Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Pre nego što počnemo rad, molim vas da minutom ćutanja odamo poslednju poštu preminulom narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije i gradonačelniku grada Beograda Nenadu Bogdanoviću. Neka mu je večna slava i hvala. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 141 narodni poslanik. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine, prilikom usvajanja zapisnika sa prethodnih sednica i utvrđivanja dnevnog reda, postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutno najmanje 156 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Saglasno članu 84. stav 2. i članu 85. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao za ponedeljak 1. oktobra 2007. godine, dakle, u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, kao i mimo dana utvrđenog u članu 85. stav 1. Poslovnika, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. Dostavljeni su vam zapisnici sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 29. juna, 3, 5. i 13. jula 2007. godine, Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godine, održane 13, 16, 17, 18. i 23. jula 2007. godine, i sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2007. godini, održane 24. i 25. jula 2007. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sednica Četvrtog, Šestog i Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2007. godini. Obaveštavam vas da je, proverom u Službi za poslove Administrativnog odbora, utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnike ovih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. 1. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 29. juna, 3, 5. i 13. jula 2007. godine. Za 132, nije glasao jedan, od 133 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. 2. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, održane 24. i 25. jula 2007. godine. Za 129, nisu glasala četiri, od 133 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila zapisnik sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, proširenju dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. juna 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 129, nije glasalo pet, od 134 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. juna 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 131, nisu glasala dva, od 133 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, koji je podnela Narodnoj skupštini 6. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nisu glasala tri, od 133 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Ujedinjenih nacija o borbi protiv dezertifikacije u zemljama sa teškom sušom i/ili dezertifikacijom, posebno u Africi, koji je podnela Narodnoj skupštini 20. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 129, nisu glasala četiri, od 133 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju evropske divlje flore i faune i prirodnih staništa, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nije glasalo pet, od 135 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju migratornih vrsta divljih životinja, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nisu glasala četiri, od 134 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 124, nije glasalo 10, od 134 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata, koji je podnela Narodnoj skupštini 30. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 131, nije glasalo pet, od 136 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o državnom pečatu Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. avgusta 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 129, nije glasalo 6, od 135 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o pečatu državnih i drugih organa, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. avgusta 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 129, nije glasalo 7, od 136 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Železnice Srbije - vozna sredstva) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. avgusta 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 131, nije glasalo 6, od 137 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garancijiizmeđu Republike Srbije i Evropske investicione banke (Projekat obnove železnica II), koji je podnela Narodnoj skupštini 24. avgusta 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nije glasalo 7, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Protokola od 3. juna 1999. godine o izmenama Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima (COTIF) od 9. maja 1980. godine (Protokol iz 1999) i Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima (COTIF) od 9. maja 1980. godine u verziji na osnovu Protokola o izmenama od 3. juna 1999. godine, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 132, nije glasalo 5, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, nije glasalo 9, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji, koji je podnela Narodnoj skupštini 17. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 131, nije glasalo 6, od 137 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine, koji je podnela Narodnoj skupštini 21. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 132, nije glasalo 5, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik Poslaničke grupe Demokratske stranke, predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 132, nije glasalo 5, od 137 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Administrativni odbor je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja, koji je podneo Narodnoj skupštini 28. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nije glasalo 5, od 135 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Administrativni odbor je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Zaštitnika građana, koji je podneo Narodnoj skupštini 28. septembra 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 130, nije glasalo 6, od 136 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, predsednik Poslaničke grupe Demokratske stranke, predložila je da se, na osnovu člana 90. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, dnevni red ove sednice proširi tačkom - Predlog autentičnog tumačenja odredaba člana 127. stav 1. i 2. Zakona o visokom obrazovanju ("Službeni glasnik Republike Srbije", broj 76/05), koji je podneo Zakonodavni odbor Narodne skupštine, 25. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 133, nije glasalo dvoje, od 135 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nada Kolundžija, na osnovu člana 90. stav 3, člana 140. stav 2, člana 140. stav 3. i člana 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi - zajednički načelni pretres o tač. 2. do 5. predloženog dnevnog reda, - zajednički načelni pretres o tač. 6. i 7. predloženog dnevnog reda, - zajednički jedinstveni pretres o tač. 10. do 14. predloženog dnevnog reda, - zajednički jedinstveni pretres o tač. 15. do 20. predloženog dnevnog reda, - zajednički jedinstveni pretres o tač. 21. do 25. predloženog dnevnog reda, - zajednički jedinstveni pretres o tač. 26. do 30. predloženog dnevnog reda, - zajednički jedinstveni pretres o tač. 31. i 32. predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Ne) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 133, nisu glasala četiri, od 137 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj predlog. Dajem pauzu od pet minuta. Čekajte, ide još proširenje, još jedna tačka. Molim poslanike da zauzmu svoja mesta, nastavićemo rad. Grupa od 81 narodnog poslanika Poslaničke grupe SRS-a predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red ove sednice - Predlog deklaracije Narodne skupštine Republike Srbije o osudi blokade i izolacije Republike Kube koju sprovode Sjedinjene Američke Države, koji su podneli Narodnoj skupštini 27. septembra 2007. godine i da se, u skladu sa članom 92. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, ova tačka razmatra kao 1. tačka dnevnog reda ove sednice. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Izvolite, ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Gospodine Duliću, ne znam zašto, čemu služi ovakvo vaše ponašanje? Najpre ste povredili Poslovnik, pa ste glasali o spajanju, o predlozima za spajanje dnevnog reda, pre odlučivanja o predlozima za proširenje dnevnog reda. Potom ste, na evropskom satu, za tri sekunde odlučili da je prošlo pet minuta, a onda zaboravljate, ili ne želite da date reč predstavniku predlagača proširenja dnevnog reda. Ne pitate, uopšte, da li neko želi reč, nego produžavate dalje i pokušavate to da stavite na glasanje. Smatram da je ovo provokacija Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, zanemarivanje naših prava po Poslovniku koji, kakav god da je, postoji. Ako hoćete, možete sada da mi odgovorite, pa da nastavim dalje.
Naravno, prema članu 162. član 4. Poslovnika Narodne skupštine, mi smo odlučivali o stavljanju tačaka na dnevni red po hitnom postupku. Kada se odlučuje o tome, odlučuje se bez pretresa. Ali, izvolite, dobili ste reč.
Gospodine predsedniče, treba da promenite Službu. Dakle, o predlozima za stavljanje tačaka po hitnom postupku se odlučuje bez rasprave. Kod predloga za proširenje dnevnog reda - predstavnik predlagača ima pravo da u roku od tri minuta obrazloži predlog. Čak ima pravo i onaj na koga se akt odnosi da odgovori, da Skupštinu ubedi da li je to potrebno ili nije potrebno. Zbog toga smo mi vama podneli predlog da to bude po hitnom postupku i da se dnevni red proširi tom tačkom dnevnog reda. Dakle, ja bih sada iskoristio tri minuta. Možda mi ne treba ni tri minuta. Znam da ste vi razumni ljudi. Znam da ste živeli svi pod sankcijama i blokadom. Srbija je preživela blokadu, koja je nju vratila stotinama godina unazad, koja je bila tako surova da je vas dovela na vlast. Mislim da nijedan građanin Srbije nema prava više da odobrava ili učestvuje u blokadi bilo koje zemlje na svetu. Republika Kuba 47 godina živi u najsurovijoj blokadi i izolaciji koja se na svetu pamti. Svetski policajac, SAD, uveo je blokadu protiv Republike Kube. Prihvatam da možemo da razgovaramo i da amandmanom ponešto i promenimo u ovoj deklaraciji, ali, na osnovu podataka koje možete dobiti u Ambasadi Kube, vrlo lako biste mogli da zaključite da je ta blokada, odnosno njene stravične posledice, bezmalo, ravna genocidu, zato što, jednostavno, jedan divan narod, jedna divna zemlja ne mogu da krenu dalje preko granica koje sami mogu da preskoče. Ne daj Bože da vašu vladu neko stavi u takvu izolaciju i sankcije, vi ne biste opstali ni šest meseci, a Srbija ne bi opstala ni 2 ili 3 godine. Više od 180 svetskih država svake godine glasa na Generalnoj skupštini Ujedinjenih nacija za ukidanje blokade protiv Kube. Tu blokadu i dalje drži SAD, uz dva, najviše tri svoja satelita, koja pronađu na Generalnoj skupštini. Kako sam obavešten, na jednom od komiteta je naš predstavnik glasao na produženje blokade. Mislim da je to bilo poslednje izjašnjenje o blokadi na Generalnoj skupštini, gde je naš predstavnik glasao za produženje blokade. Molim vas da se time ne igrate. Molim vas da shvatite da je svet zasnovan na Povelji Ujedinjenih nacija, na onoj istoj povelji preko koje sada pokušavamo da se izborimo za Kosovo i Metohiju u sastavu Srbije. Ja vas molim da mislite na svoju decu kad odlučujete o tuđoj. Ja vas molim da ovo uvrstimo u dnevni red i da se u toku ove sednice, dok ova tačka ne uđe u dnevni red, dogovorimo da li je potrebno nešto izmeniti, da nismo, možda, naljutili previše nekoga od ovih na koje vi računate da neće otimati Kosovo i Metohiju. Mi smo spremni za sve. Ali, oktobar je mesec u kome se o tome odlučuje u Ujedinjenim nacijama. Ja bih vas zamolio da ovo uvrstite u dnevni red, a sudbina dokumenta je, u stvari, vaš odnos prema Povelji UN, prema pravima građana, prema raspodeli ekonomske moći, sile, bogatstva, lepote. Ne zaboravite, kada se Kolumbo iskrcao na Kubu, rekao je – mi smo sada živi stigli u raj. Neko ne dozvoljava da taj raj zaista posluži građanima Kube. Neko bi hteo da sve to uništi, pa da sam tamo živi i izgrađuje. Što se tiče nas, mi smo spremni za dogovore. Mi ćemo glasati za deklaraciju, a vama na savest.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: Za je glasao 131 poslanik, protiv - četiri, uzdržanih je osam, nije glasalo 52 poslanika. Ukupno je prisutno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 92. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Za 125, protiv dvoje, nije glasalo 64 poslanika, od 191 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanjaNarodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, u celini. Molim Službu Narodne skupštine da sačini prečišćeni tekst dnevnog reda ove sednice i dostavi ga narodnim poslanicima. Dnevni red: 1. Predlog odluke o razrešenju i imenovanju članova i zamenika članova Republičke izborne komisije, 2.Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, 3.Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, 4. Predlog zakona o dopuni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicimauRepublici Srbiji, 6. Predlog zakona o državnom pečatu Republike Srbije, 7. Predlog zakona o pečatu državnih i drugih organa, 8. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, 9. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine, 10. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije Ujedinjenih nacija o borbi protiv dezertifikacije u zemljama sa teškom sušom i/ili dezertifikacijom, posebno u Africi, 11. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o proceni uticaja na životnu sredinu u prekograničnom kontekstu, 12. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata, 13. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju evropske divlje flore i faune i prirodnih staništa, 14. Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o očuvanju migratornihvrsta divljih životinja, 15. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Republike Crne Gore o socijalnom osiguranju, 16. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore, Vlade Republike Mađarske i Vlade Rumunije o tački susreta državnih granica između Srbije i Crne Gore, Republike Mađarske i Rumunije, koja je obeležena tromeđnom graničnom oznakom i njenom održavanju, 17. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbijei vlada zemalja Beneluksa o ukidanju viza za nosioce diplomatskih islužbenih pasoša, 18. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Francuskeo vraćanju i prihvatanju lica u neregularnoj situaciji, sa Protokolom, 19. Predlog zakona o potvrđivanju Dodatnog protokola uz Krivičnopravnu konvenciju o korupciji, 20. Predlog zakona o potvrđivanju Građanskopravne konvencije o korupciji, 21. Predlog zakona o potvrđivanju Okvirnog ugovora o zajmu zaključenog između Republike Srbije i Banke za razvoj Saveta Evrope, 22.Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o trgovini i ekonomskoj saradnji između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Indije, 23.Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Saveta ministara Srbije i Crne Gore i Vlade Republike Indije o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu, 24.Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Poljske o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, 25.Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Slovenije o uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima, 26. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Železnice Srbije - Vozna sredstva) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, 27. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske investicione banke (Projekat obnove železnica II), 28. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju železničke mreže visoke performanse u jugoistočnoj Evropi, 29.Predlog zakona o potvrđivanju Protokola od 3. juna 1999. godineo izmenama Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima (COTIF) od 9. maja 1980. godine (Protokol iz 1999.) i Konvencije o međunarodnim železničkim prevozima (COTIF) od 9. maja 1980. godine u verziji na osnovu Protokola o izmenama od 3. juna 1999. godine, 30. Predlog zakona o potvrđivanju akata Svetskog poštanskog saveza, 31. Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja, 32. Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Zaštitnika građana, 33. Predlog autentičnog tumačenja odredaba člana 127. st. 1. i 2. Zakona o visokom obrazovanju, 34. Predlog deklaracije Narodne skupštine Republike Srbije o osudi blokade i izolacije Republike Kube koju sprovode Sjedinjene Američke Države, Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu. Povodom Poslovnika su se javili poslanici dr Ninoslav Dimitrijević, Laslo Varga, Vladan Batić, Rajko Đurić i Zoran Krasić. Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, ministre, koristim priliku da reklamiram povredu Poslovnika, član 226, i da podsetim građane Republike Srbije da je danas Dan solidarnosti sa starim licima međunarodnog karaktera. Ova populacija je, nažalost, zbog aktuelnih demokratskih kretanja, iz godine u godinu sve brojnija, zato svi mi danas, a posebno predstavnici političkih partija koje participiraju u vlasti i koje su, pre svega, odgovorne za ovakvo stanje, treba da se zapitamo šta smo danas i šta smo uopšte uradili za stara lica, smeju li oni da budu samo ciljna grupa za sakupljanje glasova u predizbornim kampanjama. Socijalistička partija Srbije u njima ne vidi, pre svega, to, nego vidi jedan faktor sigurnosti u okviru porodice, izvor mudrih saveta u okviru porodice i još hiljadu načina na koje oni mogu biti korisni jednoj porodici. Zbog toga postavljam poslaničko pitanje Vladi i nadležnom ministarstvu - kada će predložiti Skupštini da po hitnom postupku izmeni Zakon o penzijskom i invalidskom osiguranju, u smislu da se penzije moraju usklađivati isključivo sa kretanjem zarada, jer su penzije u neraskidivom kontinuitetu sa zaradama? Sadašnje usklađivanje penzija, delom sa zaradama, a delom sa troškovima života, nedopustivo je jer je dovelo do toga da je prosečna penzija ispod 50% od prosečnog primanja danas u Republici Srbiji, a znamo da to nije zakonito. Drugo pitanje - zašto se penzije, što je, inače, zakonska obaveza, blagovremeno ne usklađuju, pa, ako treba, i mesečno, tako da svakog meseca prosečna penzija bude 60% od prosečnog primanja u Republici Srbiji, za šta se Socijalistička partija Srbije svojevremeno izborila svojim amandmanom, koji je bio uslov da se ovaj zakon i prihvati? Danas, kada SPS ne participira u vlasti i kada ne može više da utiče na to, ona se oseća prevarenom, kao i svi penzioneri danas u Srbiji. Naredno pitanje - zašto se za ovo usklađivanje mora čekati kraj godine i, ako se sačeka kraj godine, da li će penzionerima i retrogradno biti isplaćena razlika za ove mesece u kojima se zakon krši u ovoj godini? Kratko hoću da podsetim da danas u Srbiji ima oko milion i po penzionera, nažalost, samo toliko i zaposlenih radnika. Preko 40.000 penzionera ima primanja, ima penziju ispod 8.000 dinara mesečno, a još narednih 500.000 penzionera ima primanja ispod 11.000 mesečno. Podsetiću samo da je minimalna potrošačka korpa 17.360 dinara. Ne zvuči li sarkastično predlog Ministarstva rada, na inicijativu PUPS-a, za jednokratnu pomoć od svega 3.000 dinara, i to za najugroženije penzionere?! Nisu danas pogođeni samo penzioneri, već i invalidi i ratni invalidi i sve ostale socijalne kategorije koje ne mogu da poslodavcu omoguće profit, koje nisu interesantne za aspekt liberalnog kapitalizma, a o kojima je jedino Socijalistička partija Srbije vodila računa i uvek pokušavala da, u granicama svojim mogućnosti, izjednači sve njih sa ostalim kategorijama stanovništva. Samo za kraj, jedan primer. Uzećemo penziju koja je za ove uslove i dobra, od 16.200 dinara, koja je povećana, posle povećanja od 3,75%, na 16.800 dinara, za simboličnih 600 dinara, kako bi se reklo na prvi pogled. Ali, ako se zna da je ovo povećanje došlo s aprilskom penzijom, a da je u martu bilo povećanje Infostana za 400 dinara, jasno je da je ova penzija, u stvari, povećana za svega 200 dinara, a da su penzioneri sami sebe isfinansirali za ovih 400 dinara. Hvala lepo.
Hvala, kolega Dimitrijeviću. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Laslo Varga, a potom narodni poslanik Vladan Batić.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predsednik Narodne skupštine je prekršio više članova Poslovnika, najdrastičnije član 90. koji se odnosi na proširenje dnevnog reda. Naime, narodni poslanici Saveza vojvođanskih Mađara su 19. juna podneli Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o radiodifuziji, s namerom da se stavi na dnevni red naredne sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da ne postoji objašnjenje zašto se ovaj predlog danas ne nalazi na dnevnom redu, odnosno zašto nije stavljen na glasanjeda se uvrsti u dnevni red. Nemojte, predsedniče, reći da nismo podneli ovaj predlog zakona u roku koji predviđa Poslovnik, tj. tri dana pre roka određenog za održavanje ove sednice. To, naravno, nije objašnjenje. Bolje priznajte da je za vas neprijatno da se stavi na dnevni red ovaj predlog zakona, posebno jeneprijatno za članove vašeg poslaničkog kluba koji pripadaju nacionalnim manjinama, jer biste morali priznati da ste svesni ozbiljnosti kršenja prava pripadnika nacionalnih manjina na javno informisanje, posebno putem elektronskih medija. Ovo je za nas još jedan dokaz da Demokratska stranka i G17 plus računaju na pripadnike nacionalnih manjina samo kada su izbori, a kada se rešavaju neka pitanja važna za njih, onda pripadnici nacionalnih manjina uopšte nisu važni. Evo prilike da dokažete suprotno i da stavite na glasanje ovaj naš predlog zakona, tj. da ga uvrstite u dnevni red ovog zasedanja. Hvala.
Hvala. Povodom Poslovnika se javio narodni poslanik Vladan Batić,potom narodni poslanik Rajko Đurić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni gospodine ministre, javljam se po članu 27. i članu 226. Poslovnika o radu Narodne skupštine Gospodine predsedniče, sednice ovog parlamenta održavaju se u ovoj sali, u Beogradu, čiji je gradonačelnik preminuo pre par dana i mislim da je red da poslanici Narodne skupštine Republike Srbije odaju poštu preminulom gradonačelniku, kao i gospodinu Milanu Jeliću, predsedniku Republike Srpske, budući da Srbija ima specijalne veze s njom. Možda sam par minuta zakasnio, pa sam to propustio. Još nešto, gospodine predsedniče, tražim od vas objašnjenje i obaveštenje. Na sednici od 12. septembra ove godine, obećali ste da će na prvoj narednoj sednici biti izbor sudija Ustavnog suda. Lepo je što predlažete donošenje ovoliko zakona, ali ne vidim da se izbor sudija nalazi na dnevnom redu današnje sednice. Podsećam vas, gospodine predsedniče, da je to flagrantno kršenje Ustavnog zakona. Skupština je konstituisana 14. februara a da, posle skoro osam meseci, Srbija i dalje nema Ustavni sud. Predstoji nam raspisivanje izbora. Nema na dnevnom redu ni zakona o odbrani, o Vojsci, o spoljnim poslovima, o službama bezbednosti, zakona kojima se uređuje teritorijalna organizacija Republike Srbije, što treba da prethodi raspisivanju izbora. Gospodine predsedniče, još jedno pitanje. Već dve godine, u Skupštini se nalazi Predlog zakona o izbeglicama. Nije u redu da se tim stvarima bave pojedinci, ili pojedine humanitarne organizacije, red je da se time pozabavi Narodna skupština Republike Srbije. Imam poslaničku kancelariju u kojoj primam građane, po 30 ili 40 ljudi svake subote. Javilo mi se nekoliko izbeglica s istom temom, s istim pitanjima u pogledu njihovog, prilično tužnog, statusa. Obratio mi se gospodin Đorđe Milak, koji mi je predočio frapantne stvari, da se, recimo, na Ubu, ili u Ubu, nalazi zgrada sa 45 stanova koji su raspodeljeni 2000. godine, ali nikad ljudima nisu dati ključevi. Već im se podigao parket, raste korov. Obratio sam se Rasimu Ljajiću i čovek je obećao da će intervenisati. Ista je situacija sa 62 stana u Beogradu koji su raspodeljeni 2004. godine, ali oni koji su ih dobili još nisu u prilici da u njih uđu. Mislim da je vreme da se zakon o izbeglicama, radi definitivnog uređenja njihovog statusa, najzad nađe na dnevnom redu ovog parlamenta. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Đurić, a potom Zoran Krasić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u vezi sa članom 226, a povod je taj što su novinski listovi od juče najavili da, nakon zabrane marša ''Nacionalnog stroja'' u Novom Sadu, organizacija "Obraz" najavljuje da će se njihovi članovi, u nedelju, 7. oktobra, prošetati ulicama Novog Sada. Izjavama gospodina Nenada Čanka i gospođe Ivane Dulić-Marković dodajem - ljudi bez obraza stavljaju Srbiju još jednom na stub srama i tako, na žalost i sramotu, obaveštavaju našu, evropsku i svetsku javnost da su oni sledbenici neonacističkih ideja i programa, jer se, podsećam vas, 7. oktobra 1900. godine rodio drugi sin Gerharda Himlera - Hajnrih Himler, ''krvavi pas'' Evrope. Taj ubojica je bio odgovoran za ubistvo 20 miliona Poljaka, Rusa, Jevreja i Roma, tvorac svih koncentracionih logora. Bio je, osim toga, 7. oktobra 1939. godine, imenovan od Hitlera za komesara Rajha, u cilju priključenja oblasti Poljske nacističkoj Nemačkoj. Jedan od preživelih, kao žrtva holokausta, zatočenik u Švicbirkenau, rekao je, citiram: "Dubina misli i širina duše nacista može se precizno izmeriti samo kuršumom". Ja nemam tome da dodam ništa. U ime istorijske istine o holokaustu, čiji je garant, da tako kažem, UN, ljudskih i demokratskih prava u našoj zemlji, pozivam nadležne da protiv tog Hitlerovog nakota, koji još računa da za sebe, svoje saradnike i sledbenike može da izvuče korist i profit na osnovu principa ''Aušvic ekonomije'', preduzmu najenergičnije mere, na osnovu člana 54. Ustava Republike Srbije. Očekujem od javnog tužioca da preduzme odmah i neizostavno mere koje nalažu naši zakoni, dakle, na potezu je Ministarstvo pravde. Ako se to ne bude uradilo, bojim se, možemo svi ostati bez obraza, a naša zemlja, čiji se ugled neprestano srozava, dospeti u još težu situaciju. Da bismo otklonili mogućnost za špekulacije i beščašće, podsećam našu javnost - tačno je da se predsednik Rusije, gospodin Putin, takođe, rodio 7. oktobra. Njegov otac Vladimir bio je oficir KGB-a, hrabar borac protiv fašizma, a njegov deda, Spiridon Putin, bio je revolucionar ...
Vreme.
... lični kuvar Lenjina i Staljina. Završavam govor, gospodine predsedniče, rečima koje su primerene ovoj temi - smrt fašizmu, sloboda narodu.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Zoran Krasić, a potom narodni poslanik Balint Pastor.
Gospodine Duliću, za razliku od mojih prethodnika, mislim da ste u obavezi, posle mojih reči koje budete čuli, a tiču se povrede Poslovnika, da odgovorite, pa, ukoliko nisam zadovoljan vašim odgovorom, a ja ću to smesta da kažem, onda ćete to da stavite na glasanje u danu za glasanje, da bi se utvrdilo da li ste povredili Poslovnik. O čemu se radi? U Poslovniku postoji član 90. koji reguliše kako se dolazi do dnevnog reda sednica Narodne skupštine. Međutim, pored Ustava, imamo i Ustavni zakon, a u Ustavnom zakonu, da vas podsetim na numeraciju članova, imamo član 5, član 6, a uzeću za primer prilikom ovog izlaganja član 9. Član 9. reguliše izbor sudija Ustavnog suda i donošenje zakona koji treba da uredi postupak donošenja odluka u Ustavnom sudu i pravno dejstvo odluka Ustavnog suda. Moram da skrenem pažnju da su najmanje još tri tačke dnevnog reda koje ste stavili na dnevni red ove sednice, na neki način, u vezi s Ustavnim sudom, sa zakonom i samim organom. Kako bi Vlada mogla da poništi opšti akt lokalne samouprave, a za to se borite u sledećoj tački dnevnog reda, kada Vlada ima rok od pet dana da pokrene postupak pred Ustavnim sudom? Gde je taj ustavni sud pred kojim bi se pokrenuo postupak? Gospodine Duliću, Ustavni zakon za sprovođenje Ustava Republike Srbije je precizan i jasan u ovim odredbama, ne želim da ih citiram, jer javnost je već upoznata, svi u Narodnoj skupštini znamo o čemu se radi. Vi, gospodine Duliću, izuzetno dobro znate o čemu se radi, pa vas pozivam da odgovorite zašto od prvog dana neprekidno kršite Ustav i Ustavni zakon? Ko je vas ovlastio da ga kršite? Zar je moguće da zbog nesposobne Vlade i zbog toga što Vlada ne može da se isparceliše a da ne uđe u tuđi atar, trpi cela država? Zašto niste uvrstili u dnevni red tačke koje odražavaju obavezu iz Ustavnog zakona? Nisam zadovoljan odgovorom - nemam predlog, nije mi dostavila Vlada itd. To nije odgovor. Takav odgovor je samo priznanje nemoći. Moram da vas podsetim da je, verovatno, 99% poslanika u ovoj Narodnoj skupštini glasalo za Ustav Republike Srbije. Zar je moguće da to više nikoga ne obavezuje? Ako vi ne poštujete Ustav, Ustavni zakon, ako to isto čini Vlada, ako to isto čini predsednik Republike, kako možete nekoga na ulici da prozivate što ne poštuje Ustav? Gde vam je moralno pravo? Znači, nemojte da mi dajete odgovor - nemam predlog od nekog zvaničnog predlagača, jer to nije odgovor. Odgovorite, zašto niste uvrstili u dnevni red one tačke na koje ste obavezni po Ustavnom zakonu? S obzirom na to da je činjenica da ih niste uvrstili, učinili ste povredu Poslovnika koja, u krajnjem, treba da ima za rezultat i vaše razrešenje, jer ovo više ne može da se trpi. Šest meseci kršite Ustav svaki dan.
Hvala, gospodine Krasiću. Naravno, moj odgovor bi bio onakav kako ste vi rekli, da je članom 9. Ustavnog zakona, u stavu 4, predviđeno da zakon o uređenju Ustavnog suda, postupku pred Ustavnim sudom i pravnom dejstvu njegovih odluka, Narodna skupština donese na sednici na kojoj vrši izbor sudija Ustavnog suda. Te tačke nisu na dnevnom redu zbog toga što ih Vlada nije stavila u skupštinsku proceduru, pa nisam mogao ni da zakažem sednicu sa takvim dnevnim redom. Slažem se sa vama da tu postoji problem u poštovanju Ustavnog zakona od strane različitih državnih organa. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Balint Pastor, potom narodni poslanik Vučić Aleksandar. Da li ste zadovoljni odgovorom, gospodine Krasiću? Niste zadovoljni, dobro.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predsednik je prekršio član 90. i član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije i molim uvaženog predsednika Narodne skupštine da me sasluša, jer gospodina Vargu nije saslušao, a ja ću govoriti o sličnim stvarima. Član 90. je prekršen zbog toga što on predviđa da narodni poslanici mogu predlagati izmene i dopune predloženog dnevnog reda u pisanoj formi. Narodni poslanici SVM-a su još 19. juna predložili Narodnoj skupštini da na sledećoj sednici po hitnom postupku odlučuje o Predlogu izmena i dopuna Zakona o radiodifuziji. Suština tog predloga je da se mediji koji emituju programe na jezicima nacionalnih manjina izuzmu iz privatizacije, iz obavezne privatizacije. Tada je gospodin predsednik rekao da nije moguće na vanrednoj sednici proširiti dnevni red, ali će se taj naš predlog naći pred poslanicima na prvoj sednici redovnog zasedanja, odnosno danas. Ovo obećanje je predsednik Dulić meni ponovio i početkom jula, isto kao što ga je ponovio i tokom prošle nedelje, na konsultacijama šefova poslaničkih grupa. Pisani predlog za proširenje dnevnog reda postoji od 19. juna, znači, ne može biti objašnjenje da pred poslanicima ovaj naš predlog zakona nije zbog toga što blagovremeno nismo dali u pisanoj formi predlog za proširivanje dnevnog reda. Meni, stvarno, nije jasno zašto se ovaj zakonski predlog nije našao pred poslanicima. Povređen je član 104. Poslovnika, zbog toga što je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ja se nadam, predsedniče, da ne mislite da ova skupština treba da služi samo kao glasačka mašinerija i da predlozi opozicije ne mogu da dođu na dnevni red. Ovde imamo 32 tačke i meni, stvarno, nije jasno zašto se ovaj zakonski predlog nije našao pred poslanicima. Republika Srbija, inače, ima međunarodnu obavezu još od 2004. godine da menja Zakon o radiodifuziji, na način da se mediji na jezicima nacionalnih manjina izuzmu iz privatizacije. To Vlada Srbije nije predložila tri godine. Mi smo predložili 19. juna i mislimo da je ovo rešenje jedino sistemsko, da se očuvaju stečena prava nacionalnih manjina na informisanje na maternjem jeziku. Ja vas molim, gospodine predsedniče, još jedanput, da ovaj naš predlog stavite na glasanje, da bi se videlo ko je za to da se ovaj predlog zakona uvrsti u dnevni red i da se potom, u raspravi, vidi ko je za usvajanje ovakvog predloga zakona. Hvala lepo.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Vučić, potom Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Narodne skupštine, mi smo u više navrata pokušavali, kao poslanici SRS-a i opozicije, da vam ukažemo na činjenicu da bi neka od najvažnijih pitanja, u skladu sa Ustavnim zakonom, trebalo da budu na dnevnom redu, a neka zbog dobrih običaja, važnosti same teme, društvenih odnosa, ali i interesovanja javnosti, takođe, da budu na dnevnom redu. Imali smo vaša obećanja da će se to u najskorije vreme naći na dnevnom redu, a od tog obećanja nije ostalo ništa, sem mrtvog slova na papiru. Naime, podsetiću vas da smo pre samo 21 dan razgovarali na sličan način, molio sam vas više, nego tražio, da na dnevnom redu konačno bude Izveštaj o radu Anketnog odbora o ''energetskoj mafiji'' i bankarsko-finansijskim poslovima koji su pratili rad i angažman te mafije. Obećano mi je, sami ste to rekli, da ćete učiniti sve što je u vašoj moći da već na sledećoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije taj izveštaj bude na dnevnom redu. Tog izveštaja ponovo nema na dnevnom redu, iako je usvojen većinom glasova. Podsetiću vas, dakle, tu su bili predstavnici DSS-a, G17 plus i SPS-a, dvojica poslanika su bila protiv, to je bio vaš kolega i predstavnik SRS-a, a mi smo izdvojili naše mišljenje i podneli naš izveštaj, koji se dijametralno razlikuje od onog izveštaja koji su podneli predstavnici većine. Ako mogu da vas zamolim za malo pažnje. Dakle, zamolio bih vas da stavite na dnevni red da se razgovara o tome šta se sve radilo protiv Srbije, protiv njenih građana, šta su učinili oni koji su pljačkali njenu imovinu i desetine miliona evra, da ne kažem stotine, da možda ne preteram. Da nam objasni neko, gospodine Duliću, zašto je Tužilaštvo vratilo u policiju krivične prijave koje je policija podnela protiv određenih lica, zašto Tužilaštvu ti dokazi nisu bili dovoljni, iako imaju izveštaje pojedinih ministarstava, koja su na jasan i decidan način stavila do znanja celoj javnosti kako je pljačkana imovina Republike Srbije. Ni izveštaji tih ministarstava, iako su ih sačinjavala i neka od vaših ministarstava, gospodine Duliću, podsetiću vas na ministarstvo Kori Udovički u to vreme, izgleda, nisu bili dovoljan dokaz za Tužilaštvo da pokrene bilo kakav postupak. Ali, zato je Tužilaštvu dovoljno da pokreće kakve hoće postupke, potpuno antipravne, rekao bih, politički montirane postupke, protiv lica koja im se ne dopadaju, samo zato što misle da su nekada pomagala generalu Mladiću, iz apsolutno ideoloških razloga, a najveće pljačkaše ostavlja na slobodi da mogu da čine šta im je volja. Ja bih vas molio da tu debatu pokrenemo u Narodnoj skupštini Republike Srbije, zato što smatram da je to od velikog interesa za sve građane Srbije, zato što sam sasvim siguran da bi svi građani Srbije želeli da čuju i vide gde je otišao njihov novac, a taj silni novac mogli smo da potrošimo i za izgradnju škola, za izgradnju bolnica, za kupovinu kompjutera, i to u svakom razredu naše osnovne i srednje škole, pa da svako naše dete može neuporedivo bolje da se obrazuje. Sve to nismo učinili. Molio bih odgovor o tom pitanju. Dobro je da ste rekli danas, gospodine Duliću, odgovor gospodinu Krasiću - da je Vlada Srbije ta koja je prekršila Ustavni zakon, i dobro je da nam više nikada ne govorite o tome ko se drži Ustava i Ustavnog zakona. Ako Vlada Srbije, kao najviši organ izvršne vlasti, odnosno dela izvršne vlasti, pošto imamo bicefalnu izvršnu vlast, na takav način ruši i krši Ustavni zakon, to mora da se potpuno jasno stavi na uvid celokupnoj javnosti. Dalje bih vam ukazao na jednu činjenicu, završavam brzo, gospodine predsedniče, siguran sam da ćete imati razumevanja, pošto sam zbog nediscipline poslanika DS-a izgubio najmanje minut vremena. Dakle, poslednjih dana se vodi žestoka kampanja protiv SRS-a u pojedinim medijima i tu, naravno, prednjači antisrpska kriminalna i lopovska TV B92. Ovo nisam rekao kao neku sintagmu, tek tako da se izgovori - kriminalna i lopovska, već mislim u pravom smislu reči, jer su opljačkali građane Srbije za najmanje 10,5 ili 11 miliona evra oko zakupa zgrade i ugovora koji je NBS potpisala sa tom zgradom. Molio bih građane Srbije samo da izračunaju koliko bismo novih škola, novih proizvodnih pogona mogli da pokrenemo, koliko bismo više obrađenih njiva imali, koliko bi manje gladnih bilo, samo da nije bilo pljačke tih 11 miliona evra, a ja ne mogu ni da izračunam u dinarima koliko je to miliona ili milijardi koje je opljačkao B92. Dakle, ta pljačkaška kuća se drznula da kaže u prilogu, pod nazivom ''Blizu a daleko'', poredeći opštine Inđiju i Staru Pazovu, tj. da na najgori mogući način okarakteriše radikalsku vlast u Staroj Pazovi, sa lažnim podacima. Ovo sam dužan zbog građana Srbije da vam kažem. Dakle, opština Stara Pazova je upetostručila investicije, dakle, pet puta su veće investicije u opštini Stara Pazova, od trenutka kada je na vlasti Srpska radikalna stranka.
Gospodine Vučiću, molim vas da privodite kraju. U pravu ste.
Ja vas molim, sve vreme iz prvog reda dobacuje, molio sam, bio sam veoma strpljiv.
Molim vas da, po Poslovniku, privedete izlaganje kraju.
Javiste se po Poslovniku, sve vreme dobacuje gospodin Milivojević. Gospođo Kolundžija, to što izgovarate jeste notorna laž. Sve vreme stojim i gledam, čak mu dobacuju ljudi iz drugih klupa da prekine, čak i vaši poslanici mu dobacuju da prekine. Ne vredi to vama čovek da govori. Dakle, pet puta su veće investicije u opštini Stara Pazova nego kada je bila tzv. demokratska vlast. Zašto je Srđan Komazec kriv? Kriv je samo zato, kažete, austrijska investicija, austrijska investicija iz Novog Pazara. Nemam ništa protiv investicije iz Novog Pazara, u redu, i Tutina, sve je u redu. Nemojte da pričate da je austrijska. O tome je reč. Samo da vam kažem, znate u čemu je problem Srđe Komazeca iz Srpske radikalne stranke? Što smo odbijali da primamo mito, što smo odbili da primimo stotine hiljada evra, što smo odbili da primimo ogroman novac, da se radi protivzakonito. Onda su krenuli u kampanju protiv poštenog čoveka. Kriv im je zato što neće da prima pare i onda banda, koja je primila pare od tih da vodi kampanju, govori kako je to loše za ovakvu ili onakvu opštinu. Ovo sam ispričao zbog građana Srbije, da bi ljudi znali o čemu je reč i kakvi su pljačkaši, lažovi, kad se ti pljačkaši dohvate i počnu da govore, ne znam da li G17 ili već ko.
Gospodine Vučiću, završava se, treći put, treći minut.
Završavam, hvala vam najlepše. Samo sam želeo da vam ukažem na tu činjenicu, dakle, da kampanje možete da vodite na razne načine. Svašta ste izmišljali o poslanicima Srpske radikalne stranke, o našim predsedničkim kandidatima, o ljudima koji zastupaju ideje i program srpskih radikala, ali nemojte da organizujete kampanju protiv onih ljudi koji su krivi samo zato što neće da prime veliki mito. Takva treba da nam bude Srbija, da ljudi ne primaju mito, nego da rade u interesu građana, da rade u interesu svog naroda i svoje države. Takve hvalite, a nemojte da ih kudite.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Rajko Baralić.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, javio sam se na osnovu članova 225. i 226, a u vezi sa članom 135. Podneo sam Narodnoj skupštini, u skladu sa članom 135, Predlog izmene i dopune Zakona osedištu sudova i izmene i dopune Zakona o javnim nabavkama. Ovo prvo, negde u aprilu, a ovo u vezi sa javnim nabavkama, pre dva meseca. Znam da rokovi za uvršćivanje jednog akta miruju onda kada nije redovno zasedanje, ali, prosto, želim da podsetim, da to ne zaboravimo, da se predmet izmena i dopuna Zakona o sedištu sudova odnosi na to da za područje koje pokrivaju danas okružni sudovi Užice i Čačak, Čačak postane sedište Apelacionog suda. Vlada je s tim u vezi dala svoje mišljenje, ona je protiv, ali je moguće da će moja argumentacija biti takva da narodni poslanici prihvate da se ovo dogodi. Stoga molim predsednika Narodne skupštine da ovo ima u vidu, s obzirom na to da jedan broj ljudi, pre svega, advokata, u Čačku javno saopštavaju da narodni poslanici ne vode računa ni o čemu itd. Sada ih upozoravam da oni vode računa o tome kako glasaju, dakle, narodni poslanici za koje su oni glasali, uglavnom se ne bave ovim pitanjima. Drugo pitanje je, takođe, važno. Na jednoj sednici Odbora za poljoprivredu konstatovano je da, zbog toga što Zakon o javnim nabavkama ima defekt, nije bilo moguće u postupku bržem od šest meseci nabaviti sredstva za suzbijanje gradonosnih oblaka, dakle, protivgradne rakete kao eksplozivna sredstva, i da je šteta od toga u Srbiji u ovoj godini oko 30 miliona evra. Narednog dana posle te sednice Odbora, Narodnoj skupštini sam uputio Predlog izmena i dopuna Zakona o javnim nabavkama, s namerom da se protivgradne rakete izuzmu iz postupka javnih nabavki, i u restriktivnom i u drugom postupku, i da se omogući Republičkom hidrometeorološkom zavodu, kojem je poveren posao protivgradne zaštite u Srbiji, da ova i druga sredstva, neophodna za suzbijanje elementarnih nepogoda, može nabavljati odmah kada se za to ukaže potreba. Dakle, gospodine predsedniče, molim vas da to imate u vidu, da ne sačekamo narednu poljoprivrednu sezonu, pre svega, prolećnu, a da nemamo rešeno ovo pitanje, jer, moram da kažem, onda bi to bilo zlonamerno obrazloženje. Od Republičkog hidrometeorološkog zavoda imamo predlog jednog pravnog alata koji može da pomogne. Molim narodne poslanike da podrže i jednu i drugu izmenu Zakona, kada se budu uvrstile u dnevni red. Ukoliko to ne bude na narednoj sednici, u skladu sa Poslovnikom, 24 sata ranije ću predložiti da se to uvrsti u dnevni red. Molim kolege narodne poslanike da me u tome podrže. Hvala.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Aleksandar Marton.
Gospodine predsedniče, poštovani poslanici, pozivam se na član 226. Svedoci smo svega onoga što se prošle nedelje dešavalo u Parlamentu Republike Srbije, na sednici Odbora za Kosovo i Metohiju, kada je narodni poslanik Marko Jakšić uvredljivo govorio o jednoj naciji u Srbiji. Posle toga se, na sednici Skupštine Republike Srbije, u sredu, isto to dogodilo na još mnogo ružniji način. Poslanici Lige socijaldemokrata Vojvodine su i u sredu tražili od poslanika Demokratske stranke Srbije da sankcionišu poslanika Marka Jakšića, a i ja se sada pozivam na član 226. i pitam predsednika Vlade Republike Srbije, predsednika DSS-a, Vojislava Koštunicu, pošto je on partijski šef poslanika Marka Jakšića, kada će gospodin Marko Jakšić biti sankcionisan i kada će mu biti oduzet mandat, jer je on na taj način osramotio sve građanke i građane Republike Srbije i čitavu državu? Hvala.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Mika Vlaović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, posle dugog vremena, tražeći reč povodom povrede Poslovnika, dođoh na red. Da sam nacionalna manjina, rekao bih da se vrši diskriminacija prema meni, ovako, mislim da je to diskriminacija prema poljoprivrednicima od strane predsednika. Ove godine je besparica kod zemljoradnika naterala veliki broj zemljoradnika da idu u zamenu veštačkog đubriva i semena sa sojarama i uljarama koje prerađuju suncokret. Cena suncokreta je bila 175 evra tona; uzimano je 140 kg za 100 kg, tri petnaestice, i to je bilo negde normalno, i cena i kamata na veštačko đubrivo za sedam - osam meseci, koliko traje ciklus proizvodnje. Šta se dogodilo u međuvremenu? Soja, koja je koštala 175 evra tona, menjana je za veštačko đubrivo od 130 kg. Suncokret je poskupeo na 400 evra za tonu, a soja na 350 evra za tonu. Tako je 100 kg, tri puta 15, umesto 2.400, koliko bi zemljoradnik platio sa kamatom uljarama i sojarama, platio 4.000, hiljadu i pet-šest stotina više za svaki kilogram pšenice. Pored naših očiju dogodila se pljačka velikih razmera. Pored toga što pljačkaju zemljoradnike, koji su zbog besparice stavili potpis na takav ugovor, pljačkaju i građane Srbije. Cena ulja, margarina i svih proizvoda koji se dobijaju od soje i suncokreta poskupela je, zahvaljujući tome što se tona suncokreta plaća 400 evra, a tona sojine sačme 350 evra. Međutim, uljare i sojare su jako malo otkupile po toj ceni, u zamenu su dobile po prošlogodišnjoj ceni, plus još 1.500 na 100 kg pšenice, tako da u isti mah pljačkaju i zemljoradnike i građane Srbije, a mi ovde raspravljamo o manje važnim stvarima i to ne spominjemo. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nenad Čanak, potom Zoran Krasić.
Dame i gospodo, narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedniče i uvaženo predsedništvo, pozivam se na povredu člana 90. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Poslanička grupa Vojvođanski poslanici je podnela predsedniku Narodne skupštine Predlog zakona o zabrani manifestacija neonacističkih ili fašističkih organizacija i udruženja i o zabrani upotrebe neonacističkih ili fašističkih simbola i obeležja. Primljen je na pisarnici ovaj zakon, ali nije ušao u dnevni red. Razlog zbog čega smo to tražili jeste Izveštaj Ministarstva unutrašnjih poslova o postojanju ekstremističkih organizacija na teritoriji Republike Srbije, tu se spominje niz organizacija, od organizacija ''Nacionalni stroj'', ''Krv i čast'', ''Rasni nacionalisti'', ''Obraz'', ''Pokret 64 županije'' itd., koji je, po zahtevu Skupštine Vojvodine, dostavljen u Skupštinu Vojvodine u novembru 2005. godine, a raspravljano je o njemu 6. decembra 2005. godine. Uz jasno izdvojene karakteristične događaje, koje je navelo Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srbije povodom delovanja ovih grupacija, predlažem i sledeće korake. Prvo, svim područnim sekretarijatima unutrašnjih poslova naložene su mere za evidentiranje praćenih aktivnosti i preduzimanje zakonskih mera vezanih za delovanje neformalnih društvenih grupa – ''Skinsa'', ''Nacionalnog stroja'', ''Krvi i časti'' i drugih, sa obavezom hitnog izveštavanja Ministarstva. Takođe, naloženo je blagovremeno preduzimanje preventivnih i represivnih mera u skladu sa zakonom, kao i ostvarivanje pune saradnje sa nadležnim tužilaštvom. Ponoviću vam, preventivnih i represivnih mera. Drugo, izdat je nalog da se na nivou Ministarstva obrazuju posebna operativna radna tela za postupanje prema pripadnicima neformalnih društvenih grupa i naloženo je preventivno praćenje njihovih aktivnosti itd. Ja ovo govorim zbog sledećeg. Mislim da nipodaštavanje i potcenjivanje delovanja nacističkih i klerofašističkih grupacija, apsolutno, vodi u intenziviranje konfrontacija na teritoriji Srbije, a to nikome nije u interesu. Mislim da je upravo zbog toga ovakav zakon o zabrani manifestacija fašističkih ili neofašističkih organizacija i udruženja i zabrani upotrebe neonacističkih i fašističkih simbola i obeležja izuzetno značajan za Srbiju u ovom trenutku i da se o njemu mora po hitnom postupku raspravljati i privesti nameni. Ako ne budemo u najskorije moguće vreme imali potpuno jasan odnos prema neonacističkim grupacijama, koje se prikrivaju, upravo, iza simbola i znamenja Republike Srbije i srpskog naroda, i ako se ne budemo jasno distancirali od klerofašističkih organizacija, koje zloupotrebljavaju religiozno osećanje pravoslavne i ne samo pravoslavne veroispovesti u Srbiji, doći ćemo u poziciju da se, bez ikakve kazne, uništi kompletno nacionalno nasleđe Republike Srbije, odnosno u Republici Srbiji, i srpskog naroda uopšte. Hvala vam.
Povodom Poslovnika, narodni poslanik Zoran Krasić, potom Nada Kolundžića, Aleksandar Vučić, Srđan Šajn i Laslo Varga. Onda smo, nadam se, završili. Izvolite.
Gospodine Duliću, to je član 27. našeg poslovnika, a odnosi se i na ono što sam malopre pričao u članu 90. Mogao sam da pretpostavim kakav ćete vi odgovor da date kada je u pitanju ispunjavanje obaveze Narodne skupštine u pogledu Ustavnog zakona. Ja sam očekivao, gospodine Duliću, malo inteligentniji odgovor i inteligentniju reakciju. Nisam zadovoljan vašim odgovorom, a bilo bi dobro da ovaj stenogram kasnije uzmete i da dobro proučite i shvatite šta sam hteo da vam kažem. Gospodine Duliću, vi imate obavezu da, kada sazovete sednicu Narodne skupštine, u pozivu za tu sednicu stavite, između ostalog, i dve tačke. Ne mogu tačno da vam kažem kako treba da glasi taj dnevni red i kakav naslov treba da bude tih tačaka, ali jedna, sigurno, mora da bude - izbor sudija Ustavnog suda, a druga treba da bude - zakon o Ustavnom sudu Republike Srbije, postupku i pravnom značaju odluka Ustavnog suda. To što ne postoji predlog zakona, to što ne postoji, možda, predlog, a ja znam da postoji predlog za izbor sudija Ustavnog suda, pitanje je koje će poslanici da rešavaju ovde. Ja vam tvrdim, ako vi te dve tačke stavite na dnevni red, niko vas neće prozvati zato što ne postoji predlog akta. Zašto? Vi ste ispunjavali svoju obavezu po Ustavnom zakonu, a onda ćemo mi u raspravi da vidimo ko je odgovoran i zašto se ne poštuje Ustavni sud, odnosno Ustavni zakon. Zašto vam to kažem? Zato što vi isključujete vašu odgovornost. I vi poštujete Ustavni zakon, i Narodna skupština poštuje Ustavni zakon, pa ćemo u jednoj raspravi definisati ko je taj ko opstruira državu. Ovi što ne mogu da se dogovore oko Mike, Đoke, Laze, ili ne mogu da se dogovore kako treba da izgleda zakon o Ustavnom sudu, oni će uvek to tretirati kao svoju ličnu prćiju i instrument za potkusurivanje, ali, posle jedne rasprave u kojoj bismo ih prozvali, da su krivci, oni više ne bi smeli tako da se ponašaju. Samom činjenicom da to niste uvrstili u dnevni red, ili u onaj papir kojim sazivate sednicu Narodne skupštine, vi, gospodine Duliću, saučestvujete s njima. Odmah da vam kažem, da ste to uradili još na prvoj sednici, da vidim koja bi to poslanička grupa izašla ovde da kaže - nisu ispunjeni uslovi da to bude u dnevnom redu. Onda bi ta poslanička grupa delila odgovornost s onim delom izvršne vlasti koji oni podržavaju u Narodnoj skupštini. Zašto je sve ovo potrebno? Da ne bude ljage na Narodnoj skupštini. Narodna skupština je zakonodavno telo. Mi donosimo zakone, mi biramo. Svi oni koji nas blokiraju, blokirali su državu, Ustav, Ustavni zakon. Lepo pročitajte stenogram, pa shvatite šta sam hteo da kažem i potrudite se da hitno, na prvoj narednoj sednici, stavite u dnevni red te dve tačke dnevnog reda, bez obzira na to da li ima ili nema papira koji mora da bude prisutan, pa da u jednoj raspravi zaključimo, svi zajednički, ovde, da li mi imamo Vladu.
Po poslovniku se javila narodni poslanik Nada Kolundžija, potom narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se što se javljam i pozivam na član 101. Poslovnika, ali, prosto, osećam obavezu prema ljudima koji ovde sede i vrlo često slušaju najstrašnije uvrede, neistine, teme koje nemaju veze s onim što je na dnevnom redu, i to podnosimo, zaista, sa mnogo strpljenja i mnogo tolerancije. Reagujem zbog toga što je gospodin Vučić izrekao nešto što nije tačno. Dakle, on je optužio poslanike DS-a da su mu dobacivali, što zaista nije tačno i ja bih molila, prosto, javnosti radi, zbog koje se to, pretpostavljam, i radi, jer treba pokazati nekoga lošim, da se to ne radi. Jer, ako hoćemo da Skupština radi uz uvažavanje mišljenja, uvažavanje objektivne kritike, uvažavanja sugestija, na šta smo mi, zaista, spremni, onda molim da se ne služimo nečim što nijetačno, niti je fer.
Izvolite. Narodni poslanik Aleksandar Vučić, pa Laslo Varga, pa Šajn Srđan.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo ću sa dve rečenice da odgovorim Nadi Kolundžiji. Ne mislim da je najstrašniji zločin i da treba da bude tema za raspravu to da li gospodin Milivojević dobacuje meni ili vama, a to radi iz prve klupe. Zaista me dekoncentriše i nijednu uvredu nisam upotrebio, nijednu ružnu reč, nijednu netačnost nisam izrekao, a to je primetio i gospodin Dulić, pa, ukoliko želi da bude korektan, neka kaže da li govorim istinu ili lažem. Siguran sam da su to i građani Srbije primetili, a, svakako, nešto što nisam rekao malopre, dakle, za ove lažove u vezi sa Starom Pazovom i Inđijom, da biste imali preciznu sliku. Stara Pazova troši sedam puta više industrijske struje nego Inđija. Toliko o uspehu, o proizvodnim kapacitetima koji se podižu na teritoriji jedne i druge opštine. Još nešto, o nezaposlenosti i broju zaposlenih. Stara Pazova ima mnogo više stanovnika od Inđije. Mi se nadamo da će uskoro doći do promene vlasti u Inđiji, gde radikali imaju strahovito jako uporište, ali Stara Pazova ima mnogo više stanovnika, a, u apsolutnom broju, mnogo manje nezaposlenih. Izvinite, čini mi se da i to mnogo govori o uspešnosti radikalskog predsednika opštine i demokratskog predsednika opštine. Dakle, ovde se danas čulo nekoliko neistina i teških reči. Morao bih da zamolim narodne poslanike da te teške reče izbegavaju, nisam to stigao u svom prvom izlaganju. Nije dobro, kada o nekome govorite, da mu se obratite rečju - nakot, da govorite najteže moguće reči i da pri tome nema nekih određenih dokaza. Da bude potpuno jasno, Srpska radikalna stranka je, apsolutno, protiv svake vrste bilo koje ideologije koja se na bilo koji način povezuje sa nacizmom, fašizmom ili bilo kakvim drugim totalitarnim pokretom, ali nikako nije dobro da batine u ruke uzima druga vrsta totalitaraca, koja će da okreće istinu i da je predstavlja javnosti kako njoj odgovara i kako to ona želi, pa su tako oni, ta druga vrsta totalitaraca, sami smislili Himlerov rođendan. Nisam čuo da ga je iko drugi izgovorio, možda grešim, bilo bi dobro, ali video sam da je i rođendan Faruka Hadžibegića, a sutra je rođendan i mog oca, pa je, možda, još neko rođen na sutrašnji dan. Otac je moj kriv što su mu nacisti pobili sve u familiji, od oca, dede, stričeva, braće, svih ostalih, pa je i on, možda, kriv za tako nešto. Možda je nečiji rođendan, ja ne znam, ko zna šta ćete sve da smislite. Što se tiče organizacije zabranjenih, ja sam došao do dokumenta, informacije i zvaničnog izveštaja i u tom zvaničnom izveštaju sam video nešto drugo. Naime, demokratski pokret i ove lopovske i kriminalne televizije su nas ubeđivali da su to divni pokreti i kako je divno slavlje koje je održano 2005. godine u dvorani ''Nepker'' u Subotici. Reč je o honvedima iz Drugog svetskog rata. Govorili su nam kako su to veličanstveni ljudi, obični Mađari, skupili se, a, evo, upravo u tom izveštaju koji je policija dala kaže se da su honvedi neformalna društvena grupa, pod njima se podrazumevaju dobrovoljno i prisilno mobilisani građani sa područja Vojvodine u redovima mađarske fašističke vojske. Dakle, oni koji su ubijali sve Srbe i sve rodoljube, sve koji su se borili protiv fašizma u Drugom svetskom ratu, bacali ih pod led u Tisi i Dunavu. Najstrašnije zločine su činili. Oni su se skupili i to je bila divna demokratska organizacija i manifestacija. Evo ih na spisku rasističkih, klerofašističkih organizacija, a nama su vaši demokratski mediji crtali kako je to divno. Na internet ...
Vreme.
... sad je vreme, gospodine Duliću, baš ste našli vreme. ...a na internet sajtu, uzgred budi rečeno, pokreta "Obraz" pročitao sam da se oni zalažu za rehabilitovanje Vladike Nikolaja Velimirovića. Ne znam šta je tu sporno za većinu koji su čitali dela Nikola Velimirovića. Ne znam šta je sporno u tome što bi želeli na drugačiji način da govore o pisanju ćirilicom, ''svaki Srbin je Radovan'', ili šta je zločinačko u Petrićevu iz 1942. godine, a 2003. godine. To je kada se papa pojavio u manastiru, tj. u samostanu u kojem je najstrašniji pokolj nad Srbima počinjen. Dakle, ako imaju nešto, ne želim da ih na bilo koji način zastupam ili branim, jer nemamo ništa s tim pokretom, kao ni sa jednim drugim, ali, prosto, voleo bih da mi ukažete na te fašističke elemente, ako ih negde ima, ili da ne širimo tu vrstu netrpeljivosti među građanima Srbije, jer to, svakako, neće doneti nikome dobro, posebno ne letve i motke. Jer, letve i motke, koje bi neko da upotrebljava, dokaz su, rekao bih, upravo, takve totalitarne prirode, a ne demokratske. Srpska radikalna stranka je za to da mi ovde rešavamo sve mirnim metodama, dijalogom, da razgovaramo o svemu, ali da razmišljamo o budućnosti naše dece. Ako im nešto nije dobro, da gledamo kako da ih promenimo, kako da ih popravimo, a ne da ih nazivom nakotom, kao što to neki čine.
Po Poslovniku se javio Laslo Varga, potom Šajn Srđan.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 100. stav 3. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Naime, gospodin Pastor i ja smo pre pola sata zatražili od predsednika Skupštine objašnjenje zašto se Predlog izmena i dopuna Zakona o radiodifuziji nije našao na dnevnom redu, odnosno zašto nije stavljen na glasanje za proširenje dnevnog reda tim zakonom. Ovog puta bih želeo da ponovim pitanje i ponovo zatražim objašnjenje zašto, predsedniče, niste stavili na glasanje predlog da se tim predlogom zakona proširi dnevni red i kada ćete to učiniti? Hvala.
Predlog zakona koji ste podneli, koji je u skladu sa članom 90. ovog poslovnika, biće na jednoj od narednih sednica. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Srđan Šajn.
Pozivam se na Poslovnik, članovi 225. i 226. Želim samo da obavestim javnost i pripadnike romske nacionalne zajednice o dve stvari koje su urađene u Srbiji. Posle naše, zaista, parlamentarne borbe u ovom parlamentu, dve stvari koje su jako bitne. Jedna je da se, uz podršku i predlog SRS-a, u Parlamentu formirao Pododbor za integraciju Roma, a druga - da je, uz zalaganje ministra za državnu upravu, dogovoreno da 17. ili 24, ipak, budu vanredni izbori za Romski nacionalni savet. To je dokaz da su birači koji su birali i koji su glasali za Romsku partiju, zaista, birali nekoga ko može ovde da zastupa njihove interese i da se konstruktivno dogovara sa svim predstavnicima Parlamenta. Šta to znači za romsku nacionalnu zajednicu? Za romsku nacionalnu zajednicu to znači da ćemo, isto kao u Vojvodini, gde je Romska partija učinila određene stvari i obezbedila, u Savetu za integraciju Roma, milion evra za stipendije srednjoškolcima, biti u situaciji da to uradimo sada za celu Srbiju. Jer, da vas podsetim, od februara ove godine, blokiran je projekat Evropskog edukativnog fonda, čiji je nosilac bio Nacionalni savet, a koji je bio pomagan od određenih struktura u državnim službama, koji su bili, uzgred rečeno, i potpisnici na tom žiro računu. To je bio projekat vredan oko 300 hiljada evra, koji je trebalo da preraste u projekat od preko milion evra. Međutim, on je blokiran. Na ovaj način, ovim izborima i stvaranjem parlamentarne kontrole u Skupštini Srbije, stvaraju se mogućnosti da se ta dobra praksa iz Vojvodine preseli u celu Srbiju i da iduće godine zaista možemo da kažemo da smo svim srednjoškolcima u Srbiji obezbedili stipendije, kao što smo to uradili u Vojvodini. Još jedan komentar. Slažem se sa kolegama poslanicima koji su za jasno razjašnjavanje ko su predstavnici nacizma i za to da oni budu osuđeni. Oni moraju da budu privedeni licu pravde i mi moramo na vrlo jasan i konkretan način da se razračunamo sa tim ljudima. Oni nisu opasnost samo za manjine, oni su opasnost za srpski narod, oni su opasnost za sve građane Srbije i ja ću u tom pravcu izneti jedan primer. U Kovačici se gradi srpska pravoslavna crkva. Pre nedelju dana, posle polaganja krsta na mesto gde će da se gradi ta crkva, u dva navrata je, prvo, samo polomljen drveni spomenik, a u naredna dva dana je, jednostavno, sekirom isečen, iskomadan i nestao sa lica mesta. Pošto sam u odboru za izgradnju te crkve, pozvao sam tada i ovde pozivam predstavnike svih političkih partija da svojim centralama u opštini Kovačica prenesu da se uzdrže od pokušaja iskorišćavanja tog slučaja za određene političke obračune, da se spuste tenzije i da se insistira kod SUP-a da ta služba definiše ko su ti pojedinci, da ti pojedinci odgovaraju, a da ostave na miru građane opštine Kovačica, gde žive Slovaci, Mađari, Rumuni, Romi, predstavnici drugih nacionalnih manjina i, naravno, pripadnici većinskog naroda, Srbi, da ih ostave na miru, da žive u dobrim odnosima, kao što su živeli do sada.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Balint Pastor.
Dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se što sam i drugi put morao da se javim po Poslovniku, ali je prekršen član 92. Poslovnika, koji kaže: ''Narodna skupština odlučuje posebno o svakom predlogu za izmenu i dopunu predloženog dnevnog reda. O dnevnom redu u celini Narodna skupština odlučuje bez pretresa''. Gospodine predsedniče, ne možemo biti zadovoljni vašim odgovorom da će Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radiodifuziji, koji su narodni poslanici SVM-a podneli još 19. juna, biti na jednoj od sledećih sednica, jer je Poslovnik jasan. Kada se radi o redovnom zasedanju, onda se o svakom pismeno podnetom predlogu za proširenje dnevnog reda mora glasati. Ne možemo, zbog ovog formalnog razloga, biti zadovoljni vašim odgovorom, jer je vaš odgovor kršenje odredaba Poslovnika Narodne skupštine. S druge strane, ne znam zašto bismo odlagali raspravu o ovom predlogu zakona o radiodifuziji. Nije mi jasno, zbog toga što smo od Vlade čuli već nekoliko puta, od predstavnika Vlade, da će Narodna skupština do novembra usvojiti 44 zakona, tzv. evropska zakona. Ti predlozi zakona nisu ni u skupštinskoj proceduri i nije mi jasno kako ćemo te predloge zakona usvojiti do novembra, kada još ni u skupštinskoj proceduri nisu. Kada već Vlada ne radi svoj posao i kada poslanici ne mogu raspravljati o predlozima zakona Vlade Republike Srbije, onda vas molim, gospodine predsedniče, da stavite na dnevni red one zakonske predloge koje su poslanici opozicije podneli u skladu sa Poslovnikom, pismenim putem. Ne znam zašto bismo odlagali promenu Zakona o radiodifuziji. Jasno mi je da se sprovodi Zakon o radiodifuziji, jer se zakoni moraju sprovesti, i da se ovih dana objavljuju javni pozivi za privatizaciju lokalnih medija koji emituju programe na jezicima manjina. Jasno mi je da se ovaj zakon sprovodi, jer je na pravnoj snazi, ali se u Narodnoj skupštini zakoni mogu promeniti. Za to je potrebna volja većine i molim vas, gospodine predsedniče, da omogućite da u toku ove sednice, u skladu sa Poslovnikom, narodni poslanici mogu raspravljati o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radiodifuziji, koji su, ponavljam još jednom, narodni poslanici podneli još 19. juna, u potpunosti u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine.
Samo da bismo razrešili pitanje oko Predloga zakona koji ste podneli. Kao što smo razgovarali i kao što sam vam ranije rekao, Predlog zakona je poslat Vladi na mišljenje, ali još uvek nismo dobili mišljenje Vlade. S obzirom na to da je predlagač zakona poslanička grupa, kada bude stiglo mišljenje, biće u proceduri. Izvolite, javite se po Poslovniku. Možete da se javljate ceo dan, ja ću svaki put reći isti odgovor.
Poštovani gospodine predsedniče, samo jedno kratko obaveštenje. Stiglo je mišljenje Vlade i to mišljenje je negativno. Pre dva-tri meseca je stiglo to mišljenje, tako da to ne može da bude prepreka da se stavi na dnevni red.
Rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O RAZREŠENjU I IMENOVANjU ČLANOVA I ZAMENIKA ČLANOVA REPUBLIČKE IZBORNE KOMISIJE Primili ste Predlog odluke koji je podnela narodni poslanik Nada Kolundžija. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač, narodni poslanik Nada Kolundžija, želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne) Da li neko od poslanika želi reč o ovoj tački dnevnog reda? (Ne) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o Predlogu odluke, da li predlagač, narodni poslanik Nada Kolundžija, želi reč? (Ne) Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Povodom Poslovnika, narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem, pošto nismo dobili prečišćeni dnevni red, da sačekamo, jer poslanici ne mogu da prate rad. Hvala.
Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres, odmah da vam odgovorim, dobićete to u toku sednice, da sada ne čekamo i da zaustavljamo sednicu zbog toga. Prečišćeni dnevni red se umnožava. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o 2, 3, 4. i 5. tački predloženog dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Prelazimo na zajednički načelni pretres 2-5. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI, ZAKONA O DRŽAVNOJ UPRAVI, ZAKONA O PLATAMA DRŽAVNIH SLUŽBENIKA I NAMEŠTENIKA I ZAKONA O DRŽAVNIM I DRUGIM PRAZNICIMA U REPUBLICI SRBIJI Da li predstavnik predlagača, Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da) Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da je ovde objedinjena rasprava, zbog toga što se, uglavnom, radi o usaglašavanju ovih zakona sa Ustavom Republike Srbije. Ako dozvolite, ja bih pokušao vrlo kratko i precizno da vam ih objasnim, odnosno da vam iznesem koji su razlozi rukovodili Vladu da vam predloži ove izmene i dopune i koje su to konkretne izmene i dopune. Dakle, razlog za donošenje zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi je u potrebi da se uređenje i rad Vlade i položaj članova Vlade uskladi sa novim Ustavom, što je neophodna pretpostavka za celovito i skladno ostvarivanje ustavnih funkcija, kako same Vlade, tako i Narodne skupštine i predsednika Republike. U okviru Ustavom utvrđenih nadležnosti, Vlada, pored ostalog, utvrđuje i vodi politiku, dok je Ustav iz 1990. godine, koji je važio u vreme donošenja postojećeg Zakona o Vladi, sadržao ovlašćenje Vlade za vođenje, ali ne i za utvrđivanje politike. Dakle, prva izmena se odnosi na to da se precizno navodi da Vlada i utvrđuje i vodi politiku Republike Srbije. Ustav, takođe, obavezuje Vladu da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, a time i grada Beograda, dakle, jedinice lokalne samouprave, za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu. Međutim, od donošenja ovog ustava, Vlada više nije vlasna da obustavi od izvršenjaopšti akt autonomne pokrajine, pa je u tom smislu usklađena s Ustavom odgovarajuća odredba Zakona o Vladi. Predviđen je kraći rok od, umesto 15, 5 dana, u kome Vlada pokreće postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti opšteg akta jedinice lokalne samouprave, s tim što obustava od izvršenja aktaod strane Vlade prestaje da važi ukoliko Vlada ne postupi u propisanom roku. Takođe se obustavljaju od izvršenja, saglasno Ustavu, samo opšti akti, dok pojedinačni akti ne mogu biti predmet ovog akta Vlade. S druge strane, ostaje, naravno, nadležnost Vlade kada su u pitanju opšti akti u kojima se kao imalac javnog ovlašćenja pojavljuje autonomna pokrajina. Ja bih molio da to ne mešamo u daljoj raspravi. Predlogom zakona se preuzima ustavno pravilo koje insistira na personalnoj odvojenosti zakonodavne, izvršne i sudske vlasti, u tom smislu što član Vlade ne može, kao do sada, istovremeno da bude i narodni poslanik, poslanik u skupštini AP i odbornik u skupštini jedinice lokalne samouprave, niti član izvršnog veća AP i izvršnog organa jedinice lokalne samouprave. Ovo ustavno pravilo se dopunjava i time što se Predlogom zakona predviđa obaveza člana Vlade da se u svemu povinuje propisima kojima se uređuje sukob interesa pri vršenju javnih funkcija. Iskreno, dosta ovoga je bilo jasno i u dosadašnjoj praksi. Međutim, praksa je opet pokazala da postoje različita tumačenja i mi i dan-danas imamo, de fakto, i ovde, u Narodnoj skupštini, a i na drugim nivoima vlasti, nerešeno pitanje sukoba nadležnosti. Nadam se da ćemo nakon usvajanja ovog predloga zakona imati malo bolju osnovu da nam se ovakve stvari ne dešavaju. Naravno, odmah želim da kažem, imajući u vidu probleme koji se dešavaju u jedinicama lokalne samouprave, da će i novi zakon o lokalnoj samoupravi, takođe, na poseban način utvrditi, pojasniti pitanje nespojivosti funkcija. Predlaže se i izmena teksta zakletve članova Vlade, u tom smislu što se proklamuje fundamentalni princip preambule Ustava - da je Autonomna Pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Razlozima zbog kojih prestaje mandat Vladi pre isteka mandata Narodne skupštine dodaje se još jedan - izglasavanje nepoverenja Vladi, što je izričito Ustavom predviđeno. Budući da je, saglasno Ustavu, rok za izbor Vlade koja se bira posle konstituisanja Narodne skupštine 90 dana, a za izbor nove vlade u slučaju izglasavanja nepoverenja ili neizglasavanja poverenja Vladi - 30 dana, predlaže se brisanje odredaba po kojima se svaka nova vlada bira po istom postupku kao Vlada posle konstituisanja Narodne skupštine. Status funkcionera, prema Zakonu o državnim službenicima, zadržali su državni sekretari u ministarstvima i generalni sekretar Vlade, dok su ostali funkcioneri, prema ranijim propisima, prevedeni u službenički sistem i na položaj dolaze, po sprovedenom internom i javnom konkursu, na vreme od 5 godina. Predloženim izmenama Zakona o Vladi usklađuje se Zakon o državnim službenicima koji je donet posle Zakona o Vladi, pa se Vladi kojoj je prestao mandat izričito oduzima ovlašćenje da postavlja državne službenike na položaje. Predlaže se, dakle, da Vlada može da postavi samo državne sekretare i generalnog sekretara Vlade, čije su dužnosti vezane za dužnost ministra, odnosno predsednika Vlade, koji, inače, ne mogu ostati na funkciji, pošto Vladi prestane mandat. Menja se i broj narodnih poslanika koji mogu zatražiti glasanje o nepoverenju, sa 20 na 60 narodnih poslanika, način na koji Narodna skupština razmatra predlog za glasanje o nepoverenju Vladi ili članovima Vlade, uključujući i predsednika Vlade, rok za održavanje sednice, najranije 5 dana po podnošenju predloga, potrebna većina za donošenje odlukeo izglasavanju nepoverenja Vladi ili članu Vlade - više od polovine svih narodnih poslanika, i na koji način dolazi do usklađivanja sa Ustavom. Sama Vlada može pred Narodnom skupštinom postaviti pitanje svog poverenja, što je novina predviđena u Ustavu i svojevrsni pritisak Vlade na Narodnu skupštinu da joj pruži podršku i sigurnost u daljem vođenju politike. Predlaže se da Vladi nije izglasano poverenje ako većina od ukupnog broja narodnih poslanika ne glasa za poverenje Vladi. Odnos između predsednika Republike i Vlade, u vezi sa proglašenjem vanrednog stanja, usklađen je s Ustavom, budući da vanredno stanje više ne uvodi predsednik Republike na predlog Vlade, već Narodna skupština. Kada Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane, odluku zajednički donose predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine i predsednik Vlade. Pored toga, novi ustav ne ovlašćuje predsednika Republike da od Vlade traži da izloži stavove o pojedinim pitanjima iz nadležnosti Vlade, tako da Predlog zakona sadrži odredbu koja se odnosi na odnose predsednika Republike i Vlade, koji se zasnivaju na saradnji i na pravima i dužnostima određenim Ustavom, zakonom i drugim opštim aktima. Konkretno, član 1. Predloga izmena i dopuna Zakona je usklađivanje sa članom 123. tačka 1. Ustava Republike Srbije, član 2. je usklađivanje sa članom 192. stav 1. Ustava Republike Srbije, član 3. je usklađivanje sa članom 126. stav 1. Ustava Republike Srbije, član 4. se odnosi na usklađivanje sa članovima 109, 114, 128, 131. Ustava Republike Srbije, član 5. je usklađivanje sa Zakonom o državnim službenicima, koji je donet nakon Zakona o Vladi, član 6. je usklađivanje sa članom 30. Ustava Republike Srbije, član 7. sa članom 131. Ustava Republike Srbije, član 8. sa članom 132. stav 2. Ustava Republike Srbije, član 9. sa članom 130. stav 2. Ustava Republike Srbije, a član 10. sa članom 133. stav 1. i 2. Ustava Republike Srbije. Dakle, ovi članovi dalje odnose se na ovo usklađivanje, ukupno sistemsko usklađivanje koje sam malopre pomenuo. To bi bilo sve u mom uvodnom izlaganju vezano za Zakon o Vladi. Naravno, za sva vaša pitanja i sugestije, ostajem na raspolaganju. Prešao bih odmah na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi. Suštinska promena Zakona o državnoj upravi, koju Predlogom zakona treba izvršiti, tiče se odnosa organa državne uprave i Vlade sa organima autonomnih pokrajina, što je osnovni razlog za promenu ovog zakona. Predložene su i druge izmene i dopune Zakona o državnoj upravi, radi preciznijeg uređivanja sistema organa državne uprave, kako bi se započeti preobražaj državne uprave nastavio usklađivanjem ove oblasti s ustavnim rešenjima. Budući da novi ustav ne dopušta mogućnost da član Vlade bude i narodni poslanik, što je prema Ustavu iz 1990. godine bilo moguće, ne postoji potreba da se u ovom zakonu pravi razlika između člana Vlade i državnog sekretara u pogledu pravila nespojivosti i sukoba interesa. Vlada je, prema Ustavu, dužna da donese rešenje o obustavi od izvršenja samo propisa imaoca javnih ovlašćenja, na predlog Ministarstva, kao i da pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti propisa, što je uslovilo predložene izmene Zakona o državnoj upravi, jer je do sada Vlada mogla da obustavi od izvršenja i pojedinačne akte koji su zasnovani na opštim aktima. Nadzor Vlade se, prema Ustavu, odnosi samo na odluke organa autonomnih pokrajina, a ne, kao do sada, i na druge opšte akte organa autonomnih pokrajina. Ovaj nadzor je preventivan, u tom smislu što ga Vlada vrši pre stupanja na snagu odluke autonomne pokrajine, uz obavezu Vlade da pred Ustavnim sudom pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti odluke. Sam Ustavni sud može odložiti stupanje na snagu osporene odluke autonomne pokrajine. Kao što znate, Vlada je do sada mogla da obustavi od izvršenja i opšti akt autonomne pokrajine i pojedinačne akte koji su zasnovani na tom opštem aktu. Do usaglašavanja sa Ustavom došlo je i u tom smislu što se predviđa da organ autonomne pokrajine, određen statutom, ima pravo žalbe Ustavnom sudu u slučaju povrede prava autonomne pokrajine, a Ustavni sud odlučuje o zaštiti prava pokrajinske autonomije i donosi odluku o tome da li je pojedinačnim aktom ili radnjom organa državne uprave ili lokalne samouprave povređeno pravo autonomne pokrajine. Konkretno, u pitanju su opet odredbe Ustava, član 126, član 192, 186. i član 187. Ustava Republike Srbije. Ako dozvolite, prešao bih na Predlog zakona o dopuni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika. U sistemu državnih organa Republike Srbije, pre stupanja na snagu Zakona o državnim službenicima, postojala je kategorija lica koja su imala status postavljenih lica, a nisu rukovodili unutrašnjom jedinicom u državnom organu. U skladu s odredbama Zakona o državnim službenicima koji je stupio na snagu 1. jula 2006. godine, njihova radna mesta nisu postala položaj, već izvršilačka radna mesta, što znači da je tim licima prestao status postavljenih lica, a, pri tome, nisu stekla status lica koja rade na radnom mestu koji postaje položaj. Zakonom o platama državnih službenika i nameštenika nije izričito uređen način na koji se određuje koeficijent za obračun plata tim licima, pa je Predlogom zakona predviđeno da se koeficijentilicima određuju prema osmom platnom razredu platne grupe na kojoj se nalazi radno mesto. Predloženim rešenjem, radno-pravni položaj ovih lica upodobljava se sa radno-pravnim položajem postavljenih lica koja su raspoređena na izvršilačka radna mesta, zbog toga što nisu postavljena na položaj posle okončanja javnog konkursa, tj. oni stiču pravo da im se odredi koeficijent kao i državnom službeniku koji je s položaja premešten na izvršilačko radno mesto. Konkretno, verovatno je ova situacija mogla da se rešava i određenom analogijom, koja, nažalost, nije primenjivana, odnosno negde jeste, a negde nije, i to je izazvalo različit pristup ovom problemu. Zbog toga bi bilo dobro da Narodna skupština usvoji ovu dopunu zakona kako bi bilo ujednačeno ponašanje u ovim situacijama. Što se tiče Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, Predlog zakona ima za cilj da se pitanje državnih i drugih praznika u Republici Srbiji uredi jednim zakonom, čime bi se stvorila osnova za stavljanje van snage Zakona o državnim praznicima Savezne Republike Jugoslavije, koji se kao zakon bivše državne zajednice SCG primenjuje u Republici Srbiji. Stavljanje van snage tog zakona neophodno je, između ostalog, i zbog toga što bismo, ukoliko to ne bismo učinili, i dalje praznovali 27. april - Dan Savezne Republike Jugoslavije. Predlogom zakona predviđena je dopuna postojećeg, našeg važećeg zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, propisivanjem Nove godine, Praznika rada i Dana pobede za državne praznike, uz istovremeno određivanje kada se praznuju praznici i utvrđivanje načina praznovanja državnih praznika u slučaju kad jedan od datuma kada se praznuje pada u nedelju. Dakle, ovo bi bilo, nadam se, dovoljno precizno uvodno izlaganje o ova četiri predloga zakona. Kao što ste imali priliku da čujete, dakle, radi se o usklađivanju, uglavnom, s Ustavom Republike Srbije, a kada su u pitanju plate, praktično, malo preciznije definisanje jednog broja državnih službenika za koje do sada nije postojao jasan sistem i princip primene platnog razreda. Pozivam vas da, nakon rasprave, usvojite ova četiri zakona, prosto su neophodna kao nastavak reforme koju smo započeli usvajanjem Ustava Republike Srbije. Hvala vam.
Hvala puno. Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik Poslaničkog kluba SRS-a narodni poslanik Vjerica Radeta, Poslaničkog kluba DS-a - narodni poslanik Vlatko Ratković, a Poslaničkog kluba LDP-a - narodni poslanik Nebojša Ranđelović. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Da li narodni poslanik dr Vladan Batić, koji je na sednici Odbora za pravosuđe i upravu izdvojio mišljenje povodom razmatranja Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, želi reč? (Ne) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, najpre da ukratko prokomentarišem izlaganje gospodina ministra. Reče ministar malopre da se nada da je njegovo obrazloženje bilo dovoljno precizno. Moram da kažem da smo ovo što je gospodin Milan Marković nama ovde rekao svi dobili kao obrazloženje Predloga ovog zakona. Mi smo, gospodine ministre, pismeni i nema potrebe da nam čitate ono što ste nam već u pisanom obliku dostavili. Ili, vi, možda, ne znate ili niste bili upoznati šta tačno ovde piše, s obzirom na to da smo ove predloge zakona imali na dnevnom redu u junu i da je tada, u ime Vlade, ove zakone trebalo da obrazlaže, jel se to zove direktor Sekretarijata za zakonodavstvo, kako li, gospodin Zoran Balinovac. Ono što smo očekivali od vas, gospodine ministre, s obzirom na početak rada današnje sednice, intervencije narodnih poslanika povodom kršenja Poslovnika i upozorenja na kršenje Ustava od strane Vlade Republike Srbije, predsednika Republike i predsednika Parlamenta, jeste da ćete vi, kao predstavnik Vlade, kao ministar nadležan za državnu upravu, pogotovo nakon primedaba, odnosno odgovora gospodina Dulića da on nije odgovoran, s obzirom na to da nije dobio odgovarajuće predloge od Vlade Republike Srbije, da nam objasnite zašto ste dozvolili, ne mislim vi, lično, mislim na Vladu Vojislava Koštunice i na predsednika Republike Borisa Tadića, da Srbija ovoliko dugo bude u neustavnom stanju? To je, jednostavno, nedopustivo. I onda, kad vas slušam malopre kako nam pričate da su ova četiri predloga zakona samo radi usklađivanja sa Ustavom, stvarno mi nije jasno da li vi čitate i primenjujete Ustav od prvog do poslednjeg člana, odnosno Zakon o sprovođenju Ustava, ili to činite samo onoliko koliko je vama potrebno. To je, gospodine Milane Markoviću, neodgovorno i neozbiljno. Rekli ste da je dobro što je prihvaćeno da ova četiri predloga zakona budu objedinjena, odnosno da rasprava o njima bude objedinjena. Mislim da to nikada nije dobro. Koliki god da je zakon, koliko god da članova ima zakon, znam, naravno, da naš poslovnik predviđa mogućnost spajanja u jedinstvenu raspravu i ne mogu da kažem da ovi zakoni ne ispunjavaju taj uslov, u smislu da zaista jesu slični po tematici, ali nikada nije dobro oduzimati narodnim poslanicima pravo da rade svoj posao, a kad god se spajaju tačke dnevnog reda, onda je to upravo to. Sad ste vi narodnim poslanicima za četiri puta smanjili vreme da govore o ovim predlozima, a dobro znate da, kada se govori o predlogu izmena Zakona o Vladi, ili o državnim službenicima, narodni poslanici uvek imaju šta da kažu. Naravno, nikada ne govorimo samo o onome što je napisano u ovim predlozima, jer moramo, kao narodni poslanici, da govorimo i o funkcionisanju Vlade, vezano i za ove zakone i za eventualnu zloupotrebu njihove primene. Dakle, nije vam to dobra primedba i znam da, kao narodni poslanik u opoziciji, nikada niste podržavali, a nije to bilo tako davno, spajanje tačaka. Ali, dobro, vlast čini čudo, promeni za čas čoveka. Nekoliko puta ste u toku vaše rasprave pominjali koji se član predloga jednog od ovih zakona usklađuje s Ustavom i onda ste svaki put naglašavali da to po Ustavu iz 1990. godine nije bilo tako rešeno. Ne znam zašto imate tu potrebu, gospodine Markoviću. Narodna skupština i gotovo sve političke stranke, gotovo jednoglasno su usvojili Ustav. Znači, dogovorili smo se o nekim rešenjima koja je trebalo promeniti iz prethodnog ustava i, zaista, mogu da vam kažem da poprilično zlurado zvuče ti vaši komentari. Sada nešto konkretno o predlozima svakog od ovih zakona. Nije tačno da su ovi predlozi puko usklađivanje s Ustavom Republike Srbije. Kada bi to bilo tako, onda poslanici SRS-a ne bi imali ni primedbe ni amandmane na ove predloge zakona, a vidite, na osnovu amandmana koje smo vam dostavili, da se ne radi isključivo o usklađivanju s Ustavom. Jer, tamo gde se radi o usklađivanju s Ustavom, naravno da nismo davali nikakve primedbe i upravo ovi amandmani govore o tome koliko poslanici SRS-a ozbiljno i odgovorno rade svoj posao. Nadam se, gospodine Markoviću, da ćete vi naše amandmane prihvatiti, jer tek prihvatanjem naših amandmana imali biste potpune zakone. Nadam se da ste dovoljno ozbiljno pripremali ovaj predlog, da nećemo imati još jednu izmenu, s obzirom na to da svake godine menjamo ovaj zakon, trenutno govorim o Zakonu o Vladi. Predložili smo, u članu 4, da se promeni tekst zakletve. U Predlogu stoji da zakletva članova Vlade glasi: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano i biti posvećen očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije.'' Promenili smo u svom amandmanu predlog zakletve i predlažemo da zakletva glasi: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i obavezujem se da ću bezuslovno štititi njen suverenitet i celinu teritorije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao sastavni deo Srbije. Poštovaću Ustav i zakon, a dužnost člana Vlade obavljaću savesno i odgovorno.'' Ovo amandmansko rešenje je primerenije i bliže rešenju Ustava Republike Srbije. Mi ne govorimo samo o zakonu, odnosno o Vladi koja je trenutno aktuelna, pretpostavljamo da se zakoni donose na duži period. Verujte mi, ovo – zaklinjem se čašću, da to kaže Dinkić, Đelić, Đilas, Velja Ilić, ne znam, zaista, ko od građana Srbije veruje u neku čast ovih ljudi. Mnogo je odgovornije i ozbiljnije da se ministri, članovi Vlade i predsednik Vlade obavežu zakletvom da će poštovati Ustav i zakon, a ne kao oni koji svoju čast ostave negde drugde; onima koji je imaju, biće dovoljna i ovakva zakletva. Za one koji je nemaju, neodgovorno je, smejaće nam se građani Srbije kada budu čuli da se neko od ovih ministara zaklinje svojom čašću, s obzirom na to da se za onog ko u vršenju svoje funkcije čini i kriminalne radnje, ko se bavi pljačkom naroda, svakako, ne može da se kaže da ima čast. Dalje smo predložili, u članu 4, brisanje stava 3, a član 4. se odnosi na član 16. osnovnog zakona. Ne razumemo zašto ste brisali ono što je već bilo sadržano u Zakonu o Vladi, a taj član 16. osnovnog zakona govori o početku i prestanku mandata Vlade. Ranije je stajalo da se nova vlada bira po istom postupku kao što se bira Vlada posle konstituisanja Narodne skupštine. Ne razumemo zašto ste to brisali. Svaki put kada na ovaj način menjate zakon, nekako kao da ostavljate mogućnost nekakvih zloupotreba, nekakvog izvrdavanja zakona. Niste nas ubedili u logičnost i zakonitost ovog predloga. Imali smo promene i u članu 5. koji se odnosi na član 17. osnovnog zakona, a član 17. govori o ovlašćenjima Vlade i članova Vlade posle prestanka mandata Vlade. Predvideli ste da Vlada ne može u tom prelaznom periodu, to je ono vreme od raspisivanja izbora do konstituisanja nove vlade, postavljati državne službenike na položaje. To je u redu, ali smo mi dodali da ne može zapošljavati nove državne službenike i nameštenike. U junu, kada smo govorili o ovome, Vlada je odgovorila da ovakav amandman ne može biti prihvaćen zato što ovo nije u nadležnosti Vlade. To nije tačno. U nadležnosti je pojedinačnih ministarstava, a valjda ministarstva čine Vladu Republike Srbije. Ovo se svaki put do sada zloupotrebljavalo. Kada se raspišu izbori, uvek se naprimaju činovnici iz stranaka koje su trenutno na vlasti i onda imamo ono što i ovih dana slušamo, ministre sa po 50 savetnika, 12 državnih sekretara, nekad su to bili zamenici ministara itd. Jednostavno, mislimo da bi bilo dobro da se ovo usvoji zato što na ovaj način izbegavamo tu moguću zloupotrebu. Na član 8, koji se odnosi na član 20. osnovnog zakona, takođe smo stavili primedbu; predložili smo da se stav 2. briše, zato što stepredloženim rešenjima otvorili mogućnost zloupotrebe predsednika Narodne skupštine, da odugovlači sa zakazivanjem sednice Narodne skupštine povodom ostavke predsednika Vlade. Ne vidimo zašto ste menjali ono što je bilo u Zakonu - ako predsednik Vlade podnese ostavku, da je predsednik Narodne skupštine u obavezi da na narednoj sednici, a najduže u roku od sedam dana, to stavi na dnevni red. Ako to ne bi bilo tako, mogli bismo da imamo slučaj kakav smo već imali. To se odnosi i na član 10, gde smo vam reči: "prosleđuje ostavku", zamenili sa: "dostavlja ostavku". Ovo su amandmani koji su nastali iz prakse, koji su nastali iz ponašanja pojedinih grupacija u prethodnoj vladi Vojislava Koštunice, koja se mnogo ne razlikuje od ove vlade. Dakle, svi se sećamo onih ostavki članova Vlade iz G17 plus, pa jesu podneli ostavke, pa nisu, pa jeste dobar tekst, pa nije dobar tekst, pa je to trajalo onoliko koliko je njima odgovaralo. Te stvari, gospodine ministre, moraju biti precizne. Ako neko odluči da iz nekog razloga podnese ostavku, a predsednik je Vlade, nema pravo Narodna skupština ni časa da časi, već odmah da tu ostavku konstatuje i dalje se zna kakva je procedura, da sada ne ulazimo u to. U Predlogu zakona o državnoj upravi predložili smo vam brisanje člana 2. Predloga zakona, a član 2. odnosi se na član 57. osnovnog zakona o državnoj upravi i govori o nadzoru nad zakonitošću propisa imalaca javnih ovlašćenja. Predvideli ste u ovom članu 2, a odnosi se na stav 2, gde ste brisali ove reči - ako imalac javnih ovlašćenja ne postupi po predlogu ministarstva, ono je dužno da Vladi predloži donošenje rešenja o obustavi od izvršenja propisa - i stajalo je u osnovnom zakonu - i na njemu zasnovanih pojedinačnih akata. Vi ste to brisali. Ne vidim koji vam je pravni osnov za tako nešto, jer ovakvo rešenje ostavlja mogućnost raznih zloupotreba vezanih za nadzor nad zakonitošću propisa. Podsetiću vas, takođe, na jedno pismo koje je predsednik Republike Boris Tadić svojevremeno uputio povodom jednog zakona Narodnoj skupštini, gde je bio apsolutno protiv onoga što ste vi sada predložili u ovom zakonu. Predlog zakona o platama državnih službenika i nameštenika. Amandman koji smo podneli na ovaj zakon, gospodine Markoviću, ne znam da li ste ga dobili, ali vas upozoravam da ga morate prihvatiti, zato što ste vašim predlogom izmenom člana 1, zapravo, uvrstili deo naših amandmana, jer smo vas, kada smo govorili o osnovnom zakonu, upozoravali tačno na probleme koji će se dešavati u toku primene ovog zakona. Tada nas niste poslušali, pa smo onda imali, i još uvek imamo situaciju da službenici u državnim organima sa istom stručnom spremom imaju drastično različite zarade, da je ostavljeno sekretarima ili ministrima u Vladi, sekretaru u Narodnoj skupštini, da postavljaju ljude na određene funkcije. Tako imate popriličan broj službenika danas zaposlenih, recimo, u Narodnoj skupštini, koji imaju platu veću i od vas, ministre, i od svakog narodnog poslanika, a njihove kolege, sa istom stručnom spremom, imaju i duplo manju platu od njih, pa je onda, u toku primene ovog zakona, bilo i žalbi upućenih sekretaru, pa su te žalbe uvažavane, i to, takođe, nije sporno. Sporno je to što ste opet ostavili nedorečenu odredbu, jer vi ste, pretpostavljam, razmišljali da se veza sa članom 22. osnovnog zakona podrazumeva, a mi vam predlažemo da ništa ne podrazumevate, nego da to regulišete precizno ovim zakonom. Pročitaću vam konkretan amandman. Znači, mi smo rekli da se od 1. januara 2007. godine, koeficijenti državnim službenicima na izvršilačkom radnom mestu, koji su imali status postavljenih lica koja ne rukovode unutrašnjom jedinicom, određuju prema osmom platnom razredu platne grupe u kojoj se nalazi njihovo radno mesto. Vi ste to dali u vašem predlogu, ali ne ovako precizno. Pogledajte član 22. osnovnog zakona i videćete, ako ne bude ovako napisano, da ćete imati problem u primeni ovog zakona. Nemojte da dozvolite da bilo koji rukovodilac može da procenjuje ko mu se više dopada ili ne dopada, nego da se jasno kaže na osnovu čega se kakvo rešenje donosi. Takođe, želim radi javnosti, kada smo već kod plata državnih službenika, da napomenem da Vlada Republike Srbije nije mogla Administrativnom odboru Narodne skupštine, tako su bar rekli, da dostavi iznose naknada predsednicima i članovima upravnih odbora javnih preduzeća čiji je osnivač Vlada Republike Srbije, sa nekim nemuštim obrazloženjem, da Vlada ima samo neke kumulativne podatke. Prosto je neverovatno da Vlada na takav način komunicira sa Narodnom skupštinom i da niko od narodnih poslanika iz skupštinske većine o ovome uopšte ne govori. Zar nije strašno da Narodna skupština mora te podatke da traži posredno?! Ja ću da vam kažem da je Vlada obmanula Narodnu skupštinu, jer sam tražila za jedno javno preduzeće, konkretno, visinu zarade i predsednika upravnog odbora i direktora tog javnog preduzeća, i dobila sam od Vlade odgovor. Istina, nezadovoljna sam tim odgovorom, pa je gospodin Zoran Krasić tražio da MUP ispita, jer je tada bio Jočić ovde, verodostojnost tih podataka. Hoću da kažem da, ako je Vlada mogla za to jedno javno preduzeće da kaže podatke, onda ne vidim zašto ne može za sve druge, nego obmanjuje Administrativni odbor i kaže - ne možemo o tome, gospodo narodni poslanici, da vas obavestimo; plate u javnim preduzećima i nadoknade u javnim preduzećima za članove upravnih odbora su, izgleda, državna tajna. Znači, o svima drugima može da se piše, može da se priča, a o tome ko su sve predsednici upravnih odbora, to se objavljuje u "Službenom glasniku". "Službeni glasnik" koriste pravnici, stručnjaci, svi oni kojima je to potrebno u poslu, i to, koliko god jeste javno, na neki način je za narod, za građane Srbije, podatak koji ne postoji u javnosti. Zaista bi bilo interesantno, naši predstavnici i predsednik Administrativnog odbora, gospodin Todorović, svakako će insistirati na tim podacima i upoznaćemo javnost s tim. Izvinjavam se, gospodine predsedniče, vidim da sam prekoračila vreme. Ovo je dokaz kako nije dobro spajati raspravu o četiri zakona u jednu tačku dnevnog reda. Reći ću samo, vezano za Zakon o državnim i drugim praznicima, jednu ili dve rečenice. Istina je da je ovo što ste nam predložili iz Vlade, gospodine ministre, uglavnom, usklađivanje sa faktičkim stanjem i sa Ustavom. Nemamo nijedan novi praznik, ono što smo slavili kao praznike ranije, ostaje i po ovom zakonu. Nismo intervenisali amandmanski, a razmišljali smo, bilo bi dobro, pošto slavimo Dan pobede, da ste kao Vlada razmislili i o danu pobede posle Prvog svetskog rata. I taj dan pobede bi trebalo da se slavi u Srbiji, ali moramo nešto da ostavimo i za vreme kada mi budemo donosili zakone. Jedino bi bilo dobro da, kao nadležni ministar, ne zloupotrebljavate ovaj zakon i da nikada, kao vaše kolege pre vas, ne obaveštavate zaposlene da mogu da spajaju praznike, da od dva dana naprave nedelju dana godišnjeg odmora, pa jedan deo ljudi, koji radi smenske poslove, to nikada ne može da koristi, a državni službenici, službenici po lokalnim samoupravama, ključ u bravu i po nedelju dana se ne radi zato što se spajaju praznici. To je, takođe, trebalo da se reguliše zakonom, ali očekujem da, kao ministar, to nećete u praksi da radite. Dakle, gospodine ministre, završavam gospodine predsedniče, samo jedna rečenica još, ukoliko prihvatite sve amandmane SRS-a, imaćete primenljive i ozbiljne zakone, a ukoliko to ne uradite, nećete imati dobre zakone, pa ćemo imati uskoro opet izmene i dopune ovih zakona i, naravno, poslanici SRS-a neće glasati za njih.
Da li još neko želi reč? Reč ima gospodin Vlatko Ratković.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine ministre, pred nama kao narodnim poslanicima nalazi se set zakonskih projekata čijim usvajanjem ćemo, kao Narodna skupština, zaokružiti sistem državne uprave i, na liniji ustavne podele na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast, uspeti da u jednom velikom delu uredimo ovu materiju koja se tiče položaja Vlade, državnih službi itd. Demokratska stranka će iz tih razloga glasati za ovaj set predloženih zakona. Ja ću se osvrnuti ukratko na sva četiri zakonska projekta, odnosno predloga za donošenje ovih zakona. Poslednji doneti zakon, podsetiću, Zakon o Vladi, kao i set zakona o državnoj upravi, o državnim službenicima i o platama državnih službenika i nameštenika, Narodna skupština je usvojila 2005. godine. Zakon o državnoj upravi i Zakon o državnim službenicima, na koji se kasnije nadovezuje Zakon o platama i nameštenicima, započeli su, praktično, jedan zakonodavni preobražaj egzekutive, odnosno ovog dela izvršne vlasti o kojem danas raspravljamo. Nije stvar u tome da se ovim zakonima samo vrši usklađivanje ove materije s Ustavom Srbije, već svi ovi predlozi, prema mišljenju Demokratske stranke, sadrže kvalitetna i konzistentna rešenja. Ova tri zakona čine kompaktnu celinu i omogućiće, sigurno, efikasniji rad Vlade i komunikaciju Vlade sa lokalnim samoupravama, sa Autonomnom pokrajinom, a naročito komunikaciju Narodne skupštine i Vlade. Osvrnuću se ukratko i na odredbe koje govore o Ustavnom sudu. Dakle, novi ustav Srbije precizira, utvrđuje rokove za izbor prve vlade posle konstituisanja Narodne skupštine, uređuju se rokovi za izbor nove vlade posle prestanka mandata prve vlade, ukoliko mandat Narodne skupštine i dalje traje. Propisano je da Vladi prestaje mandat ako joj ne bude izglasano poverenje. Uređen je položaj predsednika Vlade, te je rečeno da Vlada utvrđuje i vodi politiku. Znači, ovde imamo novinu - da Vlada i utvrđuje, a ne samo vodi politiku. Ono što je novina i što treba apostrofirati jeste da se Vlada stara o ustavnosti i zakonitosti opštih akata opština i gradova. Ovo sigurno ne znači smanjenje nadležnosti lokalnih samouprava i svega onoga što smo prihvatili usvajanjem evropske Povelje o lokalnoj samoupravi i nizom zakonskih projekata koji regulišu ovu oblast. U svim savremenim demokratijama i društvima sa razvijenom parlamentarnom demokratijom, postoji uvek odnos te tzv. centralne vlasti i vlasti u ''provincijama''. Dakle, staranje o ustavnosti i zakonitosti opštih akata opština i gradova jeste jedna od značajnih ingerencija Vlade, a koja se predlaže ovim zakonskim rešenjima. Vlada, inače, može da obustavi od izvršenja opšte akte opština i gradova, kada smatra da nisu saglasni s Ustavom i zakonom, i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti. U suprotnom, obustava opšteg akta prestaje da važi. Vlada može da obustavi od izvršenja samo opšte akte jedinice lokalne samouprave, a ne i opšte akte Pokrajine. Od izvršenja ne može da obustavi pojedinačne akte koji su zasnovani na opštim aktima, čije je izvršenje obustavljeno. Ono što je, takođe, važno istaći, narodni poslanici su upoznati sa sadržajem ovog predloga, ali zbog javnosti, građana, treba naglasiti i to da član Vlade više ne može istovremeno da bude i narodni poslanik. Član Vlade ne može biti poslanik u Skupštini Pokrajine, odbornik u skupštini jedinice lokalne samouprave, član Izvršnog veća AP, niti izvršnog organa opština i gradova. Na člana Vlade odnose se propisi kojima se uređuje sukob interesa pri vršenju javnih funkcija. Ovo je jedan od novih kvaliteta koje nudi ovaj zakonski projekat. S obzirom na to da preambula novog ustava proklamuje da je Autonomna Pokrajina Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, i tekst zakletve je na liniji ove definicije u preambuli, tako da se zakletva člana Vlade odnosi na predanost očuvanju Kosova i Metohije unutar Srbije. Dalje je propisano da Vlada kojoj je prestao mandat može do izbora nove vlade da vrši samo poslove koji su određeni zakonom. Zakon o Vladi iz 2005. godine, u članu 17, utvrđuje poslove koje može da obavlja Vlada kojoj je prestao mandat, s tim da se, shodno Zakonu o državnoj upravi, u Predlogu zakonu o izmenama i dopunama Zakona o Vladi briše odredba iz važećeg zakona o Vladi, prema kojoj Vlada kojoj je prestao mandat ne može da postavlja funkcionere u organima državne uprave. To su sada samo državni sekretari u ministarstvima i generalni sekretar Vlade. Umesto toga, propisano je da Vlada kojoj je prestao mandat ne može da postavlja državne službenike na položaj, to su pomoćnik ministra, sekretar ministarstva; direktor, zamenik, pomoćnik direktora posebne organizacije; direktor i pomoćnik direktora organa uprave; direktor, zamenik i pomoćnici direktora Vladine službe, načelnik okruga. Prema tome, Vlada kojoj je prestao mandat može da postavlja samo državne sekretare i generalnog sekretara Vlade. Dalje, što moram da naglasim, jeste da je propisan postupak za izglasavanje nepoverenja Vladi. O tome je govorio i gospodin ministar, i podržavamo ta rešenja, ali podsetiću da su na liniji ovih ustavnih pravila predložena sledeća rešenja. Dakle, na zahtev najmanje 60 narodnih poslanika, razmatranje predloga na prvoj narednoj sednici Skupštine, a najranije pet dana po podnošenju predloga, s tim da se po okončanju rasprave o predlogu obavezno glasa. Predlog za nepoverenje Vladi izglasan je ako je glasalo više od polovine svih narodnih poslanika, dakle, kvalifikovana većina. Razrađen je postupak kada Vlada može od Narodne skupštine zatražiti da narodni poslanici glasaju o poverenju, odnosno daljoj podršci Vlade. Neizglasavanjem poverenja, Vladi prestaje mandat. Postupak je, podsetiću vas, sledeći: predlog za glasanje o poverenju razmatra se na prvoj narednoj sednici ili na sednici koja je u toku, ako Vlada podnese takav zakon. Precizira se i postupak za ostavku predsednika Vlade, s tim što predsednik Vlade podnosi ostavku predsedniku Narodne skupštine i istovremeno o njoj obaveštava predsednika Republike i javnost u Republici Srbiji. Član Vlade ostavku podnosi predsedniku Vlade, a predsednik Vlade ostavku člana Vlade prosleđuje predsedniku Narodne skupštine. Značajne su izmene u pogledu vanrednog stanja, kojeg, nadamo se, nikada neće biti, ali, vanredno stanje više ne uvodi predsednik Republike, na predlog Vlade, već Narodna skupština, odnosno, ako Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane, zajedno ga uvode predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine i predsednik Vlade. Ovim rešenjem, ovom domu, kao najvišem zakonodavnom i predstavničkom telu građana Srbije, dato je ovo ovlašćenje koje je do sada bilo u nadležnosti predsednika Republike. Predsednik Republike, takođe, više ne donosi akte za vreme vanrednog stanja, već to čini Vlada uredbom, uz supotpis predsednika Republike, opet u slučaju ako Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane. Brisano je i ovlašćenje predsednika Republike da od Vlade traži da izloži stavove o pojedinim pitanjima iz nadležnosti Vlade. Prema tome, sublimirano, u jednoj rečenici, smatramo da imamo kvalitetan tekst ovog predloga zakona. Demokratska stranka će glasati o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Što se tiče Zakona o državnoj upravi, moram da kažem da novi ustav ne uređuje neposredno sistem državne uprave. On predviđa da poslove državne uprave obavljaju ministarstva i drugi organi državne uprave koji su određeni zakonom, kao i da se poslovi državne uprave određuju zakonom. Zakon o državnoj upravi, koji je donesen 2005. godine, podsetiću, solidna je osnova za dalji postupak profesionalizacije, depolitizacije i modernizacije državne uprave. Upravo predložene izmene i dopune Zakona odnose se na sitnija, da ne kažem formalna, usaglašavanja sa Ustavom, osim jedne, suštinski, bitne promene, koja se tiče odnosa Vlade i organa državne uprave sa organima autonomne pokrajine. U Predlogu zakona o državnoj upravi, prvo, brišu se, kao suvišne, reči: "da državni sekretar ne može biti narodni poslanik", s obzirom na to da prema novom ustavu ni član Vlade ne može biti narodni poslanik. Drugo, izostavlja se mogućnost da Vlada predloži obustavljanje od izvršenja pojedinačnog akta koji je zasnovan na opštem aktu, ako imalac javnog obaveštenja ne postupi po predlogu ministarstva o tome kako da se propis usaglasi sa Ustavom, zakonom ili drugim opštim aktom Narodne skupštine i Vlade. Ovo, podsetiću vas, reguliše član 2. Predloga zakona, koji se nalazi pred nama. Promenjen je član 71. i on je, takođe, usaglašen sa Ustavom. Znači, da se nadzor, odnosno staranje odnosi samo na odluke autonomne pokrajine, a ne i na druge opšte akte AP. Nadzor Vlade je preventivnog karaktera, dok odluka ne stupi na snagu. Vlada samo pokreće postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti, a Ustavni sud donosi odluku o tome da li će odložiti stupanje na snagu odluke. U istom članu Predloga zakona utvrđeni su i rokovi za postupanje, koji su vrlo kratki, jer se ceo postupak pred Vladom i Ustavnim sudom mora završiti pre nego što odluka o autonomnoj pokrajini stupi na snagu. Smatram da su ovako restriktivni rokovi upravo u funkciji realizacije nadležnosti ovlašćenja koja ima AP. Menja se i član 74. Zakona o državnoj upravi. On se, takođe, usaglašava s ustavnim rešenjima. Radi se o zajamčenoj zaštiti prava pokrajinske autonomije. Ovaj član Predloga zakona upodobljava se ustavnoj odredbi, prema kojoj organ određen statutom autonomne pokrajine ima pravo žalbe Ustavnom sudu, ako se pojedinačnim aktom ili radnjom državnog organa ili organa jedinice lokalne samouprave onemogućava vršenje nadležnosti AP. S obzirom na zalaganje Demokratske stranke u pogledu autonomije i svih ustavnih rešenja koja se tiču nadležnosti autonomne pokrajine, mi ćemo i iz ovog razloga glasati za predložene izmene. Samo još nekoliko rečenica o Zakonu o platama državnih službenika i nameštenika. O tome je govorio ministar i govorio je predstavnik Poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Ja ću, ukratko, reći da se dodaje samo jedan novi član u Zakonu o platama državnih službenika, kojim se uređuje koeficijent za obračun plate državnih službenika na izvršilačkom radnom mestu. Dakle, ne položaj, koji su imali pre stupanja na snagu Zakona o državnim službenicima. Iako se na ovu kategoriju lica mogu, analogno, primeniti odredbe člana 55. Zakona o platama, pretpostavljam da je predlagač bio motivisan time, odnosno smatrao je da je bolje da se ove nedoumice i neujednačenosti u praksi reše usvajanjem predložene izmene i dopune Zakona. Ova tri zakona čine koherentnu celinu i smatramo da će rad Vlade i uopšte državnih službi, usvajanjem ovih zakona, biti mnogo kvalitetniji i efikasniji. Još dve rečenice i mislim da nisam probio vreme.
Samo vi izvolite.
Što se tiče Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji, on je logična posledica, s obzirom na to da je Republika Srbija sukcesor Savezne Republike Jugoslavije i, u tom pogledu, preuzela je legislativu i zakone Savezne Republike Jugoslavije. Jedna od odredaba iz ovog zakona je potpuno besmislen 27. april, kao Dan Savezne Republike Jugoslavije, koji se više neće praznovati, ali će pojedini praznici predviđeni ovim zakonom i dalje ostati u tom rangu, a to su Nova godina, 1. i 2. januara, Praznik rada - 1. i 2. maja, i Dan pobede nad fašizmom, 9. maja, koji će se slaviti radno. Ja ću samo da podsetim da će se, pored navedenih praznika, praznovati svi praznici navedeni u važećem zakonu o državnim i drugim praznicima u Srbiji. Čisto, radi građana i javnosti, da podsetim da su to Sretenje - Dan državnosti Srbije, 15. februara, kao i verski praznici - prvi dan Božića, 7. januara, i vaskršnji praznici, počev od Velikog petka, zaključno sa drugim danom Vaskrsa. Podsetiću i da, prema Zakonu o radu, zaposleni imaju pravo da ne rade i u dane sledećih verskih praznika: pravoslavci - na prvi dan krsne slave, katolici i pripadnici drugih hrišćanskih verskih zajednica - na prvi dan Božića i u dane uskršnjih praznika, pripadnici Islamske zajednice - na prvi dan Ramazanskog bajrama i prvi dan Kurbanskog bajrama, te pripadnici Jevrejske zajednice - na prvi dan Jom Kipura. U Republici Srbiji, podsetiću i time završavam, radno se praznuje Sveti Sava, 27. januara, i Vidovdan, 28. juna. Dakle, Demokratska stranka prihvatiće, odnosno glasaće za sve ove zakone. Smatramo da je i ovo jedan od koraka ka harmonizaciji i usaglašavanju našeg pravnog sistema, ne samo sa Ustavom, nego i sa zakonodavstvom Evropske unije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vlatku Ratkoviću. Reč, povodom Poslovnika, ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi za diskusiju narodni poslanik Laslo Varga, zatim, Nebojša Ranđelović, u ime Poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, u Poslanički klub SRS-a stigao je jedan faks od gospodina Božidara Perića, predsednika Upravnog odbora Zdravstvenog centra Gnjilane. Prema našim saznanjima, ovaj faks su dobile i ostale poslaničke grupe. S obzirom na to da će u Šilovu još vrlo kratko vreme biti struje, očekuje se da poslanici Srpske radikalne stranke, a pretpostavljam i vi ostali, obaveste javnost o onom što se trenutno dešava u tom zdravstvenom centru. Poštovana gospodo, pročitaću ovo, kratak je tekst. ''Obaveštavam vas i molim da ovo iznesete u javnost, u Srbiji - o postupcima vd. direktora Zdravstvenog centra Gnjilane Milorada Todorovića.'' Inače, Zdravstveni centar Gnjilane, pretpostavljam da znate, obuhvata celo Kosovsko pomoravlje. ''Naime, gospodin Todorović ne poštuje odluku Vlade Srbije o imenovanju novog upravnog odbora i sprečava konstituisanje Odbora, time što nas bojkotuje, ne da nam prostorije za rad, a naredio je sekretaru Zdravstvenog centra da ne sme doći na uredno zakazani sastanak Upravnog odbora, tako da sekretar nije prisustvovao, niti nam omogućio pristup dokumentaciji za rad. Takođe, Todorović ne priznaje odluku Vlade i novi upravni odbor, govoreći po narodu da je novi odborimenovala Vlada Kosova. Zatim, on je naložio svojim radnicima, vršeći pritisak na njih da će ih isterati s posla, da potpišu peticiju u Zdravstvenom centru i tu peticiju je proširio i po srpskim sredinama Kosovskog pomoravlja, lažući ljude da se radi o uzimanju potpisa i broja ličnih karata radi dobijanja pomoći. Na svaki način vrši pritisak na članove Upravnog odbora i članovima Upravnog odbora iz redova Zdravstvenog centra naredio je da niko ne sme doći na sastanak Upravnog odbora, uz pretnju da će ih suspendovati sa posla. Gospodin Todorović krši zakon i ne poštuje našu državu, odnosno odluku Vlade Republike Srbije. Takođe, imamo informaciju da je na jednog člana Upravnog odbora vršio ogroman pritisak, tako što je poslao načelnika SUP-a Gnjilane da mu preti, tako da je on veoma uplašen i plaši se da dođe na sednicu Upravnog odbora. Ovo je zaista haos i veliki strah kod ljudi. Zato vas molim da ovo iznesete u javnost i da organe države obavestite o ovome.'' S obzirom na to da smo mi ovaj faks dobili, evo, ja sam ga pročitala, upravo, u tekstu u kom je poslat, neverovatno je da Vlada RepublikeSrbije ne reaguje, a ima ove informacije. Naime, rešenje o imenovanju predsednika i članova Upravnog i Nadzornog odbora Zdravstvenog centra Gnjilane, od 20. septembra 2007. godine, upravo je donela Vlada Republike Srbije i ona je ta koja bi trebalo da se pobrine o sprovođenju ovog rešenja. Naravno, jasno vam je, svakako, da među članovima Upravnog i Nadzornog odbora nema članova SRS-a i da nije naš motiv da reagujemo iupozoravamo javnost to, već činjenica da se dešavaju takve stvari na teritoriji Kosova i Metohije i da se građani obmanjuju. Taj gospodin, Milorad Todorović, inače, član DSS-a, prema informacijama koje mi imamo, ima bolnicu u Ćupriji i uzurpirao je televiziju u Šilovu, tako da se tamo može gledati samo ono što njemu odgovara, a poznat je i kao ministar u Vladi Bajrama Redžepija iz 2001. godine. Takav čovek sebi dozvoljava ne samo to da ne sprovodi odluke Vlade Republike Srbije, već i da obmanjuje građane u Šilovu, da u celom Kosovskom pomoravlju uzurpira vlast, a Vlada Republike Srbije ne reaguje. Ovim putem obaveštavam i javnost, i te građane koji čekaju da ovo čuju. Nadam se da će članovi Vlade, evo, gospodin Marković me, doduše, ne sluša, ali može da pročita stenogram, obavestiti Vladu Republike Srbije, gospodina ministra Jočića i ostale nadležne ministre, Tomicu Milosavljevića, predsednika Vlade, naravno, i da će omogućiti da se ovaj upravni odbor sastane. Pokušali su to i pre dva dana, ali taj direktor to nije dozvolio, evo, čekaju danas i pokušavaju, ali im ne dozvoljavaju da uđu u prostorije da počnu da rade i da sprovode rešenje Vlade Republike Srbije. Izvinjavam se što sam prekoračila vreme. Hvala vam.
Hvala vam, gospođo Radeta. Reč ima narodni poslanik Laslo Varga, a neka se pripreme Pastor Balint i Ranđelović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanici Saveza vojvođanskih Mađara su spremni da podrže ova četiri predloga zakona u slučaju da se prihvate naši amandmani. U vezi s izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima, želim da kažem da ovaj predlog zakona predstavlja usklađivanje važećeg zakona sa činjeničnim stanjem, ali, istovremeno, za nas predstavlja i mogućnost da se u jednom smislu izađe u susret nacionalnim manjinama. Stoga smo predložili jedan amandman. Naime, prema Zakonu o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, nacionalni saveti nacionalnih manjina imaju pravo da utvrde svoje nacionalne praznike, koje posle potvrđuje Savet Republike Srbije za nacionalne manjine. Međutim, tim zakonom nije regulisano pitanje načina praznovanja tih praznika. Stoga smo predložili da pripadnicima nacionalnih manjina bude omogućeno da ne rade u dane svojih praznika, koje, kao što sam rekao, utvrđuju nacionalni saveti, a potvrđuje ih Savet Republike Srbije za nacionalne manjine, telo koje, inače, čine resorni ministri i svi predsednici saveta nacionalnih manjina. Veoma je važna činjenica da ovo telo odlučuje većinom glasova svih predstavnika Vlade i većinom glasova svih nacionalnih saveta, pa je time, praktično, onemogućena bilo kakva zloupotreba onog prava čije se utvrđivanje ovim našim amandmanom predlaže. S druge strane, u vezi sa Zakonom o državnoj upravi, želim da kažem da smo bili spremni da prihvatimo Predlog zakona isključivo u slučaju da se stavovi 2. i 3. člana 3. Predloga zakona brišu. Mi smatramo da propisivanje obaveze pokrajinskim organima da svoje odluke dostavljaju u roku od 24 časa republičkim ministarstvima stavlja u potpuno podređeni položaj Autonomnu pokrajinu Vojvodinu. Naime, sve odluke Autonomne pokrajine se objavljuju u "Službenom listu AP Vojvodine" i na taj način su dostupne svima. I nadležna ministarstva imaju mogućnost da prate "Službeni list AP Vojvodine", a time i ustavnost i zakonitost odluka organa Vojvodine. Imaju mogućnost da, posle objavljivanja ovih odluka, a pre njihovog stupanja na snagu, nadležno ministarstvo predloži Vladi Republike Srbijeda pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti, a Ustavni sud ima mogućnost da, do donošenja svoje odluke, odloži stupanje na snagu ovih odluka. Za nas je potpuno nejasno kako može Ministarstvo na čijem se čelu nalazi predstavnik DS-a da predloži jedno ovakvo rešenje, imajući u vidu da se Demokratska stranka do sada zalagala za autonomiju Vojvodine, a ovim se predlaže jedna vrsta tutorstva nad AP Vojvodinom. Mogli smo uočiti da je prilikom pisanja Ustava Republike Srbije Demokratska stranka, na neki način, odstupila od svojih ranijih stavova u vezi s AP Vojvodinom. Ne znam da li je ovo nastavak promene politike DS-a o ovom pitanju. Za nas, svakako, nije prihvatljivo ovo rešenje, tako da ćemo glasati za Predlog ovog zakona samo ukoliko se prihvati ovaj naš amandman.
Izvolite. Narodni poslanik Pastor Balint.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, ja bih samo u nekoliko rečenica želeo da iznesem stavove Poslaničke grupe manjina o predloženim zakonima, odnosno predloženim izmenama i dopunama zakona. Nastojaću da ne ponavljam ono što je malopre gospodin Varga izneo ispred Saveza vojvođanskih Mađara. Samo ću pokušati da podvučem ono što smatram najbitnijim iz njegovog izlaganja i iz amandmana koji su podneli narodni poslanici Saveza vojvođanskih Mađara. Što se tiče Predloga izmena i dopuna Zakona o državnoj upravi, nama, stvarno, nije jasno zašto je na ovakav način regulisan član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi. Član 3. zakona o izmenama i dopunama kaže, u stavu 2 - organ autonomne pokrajine dužan je da odluku koju donese dostavi u roku od 24 sata nadležnom ministarstvu, koje je dužno da u roku od 48 sati predloži Vladi da pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti odluke, ako smatra da ona nije u skladu sa Ustavom ili zakonom. Naravno, slažemo se da akti treba da budu podložni ustavnoj kontroli i ne smatramo da akti organa AP Vojvodine treba da budu izuzetak od ustavne kontrole, ali nije nam jasno zašto su organi AP Vojvodine dužni da odluku dostavljaju ministarstvu u roku od 24 sata. Kao što svi dobro znamo, AP Vojvodina ima svoj službeni glasnik, službeni list, a to je "Službeni list AP Vojvodine". Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i druga ministarstva i svi organi Republike Srbije, kao i svi građani Republike Srbije, mogu da se informišu o donetim odlukama AP Vojvodine preko "Službenog lista AP Vojvodine". Ovakvu obavezu dostavljanja svojih odluka nemaju, čak, ni opštine, ni gradovi. Ne znam zašto bi baš autonomne pokrajine, odnosno AP Vojvodina trebalo da ima ovakvu obavezu. Isto tako, moram da pitam zašto Vlada Republike Srbije smatra važnim da na ovakav, nedvosmislen, način stavi organe Autonomne pokrajine pod tutorstvo, a ne smatra važnim donošenje zakona o prihodima i o imovini AP Vojvodine, na osnovu člana 183. i člana 184. Ustava Republike Srbije? Gospodin Dulić je, posle njegovog izbora za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, obećao da će saradnja između republičkih i pokrajinskih organa biti bolja, da će se on sastati sa predsednikom Skupštine Vojvodine. Ne znam da li je došlo do tog susreta, ali iz duha predloženog zakona ne možemo prosuditi da aktuelna vlada želi da ojača autonomiju Vojvodine, nego upravo suprotno, da želi da stavi pod tutorstvo Republike Srbije AP Vojvodinu. Mi smatramo da je ovakav predlog omalovažavanje građana. Ne znamo zašto je onda potrebno da postoji AP Vojvodina. Naravno, ona treba da postoji, ali bi, ipak, trebalo da ima nekakvu samostalnost, u okviru Ustava i zakona, naravno. Stoga ne smatramo da je dobro da postoji ova obaveza dostavljanja odluka Autonomne pokrajine Ministarstvu. Inače, moram da primetim da je ovaj predlog zakona imao jednu, raniju, verziju iz maja tekuće godine, kada je vladajuća koalicija bila primorana da povuče i zakon o Vladi i zakon o državnoj upravi. U tom ranijem predlogu je stajalo da bi Autonomna Pokrajina Vojvodina bila u obavezi da svoje odluke u roku od 12 sati od njihovog donošenja dostavi Ministarstvu. Ne znam da li Vlada ozbiljno misli, odnosno Ministarstvo, da to što je, umesto 12 sati, sada 48 sati, odnosno 24 sata, znači ojačavanje autonomije Vojvodine. Mi smo predložili da se ovaj član iz Predloga zakona briše. Ukoliko se naš amandman usvoji, mi ćemo podržati ovaj predlog zakona. Iskoristio bih priliku što je ovde gospodin ministar Marković da ga zamolim da zajednički razmotrimo mogućnost promene granica upravnih okruga. Mi smo o tome razgovarali u junu, kada smo bili kod njega, i rekli smo tada da granice upravnih okruga smatramo potpuno anahronim. Ne znamo koji je, 2007. godine, razlog da građanin iz Horgoša mora da putuje za Kikindu, da mora da putuje više od 100 kilometara da bi obavio neke administrativne poslove, recimo, produženje lične karte ili nešto slično. Svi vrlo dobro znamo šta je razlog tome što, suprotno svakoj logici geografije, recimo, opština Kanjiža, opština Senta ili opština Ada pripadaju Severnobanatskom okrugu. Ne znam da li je tok Tise nekako promenjen, mislim da se to nije desilo, ali dobro znamo da je razlog što Kanjiža, Senta i Ada pripadaju Severnobanatskom okrugu taj što je devedesetih godina bio drugačiji izborni sistem; cela republika nije bila jedna izborna jedinica i do ovakvog rešenja je došlo iz razloga da nacionalne manjine ne bi bile u istoj izbornoj jedinici. Slični problemi postoje i u Sandžaku i vrlo je jasno šta su bili razlozi što su granice upravnih okruga baš na ovakav način postavljene davnih devedesetih godina. Stvarno ne smatram da je to dobro i 2007. godine i ako Demokratska stranka ozbiljno misli ono što je rekla u predizbornoj kampanji - da želi da radi u interesu toga da građani bolje žive i da im bude jednostavnije, želeo bih da predložim gospodinu ministru da organizuje jednu javnu raspravu, na koju bi bili pozvani stručnjaci, pravnici, gradonačelnici, odnosno predsednici opština, predsednici okruga, i da nađemo nekakvo rešenje koje je bliže građanima, kako je to bilo obećano u predizbornoj kampanji. Svi koji su pravnici znaju da za ovo nije potrebno menjati zakon. Granice upravnih okruga se menjaju uredbom Vlade i to se može na vrlo jednostavan način uraditi posle jedne javne rasprave. Još nekoliko rečenica da kažem o predloženim izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima. Ovde se radi o tehničkim usaglašavanjima, ali smo mi poslanici SVM-a iskoristili priliku što je ovaj predlog zakona na dnevnom redu da predložimo jedan amandman - da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na obeležavanje svojih nacionalnih praznika, potvrđenih u skladu sa zakonom, i da zaposleni pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da ne rade u dane praznika iz stava 1. ovog člana. Mi mislimo da, ukoliko pripadnici nacionalnih manjina čine jednu trećinu stanovništva ove države, a to je egzaktno tako, onda bi bilo dobro da država, odnosno Vlada Republike Srbije, izađe u susret nacionalnim manjinama. Naime, na način kako je to već predviđeno Zakonom o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, da se praznici nacionalnih manjina utvrde u skladu sa Zakonom, da te praznike predlože nacionalni saveti nacionalnih manjina, a da ih potvrdi Republički savet za nacionalne manjine, čiji je predsednik premijer, a čiji su članovi, pored predsednika nacionalnih saveta, i oni ministri koji u svojoj nadležnosti imaju pitanja koja su od izuzetne važnosti za nacionalne manjine, npr. ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ministar policije, ministar za kulturu, ministar za obrazovanje, ministar vera. Smatramo da bi bilo od izuzetne važnosti ne samo da se utvrde ovi nacionalni praznici, nego da pripadnici nacionalnih manjina mogu dostojanstveno da ih obeleže. Smatramo da bi bilo vrlo dobro i da bi bio izuzetno dobar signal nacionalnim manjinama da se ova stvar reši na način kako je to učinjeno ovim zakonom u slučaju verskih praznika, da nacionalne manjine mogu praznovati svoje praznike. Ne smatramo da bi došlo do bilo kakvih zloupotreba, iz razloga što bi te praznike potvrdio Republički savet za nacionalne manjine, u kojem sede i ministri, pa ne bi moglo doći do bilo kakvog preglasavanja. Smatram da bi bilo vrlo dobro da nacionalne manjine mogu praznovati svoje praznike na dostojanstven način. Apelujem na gospodina ministra da Vlada Republike Srbije prihvati ovaj amandman SVM-a.
Za reč se javio ministar Milan Marković.
Mislim da rasprava ide u jednom lepom pravcu. Nisam mislio da izlazim tokom rasprave, nego da na kraju sublimiramo sve primedbe, pa da odgovorim, ali je moj prethodnik izneo jedno zapažanje, ili sam ga ja pogrešno protumačio, ako je tako, unapred se izvinjavam, a to je da AP Vojvodina ima, maltene, drugačiji položaj nego što imaju jedinice lokalne samouprave, pa da, eto, Vlada samo od AP Vojvodine traži da ona nešto učini, a jedinicama lokalne samouprave to ne traži. Mislim da bi bilo vrlo loše ako bi javnost to razumela tako kako sam ja razumeo. Naravno, stvari su sasvim drugačije. Po starom zakonu o Vladi, Vlada je mogla da obustavi od izvršenja opšti akt autonomne pokrajine, i to svaki opšti akt, dakle ne onaj koji ona donese u vršenju javnih ovlašćenja, nego bilo koji opšti akt iz delokruga njene nadležnosti. Isto to je i za jedinice lokalne samouprave. Međutim, novi ustav i ovaj predlog izmena i dopuna ne dozvoljavaju više Vladi da obustavi od izvršenja opšti akt AP Vojvodine, a i dalje može da obustavi od izvršenja opšti akt jedinica lokalne samouprave, tako da je AP Vojvodini priznato njeno pravo da daleko više samostalno donosi opšte akte nego jedinice lokalne samouprave. Ti opšti akti podležu samo oceni ustavnosti i zakonitosti koja se vrši pred Ustavnim sudom. Štaviše, propisan je vrlo kratak rok u kom Vlada mora, 72 časa, da pokrene postupak za ocenu ustavnosti i zakonitosti i samo tada Ustavni sud može da obustavi od izvršenja takav akt autonomne pokrajine. Molio bih vas da, prosto, to ne iznosite na taj način, jer bilo bi stvarno vrlo ružno da ispadne da novi ustav nije napravio pomak. On je napravio značajan pomak u odnosu na prethodni ustav. Ponavljam, Vlada nema nikakvo pravo da obustavi od izvršenja opšti akt autonomne pokrajine, izuzev onih koji su u vršenju javnih ovlašćenja, ali to je neka druga priča. Sada se vi pitate zašto je onda potrebno da neko obavesti o tome. Mislim da je najnormalnije i krajnje korektno da razradimo taj član 186. Ustava Republike Srbije koji govori o nadzoru nad radom, koji je u obavezi Vlade Republike Srbije. Vi pitate zašto ne sačekamo mi u Vladi i ne čitamo to iz "Službenog glasnika"? Zato što, po logici stvari, neka opšta akta mogu da stupe na snagu danom objavljivanja, a ja stvarno ne vidim da je toliko teško kolegama u AP Vojvodina da, kada se neki opšti akt donese, to pošalju Vladi Republike Srbije, kako bi ona mogla, u ovim vrlo kratkim rokovima, ukoliko, eventualno, smatra da nešto nije u redu, odnosno da nadležno ministarstvo predloži Vladi da pokrene postupak za ocenu ustavnosti. Podsećam, rok je samo 72 sata od momenta donošenja akta, rok za Vladu. To je, po mom mišljenju, prirodno i normalno i ne vidim ništa loše u tome. Ako je nekome teško da to dostavi Vladi, to je onda neka druga tema. Ponavljam, AP Vojvodina je u delokrugu svojih nadležnosti potpuno slobodna i ograničena isključivo Ustavom Republike Srbije i opšti akti mogu da se cene isključivo pred Ustavnim sudom. Mislim da je to važno ovde ponoviti. Pretpostavljam da kolega nije imao nameru da tako ispadne, ali, evo, ja sam razumeo drugačije, pa bi bilo važno da to ne ostane tako u javnosti. Još jedna stvar, nije Ministarstvo predlagač. Ministarstvo stoji iza svega što je ovde predloženo, da se razumemo. Mi u potpunosti podržavamo sve ovo što je ovde predloženo, ali pretpostavljam da vam je poznat Zakon o ministarstvima i čija je nadležnost izrada ovih propisa koji se danas nalaze na dnevnom redu, tako da bih vas molio da, kao narodni poslanik i šef poslaničke grupe, imate to u vidu. Morate poznavati zakon ako se bavite ovim poslom.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, ovlašćeni predstavnik LDP-a.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kao ovlašćeni predstavnik LDP-a, osvrnuću se sa par stvari na predloženi set zakona. On jeste logična posledica potrebe da se izvrši usklađivanje s Ustavomi to, naravno, može otvoriti ponovo raspravu o onome što stoji u Ustavu i onome što je nekada Valtazar Bogišić stavio u opšti imovinski zakonik za Crnu Goru, koji kaže: ''Što se grbo rodi, vreme ne ispravi''. Tako i ono što je grbo rođeno u Ustavu, bilo kakvim zakonima, teško je ispraviti. Konkretno, Ustav nas obavezuje na donošenje mnogih zakona, kao što je i zakon o Narodnoj skupštini, koji je sa pravne tačke gledišta arhaizam i koji se u aktuelnim zakonodavstvima širom sveta već duže vreme ne upražnjava. Kada su prvi put ovi zakoni stavljeni na dnevni red, govoreno je o hitnosti njihovog donošenja. To je sasvim razumljivo, jer su to sistemski zakoni koji treba da omoguće adekvatnu primenu Ustava. Međutim, nakon protestovanja LDP-a i ukazivanja da gospodin Balinovac ne može da bude izvestilac Vlade, odjedanput je čitav taj set zakona povučen iz skupštinske procedure, odjedanput više nisu bili hitni, te je tek nekoliko meseci nakon njihovog predlaganja, evo, došlo vreme da se vodi rasprava o njima. Na kraju, vezano za usklađivanje s Ustavom, prethodni kolega je hvalio kao nešto novo i nešto izvanredno to što se sprečava, ovim zakonima, sukob interesa, pa vršioci određenih funkcija ne mogu da budu vršioci i drugih funkcija. Ne vidim razlog zašto se to hvali kao nešto fenomenalno, jer je to samo nešto što je logično, nešto što je neophodno. Sada bih prešao na meritum. Najviše bih se zadržao na zakonu o Vladi. Samo bih, kao ilustraciju, apostrofirao par članova. Najpre, član 2, kojim se vrše izmene i dopune člana 6. Zakona o Vladi. Kako malopre reče koleginica Vjerica Radeta, sklon sam i ja gledištu da ovo nije samo puko usklađivanje zakona sa Ustavom, jer se radi o nadzoru nad radom opštine, pa se traži veza sa članom 192. Ustava. To je član koji, opet, nosi sa sobom jednu nakaradnost i daje Vladi pravo da se bavi zaštitom ustavnosti i zakonitosti, govori samo o opštinama. U članu 6. se pominju i gradovi, grad Beograd, pa to nije, po meni, samo usklađivanje ovog člana sa članom 192. Ustava, već i nešto novo i suštinsko, gde se i skupštine gradova na izvestan način ograničavaju, a Vladi daje ingerencija da se bavi nadzorom ustavnosti i zakonitosti skupština gradova i odluka koje donose gradovi. Zatim, član koji se tiče pokretanja postupka za nepoverenje Vladi i za izglasavanje nepoverenja Vladi donosi jednu nekorektnost. Kaže se: ''Predlog narodnih poslanika počinje da se razmatra na prvoj narednoj sednici Narodne skupštine, a najranije po isteku pet dana od podnošenja predloga'', i taj predlog je jako korektan. Ali, može se podvrći diskusiji to da li se pravnom korektnošću može nazvati rešenje kojim se povećava broj poslanika koji mogu pokrenuti postupak izglasavanja nepoverenja Vladi. Osvrnuo bih se i na član koji se tiče odnosa predsednika Republike i predsednika Vlade, a to je član 40. Prethodni tekst je glasio: ''Vlada predlaže predsedniku Republike uvođenje vanrednog stanja na delu teritorije Republike Srbije i akte kojima se preduzimaju mere u vanrednom stanju. Vlada može predložiti predsedniku Republike za vreme ratnog stanja'' itd, pa se taj deo briše. Umesto toga, stoji stav koji kaže: ''Odnosi između predsednika Republike i predsednika Vlade zasnivaju se na saradnji i na pravima i dužnostima koji su određeni Ustavom, zakonom i drugim opštim aktima''. Da li je postojala potreba za ovim i da li u tekst zakona treba unositi pravne notornosti? Naravno da odnos između predsednika Republike i Vlade treba da se zasniva na saradnji, na pravima i dužnostima koji su određeni zakonom. Zbog čega to mora da stoji u zakonu, kada je to jedna pravna logičnost i pravna nužnost? Na kraju, osvrnuo bih se i na član 16, koji se tiče početka i prestanka mandata Vlade i koji sadrži zakletvu koju polažu članovi Vlade. LDP je predložila i amandman kada je prvi put ovaj zakon stavljen u skupštinsku proceduru. Dakle, treba se osvrnuti na činjenicu da tekst zakletve ne predstavlja samo formu jednog svečanog čina, već čin polaganja zakletve ima i materijalno-pravno i formalno-pravno dejstvo, jer je u članu 16. Zakona o Vladi regulisano je da mandat Vlade teče od polaganja zakletve pred Narodnom skupštinom. To što čin zakletve ima i formalno-pravne atribute ne znači da tekst zakletve treba da sadrži odlike političke demagogije preuzete iz preambule Ustava. Da podsetimo, preambula Ustava predstavlja skup intencija, motiva i političkih ciljeva zakonodavca i, po pravilu, ne spada u normativu koja obavezuje da bude ugrađena u sadržinu zakona. Shodno tome, smatramo da je nepotrebno da se tekst zakletve menja. Najzad, u pokušaju da sublimiram sve što sam rekao u vezi s ovim setom zakona, osvrnuo bih se na ono što je rekao kolega iz Demokratske stranke. Govorio je o učvršćivanju ustavnog principa podele vlasti usvajanjem ovog seta zakona. Ja se s tim ne bih baš složio. Shodno činjenici da Ustav Vladi daje velika ovlašćenja, da se Vlada bavi i kontrolom ustavnosti i zakonitosti, da bez pristanka Vlade ne može biti imenovan nijedan javni tužilac u Srbiji, logično je da se zaključi da je intencija - stvaranje jedne svemoguće Vlade, iznad zakonodavne i iznad sudske vlasti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodinu Ranđeloviću. Izvolite, po Poslovniku, ima reč gospodin Balint Pastor. Izvinjavam se što nisam dao reč ranije.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, poštovani narodni poslanici, nije mi običaj da izlazim za govornicu zbog povrede Poslovnika, ali ovom prilikom sam morao to da učinim. Gospodin ministar je povredio član 104. Poslovnika, koji kaže - narodni poslanici su dužni da se jedni drugima obraćaju s uvažavanjem. Naravno, poznato mi je da gospodin Milan Marković više nije potpredsednik Skupštine i nije više narodni poslanik, nego je ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali smatram da bi ova odredba Poslovnika morala da se odnosi na svakog ko se tokom sednice nalazi u ovoj sali. Kada je ministar Marković izašao za govornicu, mislio sam da će reći nešto konkretno o amandmanima koje su podneli narodni poslanici Saveza vojvođanskih Mađara, a on je rekao kako bih ja neke stvari morao da znam i da poznajem, kao narodni poslanik i kao šef, odnosno predsednik Poslaničke grupe. Mislim da nije dobro što se ministar, bilo koji ministar u Vladi, na takav način obraća narodnim poslanicima. Naravno da poznajem Zakon o ministarstvima, naravno da znam ko može da bude predlagač zakona i ko je predlagač ovog zakona i naravno da ministar Marković neće moći da odgovori na neko određeno pitanje koje ću, eventualno, postaviti, ako me ne sluša. Mislim da je vrlo loše što se ministri u Vladi Republike Srbije na takav način obraćaju narodnim poslanicima. Molim vas, gospodine Markoviću, da to ne činite. Naravno, znam i to da je ovo rešenje koje je predloženo korak napred naspram onoga što je do sada postojalo, ali, isto tako, mislim da bismo mogli ići nekim većim koracima i da nije dobro, da još jednom ponovim, što su organi autonomne pokrajine u obavezi da u roku od 24 sata dostave svoje odluke Ministarstvu. Mislim da bi svi trebalo da se obaveštavaju iz službenih glasila, u ovom slučaju, iz "Službenog lista Autonomne Pokrajine Vojvodine". Kako je gospodin ministar postavio pitanje kako je moguće da ja ove stvari ne znam i da li je to moguće, isto bih ja mogao da pitam kako je moguće da Vlada Republike Srbije ne smatra bitnim da predloži, u skladu s Ustavom i na osnovu odredaba Ustava, zakon o izvornim prihodima Autonomne Pokrajine Vojvodine i Zakon o imovini Autonomne Pokrajine Vojvodine? Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Pastoru. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijavu za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SRS-a, LDP-a, i SPS-a. Dakle, ukupno 17 govornika. Prvi je na redu gospodin Srđan Šajn, a neka se pripremi narodna poslanica gospođa Nataša Mićić.
Dame i gospodo, želeo bih samo par komentara da iznesem na ovaj zakon. Za nas u Romskoj partiji, za mene kao narodnog poslanika, prihvatljiv je princip da se određene ustavne kategorije prenose u zakon, kako bi taj zakon bio jasniji. Međutim, mi smo pokušali svojim amandmanima, ja sam pokušao da dam određene amandmane koji će da budu dosledni u pravcu onoga što je definisao Ustav, da se na isti način to prenese u zakon, kako se ne bi ostavio prostor da se ta suština na malo drugačiji način shvati. Kao ilustraciju toga, postaviću pitanje - kada se definiše kome pripada izvršna vlast? U Ustavu je jasno definisano ko je nosilac izvršne vlasti, da je Vlada nosilac izvršne vlasti, a ne da Vladi pripada izvršna vlast. U tom pravcu, mi smo imali nekoliko intervencija, koje sam potpisao kao narodni poslanik i predložio ih u obliku amandmana. Na ovaj način se obraćam i predlagaču da to prihvati, jer zaista ima dosta mesta u ovim izmenama i dopunama Zakona o Vladi koja nisu baš u saglasnosti sa Ustavom. Jedna od ilustracija je, recimo, ko čini Vladu. Dok Ustav govori da Vladu čine predsednik Vlade, potpredsednici Vlade i ministri, u zakonu se govori da je čine resorni ministri, a tek u drugom pasusu se govori o ministrima bez portfelja. Onda se postavlja pitanje da li ministri bez portfelja zaista čine Vladu ili Vlada može samo da ima, odnosno mogu samo da se biraju ministri bez portfelja? Predložio sam jedan amandman kojim se ta nedoumica raščišćava i na drugačiji način se to definiše. Ne bih dalje o sličnim stvarima, koje sam predložio, samo bih u vezi sa Zakonom o državnoj upravi definisao nešto. Svi znamo da je u Ustavu, u članu 21, definisano da se ne smatraju diskriminacijom posebne mere koje Republika Srbija može uvesti radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe lica koje su, suštinski, u nejednakom položaju s ostalim građanima. Na koga ovo može da se odnosi? Može da se odnosi na pripadnike ruralnog stanovništva, može da se odnosi na učenike koji u unutrašnjosti Srbije imaju malo drugačiji kvalitet nastave nego u samom Beogradu, može da se odnosi na pripadnike nacionalnih zajednica, na lica sa posebnim potrebama. Mi smo u Ustavu definisali to kao mogućnost, ali ni u jednom zakonu nismo rekli ko je vlastan da to i sprovodi. Istini za volju, imamo praksu da državni organi sprovode ovo ustavno načelo, međutim, ne na osnovu toga što imaju izričito utemeljenje u zakonu, već je to više akt dobre volje. Mi smo svojim amandmanom pokušali to da definišemo, da to ima utemeljenje u zakonu i da, zaista, svi državni organi mogu delovati svojim afirmativnim merama, bilo da daju subvencije poljoprivrednicima, ili upisuju učenike iz ruralnih delova Srbije na fakultete po afirmativnim merama, da bi ravnomerno razvijali sve delove Srbije, bilo da upisuju Rome, znači, u srednje škole, po afirmativnim merama, da bi im dali jedno ozbiljno zakonsko utemeljenje, tako da nevernici, koji hoće to datog momenta da zloupotrebe, ne mogu da kažu – pa, znate, vi propisujete nešto za šta nema zakonskih osnova. Samo toliko. Hvala.
Hvala narodnom poslaniku Srđanu Šajnu. Reč ima narodna poslanica gospođa Nataša Mićić, a neka se pripremi narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, kakva Vlada, takav i Predlog zakona o Vladi, odnosno kako ste Ustav doneli i kakav vam je Ustav, tako ga danas i poštujete. Najpre, ovaj zakon je uvršćen u proceduru kršenjem te procedure. Prvo, ne ispunjava uslove iz člana 83. Poslovnika, jer krši Ustav i Ustavni zakon. Drugo, ovaj zakon ne ispunjava uslov da bude uvršćen u dnevni red po hitnom postupku. Naime, odredba člana 161. i 162. Poslovnika jasno govori da se po hitnom postupku zakon može doneti samo izuzetno, zbog okolnosti koje se nisu mogle sprečiti, a to bi uticalo na bezbednost zemlje ili na rad organa i organizacija. Pitam vas, dame i gospodo, šta to sprečava ovu vladu da radi, pa je sada bilo neophodno da se po hitnom postupku menja Zakon, i ne samo to, nego kršenjem Ustavnog zakona, člana 12, koji određuje rok u kome se ovaj zakon može doneti? Ništa drugo no potreba da Vlada sebe zaštiti. Vlada se, jednostavno, samo fokusira na puko korišćenje i upotrebu vlasti i zato bi adekvatniji naziv za ovaj zakon bio, recimo, zakon o sistemu podele vlasti u korist Vlade. Kod razloga za donošenje ovog zakona navedeno je da je potrebno da se Zakon o Vladi usaglasi s Ustavom. Tvrdim, kao prvo, da je ovo usaglašavanje izvršeno samo delimično, a naročito u korist onih odredaba koje se tiču ovlašćenja Vlade. Naime, nije usaglašen Predlog zakona, na primer, sa članom 99. stav 2. tačka 1), koji kaže da Narodna skupština bira, nadzire i razrešava Vladu. U ovom predlogu zakona samo su nam razjašnjeni načini kako se Vlada bira i kako se razrešava, a najvažniju funkcije Skupštine, a to je da kontroliše Vladu, u ovom predlogu zakona uopšte nemamo. Isto tako, nije usaglašen ovaj predlog zakona sa članom 124, koji se, faktički, svodi na isto i koji kaže da je Vlada odgovorna Narodnoj skupštini. Dakle, to je ono što se tiče samog usaglašavanja, tj. ono je samo delimično i selektivno. Drugo, ovaj predlog zakona ne samo da je kršenje Ustavnog zakona, eksplicitno sam navela član 12. koji određuje rok za usvajanje i donošenje ovog zakona, nego je i kršenje samog Ustava, i to člana 192, koji jasno kaže da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu. Pri tom, u Ustavu postoji glava VII koja se tiče teritorijalne organizacije, koja jasno definiše šta su jedinice lokalne samouprave i koristi termin - jedinice lokalne samouprave svaki put kad hoće da naznači da se neka odredba odnosi na opštine, gradove i grad Beograd. U ovom obrazloženju se kaže - novi ustav izričito ovlašćuje Vladu da se stara o ustavnosti i zakonitosti opštih akata opština, to je član 192. koji sam vam pročitala, pa onda, u zagradi, piše - time i gradova i grada Beograda. Dakle, Vlada sebi daje za pravo da krši Ustav, i to odredbu člana 192. i čitavu sedmu glavu. Gospodine ministre, pošto niste bili ovde, samo želim da vam kažem da je prekršena procedura. Zakon je samo delimično usaglašen sa Ustavom, prekršen je član 192. Ustava, član 12. Ustavnog zakona i rekla sam na početku i ponavljam, ovaj predlog zakona samo nam pokazuje kakva je Vlada. Dakle, kakva Vlada, takav predlog, kakav Ustav, takvo usaglašavanje s Ustavom. Liberalno-demokratska partija, iz razloga koje sam iznela, neće glasati za ovaj predlog.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nataši Mićić. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, a neka se pripremi Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, predložena su četiri zakona - zakon o Vladi, o državnoj upravi, o platama državnih službenika i nameštenika i o državnim praznicima. Više govore o tome kakva je Vlada, nego o samoj materiji. Ovo ću ilustrovati sa dva primera. Naravno, govore i o tome kakav je odnos Vlade prema Narodnoj skupštini, prema javnosti, prema Ustavu, prema Ustavnom zakonu, ali i o tome kakav je odnos vladajuće parlamentarne većine prema Narodnoj skupštini. Prvo, kada je u pitanju Vlada, Vlada je odgovorna za neustavno stanje u zemlji. Danas smo konačno imali priliku da čujemo i od predsednika Narodne skupštine da je Vlada ta koja ne dostavlja zakone u proceduru Narodne skupštine, te zbog toga ne može da se sprovodi Ustavni zakon. Konačno da to prevali preko usta i predsednik Narodne skupštine. Inače, ta ista Vlada stalno uverava javnost kako je zastoj u Skupštini, kako oni imaju neka 44 ili koliko evropskih zakona koji stoje, a ja potvrđujem, pridružujem se predsedniku Narodne skupštine, stoje, ali možda kod njih. Drugo, Vlada ovim dokazuje da ne poštuje ni hijerarhiju, ni redosled. Umesto da predloži zakone kojima se sprovode Ustav i Ustavni zakon, kao prioritet - zakon o Ustavnom sudu i sve što je vezano za rad Ustavnog suda, zakon o predsedniku Republike, o izboru predsednika Republike, o spoljnoj politici, bezbednosti, odbrani, Vojsci, teritorijalizaciji Srbije, lokalnoj samoupravi, lokalnim izborima, glavnom gradu, sudovima, tužilaštvima, i da na taj način uređuje ovu državu, Vlada nudi četiri izmene zakona, o čemu ću kasnije nešto reći. Time Vlada, pored toga što je stupila na dužnost bez kredibiliteta i bez međusobnog poverenja, pokazuje i nedovoljnu kompetentnost i loš, arogantan odnos i prema Skupštini, i prema Ustavu, i prema Ustavnom zakonu. Još jedan primer. Vlada je 14. juna, posle povlačenja, ponovo pustila u proceduru zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, da se razmatra po hitnom postupku, a on se razmatra posle tri i po meseca. Održano je devet vanrednih zasedanja, a nijedno nije zatražila Vlada Republike Srbije, iako ima ustavno pravo. Da joj je to stvarno hitno, da joj je nužno, ona bi već 15. juna zatražila vanredno zasedanje Skupštine Srbije. Moram kratko da se osvrnem i na odnos vladajuće većine, parlamentarne većine, prema Narodnoj skupštini. Imamo usvojen predlog da se spoje četiri tačke dnevnog reda. Naravno, i predsednik Skupštine, koji je dužan da se stara o Poslovniku, prihvata to. Naravno da postoji mogućnost, u skladu sa članom 140. Poslovnika, da se spoje tačke, ali samo u dva slučaja - ako su međusobno uslovljene i ako su rešenjem međusobno povezane. Voleo bih da mi neko objasni u čemu su to međusobno uslovljena, odnosno gde su ta rešenja međusobno povezana kod zakona o državnim praznicima i zakona o platama državnih službenika, ili zakona o platamadržavnih službenika i zakona koji reguliše odnos državnih organa i AP Vojvodine, da ne nabrajam dalje. Očigledno, umesto da Skupština pokaže da je nezavisna, da je predstavničko telo, da je kontrolno telo, u kojoj se suprotstavljaju argumenti svih, poslaničke većina primenjuje argument sile i izglasa da se to spoji. Samo nešto kratko o predloženim zakonima. Zadržaću se kratko na Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Ostaviću svojim kolegama da i oni dodaju, imaju šta da kažu. Prvo, u samom obrazloženju ste videli da predlagač obrazlaže Ustav. Ne navodi razloge zbog kojih se menja Zakon, nego navodi razloge zbog kojih je trebalo promeniti Ustav. Onda, samo u jednoj rečenici kaže - izvesna rešenja se usklađuju sa Ustavom. To je razlog za promenu Zakona. Nisam baš siguran. Naravno, ne sporim ni potrebu da se sve to uskladi s Ustavom, ali sve četiri tačke nisu usklađivanje sa Ustavom. Mi tu potrebu ne sporimo, ali ćemo nastaviti, kao SPS, da insistiramo da se, pre svega, ključni zakoni u Srbiji, o kojima sam malopre govorio, nađu na dnevnom redu, pa tek onda ovi. Da li je to samo usklađivanje s Ustavom, malopre je bilo primera, govorile su kolege o tome, da ne gubim vreme. Jedan interesantan detalj, koji je ovim zakonom o izmenama i dopunama Zakona predviđen, jeste da se razradi odredba Ustava kojom je Vlada dužna se stara o ustavnosti i zakonitosti opštih akata opština. Tu se postavljaju dva pitanja. Dakle, stara se o ustavnosti i zakonitosti, onda, u roku od pet dana, treba da pokrene postupak pred Ustavnim sudom. Prvo, pitam - ako se to sada dogodi, kome će Vlada da piše da se otvori postupak ocene ustavnosti i zakonitosti, ko sad to treba da uradi i šta se sad tu događa? Akti će nastaviti da funkcionišu. Ima još gore pitanje od toga, drugo pitanje - da li može neko ko ne poštuje ustavnost i zakonitost da se stara o ustavnosti i zakonitosti? Da Vlada ne poštuje ustavnost, malopre sam navodio primere, jer ne poštuje Ustavni zakon kojim je jasno precizirano šta, kad i kako treba da se uradi, a ni zakonitost. Evo, opet, jednog primera. Zakonom o lokalnoj samoupravi i lokalnim izborima, Vlada je ta koja uvodi privremene mere u skupštinama opština u Srbiji. Te privremene mere mogu da traju tri meseca. Vlada nezakonito održava takvostanje u deset opština, u Užicu, Smederevu, Babušnici, Zrenjaninu, Valjevu, Leskovcu, Bogatiću, Kuli, Velikom Gradištu i Smederevskoj Palanci. Dakle, u deset opština su privremeni organi, privremene mere. Od toga, u pet opština je od prošle godine, a ovih drugih pet - u ovoj godini, već istekao rok od tri meseca. Jedino što je Vlada uspešno radila, to je da je u junu izmenila postojeće privremene organe i sprovela princip koji su oni promovisali, nulti princip, tako da su svuda stavili DS, DSS-Novu Srbiju i G17 plus, iako u nekim opštinama neke od tih stranaka nemaju nijednog odbornika. Ustav, član192, vrlo jasno i precizno kaže - kada se formira privremeni organ, mora se poštovati odnos koji postoji u skupštini opštine, i politički i nacionalni. Time, u stvari, Vlada pokazuje da ne sprovodi zakon, a, malopre sam rekao, ni Ustav. Samo još vrlo kratko, da bi moje kolege došle do izražaja. Podneli smo veliki broj amandmana i ima priliku ministar da ih razmotri i da popravi ovaj predlog zakona o Vladi. Rešenja koja su data su nejasna i mogućnosti tumačenja su različite, počev od toga da je Vlada dužna da obustavi opšta akta opštinama, s tim što nema odredbe da je dužna da pokrene postupak pred Ustavnim sudom, nego ima poslednji član, pa, ako ga ne pokrene u roku od pet dana, pa zatim, umesto da razmatra na prvoj narednoj sednici, predlagač nam je ponudio da - počinje da razmatra. Šta znači to - počinje da razmatra? Vrlo jasna formulacija stoji u Ustavu i može da se prepiše. Zatim, kod prava Vlade koja je u ostavci, između ostalog, umesto da ne može da imenuje funkcionere, što je bilo do sada, kaže se -može da imenuje funkcionere, ne može samo državne službenike. Šta se promenilo? Jeste smanjen broj funkcionera, ali i dalje ostaje opcija da funkcionere može da promeni. Bilo bi interesantno, gospodine ministre, kada se budete javljali, da nam date podatak o tome koliko sada u ovoj vladi ima državnih sekretara, koliko pomoćnika sekretara, boga pitaj, ali bi bilo važno da se saopšti tačna cifra. Završiću delom koji govori o poverenju Vladi, jer kada budemo razgovarali o amandmanima, imaću prilike još nešto da kažem. Naravno, zakon poznaje institut nepoverenja, i to je jasno. Nepoverenje pokreće opozicija. Da bi izglasali nepoverenje, mora da ima 126 poslanika. Vlada pokreće pitanje poverenja, ali i ona mora da obezbedi 126 poslanika. Ovde je stavljena jedna formulacija koja je vrlo diskutabilna, kada bude bilo rasprave o tome, tada ćemo razgovarati, jer ne kaže onako kako stoji u Ustavu - Vladi je izglasano poverenje ako je glasala većina od ukupnog broja poslanika, a sve ostalo nije, nego obrnuto - Vladi nije izglasano poverenje ako ne glasa većina od 126 poslanika. Dakle, biće još prilike da razgovaramo o tome. Mi nećemo glasati za ove zakone dok ne vidimo sve amandmane, a nastavićemo da insistiramo da se na dnevnom redu nađu zakoni koji su bitni za građane Srbije, koji su veoma važni za život građana Srbije. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako je ministar ovde govorio da se radi o usklađivanju nekoliko zakona sa novim ustavom Republike Srbije, želim da dam nekoliko komentara na sve ovo, uz osvrt na neku političku praksu koju smo imali prilike svi da vidimo i da joj budemo svedoci u nekom prethodnom periodu. Krenuo bih od izmena i dopuna Zakona o Vladi Republike Srbije. Kaže se ovde da novo ustavno rešenje daje Vladi pravo da obustavi od izvršenja opšte akte opština, gradova i grada Beograda kada smatra da nisu saglasni Ustavu ili zakonu i da u roku od pet dana pokrene postupak za ocenjivanje ustavnosti i zakonitosti opštih akata itd. Imao ovde nekoliko problema. Ministar je hvalio činjenicu da je skraćen rok, ali džabe je vama skraćen rok kada nemate Ustavni sud, kome bi sve ovo išlo na ocenu ustavnosti, kada nema vaše odgovornosti, vaše, kao ministra, i Vlade u celini, koja je najodgovornija u svakom slučaju. Drugo, a tiče se ustavnosti i zakonitosti, posmatrane malo šire, vi ste bili dužni, o tome je kolega ovde govorio, vaša vlast, vaš predsednik Skupštine, da raspiše izbore u ne malom broju opština, gde su privremene mere na snazi više meseci, negde čak i do godinu dana. Dakle, to su dva vrlo velika problema vezana za obrazloženje određenog rešenja. Isto tako, podsetili su me poslanici, vrlo ste revnosni kada je u pitanju usaglašavanje personalnih rešenja sa podelom resora i podelom vlasti, uopšte, u Srbiji, posle izbora. To je strogo na vreme odrađeno, sve u skladu s tom stranačkom deobom. Jedna rečenica o nespojivosti funkcija. Mi smo svedoci, da sada ne idem baš tako daleko, da i tu čekate Ustavni sud, vadite se na tu činjenicu i ne rešavate određene probleme. Kažete, dalje, Vlada kojoj je prestao mandat može do izbora nove vlade da vrši samo poslove koji su određeni zakonom. Svedoci smo da se prethodna vlada nije držala strogo ovih odredaba, koje su i ranije važile, pa nisu bili imuni na to da podele određeni broj stanova, da potpišu određene ugovore, milionske vrednosti u evrima, ili cele milijarde. S druge strane, prali su ruke od odgovornosti kada je bilo neko pitanje na dnevnom redu koje je bolno i gde bi Vlada mogla, možda, izgubiti neki politički poen. To je licemerstvo i nadam se da toga neće biti u narednom periodu. Kada se radi o glasanju o nepoverenju Vladi ili članu Vlade, sada to može zatražiti najmanje 60 narodnih poslanika; to je po novom ustavu. Hteo bih da upozorim i Vladu i javnost da ne bude igre, kao što se već jednom desilo, kada je Poslanička grupa SRS-a podnela jednu takvu inicijativu, pa ste vi, nekim veštim potezima, odugovlačili i doveli sve nas u poziciju da je to sve postalo besmisleno. Isto tako, kaže se - na prvoj sednici, narednoj sednici. I tu ste majstori što se tiče toga šta je prva sednica, druga ili treća, jer videli smo to vezano za usaglašavanje, odnosno donošenje mnogih zakona koje je Ustavni zakon propisivao kaoneophodne, pa se sada prebacuje odgovornost sa Vlade na Skupštinu itd. Što se tiče hitnosti postupka, u obrazloženju jednog od ovih zakona se kaže da bi nedonošenje ovog zakona po hitnom postupku moglo da prouzrokuje štetne posledice po rad organa i organizacija. Čak tražite da stupi na snagu narednog dana od dana njegovog donošenja. Mi smo ovaj zakon dobili 6. jula, a danas je 1. oktobar, i to vam sve govori. Vaša vlast je, kako je to malopre rekao šef Poslaničke grupe SRS-a, najveća štetna posledica svega što se u Srbiji ranije dešavalo. Sa nekoliko primera ilustrovaću odnos Vlade, ove vlade, i Narodne skupštine, gde bi ta Vlada trebala da bude podređena. Narodni poslanik u Skupštini Srbije Vidoje Jovanović je 8. juna 2007. godine postavio sledeće poslaničko pitanje: Da bi se pravovremeno informisali građani Ljubovije i okolnih mesta, a i postavilo pitanje odgovornosti za pogrešno informisanje, gde je uhapšen general Zdravko Tolimir? Pazite kakav je odgovor dobila Skupština, odnosno svaki poslanik: ''Imajući u vidu činjenicu da je u više navrata Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srpske davalo izjave za medije povodom hapšenja generala Zdravka Tolimira, Vlada smatra da je šira javnost upoznata sa relevantnim detaljima.'' To je kompletan odgovor Vlade, koja, valjda, smatra za sebe da je ozbiljna itd; potpisao je Božidar Đelić. Valjda, Koštunica od sramote ovo nije hteo ni da potpiše, pa je tu uvek Božidar Đelić kada je nešto prljavo. Dobili smo odgovor, a niko nije pitao šta je govorila Vlada Republike Srpske. Tražili smo odgovor od Vlade Republike Srbije, jer je general Zdravko Tolimir bio državljanin ove države. Još jednom pokazujete ono na šta smo vas upozoravali i kod Zakona o državljanstvu, da vi, jednostavno, ne vodite računa o svim građanima podjednako, već samo o suprugama funkcionera, ako treba da putuju slučajno u inostranstvo; to je vama mnogo važnije od činjenice gde je uhapšen jedan general, Zdravko Tolimir, koji je, eto, imao i državljanstvo Republike Srbije. Ovaj odgovor govori o kompletnom odnosu Vlade Republike Srbije, ove vlade, prema Narodnoj skupštini. Tu poseban komentar, takođe, nije potreban, a i pravo je svakog poslanika da dobije odgovor. Kažete da je u više navrata Ministarstvo unutrašnjih poslova Republike Srpske davalo izjave. Pa, možda taj poslanik nije imao prilike da vidi i čuje sve te izjave. To je bio direktan povod zašto smo podneli inicijativu za izglasavanje nepoverenja Vladi. Ovde je već pomenut slučaj kako je Vlada odgovorila na pitanje članova Administrativnog odbora o naknadama u upravnim odborima, direktora agencija itd, da oni nemaju podatke. Siguran sam da Vlada i ministar finansija imaju podatke o finansijama za svaku, i najudaljeniju, mesnu zajednicu u najmanjoj opštini u Srbiji. Sve je to pod strogom kontrolom. Ali, ovde nemaju podatke o agencijama koje su formirane. Drsko je i, da tako kažem, bezobrazno. Evo, jedan podatak smo dobili kroz poslaničko pitanje - da je direktor JP ''Zavod za udžbenike'', preko leta, imao neto 215.210,00 dinara. Čim smo krenuli tim tragom, odmah su pokušali da to zataškaju, ali, moraće, siguran sam, da daju te podatke. Narodni poslanik Momir Marković je postavio, takođe, pitanje koliko - koliko u NIS-u AD ima menadžerskih ugovora, menadžerskih dodataka i kolike su im plate. Taj odgovor nismo dobili. Postavljam pitanje zašto su nam slali to što zovu odgovorom ako toga nema. Zašto je to u Srbiji tajna, kada je sve javno? S druge strane, vodi se neviđena hajka već nekoliko godina na sve poslanike, na Narodnu skupštinu Republike Srbije, da bi se upravo zataškalo sve ono što rade ministri u Vladi, a ministri u Vladi pokušavaju, i vladajuća garnitura, uopšte, da stave do znanja da je u Srbiji normalno biti lopov. Videli smo da se to njih ne tiče u raspravi o izboru guvernera. Pokušavaju da od Srbije naprave zemlju kakva nikad nije bila, ali, siguran sam da će SRS i građani koji nas podržavaju tome stati na put.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Stefanu Zankovu. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik, gospođa Jorgovanka Tabaković, verovatno, posle pauze. Dakle, posle narodnog poslanika Rajka Baralića je pauza, do 15 časova.
Posle mog izlaganja, to bi bilo pravilnije i neće biti dvosmisleno. U redu je. Gospodine potpredsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici,pošto je,između ostalog, na dnevnom redu i izmena i dopuna Zakona o državnim praznicima, dozvolite mi da kažem daje danas 1. oktobar, ukinuti praznik prvog oslobođenja Čačka od nemačkog ropstva. Moje vlasti u Čačku promenile su ovaj datum. Veoma žalim zbog toga. Ljudima koji su učestvovali u prvom oslobođenju Čačka i u stvaranju Užičke republike i ovom prilikom odajem priznanje, takođe, i njihovim potomcima - da se diče svojim precima. U Čačku su ukinute ulice kao što su Kadinjačka i Ulica Save Kovačevića, da ne otvaramo to pitanje; jednog dana ćemo sve to vratiti tamo gde mu je, inače, mesto. Dakle, antifašistička borba u Srbiji ne sme da ima alternativu, ako je ima, onda to košta Srbiju. To su u koaliciji ukinule Demokratska stranka, Demokratska stranka Srbije, Nova Srbija i Srpski pokret obnove. Vratićemo sve to u rikverc. Nekoliko izmena i dopuna zakona razmatramo danas i stvarno vas pitam, gospodine Markoviću, zašto nemamo Ustavni sud? Nije zlonamerno, nije s predumišljajem. Ovde smo, čak, nekoliko puta čuli gospodina Batića da kaže da vi, vaša vlada nema Ustavni sud, a ja podsećam javnost da je on bio ministar pravde u ovoj zemlji više od godinu i po dana a da ta vlada, takođe, odnosno ta država, nije imala Ustavni sud. Dakle, ili nemate snage da mu to kažete, ili ste vi svi isti - kad vi vršite vlast, ta država nema Ustavni sud. Dakle, to nije normalno. Moram da podsetim, iako nisam pravnik, da građani u jednoj zemlji nemaju pravnu sigurnost ukoliko ne funkcioniše Ustavni sud i, što je još gore, ta država se ne tretira kao demokratska država. Dakle, koliko košta to da se vladajuća koalicija usaglasi u vezi s personalnim rešenjima Ustavnog suda? Imam potpitanje, da li to znači da će Ustavni sud, odnosno sudija Ustavnog suda, manje ili više poštovati ustavnost i Ustav ove zemlje ukoliko pripada jednoj ili drugoj političkoj stranci? To je užasan podatak. To je najgori podatak o vašoj vlasti u toku ovih nekoliko meseci. Imali ste taj problem kod Saveta Narodne banke, imali ste taj problem i kod Državne revizorske institucije, odnosno komisije, evo, sada to imate i kod Ustavnog suda. Krajnje je vreme da to uradite na odgovarajući način i da nas uverite da li će sudije Ustavnog suda postupati po onome što građani ili institucije traže, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, ili u skladu sa partijskom knjižicom. To je veoma kompromitujuće za ono što se u Srbiji naziva demokratskim blokom. Dakle, bilo šta što se donosi, što se razmatra ovde, nema nikakvog smisla bez ove početne tačke, tj. da se ispoštuje Ustavni zakon o sprovođenju Ustava, da se konačno konstituiše Ustavni sud, da se konačno izaberu sudije Ustavnog suda i da možemo da kažemo, evo, mi smo država, nismo njen surogat. U tom smislu, molim sve vas, sve koji možete na to da utičete, da to uradite u najkraćem mogućem roku; izgubili smo ovde sto sati pominjući ovaj problem, a ovo jeste temeljni problem. Ovde ne može biti reči ni o čemu drugom ako ovo ne funkcioniše. Da ne govorim više o ovim stvarima, o zakonima, o izmenama i dopunama, govorio je više o tome kolega Petronijević. Zaista, apelujemo da to učinite, jer nema nikakvog smisla, vi to ne možete više nikom da objasnite, čak, evo, ponoviću, nemate snage da replicirate ni gospodinu Vladanu Batiću, koji je u vanrednom stanju lično postavljao tužioce po Srbiji i predlagao smrtnu kaznu na određeni rok. To sada nijednom normalnom analitičaru, pravnom ili bilo kom drugom, u Srbiji ne smeta; evo, ne skida se s ove govornice, govoreći vam da treba ovako ili onako Još samo jedna rečenica. Nema kolege Pastora, pa nema ni smisla, ali da, ipak, kažem nešto povodom ovih pitanja koja je on otvorio. Podsećam na jedan atentat koji se dogodio u Beogradu pre dosta godina, kada su na turskog ambasadora pucala dvojica Jermena, ili tako nešto je bilo, izvinjavam se, ne znam, to nije sada najvažnije, ali to je tada bilo strašno. Beogradska policija je morala da prestane da goni počinioca atentata na Pančevačkom mostu, jer nije imala pravo da postupa na teritoriji opštine Pančevo. Da li mi hoćemo takvu državu? Dakle, pod formom ovakvom ili onakvom, da se krše ovakva ili onakva prava, ovaj parlament je pre nekoliko dana usvojio Evropsku deklaraciju, ili kako se zove, o saradnji evropske policije, i ja sam na to ponosan. Mi smo imali situaciju pre 15 godina, pre Ustava iz devedesetih godina, da policajac nije mogao da pređe Pančevački most. To nije država. Nadam se da to vreme više nikada neće da dođe. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Rajku Baraliću. Dajem pauzu do 15 časova. Nastavak sednice je u 15 časova. Hvala vam. [[Posle pauze]] Poštovane koleginice i kolege, nastavljamo popodnevni rad. Po listi prijavljenih narodnih poslanika, reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Poštovane kolege, poštovani građani Srbije, govorimo o zakonu, odnosno Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji se u drugom navratu nalazi pred nama. Jednom je zbog predlagača povučen sa dnevnog reda. Ono o čemu želim da razgovaram, iako su četiri zakona objedinjena u ovoj raspravi, jeste član 3. zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, koji glasi: ''Član Vlade ne može biti na drugoj javnoj funkciji u državnom organu, organu autonomne pokrajine, opštine, grada, grada Beograda, niti vršiti delatnost koja je po zakonu nespojiva s dužnošću člana Vlade, niti stvoriti mogućnost sukoba javnog i privatnog interesa''. Želim da pričam o mogućnostima sukoba javnog i privatnog interesa i želim da pričam kako je do tog sukoba javnog i privatnog interesa došlo u vreme kada smo o ovom zakonu počeli da raspravljamo u Skupštini i kako se aktuelna vlast i njen odbor za sprečavanje sukoba interesa poneo u jednom konkretnom slučaju, koji mogu da okarakterišem samo rečima da je javni interes izvrgnut ruglu. Principijelno, moram da govorim o slučaju gospodina Đelića, mada me lično, verujte, uopšte ne zanima. Mislim i da ne zaslužuje tu pažnju, jer ću ja o njemu govoriti sve vreme, ali, prosto, kao paradigma, kao primer nedostatka osećaja za zloupotrebu i stvaranje mogućnosti sukoba javnog i privatnog interesa. Mnogi ga zovu vojvoda od ''Meridijan'' banke, a on je najpoznatiji kao vlasnik firme ''Altis'', a kada po rečnicima malo pročešljate, naći ćete da je ''altis'', u stvari, sveti Zevsov grob. Firma ''Altis'', tj. gospodin Đelić, koji je ponovo aktuelni potpredsednik, učesnik u vlasti, član Vlade, nije slučajno izabrao taj naziv, kao čovek koji se ponaša kao grobar javnog interesa i njegove zloupotrebe, usput gradeći hram u kom se čuvaju najveće dragocenosti, jer to znači, takođe, reč ''altis''. Kada u zakonu napišete da član Vlade ne može da vrši dužnost koja je nespojiva sa zakonom, kada to precizirate pratećim propisima, ako postoje organi koji o tome mogu da odlučuju bez dvostrukih standarda, ako postoji kazna sa kojom se prekršilac može suočiti, onda nema mesta prigovoru. Kako je to ispalo u stvarnom životu? Ispalo je tako da nam je gospodin Đelić dokazao uživo, dao klasičnu definiciju korupcije u administrativnom, ekonomskom i javno-interesnom smislu. Gospodin Đelić je 2004. godine osnovao firmu ''Altis'', u smislu registracije, ali je tekući račun te firme počeo da naplaćuje zvanično, verovatno, i da plaća porez, tek 2005, i to polovinom godine. Okupio je svoje stare prijatelje iz bivše vlade, sve one koji su nešto značili i znali, i pohvalio se da je napravio transakcije vredne 500 miliona evra. Ako se gospodin Đelić pridržavao člana 41. Zakona o privatizaciji, koji ponavljate u izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, da može da dobije nagradu i naknadu, zakonito, kao proviziju za uspešno obavljen posao, on je, po sopstvenom priznanju, zaradio 25 miliona evra. Pre nego što dođemo do spornog podatka i toga da li je i kako naplaćivao prihode, hoću da vas upozorim da je tu svoju firmu ''Altis'' nazivao investicionom bankom. Dokazi o tome postoje u intervjuima i izjavama koje je gospodin lično davao. Upotreba naziva ''investiciona banka'' je specifična vrsta lažnog predstavljanja. Po podacima Agencije za privredne registre, do kojih možete doći svi, očigledno je da je reč o konsultantskoj kući, koja je registrovana kao privredno društvo s ograničenom odgovornošću i s minimalnim osnivačkim ulogom od 500 dolara za delatnost konsaltinga i spoljne trgovine. Sa bankarskim poslovima, ono što se lažno predstavljalo kao investiciona banka, nema veze ni po vrednosti uloga, a ni po delatnostima. To isto važi i za ''Altis konsalting'', jer je osnivački ulog, trenutno, po poslednjem podatku, 3.800 dolara, a u momentu osnivanja iznosio je svega 800 dolara. Postavlja se pitanje - kako je onih 25 miliona dolara gospodin mogao da naplaćuje, s obzirom na to da je žiro-račun, u staroj terminologiji, u novoj - tekući račun, registrovan tek juna 2005. godine? Znači, da li je uopšte bilo regularne naplate poslova? Sledeće pitanje - kako je ''Altis'' dobijao poslove u tolikoj vrednosti? Zašto baš taj konsultant? Da li je kvalitet posla unapred bio garantovan imenima ljudi koji su radili u Vladi, Narodnoj banci, ili je reč o klasičnoj primeni, o zabrani klauzule konkurencije, odnosno o zloupotrebi stečenog kruga poslovnih veza na mestu prethodnog ministra u Vladi, ili je, upravo, reč o zloupotrebi privilegovanih informacija sa kojima je gospodin Đelić imao kontakt? Da li je neko tim ljudima, gospodinu Đeliću, Slobodanu Milosavljeviću, Velji Tatiću iz Narodne banke, zabranio da obavljaju delatnost koja ima veze sa poslom koji su prethodno radili, makar dve godine od napuštanja posla, kada raspolažu privilegovanim vezama i tajnama? Ako to Zakon o radu predviđa za bilo kog zaposlenog, da li to znači da je ministar u Vladi van zakona i da za njega Zakon ne važi? Ako se sve to dešava u vreme kada podnosite ovakav predlog zakona, pitam se, koja je svrha, sem izvrgavanja ruglu i građana i javnog interesa. U to vreme, 2004. godine, predsednik Izvršnog veća Vojvodine je bio, i još uvek je, stranački kolega gospodina Đelića, Bojan Pajtić, koji je gospodina Đelića promovisao u svog savetnika. Te iste 2004. godine, dok još nije registrovan tekući račun za naplatu provizija, zbog pitanja - da se ne ulazi time u konflikt interesa, bivši ministar Đelić je u svakom novinskom tekstu predstavljen kao bivši ministar finansija. Reč je o zloupotrebi privilegovanog statusa, informacija, veza, i to novinari odlično znaju, zato ga tako i predstavljaju. On kaže da mu ne pada na pamet da uđe u konflikt interesa i da zato besplatno savetuje gospodina Pajtića. Slušajte sad, gospodin Pajtić je na čelu Fonda za razvoj, koji odobrava kredite, i on promoviše u Novom Sadu svog besplatnog savetnika, koji je u tim okolnostima najpoželjniji savetnik, jer nam garantuje odobreni kredit. Vi se sećate kako je gospodin Kostić, pričala sam jednom o tome, naplaćivao svoje prijateljstvo sa gospodinom Čankom sedeći u njegovom kabinetu i želeći da da do znanja bankama, sudovima, da je on na izvoru informacija i kao takav, poželjan član upravnog odbora, neko sa kim se ne valja zamerati. Ovo je, isto tako, rentiranje ranijeg položaja bivšeg ministra. Šta se u to vreme dešava? Gospodin Đelić se kvalifikuje, takođe, za savetnika "Kredi agrikol" banke, koja ulazi u zanimljive i značajne poslovne odnose sa ''Meridijan'' bankom. Za vas koji niste znali, gospodin Đelić, sam kaže, u intervjuu koji je dao listu "Vreme", 26. maja 2005. godine: "Ovu grupu", znači "Kredi agrikol" grupu, "znam odavno, od 1995. godine, kada sam kao partner u ''Mekinziju", to je ona firma iz koje nam je došao i gospodin guverner, ali samo iz frankfurtskog odeljenja, "radio za njih. Od tada postoji poverenje", sa čime se gospodin Vlahović baš ne bi složio, jer on smatra da ih je on doveo na ovo tržište. Kaže: "Dobio sam ulogu od "Kredi agrikol" banke da nekoliko milijardi evra alociram na optimalan način za celu grupu od Beča do Vladivostoka". Gospodin ministar Đelić je valorizovao svoje privilegovane veze, informacije i položaj, postavši predstavnik "Kredi agrikol" grupacije za čitav jedan deo Evrope i bilo mu je zanimljivo zato što će alocirati milijardu evra. Tada je zahvalio gospodinu Borisu Tadiću na poverenju i rekao da je uslov Francuza da se ne može više pojavljivati na stranačkim skupovima i mnogi su žalili rečima - ode Boža u bankare. Pitam građane, da li je moguće da neko danas takav značajan profesionalni izazov - da alocira nekoliko milijardi evra na optimalan način od Beča do Vladivostoka, zameni za slabo plaćeno mesto potpredsednika vlade? Ono što je meni zanimljivo, a što bi trebalo i građanima Srbije da bude zanimljivo, jeste da gospodin Đelić to može da radi zato što ga gospodin Tadić sve vreme šeta po svetu. Razumem da to radi gospodin Milosavljević, tada predsednik Privredne komore Srbije, koji sa njim ima zajedničku firmu, pa je njegov interes da ga promoviše jasan, nedopušten, ali jasan. Koji je gospodina Tadića interes da ga u januaru 2005. godine, opet kažem, pre registracije računa, vodi kao jednog od članova delegacije u Libiju, i tu su JAT, ''Jugoimport'', ''Altis konsalting'', ''Simpo'', ''Energoprojekt'' itd. U Grčkoj, februara 2005, impresivan je spisak učesnika inicijative za partnerstvo Grčke, Srbije i Crne Gore i ponovo je učesnik gospodin Božidar Đelić, bivši ministar finansija, a sada vlasnik ''Altis'' grupacije. Zašto da ga ne promovišu? Zašto da on to ne radi ako je svojevremeno, dok je i bio u Vladi gospodina Đinđića, o tome su njegove kolege govorile, izvesnoj mladoj osobi po imenu Jelena Milenković, pa su je zamenjivali sa pevačicom, estradnom umetnicom Jami, a to nema veze, jer je reč o devojci koja je radila u firmi ''Citadela'', brokerskoj kući, iz vrlo plemenitih pobuda, poveravao najznačajnije konsultantske poslove, ali je već tada bio svestan da je to zloupotreba položaja, pa je to rađeno indirektno; poslove su dobijali Rotšild, KPMG, ali je uvek njihov podizvođač bila upravo firma ''Citadela''. Kada je ljubav prestala, gospodin Đelić je shvatio da je potrebno da privilegovan položaj naplati za sebe, a ne za račun neke druge firme u kojoj radi osoba koja mu je draga. Zato je i osnovao ''Altis'' i u trenutku kada gospodin Vučić podnosi prijavu Odboru za sukob interesa, zbog sumnje da je ušao u sukob interesa i da je, kao član Vlade, istovremeno i vlasnik 10 posto akcija ''Meridijan'' banke, gospodin Dedijer iz Odbora za sukob interesa preduzima, navodno, neke aktivnosti, koje se svode na to - nije na vreme prijavio, ali kasnije se predomislio. To je kao ono kada uđe lopov u radnju, ukrade nešto, i kada ga vi uhvatite, on vrati, ne, nije ukrao. Kaže - mi to njemu, jednostavno, moramo da oprostimo, jer šta bi bilo, kakva bi to šteta bila za ovu državu ako bi ljudi takvog formata i takve stručnosti bili van sistema i ako ih ne bismo upotrebili za opšte interese. Doslovce kaže - radi se o sposobnim ljudima, pa bi za državu bilo nepovoljno i štetno da oni ne učestvuju u državnim poslovima i donošenju odluka na nivou države. Taj gospodin Đelić je, preko firme ''Sopersas'', o kojoj postoji samo telefonski broj u imeniku Francuske, uložio, navodno, u ''Meridijan'' banku 9,99 posto akcija, a taj broj je tako lep i zanimljiv iz razloga što Zakon o sprečavanju, o pranju novca, nalaže da strani osnivači, kada 10 posto ulažu u akcije neke firme, moraju do poslednjeg fizičkog lica i osnivača da prikažu vlasnika akcija. Namerno se sišlo, i to ne mnogo, da ne izgubi čovek novac, na 9,99 posto, da ne bi znali da je reč o gospodinu Đeliću. Sada to ne smeta ni međunarodnim organizacijama koje se bave borbom protiv korupcije, ne smeta to ni nevladinoj organizaciji ''Transparentnost'', ni svim onim dušebrižnicima koji brinu o budžetu Srbije, zato što taj iznos od 10 posto akcija u ''Meridijan'' banci nije na štetu onog ko je ''Meridijan'' banku kupio. Ne smeta njima korupcija koja ide iz budžeta Srbije i na teret građana Republike Srbije, smeta im kada se njima u džep ruka stavlja i oni to ne dozvoljavaju. I kredite kada daju, oni traže precizan izveštaj o ulaganjima i o onome što smo nekada zvali namenska kontrola. Dok gospodin Đelić, prema tržišnoj kapitalizaciji ''Meridijan'' banke, u ovih 9,99 posto raspolaže sa 4,2 miliona evra minimalne vrednosti, pitam građane Srbije, koliko iznosi vrednost Nobelove nagrade za ekonomiju? Pitam građane Srbije, koja se genijalnost, sem trpeljivosti srpskog naroda, može naplatiti onako kako je to uradio gospodin Đelić? A dolazi nam iz visokog sveta, gde se precizno zna šta su ti vrli Evropljani, Nolanovi standardi ponašanja javnih službenika, time neću zamarati građane, ali bi oni koji idu na obuku u EU trebalo da znaju šta znači odgovornost prema građanima i budžetu. Ne, u to isto vreme dok govorimo o zakonu koji, navodno, sprečava mogućnost stvaranja sukoba javnog i privatnog interesa, nama se gospodin Đelić ponovo nalazi u Vladi, na mestu potpredsednika. Znate li šta je najzanimljivije? Ne samo on, već sva gospoda koja je u vreme privatizacije bankarskog sektora i našeg otpisa dugova prema Londonskom i Pariskom klubu raspolagala privilegovanim informacijama, danas se nalazi u upravnim odborima stranih banaka. Gospodin Pitić je u "Sosijete ženeralu", gospodin Vlahović je kao utešnu nagradu dobio članstvo u "Erste banci", kao jedini Srbin među Austrijancima i Nemcima, a za gospodina Đelića znate, "Meridijan'' banka. Taj isti gospodin Đelić kaže - nećemo privatizovati javna preduzeća, jer mi nismo ni nesposobni, niti korumpirani da ne bismo znali sami njima da upravljamo i nećemo, pod pritiskom stranih finansijera, da zbog provizija ulazimo u privatizaciju. Da li je to važilo kada su se privatizovale banke? Iznad svega, aktuelna tema - da li to važi u trenutku kada na dnevnom redu imamo i izmene i dopune Zakona o osiguravajućim društvima? Jer nam je gospodin Đelić promovisao "Kredi agrikol'' banku kao jednu od najuspešnijih, koja vešto spaja osiguravajuće poslove i poslove finansiranja. Pitam se ko će se sada naći u sukobu, ne interesa, nego u sukobu pojedinačnih interesa, kada se budu borili za interese Slovenaca, ili slovenačke državne kompanije "Triglav", ne Slovenaca, a da unište domaće osiguravajuće društvo ili, eventualno, za francuske osiguravajuće kompanije. Da ne zaboravim, banka u kojoj je gospodin Đelić dobio 10% akcija "Meridijan'' banke je jedna od onih koja je raspolagala sa 40% našeg spoljnog duga u Londonskom klubu. Doduše, kupila ga je pre nego što je on došao na mesto u Vladi, ali bi bilo zanimljivo, to je preporuka i nekim službama koje se time bave, videti ko je, kome, i da li je odavao privilegovane informacije o finansijskom tržištu Srbije. Ja ću zaključiti svoju priču time da molim Vladu Srbije da za ministre obezbedi ono što se u svetu zove "zlatni padobran", da im u roku od dve godine od kada napuste ministarsku poziciju obezbedi platu. To će građane Srbije koštati manje nego da im dozvolite da se sami, uz vašu svesrdnu pomoć, snalaze, uvodeći u sukob javnog interesa Vladu, a izvrgavajući ruglu sve građane Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, SPS za ovaj set zakona neće glasati. Naravno, ostaje ovaj zakon o državnim praznicima, gde postoje objektivne okolnosti, ali, naravno, i tu imamo određene primedbe i sugestije na ponuđeni tekst, pa ćemo to videti. Za ostale zakone nećemo glasati. Iz ovoga što smo dosad čuli, a evo, sada je i prethodni govornik, gospođa Tabaković, iznela jasne činjenice koje govore u prilog tome, radi se o visokoorganizovanom preduzeću, koje radi za sebe, a ne radi za državu Srbiju, niti za narod Srbije. Ali, o tome neka govore oni koji imaju više podataka. Ja bih rekao sledeće. U obrazloženju zakona o Vladiglorifikuju se, da upotrebim srpsku reč, veličaju se ustavna rešenja kojima se definiše izbor Vlade i kaže se - praznine koje su postojale u Ustavu 1990. godine danas više ne postoje, uređeni su rokovi za izbor Vlade posle konstituisanja Narodne skupštine. Dakle, svaka čast na jednom ovakvom napretku i dostignuću, jer ste bravurozno i sa perfekcijom, vi iz vladajuće koalicije, ispoštovali ove rokove, tako da ste u poslednjem satu, u ponoć, devedesetog dana, izabrali svoju hibridnu vladu. To pokazuje da je ovaj hibrid neuspeo, jer iskazuje veoma loše osobine svojih instituta. Slično načinu izbora Vlade, uz puno nagodbi i trošenja prekomernog vremena, imali smo priču, nagodbu i odugovlačenje oko izbora guvernera Narodne banke, zatim Državne revizorske institucije, a, takođe, i izbora sudija Ustavnog suda, koji do dana današnjeg nije stavljen na dnevni red. Prema tome, ne veličajte novi ustav i nova ustavna rešenja, ako niste u stanju, odnosno ako Vlada Republike Srbije nije u stanju da ispoštuje svoj ustav. Novina u ovom zakonu, kada je reč o zakonu o Vladi, jeste u članu 1, gde se kaže - Vlada utvrđuje i vodi, ono "vodi" je bilo i ranije, politiku. Znači, interesantno je da Vlada utvrđuje politiku. Svakako se može reći da je ovo jedan novi kvalitet u odnosu na pređašnji zakon. Međutim, mi u okviru današnje Vlade imamo dve utvrđene politike, koje funkcionišu razdvojeno, kao dve odvojene Vlade, po vertikali. Jedna politika govori o prioritetu evroatlantskih integracija, po svaku cenu, pa čak i bez Kosova i Metohije, ako dotle dođe, govori o ulasku Srbije u NATO, a da se, pri tome, niko pozvan nije izjasnio o tome da li Srbija treba da uđe u NATO ili ne, zatim o budućoj ulozi Vojske, koja će, umesto da bude jedan od mehanizama u odbrani svoje zemlje, učestvovati u mirovnim misijama tipa kao što je ratište danas u Iraku ili Avganistanu. (Aleksandar Vučić, s mesta: Gasi požare.) Da, i to je jedna od funkcija. Druga politike Vlade jeste protiv ulaska Srbije u NATO. Naravno, sa takvom politikom i s takvim stavom se slaže i SPS. Ova politika ima nacionalno-demokratske crte, ali, naravno, ima i puno nedostataka i neefikasnosti. Između ove dve politike Vlade ima puno nesuglasica, što šteti međunarodnoj poziciji Srbije danas u aktuelnoj situaciji. Između ove dve vlade i njihovih politika nema saglasnosti oko izbora u Srbiji, kada je reč o lokalnim i predsedničkim izborima. SPS smatra da onih pet principa...
Završavajte, vreme za vašu poslaničku grupu je već isteklo.
Evo, završavam. Socijalistička partija Srbije smatra da onih pet principa oko kojih je izabrana Vlada nisu dovoljna garancija za političku koegzistenciju koja je danas potrebna Srbiji. Naravno, o nekim drugim aspektima imaću prilike, zajedno sa poslanicima SPS-a, da kažem nešto prilikom iznošenja i predlaganja amandmana. Zahvaljujem.
Hvala lepo. Ima reč narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite. Neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite, kolega Buha.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razgovaramo o četiri zakonska projekta koja su predložena od strane Vlade, a odnose se na formalno usaglašavanje s odredbama Ustava. Neću govoriti o formalnoj strani, govoriću o stvarnim rešenjima koja je Vlada morala da ponudi, a ne nudi. Krenuću od broja članova Vlade. Broj je 25, što predstavlja najveći broj članova Vlade u Evropi ovoga trenutka, a spomenućemo zemlje iz okruženja koje imaju, evo, Mađarska - 15, Hrvatska - 15, Austrija - 14 članova Vlade, Holandija - 17, Makedonija - 22. Ono što je bitno napomenuti, to je da Vlada nema, po mom mišljenju, dva vrlo bitna ministarstva. Jedno je ministarstvo za izbegla i prognana lica, a drugo - za ljudska i manjinska prava. Vlada Republike Srpske Krajine u prognanstvu, na čijem sam čelu, zahtevala je i insistirala, baš u periodu formiranja Vlade, kada se već znalo ko će formirati tu vladu, da se formira ministarstvo za izbegla i prognana lica. U Vladi imamo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, znači, prognana lica su obuhvaćena ovim ministarstvom, ali izbegla lica nisu, niti se ijedno ministarstvo aktivno bavi problematikom izbegličke populacije. Ono što je bitno napomenuti, to je stručnost članova Vlade. Da krenemo od ministra sporta. Znamo da je gospođa profesor književnosti, da se bavila strateškim istraživanjem u Ministarstvu odbrane i sada je ministar sporta. Pored toga, na mestu ministra spoljnih poslova imamo prof. fizičke imatematike, mladog čoveka koji nema dovoljno životnog, pre svega, iskustva, a ni stručnog iskustva da se nosi sa problematikom spoljnih poslova. U Ministarstvu vera imamo čoveka koji je diplomirani inženjer elektrotehnike, koji je bio ministar energetike, direktor Instituta "Nikola Tesla", a danas je ministar vera. Znači, imamo stvarno stručnjake, kadrove koji se mogu baviti ovom problematikom, pa su oni poluvalenti i mogu da se bave svime. Zašto je neophodno da u Vladi imamo ministra za prognana i izbegla lica? Moramo reći da je u periodu od 1990. godine prošlog veka, pa, gotovo, do danas, na delu kontinuirani genocid i etničko čišćenje srpskog stanovništva iz Republike Hrvatske i Republike Srpske Krajine, Republike Srpske, sa Kosova i Metohije, a i iz Crne Gore su slične metode. Populacija izbeglog i prognanog stanovništva se kreće oko 12%. Mislim da je broj izbeglog stanovništva jako veliki i zaslužuje ministarstvo. Komesarijat za izbeglice ne može zadovoljiti potrebe, niti rešiti brojne probleme sa kojima se suočava izbeglo stanovništvo. Moram spomenuti određene stvari vezane za ekonomske i finansijske pokazatelje rada prethodnih vlada. Ova vlada je samo kontinuitet DOS-ove Vlade iz 2000. godine. Krenućemo od deficita platnog bilansa, koji je u kontinuitetu, od 2000. godine, pa do danas. Taj deficit se pokriva preko deviznih doznaka iz inostranstva, znači, to nije stvorena vrednost koja se oplodi ovde, nego su to prihodi koje naši zemljaci šalju kao pomoć svojim porodicama. To je i u toku 2006. godine vrlo značajna finansijska injekcija, koja je prošla kroz naš bankarski sistem, i u platnom bilansu se to jako dobro vidi, od 3,5 milijarde dolara. Zatim, imamo deficit spoljnotrgovinskog poslovanja, koji je u 2006. godini bio 9 milijardi dolara, a 2007. godine, prema pokazateljima, nakon šest meseci možemo očekivati svotu od 9 milijardi, što bi ukupno, u periodu od 2001. do 2007. godine, predstavljalo svotu od 44 milijarde dolara. Ova vlada ne čini ništa, niti jednom merom, niti aktivnošću, da smanji spoljnotrgovinski deficit. On je ogroman i moralo bi se nešto preduzeti. Spoljni dug Srbije je porastao u periodu od 2001. godine, kada je iznosio 10 milijardi dolara, tako da je prošle godine bio blizu 20 milijardi dolara. Imamo deficit u budžetu od 13 milijardi dinara i on se pokriva iz najbolje akumulativne mase, iz privatizacionih fondova, ili se uzimaju krediti kod Narodne banke Srbije ili kod poslovnih banaka. Što se tiče nezaposlenosti, moramo spomenuti neuspeh ove vlade, a i onih vlada od 2000. godine. Godine 1999. bilo je ukupno 2.950.000 zaposlenih, 2003. godine - 2.900.000, ove godine, odnosno najnoviji podaci su da je trenutno zaposleno 2.527.000. To znači smanjenje od blizu 400.000 zaposlenih. To nijedno društvo ne može podneti. Kako se kreće nezaposlenost? Ona je u 2000. godini iznosila 20%, u 2005. godini - 25%, u 2006 - 26,6%. To su podaci koje smo mogli pročitati iz izveštaja guvernera Narodne banke Srbije. Zanimljivo je spomenuti i privatizacione fondove. Od 1995. godine, kada se aktivno krenulo u privatizaciju, do danas, prodano je nešto preko 2.000 preduzeća i ostvarena je svota od 2,5 milijarde evra na konto prodanih društvenih preduzeća. Pored toga, moramo spomenuti i određena sredstva koja su preduzeća koja su privatizovana dobila na konto privatizacije, u iznosu od 1.200.000.000 evra, i socijalni program, u iznosu od 300.000.000 evra, što ukupno čini svotu od 4 milijarde evra. Umesto da ova sredstva od privatizacije uložimo u novo zapošljavanje, smanjimo broj nezaposlenih lica na biroima Nacionalne službe za zapošljavanje, mi smo ova sredstva koja smo dobili, najbolju akumulaciju, pretvorili u sredstva kojima smo pokrili deficit u platnom bilansu, u budžetskom poslovanju itd. Evo, iz izveštaja Narodne banke mogli smo videti da je gubitak u poslovanju Narodne banke Srbije 30 milijardi evra, a njen kapital, što je zanimljivo, samo je 10 milijardi dinara. Devizne rezerve kojima se hvalimo, koje su u 2006. godini iznosile 12 milijardi dolara, i akumulacija, koja je samo u 2006. godini bila 6 milijardi dolara, rezultat su, pre svega, privatizacionih izdvajanja, zatim izdvajanja koje svaki građanin izvadi iz svoje slamarice i nosi, jer ne može preživeti sa normalnim primanjima, platama, penzijama itd. Na kraju, nekoliko rečenica o bankarskom sistemu. Ova vlada, kao ni prethodne vlade, nije napravila strategiju privatizacije bankarskog sistema. Mi danas u praksi imamo gotovo dve trećine stranih banaka koje plasiraju sredstva po vrlo skupim kamatama, koje se kreću između 15 do 25%, pa, čak, neke banke i više od 25%. Iste te banke svoja sredstva plasiraju u svojim maticama, znači, u zapadnoevropskim zemljama, po stopi od 2 do 3,5 posto. Ovde se plasiraju ta sredstva po stopi od 15 do 25%. Zanimljivo je spomenuti da ta ista sredstva, odnosno te banke plasiraju sredstva u Hrvatskoj po stopi od 6-12%, a ovde od 15-25%. U BiH je od 12-15%, ovde je duplo više, a sada se hvale da su ostvarile vrlo pozitivne rezultate i da su njihove poslovne jedinice u Srbiji najbolje poslovne jedinice. Zašto? Samo zbog visokih kamata. Ko ih plaća? Plaćaju naši građani. To je pogubna politika, pre svega, ove vlade i prethodnih vlada, koje nisu napravile strategiju privatizacije bankarskog sistema. Ova vlada nema budućnost. Kao takva, doživeće vrlo brzo debakl na svakom polju, jer ste iz ovog mog izlaganja videli da prelazimo iz deficita u deficit po svakom osnovu, i u ekonomskom smislu, i u finansijskom smislu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od 1862. godine, kada je, u vreme kneza Mihaila, donet prvi zakon o ustrojstvu centralne državne uprave, pa do 1918. godine, Srbija je imala osam ministarstava. Samo da vas podsetim, to je vreme kada je država Srbija, kao samostalna i nezavisna država, postigla najveće uspehe na političkom, ekonomskom, vojnom i kulturnom planu. Danas Vlada Republike Srbije broji 22 ministra. Situacija u državi ne može biti gora. Vlada je takva da, objektivno, predstavlja sramotu i za državu Srbiju, i za građane Srbije, i za celokupan srpski narod. Ministar nam je ovde, poput đaka u osnovnoj školi, pročitao ono što su mu napisali o ova četiri zakona. Jasno je da obrazloženje ovih predloga zakona nije pisao ministar. Pisao je, verovatno, Zoran Balinovac, koji se nalazi na čelu Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Stekao sam utisak da ministar o mnogim stvarima koje su sadržane u ovim predlozima zakona ne zna baš mnogo. Evo, da krenemo redom. U zakonu o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, između ostalog, stoji da Vlada vodi i utvrđuje politiku i izvršava zakone. Nejasno je kako se to utvrđuje i vodi politika, kad je očigledno da u Srbiji imamo čitav niz vlada, pošto jedna vlada kaže da je za ulazak u NATO, druga vlada kaže da nije za ulazak u NATO, jedna vlada kaže da će se boriti za integritet države po svaku cenu, a druga vlada kaže da im prioritet nije Kosovo i Metohija nego evropske integracije itd. Dakle, kako vi, gospodine ministre, mislite da Vlada utvrđuje i vodi politiku, ako o suštinskim nacionalnim pitanjima imate dijametralno suprotne pozicije? Član 6. kaže - Vlada je dužna da obustavi od izvršenja opšti akt opštine, grada i grada Beograda za koji smatra da nije saglasan Ustavu ili zakonu, rešenjem koje stupa na snagu kada se objavi u "Službenom glasniku Republike Srbije". Odakle vam, gospodine ministre, vama i vašim kolegama u Vladi, pravo da pominjete ustavnost i zakonitost, kada je vaša vlada ta koja iz dana u dan pokazuje da joj do Ustava Republike Srbije nije stalo? Koja je to institucija koja će da ispituje ustavnost i zakonitost zakona i drugih opštih akata, kada mi, evo, i danas, a danas je 1. oktobar 2007. godine, nemamo Ustavni sud? Zaista je smešno da se vi pozivate na Ustav kada god vam to odgovara, a kada vam to ne odgovara, Srbija je država u bezustavnom i vanustavnom stanju, a odgovornost za to snosi, upravo, aktuelna vlada. Zanimljiv je i član 4. Ova vlada je izabrana, da podsetimo gledaoce, 15. maja ove godine. Vi sada predlažete da se član 4. Zakona o Vladi izmeni i da se u zakletvi koju polažu ministri kaže da će članovi Vlade, između ostalog, biti posvećeni očuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije. Ministri koji su polagali zakletvu 15. maja ove godine nisu polagali ovu zakletvu. Da li će nekom, možda, pasti na pamet da kaže da se na njih ova zakletva ne odnosi, pošto je nisu polagali u tekstu kakav je sadržan u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi? Što se tiče zakona o državnoj upravi, meni je, kao pravniku, zaista nejasno kakva je suštinska razlika između odluke i drugog opšteg akta autonomne pokrajine. Pre svega, Vlada nam je predložila da se izmeni član 71. Zakona o državnoj upravi, koji sada, u novoj verziji, ima sledeći podnaslov - Staranje o zakonitosti odluka koje donose autonomne pokrajine u svom delokrugu. U stavu 1. člana 71. se kaže - ministarstva, pazite formulaciju, prate ustavnost i zakonitost odluka koje donesu autonomne pokrajine u svom delokrugu. Praćenje, gospodine ministre, nije javno-pravni rečnik, to je policijski rečnik i potpuno je neprikladno da se jedna takva reč nalazi u zakonu koji reguliše državnu upravu. Dalje, vi ste, gospodine ministre, u Predlog zakona, između ostalog, stavili da se vi, tobož, starate o zakonitosti ne svih opštih akata koje donose autonomne pokrajine, nego samo onih opštih akata koji se formalno nazivaju odlukama. I laiku je jasno da će se ova odredba zakona izigrati. Dovoljno je da Skupština AP Vojvodine, ili neke druge AP, donese opšti akt koji se ne zove odluka i automatski se ova odredba zakona ne primenjuje. Oni uvek mogu da kažu, doneli smo jedan opšti akt, ali, znate, to nije odluka. Automatski, takvo rešenje i takav opšti akt ne potpada pod normu zakona, odnosno člana 71. zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi. Onda od tog vašeg, navodnog, praćenja ustavnosti i zakonitosti i staranja o ustavnosti i zakonitosti neće biti ništa. Dovoljno je da se samo jednom igrom reči, reč "odluka" zameni nekim drugim terminom, i onda od te vaše kontrole, gospodine ministre, nema ništa. Što se tiče zakona o dopuni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika, mislim, gospodine ministre, da je vama materija unutrašnje organizacije državne uprave dobrim delom nepoznata. Možda se sećate sa fakulteta, čini mi se da ne baratate terminologijom i činjenicama. Voleo bih, možda nisam u pravu, kada biste u Predlogu zakona o platama državnih službenika i nameštenika, odnosno u obrazloženju ovog predloga, dali neki primer koji su to državni službenici na izvršilačkim radnim mestima koji imaju status, ili su imali status postavljenih lica koja ne rukovode unutrašnjom jedinicom. Unutrašnja jedinica, gospodine ministre, verovatno je tako i u vašem ministarstvu, jesu odeljenja, odseci i grupe. Uvek, od kako je sveta i veka, pa i od vremena Ustava iz 1990. godine, lica koja su rukovodila radom unutrašnjih organizacionih jedinica, dakle, načelnik odeljenja, šef odseka i rukovodilac grupe, nikada nisu imala status postavljenih lica, nikada nisu bili funkcioneri. Potpuno mi je nejasno gde vi nalazite državne službenike na izvršilačkim radnim mestima koji su imali status postavljenih lica koja ne rukovode unutrašnjom jedinicom. Meni je ta činjenica nepoznata. Ukoliko biste ovde uspeli da navedete primer takvih lica, bio bih vam zahvalan, jer bih naučio nešto novo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi Saša Valjarević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, prateći vašu aktivnost kao narodnog poslanika, a sada kao ministra, rekao bih da se radi o dve ličnosti. Ljudi će pomisliti da je jedan Milan Marković, odnosno da su to dvojica ljudi. Nekada energičan, spreman za neke promene, s obećanjima građanima Srbije da će biti bolje, a danas, ni senke od onog što je nekad bilo. Naime, nisam stekao utisak da biste ranije, u periodu kada ste bili poslanik, olako prešli preko toga da se objedini rasprava o četiri veoma važna zakonska predloga, koji se danas nalaze pred nama poslanicima. Zakon o Vladi je regulisan jednim delom ustavnih normi, Ustava koji je donet u prošloj godini. Naime, posvećeno je 14 članova Vladi i u članu 124. Ustava regulisana je Vladina odgovornost. Samo da podsetim građane Srbije, a i vas, druge kolege, Vlada je odgovorna Narodnoj skupštini za politiku Republike Srbije i za izvršavanje zakona i drugih opštih akata Narodne skupštine, kao i za rad organa državne uprave. To stoji u našem ustavu. Međutim, Vlada pokušava da odgovornim učini vas, poslanike, u odnosu prema njoj, da vi njima polažete odgovornost za ono što radite, a ni u kom slučaju da oni nama polažu ovde račune na koji način rade i žele da vode ovu Srbiju. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, u prvom članu stoji da Vlada utvrđuje i vodi politiku, ali ste u obrazloženju rekli da je i ranije, po Ustavu iz 1990. godine, stajalo da Vlada vodi politiku, ali nije bilo propisano ko utvrđuje politiku, pa se moglo pretpostaviti da politiku utvrđuje i Narodna skupština. Sve se bojim da to nije bilo tako. U članu 2. je regulisano da je Vlada dužna da obustavi od izvršenja opšte akte opština, gradova i grada Beograda za koje smatra da nisu saglasni Ustavu ili zakonu, rešenjem koje stupa na snagu kada se objavi u "Službenom glasniku Republike Srbije". Ja se za ovaj deo plašim, gospodine ministre, jer videliste, prilikom obrazlaganja ovih predloga, i kolega Ratković iz DS-a je rekao da se ovde radi samo o usaglašavanju s novim odredbama Ustava. Plašim se da je to sve tako, a u prepodnevnoj diskusiji gospodin Aleksandar Vučić vam je rekao primer iz Inđije i Stare Pazove. Plašim se da se na takav način Vlada ne bude odnosila prema onim lokalnim samoupravama, odnosno onim opštinama u kojima na vlasti nisu pristalice stranaka koje čine skupštinsku većinu. U članu 3. ste predvideli nespojivost funkcije, a SRS je direktno primenila odredbe Ustava kod svoje poslaničke grupe i sigurno da, što se tiče tog dela, nije posebno trebalo ni regulisati, odnosno nije trebalo žuriti. Mnogi poslanici, kada izađu ovde, postavljaju pitanje, i to bilo kom ministru, a i predsedniku Vlade, zbog čega nismo izabrali Ustavni sud i zbog čega nije donet zakon o Ustavnom sudu. Vidite, mi smo imali ove predloge zakona koji su sada na dnevnom redu i u junu i ništa se nije promenilo u kvalitetu tih zakona, tako da ih ponovo imamo na dnevnom redu 1. oktobra. Eto, vidite koliko je vremena trebalo da prođe da bi se samo promenilo lice koje je ovlašćeno od strane Vlade da nam predstavlja ovaj zakon. Ja bih bio mnogo srećniji da danas na dnevnom redu imamo jednu drugu temu, da razmatramo ostavku i razrešenje Vlade. Zapravo, onako kako funkcionišete i kako radite, to bi bila prava mera i to bi trebalo da se nađe danas na dnevnom redu, a ne ove izmene i dopune zakona o Vladi, zatim izmene i dopune Zakona o državnim službenicima. I ministar Milan Marković i kolega Ratković su rekli da je ova vlada želela da napravi, tj. da deprofesionalizuje i depolitizuje ministarstva, a ja smatram da to nije tako. Skoro svaki izvršilac u bilo kom ministarstvu, bez obzira na platne razrede, na nivo odgovornosti, pripadnik je određene stranke, odnosno stranke koja se nalazi u ovom momentu na vlasti. Kada su u pitanju plate nameštenika, SRS je ukazivala u raspravi 2005. godine, kada je taj zakon bio na dnevnom redu, da to nije u redu i da treba prihvatiti amandman SRS-a. Pokušali smo i ovaj put da određenim brojem amandmana popravimo kvalitet ovih zakona koje ste vi predložili, a u slučaju da ih prihvatite, možda bi nešto moglo da se napravi i da bude bolje. Ukoliko ne budu prihvaćeni ti amandmani SRS-a, zakoni će postati neupotrebljivi, neće biti kvalitetni i ništa posebno neće doneti građanima Srbije. Zbog toga bi trebalo usvojiti te amandmane, da se poprave ovi zakoni. Hvala.
Hvala gospodinu Periću. Reč ima narodni poslanik Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, pred nama je set zakona koji je na dnevnom redu. Kao što je i ovlašćeni predstavnik Vjerica Radeta danas u svom izlaganju rekla, o ovako važnim zakonima ne treba ovako raspravljati, ne treba objediniti raspravu, ali vi ste, ipak, to učinili. Mi iz Srpske radikalne stranke ćemo pokušati da vam ukažemo i na nedostatke ovog seta zakona koji je danas pred nama. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, SRS je uočila dosta nedostataka u pojedinim članovima ovog zakona, tako da je i na to uložila određene amandmane, o kojima će se naknadno raspravljati. Dosta je govorila i koleginica Jorgovanka Tabaković o članu 3, o sukobu interesa i o tome da član Vlade ne može biti na drugoj javnoj funkciji. Ja ću se usredsrediti na član 4. U članu 4, član 16. stav 2. menja se i glasi, tj. zakletva koju polažu svi ministri i predsednik Vlade glasi: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano i biti posvećen čuvanju Kosova i Metohije unutar Republike Srbije''. Mi smo dali amandman na zakletvu, odnosno na član 4, jer, kao što je rečeno danas, pojedini ministri teško da mogu svojom čašću da se obavezuju da će poštovati Ustav i zakon. Jer, imate ministre koji govore o sebi i o svojim kadrovima iz stranaka, a oni obavljaju određene važne funkcije u nekim novim preduzećima; rečeno im je da malo raduckaju, a oni su, kao, mnogo zahvatili, pa su napravili ogromne afere - u Ministarstvu kod Velimira Ilića. Da ne pričam o Mlađanu Dinkiću i aferama koje se protežu još iz prošle vlade, a sada nastavljaju i dalje to da rade i teško da mogu građani Srbije njima da veruju. Zato je SRS dala amandman kojim bi zakletva glasila ovako: ''Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i obavezujem se da ću bezuslovno štititi njen suverenitet i celinu teritorije, uključujući i Kosovo i Metohiju kao sastavni deo Srbije. Poštovaću Ustav i zakon, a dužnost člana Vlade obavljaću savesno i odgovorno''. Što se tiče izmene i dopune Zakona o Vladi, imamo još nekoliko članova, tu vam je član 5, gde se reč "funkcioner" zamenjuje rečima "državne službenike na položaju". SRS je uočila da je ostavljena ista mogućnost kao u prošloj vladi, kada je Mlađan Dinkić, odnosno G17 plus, podneo ostavke, ali su i dalje zapošljavali svoje stranačke kadrove i tako opterećivali budžet Republike Srbije. Da se to ne bi desilo, u slučaju da ponovo Mlađan Dinkić i G17 plus tome pribegnu, kada osete da ova vlada tone ili da će doći do pada Vlade, da ne bi opet napunili ostala ministarstva, pošto smo svedoci da se ovih dana, u svako od ministarstava, dovode novi kadrovi kao savetnici, doduše, kod vas, ministre, nisam čuo da imate nove savetnike, ali u ostalim ministarstvima ih ima, ukazali smo na član 5, odnosno da ima nedostatke. Da se ne bi pružala mogućnost da, i kada je ministar u ostavci, zapošljava svoje kadrove, ukazali smo na ovaj član 10, odnosno član 23. stav 1, koji se menja i glasi: ''Ministar može podneti ostavku, koju upućuje predsedniku Vlade, a koju predsednik Vlade prosleđuje predsedniku Narodne skupštine''. Tako je bilo i kada je bila prošla vlada. Da se ne bi sve ponovilo, dat je predlog da se, u članu 10, reč "prosleđuje", zameni rečju "dostavlja", tako da je ovo amandmansko rešenje u saglasnosti s Ustavom Republike Srbije i ne ostavlja mogućnost već viđenih ostavki, pomenutih ostavki G17 plus. Isto tako, u članu 5, dali smo amandman da se, posle reči "na položaj", dodaju reči: "niti zapošljava nove državne službenike i nameštenike", upravo da ne bi došlo do novih zapošljavanja. Inače, novoizabrani guverner je, pre desetak dana, u listu "Pravda", jasno dao neka svoja viđenja o tome kako Vlada funkcioniše, kojom politikom se vodi. S obzirom na to da je ovde, u zakonu, dato da Vlada vodi politiku ove države, rekao je da je ona kriva za povećanje inflacije, odnosno projektovana inflacija, koja je bila na 6,5%, već je probijena, ide ka 8%, a očekuje se da do kraja godine bude još veća, jer će ovakvom politikom i ovakvim nenamenskim trošenjem sredstava sigurno do toga i doći, kao i da na Vladu ne može da se utiče, jer u svakom od ministarstava određena stranka ima svoj uticaj, tako da ova druga stranka, odnosno koalicija, ne funkcioniše, nego je izvršena, da kažemo, podela ministarstava po strankama, tako da svaka stranka vodi neku svoju politiku. Znači, nema konsenzusa i dogovora. Bili smo svedoci, prvo, da je bio izbor za guvernera, pa on nije prošao u prvom krugu, zato što nije bio postignut dogovor, odnosno nisu bile prihvaćene ucene G17 plus,odnosno Nove Srbije. Onda smo to videli i kod izbora revizora i Državne revizorske institucije, takođe, zbog toga nije mogla Skupština Srbije da radi, jer nije postignut dogovor između koalicije. Tu se vidi da Vlada uopšte ne funkcioniše, da ovakvom politikom vodi državu u sve gore i gore stanje. Što se tiče lokalnih samouprava, tu je već situacija alarmantna. Evo, pomenuću opštinu Veliko Gradište. Tu je uvedena privremena uprava posle raspuštanja lokalnog parlamenta, s obzirom na to da je stvarno bio ispunjen jedan od uslova, nije bilo održavanja sednica. Međutim, kada je uvedeno to privremeno veće, oni su prvih mesec dana funkcionisali. Po zakonu, posle tri meseca treba da se raspišu izbori, ali oni nisu raspisani, i sada su stopirane sve investicije. Tamo lokalna samouprava uopšte ne funkcioniše. Predsednik opštine je totalno u blokadi. Ono svojih ingerencija što ima, sprovodi, ali ne može da sprovodi ono što bi trebalo da čini to privremeno veće. Kao što su kolege govorile, preko 10 gradova u Srbiji već ima takvu prinudnu upravu, koje ne mogu, kao ni Vlada Republike Srbije u ministarstvima, da se dogovore oko zajedničkih strategija delovanja, tako da hitno mora da se razreši ovakvo stanje u Srbiji. Srpska radikalna strankaočekuje da se ovi amandmani koje smo predložili, jer su nam argumenti i obrazloženja adekvatni u pogledu ovih zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jasno je svima da je aktuelna vlada DOS-a skrpljena s koca i konopca i da predstavlja truli kompromis stranaka koje su se ponovo okupile u novi stari DOS. Tako je u raspodeli plena, odnosno ministarstava, i kontrole nad javnim preduzećima Srbija dobila najglomazniji državni aparat u ovom delu Evrope. U prošlom mandatu Vlade imali smo 17 ministarstava, a danas ih imamo 22. Naravno, o borbi za raspodelu direktorskih mesta i mesta po upravnim odborima u javnim preduzećima, koja još nisu rasprodata u bescenje, ne treba ni trošiti reči. U takvoj Vladi DOS-a, čiji je prvi potez bio pokušaj hapšenja generala Ratka Mladića, znači, to veče kada je Vlada izabrana, i, naravno, kidnapovanje i odvođenje u Hag generala Tolimira, mesto je našao, u svojstvu savetnika za dovođenje direktnih stranih investicija, i aktuelni predsednik opštine Inđije Goran Ješić. Naime, 19. septembra 2007. godine, Božidar Đelić, potpredsednik Vlade, imenovao je Gorana Ješića, predsednika opštine Inđija, za savetnika za dovođenje stranih investicija. Član 27. Zakona o Vladi glasi da su savetnici sastavni deo Kabineta potpredsednika Vlade. Danas raspravljamo o zakonu o Vladi, odnosno o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, a, nažalost, ova vlada ne poštuje ni postojeće zakone. Voleo bih da je ministar ovde, da ga podsetim na neke članove Zakona o lokalnoj samoupravi. Tako, član 6. stav 4. Zakona o lokalnim izborima glasi - predsednik opštine, odnosno gradonačelnik ne može biti odbornik skupštine opštine, odnosno grada, vršiti dužnost u organima javnih službi ili preduzeća koje osniva opština, odnosno grad, niti dužnost u državnim organima i organima teritorijalne autonomije. Član 60. stav 1. tačka 6) Zakona o lokalnim izborima glasi - predsedniku opštine prestaje mandat pre isteka vremena na koje je izabran ako vrši poslove koji su nespojivi sa funkcijom predsednika opštine. Podsetiću da i član 5. Zakona o sukobu interesa pri vršenju javnih funkcija govori da funkcioner ne može da prihvati drugu javnu funkciju. Dakle, postavljanjem Gorana Ješića na mesto savetnika i formalno je prekršen zakon, ali najgore je što je prekršena i zdrava pamet i elementarna logika. Da li je mesto savetnika u Vladi Srbije nagrada Ješiću za obmane i lažna obećanja o dovođenju stranih investicija u Inđiju? Podsetiću na samo neka od njih, zbog vremena. Još u kampanji za prošle lokalne izbore, Ješić je obećavao da će u Inđiji izgraditi banju, čak je imao i predizborne spotove koji su prikazivali tu nepostojeću banju. Od tada je prošlo, evo, gotovo četiri godine, a od banje nema ni traga ni glasa. Još jedna od stvari koje su mu bile okosnica kampanje jeste priča o dovođenju fabrike "Gorenje" u Inđiju. Ta fabrika u Inđiju nije došla; istina, izgrađena je, ali u opštini Stara Pazova, gde Srpska radikalna strankavrši vlast. Takođe, imali smo Ješićeve, navodne, investicije, dovođenje "Don kafe" u Inđiju, zatim nemačke fabrike "Meler", koja je, takođe, trebalo da radi svoj pogon u Inđiji, i sve je to išlo uz veliku medijsku pompu i Ješićevo samohvalisanje do granica neukusa i bljutavosti. Naravno, ni ove fabrike nisu došle u Inđiju. Kada govorimo o jeftinom političkom marketingu, navešću još jedan primer Ješićevih lažnih obećanja. Početkom 2006. godine, nekoliko meseci smo na lokalnoj televiziji stalno imali priliku da slušamo kako će Italijani investirati u opštini Inđija i kako će u Inđiji graditi najveću fabriku za preradu papira na Balkanu. Čak je bilo reči, Ješić je to u više navrata pominjao, kako će tadašnji premijer Italije Silvio Berluskoni podići, odnosno postaviti kamen temeljac za izgradnju te fabrike. Naravno, ni od te investicije nije bilo ništa. Savetnik u Vladi Srbije, Goran Ješić, pre više od godinu dana, kao vrhunske strane investitore predstavio je nekoliko slovenačkih biznismena iz firme "Testlajn", to su Kišdobranski Željko, Janko Bel Pavlovič i Marijan Simišič. Na njivi pored naselja Beška, Ješić je uz veliku medijsku pompu lično presekao traku i položio kamen temeljac 20. oktobra 2006. godine. Uz kamen temeljac, išao je i konkurs za prijem radnika. Da bi ti radnici odmah bili primljeni, obaveza radnika je bila da u ''Kontinental'' banci, u filijali u Inđiji, dostave zahtev za dobijanje kredita koji će vraćati firma, a radnici će, za uzvrat, odmah početi da primaju platu. I, zaista, radnici, njih 285, dobili su prvu platu, ali prva plata je, u stvari, bila samo osnov da mogu podići kredit i novac koji su nesuđeni radnici ustupili investitoru. Ti Ješićevi investitori su tako sakupili preko 3,5 miliona evra i 996 i 868 hiljada švajcarskih franaka, a potom su ti veliki investitori i biznismeni, koje je doveo u opštinu Inđija, nestali bez traga i glasa, u nepoznatom pravcu, ostavljajući započete temelje fabrike, koja, maltene, nije ni počela da se radi, i tih 285.000 ljudi na cedilu. Evo, imamo i slike. Toliko se Ješić hvalio, čak je i na svoj sajt stavio tu sliku gde on sa tim Marijanom Simišičem postavlja taj kamen temeljac. Ješić je jako uspešan menadžer u ''žutom'' preduzeću, tako je uspeo da napravi još jednu neverovatnu stvar. Opština Inđija je svoju zgradu od 435 kvadrata u Prčnju, na crnogorskom primorju, udaljenu od mora svega 10 metara, zamenila sa privatnim vlasnikom za školu u prirodi u inđijskom selu Jarkovci, a taj objekat u Jarkovcima ima samo oko 100 kvadrata. Sada se postavlja pitanje koliko vredi kvadrat na crnogorskom primorju i ar zemljišta, a koliko vredi kvadrat i ar u jednom zabačenom sremskom selu. Inače, stanovnici Jarkovaca su me obavestili da ta zgrada u Jarkovcima nema ni struju, ni vodu i da je nezavršena. Postavljanje Ješića za savetnika i njegovo uvođenje u Vladu Srbije, na najbolji način, govori i o prirodi ove koalicije DOS-a i o trgovini između stranaka DOS-a, koja je na delu, a koja skupo košta građane Srbije. Sada Ješić sedi u Vladi, a ja sam prošli put rekao čijeg predsednika Vlade naziva u magazinu ''Standard'' broj 47 lokalnim džiberom; za ministra u Vladi, Velimira Ilića, govori da je to dokaz da svaka budala u Srbiji može postati ministar. Pošto je Ješić uspešno rasprodao sve što je imao u Inđiji, ja zbog vremena sada neću govoriti o tome, biće prilike, kako to opština prodaje zemljište za jedan evro po metru kvadratnom, a onda kasnije preprodaje to zemljište za 15 do 20 evra po metru kvadratnom. Očito, sve te transakcije i malverzacije bile su najbolja preporuka da sada postane savetnik u ovoj, aktuelnoj vladi DOS-a.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Darko Glišić, a neka se pripremi narodna poslanica Ivana Zečević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada bih samo pročitao fine nazive ovih zakonskih predloga, potrošio bih dobar deo vremena koje pripada našoj poslaničkoj grupi, odnosno meni kao poslaniku u okviru Poslaničke grupe SRS-a. To samo govori o tome koliko je besmisleno ovo objedinjavanje svih zakona u jednu načelnu raspravu, jer ne dozvoljava da se na kvalitetan način razgovora o zakonima, onim redom kojim su došli, odnosno teško je da se za vrlo kratko vreme objasni nekoliko zakonskih predloga. Oni imaju određenih dodirnih tačaka, ali, za jednu kvalitetnu raspravu, to, zaista, predstavlja problem. Ministar Marković, koji nije prisutan, imao je dovoljno vremena da obrazloži ovaj zakon, ali je, pratio sam na satu, u nepunih deset minuta, u jednom vrlo nemuštom obrazloženju, izložio nešto u šta ni sam nije bio siguran. Nadam se da vam je sve ovo jasno, a da nismo dobili, da iskren budem, pisano obrazloženje ovih zakona, teško da bismo znali o čemu razgovaramo danas sa ministrom Markovićem. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi je dobar način da se porazgovara o samoj Vladi, ili o pravcima kojima deluje ova vlada. Kada pogledate i vidite da je ovde predstavnik Vlade Milan Marković, neizbežno je da pitate - u ime koje vlade. To što ste vi ovu, postojeću vladu Republike Srbije izdefinisali u dve vlade, to je vaš problem. Međutim, to što jednu vladu personifikuju predstavnici Demokratske stranke, a druga je okupljena oko Vojislava Koštunice, jeste nešto što čini da izgledate kao rogovi u vreći i što, zaista, opterećuje, ne samo rad Vlade, nego je počelo da opterećuje i građane. To što vi imate neki vaš problem, to nije problem građana. Naravno, moj lični stav, a i stav SRS-a i, rekao bih, većeg dela Srbije, jeste da ste vi, u stvari, samo dva kraja jedne te iste batine i da postoji dosta stvari oko kojih se vi nalazite, a u interesu vašeg opstanka na vlasti. Jedna od ključnih je da ćete svaki zakon da iskoristite onako kako vama odgovara, da biste se što bolje ušančili, kako u lokalnim samoupravama, tako i na nivou Republike. Najbolji primer su vam ova privremena veća i dešavanja na lokalnom nivou. Meni je drago da je tu moj kolega iz Valjeva Milovan Marković, mada je zauzet trenutno pričom. On je bio najoštriji kritičar Privremenog veća u Valjevu, kako je prekoračilo mandat i kako je to vreme izašlo iz svih zakonskih okvira, ali, kada se to završilo i otkad su ušli u Republičku vladu, gospodin Marković više to ne pominje; sada ga samo zanima koliki je udeo njegove stranke i ljudi koji predstavljaju njegovu stranku. Još uvek se nisu dogovorili, pošto traži malo više, pa ti dogovori traju, tako da Privremeno veće u Valjevu slobodno može da promeni naziv i da bude stalno veće, jer, kako je krenulo, izguraće četvorogodišnji mandat. Još nekoliko opština je pomenuto, pomenule su kolege poslanici raznorazne primere. Kolega Markoviću, imate priliku da se javite za repliku, svakako, pa da probate da demantujete, ali znate da smo u nekim emisijama bili zajedno i tu smo se, čak, i složili i oštro kritikovali to što se izašlo iz zakonskog okvira i što je Privremeno veće u Valjevu prekršilo sve zakonske norme. Onda, odjednom, kako ste postali koalicioni partner u Vladi Vojislava Koštunice, tajac – sada, dajte da se dogovorimo ko će šta tamo da zauzme. Naravno, ''drp sistem'', tako je, kolega Krasiću. Bojim se da ti zakoni koji su predloženi, odnosno izmene i dopune ovih zakona, imaju za cilj da omoguće vladajućoj koaliciji da se na najbolji način priprema za izbore, misleći samo na sebe i na svoje partijske kadrove, ne razmišljajući uopšte kakve to posledice ostavlja na građane Srbije. Ministar Marković je izašao, a imao sam nameru da ga pitam jako bitnu stvar. S obzirom na to da će se uskoro razgovarati o zakonu o teritorijalnoj organizaciji, jedna vrlo kapitalna stvar - postrojenje ''Kolubare B'' ne može da krene u svoju izgradnju, što tišti ne samo građane Tamnave, već i okoline, jer, da bi se dobile određene dozvole da se krene u realizaciju tog projekta, mora postojati jedna celovita parcela na teritoriji jedne opštine, a u ovom slučaju - jedan manji, gotovo zanemarljiv, deo se nalazi na teritoriji druge opštine. To je nešto što opterećuje izgradnju, zaista, jedne kapitalne stvari, a ja se nadam da će ministar Marković imati razumevanja, da će prilikom koncipiranja zakona o teritorijalnoj organizaciji imati to u vidu. To je nešto iza čega svaki razuman čovek treba da stane i ne može da ospori, jer će veliki broj radnih mesta biti otvoren i jako je bitno za privredu Republike Srbije da se nađe rešenje i da se u realizaciju tog objekta krene. Samo još nešto na kraju, nešto što govori o vama, a ja bih molio, s obzirom na to da ću ovo iskoristiti po članu 225. Poslovnika, ako možete, da zaustavite vreme. U jedan minut, samo da pokažem kakvi ste lažovi. Vi u opštini Stara Pazova ste ljubomorni na to što je Srđo Komazec, predsednik opštine Stara Pazova, neuporedivo bolji i sposobniji čovek od onoga koga ste doveli u vaše redove i predstavljate ga kao nekog uspešnog i vrlo bitnog predsednika opštine, koji je, tobože, nešto uradio. Radi se o Goranu Ješiću. Srđo Komazec je kriv samo zbog toga što mu tamo građani veruju i što mu daju poverenje, zbog toga što je uspešan i što je napravio izuzetne rezultate. Da biste nešto uradili u smislu odmaganja, dakle, pokušavanja da se uruši lokalna skupština, vi ste pribegli neverovatnojlaži. Vi ste optužili ovde prisutnog narodnog poslanika Gordanu Gajić, da je ona u Staroj Pazovi, tobože, kupljena od SRS-a da dođe i da da kvorum na toj sednici. Moram da vam kažem, gospodine Milivojeviću, da ste vi u zabludi. Možda svesno, možda nesvesno. Gordana Gajić od rođenja ima prebivalište u opštini Smederevska Palanka i odbornik je u opštini Smederevska Palanka. Vi ste čak i njenu sliku objavili, da je ona dala kvorum na sednici Skupštine opštine u Staroj Pazovi. Pa, kako vas nije sramota da lažete? Čak i vaš poslanik ovde, ja ga i ne poznajem, Jovan Tišma, kaže - jeste, jeste, jeste, to je ta Gordana Gajić, ona je primila 50.000 evra, mi smo videli, nosili u torbi i dali joj, kiosk i ne znam šta već, i kakve ste gluposti izmislili, a žena, od kada se rodila, živi u Smederevskoj Palanci. Valjda znate, gospodine Milivojeviću, da po zakonu ne možete da budete odbornik u dve opštine, nego tamo gde imate prebivalište. Izgleda da mi je uzaludan trud, ali to samo govori o jednoj stvari, da ne možete da na realan način sagledavate činjenice. Ja sada šaljem poruku građanima Republike Srbije - znajte da onaj ko laže, taj i krade.
Reč ima narodni poslanik, gospođa Ivana Zečević. Da li je kolega Momir Marković sledeći na listi? Izvolite, gospođo.
Kolege i koleginice narodni poslanici, danas je pred nama zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i on se danas našao ispred nas radi, kako stoji u obrazloženju, usklađivanja sa Ustavom. Usklađivanje sa Ustavom je pozitivna stvar. Protiv toga se niko ne buni i ovde nemamo primedbe. Kamo sreće da je sve urađeno ranije kako treba, da je sve usklađeno sa Ustavom. Problem je u tome što ova Narodna skupština, ovaj dom, još uvek ne radi ustavno i što nije ispoštovan čak ni Zakon o sprovođenju Ustava, a kamoli neke druge stvari. Eto, sada imamo da uskladimo ovaj zakon o Vladi s Ustavom i u obrazloženju jednog stava stoji da novi ustav izričito ovlašćuje Vladu da se stara o ustavnosti i zakonitosti opštih akata opština. Zatim, daje Vladi pravo da obustavi od izvršenja opšte akte opštine, kada smatra da nisu saglasni sa Ustavom, i u roku od pet dana da pokrene postupak za ocenjivanje ustavnosti ili zakonitosti opšteg akta opštine. Mene zanima, kao i druge koji su već to pominjali, kom ustavnom sudu će se obratiti ova vlada ili nadležno ministarstvo kada ustanovi da neki opšti akt nije u skladu sa zakonom ili Ustavom i koji će to sud rešavati o tom pitanju, kada mi nemamo taj ustavni sud? Ova vlada bi trebalo da bude primer lokalnoj samoupravi, svojim radom i svojim delovanjem. Na sreću, ona nije primer čelnicima lokalne samouprave koji su iz SRS-a, jer opštine u kojima se na vlasti nalazi Srpska radikalna stranka nemaju nameru da slede primer ove vlade koja radi u protivustavnim uslovima. Međutim, postoje mnoge opštine na čijem čelu se nalaze predstavnici iz DS-a i nekih drugih stranaka, koji učestvuju u ovoj vladi i koji, nažalost, slede primer rada ove vlade. Zato me zanima kako će ova vlada da usklađuje i da prati zakonitost i ustavnost opštih akata tih opština, da se to, možda, neće svesti na praćenje zakonitosti i ustavnosti akata onih opština na čijem se čelu nalaze neke druge stranke, koje ne učestvuju u ovoj vladi? Znam mnoge primere lokalne samouprave u kojima se nalaze predstavnici stranaka koji učestvuju u ovoj vladi, a da se pri tome ne pokreću nikakva pitanja i nikakvi akti se ne ocenjuju. Dolazim, inače, iz opštine Titel. U opštini Titel, predsednik opštine je Mile Petrović, on je iz DS-a, i Skupština opštine je tako sastavljena da je na vlasti DS, sa svojim satelitima. Sada se postavlja pitanje ne akata koje oni donose, već je veoma veliki problem njihovo nečinjenje, odnosno, oni se ponašaju kao i ova vlada. Kao što Vlada ne donosi zakone i propise, kao što ne prati Ustav, tako se ponašaju čelnici opštine Titel. Navešću vam samo neke primere, neću da vas opterećujem mnogo pojedinostima koje nemaju veze s ovim zakonom, ali su to bitni primeri, da vam pokažem da oni rade isto kao ova vlada. Naša opština, ni posle sedam godina učešća DS-a u vlasti u opštini Titel, nije donela program razvoja opštine. Nemamo nikakav program razvoja. Radi se haotično i od slučaja do slučaja, ako se uopšte nešto radi. Naša opština, ni posle višegodišnjeg usvajanja Zakona o planiranju i izgradnji, nema usvojenu odluku o javnom građevinskom zemljištu, a to je odluka u kojoj samo treba nabrojati taksativno parcelne brojeve koji spadaju u to javno građevinsko zemljište. Međutim, nisu u stanju ni to da donesu, da ne kažem da su i skoro svi urbanistički planovi već odavno istekli, a novi nisu usvojeni. Zakon o finansiranju političkih stranaka se ne poštuje. Mi od 2004. godine, kako imamo odbornike u Skupštini opštine Titel, već četvrtu godinu ne znamo po kom principu i po kom merilu naši odbornici treba da dobiju sredstva koja im pripadaju za učešće u lokalnoj samoupravi i ne prenose se kako je naložio zakon, nego jednom godišnje - što dobijemo, dobijemo, s tim bi trebalo da se zadovoljimo i da se složimo. Program zaštite, uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta stoji godinu dana, praktično, na dnevnom redu da se usvoji u našoj lokalnoj samoupravi. Pre tačno godinu dana, u septembru prošle godine, imenovana je jedna komisija koja je imala rok od 10 dana da usvoji i donese program zaštite, uređenja i korišćenja poljoprivrednog zemljišta i, evo, ni posle godinu dana on još uvek nije usvojen, niti je razmatran na Skupštini opštine. Zanimljivo je da na sve to ne reaguje nijedno ministarstvo koje je nadležno za datu oblast, da ne izađe čak ni budžetska inspekcija, iako je 12 odbornika SO Titel napisalo pismeni zahtev, s obrazloženjem, sa pojedinačnim svim stavkama iz završnog računa, na osnovu kojih je budžetska inspekcija trebalo da izađe i da pretrese završni račun opštine Titel. Čak ni oni ne dolaze u našu opštinu. Sada nas zanima, kako će ta vlada, sa svojim ministarstvima, u kojoj se nalaze skoro isti ljudi koji su se nalazili u prethodnoj vladi, pratiti zakonitost i rad tih lokalnih samouprava, kada to nisu radili ni u prethodnom periodu? Moram napomenuti da je jedino Ministarstvo lokalne samouprave reagovalo u našoj opštini, prvi put kada se 2004. godine protivzakonito konstituisala lokalna samouprava, i tada je naloženo ponovno konstituisanje lokalne samouprave, kao i kada se SO Titel konstituisala po drugi put, i to tako što je protivzakonito otet jedan mandat, jednom odborniku iz SPO, iako je već postojala odluka Ustavnog suda da mandat pripada odborniku, a ne stranci. Nakon toga se Ministarstvo lokalne samouprave više nije oglašavalo. Lepo je to što je zakon predvideo da se prate opšti akti u lokalnoj samoupravi i da se oni ocenjuju, jer neko mora o tome da se brine, ali nas zanima ko će to raditi i na koji način, pošto smo, iz dosadašnje prakse naše opštine, svedoci da se nadležna ministarstva nisu oglašavala i nisu pratila zakonitost opštih akata. Ova vlada je dužna da prosleđuje to u određenom roku, u roku od pet dana. O tom roku je sada smešno raspravljati, kada Ustavni sud ne postoji. Može se to raditi, ali će to onda završavati po nekim fiokama, sve dok ova skupština, ovaj dom i ova vlada radi ovako kako radi. Drugo pitanje. Naravno, možemo komentarisati zašto se u ovom zakonu nalazi zakletva u kojoj članovi Vlade moraju posebno da se zaklinju da će braniti suverenitet i teritorijalni integritet naše države i da pominju Kosovo i Metohiju, da će ostati neotuđivi naš deo. Zar to nije prirodno i normalno, zar nije prirodno da to neko smatra kao svoj deo, kao svoju državu, a da ne moramo da napominjemo, ali, izgleda da su vremena takva da čak i takve stvari moraju da se stavljaju u zakletvu.
Da li je Momir Marković stigao u međuvremenu? (Ne) Izvolite, kolega Zorane Krasiću. Vreme preostalo za SRS iskoristiće kolega Zoran Krasić, a to je dvadeset minuta.
Srđane, mlati ti kući celu noć. Ovo je Narodna skupština, ovde se ne mlati. Čudi me da nisi otišao do ambasade. Nije, valjda, da je Čeda Jovanović preuzeo primat u saradnji s američkom ambasadom, kod gospođice Nensi? Vodite računa. Moram da pratim, zato što mi uništavate državu i onda sa zebnjom pratim sve vaše susrete. Tako sam bio zaprepašćen da se ćuti, jer je skoro bio neki sastanak sa NATO paktom, jel' tako beše, gospodine Deliću, i ovaj Mićunović raspalio po svojoj državi. Umesto da brani svoju državu, on kod NATO-a napada svoju državu u svojoj državi. Bruka i sramota. Danas čitam u novinama, Amerikanci nam određuju ko će da bude sudija u Veću za ratne zločine, ko će da bude tužilac, ko će šta da radi. Znači, suverenitet ne postoji. To je demokratska tekovina. Da se vratimo na ove zakone. Spojili su četiri zakona u jednu načelnu raspravu i jedina zajednička tačka jeste slovo "z", drugo je sve različito. Prvo ću nešto da ispričam o zakonu o Vladi. Imamo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, i to u postupku kada se vrši usaglašavanje propisa sa novim ustavom. Šta to znači? Ako je donet novi ustav, propisane su neke nove obaveze, data su neka nova rešenja, nešto što se drastično razlikuje od prethodnog ustava, pa se, onda, donosi nov zakon. Zašto nov zakon? Da bi se u "Službenom glasniku", prema datumu i broju "Službenog glasnika", videlo i vizuelno da se radi o novom propisu na bazi novog ustava. Kada se, u smislu usaglašavanja sa novim ustavom, menja zakon koji je izvorno donet po starom ustavu, onda je, otprilike, situacija sledeća. Nova vlada kaže - imamo staru košulju, pa je ona iscepana, mi ne želimo da imamo novu košulju, nego ćemo ovu da operemo i da je malo zakrpimo i to će da bude košulja. Druga varijanta zašto se ne ide na nov zakon jeste što su se uplašili da će, možda, povodom svakog člana tog novog predloga zakona da budu neki amandmani, pa onda kažu da mnogo kasnimo u Evropu itd. Uzećemo za primer ovaj zakon o Vladi. Taj zakon je donet 2005. godine i sada se menja u skladu sa Ustavom koji je objavljen 2006. godine. Trebalo je ići na potpuno nov zakon. Da je Vlada svesna ovog problema, najbolje pokazuje član 15. zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. On glasi: "Ovlašćuje se Zakonodavni odbor Narodne skupštine da utvrdi prečišćen tekst zakona o Vladi". Zašto sada radimo dupli posao? Zar nismo mogli da donesemo potpuno novi zakon o Vladi i ukoliko je neki veliki problem, veliki strah u Vladi, mogli su da kažu - u odnosu na postojeći zakon, u novom zakonu se menjaju neka rešenja u članovima 5, 17, 20. i 25, jer je u toku postupak usaglašavanja propisa. Sada ćemo imati zakon o izmenama i dopunama Zakona, pa će onda Zakonodavni odbor da objavi prečišćeni tekst, pa će onda tekst da dobije jedinstveni broj, pa ćemo da kažemo da je to sada zakon u skladu sa novim ustavom. To je običan marifetluk. To pokazuje koliko je Vlada neozbiljna; ona je prepuna frakcija. Ako bi se čitali novinski članci samo za proteklih godinu dana, teško da biste našli dvojicu koji se nisu posvađali preko novina. Ima ih manje? Tako sam protumačio ministra. Znači, ima ih manje. Znači, samo se ministar sam sa sobom nije posvađao preko novina. Hvala vam, to je sada potpuno jasno. Kakva je situacija? Imate situaciju na dan kada se birao guverner; jeste da je bilo teško ovoj strani da glasa za njega, oni su glasali po sistemu "manje zlo", kao što reče Čanak - onog dana kada je trebalo da glasamo za Koštunicu, jedan naš sedeo ceo dan na ruci da mu utrne, da ga, kada zaokruži, manje boli. ''Zatvori nos, pa glasaj za DOS'', tako beše, svi znate. Ministar finansija napadne tog dana izabranog guvernera NBS i, evo, 16 dana se svađaju oko toga da li će inflacija da bude ovolika ili onolika, a to je neka jedinstvena politika itd. Stvarno, strašne stvari se dešavaju. Ono što je najgore za pravni sistem, jeste kada se prepisuje odredba Ustava u nekom zakonu, ali oni su napravili korak dalje u ovih nekoliko predloga zakona. To su radili isuviše parcijalno, pa se izgubio smisao, te na taj način duh norme iz Ustava nije odslikan u zakonu već se javljaju rupe. Rupe se javljaju svesno i namerno. Zašto? Mi smo, od kada je došla demokratija, navikli da možemo bez završnog računa, da možemo bez budžeta, da možemo bez vlade, da možemo bez izbora, da možemo bez ustava, da možemo bez ustavnog suda, da možemo bez svega. Bez čega ne možemo? To je ona poruka - ne možemo bez demokratskog bloka. Zašto? On je etalon za sve. On je etalon za negativnu emisiju zračenja, on je etalon za efekat staklene bašte, on je etalon za reklame, on je mentalni etalon, on je u svakom pogledu etalon. Zašto? Voli ih Zapad. Vrlo prosto i jednostavno. Ono što, po definiciji, mora da ima jedna država, što spada u klasičnu definiciju države, demokratija nam je rekla da ne mora. Zašto? Zato što su pučisti. Idemo dalje, ne odgovara im zakletva. Samo da vas podsetim šta nam je demokratija dala. Mi smo imali ministra Pitića u onoj Živkovićevoj vladi i posle tri meseca obrazlagao je neki zakon ovde. Onaj naš Mirčić se dosetio da ga pita - kada si položio zakletvu da budeš ministar? Onda Nataša Mićić, čuveni predsednik Narodne skupštine, izvrši proveru, stvarno nije položio zakletvu, čovek je šest meseci zastupao državu bez položene zakletve. Napravila se pauza od pola sata, on položio zakletvu, nastavio dalje da obrazlaže zakon. To nam je samo demokratija dala. To je interesantna stvar. Kako to da narod ne žigoše takvo ponašanje? To je enigma za normalne ljude. Da su radikali uradili dva posto onoga što radi demokratski blok, mi bismo bili sravnjeni sa zemljom od NATO-a, bile bi bombe na sve strane. Oni mogu sve da rade. Ako imate nešto protiv, izađite za govornicu. Skupite hrabrosti, izađite, obratite se javnosti i kažite - Krasić je prevario, od reči do reči, za sve što je rekao. Nemojte tako podmuklo, cinično, bezobrazno i kukavički, sa strane. Isprsite se, vas narod voli. Dođite, kažite, pokažite se, zato postoji Parlament, da se priča, da se sukobe mišljenja, da kažete argumentaciju, da podnesete dokaze i kažete - Krasić je prevario sve, nemojte da verujete njemu. Vi ćutite ili izlazite sa nekim tamo floskulama, bez veze nešto ispričate. Ako je kod ovog zakona o Vladi i postojala neka smetnja, zašto ste se plašili zakona o državnim praznicima? Prestala državna zajednica, dva-tri praznika koja su bila na tom, navodno, saveznom nivou, ili nivou državne zajednice, po nekoj logici, prelaze na republički nivo. Imamo naš Dan državnosti, imamo one naše verske praznike koje priznajemo, skupite ove i idete sa novim zakonom. Teško je i to bilo. Mi smo u paradoksalnoj situaciji. Mi smo, sasvim evidentno, država republikanskog oblika i treba da imamo neki praznik kojim se slavi taj oblik vladavine, da se ne bi neko zbunio. Mi takav praznik nemamo. Dan državnosti može da se tumači i onako i ovako. Mi dan republike nemamo. Slažem se, možda 29. novembar nije ispravan, ali, sa istorijskog stanovišta, 29. novembar je prvi datum kada je republika zavladala. Čitajte malo knjige, ja ne mogu sa vama nepismenima. Pročitajte malo knjige, ljudi! Tolike knjige postoje, Narodna biblioteka. Budite članovi Narodne biblioteke, a ne počasni član biblioteke, Boris Tadić, engleske biblioteke. Pravi član budite, koji čita knjige, a ne počasni član. Nemojte tako! Ovo je Narodna skupština, jeste ona laička, ali tu se podrazumeva elementarno znanje o nekim stvarima. Ne možemo sada da crtamo ovde, kredu i olovku, pa tablu, pa da crtam. (Srđan Milivojević, s mesta: Možda je to žal za komunizmom?) Žal za komunizmom? Ti meni to pričaš? Da si malo pročitao neke stvari, ne bi takvu glupost lupio! Požuri, Čeda ti je brži od Amerikanaca. Nensi tamo čeka, da znate. (Srđan Milivojević, s mesta: Je li lepa?) Pitaj Čedu. E, vidite, znači, u takvim uslovima mi treba da progutamo ovo što nam se nudi. Naravno, mi ćemo ovo da osporavamo. Podneli smo nekoliko amandmana kojima ćemo da pokažemo šta sve ne valja. Međutim, da vidimo o kakvim je to ekspertima reč, zbog kojih se, navodno, imenja ovo. Samo da vas podsetim da postoji neka mala grupa ljudi koji se, navodno, bave politikom, koji kažu - stručnost ispred politike. Oni daju samo stručnost, njih politika uopšte ne interesuje. Onda smo saznali da nestranački kandidat Jelašić mora da bude izabran, jer unutar stranačke podele u Vladi - to je pripalo stranci G 17 plus. Ja sam mislio da se tu sve završava sa tim mentalnim stvarima. Međutim, mi smo otišli dalje. Mi smo dobili ''Mileta drekavca'', mislim da se tako zvaše, ''Mile tranzicija''. Ja sam mislio da je on glumac, međutim, vidim da je on veliki stručnjak za neku reciklažu, šta rekoše ono? Gde je to naučio? Na akademiji? Ne verujem. Da li je na B 92? Tamo je mogao najgore stvari da nauči. Ne mogu, znate, da se ljutim na tog čoveka. On je dao izjavu, kaže, znate šta, dobro je što su mene izabrali da tamo radim, zaposlili su me, jer treba da mi plate ono što sam za njih radio ove godine u cilju promocije, pa kaže - nema nikakve smetnje, ja ću to da naučim za nekoliko dana.
Vreme.
Evo, gospodine Esade, samo još dva minuta. O čemu se radi? Ja se već nekoliko godina ubih dokazujući da u Hagu rade nekompetentni sudovi i sudije. Zamislite nešto. Tu izjavu je ''Mile drekavac'' čuo od nekog sudije, od sudije Šonburga. Naime, njega pozovu da tamo, u Austriji, održi neko predavanje o međunarodnom običajnom pravu. Sve novine su to objavile. On kaže ovako - ne sviđa mi se što se Karla del Ponte meša u politiku i što se meša u ono što treba da radi sud, ne sviđa mi se što ne primenjujemo kontinentalno pravo, ali mi je izuzetno drago što sam sudija, jer sam sada u prilici da naučim međunarodno običajno pravo. Vidite, tu izjavu – da primenjuje međunarodno običajno pravo čovek koji kaže - kada sam postao sudija, tek sada mogu da naučim šta je to međunarodno običajno pravo, ''Mile drekavac'' je čuo od Šonburga. I, on to kaže - drago mi je, ja sam inteligentan, reciklažu imam da savladam za nekoliko dana i zašto bi to bio uslov da se zaposlim. Uslov da se zaposlim je da budem blizak sa Božidarom Đelićem, sa Demokratskom strankom, jer su oni dužnici kod ''Mileta tranzicije''. Tolike godine je on radio kampanju za njih, pa moraju nekako da ga isplate. Ovi iz inostranstva više ne daju pare i kažu - sad ste vi vlast, sada drpajte i završavajte poslove sa svojima. Sve to stoji u ovom objedinjenom zahtevu za raspravu o ova četiri predloga zakona. Ko ne veruje u ovo što sam rekao, neka pogleda predloge zakona, pa neka izađe da kaže da li sam u pravu.
Hvala. Povodom Poslovnika, ima reč narodni poslanik Lidija Vukićević. Izvolite.
Poštovani poslanici, postavila sam pitanje Ministarstvu kulture, konkretnije, ministru kulture, na apel samostalnih umetnika, kao predstavnik u Skupštini - da li će, jer treba da se menjaju tačke Zakona koje se odnose na uplatu doprinosa samostalnih umetnika, da im se uplaćene osnovice priznaju kao zarade? Kao odgovor na moje poslaničko pitanje, dobila sam sledeće – da je Ministarstvo kulture Republike Srbije, 24. septembra 2007. godine, započelo javnu raspravu o novom nacrtu zakona o kulturi, koji je objavljen na veb sajtu itd, da ne bih sve čitala. Dakle, nacrt zakona o kulturi, kao što znaju svi ovde prisutni u sali, nema pravnu validnost, tako da ne bih to ni komentarisala. Da bi se o kulturi doneo zakon, on mora da prođe svu onu proceduru, pre svega, da nacrt zakona ode na sednicu Vlade; ako bude usvojen na sednici Vlade, onda postaje predlog zakona. Kao predlog zakona,dolazi u skupštinsku proceduru, a po usvajanju u Skupštini i osam dana nakon objavljivanja u "Službenom glasniku", ima pravnu validnost i onda to možemo da računamo kao donet zakon o kulturi. Međutim, ono što mene interesuje i što je mnogo važnije jeste sledeće. I u ovakvom nacrtu zakona o kulturi piše, kao odgovor, da: "penzionisanim umetnicima i drugim kulturnim radnicima za vrhunski doprinos u kulturi Republike Srbije može...", naglašavam "može". To znači, ne moraju da se obezbede, tj. da imaju dodatna sredstva, upotrebiću sada izraz "nacionalne penzije", koje bi išle u onu njihovu glavnu penziju. Dakle, da se odvoje neka novčana sredstva koja bi pratila ionako malu umetničku, standardnu, penziju, sa kojom, inače, umetnici odlaze u penziju. Moje pitanje je sada upućeno ministru kulture. Pretpostavljam da će mi odgovoriti na pitanje. Koji su to kriterijumi za određivanje tih tzv., upotrebila sam izraz "nacionalnih penzija", možda ćete vi to drugačije da nazovete, ali svejedno je, jer, uglavnom, razumemo o čemu se radi, znači, koji su to kriterijumi za određivanje tih nacionalnih penzija i ko ima to diskreciono pravo da jednom umetniku odredi da može da ima tu nacionalnu penziju, a drugome ne? Naravno, kao što znamo, o ukusima nećemo raspravljati - koji glumac se kome više sviđa, ili slikar, ili pisac. Ko utvrđuje te nacionalne penzije i ko ih primenjuje? Moram opet da kažem da se pribojavam jedne stvari. To napominjem ministru kulture, da se ne bi desilo kao prošle godine, kada je u 2006. godini iz budžeta izdvojeno 32 miliona za tzv. nacionalne penzije pojedinim umetnicima, ne mislim samo na glumce, već, uopšte, na vrhunske umetnike, a od tog budžeta koji je izdvojen za te posebne penzije niko nije video ni dinara. Moram da priznam da, zaista, nisam očekivala da mi Ministarstvo kulture odgovori na ovakav način - da odgovor na svoje poslaničko pitanje potražim na veb sajtu. Da sam htela da pitam tako, direktno bih uključila kompjuter i internet i potražila bih sličan odgovor. Mislim da to nije dostojno.
Vreme.
Završavam, još malo. Smatram da nije dostojno ministra kulture da mi na taj način odgovara. Dakle, na veb sajtu ne mogu da nađem ono što me interesuje i ne mogu da dobijem odgovor koji treba da dobijem. To treba da nam kaže, da nam da u pismenoj formi ministar kulture. Drugo, postoje mesta kao što je mesto Šilovo, u kome sam bila pre nekih, možda, 20-ak dana, gde ljudi po 9 sati nemaju struju. Znači, oni nisu u situaciji da se obaveste i da dobiju odgovor na ovo pitanje, kada je reč o samostalnim umetnicima. Isteklo mi je vreme, je li tako? (Da) Ništa, hvala. Javiću se kasnije još jednom.
Hvala vam. Povodom Poslovnika, ima reč narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine predsedavajući, pogledajte malo ovo vreme, nešto je skupo, pa da smanjimo troškove. Naravno, pozivam se na član 136. našeg poslovnika, a taj član reguliše sadržaj Predloga zakona, šta on mora da ima. Konkretno, stavljam primedbu, odnosno smatram da predstavnik predlagača mora da izađe i da nam objasni neke stvari. Skrenuo bih vam pažnju, okrenite stranu 4 obrazloženja, poslednji pasus, zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, odnosi se na članove 12. i 13. Predloga zakona. Tu je dato objašnjenje osnovnih pravnih instituta. Moram da vam kažem da, što se tiče ovog objašnjenja, ono jeste korektno, ali to objašnjenje i ono što je napisano u članovima 12. i 13. apsolutno nema nikakve veze, ili da budem precizniji, gospodine Markoviću, ovde je vrlo lepo napisano zašto se briše nešto u članu 40. postojećeg zakona i u članu 41. Ja potpuno delim to mišljenje, ali nigde nema objašnjenja za ovo što se unosi u novi tekst člana 40. Evo, šta se unosi - odnosi predsednika Republike i Vlade zasnivaju se na saradnji i na pravima i dužnostima koji su određeni Ustavom, zakonom i drugih opštim aktima. Mislim da je ovo, apsolutno, nepotrebna formulacija. Zašto? Nadležnost predsednika, nadležnost Vlade je definisana Ustavom. U kakvom će odnosu da budu predsednik Republike i Vlada, pričamo o državnim organima, ne pričam o fizičkom licu koje je predsednik Republike ili fizičkom licu koje je predsednik Vlade, to je za Ustav i za zakon potpuno marginalna stvar, pričam o državnim organima. Kaže - njihova nadležnost je regulisana Ustavom, oivičena, omeđena, dokle neko, odakle drugi. Formalno je predsednik Republike na čelu izvršne vlasti, samo formalno, da vam ne pričam zbog čega. Kako možete da napišete - saradnja? U kom višem opštem aktu od ovog vašeg predloga zakona piše da oni moraju da sarađuju? Kada kažete saradnja, dajte, objasnite mi šta to znači. Da li vi to onda svodite na personalna rešenja ljudi koji su na čelu tih organa, moraju da piju kafu, moraju da se međusobno pozivaju itd.? Mislim da je ovo potpuno nepotrebna odredba, da ovo treba kompletno izbaciti. Treba kompletno da se izbaci, iz prostog razloga - što ništa ne znači. A, drugo nešto, pa nije potrebno da za ove personalce koji su na tim mestima napišete - saradnja. Oni mnogo dobro sarađuju, gospodine Markoviću. Da vas podsetim na intervju Borisa Tadića, valjda je tada bio potpredsednik Demokratske stranke, septembra 2000. godine, u kome je on otvorio dušu, pa kaže - jeste, bio sam levičar, pod uticajem tate i mame, pa sam to napustio onog momenta kad sam pročitao knjigu. Koju knjigu? Kaže - knjigu koju su napisali Vojislav Koštunica i Kosta Čavoški, i ja sam levičarske ideje odbacio i prešao sam u liberale. Zar vi ne shvatate, građani Srbije, to je dvojac u kome se nalazi politički sin i politički otac, i ovo što se svađaju, navodno, kobajagi, pa to se otac i sin svađuckaju pomalo. Zašto? Da bi narod prevarili. To je dvojac, vrlo lepo vlada. Nije njemu bio idol ni Đinđić, ni ovaj, nego Vojislav Koštunica, zapamtite.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospođa Lidija Vukićević.
Samo bih htela još da kažem nešto o očuvanju kulturne baštine, pošto na televiziji i po nekim ...
Na osnovu kog člana, gospođo Vukićević?
Član 225. ...i u nekim intervjuima vidim da se ministar kulture zalaže za očuvanje kulturne baštine. Kada kažem, očuvanje kulturne baštine, nažalost, u zemlji Srbiji to ne znači ništa, a kada kažemo - jedinstveno očuvanje kulturne baštine, e to već može nešto da znači. Jedan narod ne propada zato što je izgubio rat, jedan narod propada zato što je oslabljen iznutra, pa odustaje od svog jezika, od svojih mislilaca, od svojih pisaca, od svega onoga što mu je dato i svega onoga što je njegova kulturna baština. Dakle, narod čini veleizdaju prema samom sebi. Nekako sam mišljenja da smo u poslednje vreme, upravo, počeli da činimo veleizdaju prema samima sebi, iz razloga što vidim da se poigravamo pretkosovskim, kosovskim i pokosovskim ciklusom, što se Marko Kraljević tumači na različite načine, što se Branislav Nušić, kroz postavku nekih reditelja na pozorišnim daskama, može da protumači i ovako i onako, može da se postavi i kao neko ko nije bio realan, ko nije realno oslikao srpsku porodicu, nego je srpska porodica, kroz tumačenje pojedinih reditelja, predstavljena kao veoma primitivna. Takve postavke i takve predstave kaljaju i prljaju ugled Srba i srpske porodice, tradicije. Takve predstave odlaze u inostranstvo i edukuju našu decu, koja su Srbi, ali rođena negde na Zapadu, ili nije bitno gde, u kom delu sveta. Dakle, stvarno bih želela da se donese, da li će to biti zakon, ili nešto drugo, o očuvanju kulturne baštine, jer smo se do sada uverili da to ne znači ništa, da svako na svoj način tumači sve ono što nam je ostavljeno, od literature, slikarstva i svega ostalog, nego da to, prosto, bude nešto prema čemu ćemo svi znati i morati da se ponašamo. Dakle, jedinstveno očuvanje kulturne baštine, koje će da važi za sve. Onda nećemo moći da kritikujemo nekog i da kažemo – pogledaj, govori za Marka Kraljevića da je lopov, ovaj veliča Marka Kraljevića, nego ćemo imati isti odnos i znaćemo šta su vrednosti, šta treba da vrednujemo od onoga što nam je ostavljeno kroz kulturu i kroz tu kulturnu baštinu. Hvala.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Amdžad Migati.
Član 225, 226. Tražim objašnjenje od ministra, Vlade, predsednika Skupštine, predsednika nadležnih odbora, kad će već jednom da nam daju zakone koji vrede i koje zaista koristi i Skupština i narod. Podržavam ono što je rekao kolega Krasić, jer ovo ovde je zamajavanje Skupštine i naroda zakonom o platama. Prvo, vi govorite o nekom standardu, svetskom standardu, je li tako? Hajde da menjamo taj svetski standard na izabrane funkcije. Zna se u svetu, na primer, da postoji plafon za plate, na primer, prvo, predsednika Republike, pa predsednika Skupštine, predsednika Ustavnog suda, predsednika Vlade ili narodnih poslanika, sudija Ustavnog suda, pa ministara, itd. A šta mi imamo ovde? Vi kukate na sednicama Vlade da državni sekretar ima veću platu nego njegov ministar. Pa, gde je tu logika? Mi u Skupštini, damo, na primer, šefu kabineta jednu i po veću platu nego što ima poslanik. A funkcioneri imaju pravo na šta? Šef kabineta, na primer, savetnici? Hajde, sve to u jednom zakonu da se potvrdi, a ne ovde, potpredsednik Vlade kad se razreši dužnosti, onda se i njegov šef kabineta razreši dužnosti, a šta je sa savetnicima, što to ne ide u paketu? Hajde već jednom da pravimo zakon kako treba, pa da bude jednom zauvek i za svaku vladu, a ne - svaka vlada kako hoće. Kada ćemo da dođemo do takvog standarda? Da li vi pričate o svetskom standardu, ne znam. Ali, zato, na primer, svi pričaju kako poslanici imaju velike plate, šta ja znam, a svi imaju veće od njih. Da se razumemo, Srpska radikalna stranka ne traži da se povećava plata poslanicima, nego da bude nivo prema njima, da se meri tako da ministri imaju manje od poslanika. Vi kažete da nema para u budžetu. Hajde da malo radimo zajedno. Dajte zakon o tome. Kada će da dođe zakon o tome, umesto ovakvog, da samo delimično zadovoljimo ovo ili ono. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam, da li žele reč predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Izvolite, Žarko Obradović, zamenik šefa Poslaničke grupe SPS-a. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, SPS smatra da ove tačke dnevnog reda nije trebalo da budu predmet rasprave u Skupštini, bar ne danas, možda u nekom kasnijem, budućem periodu. Jer, sve što je stavljeno sada na dnevni red Narodne skupštine Republike Srbije, čast izuzecima, koji se mogu izbrojati na prstima jedne ruke, jeste samo način da se pokaže da Skupština nešto radi. Imamo 32-33 tačke dnevnog reda, koje su skrpljene u šest, sedam, osam nazovioblasti i mi treba narednih dana da donesemo, odnosno Skupština Srbije treba da raspravlja o ovim zakonima, da ih usvoji i da pokaže da nešto radi. Ono što bi trebalo da radimo, to su oni zakoni koji su predviđeni Zakonom o sprovođenju Ustava, a mi to, očigledno, ne radimo. Trebalo je, pre svega, izabrati Ustavni sud Republike Srbije, ne samo kao obavezu koja stoji na osnovu odredaba Zakona o sprovođenju Ustava, nego zato što je taj ustavni sud institucija koja je potrebna državi Srbiji, ali i Ustavni sud kao institucija koja bi podrazumevala sprovođenje odredaba ovog zakona koji se danas ovde predlaže. Naravno da nismo u situaciji da donesemo zakone vezane za Ustavni sud i izvršimo izbor Ustavnog suda, zato što vladajuća koalicija još uvek nije završila svoj posao. Naime, već mesecima, od formiranja te vlade i donošenja Zakona o sprovođenju Ustava, iza scene se vrši jedna pogodba koalicionih poslanika oko plena koji se zove država Srbija. Građani Republike Srbije ne treba da se čude kada u sredstvima javnog informisanja pročitaju - ovaj dobio ovo, onaj dobio ono, mislim na javna preduzeća; ona su podeljena po stranačkoj osnovi. Ove druge stvari, institucije, organizacije i sve ono što je predmet rada ove skupštine i Vlade, to se radi iza scene, ali to, apsolutno, ima tu partijsku dimenziju. Ne treba zaboraviti da smo tri nedelje kasnili u odnosu na početak rada Narodne skupštine Republike Srbije, zato što se nije mogao postići dogovor u vladajućoj koaliciji u vezi sa sastavom Državne revizorske institucije. Kad pogledamo ove tačke dnevnog reda, ne razumem zašto je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima uguran sa ostala tri zakona, sem iz jednog praktičnog razloga, što te zakone u Skupštini treba da brani gospodin Marković, pa da ne bi dolazio dva-tri puta, nego da bude ovde dok Skupština bude raspravljala o tim zakonima. Pošto je Vlada vrlo daleko od Skupštine, ne prostorno, ali po mnogim stvarima, Vlada, očigledno, ne želi da ministar bude izložen sudu poslanika Narodne skupštine Republike Srbije i javnosti više nego što oni procenjuju da treba, jer, inače, nema nijednog razloga da gospodin Marković ne dolazi dva puta. Mislim da je to jako loše. Poznavajući gospodina Markovića, ne verujem da on ne bi došao drugi put i ne vidim razlog za tako nešto. Vladajuća koalicija, u stvari, radi ono što im odgovara, nema tu konsultacija, saradnje, nema tu bilo čega što se zove dogovor oko načina rada. Ono što vladajuća koalicija smatra da treba, ona predloži i na taj način se radi. Znate i sami, ima puno primera u bliskoj prošlosti od nekoliko meseci, da to ne donosi dobro Srbiji. Kada je reč o ovim predlozima zakona o kojima večeras raspravljamo, mi u SPS-u ne vidimo razlog da se Skupština o ovome izjašnjava. Ovo govorim vrlo konkretno. Kad pogledate izmene i dopune ovog zakona o Vladi, vidite određene stavove koji su predmet usaglašavanja sa Ustavom Republike Srbije. Ustav Republike Srbije, kao najvažniji akt u ovoj državi, donesen je ogromnom većinom svih poslanika i građana Republike Srbije, pošto su i poslanici imali udela u njegovom donošenju, i tu postoji prosta rečenica - obaveza poštovanja Ustava Republike Srbije. Mi smo u proteklih nekoliko meseci videli, crno na belo, da Vlada ne poštuje Ustav Republike Srbije. Ako ne poštuje Ustav Republike Srbije, onda stvarno nema razloga da mi večeras usvajamo izmene i dopune zakona koji utvrđuju usklađivanje sa tim ustavom, ili sprovođenje onoga što u Ustavu Republike Srbije stoji. Navešću nekoliko konkretnih primera, da bih ove svoje reči dokazao. Naime, pošto je gospodin Marković ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, pokazaću na primeru lokalne samouprave kako to izgleda kad Vlada sprovodi Ustav. Ništa lično, a propo ministra, sve što kažem odnosi se na ponašanje Vlade. Građani Republike možda znaju, možda ne znaju, ali Vlada Republike Srbije je u 10 jedinica lokalne samouprave uvela privremene organe, praktično, tamo postoji vanredno stanje. Zanimljivo je da znate, Vlada Republike Srbije je uvela prinudnu upravu u opštini Užice 16. novembra 2006. godine, u Smederevu - 16. novembra 2006. godine, u Zrenjaninu - 16. novembra 2006. godine, u Babušnici - 1. decembra 2006. godine, u Valjevu - 28. decembra 2006. godine. Znači, 2006. godine, ona prethodna vlada. Sada je bilo logično, kad je bila formirana nova vlada, da se učini nešto drugo. Bilo bi logično da predsednik Narodne skupštine Republike Srbije obavi svoj deo posla iz okvira nadležnosti koje mu zakon propisuje, ali toga nema. Vlada Republike Srbije je, takođe, 12. aprila 2007. godine, uvela prinudnu upravu u opštini Leskovac, 19. aprila 2007. godine - u Bogatiću, 21. aprila 2007. godine - u Kuli, 24. maja 2007. godine - u Velikom Gradištu i 14. juna 2007. godine - u Smederevu. Zašto pominjem Vladu i samo Vladu? Zakon o lokalnoj samoupravi je eksplicitan, on utvrđuje obavezu Vlade da, kada postoje razlozi za to, uvede prinudnu upravu. Ta prinudna uprava treba da funkcioniše samo tri meseca i za ta tri meseca bi taj privremeni organ trebalo da obavlja poslove skupštine opštine. Posle toga, građani lokalne samouprave treba da se na izborima izjasne o tome koga žele kao odbornike koji će ih predstavljati. Međutim, imamo praktičnu situaciju da to prinudno veće traje mesecima, i godinu dana, i da se ne dešava ništa. Čak imamo neke paradokse. Jedna je stvar kada je prinudna uprava uvedena zbog stvari koje se nisu sprovodile, poštovanja zakona na nivou lokalne samouprave, ali bilo je slučajeva da opština pokrene inicijativu za smenu predsednika opštine, pa se onda građani izjasne, pa ta inicijativa ne prođe, primera radi, u Bogatiću, tamo gde je socijalista. Čuo sam da je sličan slučaj i u Smederevskoj Palanci. Šta se onda zbiva? Umesto da se odmah posle raspuštanja skupštine, posle određenog roka, raspišu novi izbori, pa da građani izaberu nove odbornike, jer su se ostali pokazali na delu kao neko ko ne radi kvalitetno, a i pokrenuli su inicijativu koju građani nisu prihvatili, imamo situaciju da se, na mala vrata, od strane Vlade guraju ti ljudi ponovo i onda sprečavaju predsednika opštine da radi svoj posao. To je primer iz Bogatića. Ja ovo ne spominjem slučajno - Vlada, Vlada, Vlada i opet Vlada, jer Predlog zakona o kome mi večeras raspravljamo, čini mi se, u prvom ili drugom članu, poziva na usaglašavanje sa Ustavom Republike Srbije, sa članom 192. stav 1, gde se kaže - Vlada je dužna to i to. Zanimljivo je, znam da je ovo predmet drugog zakona, ali pokazuje kako Vlada Republike Srbije radi u Srbiji, kako se ophodi prema lokalnoj samoupravi. U tom stavu 3. ovog člana Ustava Republike Srbije, u koji se svi kunu, a koji Vlada, očigledno, ne poštuje i sprovodi na krajnje sumnjiv, selektivan i, konačno, partijski podoban način, stoji, crno na belo - istovremeno sa raspuštanjem SO, Vlada imenuje privremeni organ, koji obavlja poslove iz nadležnosti skupštine, vodeći računa o političkom i nacionalnom sastavu raspuštene skupštine. Znači, bilo bi logično, kada Vlada imenuje taj privremeni organ, da vodi računa o stranačkom i nacionalnom sastavu, ako je reč o jedinicama lokalne samouprave u nacionalno mešovitim sredinama. Kako to u praksi izgleda? Opet ću vam dati vrlo konkretne primere. Dakle, u Užicu, rekao sam već da je uvedena prinudna uprava 16. novembra 2006. godine, sastav tog tela čine dva člana DS-a, jedan član DSS-a i jedan - G17 plusi Nove Srbije. To nije sastav skupštine jedinice lokalne samouprave. Dakle, dok Vlada nije promenila ovaj sastav, prethodni je imao devet sednica i od tada se nisu sastali, jer ne mogu da se dogovore o dnevnom redu. Užice je velika opština, veoma značajna opština i mnogo ljudi tamo živi. Vlada je dozvolila petorici ljudi da u ime svih, pozivajući se, naravno, na samo njima poznate odredbe zakona, budu vlasnici njihovih života i sudbina na lokalnom nivou. Ovaj primer pokazuje kako Vlada ne poštuje Ustav i ovaj sastav privremenog organa nije napravljen shodno sastavu i strukturi SO po partijskoj, odnosno po pripadnosti određenim političkim strankama. Smederevo. Vlada je u Smederevu uvela prinudnu upravu 16. novembra 2006. godine. Početkom jula 2007. godine, znači, nova vlada, ako je bila anatema na onu prethodnu, eto, ona prethodna nije znala šta radi, a ova nova vlada, početkom jula 2007. godine imenuje privremeni organ, koji su sačinjavali dva člana DS-a, dva člana DSS-a i jedan član G17 plus. Ja sam već pominjao ostalo, dakle, G17 plus, i ranije, aliapsolutno je poenta da sastav tog privremenog organa odgovara sastavu Vlade. Naravno, za ostale koalicione partnere našli su neka druga mesta, neke druge funkcije, neka druga javna preduzeća, odnosno lokalna komunalna preduzeća, što bi narod rekao, da i vuk bude sit, i ovce na broju, a građanima kako bude. Znači, Vlada Republike Srbije je posle donošenja Ustava, apsolutno, postupila suprotno od člana 192.stav 3. Ustava Republike Srbije, a ovde u Predlogu zakona kaže - Vlada treba, i ministri, da daju zakletvu. Moram vam reći, bez uvrede, da je krajnje čudno, prazno, tako zvuče ove reči gde ministar, u članu 4, treba, član Vlade, da se zakune na odanost Republici Srbiji svojom čašću, to ne bih komentarisao, pa kaže dalje - obavezujem se da ću poštovati Ustav i zakon, da ću dužnost Vlade, itd, itd. Evo, ja vam navodim dva vrlo jasna primera o tome kako se poštuje Ustav Republike Srbije. Rekao sam da taj deo zakletve ne bih komentarisao. Zrenjanin, uvedena je prinudna uprava 16. novembra 2006. godine. Još jedan kolega je, pored mene, tražio od predsednika Narodne skupštine, gospodina Dulića, da raspiše izbore, ali je pitanje kada, pošto je to bilo 16. novembra 2006. godine, a danas je 1. oktobar 2007. godine. Znači, 11 meseci i 14 dana je već prošlo otkako tamo postoji prinudna uprava. Znači, ljudi, 11 meseci i 14 dana pet ljudi upravlja opštinom kao što je Zrenjanin. Oni su, jednostavno, po stranačkom principu, izvršili raspodelu onoga što se može raspodeliti na nivou lokalne samouprave i tih pet ljudi već 11,5 meseci samo izvršavaju zadatke svojih partijskih organa. Sastav tog organa, pošto postoji "Službeni glasnik" koji to propisuje, takođe odgovara strukturi Vlade, a ne strukturi opštine. Znači, još jedan primer kako Vlada poštuje Ustav na koji se poziva i u koji se zaklinje. Babušnica,1. decembar 2006. godine. Dakle, prošlo je 10 meseci, a Vlada još uvek tamo, odnosno, u međuvremenu je promenila odluku prethodne vlade i sada imenovala privremeno telo samo po tom kriterijumu. Naravno, članovi DS-a, DSS-a. Vlada nije reagovala jedino u onim opštinama gde je već ranije uspostavljena takva struktura. Neko je danas pomenuo i Valjevo, a onda nije imala potrebe da tako nešto čini, da upodobi privremeni organ, po kadrovskoj strukturi, potrebama Vlade, umesto odredbama Ustava Republike Srbije, nego je ostavila da to stoji. Pomenuo sam i primer Leskovca nekoliko puta, i opet ću, sve dok ne čujem od gospodina Dulića adekvatan odgovor, a tragična stvar vezana za Leskovac je u tome što se, praktično, po stranačkom principu vrši raspodela svih onih radnih mesta unutar organa za koje je nadležna lokalna samouprava. Oni su se, očigledno, pre nego što se Vlada dogovorila na novom republičkom nivou, pošto su novine pune izjava, članaka o tome kako su rasporedili javna preduzeća, u Leskovcu pre toga dogovorili, tačno, za svako radno mesto. Verujte mi, ovde imam sistematizaciju radnih mesta, najtragičnija stvar u celoj priči je što gore stoji DS, DSS i G17 plus, a tu je i Nova Srbija i tačno se zna šta kome pripada po tom osnovu. Moram vam reći da je ista situacija i u drugim opštinama u kojima je uvedena lokalna samouprava, u Bogatiću, u Kuli, u Velikom Gradištu, u Smederevskoj Palanci. Naveo sam 10 primera, crno na belo, gde se vidi kakav je odnos Vlade prema Ustavu Republike Srbije. Danas, kada treba da raspravljamo, mene, a nadam se i većinu vas, a potpuno sam ubeđen - i sve građane Republike Srbije koji gledaju ovaj prenos, neko treba da ubedi da oni poštuju Ustav, mislim na skupštinsku većinu. Evo 10 primera iz opština iz kojih se vidi da ne poštuju Ustav. Nemojte se pozivati na odredbu Ustavnog zakona i na to da će biti doneti zakoni koji će otvoriti put za lokalne izbore, jer to je stvar koja se tiče svih jedinica lokalne samouprave. Ovde imamo 10 jedinica lokalne samouprave u kojima se mogu raspisati izbori i pružiti mogućnost građanima Republike Srbije da sami donesu odluku o tome ko treba da ih zastupa. Ništa se neće epohalno desiti ako se u ovih 10 jedinica lokalne samouprave sprovedu izbori, jer tek kada se sprovedu izbori, onda ministar, ili bilo koji drugi član Vlade, može da izađe za ovu govornicu i da kaže, Ustav Republike Srbije je nešto što ću poštovati. Do tada, izvinite, ali to su prazne reči i samo su namenjene njihovoj partijskoj javnosti, jer ne verujem da iko može da izađe i da se pozove na poštovanje Ustava, a, evo, 10 primera kako se ne poštuje Ustav Republike Srbije. Stvarno nema potrebe da raspravljamo večeras o ovom zakonu, jer se vidi da je to pro forme, jer život ide nekim svojim, drugim tokom. Čitao sam mišljenje Ministarstva i u jednom delu se pozivaju da Zakon o lokalnoj samoupravi, biće donet novi, pa do tada sve ovo, a u isto vreme se pozivaju na isti taj zakon i donose rešenja koja su suprotna Ustavu. Ta tvrdnja da seponašaju kao što se ponašala stara vlada nije opravdanje, već je to dokaz da se krši Ustav. Ako je stara vlada kršila Ustav, onda, valjda, nova neće. Nije razlog za glasanje o nečemu, jer kažu, oni su se ponašali tako, pa ćemo i mi tako. To je nešto što nas, socijaliste, apsolutno ubeđuje da ne treba da glasamo za ove zakone. Još nešto. Prilično se lagano prošlo preko izmene i dopune Zakona o državnim praznicima. Ja ću podsetiti neke, jer dobro je primetio moj kolega Krasić, nažalost, neke kolege nisu u potpunosti u situaciji da saznaju šta je sve predmet rada Narodne skupštine Republike Srbije. Pročitaću samo dva datuma i ovo će biti zanimljivo za mnoge poslanike, kao i za građane Republike Srbije, dva datuma, a to su sada državni praznici Republike Srbije. Jedan je Praznik rada, za zaboravne, Praznik rada. Povod je 1. maj 1886. godine, kada su stotine hiljada radnika u Čikagu krenule u pobunu, boreći se za prihvatanje osmočasovnog radnog vremena. Na Drugom kongresu Internacionale, Druge internacionale, odnosno na Prvom kongresu Druge internacionale, 1889. godine, odlučeno je da 1. maj bude zajednički praznik svih zemalja u kojima radnička klasa treba da manifestuje jedinstvo svojih zahteva i svoju klasnu solidarnost. Čisto za ove demagoge i ostale da znaju šta je 1. maj, Praznik rada. Kada je reč o Danu pobede, ovo će biti mnogo interesantnije, s obzirom na to da je vezano za onu priču o partizanima i četnicima. Džabe je donošenje zakona kojim su četnici uključeni kao deo antifašističke koalicije, kad istorija govori nešto potpuno drugačije. Devetog maja 1945. godine je konačno savladan fašizam. Taj dan se slavi kao Dan pobede, kao dan konačnog završetka Drugog svetskog rata, iako je, formalno, znate, tek kasnije završen Drugi svetski rat, kapitulacijom Japana, pošto su bačene atomske bombe na Hirošimu i Nagasaki. Ali, istorija se ne može promeniti. Poštovane kolege, građani Republike Srbije, džaba donosite zakone kojima se izjednačavaju četnici s partizanima, istorija je neumoljiva. Niste to smeli, jer ispala je velika bruka i prilikom obeležavanja 50. godišnjice obeležavanja Dana pobede u Moskvi, kada su naši predstavnici bili u zadnjem redu, a bili su u zadnjem redu zato što se nekoliko meseci pre toga u ovoj skupštini pričalo o izjednačavanju prava četnika i partizana i o tome da su četnici bili deo antifašističke koalicije, što, naravno, nije tačno bilo ni tada, a ne može se promeniti ni sada. Ovo sam pomenuo kao jedan primer, da bi kolege poslanici znali za šta će glasati. Možda će neki od njih postupiti na način koji su postupali kada su glasali za neke kadrove DOS-a, ono - držati ruku na određenom mestu da utrne, da ne znaju za šta glasaju, ali će, očigledno, glasati za ovo, jer toliko je Vlada s tim pitanjima otišla u neku čudnu krajnost, da sada mora samu sebe da vrati na određeni kolosek. U svakom slučaju, to je nešto što ovoj državi treba, jer je deo istorije i deo života mnogih ljudi, čime su oni posebni. Mi, socijalisti, to poštujemo, ali ovi drugi zakoni koji su predmet rada Narodne skupštine Republike Srbije nisu večeras bili potrebni Srbiji, možda za nekoliko meseci. Hvala vam.
Hvala narodnom poslaniku Žarku Obradoviću. Poslovnik reklamira Zoran Krasić.
Članovi 101, 104, i da ne ređam još neke članove. Izašao sam samo zbog toga da se ne zbuni javnost. Gospodin Žarko Obradović se, pre nego što je rekao svoj lični stav, pozvao na neko moje prethodno izlaganje. Ne delim njegovo mišljenje, ne želim da pravim neku polemiku, ali moram da razjasnim neke stvari. Ne uzimajući u obzir hronologiju, šta se sve dešavalo, da li je to bio 8, 9. ili, na našoj teritoriji, 15. maj, znači, ne ulazim u te stvari, ali postoji kao međunarodni datum 9. maj 1945. godine - Dan pobede, 9. maj. Bivša SFRJ, zašto ne reći, srpski narod, s ponosom slavi taj datum. Zašto? Zato što je bio deo antihitlerovske koalicije, zato što je bio onaj deo koji se borio protiv fašizma. Nismo mogli da osvajamo Berlin, ali smo mogli da rasturamo sve sluge fašističkog režima, pre svega, NDH i tolike trupe itd. Toliko što se tiče 9. maja. Kako ga doživljava Žarko, to je njegova stvar, ja ga tako doživljavam. Srbija treba da ga slavi, iz prostog razloga, što je uvek bila antifašistička. Srbi su uvek bili antifašistički narod. Srbi su poznati po tome kao slobodarski narod. Srbi su poznati po tome što bi za svoju slobodu, ako treba, žrtvovali i život i sve drugo. Uostalom, i danas, tokom rasprave, na početku smo svi zaključili da treba da budemo solidarni sa građanima Kube. Što se tiče 1. maja, to je viđenje gospodina Žarka Obradovića i ja to ne sporim. Sve je tačno što je rekao. Ne sporim ni to da su, gospodine Obradoviću, ovi ispred vas članovi Socijalističke internacionale, ne sporim da su ovi iza vas, navodno, neki liberali, ali ono, ''bando crvena'', znate, bez njih se ne može. Ne sporim da tu ima puno, i ispred vas i iza vas, onih koji su još uvek u 8. sednici. To je nesporno. Međutim, moram vrlo precizno da vam kažem, Praznik rada treba depolitizovati. Moram da vas podsetim da se i u Americi slavi praznik rada. Možda nisam precizan, da li je to prva nedelja, druga nedelja, da li septembra ili oktobra, Praznik rada je praznik kojim se proslavlja pravo na rad čoveka. Ovo je kod nas još ideološki obeleženo na neki način. Neka bude tako, neka ide, kao što se to u Saveznoj skupštini, još pre nekoliko godina, rešilo na vrlo prihvatljiv način, konsenzusom svih političkih stranaka itd. Gospodine Mrkonjiću, našao sam za potrebno da izađem da objasnim samo ove stvari, da se ne bi stavio znak jednakosti između onoga što je rekao gospodin Obradović i ja. Ne sporim njegovo mišljenje, da se razumemo, ali da u priči proslave u Evropi neko poziva na neki zakon od pre dve godine, gde su izjednačeni u pravima svi oni koji su na ovoj teritoriji dizali pušku protiv neprijatelja i da, pri tom, sada ponovo treba da dođemo u situaciju da se bavimo nekom istorijom, gospodine Obradoviću, to ne želim. Mislim da postoji jedan vrlo lep zakon, koji nas sve obavezuje i, ako nas obavezuje, onda dajte, ako vas baš toliko boli, trepnite malo, ne morate baš sve da kažete, jer izazivate lanac potpuno nepotrebnih replika, i sa gledišta teme, i sa gledišta vremena, i sa gledišta tačke dnevnog reda.
Zahvaljujem, gospodine Krasiću. Reč ima Žarko Obradović, po Poslovniku.
Hvala mom kolegi Krasiću, s ovim poslednjim se slažem, pošto, ako treba da se uzdržim da ne reagujem, onda i on to treba da učini, jer je imao priliku da razgovara o ovoj temi pre dve godine i nije učestvovao tada u razgovoru. Ako nije tada, ne vidim razloga da se sad vraća ovoj temi. To je nešto što je bilo deo političkog života Srbije i deo skupštinske rasprave. E, sad, iako se meni mnoge stvari ne sviđaju takve kakve jesu, neka druga većina je donela odluku, tako je bilo i s ovom tačkom dnevnog reda, to nije razlog da i ja, a i neke druge moje kolege, koje dele ove vrednosti za koje se mi socijalisti zalažemo, ne kažemo javno, kad postoji neka zgodna prilika, kao što je danas rasprava o zakonu o državnim praznicima, šta mislimo o tom danu i nešto za šta mislimo da je loše, a što je Srbija učinila. Mi mislimo da je loše bilo donošenje onog zakona i cela ona priča o izjednačavanju prava. Zakon je bio samo povod priči o izjednačavanju prava četnika i partizana, suštinski, trebalo je dokazati da su četnici bili deo antihitlerovske koalicije, a to nije moguće, jer, jednostavno, nisu to bili. Kada je reč o ovom drugom pitanju, praznovanju 1. maja, nažalost, mnogi građani Republike Srbije ne znaju šta predstavlja 1. maj, šta se desilo 1. maja u XIX veku, 1880. i neke godine i zbog čega se taj dan proslavlja, obeležava u celom svetu. Ja sam se potrudio samo da upoznam Narodnu skupštinu i poslanike sa značajem tog datuma, a na njima ostaje kako će ga koristiti, kako će obeležiti, kako će manifestovati. Na kraju krajeva, to je stvar ne samo poslanika, ne samo građana, i sindikati imaju svoje viđenje tog datuma i način na koji ga obeležavaju; svako će to raditi na način za koji misli da je primeren. Hvala.
Hvala doktoru Obradoviću. Reč ima, povodom Poslovnika, poslanik Rajko Baralić.
Gospodine Mrkonjiću i gospodine Markoviću, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Krasiću, 800.000 boraca, u 67 divizija, završilo je 9. maja borbu protiv fašizma u SFRJ. Dakle, to je onoliko boraca koliko nema ceo ovaj NATO sada u Evropi. Ovih drugih bilo je oko 25.000 i, da ih ne razvrstavamo, neki su, nažalost, trajno nestali u Bajburgu, i to jeste ratni zločin, usuđujem se da to kažem, dobro znamo o čemu govorimo, ali sve drugo se ovde ne može relativizovati. Dakle, još jednom, pošto je danas 1. oktobar, dan kada su pripadnici Narodnog oslobodilačkog pokreta i Partizanskog odreda dr Dragiša Mišović oslobodili Čačak od Nemaca i tako započeli prve kvadratne kilometre slobodne teritorije, koja je kasnije nazvana Užičkom Republikom, nepravedno ''Užičkom'', jer je nastala u Čačku, dužan sam da kažem još jednom da se sa ponosom sećam svih onih koji su to učinili, u vreme kada je kompletna Evropa bila porobljena. Što se tiče Praznika rada, tri osmice su, gospodine Krasiću, osnov sindikalne borbe, koja je plaćena životom, i zato se crvenim bojama obeležava 1. maj - osam sati rada, osam sati odmora i osam sati kulturnog uzdizanja. Te tekovine baštine socijalističke i socijalno-demokratske partije i trebalo bi - svi sindikati, nema u tome nikakvog spora. Prema tome, pošto ste i sami predložili da o ovome ne otvaramo raspravu, rekoh da spasim dušu svoju, a vi ćete sada svoju, a ja onda više neću. Dajem vam reč.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, koji, takođe, reklamira povredu Poslovnika, pa gospodin Vladan Batić, sigurno.
Dame i gospodo narodni poslanici i gospodine Mrkonjiću, verovatno ste imali priliku da čujete šta sam ja rekao. Ja, stvarno, ne mogu da shvatim zašto su ova gospoda pokušala da pričaju o nečemu što nisam pričao. Ne znam s kojim pravom vi meni kažete da treba nešto da znam, odakle vama saznanje da ja to ne znam, a u svom govoru to nisam ni dotakao. Ja to, apsolutno, nisam dotakao, ali ovo je vid manipulacije. Znate, manipulacija je u tome što neko nađe neku temu na kojoj misli da može nešto politički da profitira i ponaša se na isti način kao kolumnista ili neki novinar, pa vam smesti u usta nešto što vi nikada niste rekli. Malopre uopšte nisam pričao o tome o čemu ste vi pričali. Ja sam kritikovao Vladu što nije išla sa potpuno novim zakonom, u koji bi se smestili svi ti datumi koji su već, na neki način, prihvaćeni, što u onom saveznom, što u ovom republičkom zakonu. Ali, ne, vi imate potrebu da okrenete ono što sam ja rekao, kako bi ispalo da sam ja nešto drugo pričao, a ja to uopšte nisam ni spomenuo. Ne znam, vidiš, Gavriloviću, i sam, neke reči koje ja nisam ni spomenuo, oni su spomenuli i oni su upotrebili te reči. Mogu da shvatim zašto to radite i kojim povodom, samo vodite računa da u nekorektnosti i u lošoj interpretaciji ne pobrkate račune, da malo ne preterate. Ovo nije nikakva pretnja, da se razumemo, i sve se razumemo, ali vodite računa, jer stičem utisak da ste ovu nekorektnost pokazali prema mojoj ličnosti zato što znate moje stavove. Ako radite tako, to je vaš izbor i vaše opredeljenje, ali ne dozvoljavam da pričate da sam rekao neke stvari koje nisam pomenuo, to ne dozvoljavam nikome. Ja sam se samo zbog toga javio, da vam ukažem da ste izašli i rekli nešto što ja nisam rekao. Radi vašeg saznanja, u svim ovim stvarima koje radim već nekoliko godina, toliko sam dobro savladao podatke, one opštepoznate podatke, koje nam osporava neko iz sveta, vezane za Jasenovac i za sva naša stratišta, tako da ni po tom osnovu nemate moralno pravo da mene prozivate, pogotovu na tako bezobrazan način, da kažete nešto što ja nisam rekao. Ne želim više sa vama da na ovaj način diskutujem.
Zahvaljujem gospodinu Krasiću. Mislim da nema potrebe da se ljutite, gospodine Krasiću, nije to bila zla namera, siguran sam. Reč ima narodni poslanik dr Vladan Batić, reklamira povredu Poslovnika. Izvolite, gospodine Batiću.
Poštovani gospodine potpredsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni gospodine ministre, član 226. Lepo je što se na dnevnom redu Parlamenta danas nalaze 32 zakona, ili 34, svejedno, ali očito je da ovde nema atmosfere za neki ozbiljan rad; čitava atmosfera liči na ono - ''Kuća gori, a baba se češlja''. Zašto? Zato što postoji nešto što se zove hijerarhija pravnih akata. Zato što je prvo Ustav, pa Ustavni zakon, pa neki osnovni, opšti, strukturni, prioritetni zakon. Onaj ko ne zna, ne mora biti pravnik, to je napisano i u Ustavnom zakonu. Ja namerno i uporno, možda deseti put za ovom govornicom, pitam predsednika Skupštine i ponavljam - da zemlja koja nema Ustavni sud ne može biti pravna država, ali, koristim prisustvo ministra da postavim nekoliko pitanja. Pošto se često u medijima vodi polemika o tome kada će biti novi izbori, tobože se koalicioni partneri svađaju oko toga, a novim izborima treba da predstoji čitav set zakona, kako to piše u odredbi člana 3. Ustavnog zakona, pitanje je kada će biti donet zakon o izboru predsednika Republike, zakon o odbrani, zakon o Vojsci Srbije, zakon o spoljnim poslovima, zakon o službama bezbednosti, zakon o teritorijalnoj organizaciji Republike Srbije, zakon o lokalnoj samoupravi, zakon o lokalnim izborima i zakon o glavnom gradu? Danas je 1. oktobar, biće tu i državnih praznika i verskih praznika do kraja godine, kada mislite da se ovi zakoni napišu, predlože i usvoje? Oni su pretpostavka za izbore, ili ćete izbore raspisati po postojećim zakonima? Dalje, član 5. predviđa da do kraja ovog zasedanja budu usvojeni zakoni koji uređuju organizaciju i nadležnost sudova, izbor i prestanak funkcije predsednika sudova i sudija, zakon o Visokom savetu pravosuđa, zakon o organizaciji i nadležnosti javnih tužilaštava i izboru i prestanku funkcija javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca, zakon o Državnom veću tužilaca. Da li vi znate, koliki je ovo posao? Ona narodna, junačka, pesma kaže: '' Da si vila i da imaš krila, ne možeš ovo da uradiš''. Mi se bavimo čitavim setom zakona, koji su, hajde da kažemo, onako kurtoazno, važni, ali potpuno beznačajni u odnosu na ovo što piše u Ustavnom zakonu i ono što sam sada pročitao. Zakoni koji su danas na dnevnom redu treba da budu usaglašeni sa Ustavom do kraja iduće godine i sama ta činjenica govori da oni nisu važni. Možda nekome jesu, ali, samo da bi se stvorio privid kako Parlament intenzivno radi i kako je 35 zakona usvojio, a mi ćemo usvojiti 350 zakona i raznih konvencija, pa šta to znači? Tu smo poslednji. Poslednji smo ratifikovali Sporazum CEFTA, pa slušamo polemiku da nećemo da priznamo taj sporazum. Em ne koristimo efekte, jer smo zakasnili, em se sada kaže ''ne'' kada su u pitanju nafta i naftni derivati, CEFTA nas ne interesuje. To je neodgovornost. Još nešto, kada sam pomenuo zakone o sudovima i tužilaštvima, gospodine potpredsedniče, nadam se da ćete mi tolerisati, jer sam nabrajao ovo sve iz Ustavnog zakona, pa mi nemojte oduzimati ovo vreme. Upravo sam bio u Beloj Crkvi. Čovek koji se zove Đan Jonel, rukovodilac Opštinskog javnog tužilaštva, mada ne znam šta znači rukovodilac opštinskog javnog tužilaštva, ali zato što smo u Srbiji dve godine imali penzionera kao državnog tužioca, a sada imamo v.d. državnog ili republičkog tužioca, zato postoji institucija koja se zove rukovodilac opštinskog javnog tužilaštva. Ali, ne želim da diskreditujem čoveka, jer je pokazao hrabrost, obelodanio je svojevremeno, prilikom posete ministra pravde, tadašnjeg, Zorana Stojkovića, da od samog ministra na njega vrše pritisak da podigne krivične prijave protiv vlasnika i glavnog i odgovornog urednika Nezavisne radio-televizije ''TNT'', čovek se, inače, zove Stefan Cvetković, zato što je na svojoj televiziji prikazao kako neki pripadnici MUP-a šmrču kokain i, važnije od toga, zato što je na svojoj televiziji ukazao na malverzacije opštinskog funkcionera, odnosno odbornika, člana stranke bivšeg ministra pravde. Još nešto, pitao sam predsednika Skupštine - kada će se na dnevnom redu naći inicijativa oko 20.000 građana za izmenu Zakona o radiodifuziji, odnosno ukidanju TV pretplate. Gospođica, ili gospođa, Vukićević me je, pominjući neke TV serije i asocirajući na ona lepa vremena, ponukala da u ime DHSS-a postavim nekoliko pitanja, pošto su neki mediji, koji su imali hrabrosti da to prenesu, to delimično pogrešno preneli, a drugi, koji su postali agitprop vladajuće koalicije, to ne smeju ni da prenesu. Pitanja su, želeo bih da odgovori budu negativni, da li je tačno da je RTS zaključila ugovor o snimanju TV serije sa produkcijskom kućom "Ava" iz Hrvatske? Da li je tačno da će ta serija biti snimljena u Srbiji i da su uloge poverene našim glumcima? Da li je tačno da će ta serija imati 100 epizoda, od kojih će svaka trajati 54 minuta? Da li je tačno da će RTS hrvatskoj producentskoj kući "Ava" plaćati 1000 evra za minut snimljene serije, što bi za celu seriju značilo preko pet miliona? Samo pitam da li je tačno. Zašto RTS, kao javni servis koji ima 3.700 zaposlenih i svoju dramsku redakciju, nije sama snimila ovu seriju? Ako to ne može, zašto ne preko neke ovdašnje producentske kuće? Kolika je dobit za pomenutu producentsku kuću iz Hrvatske, odnosno kolika je šteta kojutreba da plaćaju oni koji plaćaju, protivustavno, a nema Ustavnog suda da se o tome izjasni, radio-televizijsku pretplatu? Da li je RTS, kao javno preduzeće, bila obavezna da raspiše tender za snimanje jedne ovakve TV serije i da li je Vlada s ovim upoznata, da li je to odobrila i da li se time ponosi? Dakle, ništa ne konstatujem, samo u ime DHSS-a to javno pitam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine Mrkonjiću, odredbe Poslovnika vezane za pogrešno tumačenje. Potpuno sam ubeđen da ni kolega Baralić ni ja nismo zaslužili reči koje su nam upućene. Mi smo koristili temu sednice Skupštine, naš partijski stav i svoje viđenje nekih događaja. Tu nema ničeg ličnog, stvar je programska, u ovom slučaju, za nas istorijska. Sve ostalo se nalazi u stenogramu ove sednice.
Pošto više nema govornika o ovim tačkama dnevnog reda, zaključujem zajednički pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnoj upravi, Predlogu zakona o dopuni Zakona o platama državnih službenika i nameštenika i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim i drugim praznicima u Republici Srbiji. Zaključujem rad današnje sednice. Nastavak sednice biće sutra, u 10 časova, o narednoj tački dnevnog reda. Hvala.