbi, da pri nas ni pravne države. In je dejansko ni dovolj. In zaradi tega, še enkrat pravim, to komisijo bo treba tudi potem v državnem zboru primerno podpreti. Jaz upam, da se zoper njo ne bodo obrnili mediji, kot so se v primeru nekaterih preiskovalnih komisij v preteklosti, ko so vedno poudarjali, niso produktivne, niso produktivne. In niso želeli včasih videti produktivnost oziroma težav realnih. In zaradi tega pravzaprav sem tudi proti temu, da iz nekaterih strank govorite o genezi nastanka te preiskovalne komisije, ki so jo proizvedli - morda res ali pa celo res - posamezniki zaradi svojih osebnih zadev. Hkrati pa ne želite povedati, da so ti posamezniki visoki funkcionarji vaših strank in da so bili direktorji najbolj bogatih državnih podjetij z voljo vaših strank ste jih postavljali, jih protežirali. Tega pa ne želite povedati. In da so na tistih področjih, ko so bili kot kandidati vaših strank, storili marsikaj narobe. Prav gotovo, in zaradi tega je to neupravičena negativna popotnica tej preiskovalni komisiji, ki jo, kot sem rekel, čaka izredno težavno delo. Hvala lepa.
Hvala. Kot vidim, gospodov Marenčiča, Krambergerja in Cvikla ni, zato predajam besedo gospodu Mogetu.
Hvala lepa za besedo. Navezal se bom na predgovornika. Oba imava bogate izkušnje v parlamentarnih preiskavah in je treba res reči to, kar v javnosti upravičeno kroži, da so doslej parlamentarne preiskave bile v večini primerov kilave, da niso dajale nobenih rezultatov, izjema je mogoče gospod Zamernik [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[..]]Ali mi lahko gospod Jerovšek vedno pada v besedo kot predsednik odbora za zunanjo politiko ali kot poslanec, ne vem? Prosim. Ali lahko prosim, gospod Jerovšek, govorim?
Besedo ima gospod Moge. Prosim, upoštevajte to.
Hvala lepa. In če pogledamo na sam proces parlamentarne preiskave, je treba reči, da smo si sami v veliki meri krivi za to, da nimamo parlamentarnih preiskav, ki bi na koncu rodile tudi določene sadove. Spoštovane kolegice in kolegi, začetek, dati pobudo za parlamentarno preiskavo, je zelo lahko, ko pa pride do akta, ki odredi člane, predsednika in to, kar naj bi se delalo še tudi lahko, ampak ko pa pride do dokaznega sklepa, tam se pa vedno ustavijo postopki zaradi tega, ker takšna parlamentarna preiskava, prvič, nima dovolj velikega suporta s strani državnega zbora. Če bi bilo to tako, da bi lahko tudi predsedniki parlamentarnih preiskav uporabljali več ljudi, ki bi jim pomagali, izkušenih in tudi od zunaj, bi rezultati tega bili drugačni, biti pa predsednik te parlamentarne preiskave s skupino ljudi in sam nositi vso breme na ramenih še z enim strokovnim delavcem, mora, jasno, voditi takšno reč v slepo ulico. Poglejte, pri kazenskem postopku, ki se ne da s tem primerjati, ima, preden pride zadeva do tožilca pa na sodišča, cel aparat od policije pa do ne vem koga še vse, da se te zadeve rešijo po neki strokovni poti. Kaj ima pa naša komisija oziroma naš predsednik - skoraj ničesar v roki, ko začne preiskavo, kot tisti sklep, nobenih listin, ničesar in začne potem seveda od začetka to preiskavo voditi na podlagi dokaznega sklepa, ki ga ta komisija sprejeme. In jaz mislim, da je tisti člen, ki opredeljuje naloge parlamentarne preiskovalne komisije, preveč ohlapen, preveč ohlapen, zaradi tega, ker dopušča, da se parlamentarne preiskovalne komisije lotevajo samo iskanja posledic pa izboljšanje zakonov, kar bi, če bi bili dovolj korektni, lahko dosti dela opravili tudi v matičnih delovnih telesih. In zdi se mi, da je največja pomanjkljivost ta, da niti v eni do zdajšnji, kolikor vsaj jaz poznam, parlamentarni preiskavi ni bilo preiskovanca, kateremu so pa v glavnem te parlamentarne preiskave določene, to pomeni, da se išče vpletenost nosilcev javnih funkcij v nepravilnosti. Tega doslej ni bilo. Mogoče tudi s takšnim razmišljanjem, da čim določiš preiskovanca, ta pripelje s seboj kup odvetnikov, ki državo drago stanejo, ima torej ta suport, možen je njegov vpogled v vse akte preiskovalne komisije in na drugi strani ubogi predsednik s strokovnim delavcem nasprotuje temu preiskovancu in verjetno mu v pravnem smislu, spoštovane kolegice in kolegi, ni dorasel. Zaradi tega se mi zdi, da dokler bomo imeli takšne dokazne sklepe, kjer ne bo preiskovanca, se tudi to z mrtve točke ne bo premaknilo, kajti zadeva bo postala zrela in težka šele v trenutku, ko bo prvi preiskovanec; potem bosta dva pola in potem se bo preiskovalo odgovornost nosilcev javnih funkcij. Tako pa tega pač ni bilo. In bi bilo smiselno, če smo lahko z zakoni poskrbeli za različne skupine, ki nas obdajajo, od lovcev, ribičev in tako naprej, da bi enkrat naš Avgijev hlev počistili in da bi se lotili tudi, da bi poslanci lahko bolje delali. Tu mislim predvsem na zakon o poslancih, zakon o parlamentarni preiskavi in tako naprej, ki nam onemogočajo, da bi v javnosti uživali večji ugled. Kar se tiče te zahteve, mislim, da če spoštujemo - in to spoštujemo tukaj - načela pravne države, da ne bo nihče proti. Mislim, da smo to prešli. Se pa strinjam s tistimi, ki ste govorili, da bo glavno delo pri tej parlamentarni preiskavi in glavni ugled, ki ga bodo mediji postavili naproti državnemu zboru, da bo to takrat, ko bo sprejet dokazni sklep in ko bomo šli v realizacijo tega dokaznega sklepa. Jaz bi bil, če bi imeli spremembo tega zakona, celo za to - nekako z dobro voljo poskušal vložiti amandma -, če v enem letu ne bi bilo preiskovanca, da se bodisi taka preiskava ukine ali pa da se državni zbor ponovno zaprosi, da se taka preiskava potem nadaljuje. Potem bi vsaj lahko na koncu prišli do nekih zaključkov in bi na koncu lahko pokazali, ali so bili nosilci javnih funkcij vpleteni v to ali niso bili vpleteni. Sicer to ni sodišče, parlamentarna preiskava, gre za politično odločitev o tem, ali so bili nosilci javnih funkcij vpleteni v določene nepravilnosti. Podpiram parlamentarne preiskave, ker navsezadnje, ko se začno take parlamentarne preiskave, imajo za posledico tudi to, da začno področja, ki jih taka parlamentarna preiskava zajema, delovati bolj korektno oziroma z večjo mero odgovornosti. Mislim pa, da je v našem primeru namen te preiskave naslednji. Ta preiskava je predvsem še en kamenček v mozaiku političnega discipliniranja organov pregona. Doživeli smo spremembo zakona, ki bo omogočila kadrovske spremembe, ne samo na mestu generalnega direktorja, kot slišimo, bomo dobili tudi novo državno tožilko s povsem jasnimi političnimi preferencami. Mimogrede, prav tisti, ki so najbolj žaljivo se izražali o tej kandidatki, jo danes podpirajo in podpirajo tudi uvedbo te preiskave. Zakaj? Tistim tožilcem in policistom, ki še niso ugotovili, kam pes taco moli, je namenjena ta parlamentarna preiskava in ni hudič, da bi na koncu ne spregledali tudi oni. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz želim, ko bo ta parlamentarna komisija potrjena in ko se bodo ljudje izbirali, ki bodo vodili to parlamentarno komisijo, da bi ta komisija delala res uspešno, čestital bom vsakemu, ki bo kandidiral za predsednika in poskušal na svoje ramena prevzeti vse stvari, ki izvirajo iz te funkcije. Bil bi pa zelo žalosten, če bi tudi ta parlamentarna preiskava na koncu bila le to, da bi največji izplen te preiskave bila povečana naklada medijev. Jaz se oproščam, če sem bil malo dolg, navsezadnje govorimo tudi o denarju davkoplačevalcev - te preiskovalne komisije stanejo. Ampak to, o čemer sem govoril, bi morali vsaj vodje poslanskih skupin ali pa odgovorni v državnem zboru enkrat vzeti pod lupo in pretehtati. Poslanec, ki je bil v tem zboru, je iz parlamentarne preiskave magistriral, ta material je na voljo, večkrat je bila tudi že v prejšnjih mandatih pobuda, da bi ta zakon spremenili, in seveda, če bi bila volja vseh političnih strank, bi lahko ta zakon spremenili tudi v tej smeri, da bi te parlamentarne preiskave bile za ljudi vzor, kako delajo poslanci oziroma državni zbor, ne pa, da na koncu požanjemo vedno, da smo bili pač, pod narekovajih rečeno, "neuspešni". Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim gospoda magistra Boruta Sajovica.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, za besedo. Kolegice, kolegi. Veliko mojih misli je bilo v predhodni razpravi že povedano. Dejstva so pa zelo preprosta in pa sledeča. Najbrž gre za enega od nedopustnih posegov politike na področju sodstva in tožilstva, na katerem mi kot zakonodajni organ in pa kot politika nimamo v bistvu kaj iskati. Vsa ta zgodba, v katero pa ne dvomim, da na tem mestu ne bo potrjena in da bo dobila večinsko podporo, kajti interes, ki ga ima vladajoča koalicija, je v tem trenutku nesporen in pa jasen, spominja me pa na nek starojugoslovanski pregovor, ki bi ga v slovenščini na lep način rekli tako: kako se ljubiti in pa ostati obenem nedolžen. Seveda, pri tem gre pa za to, da bi nedolžni ostali samo nekateri, tisti, ki bi se ljubili - in za to morata biti pa dva -, bi pa obsodili samo eno stvar oziroma eno plat iz tega para. Nekatere sodbe znamenite, katerim se čudi tudi Evropa, ker gre za dokazovanje nekih pravnih zmot in podobno, kažejo v to smer, kam pas taco moli, tako kot je gospod Rudi povedal, da bom pritisnili na policijo, da bomo pritisnili na tožilce, da bodo preiskovali samo nekatere, tiste ta prave. Glede poduka za nazaj pa tam ne bomo nič dosti odkrili; kajti, kot je staro reklo, če hočeš, da neka zadeva ne pride nikoli na dan, potem je treba ustanoviti samo eno komisijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker gospoda Anderliča ni, predajam besedo gospodu Dimitriju Kovačiču.
Kolegice in kolegi! Dejstvo je, da je v zadnjih letih zaupanje ljudi v pravosodne institucije močno upadlo. To pa pomeni, da bi to moralo biti zelo resen znak za ukrepanje, tako da bi z ustreznimi ukrepi to zaupanje ponovno povrnili in vzpostavili. Vse preveč je bilo nerazčiščenih afer, od SIB Banke, Oriona, Zbiljskega gaja in številnih drugih, kjer kljub evidentnim kaznivim ravnanjem doslej še nihče v kazenskempravnem smislu ni odgovarjal. Po mojem prepričanju je razlog za neustrezen odziv pravosodnih organov tudi zaradi takšnih ali drugačnih političnih pritiskov na te organe, kar je povzročilo, da so se zadeve neustrezno reševale. Sam nisem pristaš razmišljanja, češ da je pomanjkljiva ali slaba zakonodaja razlog za slabo delo pravosodja. Bolj sem naklonjen tezi, da je slabo delo posledica bodisi neustreznega ravnanja posameznih nosilcev pravosodnih funkcij bodisi neustrezne organiziranosti posameznih pravosodnih organov. Seveda pa tudi ali pa zlasti je to lahko razlog tudi slab nadzor nad njihovim delom. Zlasti je na tem področju izpostavljena tožilska funkcija, kjer je prihajalo do največ kritik. Po splošnem prepričanju je tožilstvo izrazito neučinkovito in sam menim, da to splošno prepričanje tudi resnično odraža dejansko stanje na tem področju. Ne gre le za posamezne ekcesne primere, kot je ta primer tožilca Železnika na primer, temveč je zaradi številnih, že na prvi pogled nenavadnih in nelogičnih tožilskih odločitev ali ravnanj, kjer običajno zataji tudi nadzorstvena funkcija, ogrožena sistemska, z zakonom in ustavo opredeljena tožilska funkcija na splošno. Za takšno stanje pa je seveda v prvi vrsti odgovorno vrhovno državno tožilstvo, posredno pa seveda tudi pravosodno ministrstvo in seveda tudi vlada RS. Zaradi zaskrbljujočega stanja, kakršnega tudi sam ugotavljam, državni svet zahteva ustanovitev parlamentarne preiskovalne komisije o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi RS, ministrstvu za pravosodje in vrhovnem državnem tožilstvu za opravljanje svojih funkcij v obdobju prejšnjega mandata 2000-2004. Sam imam zahtevo državnega sveta za zelo sprejemljivo in mislim, da bo lahko prispevala ta zahteva svoj delež pri ugotovitvi določenih nepravilnosti in pri ugotovitvi politične odgovornosti posameznih nosilcev javnih funkcij, ki so odgovorni za slabo stanje na področju dela tožilstev. Največji pomen ustanovitve parlamentarne preiskovalne komisije in njenega dela pa bo v tem, da bo tudi to pripomoglo k drugačnemu razmišljanju v tožilskih vrstah, bolj zavzetemu in poštenemu delu, pa tudi v spoznanju, da je dobro in učinkovito tožilsko delo eden izmed tistih postulatov, ki morajo biti izpolnjeni, da lahko govorimo o pravni državi. Moje mnenje je zato, da delo državnega tožilstva ne more biti izolirano od vpogleda in nadzora javnosti, zato se mi zdi, da bo ustanovitev parlamentarne preiskovalne komisije pomenila pomemben korak k večji transparentnosti tožilskega dela, ki mora biti v prihodnje bolj podvrženo zakonitim oblikam nadzora, kot do sedaj. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Majda Širca.
Hvala lepa. Z mojim predhodnikom se težko strinjam glede namena in uspešnosti take preiskovalne komisije, predvsem zaradi tega, ker mislim, da je sam namen preiskovalne komisije, ki jo bomo morali ustanoviti, precej nejasen. Nonsensov je, ne samo pomenskih, kar več. Prvi nonsens izvira po moji presoji že iz izvornega, v narekovaju, "greha", kako je šla geneza za ustanovitev te preiskovalne komisije, kajti očitno jo bomo uvedli, ker nek državni svetnik ni bil zadovoljen s tem, da je bil obsojen za kaznivo dejanje, in se je zato zaščitil tudi z imuniteto. Pravzaprav, namesto, da bi preiskovali odgovornost, mogoče celo državnih svetnikov za to sramotno podeljeno imuniteto, bomo preiskovali ravnanje državnih tožilcev, katerih ravnanje je bilo [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Gospod Jerovšek, prosim [[....]], katerih ravnanje je bilo potrjeno kot pravilno s sodbami vseh sodišč, ki so gospoda Zupana obravnavala in tudi obsodila. Skratka, na eni strani imamo tožilce, ki so korektno opravili svoje delo - in to trdim zaradi tega, ker je to ravnanje presodilo tudi sodišče -, na drugi pa državnega svetnika, ki je želel, celo želel legitimitirati svoje sklicevanje na imuniteto z napovedjo, da se bo imuniteti odpovedal, če se mu ustreže in začne preiskovati delo tožilcev. To je povsem narobe svet. Da pa te ugotovitve parlamentarna večina naenkrat podpira, tako ko samo preiskavo, se vse skupaj zdi nam bolj farsa kot resna stvar. Druga zadeva, na katero sem že enkrat opozorila, je, kaj pravzaprav bo ta parlamentarna komisija preiskovala. Po moji presoji in napovedih se bo najprej ukvarjala pol mandata, če ne še več, s predmetom in z definiranjem svojega dela. Če ni seveda to definirano že v tem nenapisanem scenariju pri vas samih. Kajti, recimo, če se obračam na utemeljitev, s katero se uveljavlja ta preiskovalna komisija, recimo, tukaj beremo, da v letu 2003 so tožilstva sprožila postopek zoper 14.752 oseb. Zaradi pomanjkanja evidence o teh primerih obstoji verjetnost, da so med njimi tudi taki primeri, ki si pregona ne zaslužijo ali vsaj ne na podlagi, kot je navedena. 14.752 primerov bo lahko ta preiskovalna komisija odprla. Izbirala bo med njimi, lahko jih odpre vse, ker obstaja domneva in verjetnost, da so bili ti postopki nepopolni. Skratka, tovrstno nezaupanje je pretirano in izhaja predvsem ne samo iz že ravnokar omenjenega ozadja, ki je motiviran z eno osebo in je lahko ena izmed teh 14.752 primerov, ampak predvsem z nekim nenapisanim scenarijem, ki ga tukaj ne vidimo, domnevano pa, da je. In kdo bo to počel? Nekdo, morebiti lahko nekdo v državnem zboru, ki celo ne pozna zakonov in se kaj hitro znajde v pravni zmoti. Za tovrstne primere bi najbrž bilo potrebno precej strokovnega znanja in precej aparata, ki bi bil bolj vešč in bi lahko nadgradil vedenje, ki je domnevno sporno in znanje tožilcev. Zato menim, da vendarle je celotna intenca te preiskovalne komisije zastraševanje, ustvarjanje dvomov in seveda prirejanje politične volje. Gospod Jerovšek, prej ste odgovorili, da parlamentarne komisije niso dosegle svojih ciljev v preteklosti tudi zaradi tega, ker je bilo to nekje v medijih slabo predstavljeno in ker so bili mediji na nek način krivi, ker o njih niso prav poročali, če povzamem vaše razmišljanje. Mogoče mediji niso poročali po vašem okusu, ampak nedvomno neuspešnost ali ne povsem doseženi cilji nekaterih, ne pa vseh, preiskovalnih komisij ne velja iskati v medijih, ampak kje drugje. Moje stališče je, če ponovim, da tovrstna preiskovalna komisija je politično motivirana, ne bo dosegla svojih ciljev, imela bo precej težav in tudi je uvedena s pretvezami, ki niso ravno vredne tega dela, te energije, kaj šele stroškov. Hvala.
Hvala. Gospod Jerovšek, je poslanka napačno interpretirala vašo izjavo? Samo nimate več časa. Razprava in replike se tudi štejejo v čas za razpravljanje, tako da žal ni več to mogoče. Besedo ima Miran Potrč.
Hvala lepa. Jaz sem v uvodu poskušal predstaviti, na kakšen način razumemo ustavno skladnost te parlamentarne preiskave, in v tem okviru se bomo poskušali v okviru nje tudi organizirati in delovati. Namreč, govoriti o tem, da se z neodvisnostjo sodišč opleta, je že jasen izraz, kako se ustavna funkcija pravosodja razume. Govoriti o tem, da ima komisija pristojnosti sodišča, je seveda naslednja stvar in jaz priporočam tistemu, ki je to rekel, naj gre prebrati ustavo, da bo videl, da v funkciji poizvedovanja in proučevanja se pa iz zaslišanj prič in podobno - ima funkcijo, da bi lahko do stališč prišla, vendar to niso sodišča. In še marsikaj drugega je bilo slišati, kar me bolj skrbi, kot me je na začetku seje, skrbi namreč v tem smislu, da se korak po koraku ustvarja vzdušje, v katerim bi se vršil politični pritisk na konkretno odločanje različnih vej pravosodja. Gospe in gospodje, prosim, razmislimo o tej smeri, ker to je najslabše, kar lahko v tej državi naredimo. Ker kakorkoli že, oblasti se bodo tako ali drugače menjavale in če bomo vsakokrat imeli še svoje barve sodnikov, pa prejšnji postavljeni bodo narobe sodili, zdaj morajo pa drugi soditi prav, na ta način se ne da delati pravne države. Hvala.
Hvala. Kot zadnja se je k razpravi prijavila gospa Darja Lavtižar Bebler. [[Oglašanje iz ozadja.]]
Hvala lepa, gospod predsedujoči [[...]]
Samo trenutek! Ste bili napačno razumljeni? [[Oglašanje iz ozadja.]]
Torej, "v ta namen imenuje komisijo, ki ima v zadevah poizvedovanja in proučevanja smiselno enaka pooblastila kot pravosodni organ." Samo to sem želela prebrati, zadnji stavek 93. člena. Hvala.
Hvala. Zdaj pa zares, gospa Bebler.
Hvala lepa za besedo. Ja, saj v tem je problem, kar je bilo ravnokar tu izrečeno. Namreč, dva eminentna člana dveh eminentnih koalicijskih političnih strank sta tu danes rekla, da ima parlamentarna preiskava oziroma parlamentarna preiskovalna komisija enake pristojnosti kot sodišče. To, vidite, je pa zelo velika, huda napaka, napaka, ki nas lahko zelo skrbi. In če bi si človek, ki to izreče, pred tem prebral ne samo ustavo, ampak seveda tudi zakon o parlamentarni preiskavi, pa tudi poslovnik o parlamentarni preiskavi, bi kaj takega ne mogel izreči. Zdaj bi pa tu napeljala na stališče, ki sem ga prej zagovarjala kot predstavnica poslanskega kluba, ki je namreč tako: mi ne nasprotujemo nobeni preiskovalni komisiji, nobeni parlamentarni preiskavi, če je podkrepljena z določbami iz ustave in zakona in kjer ne naletimo na neke vidike te preiskave, ki so v očitnem nasprotju z ustavo in namenom preiskovalnih komisij. Mimogrede, v razpravi je nekdo primerjal celo to konkretno parlamentarno preiskavo z neko zadevo, ki teče v Združenih državah Amerike, pri čemer je seveda to primerjanje še toliko bolj neprimerno, ker gre seveda za povsem drugačen ustavni ustroj, za povsem drugačno naravo držav, o katerih govorimo. Zato smo upravičeno zaskrbljeni, zaskrbljeni še posebej po takih izjavah, ki smo jim danes priče. Večkrat je bila citirana tudi sinočnja oddaja Pod žarometom. Naj spomnim, kaj je, denimo, včeraj v tej oddaji izrekel gospod dr. Pirnat, ki je strokovnjak za tovrstna področja, in sicer: "Poseg v neodvisnost in samostojnost državnega tožilstva kot ustavne institucije s strani drugih vej oblasti ni dopusten. Državni zbor pa lahko preverja politično vpletenost nosilcev javnih pooblastil, ki imajo politične pristojnosti, če so se ti vpletali v delo tožilstva in skušali vplivati nanj ali so vplivali. Za kaznovanje tožilcev, ki se pregrešijo zoper svojo funkcijo, pa so predvidene sankcije v zakonu o državnem tožilstvu. V kolikor bi državni zbor menil, da niso adekvatne, pa ima seveda v svojih rokah za to primerno orodje." To je bilo rečeno s strani eminentnega strokovnjaka. In mi ravno pri tem vztrajamo, da ne more ena veja oblasti posegati v drugo vejo oblasti, kadar gre za to, da posegaš v pristojnosti, ki jih ta druga veja oblasti po ustavi ima. Gospod Jožef Jerovšek je rekel, da se boji, da bo ta preiskovalna komisija imela velike težave pri svojem delu, ker, češ da tudi ni moč, če sem vas prav razumela, računati na neko ustrezno kooperativnost s strani tožilstva, po delu, katerega naj bi brskali. Naj vam povem, gospod Jerovšek, da je denimo, članica skupine za revizijo dela tožilcev ves čas tudi gospa Barbara Brezigar, ki je zagotovo strokovno zelo podkovana, celo tako zelo podkovana, da kolikor vemo, bo sedaj tudi imenovana za generalno državno tožilko. In sprašujem se, zakaj taka skepsa recimo? Da tožilstvo ne bi bilo v teh zadevah, ki bi jih preiskovalna komisija preiskovala v tem smislu. In potem naj povem tudi, da sem seveda po drugi strani zelo vesela, da Slovenska ljudska stranka tako vehementno podpira takšno preiskavo. S tem vam izrekam vse priznanje. Namreč, zakaj? Zardi tega, ker vemo, da ima minister za pravosodje tudi možnost in obveznost nadzora nad delom državnih tožilcev. In vemo, da v mandatih od leta 1996 naprej, sta ves čas bila ministra za pravosodje ravno člana Slovenske ljudske stranke; najprej gospod Marušič in nato gospod Bizjak. No, v polletni vladavini Bajukove vlade je spet bila ministrica za pravosodje gospa Brezigarjeva. Tako da jaz, recimo, tukaj ne vidim nobenih problemov, da ne bi mogli, recimo, tudi zaupati v to, da so ti ministri dobro opravljali svojo nadzorno vlogo. Morda imate pač kakšne pomisleke zopet to, ali je ustrezno nadzorno vlogo opravljala v tistega pol leta, ko je bila ministrica za pravosodje, gospa Cerarjeva. No, ampak o tem bomo lahko še razpravljali. Skratka, gre za to, da nas skrbi, kako po domače si nekateri poslanci predstavljajo delo takšne preiskovalne komisije. In glede na večino, kakršna je trenutno v državnem zboru, nas seveda to še toliko bolj upravičeno skrbi. In če nekateri menite, da bo ta preiskovalna komisija imela težave, zaradi tega, ker bodo poslanci oziroma člani komisije iz LDS-a oziroma iz Združene liste delali težave, kar zadeva poslansko skupino LDS-a, vam lahko zagotavljam, da bomo delali težave vselej takrat seveda, ko bomo smatrali, da ta komisija presega svoja pooblastila in da deluje oziroma želi delovati v nasprotju z ustavo in zakonom. Hvala.
Hvala. Ker predstavnika državnega sveta ni [[...]]Gospod Presečnik, replika? Samo niste razpravljali, ne morete imeti replike. Če počakate še sekundo, da dokončam, je časa na pretek in se boste lahko prijavili k razpravi. Ker predstavnika državnega sveta ni, sklepam, da ne želi dodatno obrazložiti svojega stališča. Kot povedano, ostaja nam ura in 45 minut, zato sprašujem, ali želi še kdo razpravljati? Gospod Sok. Še kdo? Zaenkrat sem evidentiral naslednje poslance: gospoda Soka, Jerovška, Presečnika in Kovačiča, gospoda Potrča, gospoda Cvikla. Še kdo? Vsak ima seveda 5 minut, ne glede na to, da je več časa, pa bi kar začel z gospodom Sokom.
Hvala lepa. Gospa poslanska kolegica Beblerjeva me sicer ni poimensko navedla, se je pa dotaknila nekaterih mojih stališč, ki sem jih povedal kot vodja poslanske skupine, se pravi, v imenu poslanske skupine. Če pa je že polemizirala s stališči poslanske skupine, pa mi dovolite, da ji odgovorim. 93. člen, saj prej je to že bilo z gospodom Potrčem razčiščevano, pravi: "Državni zbor lahko odredi preiskavo o zadevah javnega pomena, mora pa to storiti na zahtevo tretjine poslancev državnega zbora ali na zahtevo državnega sveta in potem v ta namen imenuje komisijo, ki ima v zadevah poizvedovanja in preučevanja smiselno enaka pooblastila kakor pravosodni organi." Smiselno, gospa pravnica. Seveda ta komisija ne more nikogar zapreti, to pač lahko naredijo neki drugi organi. To pomeni smiselno, se pravi, v okviru tega, kar ta komisija lahko naredi. Potem pa je v samem poslovniku preiskovalne komisije v členih 8., 9., 10., 11., in pa 12. natančno razdelano. Tako pač kot vi znate to brati, znamo to brati tudi nepravniki, mogoče je pa res, da si v tej državi velikokrat različno tolmačimo. Sam sem bil član ene od preiskovalnih komisij in moram povedati, da smo šele s pomočjo stališč državnega zbora, s pomočjo sprejetih sklepov na državnem zboru dosegli, da je tako minister za notranje zadeve kot generalna državna tožilka začela s komisijo sodelovati v skladu s tem poslovnikom in sta je komisiji predala oba dva organa nekatere dokumente, ki jih je komisija zahtevala. Kajti, tolmačili so, predvsem generalna tožilka, da pač se zadeva naše preiskave ne dotika določenih drugih vprašanj in nam določene podatke ali pa določenih dokumentov niso želeli izročiti, potem po posredovanju državnega zbora smo te dileme razčistili. Kar se pa tiče vaše ugotovitve seveda, da imajo v Ameriki povsem drugačno sodno ureditev, da se s tem strinjam, ne poznam kako, vem edino to, da tam vrhovno sodišče tudi včasih glasuje, in to tesno s štiri proti pet ali pa pet proti štiri. Redko sem ugotovil, da bi naše ustavno sodišče kdaj glasovalo, bolj ali manj je vse odločbe sprejelo soglasno, predvsem v tej sestavi, kot je sedaj; se pravi, to je res bistvena razlika. To sem pa omenil, ta zapis, v današnjem časopisu, kako se pri nas vedno operira s to nedotakljivostjo, ne samo neodvisnostjo, ampak nedotakljivostjo. Se pravi, sodna veja oblasti lahko naredi, kar kot samostojna veja oblasti sama misli, da je dobro. In vem, kakšen vik in krik je zagnala ta sodna veja oblasti, ko je po vladnem naročilu nek nemški sodnik Doukoff napisal eno poročilo. Rekli so mu, da se vtika v slovenski sodni sistem, da ne razume, pa je bil dve leti tukaj prisoten in za to je tudi bil plačan, da je napisal eno poročilo, ki pa seveda ni bilo spodbudno, ni bilo po okusu tistih, ki se jih je tikalo. No, in v tem kontekstu sem omenil, da je ameriški kongres z zakonom, tako piše v medijih, jaz ne vem, ne poznam, verjamem časopisu Večer, da je z zakonom primer z državnega tožilstva prenesel na zvezno sodišče. In tam še piše, da je predsednik države prekinil dopust, da je prišel takšen zakon podpisati, da je potem takoj naslednji korak zveznega sodišča bil očitno drugačna odločitev, kot jo je do sedaj zagovarjalo državno sodišče. Hotel sem opozoriti na to: če bi mi kaj takšnega poskušali, jaz vem, da bi gospod Potrč pa vi vsi bi skakali do plafona in trdili, kakšen grozen poseg je to [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] . Vi bi skočili sigurno do tja gor, jaz verjamem, vsaj kar se tiče uporabe različno močnih argumentov in pa besed. Torej, na to sem hotel opozoriti, sicer pa se seveda zavedam, da je tam marsikaj drugače urejeno kot pri nas. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Beblerjeva je bila napačno interpretirana, razumljena? Ja, replicirajte.
Hvala lepa. Ne glede na to, kar je zdaj ravnokar gospod Sok prebral iz ustave, kar seveda poznamo, še vedno trdim, da preiskovalna komisija nima pristojnosti sodišča. Ne bi zdaj razpravljala, kaj v pravniških tekstih pomeni smiselna uporaba ali pa smiselno, to bi midva rabila preveč časa, vam bom pa prinesla ustrezne strokovne članke, ki jim boste verjetno bolj verjeli kot meni. In tudi v zakonu o parlamentarni preiskavi in tudi v poslovniku o parlamentarni preiskavi je rečeno, da se smiselno uporabljajo določbe zakona o kazenskem postopku, ampak seveda v zadevah poizvedovanja in dokazovanja, ne pa sicer kar povprek, da bi lahko govorili o enaki pristojnosti, kot jo ima sodišče. In tudi o besedah dejansko vpletanje, operiranje z vlogo samostojnosti in neodvisnosti posameznih vej oblasti, mislim, da tudi ne velja zgubljati besed. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Potrč.
Hvala lepa. Da bi rekel najprej nekaj pozitivnega. Jaz nimam pomislekov nad ustavno korektno vodeno parlamentarno preiskavo, nobenih. In verjamem, da v tej smeri lahko, to sem tudi v svojem uvodu v imenu poslanske skupine povedal, pomagamo k: ali izboljšanju zakonodaje, če je treba, ali k temu, da se bo zakonodaja v smislu nadzora in podobnega dosledno in doslednejše in uspešnejše izvajala, da lahko pomagamo tudi pri razreševanju nekaterih težav, s katerimi se tokrat tožilstvo, sicer pa kompletna pravosodna veja oblasti srečuje. In da lahko pomagamo tudi k ugledu te institucije! In to si jaz želim. In če si želimo tudi drugi, in nimamo drugih ciljev, potem lahko veliko k temu pomagamo. Če bo ob ugotavljanju teh dejstev prišlo do ugotovitev, da je kdorkoli, posameznik - jaz sem rekel, ali Miran Potrč, ali Zdenka Cerar ali Darja Lavtižar Bebler - vplival na to, da je nek tožilec nekoga preganjal, drugega pa ni preganjal, potem prosim, naj se to pove in naj se to razišče in naj se najhujše moralne in politične sankcije zoper njega izrečejo. Samo to je treba ugotoviti na primeru. Če pa želi ta državni zbor, kdorkoli bo, ni važno, ali je sedaj pravnik ali ne, kar je prej gospod Sok očital, da misli, da samo mi pravniki znamo brati zakone. Ampak na žalost, malo bolje jih znamo brati, zato ker smo jih več v življenju morali brati, pa še tudi mi smo za to imeli neko fakulteto 4 leta ali pa malo več, kot jo ima marsikdo drug iz druge stroke. Ampak hočem to reči, ne glede na to, kdo bo, če misli, da lahko odbor, komisija državnega zbora oceni, ali je v nekem konkretnem primeru tožilec ravnal prav, ker je tožil ali ker ni tožil, ker je ravnal prav, ker je tožil za to kaznivo dejanje, pa bi moral za neko drugo in podobno, potem je to narobe svet. Potem je to poseg v neodvisnost, ne glede na to, ali je to opletanje ali ni opletanje, ampak takšna je ustavna ureditev. Jaz bi rad vprašal, kaj je poudarjanje: mi smo za neodvisnost, vendar to ni nedotakljivost. Gospe in gospodje, jaz tega pojma v smislu neodvisnosti ali pa delitve oblasti ne poznam. Seveda, kaj je nedotakljivost? Seveda, državni zbor z zakonodajo ureja ta vprašanja. Obstojajo določeni nadzorstveni mehanizmi, institucije. Pa kaj je sicer nedotakljivost? Saj, poslušajte, tudi v okviru konkretnih odločitev ni popolne nedotakljivosti v tem smislu, da ne smemo nič o tem reči. Saj stroka lahko ocenjuje. Jaz sem pred tednom dni z velikim zanimanjem prebral res kvaliteten članek mojega profesorja, doktorja Ljuba Bavcona, ki je ocenjeval, strokovno ocenjeval sodbo vrhovnega sodišča v zvezi z gospodom Ruparjem. Ampak to je njegova ocena. In bom z veseljem prebral strokovno oceno koga drugega, ki bo ocenjeval delo tega drugega, tudi ustavnega sodišča. Ampak če dela to politik na ta način, da reče, če sodba ne bo take vsebine, kot jo jaz pričakujem, potem bo to politična sodba. Gospe in gospodje, potem je to vmešavanje politike v pravosodje. Če nek politik reče, mene se pa ne sme preganjati, ker sem minister, kdo si pa tu misli, da postavlja mojo integriteto pod vprašaj, potem je to vmešavanje politike v neodvisno sodstvo. In jaz samo na to opozarjam in ne bi želel, da bi eventualno naša preiskovalna komisija prišla v ta položaj. Kar pa zadeva odločitve. Tisto, kar je pristojnost državnega zbora, posebej če o tem odločamo z zakonom, seveda lahko odločamo. In če bi slučajno kdo mislil, da lahko z zakonom spremenimo tudi položaj medsebojne pristojnost in vlogo, ki jo v državni tožilski organizaciji imajo posamezniki, recimo, vodje, višji, vrhovni državni tožilci. Saj to lahko storimo in to lahko pomeni tudi prenos pristojnosti - lahko, ampak najprej moramo za to zakon sprejeti, ne moremo pa na konkretnih primerih to presojati in odločati. Hvala.
Hvala. K besedi vabim gospoda Jerovška.
Hvala lepa. V predhodnih razpravah s te strani so se pravzaprav že nakazali nekateri znaki, kako se bo oviralo delo tudi te komisije. Mislim, da je že sprejet sklep, da ta komisija tudi slučajno ne sme uspeti. Namreč, kolegica Širca je povedala, da se bo komisija pol leta ukvarjala z definiranjem svojega dela in predmetom. Seveda, če boste ovirali, se bo to dogajalo! Spomnim se kolegice Beblerjeve, ki je v zadevi Vič-Holmec skupaj s kolegom tudi pol leta vsako sejo eno uro proceduralno zavirala, ker je hotela preprečiti to, kar je komisija na koncu ugotovila: odgovornost političnih funkcionarjev, da so hoteli slovenske veterane, slovenske policiste spraviti na haaško sodišče. In to so bili funkcionarji iz njene stranke. Enega so potem poslali v ta Mirage; še sedaj je, se mi zdi, tam. Ni slučajno, da je šel tja potem. To so zelo zanimive povezave. Gre za izredno tendenciozno manipuliranje z rezultati prejšnjih preiskovalnih komisij. Gospod Moge je rekel, da je bilo delo preiskovalnih komisij kilavo. Če je govoril za svojo komisijo, kjer sem bil član, se strinjam - za komisijo o orožju. Res ni končala dela, edina komisija, ki je samo vmesno poročilo opravila, po mojem na neprimeren način. V prejšnjem mandatu pa niso upali ustanoviti nove preiskovalne komisije, da bi končno končala delo. V javnosti pa manipulirajo, kako je vse nejasno in nedokončano. Gospa Beblerjeva je rekla, delali bomo težave, če bo šla protiustavno in protizakonito. Delali ste težave, vi osebno, ker je šla preiskovalna komisija ugotavljati kršenje zakonov in ustave. In se bojim, da boste tudi tokrat tako delovali. Tudi tokrat! Iz vaših izjav se že vidi, da je ta političen sklep že sprejet. Niti slučajno se ne sme dokazati. Tudi napad na Barbaro Brezigar kaže na to - namesto da bi se povedalo, da je načelno izstopila iz posebne skupine tožilcev, ko ji je gospa Cerarjeva preprečila, da bi vložila ovadbo zoper znanega kriminalista, ki je eklatantno kršil človekove pravice novinarja v zadevi Vič-Holmec, ko je o tem pisal. To je bilo preprečeno. In potem se je vpletel in je zaviral še tožilec Fišer osem mesecev in tako naprej. Potem se napačno tolmači, da sem jaz napadel medije. Niti slučajno ni res! Jaz sem samo rekel, da je dejansko del medijev povzel to, kar ste vseskozi širili, da je delo preiskovalnih komisij kilavo, kot je rekel Moge, da se ne splača, da je to brez veze. Nočete pa priznati, da ste vsaj tri zaključna poročila, se pravi, Vič-Holmec, Elan, preprečili sprejem skozi šest mesecev, proceduralno. Sklepi so bili sprejeti. Zavestno! Saj se spomnimo. Da lahko danes govorite, da niso končale dela, kar ni res. Samo poročila niste hoteli v LDS sprejeti, pa tam s pomočjo vas. In ne tako manipulirati s slovensko javnostjo, da bo že vnaprej imela negativen odnos tudi do te preiskovalne komisije, za katero pa seveda pravim, da bo imela zelo težko delo, ker je predmet dela preveč širok. In seveda je treba računati tudi na cehovsko solidarnost tožilcev, ker je to človeško. Hkrati pa bo del tožilcev s pomočjo paradržave, ki je v vaših rokah, skušalo preprečevati, če bi naletela na kaj konkretnega. Da so pa tožilstva delala v tem obdobju selektivno, [[...]] [[Znak za konec razprave.]] zelo selektivno do posameznih primerov, to pa mislim, da je popolnoma jasno slovenski javnosti, eni so bili na hitrico obsojeni, mislim ne skozi tožilstva, skozi sodišča so se tožilstva potrudila, druge zadeve so pa obtičale v omarah in niso šle naprej. Kazni in selektivnosti je več kot očitna in je politično motivirana. Sedaj, gospod Moge je dejal, da ta preiskovalna komisija namenjena za politično discipliniranje organov pregona, gospa Beblerjeva, misli da, je politično motivirana. Tudi če je politično motivirana komisija, je to legitim in je upravičeno.
Gospod Jerovšek, čas je potekel.
Ta komisija je politična, to ni sodišče, to je politična komisija in je lahko politično motivirana in ne zavajajte javnosti, da je to velik greh.
Gospod Jerovšek, čas, prosim.
To je klasični institut parlamentarizma v Evropi in je povsod tako.
Gospod Jerovšek! Prosim čas je!
Hvala lepa.
K repliki sta se prijavila gospod Moge in gospa Beblerjeva. Na tem mestu bi rad samo opozoril, da je replika v skladu s 70. členom možna, kadar je bila izjava posamezne poslanke ali poslanca napačno interpretirana ali napačno razumljena in ne zadostuje zgolj omemba imena, če je ravno bila to praksa v preteklosti. Gospod Moge.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi. To, kar je govoril moj cenjeni kolega gospod Jerovšek so politično kriminalistične nebuloze. Prvič pravi, da se nismo upali v mandatu 2000 - 2004 ustanoviti preiskovale komisije za orožje. Kdo drugi kot državni zbor je komisiji, ki jo je vodil on, to je za nadzor varnostno-obveščevalnih služb, naročil. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Prosim, lahko enkrat nehate, saj se ne da tu delati več!
Prosim, res za mir.
Ja pa res! "Prmejduš", da se ne da delati, če v vsak stavek pa besedo se vtikuje in vpije na mene.
Gospod Jerovšek, prosim, besedo ima gospod Moge.
Prosim, da mi čas potem tudi ustrezno podaljšate. Torej, da nismo delati. Saj ni res, njegova komisija je imela nalogo, da ugotovi te stvar - in kaj je naredil gospod Jerovšek, ki je prejemal za delo v tej komisiji 40% višjega dohodka? Niti ni hotel dokončati dela s tem, da bi komisijo sklical, to je bilo dejstvo. Druga reč, ki jo je imel, je bila ta, da je povedal, da smo mi preprečili sprejem, moja komisija oziroma komisija, ki se je pač imenovala komisija za orožje, je vmesno poročilo dala in je dala tudi poročilo, iz katerega je navedla, delala je pa samo leto in pol, zakaj ni mogla dokončati svojega dela. Takrat je državni zbor obvladovala, gospod Jerovšek, vaša stranka, gospod Podobnik je bil predsednik, dr. Bajuk je bil šef vlade, na dnevnem redu je bilo, vendar ta koalicija takrat ni uspela - to, kar nam očitate in je napak -, obravnavati niti Jerovškovega poročila, ki je bilo na dnevnem redu, niti Pukšičevega poročila, ki je bilo na dnevnem redu, niti mojega poročila, ki je bilo na dnevnem redu. Če kdo ne verjame, vam lahko prinesem sprejeti dnevni red te izredne seje. Torej, to kar govorite, gospod Jerovšek, ne velja. In če bi rekel še naslednjo stvar. To, kar vi izrabljate v politične namene te komisije, jaz sem bil tiho in nisem o tem govoril, kar samo midva veva, pa nihče drug, ker se ni tega udeleževal, se kar se tiče delo oviranja preiskovalnih komisij, kdaj v ogledalo poglejte, preden boste moji kolegici Beblerjevi to očitali.
Hvala. Replike na repliko ni, razen, če predsedujoči oceni, da je to potrebno in v tem primeru ni potrebno, kajti ta dialog lahko poteka v nedogled, zato bom dal repliko še gospe Beblerjevi, potem pa nadaljujem z razpravo.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Bom zelo kratka, ker mislim, da v bistvu tudi nima smisla reagirati na nekatere obtožbe in podtikanja še za delo iz časov tiste komisije Vič-Holmec. Ampak, sem pa dolžna pojasnilo, zakaj sem omenila gospod Brezigarjevo. Zato sem omenila gospo Brezigarjevo, ker se v tej utemeljitvi te zahteve državnega sveta za uvedbo parlamentarne preiskave tudi očita tožilstvu, da ni izvajalo ustreznega notranjega nadzora. Poudarila sem, da je članica skupine za revizijo dela tožilcev, se pravi članica te komisije za notranji nadzor, tudi gospa Brezigarjeva, v katero pa, sem prepričana, ima koalicija zaupanje - v njeno strokovnost. Samo to sem želela poudariti in nič drugega. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim gospoda Presečnika.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Želim samo replicirati enemu od prejšnjih izvajanj gospe Darje Lavtižar Bebler, namreč čudite se, da mi podpiramo ustanovitev te komisije. Jaz sem prej jasno povedal, da zahteva izpolnjuje pogoje za ustanovitev komisije in niti slučajno seveda poslanska skupina ne pristane na to, da bi najprej ugotovila, ali je mogoče lahko kdo iz naših vrst kot nek bivši funkcionar eventualno kdaj klican tudi na zagovor v to preiskovalno komisijo in se bi potem seveda odločali, ali podpiramo ustanovitev neke komisije ali ne. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim mag. Cvikla.
Gospod predsedujoči, hvala lepa za besedo. Poslanke in poslanci. Ko sem poslušal to razpravo, sem najprej mislil, da se ne bom oglasil, ko pa seveda slišim te zadnje besede, sem se v času, ki je bil na voljo, odločil, da bom spregovoril. Začel bom z gospodom Mencingerjem, rektorjem univerze, ki je v času obravnave zakona o javnih uslužbencih v državnem svetu rekel, da bo glasoval proti temu, da bi državni svet sprejel predlog sprememb zakona o javnih uslužbencih zato, citiram: "ker ne želi, da dobimo v Sloveniji še 200 zlomljenih hrbtenic." Namreč, kot je bilo že povedano, je zakon o javnih uslužbencih nova vlada predlagala zato, da bo lahko ustrahovala javne uslužbence. Tudi tiste, ki so na podlagi zakona, ki ga je predlagal gospod državni sekretar, bili zaščiteni z mandatom, na podlagi seveda dejstev, da so strokovno upravičeni. Sedaj pa morajo biti predvsem politično kompatibilni. In politična kompatibilnost je seveda tista beseda, ki jo očitno bomo, ali boste, v tem državnem zboru in pri svojem političnem delovanju vse bolj uporabljali. Nekdo je danes omenil, da seveda to je politična komisija. Absolutno je politična komisija! Vendar ta politična komisija naj upošteva ustavo, naj upošteva dobro prakso, ki velja v svetu. To bo predvsem politična komisija, ki bo podobno kot pri zakonu o javnih uslužbencih izvajala politični pritisk na tožilstvo. Če samo citiram, kaj se navaja kot dokaze: skupno poročilo o delu državnih tožilstev za leto 2003, potem pa magnetogram 24. seje komisije za politični sistem - vemo katerega sveta, in vemo, kdo je predsednik te komisije. Torej, gre za politično komisijo, ki bo izvajala politični pritisk na delo tožilstev. Gre za to, da se z delom te komisije, ki nima jasnega namena, ker bomo verjetno res nekaj 100 milijonov tolarjev davkoplačevalskega denarja v tem državnem zboru porabili za to, da bomo izvajali pritisk na tožilstvo. In gre za to, v končni fazi, če parafraziram gospoda Mencingerja, da želite zlomiti še nekaj 100 hrbtenic slovenskih tožilcev. Problem je seveda v tem, da nikjer na svetu, in tudi v Sloveniji, nimamo dveh ekip; nimamo dveh ekip tožilcev, nimamo dveh ekip sodnikov, nimamo, če hočete, dveh ekip javnih uslužbencev. Zato je seveda namen ločitve oblasti, zato je namen parlamentarne demokracije, zato je namen reforme javne uprave, zato je bil namen zakona o javnih uslužbencih, da se to na korekten način zaščiti. Vi seveda tega nočete. Vi ste seveda legitimno 3. decembra dobili vlado, legitimno začeli spreminjati zakonodajo, vendar po našem mnenju pri tem spreminjanju zakonodaje, in pri namenih, ki jih imate, greste predaleč. Greste tako daleč, da ste seveda dosegli sprejem zakona, ki bo lomil hrbtenice javnih uslužbencev, in začenjate seveda parlamentarno preiskavo, katere namen je ustrahovanje tožilstev. In zaradi tega, gospodje poslanci in gospe poslanke in vladajoče koalicije, menimo, da je ta današnja diskusija žalostna. Da ta diskusija, ki jo danes opravljamo, gre daleč preko tega, kako na evropski način urejamo odnose med neodvisnimi vejami oblasti. In zato, seveda, bomo nasprotovali temu aktu, v delu same preiskovalne komisije pa seveda predvsem skušali zagotavljati to, da ne bost mogli izvajati tega kar želite: imeti politično komisijo, ki bo seveda izvajala politični pritisk. Zdaj v času ali pa v srednjem veku so podobne komisije - vemo, katere institucije - izvajale, danes pa je očitno temu ali pa bi rekel v slovenskem prostoru, ki ga je zavela neka črnina, ne samo črnina, obravnavanja nekih znanih podatkov, pa seveda ste prišli v situacijo, v kateri želite tudi skozi nekdaj zlorabljene instrumente izvajati pritisk na institucije, ki jih je ustava zaščitila kot neodvisne. Zato bom temu nasprotoval. Hvala lepa
Hvala. Gospod Sok, proceduralno?
Spoštovani predsedujoči, jaz vam predlagam, da kot tisti, ki vodite sejo, zaščitite ta parlament. Torej, vseskozi je jasno, da državni zbor ne more drugače odločiti, kot piše v ustavi, ker je to zahteva državnega sveta. In gospod Cvikl pravi, da bomo mi nekaj uvedli in tako naprej. To je permanentna laž in ostro protestiram proti temu. Hvala lepa.
Lahko odgovorim samo tako, da ne vidim nobene kršitve poslovnika z moje strani ali strani kogarkoli drugega, je pa seveda vaša izjava prišla na [[..]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]Gospod Jerovšek, tudi proceduralno?
Gospod predsedujoči, kot pravnika vas tudi jaz pozivam, da se prvič ogradite od nastopa gospoda Cvikla in da ga okorite. Namreč, med vrsticami, je lansiral, da je preiskovalna komisija nekaj podobnega, kot je bila v srednjem veku, je rekel drugače, inkvizicijska komisija. To je najbolj podlo podtikanje in žaljenje državnega zbora. Celotni njegov nastop je bil [[...]]
Gospod Jerovšek, proceduralno se nanaša na uporabo poslovnika, ne vidim [[...]]
[[...]]jaz pozivam vas, da uporabite poslovnik, ukorite in naj se opraviči državnemu zboru.
Jaz poslovnik uporabljam.
To vas jaz pozivam.
Je bilo več slikovitih primerjav in izjav danes izrečeno.
Če mi dovolite, da do konca obrazložim svoj proceduralni predlog. In takšno podtikanje, še enkrat ponavljam, državnemu zboru, da ustanavlja inkvizicijsko komisijo, s tem da se je norčeval iz tega, da je ta komisija politična! V vsakem slučaju je preiskovalna komisija lahko in je politična komisija. Gospod Potrč je bil toliko korekten, da mi je prej kimal, da je to res, da ima seveda pravniške izkušnje. [[Smeh iz klopi.]] Da je to res, je tako?
Gospod Jerovšek, ali lahko, prosim, citirate člen, ki je bil napačno uporabljen? Če ne, vam bom odvzel besedo.
Glejte, vi ste dolžni zaščititi integriteto in identiteto tega državnega zbora kot predsedujoči. Jaz vas pozivam, da pozovete kolega Cvikla, da se opraviči zaradi podtikanja, tej nesramni politični zlorabi in obtožbam državnega zbora.
Če bi bilo temu tako, bi danes ves čas vse ali pa večin poslancev pozival naj se drug drugemu opravičijo.
Ne, ne drug drugemu, institucijo zaščitite. Jaz vas, kot eminentnega pravnika, da ohranite svojo pravniško integriteto, pozivam, da to storite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji razpravljajoči ima besedo gospod Kovačič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! V razpravi je bilo povedano kar nekaj stvari, zaradi katerih se moramo oglasiti. Spoštovana kolegica Lavtižar Bebler in spoštovani kolega, gospod Potrč, sta namreč poskušala podtakniti nekaterim razpravljavcem to, da so govorili, da gre za pristojnosti preiskovalne komisije, ki so enake, kot so pristojnosti sodišča oziroma tožilstva. Nihče ni česa takega rekel. Jasno je, da sodišče sodi, da preiskovalna komisija ne more izdajati sodb. Jasno je, da tožilstvo izdaja obtožnice, sodeluje na glavnih obravnavah pred sodiščem. Jasno je, da preiskovalna komisija tega ne more delati. Vendar pa ustava zelo jasno pravi, da v zadevah poizvedovanja in preiskovanja ima preiskovalna komisija smiselno enake pristojnosti. Torej lahko tudi vabi preiskovance, lahko vabi priče in jih lahko da tudi prisilno privesti pred preiskovalno komisijo. V tem smislu so te pristojnosti smiselno enake, in o tem je bilo govora! Zato je seveda tovrstno podtikanje zelo nekorektno. Jasno pa je, da se tudi komisija ne more spuščati v konkretne odločitve tožilstva ali pa tudi sodnikov, če hočete. Lahko se pa spušča v to, da ugotovi, da je v nekem obdobju prišlo do zadev preko vsake razumne meje, ki so zastarale. Mislim, da je pa to prav, da se v te stvari spušča. Ali pa, da se spušča v to, zakaj je nek tožilec imel v omarah toliko in toliko nerešenih zadev. In tudi v to, ali je morda to bilo posledica nekih političnih pritiskov, kot se je prej govorilo, da želi zdaj ta preiskovalna komisija izvajati politični pritisk. Ne, tega ne more izvajati, lahko pa ugotovi, ali je morda v nekaterih primerih prišlo do tega. In to je naloga te komisije. In to nikakor ni inkvizicijska komisija, kot je gospod Gantar, sicer ne v mikrofon, ampak nekako poniglavo iz klopi rekel, da gre za inkvizicijo. Tu gre za komisijo, katere pristojnosti so določene v ustavi in katere ustanovitev je zahteval državni svet. Ni tega zahtevala koalicijska večina v tem parlamentu, ampak državni svet. Ni pa nobene ovire, nikakršne ovire, da ta preiskovalna komisija opravi svoje delo, kot je določeno v ustavi. Ne nazadnje se lahko komisija spusti tudi v to, zakaj v nekem segmentu tožilstvo, ne vem, po mnenju kar precejšnjega števila ljudi ni opravilo svojih nalog. Na primer, konkretno razmišljam o povojnih pobojih. Tožilci govorijo ali pa tožilstvo govori, da ni ovadb, zato v teh primerih ni mogoče sprožiti postopkov. Ampak vsi vemo, da tožilstvo ne dela samo na podlagi vloženih ovadb, ampak je njihova pristojnost ta, da če izvejo za nekaj, kar se je zgodilo in kar predstavlja sum kaznivega dejanja, da začnejo postopek. In o povojnih pobojih, da konkretno o tem govorim, je bilo v literaturi veliko napisanega, s konkretnimi imeni, s konkretnimi dogodki, s konkretnimi obdobji, pa ni nihče se spustil v te zadeve. Pa bi bil dolžan, verjetno. Ne glede na to, kakšna bo potem konkretna odločitev tožilca, ki bo zadevo dobil v obravnavo. V tem pa bo seveda neodvisen. In v tem smislu vidim naloge te komisije. In verjamem, da bo v okviru ugotavljanja politične odgovornosti nosilcev javnih pooblastil in funkcij tudi marsikaj ugotovila. Hvala lepa.
Hvala. Repliko zahteva gospod Potrč. Potem pa bomo zaključil razpravo.
Hvala lepa. Gospod Kovačič, če ste razumeli, da vam karkoli podtikam, potem moram reči, da ste me razumeli narobe, ker sem ves čas samo citiral dobesedne izjave. In tudi dobesedna izjava gospoda Soka, preverjena na magnetogramu je bila, da ima takšna komisija pristojnosti sodišča. Hvala bogu. [[Oglašanje iz klopi.]] Hvala bogu. Smo kasneje prebrali kolektivno 93. člen ustave in ugotovili, da takšna komisija nima pristojnosti sodišč. Hvala.
Hvala vsem. Zaključujem razpravo. In odreditev parlamentarne preiskave bomo v skladu s časovnim potekom seje državnega zbora opravili danes v okviru glasovanja. To pa bo čez pol ure. Predlagam, da zaokrožimo, in da se zopet dobimo tu na glasovanju ob 13.45. Pardon, 13.15. Torej ob 13.15 nadaljujemo sejo. Sedaj pa prekinjam sejo zbora. Dober tek tistim, ki greste na kosilo. In nasvidenje ob 13.15.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga za sprejem avtentične razlage 2 do 5. točke prvega odstavka 68. člena in 84. člena zakona o davku od dohodkov pravnih oseb. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Preden pa preidemo na samo glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalne naprave, in sicer ali na desni strani vložene kartice gori rumena lučka. Ste preverili? Očitno da, potem prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predloga za sprejem avtentične razlage 2. do 5. točke prvega odstavka 68. člena in 84. člena zakona o davku od dohodkov pravnih oseb, Uradni list Republike Slovenije št. 40/04 in 139/04 se ne sprejme." Želi kdo obrazložiti glas? Preden preidemo na obrazložitev glasu, naj vas obvestim o dogovoru, ki ga je včeraj napovedal podpredsednik gospod Klavora, in sicer da se bomo o metodologiji dajanja besede k obrazložitvi glasu dogovorili danes zjutraj. Predsedstvo državnega zbora je sklenilo, da ne bomo pozivali k obrazložitvi glasu, ampak bomo prepustili prosto javljanje poslancev, tako kot je bilo v prejšnjem mandatu. Če ne želi nihče obrazložiti glasu, prehajamo na glasovanje. Glasujemo! Glasovanje teče. Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je postopek obravnave te avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo akta o odreditvi parlamentarne preiskave, da se ugotovi in oceni dejansko stanje, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v Vladi Republike Slovenije, na Ministrstvu za pravosodje in Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po Zakonu o državnem tožilstvu, Uradni list Republike Slovenije št. 110/02 (uradno prečiščeno besedilo), za spremembo zakonodaje in za druge odločitve v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Na podlagi drugega odstavka 4. člena poslovnika o parlamentarni preiskavi zbor o odreditvi parlamentarne preiskave ne glasuje. Zato ugotavljam, da je državni zbor odredil parlamentarno preiskavo, da se ugotovi in oceni dejansko stanje, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v Vladi Republike Slovenije, na Ministrstvo za pravosodje in Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po zakonu o državnem tožilstvu, Uradni list RS, št. 110/02, uradno prečiščeno besedilo za spremembo zakonodaje in za druge odločitve v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Namen preiskave je ugotoviti obseg in vsebino dejansko opravljenega nadzora po zakonu ter morebitno osebno odgovornost nosilcev javnih funkcij za pomanjkljiv, neučinkovit ali vsebinsko neustrezen nadzor v času mandatne dobe državnega zbora v letih 2000 do 2004. Ugotoviti morebitno osebno odgovornost nosilcev javnih funkcij za vodenje politike pregona ali za pregon v posameznih primerih ter njihova politično škodljiva in pravno nedopustna ravnanja v zvezi s tem. In ugotoviti vzroke in okoliščine, ki lahko povzročijo nezakonito in neodgovorno delo državnih tožilstev ter spremeniti zakonodajo tako, da ne bo več omogočala takšnih ravnanj. Parlamentarna komisija je s tem odrejena. Mandatno-volilno komisijo državnega zbora s tem v zvezi prosim, da pripravi predlog sklepa o sestavi in imenovanju preiskovalne komisije v skladu z vsebino odrejene parlamentarne preiskave in ga posreduje v odločitev državnemu zboru najkasneje na prihodnji seji zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. točko dnevnega reda Izvolite, gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mi smo od gospoda podpredsednika državnega zbora, gospoda Klavore, dobili dopis, kjer priznava, da je bila napaka na njegovi strani in se je tudi opravičil. Zato predlagam, da naj državni zbor glasuje o tem, da se danes še enkrat glasuje o razširjeni razpravi o prodaji državnega premoženja, kot je že včeraj nameravala oziroma predlagala Slovenska nacionalna stranka. Hvala.
Hvala gospodu Jelinčiču. Še enkrat, kot sem vas razumel, ne moremo glasovati. Zato prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA AKTA O NASLEDSTVU KONVENCIJE O PREPREČEVANJU PONAREJANJA DENARJA, PROTOKOLA H KONVENCIJI O PREPREČEVANJU PONAREJANJA DENARJA TER NEOBVEZNEGA PROTOKOLA H KONVENCIJI O PREPREČEVANJU PONAREJANJA DENARJA, SKLENJENIH V ŽENEVI 20. APRILA 1929. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu akta. Želi kdo obrazložiti glas? Če ne, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je akt sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN ŠVICARSKIM ZVEZNIM SVETOM O PONOVNEM SPREJEMU OSEB, KI PREBIVAJO NEDOVOLJENO IN PROTOKOLA O IZVAJANJU SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN ŠVICARSKIM ZVEZNIM SVETOM O PONOVNEM SPREJEMU OSEB, KI PREBIVAJO NEDOVOLJENO. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED REPUBLIKO SLOVENIJI IN ŠVICARSKO KONFEDERACIJO O SODELOVANJU V BOJU PROTI KRIMINALU IN PROTOKOLA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN ZVEZNIM SVETOM ŠVICARSKE KONFEDERACIJE O NAPOTITVI URADNIKOV ZA ZVEZO. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 66. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - to je na POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradna prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o prepovedi proizvodnje in prometa z azbestnimi izdelki ter o zagotovitvi sredstev za prestrukturiranje azbestne proizvodnje v neazbestno." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 68, proti nihče. [[Za je glasovalo 68.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o obveznih zavarovanjih v prometu." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 1. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o javnih uslužbencih." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakon potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na MANDATNO VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval predlog predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu. Predloge sodnega sveta, in sicer 7 predlogov za izvolitev v sodniško funkcijo, ter predlog sklepa o razrešitvi članice in imenovanju člana nadzornega odbora RTV Slovenija. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Najprej predlog predsednika Republike Slovenije za izvolitev kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu. Predsednik Republike Slovenije dr. Janez Drnovšek je na podlagi 6. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč državnemu zboru predlagal, da se za kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu izvoli prof. dr. Rajka Pirnata. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo. Želi poročevalec komisije besedo? Ne. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima predstavnik Slovenske demokratske stranke Franc Sušnik. Izvolite.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci. V imenu Slovenske demokratske stranke bi rad povedal, da bomo izvolitev dr. Rajka Pirnata, prodekana za študijske zadeve na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani, rojenega 24. marca 1951, univ. dipl. pravnika, dr. pravnih znanosti, za funkcijo ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu podprli. Mi bomo glasovali za njegovo izvolitev. Mnenja pa smo, da je to potrebno posebej povedati in poudariti ne glede na to, da gre za tajno glasovanje. Smatramo, da je kandidat v vseh primerih primeren za opravljanje te zahtevne in odgovorne funkcije in s tem izražamo tudi podporo kandidaturi, ki jo je posredoval v državni zbor predsednik Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala gospodu Sušniku. Zaključujem razpravo. Prehajamo na izvedbo glasovanja. V skladu s prvim odstavkom 7. člena zakona o predlaganem kandidatu iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč o izvolitvi državni zbor odloča s tajnim glasovanjem. V skladu s prvim odstavkom 92. člena poslovnika vodi tajno glasovanje komisija, ki jo sestavljajo predsedujoči ter štirje poslanci, ki jih izvoli državni zbor. Poslanske skupine so mi že posredovale predloge za člane komisije, ki vodi glasovanje. To so Franc Jazbec, Slovenska demokratska stranka, Rudolf Moge, Liberalna demokracija Slovenije, Aurelio Juri, Združena lista socialnih demokratov, in Martin Mikolič, Nova Slovenija. Član te komisije sem tudi jaz kot predsedujoči. Ali kdo temu predlogu nasprotuje? Če ne, prehajamo na odločanje o taki sestavi komisije. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je komisija v predlagani sestavi izvoljena. V skladu s tretjim odstavkom 92. člena poslovnika državnega zbora bo poslancem vročena glasovnica tako, da pride vsak poslanec k mizi predsedujočega in pove svoje imen in priimek. Glasuje se tako, da se na glasovnici obkroži besedo "za" ali "proti". V skladu s petim odstavkom 91. člena poslovnika državnega zbora je neizpolnjena glasovnica neveljavna. Neveljavna je tudi glasovnica, iz katere volja poslanca ni jasno razvidna. V skladu s prvim odstavkom 7. člena zakona o predlaganju kandidatov iz Republike Slovenije za sodnike mednarodnih sodišč bo predlagani kandidat izvoljen, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je 46 ali več. Glasovali bomo v dvorani, v glasovalnih kabinah. Poslanke in poslanci bodo izpolnjeno glasovnico oddali v glasovalno skrinjico, ki bo v dvorani na mizi ob kabinah za glasovanje. Prehajamo na izvedbo tajnega glasovanja. Prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se takoj zglasijo v sobi 217, kjer bomo prevzeli volilni material. Glasovanje se bo pričelo ob 13.45 uri in bo trajalo do 14.00 ure. Prosim poslance, ki mi bodo pomagali pri glasovanju, da se po končanem glasovanju zberejo v sobi 217. Sejo bomo nadaljevali ob 14.15 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Nadaljujemo s prekinjeno obravnavo 13.a točke dnevnega reda - volitve kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu. Zapisnik o ugotovitvi izida glasovanja za kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu, ustanovljenem na podlagi sklepa sveta z dne 28. februarja 2002 o vzpostavitvi Eurojust z namenom krepiti boj proti težkim kaznivim dejanjem. Glasovanje je bilo v prostorih državnega zbora Republike Slovenije, 23. marca 2005. Razdeljenih je bilo 67 glasovnic. Oddanih je bilo 67 glasovnic, neveljavne so bile 3 glasovnice, veljavnih je bilo 64 glasovnic. Za je glasovalo 64 poslancev, proti ni glasoval nihče. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti nič.]] Na podlagi izida glasovanja je bil z večino glasov vseh poslancev izvoljen za kandidata za ad hoc sodnika za varstvo osebnih podatkov v skupnem nadzornem telesu dr. Rajko Pirnat. Prehajamo na predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil sedem predlogov o izvolitvi v sodniško funkcijo na sodniška mesta pet okrajnih sodnic in okrajnega sodnika na okrajnem sodišču v Mariboru, Škofji Loki, Kopru, Kranju in Ljubljani ter višje sodnice na višjem sodišču v Mariboru. Predloge je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Prijavljenih kandidatov k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Najprej dajem na glasovanje predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Ksenje Damjan na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Prisotnih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tanje Frank Eler na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Škofji Loki. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Samante Nusdorfer na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Kopru. Glasujemo. Glasovanje teče. Prisotnih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo mag. Petra Rudolfa na sodniško mesto okrajnega sodnika na Okrajnem sodišču v Kranju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Metke Jug na sodniško mesto višje sodnice na Višjem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Jadranke Juhant na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Suzane Husar Dobravec na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na predlog sklepa o razrešitvi članice in imenovanju člana Nadzornega odbora RTV Slovenija. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne.]] Drugih prijavljenih oziroma [[...]]Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima predstavnik Združene liste socialnih demokratov, gospod Kumer. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov cenimo in spoštujemo dr. Jerovška kot profesorja in strokovnjaka za področje industrijske sociologije, menimo, da ni tako uspešen na področju ekonomike in poslovanja, kar je nenazadnje dokazal v času, ko je bil direktor zavoda RTV Slovenije. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo pričakovali, da bo vlada, predlagateljica, izkoristila priložnost in predlagala v nadzorni odbor kandidata, kredibilnega in kompetentnega na področju ekonomskem in finančnem področju. Recimo, mlajšega kandidata iz vrst svetovalcev, na primer iz vrst, ki izmenjujejo mnenja in stališča okoli strokovnega sveta vlade. S tem bi vlada dala priložnost mlajšemu strokovnjaku, da v praksi in v konkretni situaciji uveljavi in uresniči svoje znanje in sposobnosti in ne, da le svetuje. Novih idej za iskanje rešitev za učinkovitejše in boljše gospodarjenje pa hiša RTV seveda še kako rabi. Zato se bomo v poslanski skupini ZLSD pri tem glasovanju vzdržali. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kumerju. Drugih prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi dr. Alje Brglez in o imenovanju prof. dr. Janeza Jerovška za člana nadzornega odbora RTV Slovenija. Gospa Širca izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, predsednik. Osebno ne dvomim, da bo gospod Janez Jerovšek znal opravljati svojo nadzorstveno funkcijo v javnem zavodu RTV Slovenija. Konec koncev hišo dobro pozna, tudi kot nekdanji generalni direktor in tudi ne dvomim o njegovi strokovnosti. Sam v življenjepisu navaja, da je napisal in objavil precej knjig in tudi člankov in jih redno objavlja tudi kot kolumist časopisa Demokracija in redno sodeluje z Novo revijo in tudi z revijo Ampak. To, kar me skrbi in kar me vodi k temu, da se bom vzdržala pri tem glasovanju, pa je dejstvo, kaj v tem pisanju navaja in zaskrbljuje me njegov poziv, objavljen v nedavni Demokraciji, ki pravi, da se ob kritičnem in kričanju medijev v zadnje času lahko zna zgoditi, da bodo ob zamenjavah, ki bodo nujno potrebne, zamenjane določene osebe in da je potrebno zamenjati nekaj ključnih ljudi, citiram: "... od tistih, ki so v nadzornih svetih, do tistih, ki so videti manj pomembni, kot je npr. dopisnik Matej Šurc, ki nam pošilja selekcionirane protiameriške komentarje." Tovrstno pozivanje k tovrstnem urednikovanju, res da z nadzornega sveta javnega zavoda ni možno, je pa kljub temu nevarno, če se dogaja po drugih kanalih in po drugih poteh. Kot rečeno, ne morem podpreti in bom vzdržana pri tem glasovanju.
Hvala gospe Širci. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 43, proti nihče. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O USTAVITVI DOLOČENIH POSTOPKOV O PREKRŠKIH IN ODPUSTITVI IZVRŠITVE DOLOČENIH KAZNI ZAPORA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade, gospodu Maroltu, za dopolnilno obrazložitev. Izvolite, gospod državni sekretar Robert Marolt, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! S predlogom zakona o ustavitvi določenih postopkov o prekrških in odpustitvi izvršitve določenih kazni zapora vlada Republike Slovenije predlaga abolicijo določenih prekrškov. Po predlagani ureditvi naj bi se ustavili oziroma ne uvedli vsi tisti postopki o prekrških, ki so bili storjeni do vključno 31.12.2004, razen tistih, ki ustrezajo posebej opredeljenim kriterijem po 1. členu predloga zakona. S temi kriteriji so opredeljene izjeme od abolicije in pomenijo tiste prekrške, ki jih je glede na predpisano ali v že začetem postopku predlagano sankcijo oziroma glede na posledico, nastalo s prekrškom, mogoče opredeliti kot hujše kršitve. Pri odločitvi o mejah abolicije, ki naj bi zajela določene prekrške, smo sledili kriteriju višine oziroma vrste kazni ali stranske kazni oziroma sankcije za prekršek, ki jo predpiše zakonodajalec v materialnem predpisu in ki nakazujejo pomembno zavarovane dobrine, prizadete s kršitvijo, ki je določena kot prekršek. V kaznovalnem pravu je kriterij teže oziroma zavrženosti posameznega dejanja seveda opredeljena v višini zagrožene kazni. Glede na te kriterije zagrožene kazni ne aboliramo tistih dejanj, ki so tako pomembna, da je zakonodajalec zanje določil stransko kazen. Pri tem poudarjamo, da je samo v letu 2004 zastaralo več kot 80.000 zadev v postopku o prekrških, in sicer neselektivno, ne glede, ali gre za hujše ali manj hude ali bagatelne prekrške. Namen vlade je, da se s predlaganim zakonom abolira manj hude prekrške, ker ti prekrški cenovno manj stanejo oziroma prizadenejo državo. Težje prekrške oziroma težji prekrški pa se po predlogu vlade na abolirajo, ampak jih morajo sodniki za prekrške zaključiti v čim krajšem času, da postopki ne zastarajo. Dejstvo je, da glede na zatečeno stanje pravosodni sistem obstoječega števila nerešenih zadev ni sposoben rešiti, ne da bi se hkrati bistveno odložil pričetek reševanja novih zadev po novi zakonodaji o prekrških. Posledično bi bil čez nekaj let rezultat enako dejansko stanje kot sedaj, v katerem smo ta trenutek. Pri tem bi poudaril to, da je bilo samo iz lanskega leta v letošnje leto, se pravi na dan 1.1.2005, ko se je uveljavil nov sistem prekrškovnega odločanja, ko je pristojnost s sodnikov za prekrške prešla na okrajna sodišča, prenesenih 144 tisoč zadev. Za primerjavo, v lanskem letu je na I. stopnji skupaj 143 sodnikov za prekrške rešilo 89 tisoč zadev. To dejansko pomeni, da bi obstoječe število sodnikov samo stare prenesene zadeve teoretično lahko rešilo komaj v enem letu in sedmih mesecih. Pri tem poudarjam, da je veliko prenesenih zadev iz leta 2003, ki bodo zastarale v letu 2005 in veliko število prenesenih zadev iz leta 2004, ki bodo zastarale v letu 2006. Abolicija, ki je že po definiciji najširša oblika amnestije oziroma pomilostitve, je namenjena odpustitvi kazenskega pregona, v širšem smislu tudi pregona o prekrških. Zaradi abolicije se kazenski postopek oziroma postopek o prekršku, ki je bil že uveden, ustavi. Če pa tak postopek še ni bil uveden, pa abolicija predstavlja pravno oviro za uvedbo tega postopka. Sedaj, glede predloga, ki ste ga dobili v gradivu, je obrazložen tudi vsak člen posebej, tako da ne bi ponavljal. Glede predloga amandmaja poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov k 1. členu predloga zakona pa pojasnjujemo, da vlada tega predloga ne podpira. Amandma poslanske skupine je predvsem notranje protisloven in pravno nekonsistenten. Dejstvo je, da razlogi, navedeni v amandmaju, niso stvarno upravičeni. Predlog poslanske skupine določa, da bi se ta izjema od abolicije nanašala na osebo, ki ima že tri pravnomočne odločbe o storitvi prekrška v tem obdobju, torej obdobju storjenega v letu 2004. Torej, naj bi šlo že za tri zaključene postopke. Predlagani zakon pa se nanaša na situacijo abolicije, torej prvi del predloga amandmaja oziroma pravi del stavka v tem predlogu amandmaja je glede na ustavno kategorijo notranje protisloven, ker govori o osebi, ki je storila tri enake oziroma istovrstne prekrške. Torej, kot takšno osebo razumemo osebo, ki je že pravnomočno obsojena za te tri dejanja. Če pa je takšna oseba že pravnomočno obsojena za te tri dejanja, dejansko nimamo kaj abolirati, ker abolicija se ne nanaša na pravnomočno zaključene postopke. Poleg tega predlagani amandma posega tudi v sam koncept predlaganega zakona, saj pomeni, da sodišča postopkov o prekrških ne bi mogla ustaviti ne na podlagi podatkov iz predloga za uvedbo postopka, pač pa bi morala te podatke pridobivati od vseh 44-ih okrajnih sodišč za vsako izmed oseb, ki so zajete s predlaganim zakonom, s čimer pa bi abolicija izgubila smisel, ker bi se postopki z izdajo odločb na podlagi tega zakona zavlekli, sodišča pa bi bila s tem bolj obremenjena kot na primer, da do abolicije sploh ne bi prišlo. Pri tem je treba poudariti, da sodniki za prekrške do uveljavitve novega zakona o prekrških, tako imenovanega ZP1, sploh niso vodile enotne evidence kaznovanih za prekrške v Republiki Sloveniji, niti enotno evidenco osumljencev, predlaganih v postopku za prekršek, pač pa se je vodila evidenca obravnavanih samo v okviru vsakega od takratnih 55-ih prekrškovnih organih oziroma sodnikih za prekrške, in sicer le za območje pristojnosti tega organa. Tudi za zadeve prekrškov po novem zakonu o prekrških ZP1, storjene po 1.1.2005, ni predvidena enotna evidenca osumljenih za prekrške, pač pa se zanje vodi le evidenca pravnomočnih sodb oziroma sklepov o prekrških, ki jo vodi ministrstvo za pravosodje. Glede na navedeno, torej ni mogoče ugotoviti, ali je določena oseba, ki je v postopku pri enem sodišču, v postopku tudi pri kateremkoli drugem izmed 44-ih okrajnih sodišč. Poleg tega pa sum storitve prekrška še ne pomeni, da oseba, za katero je predlagan postopek o prekršku, je ta prekršek tudi storila. Dejstvo namreč je, da so po 27. členu ustave Republike Slovenije vse osebe, tudi tiste, ki so predlagane v postopku o prekršku nedolžne, dokler se njihova krivda ne ugotovi s pravnomočno sodbo pristojnega organa. Poleg tega še dodatni tretji argument, da vlada ne sprejema predloga amandmaja poslanske skupine Združene liste je tudi v tem, da se ta predlog lahko nanaša tudi na to, ko je nekdo v lanskem letu storil tri prekrške, na primer, da ni bil trikrat privezan z varnostnim pasom in bi morali zato ta postopek sodniki za prekrške oziroma sedaj okrajni sodniki nadaljevati. Glede na vse te statistične podatke o delu sodnikov za prekrške lahko menimo, da bi večina zadev prekrškov, ki so bila prenesena na okrajno sodišče, zastarala, zato je predlagana abolicija tudi ekonomsko upravičena, da sodniki ne bi izvajali postopkov o zadevah, ki so tik pred zastaranjem ali pa bodo zastarala najkasneje v letu 2006. Namen abolicije je ravno v tem, da lahko sodniki začnejo z reševanjem starih prenesenih zadev, in sicer le tiste hujše prekrške, ki jih abolicija ne zajema in so zanje predpisane tudi višje kazni. Ker so predpisane tudi višje kazni, to pomeni, da bodo lahko okrajni sodniki reševali najtežje zadeve, bodo, v kolikor bodo odločitve sprejete, vsebinsko odločeno, da je posamezni storilec storil prekršek, tudi za proračun bolj pozitivne finančne posledice. Pri tem vlada še opozarja, da je bil povprečen čas trajanja postopkov pri sodnikih za prekrške v letu 2004 na prvi stopnji več kot 12 mesecev, kar pa po sodnem redu že šteje v sodni zaostanek v zadevah o prekrških. Pri tem vlada poudarja tudi to, da so bivši sodniki za prekrške postali del rednega sodstva, torej so postali okrajni sodniki, ki morajo odločati in soditi po veljavni zakonodaji. Dejstvo je, da sodni red določa, da morajo sodniki reševati zadeve po časovni dinamiki pripada zadev. To pomeni, da morajo sedaj okrajni sodniki oziroma bivši sodniki za prekrške reševati in se ukvarjati z najstarejšimi zadevami, torej z zadevami iz leta 2003, ki bodo v tekočem letu zastarali, ne glede na težo predvidene oziroma zagrožene kazni. Zato je tudi s tega vidika predlog vlade več kot utemeljen, ker omogoča, da se sodniki za prekrške ne bi ukvarjali z majhnimi, bagatelnimi zadevami, na koncu bi pa itak vse zadeve zastarale. Torej bi bilo vloženo ogromno truda, posledično veliko proračunskega denarja, ta proračunski denar so plače sodnikov, sodnega osebja, plače zaposlovanja sodišč, rezultat v državni proračun pa ne bi bil pozitiven. Hvala lepa.
Hvala gospodu Marlotu. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Prosim predsednico odbora, gospod Mojco Kucler Dolinar, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa. Lep pozdrav. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je na svoji 4. nujni seji dne 18. marca obravnaval predlog zakona. Kolegij predsednika državnega zbora je namreč na 17. seji dne 17.3. sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Predstavnik predlagatelja, državni sekretar na ministrstvu za pravosodje, je k členom predloga zakona podal dopolnilno obrazložitev, v kateri je predvsem izpostavil, da vlada predlaga abolicijo določenih prekrškov, ki so bili storjeni do vključno 31. decembra 2004, razen tistih, ki ustrezajo posebej opredeljenim kriterijem po 1. členu predloga zakona. Predlagana pa je tudi odpustitev izvršitve kazen zapora spremenjene denarne kazni, kjer ni mogoče prisilno izterjati, saj po veljavni zakonodaji za storjeni prekršek ni več mogoče neizterjane globe spremeniti v zapor. V nadaljevanju je odboru predlagal sprejem amandma k 1. členu, v katerem je predlagana razširitev izjem od abolicije za kršitve predpisov o prevzemih, kjer gre zlasti z vidika zaščite manjšinskih delničarjev, za hude kršitve zakona o prevzemih in da v zvezi s prevzemi lahko kršitelji pridobijo velike premoženjske koristi na škodo manjšinskih delničarjev. Prav tako pa bi se na trgu lahko pojavil dvom o učinkovitosti nadzora oziroma pregonu takih ravnanj. Predstavnik zakonodajno-pravne službe je v celoti podal pisno mnenje te službe in v razpravi o predlogu zakona članice in člani odbora nujnosti sprejema predloga zakona načeloma niso nasprotovali, kar izhaja tudi iz glasovanja tako o amandmajih kot o vseh členih predloga zakona, saj v obeh primerih ni bilo glasu proti. So pa nekateri člani opozicije, tako kot zakonodajno-pravna služba, v svojem mnenju izpostavili vprašanje enakosti in ustavnosti glede vseh storilcev istovrstnih prekrškov v istem časovnem obdobju in se spraševali, ali rešitev, ki jo prinaša predlog zakona, predstavlja edini način razreševanja prekrškovne problematike, ki je posledica sprejema novega zakona o prekrških v letu 2003. Izpostavili so tudi izostanek podatkov, za koliko se bo zmanjšal pripad zadev na sodiščih po sprejemu predloga zakona, ter da ni jasnih ocen, da se bo odslej na prekrškovnih organih in tudi sodiščih odločalo v razumnem roku. Člani pozicije pa so menili, da je predlog zakona dober in da pomeni prispevek zakonodajne veje oblasti v okviru njenih možnosti k zmanjševanju sodnih zaostankov, za kar pa tudi ni mogoče reči, da postavlja državljane v neenak položaj. Povedali so tudi, da je vsaka abolicija ali pomilostitev do določene mere lahko krivična, lahko in seveda pa je krivično tudi zastaranje, tako da ob tehtanju vseh posledic, ki jih prinaša predlog zakona, prevladujejo ugodnejše, zaradi česar je predlog zakona tudi požel večinsko podporo. Strinjali pa so se tudi s predlaganim amandmajema. Odbor je torej na predlog ministrstva za pravosodje sprejel amandmaja k 1. členu in novi 2.a člen ter sestavni del poročila, ki ste ga prejeli, je dopolnjen predlog zakona, ki ga je odbor pripravil tako, da je v predlog zakona za drugo obravnavo vključil sprejeta amandmaja.
Hvala predsednici odbora, gospe Mojci Kucler Dolinar. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Miran Potrč, ki bo govoril v imenu Združene liste socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Vlada nam predlaga, da oprostimo pregona ali kaznovanja večine prekrškov, storjenih do 31.12.2004. Iz oprostitve izvzema le nekatere prekrške, za katere so zagrožene posebej visoke kazni. Vlada meni, da je takšna odločitev nujna, da bi se lahko zagotovilo sprotno izvajanje novega zakona o prekrških, če bi namreč vseh cca. 144 tisoč prekrškov, kolikor je sedaj nerešenih, prešlo na sodišča, bi s tem onemogočili njihovo redno in sprotno delo. Ugotovitev in ocena vlade je verjetno točna, toda to ne spremeni dejstva, da je bilo doslej storjenega premalo, da do take situacije ne bi prišlo. Združena lista socialnih demokratov je ob sprejemanju zakona o prekrških v letih 2002 in 2003 na to najresneje opozarjala, toda gospoda Bizjak in Erjavec, ki sta takrat vodilo ministrstvo za pravosodje, sta zatrjevala, da prenos odločanja o prekrških na redna sodišča ne bo povzročil neurejenega stanja. Kot vidimo danes, se napovedi imenovanih gospodov niso uresničile. Če torej ne sprejmemo predlaganega zakona, bomo delo okrajnih sodišč obremenili do te mere, da bodo lahko ponovno upravičeni izgovori, da sodišča ne morejo redno reševati niti prekrškov niti kaznivih dejanj. Opozicija za tako stanje ne more in ne želi prevzeti odgovornosti. Zato načelno predlaganemu zakonu ne moremo nasprotovati, lahko pa poudarimo, da gre ponovno za ne dovolj premišljeno reformo, za rešitve, ki glede na skromno obrazložitev in še bolj skromne odgovore, ki so jih predlagatelji dali na postavljena vprašanja, ne dajejo polnih zagotovil, da bo zakon res učinkoval tako dobro, kot to predlagatelji zagotavljajo. Poslanci Združene liste socialnih demokratov nismo od vlade dobili nikakršnih ali vsaj ne zadovoljivih odgovorov na naslednja vprašanja: ali obstoje natančni podatki o tem, za kolikšno število se bo zaradi abolicije zmanjšal pripad sodišč; ali so pripravljene ocene in ali je mogoče dati zagotovila, da se bodo odslej po uveljavitvi tega zakona pri prekrškovnih organih in na sodiščih odločitve o prekrških sprejemale v razumnem roku in kakšen je ta rok? Ali so prekrškovni organi v celoti usposobljeni za vodenje upravnega postopka in izrekanje odločb o prekrških in ali so vzpostavljene računalniške evidence, ki omogočajo delo sodišč? Ali so pripravljene ocene o tem, kakšno bo po novi ureditvi razmerje med storjenimi prekrški, katerih obravnava bo zaključena pred prekrškovnimi organi, in koliko jih bodo morala obravnavati sodišča, da bi se lahko ocenila sposobnost enih in drugih za sprejemanje odločitev v razumnih rokih? In končno, pa še zdaleč ne najmanj pomembno, ali so v zadostni meri ocenjena opozorila zakonodajno-pravne službe glede morebitne spornosti predlagane ureditve z vidika spoštovanja načela enakosti pred zakonom, saj bodo tisti storilci, ki so že poravnali izrečeno kazen, storjeno prav tako v obdobju do 31.12.2004, v neenakopravnem položaju s tistimi, ki jim za enako dejanje, storjeno v istem času, zaradi nedejavnosti organov za prekrške kazen še ni bila izrečena ali je pa še niso poravnali. Predlagatelj bi moral jasno odgovoriti na to vprašanje, da ob množici prizadetih po zakonu, ki izkazujejo svoj pravni interes za njegovo ustavno presojo, zakona morda dalj časa ne bi mogli izvajati. Ne glede na navedena vprašanja, na katera doslej nismo dobili odgovorov, odgovore na navedena vprašanja pričakujem morda danes. Od jasnosti in določnosti odgovorov bo odvisno tudi naše glasovanje o zakonu. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Gospa Mojca Kucler Dolinar bo govorila v imenu Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Lep in dober dan tudi v imenu poslanske skupine Nove Slovenije! Vsebinsko pri tej točki nekako nadaljujemo s tematiko, ki smo jo odprli že pri 8. točki, torej vprašanje učinkovitega delovanja sistema pravosodja. Cilj predloga zakona o ustavitvi določenih postopkov o prekrških in odpustitvi izvršitve določenih kazni zapora je predvsem zmanjšanje števila zadev, ki so na podlagi določb veljavnega zakona o prekrških prešle na sodišča s splošno pristojnostjo, ta pa se že tako ali tako, posebno nekatera, soočajo s sodnimi zaostanki. Pri Novi Sloveniji menimo, da gre pri aboliciji za institut, ki ga je možno uporabiti le izjemoma in ga je glede na njegovo naravo - torej, opustitev oziroma ustavitev določenih postopkov o prekrških oziroma njihova neuvedba - treba razlagati restriktivno, omejevalno. Zato se moramo pri tem milostnem aktu države, kot ga bi lahko tudi poimenovali, ustaviti na spodnji meji, s katero je namen zakona še mogoče doseči. To pa je, da bi sodišča začela odločati o zadevah o prekrških po novem zakonu bolj učinkovito, predvsem pa, da ne bi zastarale tudi nekatere zelo pomembne zadeve. Ker pa bi se to lahko zgodilo, če bi se sodišča ukvarjala s prekrškovnimi zadevami, ki so prešle v njihovo pristojnost z novim letom in bi jih večina zastarala, po nekaterih ocenah celo 80% zadev, ki so bile prenešene. Pri tem pa bi zaradi vodenja postopkov, ki pa so, kot smo slišali, že vnaprej v določeni meri obsojeni na zastaranje, državi nastajali tudi dodatni nepotrebni stroški izplena denarnih kazni od storilcev prekrškov pa zaradi zastaranja ne bi bilo. Pri Novi Sloveniji smo prepričani, da današnje stanje na tem področju omogoča posameznikom, da z zavlačevanjem postopkom in neudeležbami na zaslišanjih onemogočajo normalno vodenje postopkov in zaradi obsega del to privede nemalokrat do zastaranja. Tak način nesankcioniranja gotovo ne deluje vzgojno oziroma preventivno v razmerju do tistih, ki so ob teh prekrških prizadeti, pa naj se gre to za posameznika, gospodarski subjekt ali državo. Ob tem se seveda pri Novi Sloveniji zadevamo, da na nekatera tovrstna ravnanja včasih dodatno vplivajo tudi nekatere kazni pri nekaterih prekrških, ki so nesorazmerne s samim prekrškov - tukaj večkrat omenimo zakon o varnosti v cestnem prometu oziroma ta razmerja nekako niso realna. Ker ustavitev postopkov zoper storilca določenih prekrškov velja za vse storilce istovrstnih prekrškov, ki jih zajema zakon menimo, da ni mogoče govoriti o neenakosti predvsem spričo dejstva, da je bila neenakost doslej predvsem v tem, da če je domnevni storilec prekrška padel v pristojnost sodišča, kjer je zaostankov manj, mu je bila odločba vročena po dveh mesecih, drugemu pa je zadeva zastarala. Gotovo pa je s kazenskega vidika potrebno postaviti mejo glede na stopnjo družbene nevarnosti, ki je bila s prekrškom storjena, in pri Novi Sloveniji menimo, da je ta meja, postavljena v predlogu zakona, utemeljena. Kot izjeme od abolicije namreč morajo biti tisti prekrški, ki jih glede na njihovo naravo lahko opredelimo kot hujše, tako da bomo pri Novi Sloveniji podprli predlog zakona z amandmaji odbora. Ne moremo pa podpreti amandmaja Združene liste socialnih demokratov, ker menimo, da nekako ne zdrži pravno, govori namreč o storilcih prekrškov, izrek o krivdi pa je zajet šele v odločbi oziroma v pravnomočnem končanem postopku, na te postopke pa se namreč abolicija ne nanaša. Poleg tega pa se sprašujemo, če je to evidenco učinkovito mogoče dobiti sploh glede na nezaključeno informatizacijo na pristojnih organih. Hvala lepa.
Hvala gospe Kucler Dolinar. Gospod Jakob Presečnik bo govoril v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo ustavitev postopkov za manj pomembne prekrške, ki so bili storjeni do vključno konca lanskega leta. V poslanski skupini smo tudi mnenja, da je smiselno, da se z abolicijo določenih postopkov o prekrških sodišča razbremenijo. Z uveljavitvijo novega zakona se večina prekrškov obravnava pred prekrškovnimi organi po hitrem postopku, sodišča pa obravnavajo le hujše prekrške. Seveda upamo, da bodo sodišča v prihodnje zmogla obravnavo tekoči zadev in do sodnih zaostankov ne bo prihajalo, vsaj v takšni meri ne, in s tem posledično do predloga novega zakona. Hvala lepa.
Hvala gospodu Presečniku. Gospod Boštjan Zagorac bo govoril v imenu Slovenske nacionalne stranke, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki vidimo kot edini razlog za takšen predlog zakona, kot ga imamo danes na mizi, v zmanjšanju sodnih zaostankov. Gre za poskus vlade, da reši sodne zaostanke, pač, na tak način. V Slovenski nacionalni stranki upamo, da to ni edini poskus, ki so se ga v tej vladi spomnili, kako rešiti ta za Slovenijo zelo pereč problem. Po našem prepričanju je še vedno trajni mandat, se pravi privilegij, ki ga imajo sodniki, in nihče drug v tej državi glavni krivec za sodne zaostanke v Republiki Sloveniji. Abolicija pa predstavlja samo izhod v sili, kako to agonijo sodnih zaostankov, da se ne bi povečala, zmanjšati. Upamo, da bo vlada v bodoče reševala probleme sodnih zaostankov na bolj konsistenten način in ne po najlažji in najhitrejši poti, kar abolicija sigurno je. Abolicija je sporna tudi z vidika enakosti pred zakonom. Ne nazadnje eni so svoje kazni že poravnali, drugi pa tega ne bodo rabili nikoli. Finančne posledice, kot lahko preberemo v vladni obrazložitvi - naj je bi bilo finančnih posledic za proračun. Ali ne bo mogoče neizterjava teh kazni predstavljala ravno finančne posledice za proračun Republike Slovenije? Ne nazadnje se v Slovenski nacionalni stranki upravičeno bojimo, da bo vlada glede na način, kako se je lotila reševanja sodnih zaostankov, in glede na višino kazni, ki jih izrekajo naši sodniki pri nekaterih kaznivih dejanjih in so le-te podobne, kot da bi šlo za neke prekrške, v bodoče ta problem reševala z neko nadaljnjo abolicijo, ki bo zajemala tudi kaj drugega kot samo prekrške in pa zadeva, ki so v zastaranju. Včeraj smo iz Strasbourga dobili opozorili, da smo med državami članicami EU država z največ sodnimi zaostanki. Slovenija kot država ima kot država tudi največ pritožb na evropskem sodišču za človekove pravice zaradi kršitve pravice do sojenja v razumnem roku. V Slovenski nacionalni stranki smo na sodne zaostanke opozarjali od samega začetka. Ponujali smo tudi rešitve, kot je bila, recimo, ustavna pobuda za odvzem trajnega, vendar so bile za večino od vas, da ne bom rekel za vse vas, popolnoma nesprejemljive. Kot sem povedal na začetku, je abolicija slab način za reševanje tako kompleksnega in tako pomembnega problema, kot so sodni zaostanki, in resnično upam, da to ni edini način, ki ga vlada ponuja temu državnemu zboru v tem mandatu, da se bomo rešili sodnih zaostankov. Hvala.
Hvala gospodu Zagorcu. Gospod Vili Rezman bo govoril v imenu Demokratične stranke upokojence Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Popoldanskemu času primerno bom skušal tudi jaz kratko predstaviti to, kar mislimo v poslanski skupini DeSUS, in sicer gre za naslednje. Mi bomo podprli ta predlog zato, ker in če držijo navedbe, ki smo jih lahko prebrali in slišali. Torej, če bi drugače seveda prišlo do posledic, ki bi bile težko popravljive ali pa morebiti imele še večji negativni učinek, kot pa če bi to izterjevali do konca. Če so prenešene zadeve takšne in v tolikšni meri, da so dobesedno in dejansko v resnici zasule sodišča; če gre za to, da bi večina, slišali smo tudi številko 80 do 100, itak zastarala teh zadev in potem od njih tudi ni mogoče pričakovati tistega finančnega učinka, o katerem je nekdo podvomil, ali ne bo luknja nastala zaradi tega. Če to pomeni, da se bomo pravzaprav vrnili na neko ničelno stopnjo, od koder se bodo lahko tekoče spremljale naloge sodišč in bodo predsedniki sodišč morebiti lahko tudi bolje spremljali in nadzirali delo sodnikov, ker se ne bodo več mogli sklicevati na to, da je to podedovana zadeva iz preteklih let. Torej, če gre za možnost boljše in bolj dosledne izpeljave te odškodninske reforme, potem sodimo, da je treba to podpreti. Hkrati mislimo, da ni treba postavljati vprašanja, ali nismo nekateri, ki smo morebiti plačali kazen zato, ker smo prehitro vozili, bili prikrajšani. Jaz mislim, da to vprašanje ni najbolj pametno in ni pravo, zato ker tisti, ki smo eventualno kdaj peljali hitro, plačali to, kar smo storili, najbrž lahko mirne vesti vozimo drugič naprej in ne vem, če se bolje počutijo tisti, ki so skrivali prekršek in ga ne priznajo in se skušajo na tak način izogniti svoji obveznosti in dolžnosti. Mimogrede pa naj rečem, da se vendar smešno zdi, vsaj meni, trditev oziroma misel iz teksta, ki smo ga od ZPS dobili, da gre pri tej aboliciji za akt milosti, ker jaz ga ne razumem, da bi zdaj moral posebej in pretirano milosten biti pri tem, bolj razumem to tako, da si prizadevamo biti učinkoviti in spraviti stvar enkrat vendar v red. Hvala lepa.
Hvala gospodu Rezmanu. Gospod Dimitrij Kovačič bo govoril v imenu Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice, kolegi. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo predlagani zakon o ustavitvi določenih postopkov o prekrških in odpustiti izvršitve določenih kazni zapora. Zakaj? Zato, ker menimo, da gre v tem primeru za ukrep države, s katerim bo zagotovila čim bolj učinkovito delo pristojnih prekrškovnih organov in sodišč, ki ga imajo na podlagi sprejetega in z letošnjim letom uveljavljenega zakona o prekrških. Dejstvo je, da je bil prejšnji zakon o prekrških v veliki meri neučinkovit. Med glavnimi razlogi njegove neučinkovitosti je bila prav gotovo zasičenost sodnikov za prekrške s številnimi zadevami, ki jih v veliki meri ni bilo mogoče znotraj kratkega zastaralnega roka pripeljati do pravnomočne odločitve. Novi zakon o prekrških uvaja precejšnjo racionalizacijo postopkov, kot je že tudi kolega Presečnik povedal, tako da se s to racionalizacijo večina prekrškov obravnava pred prekrškovnimi organi po hitrem postopku, sodišča pa obravnavajo le hujše prekrške. Na ta način zakon zagotavlja bistveno bolj učinkovito reševanje prekrškovnih postopkov kot doslej. Da pa bo izvedba zakona o prekrških dejansko lahko učinkovita, vlada predlaga z obravnavanim zakonom abolicijo določenih manj pomembnih postopkov o prekrških, tako da ti postopki, izmed katerih bi precejšen del po stari zakonodaji tako ali tako zastaral, ne bi dodatno obremenjevali sedanjih prekrškovnih organov in sodišč pri uresničitvi ciljev, ki so bili zastavljeni ob pripravi in sprejemu novega zakona o prekrških. Gre torej za nujno potrebno in dobro odločitev vlade Republike Slovenije, ki bo za naprej zagotovila prekrškovnim organom in sodiščem pogoje za učinkovitost, pa tudi kakovost njihovega obravnavanja in odločanja o postopkih o prekrških. Tukaj gre v bistvu za presojo prioritet: ali je bolj pomembno, da vnaprej zagotovimo čim boljše in učinkovitejše delo organom, ki so za to pristojni za vodenje postopkov o prekrških, kot je to zastavljeno sedaj z novim zakonom o prekrških, ali pa še naprej nadaljujemo z vsemi dosedanjimi postopki, ki so v teku še po stari zakonodaji ter s tem obremenjujemo in zato tudi otežkočamo delo tem organom. S tem pa jim neposredno ali posredno preprečujemo izpolnjevanje pričakovanj in ciljev novega zakona o prekrških. V Slovenski demokratki stranki smo prepričani, da tukaj prevlada prav gotovo interes prihodnje večje učinkovitosti vodenja postopkov o prekrških, kot je predviden s sedaj veljavnim zakonom. Pa tudi, če gre to na račun ustavitve nekaterih preteklih postopkov, ki jih ocenjujemo za manj pomembne, pa še v večini teh primerov jih ne bi bilo mogoče dokončati znotraj zastaralnega roka. Kljub temu pa bi zato, ker bi s temi postopki nadaljevali, brez haska obremenjevali in onemogočali tekoče delo po novem zakonu. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da vsaka abolicija posledično na eni strani določen krog ljudi, ki pride navzkriž s predpisi, nagradi, tako da postopke zoper njih ustavi. Na drugi strani pa zoper druge, ki v ta krog ne sodijo, postopke nadaljuje in ti drugi lahko za to dejansko abolicijo smatrajo za krivično, vendar pa je to stvar subjektivne presoje. Bistvo abolicije namreč je, da se država zaradi takšnih ali drugačnih razlogov odloči za abolicijo, pri čemer na podlagi postavljenih kriterijev določi meje, znotraj katerih se abolicija uvede, izven teh meja pa abolicije ni. Dejstvo, da nekdo zaradi akta države o aboliciji ne bo odgovarjal za prekršek, ki ga je storil, pa seveda na drugi strani ne pomeni, da je s tem prizadejana krivica tistemu, ki ga abolicija ni zajela in se bo zato zoper njega postopek o prekršku ali njegova izvržba nadaljevala. Predlagani zakon o aboliciji bomo poslanci Slovenske demokratske stranke, kot sem že uvodoma omenil, podprli, saj bo s tem v prihodnje zagotovljen boljši, hitrejši in efektnejši postopek zoper storilce prekrškov, skladno s pričakovanji, ki so zapisana v novem zakonu o prekrških, ki se je začel uporabljati, kot vemo, z letošnjim letom. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kovačiču. Gospa Cvetka Zalokar Oražem bo predstavila stališče Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije je v prejšnjem mandatu podprl reformo prekrškovnega prava, ker je bila ta potrebna in nujna. Število predpisanih prekrškov in inkriminacija dejanj se je namreč povečala skoraj do neobvladljivosti. Poleg tega je praksa pokazala, da se veliko število kršilcev lahko izogne postopku. Slednje je terjalo premik v smeri večje učinkovitosti postopka o prekršku. V poslanskem klubu LDS smo se zavzeli tudi za postopnost uvajanja prekrškovne reforme, saj smo bili mnenja, da preureditev zahteva čas in dobre priprave. To prehodno obdobje dveh let je bilo namenjeno tako prilagoditvi spremembam kot tudi upanju, da bodo v vmesnem času sodniki za prekrške uspeli odpraviti vsaj del velikih zaostankov iz preteklosti. Danes ugotavljamo, da naša pričakovanja niso bila izpolnjena. Zato se strinjamo s predlagateljem abolicije, da je za uspešno uvedbo celovite reforme prekrškovnega prava, za katero smo se odločili, treba ustaviti določene postopke o prekrških oziroma izvesti abolicijo. V Liberalni demokraciji Slovenije smo podprli predlog vlade, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku, imeli pa smo nekaj pomislekov, na primer vprašanje enakosti glede storilcev istovrstnih prekrškov v istem časovnem obdobju, izostanek natančnih podatkov, za koliko se bo zmanjšal pripad zadev na sodiščih, in kot tretje tudi pomanjkljiva ocena finančnih posledic. Pri tem smo vladi zaupali, da bo iz abolicije izločila vse tiste prekrške, ki jih je mogoče opredeliti kot hujše kršitve. Danes ugotavljamo, da iskanje primerne rešitve zahteva več časa, kot ga omogoča nujni postopek. V kratkem času - kolegij je odločal 17., matično delovno telo 18., državni zbor pa danes, 23. marca 2005 - ni bilo moč podrobneje proučiti vseh posledic zakona. Kljub temu pa smo zasledili toliko nelogičnosti, nedoslednosti in nekonsistentnosti, da bi bilo najbrž vendar bolje, če bi obravnavi predloga zakona v državnem zboru namenili več časa in pozornosti. Predlagatelj oziroma vlada meni, da predlog zakona ne bo imel neposrednih finančnih posledic za državni proračun oziroma za druga javnofinančna sredstva. Predlog zakona pa bo imel finančne posledice. Ugotovili smo, da predlog zakona predvideva tudi ustavitev vseh postopkov za prekrške, ki so jih predpisale lokalne skupnosti, tako za fizične kot pravne osebe. Glede na navedena dejstva ocenjujemo, da je državni zbor morda celo storil napako pri postopku, saj obravnave predloga zakona v skladu s 45. členom poslovnika ni poslal v mnenje lokalnih skupnosti. V poslanskem klubu LDS moramo priznati, da je o aboliciji razmišljala tudi prejšnja pravosodna ministrica iz naših vrst. Žal za pripravo predloga zakona zaradi volitev ni bilo dovolj časa, saj se je izkazalo, da sicer na videz enostavna materija terja odgovore na številna vprašanja, ki lahko občutno vplivajo na spoštovanje prava in vidik kaznovanja v družbi. Zato predlagatelja opozarjamo, da moramo upravičenost kroga subjektov do abolicije utemeljiti na stvarnih razlogih, predvsem pa predvideti, kako bo takšna ureditev vplivala na spoštovanje prava in preventivni vidik kaznovanja v družbi. Pri tem menimo, da ne moremo zavzeti enakega odnosa, na primer, do kaznivih dejanj, kot so cestnoprometni predpisi in predpisov o gradnji objektov. Napačnega parkiranja pač ni mogoče primerjati z na primer črno gradnjo objekta - ali pa morda. Predlagatelj v zvezi z omenjeno naravo prekrškov in z izvzetjem nekaterih in upravičenostjo kroga subjektov ocenjuje, da so nekatere rešitve potrebne tudi iz političnih razlogov. Sprašujemo ga, kateri so politični razlogi in kateri so razlogi, da je med lažje prekrške uvrstil številne prekrške s področja varstva naravnih bogastev, okolja, ohranjanja narave, dela, delovnih razmerij, preprečevanja in zaposlovanja na črno, varnosti in zdravja pri delu in še bi lahko naštevali. Zato smo tudi vložili amandma, s katerim predlagamo, da bi omenjene prekrške, za katere menimo, da niso lažji oziroma da bi jih lahko karakterilizirali kot težje prekrške, ponovno uvrstili med tisti, ki jih ne bi abolirali. Seveda bo stališče naše poslanske skupine odvisno tudi od tega, kako boste glasovali o teh amandmajih, kajti v nasprotnem primeru menimo, da je vendarle abolicija preširoka.
Hvala gospe Zalokar Oražem. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o posameznih amandmajih in členih dopolnjenega predloga zakona. V razpravo dajem 1. člen in amandmaja Združene liste socialnih demokratov, ki predlaga novi drugi odstavek, in Liberalne demokracije Slovenije, s katerim se predlaga nova sedma alineja prvega odstavka in nova tretja alineja dosedanjega drugega odstavka. Kdo želi besedo? Izvolite, gospod Brenčič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. V zvezi s predložitvijo tega zakona nisem zaznal kakršnekoli reakcije na strani sindikatov, ki bi bile povezane na morda učinke tega zakona, zato me predvsem zanima s strani predlagatelja, če lahko obrazloži, kako je z aboliranjem prekrškov, ki so nastali na podlagi kršenja ali neizvajanja delovnopravne zakonodaje in se odražajo tako v materialnem kakor tudi v drugovrstnem oškodovanju predvsem šibkejšega v teh medsebojnih razmerjih, to je delavcev. To je prvo. Mislim, da takšni prekrški ne smejo biti predmet aboliranja in tudi jaz sem zakon razumel v izhodišču, da niso. Drugo pa je seveda tudi področje varnosti zdravja pri delu, jaz razumem tam, kjer so bile kršitve zakona in predvsem povezano z neizvajanjem zakona tolikšna, da je nastalo težje oškodovanje ali težje poškodbe, to je predmet, ki ga abolicija ne obravnava. Ampak, nastale so tudi poškodbe, ki niso težje, ampak so za enega delavca dolgoročne - tudi to ne bi smelo biti predmet aboliranja. Jaz nekako iz zakona nisem uspel razbrati, ali je temu tako. V tem primeru bo prav gotovo potrebno se zaustaviti [[?]] ob amandmaju kluba Liberalne demokracije, in to zadevo nekoliko z zornega kota pripravljalci zakona pojasniti. Hvala lepa.
Hvala gospodu Brenčiču. Ali želite takoj odgovoriti? Izvolite gospod Marolt.
Hvala lepa, gospod predsednik. Hvala lepa gospodu poslancu Brenčiču za to vprašanje. Dejstvo je, da Vlada Republike Slovenije temu amandmaju Liberalne demokracije Slovenije ne nasprotuje iz razloga, ker ta amandma ne posega v sam koncept predlaganega zakona. Dejstvo je, da je že sam zakon iz abolicije izvzema hujše kršitve, za katere so se predpisovale visoke kazni. Glede števila zadev na področju delovnih razmerij, na področju zdravja pri delu pa po podatkih, s katerimi razpolagamo, je trenutno nerešenih 1062 zadev s področja delovnopravne zakonodaje, potem je zastaranih že 625 zadev, iz področja zdravja pri delu pa je nerešenih 312 zadev in zastaranih 215 zadev. To nakazuje tudi nujnost po sprejemu predlaganega zakona, torej kaže na to, da veliko število nerešenih zadev je zastaralo ali zastara. Ravno zato je predlagana abolicija več kot nujna, da se sodniki oziroma sedanji okrajni sodniki začnejo ukvarjati s pomembnejšimi zadevami. Zato vlada podpira ta amandma.
Hvala, gospodu Maroltu. Besedo ima gospod Potrč. Izvolite.
Hvala lepa. Vlada se je potrudila, da bi našla argumente za nasprotovanje našemu amandmaju. Jaz argument, da ni evidenc in ni mogoče amandmaja podpreti, sprejemam. Če ni evidenc je ta amandma brezpredmeten, ampak treba je povedati zakaj, se pravi, zaradi tega, ker ni evidenc. Vsi ostali argumenti držijo manj. Predvsem gospod Marolt, gospod državni sekretar, vi ste govorili o tem, da naj bi šlo za protislovno besedilo, kjer naj bi šlo za že izrečena dejanja. Prosim, preberite si amandma, izrecno gre za dejanja, kjer še ni bilo, ne pa, da je bilo. To je protislovje v vaši izjavi. Kar pa zadeva presunkcijo nedolžnosti, vemo, da obstoja, ampak tu ne izhajamo iz tega, ampak iz dejstva, da če je bil istovrsten prekršek v enem letu trikrat storjen, gre lahko vsaj potencialno za tako imenovanega specialnega povratnika in najbrž ne bi bilo prijazno in prijetno, da tudi takšen prihaja v poštev za abolicijo. Na koncu naj povem še enkrat. Če nimate evidenc, potem je meni jasno, da ta amandma, tudi če bi ga vi podprli, ne bi bilo možno realizirati, ker se ne bi za nobenega ugotovilo, ali je trikrat že storil podoben prekršek ali ne. Moram pa reči, da bolj kot to, to je pač podedovano stanje, me skrbi vaša obrazložitev, da tudi po novem ne bo enotne evidence o storjenih prekrških, ampak bo samo po posameznih okrajnih sodiščih. To pa mislim, da ni dobro in o tem se najbrž še da razmisliti. Tisto, kar ste govorili o sodnem redu in prioritetah. Seveda, sodni red bi, če bi želeli, lahko tudi spremenili in uvedli drugačne prioritete. O tem bi lahko vi odločali. Hvala.
Hvala, gospodu Potrču. Želite takoj odgovoriti gospod Marolt?
Hvala lepa. Glede vašega amandmaja, je dejansko, žal, vsebinsko notranje protisloven. V prvem delu, ko govori za storilce, ki so storili tri prekrške, to je treba najprej ugotoviti. Kar se tiče pa glede evidence, dejansko evidenca ni vzpostavljena. Ravno tukaj je dediščina prejšnje vlade in prejšnje oblasti, ki ni poskrbela za informatizacijo celotnega pravosodnega sistema, tako sodstva kot tudi tožilstev in dejansko je pač to zatečeno stanje, ki ga je nova vlada prevzela. To stanje je očitno neurejeno. Nova vlada si bo prizadevala, da se vzpostavi čim bolj učinkovit sistem. Je pa res, da imamo sedaj evidenco in bo zagotovljena evidenca pravnomočno kaznovanih. Za tiste, ki so pa v postopku prekrška pa žal centralne evidence ni. In zato to ni dejansko v postopku o prekrških in dejansko to ni možno zagotoviti. Bi pa še enkrat poudaril, glede na kriterije in merila, ko ste prej postavili vprašanje, načela enakosti oziroma načela neenakosti. To gre posledica zato, da nekdo je resnično bil pri nekem manjšem sodniku za prekrške pravnomočno kaznovan, pri večjem sodniku za prekrške, kot so v Ljubljani in ostalih, pa so zadeve zastarale. Vendar to je dediščina in odgovornost pretekle vlade oziroma preteklega sistema, ki ni poskrbel za to, da bi zadeve lahko nemoteno tekle. Dejstvo je to, da je problem v tem, da imamo okoli 5.000 določenih prekrškov oziroma dejanj, ki pomenijo prekršek, posledica tega je pa tudi neke vrste nepreglednost. Še enkrat poudarjam, v primeru, da se ne bi sprejela abolicija, bi to dejansko po obstoječi zakonodaji pomenilo, da bi morali reševati stare zadeve, ki bi tako zastarele. Dejstvo pa je tudi, da so to velike finančne posledice za državo, če se sodniki ukvarjajo s prekrškovnimi zadevami, za katere se pa ve, da bodo slej kot prej zastarele. Zato je ravno namen vlade, da izvzame iz abolicije najtežja dejanja, ki so bila prenesena iz preteklega leta, in da poskuša te zadeve rešiti in se potem loti novih prekrškov, ki so bili storjeni v letošnjem letu. Dejstvo tudi je, da resnično je vlada imela dve leti časa za pripravo in uvedbo novega prekrškovnega sistema, vendar pa očitno ni bilo storjeno vse, da ne bi prišlo do takega prenosa zadev v nov prekrškovni sistem in tudi tolikšno število prenesenih zadev. Še enkrat poudarjam, da samo za prenesene zadeve bi pomenilo to eno leto in sedem mesecev najmanj časa za reševanje zadev. V tem času bi veliko število teh zadev zastaralo. Z vidika države je to resnično tudi neučinkovito in neracionalno, da sodniki za prekrške rešujejo bagatelne zadeve, na primer, varnostni pas ali majhna prekoračitev hitrosti in zadeve zastarajo. Dejstva pa se moramo tudi zavedati, da vsak sodnik oziroma vsako sodišče tudi stane vsak mesec in celotno leto določen znesek proračunskih sredstev. Zato menimo, da je ta predlog vlade utemeljen.
Hvala, gospodu Maroltu. Besedo ima gospa Pečanova. Izvolite.
V zvezi z abolicijo smo se veliko pogovarjali tudi v krogih izven državnega zbora z ljudmi, ki opravljajo, ki izdajajo oziroma ugotavljajo prekrške tako na področju inšpekcijskih služb, cele vrste policije, občinskih redarstev pa še koga drugega, ki ugotavlja na osnovi posameznih področnih zakonov storitve prekrškov in jih potem zaradi tega, ker se storilci najpogosteje, da bi se izognili kazni, ker vedo, kaj se je dogajalo pri sodnikih za prekrške, pritožijo, da tam potem ti prekrški zastarajo. Tukaj v teh pogovorih in posvetih sta se postavili dve vprašanji. Eno je vprašanje, ali pomeni, da je delo vseh teh ljudi, ki sem jih prej naštela, vrženo proč. Da, vrženo je proč. Tisoče in tisoče policistov, ki so pošteno in dobro delali svoje delo, ki so s svojim delom zniževali število smrtnih in drugih prometnih nesreč. Vsi tisti inšpektorji, ki so našli prekrškarje na terenu in kjer ti prekrški ne presegajo določene meje, vsi ti inšpektorji so delali brez potrebe. Celo leto, tisoče ljudi je bilo, je s tem, s to abolicijo vrženo proč. OK. Potrebno je razbremeniti sodniško službo, ker ti isti ljudje, ki so do sedaj [[...]]Namreč, jaz se lahko strinjam z vami, da je prejšnja vlada slabo delala. Jaz bi se vprašala drugače: Kaj so pa delali sodniki za prekrške? Zakaj so sodniki za prekrške rabili, kot ste rekli, za vsako izdajo odločbe o prekršku povprečno po 12 mesecev. Ob tem, da je šlo tukaj za zanemarljivo majhne zadeve, kot je neprivezanost s pasom. Jaz mislim, da tudi kazen zaradi tega, ker se ne privežeš s pasom, čeprav jaz mislim, da k sodniku za prekrške taki prekrški sploh prišli niso, ker ni mogel dokazovati, da je bil privezan s pasom, se pravi, da je tukaj vprašljiva ta vaša trditev. Tudi to je način, da varujemo kršitelja pred smrtjo ali hudimi poškodbami. In jaz mislim, da se je tukaj treba vprašati, ali vaš, tako imenovani, sodni red ne govori tudi o nečem drugem, ne samo o časovnem zaporedju, temveč zlasti o prioritetah. Kolikor je meni znano, vsaj naši sodniki za prekrške v slovenski Istri so nam trdili, da ne morejo prekrškov, zaradi katerih se naše stranke iz občin pritožujejo, jih ne morejo obravnavati, ker imajo prednost. Jaz ne vem na pamet, ti, ti in ti težji prekrški, ki jih morajo prednostno obravnavati. Jaz se s tem popolnoma strinjam. Težje prekrške, hujše prekrške je pač treba obravnavati prej. Se pravi, da ni res, da sodni red govori samo o časovnem pripadu, da če je pripadal nek prekršek sodniku za prekrške 1. februarja 2004, da je potem treba najprej tega prijeti v roke, ampak je pomembno, kakšna je bila teža prekrška. Se pravi, tukaj so vaše trditve po moji praksi, po tistem, kar jaz pač vem, s tem da seveda nisem na vso srečo ali pa na mojo žalost, namreč, kadar jaz naredim prekršek, govorim seveda o prometnih prekrških, imam to neumno navado, kot vse kaže, ker to je pa tista druga stvar, ki sem jo hotela povedati, imam to neumno navado, da grem in kazen takoj plačam. Sploh se ne pritožujem sodniku za prekrške, ker pač menim, da je tisti policist ali tisti organ prekrškovni organ, ki mi je izrekel kazen, ugotovil, da sem naredila prekršek. Po vsej verjetnosti ima vse trdne dokaze, da sem ta prekršek tudi storila. In pač plačam. S tem seveda tudi dobim slavni popust. Vsa sreča, da imamo vsaj to. Ampak, jaz in še množica, tukaj pa govorimo lahko o deset tisočih ljudi, ki prekrške, ki kazni za prekrške, ki so jih storili in ki so jih ugotovili posamezni organi, takoj plačajo, smo vsi skupaj letos izpademo kot največji bedaki zaradi tega, ker smo to storili, sicer bi se lahko lansko leto pritožili sodniku za prekrške, zadeva še ne bi bila zaključena in bi bili lepo v obsegu abolicije. Krasno! Torej, to dvoje sta za moje pojme dva tehtna argumenta, zakaj tiste ljudi, ki ponavljajo istovrstne prekrške, tudi če so manjši, vendar so kronični ponavljavci - osebno poznam ljudi, ki imajo zbirko plačilnih nalogov za posamezne prekrške, ki so istovrstni. Poznam ljudi, ki imajo na policiji tri ekrane - tri ekrane, rečejo temu policisti - prekrškov, ki so več ali manj istovrstni, vendar ne izpadejo iz abolicije, pač pa bodo oproščeni kakršnekoli kazni, ker sodijo njihovi prekrški v zbirko tistih, ki pač niso dovolj pomembni. Toda oni bodo rekli, aha, zdaj smo pa mi tisti glavni, zaradi tega, ker mi te prekrške lahko delamo, ker je država ugotovila, da smo toliko dela dali sodnikom za prekrške in sedanjim novim okrajnim sodnikom, da nas enostavno ne bodo mogli obvladati. Zato menim, da tudi vaša trditev o nekonsistentnosti ali notranji neusklajenosti našega amandmaja ne stoji, in bi vas prosila, da še enkrat res tehtno razložite, v čem je ta neusklajenost.
Hvala gospe Pečanovi. Gospod Marolt, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Mislim, da sem že dvakrat obrazložil, in ne bi rad še tretjič ponavljal. Glede poslovanja sodnikov za prekrške. Dejstvo je, da sodniki za prekrške so v starem sistemu poslovali po pravilniku o notranjem poslovanju organov za postopek o prekršku, ki je med drugim določal prednostni vrstni red obravnavanja zadev, tako da se zadeve praviloma niso reševale po vrstnem redu pripada na organ. Ta pravilnik je res določal zadeve, ki se po samem zakonu obravnavajo prednostno, ter je hkrati tudi pooblastil svet sodnikov za prekrške, da s sklepom določi prednostno obravnavanje določenih prekrškov. Določanje prednostnega vrstnega reda obravnavanja zadev s pravilnikom in s sklepom je bilo nezakonito, saj je zakon o prekrških v 288. členu določil, da se s pravilnikom o notranjem poslovanju predpiše notranje poslovanje organov za postopek o prekršku, ni pa določil, da se s pravilnikom lahko določi vrstni red obravnavanja. Ravno ta vaš predlog je na nek način mogoče sam s seboj tudi v nasprotju, ko ste omenili posameznika, ki ima veliko prekrškov v postopku. Ravno ta abolicija omogoča, da v primeru, da gre za zadeve, v katerih je abolicija izključena ali sedaj povzroča te prekrške oziroma se mu očita storitev prekrška, se pravi, se najprej očita - dejstvo je, da mora okrajni sodnik s pravnomočno sodbo ugotoviti, ali je posameznik storil očitani prekršek, torej ravno abolicija to omogoča, da bodo te sedanje domnevne prekrške sodišča lahko obravnavala in tudi izdala ustrezno odločitev, da ne bo prihajalo do prenosa tega zastaranja. Kajti, še enkrat poudarjam, časovni moment je zelo pomemben. Če bodo sedaj sodniki reševali stare zadeve, bodo tudi nove slej ko prej zastarale. Res je, da novi zakon o prekrških določa še enkrat daljši relativno dveletni in absolutni štiriletni zastaralni rok, vendar hipoteka, dediščina teh spisov je tako številčna, množična, da jo sodniki ne morejo rešiti prej kot v enem letu in sedem mesecev. Kljub reševanju teh zadev bi te zadeve zastarale. Dejansko reforma prekrškovnih organov v del sodstva ne prinese želenih učinkov z vidika pravne varnosti, z vidika enakega obravnavanja in pa tudi z vidika učinkovitega obravnavanja in učinkovitega dela pravosodnih organov v naši državi.
Hvala, gospodu Maroltu. Besedo ima gospa Zalokarjeva, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi in kolegice! Še enkrat se oglašam in izražam veliko zadovoljstvo, ker je vlada podprla naš amandma in upam, da ga bodo tudi ostali poslanci in poslanke, s katerim se med težje prekrške in hujše prekrške uvrščajo tudi tisti s področja varstva naravnih bogastev, okolja in ohranjanja narave, s področja varnosti in zdravja pri delu, dela in zaposlovanja na črno ter delovnih razmerij ter s področja gradenj objektov. Mi smo v tem kratkem času, ki smo ga imeli, skušali po različnih zakonih ugotoviti, kajti tega gradivo vlade ni obsegalo, predvsem na točki, ki je poudarila mejo milijona in pol, kateri so tisti prekrški, ki bi bili v tem primeru lahko tudi abolirani. Seveda se je pri pregledu te zgodbe pokazalo, da vendarle bi v krog aboliranih prekrškov sodili številni, za katere menimo, da ne bi bilo smotrno in o čemer smo govorili že tudi na začetku kot poslanska skupina. Dovolite pa mi, da vendarle navedem, kaj bi vse po vsebini prišlo med te prekrške, npr. iz zakona o ohranjanju narave, kjer je najnižja kazen predpisana na milijonu, bi bili to prekrški za pravne osebe, ki bi, na primer, iztrebile rastlinsko in živalsko vrsto, ki bi, na primer, ravnali proti naravni vrednoti, tako da bi ogrozili njen obstoj, če bi namerno brez opravičljivega razloga poškodovali in uničili habitate populacij in tako naprej. Še hujše se nam je zdelo pri zakonu o graditvi objektov, kjer bi pravzaprav bili abolirani vsi posamezniki, torej fizične osebe, ki bi naredili prekrške v zvezi z gradnjo, nadomestno gradnjo, rekonstrukcijo objekta ali odstranitvijo brez gradbenega dovoljenja. Torej grobo rečeno, vsi posamezniki kot črnograditelji. Prav tako smo ugotovili, da bi bile na področju delovnih razmerij, kjer je najvišja oziroma najnižja kazen predpisana milijon tolarjev, abolirane vse pravne osebe, ki bi sklenile pogodbo o zaposlitvi za osebo, ki še ni dopolnila 15 let, ki ni zagotovila varstva pred spolnim nadlegovanjem. Potem bi recimo bile abolirane kazni proti tistim, ki bi pri določitvi plače delavca ne upoštevali minimuma, določenega s posebnim zakonom oziroma kolektivno pogodbo, ki zavezuje delodajalce. Prav tako bi bile abolirane tudi pravne osebe, ki bi delavcu naložile, da dela krajši delovni čas oziroma delo preko dovoljenega delovnega časa, ki ne bi zagotavljale varnih delovnih pogojev, ki delavcem ne bi zagotavljale odmora med delovnim časom in počitka med zaporednimi delovnimi dnevi in tedenskimi počitki. Skratka, zelo zelo pomembne stvari, za katere smo menili, da jih ne bi mogli uvrstiti med tiste prekrške, za katere bi lahko sodili, da so nekako lažje narave. Prav gotovo ne moremo primerjati črnih graditeljev, hudih kršilcev s področja delovnih razmerij z nekom, ki se na primer ni pripel z varnostnim pasom. Zato upam, da bo ta amandma, ki smo ga vložili, te anomalije v resnici preprečil in sem tudi vesela tega, da vlada ta amandma podpira in upam, da bomo s tem res preprečili vse tiste grenke občutke, ki smo jih imeli in s tem lahko tudi povem, da v tem primeru bomo tudi mi to spremembo zakona oziroma abolicijo podprli v Liberalni demokraciji.
Hvala, gospe Zalokarjevi. Gospod Marolt, želite takoj? Ja, izvolite.
Bom čisto kratek. Samo manjši problem je v tem, da predlagate novo sedmo alinejo. Mi imamo že devet alinej, tako da je treba preštevilčiti. In potem 2. člen, predlagate tretjo alinejo, vendar že v predlogu zakona vlade imamo tri alineje, v katerih so vzeti iz abolicije določene prekrški. Se pa opravičujem, bi še gospe poslanki Pečanovi odgovoril glede storilca, ki je povzročil prometno nesrečo. Dejstvo je, da po vladnem predlogu zakona so iz abolicije izvzeti prekrški, s katerimi je bila povzročena prometna nesreča, v kateri je nastala materialna škoda drugim osebam ali jim je bila povzročena lahka ali huda telesna poškodba ali pri katerih je kdo umrl ali umrl za posledicami prometne nesreče v 30-ih dneh. Ta dejanja med temi devetimi izjemami so izvzeta.
Hvala gospodu Maroltu. Prvi seznam razpravljavcev je končan. Želi še kdo razpravljati? Kontič, Gantar. Še kdo? Kucler. Gospod Kontič, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Gospod državni sekretar, s svojo razlago odklonilnega mnenja vlade do amandmaja Združene liste socialnih demokratov me vsekakor niste prepričali. Mislim, da ta amandma ni samo logičen, temveč je celo nujen, če hočemo preprečiti naraščanje povratnikov pri posameznih prekrških in jih s to abolicijo dejansko ne nagradimo. Strinjam se tudi z oceno, ki je danes bila dana, da z abolicijo vsekakor posegamo tudi v delo represivnih organov policije. Na žalost bomo ugotovili, da je vse delo, ki je bilo opravljeno v preteklosti v policijskih vrstah in jih bo abolicija vključevala, bilo povsem odveč in bi bilo smiselno policiste porabiti kje drugje, morda na preventivnem področju delovanja. Ni evidence - to je podatek, ki je vsaj zame zastrašujoč, pa je lahko za to kriva tudi prejšnja vlada, kot ste ugotovili. Sam pa mislim, da je v tem primeru krivo predvsem pravosodje, institucija, ki bi na to morala opozarjati in to tudi vzpostaviti. Kako bomo pa izvedli abolicijo, če niti evidence o prekrških nimamo? Kakšna bo ta abolicija? Koga bo zajela, če ne vemo, kdo so tisti, če ne vemo, kdo je kršil enkrat, kdo je kršil dvakrat, kdo je kršil trikrat? Ali jih bomo samo za enkrat oprostili ali bomo abolicijo sprejeli za vse njihove postopke? Ker če bi samo za enkrat, potem niti ni potreben naš amandma, vendar mislim, da temu ni tako. Ko govorimo o tem, da se sodniki ukvarjajo z zadevami, ki bi tako ali tako zastarale in so zato predvsem strošek. Sodniki so strošek v vsakem primeru, ali rešujejo te zadeve ali jih ne rešujejo. Če pa razmišljamo tako, da bodo te zadeve tako ali tako zastarale in da se državi oziroma nam splača, da sodniki rešujejo nove zadeve, ker bomo iz tega nekaj iztržili, potem pa napačno razmišljamo. Sodišča ne bi smela delati zato, da predvsem iztržijo pri določitvi kazni, ampak so namenjena predvsem sojenju, takemu, kot si ga predstavljamo, da je pravo. Ko govorimo o aboliciji in ko bodo nekateri deležni te abolicije, tisti, ki pa so pošteno plačali prekršek v preteklem letu, pa so iz tega izvzeti, mislim, da kar kličemo vse, ki se - recimo, če ostanemo samo pri prometnih prekrških - vozijo po naših cestah, da množično kršijo predpise. Če bomo množično kršili predpise, bomo sodišče zasuli, in če bomo sodišče zasuli, bomo naslednje leto sprejeli ponovno abolicijo za letošnje leto. To je poziv k temu, da se prekrški dejansko povečajo ne znižajo, kar je bil cilj do sedaj. Hvala lepa.
Hvala gospodu Kontiču. Besedo ima gospod Gantar. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Jaz bom ta zakon o ustavitvi določenih postopkov o prekrških in tako naprej podprl, če bo sprejet, in kot kaže, je nek pozitiven odnos, amandma Liberalne demokracije Slovenije. Sam menim, da je ta amandma potreben in pomemben predvsem zaradi tega, ker moramo gledati tudi na učinkovitost okoljske, gradbene in prostorske politike. Sami vemo, da imamo razmeroma dobre okoljske programe, dobre načrte in projekte, da pa včasih šepamo pri njihovem izvajanju. Ena izmed možnosti za povečevanje te učinkovitosti je prav kontrolni nadzor in tudi končna sankcija, čeprav ni edino, tudi kaznovanje ali s prekrški ali s tem instrumentom ali katerimkoli drugim. Ta amandma dejansko omogoča, da nekateri pomembni elementi, ki se vežejo na varstvo okolja, na odnos do naravnih virov, na odnos do gradnje v prostoru, niso izvzeti kar tako in omogoča dejansko, da se ta učinkovitost okoljske politike, prostorske ne zmanjša in da dejansko na ta način ne damo že v naprej potencialnim kršiteljem na tem področju vedeti, da lahko na tem področju delajo karkoli, saj jih bo doletela ali abolicija ali pa zastaranje. Hvala lepa.
Prosim tišina. Hvala gospod Gantar. Besedo ima gospa Kucler Dolinar. Izvolite.
Sama sem namenila predvsem izpostaviti to nomotehnično vprašanje, ki je bilo s strani predlagatelja izpostavljeno. Torej, ali je predlog amandmajev v pravilni obliki predložen oziroma ali bi bilo potrebno dati tudi uskladitveni amandma zaradi označitve alinej. Hvala.
Hvala. Menim pa, da se o tem razmišlja potem, ko je amandma sprejet, o eventualni potrebi po uskladitvenem amandmaju. Želi še kdo razpravljati? Gospod Potrč izvolite.
Hvala. Jaz bom amandma, ki so ga vložile kolegice in kolegi iz Liberalne demokracije, podprl. Rad bi pa povedal, da sem na matičnem delovnem telesu rekel in zdaj ponavljam, za kriterije, ki jih je uporabila vlada pri opredeljevanju izjem, ne nosim odgovornosti in vi niste gospodje ob mnogih besedah in gostobesednosti, ker ste ponavljali stalno iste reči, pa nič povedali, spregovorili nič o kriterijih. Če so doslej kriteriji bili takšni, da so iz njih bili izvzeti mnogi prekrški, ki so izjemnega pomena ali za ljudi ali za graditev objektov ali za varnost, potem moram reči, ne vem, kakšne kriterije ste imeli. Če so izvzeti vsi prekrški, ki so pod milijon in pol, potem tudi kriterija prihodka proračuna niste imeli, ker najbrž so ti prometni prekrški tukaj "cenejši", v narekovaj dajem cenejši, kot so tisti, ki bi bili z zagroženo kaznijo milijon 400 ali pa milijon. Kakšne kriterije ste imeli? Na kakšen način ste z vsemi pristojnimi ministrstvi, ki imajo predpisanih, kot ste sami rekli, preveč zagroženih kazni, 5 tisoč je prekrškov, to je preveč, ampak, kako ste z njimi opravili te razgovore, da ste do kriterijev prišli? Moram reči, da me zdaj, ko poslušam to razpravo in vaše utemeljitve, to pa res toliko bolj skrbi. Jaz imam občutek, da ste se vi odločili, tako kot je napisano, mora biti. In zdaj ponavljate, to je mogoče. Samo ne znate povedati, zakaj kaj odbijate. Če bi ravnali sodniki po novem, tako kot je zdaj po sodnem redu predpisano, bi reševali stare zadeve in bi vedno znova stvari propadle. Spremenite sodni red, saj je v naši oblasti to, saj to ni stvar, ki je dela nekdo v Culokafriji. Vem, spremenite ga, pa bi se dalo te stvari urediti, pa bi se reševalo po vrstnem redu težavnosti ali pa bi rekli, tisto, kar je dva meseca pred tem, da bi zapadlo, ne pride v poštev, ker tako vemo, da ne bomo končali. Ampak vi nimate nobenega kriterija, kot samo to. Kar je napisano, je sveta resnica, in iz tega moram reči, je slabo verjeti, da so stvari dobro premišljene. Hvala.
Hvala gospodu Potrču. Izvolite gospod Marolt.
Hvala lepa. Še enkrat bi ponovil, da je kriterij pri aboliciji teža oziroma zavrženost posameznega dejanja, ki je opredeljena z višino zagrožene kazni. Torej imamo določeno glavno kazen, denarno, in pa tudi stransko kazen. Po predlogu vlade za abolicijo je izrecno določeno, da se ne abolirajo tisti prekrški, ki imajo poleg denarne kazni zagroženo še stransko kazen. To je kriterij in merilo, ki je jasno določen v 1. členu predloga zakona. Kateri so ti kriteriji, so pa natančno določeni oziroma natančno je navedeno v devetih alinejah. Odgovor je zelo jasen. Iz abolicije so izvzeti ti prekrški.
Hvala, gospodu Maroltu. Ker ne vidim več želje po razpravi, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju. Najprej bomo odločali o amandmaju Združene liste socialnih demokratov k 1. členu, amandmaju, s katerim se predlaga nov drugi odstavek. Glasujemo. Glasovanje teče. Prisotnih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 19, proti 38. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 38.]] Ugotavljam, da predlagani amandma ni sprejet. Glasujemo o amandmaju Liberalne demokracije Slovenije k 1. členu, s katerim se doda nova sedma alineja prvega dostavka, v drugem odstavku pa nova tretja alineja. Glasujemo. Glasovanje teče. Prisotnih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključujem drugo obravnavo. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma Liberalne demokracije Slovenije k 1. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma. Če ne, potem ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena vas obveščam oziroma sprašujem predstavnika vlade, ali je zakon usklajen.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dejansko ni usklajena alineja, ker imamo pač sedmo in tretjo alinejo in je potrebno uskladitev narediti.
Po posvetu s pomočnikom menimo, da ne gre za neusklajenost v tem smislu, kajti ne gre za vsebinsko neusklajenost, kajti alineje niso oštevilčene in ni potrebno določati preštevilčenja alinej. Želite kaj dodati k temu mnenju? [[Ne.]] Potem smatramo, da je zakon usklajen in s tem prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Glasovanje teče. Prisotnih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 52, 2 proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in tudi prekinjam 4. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali v torek 29. marca 2005. Vsem prijetne praznike.