Poštovana predsednice, poštovane kolege, želim da postavim pitanje u vezi izgradnje fruškogorskog koridora. Naime, pre nekoliko dana, ministarka saobraćaja, infrastrukture i građevinarstva, gospođa Zorana Mihajlović je najavila da će se u naredne četiri godine obnoviti 1.100 kilometara puteva u Srbiji i da će biti uloženo 400 miliona evra. Plan za 2015. godinu, kako piše u medijima je obnova 260 kilometara. Nosilac ovog posla će biti „Putevi Srbije“. Pre nekoliko dana, ministarka je bila u poseti opštini Irig i tada je izjavila da je izgradnja fruškogorskog koridora vraćena u jedan od prioriteta, kako su mediji citirali već, iako to nije bilo lako. Interesantno je da vojvođanska Vlada daje novac „Putevima Srbije“ koji će voditi izradu idejnog projekta, a kako će se dalje finansirati, još se ne zna. Govorim samo o onome što se navodi u medijima. Premijer Vučić je rekao da za ovaj posao nije potreban leks specijalis, jer se radi o malim vrednostima poslova u odnosu na izgradnju „Beograda na vodi“ i da to možemo da sami finansiramo. Stanovnici Iriga znaju koliko je ovaj put važan za njih. U vreme ministra Velimira Ilića, želim da podsetim da su građani Iriga bili organizovali blokadu ovog puta jer se kroz sam centar odvija teški saobraćaj, ruše se kući, neretko se događa da kamioni uleću u kuće i ugrožavaju životne meštana i tada je ministar Ilić obećao izgradnju obilaznice oko Iriga i tada su bile dovučene i mašine kako da će radovi početi. Međutim, kada su se kamere ugasile, prestala je i gradnja i priča o izgradnji. Dakle, ako je ovu deonicu puta bilo teško vratiti u prioritete, kako je navela ministarka Mihajlović, da li su još neke deonice u Vojvodini predviđene ovim planom obnove i ako jesu, kako će se finansirati? Drugo pitanje, da li će i za njih Vojvodina obezbeđivati sredstva, a posao voditi „Putevi Srbije“? Da li se planira formiranje preduzeća „Puteva Vojvodine“ koji bi se brinuli o putevima u Vojvodini, jer zbog lošeg stanja magistralnih puteva kroz Vojvodinu, primera radi, od Novog Sada do Pančeva se putuje više od dva sata, a do Vršca čak i duže i samo kao poređenje, a mi često volimo da se poredimo sa Slovenijom, danas takve razdaljine u Sloveniji i ne osetite. Drugo pitanje odnosi se na divlju deponiju kod Novih Banovaca. Naime, ja sam 29. jula 2014. godine postavila pitanje Ministarstvu za građevinarstvo, saobraćaj i infrastrukturu, kada će sprečiti nastajanje divlje deponije kod Novih Banovaca uz sam auto put. Tada sam dobila odgovor od „Puteva Srbije“ koji su ga uputili preko ministarstva, meni kao odgovor, poslanici, da je ta deponija u nadležnosti mesne zajednice Novi Banovci, a ako se proširi do auto puta, biće uklonjenaa. Posle mene, isto pitanje je postavila i poslanica Gordana Čomić, ali Ministarstvu poljoprivrede i životne sredine, ali i dobila odgovor koji se odnosio na deponiju kod Nove Pazove koja je 19 km udaljena od deponije kod Novih Banovaca, što znači da su potpuno promašili temu. Prošlo je skoro godinu dana i niko nije ništa uradio, ni mesna zajednica Novi Banovci, ni „Putevi Srbije“. Deponija u međuvremenu raste, gledamo je svaki dan kada putujemo, povremeno gori i bukvalno je došla do ivice puta. Ponovo postavljam pitanje Ministarstvu građevinarstva, saobraćaj i infrastrukture, i ovog puta i Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, kada će preduzeti mere da zaustave širenje ove deponije i očiste ovaj prostor, jer ugrožava saobraćaj, stvara ružnu sliku u Srbiji koja želi u Evropu i ovako nešto ne može da se vidi nigde u Evropi. Hvala lepo.
Reč ima dr Dušan Milisavljević.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, želim da kroz kraći izveštaj o poseti opštini Negotin i istoku Srbije, zajedno sa narodnom poslanicom Aidom Ćorović, da saopštim probleme građana opštine Negotin i da skrenem pažnju na neke probleme koje smo mi uočili kao narodni poslanici u toj sredini. Naime, u razgovoru sa predsednikom opštine Negotin, gospodinom Jovanom Milovanovićem, dobili smo podatak da u opštini Negotin živi nešto oko 40.000 građana, a da od toga, 12.000 građana živi i radi u inostranstvu, da je prosečna starost građana negotinske opštine nege oko 60-61 godine. Ovo su podaci koji bi trebalo sve da nas zabrinu kao ozbiljnu državu i da povedemo više računa za ovu sredinu, odnosno za istok Srbije. Želim da vam kažem da smo u razgovoru sa predsednikom opštine, a obavili smo i razgovor sa rukovodstvom zdravstvenog centra i doma zdravlja, da smo napravili razgovor sa građanima opštine Negotin i iz tih razgovora, postavljam jedno zajedničko pitanje republičkoj Vladi, da li može da popravi, poboljša, infrastruktura u istočnoj Srbiji? Odnosno putevi od Knjaževca, Zaječara, ka Negotinu i Kladovu su u jako lošem stanju i građani ove sredine mole republičku Vladu da se barem presvuče taj sloj asfalta, zato što se dešavaju mnoge saobraćajne nesreće, mnogi ljudi ginu na ovoj relaciji i to je jedna molba. Nije samo za ovu Vladu, to su bila pitanja i za neke ranije Vlade, ali ta deonica istočne Srbije iziskuje stvarno jednu brigu i pažnju da se to popravi. Drugo pitanje koje građani negotinske opštine postavljaju Vladi je, da li može da se sredi granični prelaz sa Rumunijom preko Đerdapa 2, s obzirom da je on skoro otvoren i da je dobro što je otvoren, da povezuje dve susedne prijateljske zemlje i olakšava komunikaciju građana Rumunije i Srbije, ali građani Negotina kažu da je tamo trava malo više zarasla, da je pristup tom putu na samom Đerdapu 2, na samom graničnom prelazu, u lošem stanju i da se sa malom investicijom to može popraviti. To je jedno drugo pitanje. Kao treće pitanje, i ide isto republičkoj Vladi, svedoci smo velikih poplava koje su zadesile našu državu u prošloj godini, a u ovoj godini to nije bilo baš tako, ali ova opština i ovi građani imaju probleme sa nekoliko pritoka reka i to je potrebno, odnosno sanacija rada na bujičnom vodotoku Sikolske reke kroz selo Mokranje u opštini Negotin. Sikolska reka je leva pritoka reke Timok i u više navrata je plavila seoska domaćinstva, poljoprivredne površine u ovoj sredini i potrebno je da se uradi sanacija korita ove reke. Potrebno je da se uradi i sanacija radova na bujičnom potoku Kameničke reke kroz selo Mala Kamenica iz opštine Negotin. Kamenička reka i bujični tok desne pritoke Dunava koji se uliva kod naselja Novi Mihajlovac i u više navrata je plavila ta seoska domaćinstva i poljoprivredne površine i saobraćajnice. Potrebno je izvršiti čišćenje korita reke od nanosa, rastinja i šiblja, radi ostvarenja proticajnog profila reke i poboljšanja propusne moći. Takođe, potreba jednog zajedničkog i ulaganja i sagledavanja problema je i kod sanacionih radova na bujičnom toku reke Bulevice, kroz selo Urovica i reke Vratne kroz selo Vratna u opštini Negotin. Ovo su neki problemi. Zadnji problem je sanacija radova na regulaciji čišćenja Rajačkog potoka kroz selo Rajac, opština Negotin. Svi mi znamo za Rajačke pivnice, za Rajac, ali i te neke male sredine imaju probleme. Opština Negotin, dobio sam podatak i od samog predsednika opštine da dosta ulaže truda i rada u saniranju ovih posledica prošlogodišnjih poplava, ali mislim da je potrebno da i republička Vlada i lokalna samouprava pomognu koliko mogu da se poprave korita tih reka. Ovim bih završio postavlja ova tri poslanička pitanja kroz jedan kraći izveštaj koji smo mi, Aida Ćorović, narodna poslanica i ja, uradili, sa željom da obilazimo opštine i gradove koji nemaju narodne poslanike, da se u Skupštini Srbije čuje njihov glas i potrebe građana ove sredine. Hvala puno.
Reč ima Dragoljub Zindović.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je upućeno Ministarstvu energetike i rudarstva. Koja kompanija ima istražno pravo na lokalitetu mineralnih sirovina Čadinje na prostoru srednjeg Polimlja? Od kada ima to pravo i do kada važe izdate dozvole, kao i da li kompanija ispunjava sve obaveze po ovom osnovu? Takođe me interesuje koje su sve kompanije do sada dobijale istražno pravo. Brojnim istraživanjima ovog lokaliteta, polimetala, bakra, cinka, olova, procenjene su rudne rezerve na oko 40 miliona tona i svih tipova ruda, dobijen je zadovoljavajući stepen iskorišćenja i kvalitet koncentrata. Još 1988. godine, urađen je i ovaj elaborat o rudnim rezervama. Rudarska studija o mogućnosti otvaranja ležišta Čadinje, takođe je urađena te 1988. godine. Prema rečima brojnih stručnjaka koji su se bavili lokalitetom Čadinje, uslovi za otvaranje ležišta, bili su se stekli još pre 50 godina. Uzimajući u obzir značajne rezerve rude, dobru koncentraciju polimetala kao i povoljan položaj lokaliteta Čadinje, otvaranje rudnika bi bila sjajna razvojna šansa za opštinu Prijepolje. Takođe je važno uzeti u obzir i otvaranje kapaciteta za preradu koncentrata bakra u Boru gde se mora ići na uvoz koncentrata bakra. Uvozni koncentrat je sigurno skuplji i tu vidimo razlog i šansu za eksploataciju ležišta Čadinje. Lokalitet je u neposrednoj blizini magistralnog puta i teretne železničke stanice. Inače, ovaj lokalitet se eksploatisao još u vreme starih Rimljana kao i za vreme srednjovekovne Srbije od 13. do 15. veka. Smatramo da ovo pitanje zaslužuje ozbiljnu pažnju i odgovarajući pristup. Hvala.
Da li se još neko javlja da postavi pitanje? (Da.) Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi narodni poslanici, moje pitanje se odnosi na posledice grada, nevremena koje je ovih dana pogodilo značajan deo Srbije i činjenicu da Vlada Srbije nije ništa preduzela da zaštiti građane Srbije od posledica grada. Pitam Vladu Srbije, zbog čega je iz procedure povukla zakon o zaštiti od grada? Pitam predsednika Vlade, zašto nije ništa preduzeo i pre povlačenja ovog zakona iz procedure jer je postajala dovoljna normativna osnova da se štite poljoprivredni zasedi, voćnjaci, njive sa zasadima od grada, kako građani kojima je jedini izvor prihoda grad, ne bi došli u situaciju da danas su bespomoćni a to samo zato što država Srbija, odnosno Vlada u kojoj okosnicu čini SNS i lokalne samouprave u kojima većinu čini SNS nisu ništa učinili, isto slično kao što je bio slučaj kada su bile poplave, kada nije primenjen Zakon o civilnoj zaštiti i kada su se praktično opet građani sami organizovali da zaštite svoje kuće. Naravno, te posledice još uvek nisu sanirane. Kada je u pitanju zaštita od grada, sve uređene zemlje, ali bih rekao još od prvobitne zajednice do danas, su se organizovale kako bi se zaštitile od grada. U Srbiji i pre ozbiljne države, ustanovljavanja države, postojala su tzv. ljudska bića koja su se zvala „vetrogonje“ i pošto nije postojalo države, kao što je ni sada nema da zaštiti od grada, te „vetrogonje“, zvali su ih i „zduhaći, vjetrovnjaci ili oblačari“, to su ljudi sa specijalnom sposobnošću da zaštite svoje imanje, selo ili kraj od vremenskih nepogoda, kao što su oluja, grad i obilne kiše. S druge strane, postojala su sela delovi Srbije, Pocerina, koja je i kroz vekove bila značajna u proizvodnji poljoprivrednih proizvoda. Postojali su ljudi tzv. „gradobranitelji“. Dakle, i kada nije postojala država, postojali su neki instituti samoorganizovanja protiv grada. Danas nemamo ni to i ti „gradobranitelji“ u Pocerini služili su svojim selima. Oni kažu da su služili u borbi protiv grada kroz magijske obrede. Šta su oni radili? Jedan od tih gradobranitelja kada se pripremi grad, kada se pripreme gradonosni oblaci, uzimao je srp i kosu, vratilo razboja na kojem su navijeni niti osnove, koje je snevala jedna od sestara bliznakinja, torbu s grudvicama i flašicu s rosom koju je sakupio tokom prošle godine. Trčao je dalje i kada se nađe direktno ispod gradonosnog oblaka, rastrese ga pomoću grudvice rose moleći obešenjaka, utopljenika da ne padne grad. Dakle…
Hvala vam. Prošlo je vreme, čuli smo pitanje. Prenećemo to pitanje. Da li se neko još javlja da postavi pitanje? (Ne) Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres Predloga odluke o izboru poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Saglasno članu 89. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuje i gospođa Brankica Janković, kandidat za poverenika za zaštitu ravnopravnosti i ona će nam se uskoro pridružiti. Primili ste Predlog odluke koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova. Po Poslovniku Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, ja smatram da je povređen član 96. poštovana gospođo Gojković, Poslovnika Narodne skupštine, kojim se definiše i prijavljivanje narodnih poslanika za reč i utvrđivanje redosleda narodnih poslanika po prijavi za reč. Gospođo predsednice, mi sada ovde imamo dve vrste formulara kojima se reguliše prijava za reč. Jedna vrsta formulara, gospođo Gojković, važi samo za narodnog poslanika Zorana Živkovića i mene i to po instrukciji potpredsednika Narodne skupštine, gospodina Arsića. Ovde poštovana gospodo, postoje narodni poslanici koji su članovi poslaničkih grupa i postoje samostalni narodni poslanici. Tri su samostalna narodna poslanika. Jedan od trojice samostalnih narodnih poslanika, gospodin Petrić, se za reč prijavljuje preko formulara koji koriste i narodni poslanici koji su članovi i članice poslaničkih grupa, a samo narodni poslanik Zoran Živković i ja imamo, gospođo Gojković, posebni formular. Ja vas molim sada vi nama da objasnite ovde da li je ovde reč onda o nekoj vrsti pozitivne diskriminacije, gospođo Gojković, zbog toga što smo narodni poslanik Zoran Živković i ja najvredniji, najposvećeniji narodni poslanici u ovom sazivu Narodne skupštine, gospođo Gojković ili je reč o nečemu drugome? Smatram da ovde svi treba da imamo neka jednaka prava i da se služimo jedinstvenim formularom prijavljivanja za reč, a ne da se neki narodni poslanici označavaju na razne načine u našoj Narodnoj skupštini, gospođo Gojković. Molim vas da mi rešite sada ovu dilemu kako bi smo mogli da radimo tako i dalje. Hvala.
Evo imam rešenje, potpisaćemo i dalje dva spiska zato što ovaj spisak je za poslaničke grupe, pa potpišu šefovi poslaničkih grupa. Vas je trojica, nema ko da potpiše i onda iskazujete svoju volju na ovom gde sami sebe potpisujete. (Vladimir Pavićević, s mesta: A Petrić?) Opomenućemo ga. Reći ću službama da ga opomenu da se ne potpisuje na tuđe spiskove, ali je onda interesantno ko ga svojata i ko potpiše dole spisak, na čiju poslaničku grupu sada on dolazi kao prijavljeni govornik. To je interesantnije ko se potpiše dole da prihvata njegovu diskusiju, pa ćemo videti kome pripada poslanik koji se vodi kao samostalni poslanik. Hvala. Nadam se da nećemo glasati, više kao objašnjenje. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ne.) Hvala. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Sada možete da mi podnesete vašu prijavu. Saglasno članu 192. stav 3. a shodno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li želi reč predstavnik predlagača, poslanik dr Aleksandar Martinović, predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo? Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je na svojoj sednici koja je održana 28. aprila 2015. godine utvrdio Predlog odluke o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti na osnovu člana 28. stav 1. Zakona o zabrani diskriminacije, kao i člana 48. stav 1. alineja 8. i člana 203. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je na osnovu prikupljenih predloga koje je dala većina poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini Republike Srbije za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti predložila gospođu Brankicu Janković, diplomiranog pravnika iz Beograda. Dozvolite mi ukratko iznesem biografiju gospođe Janković. Gospođa Brankica Janković rođena je 18. januara 1973. godine. Udata je i majka je dvoje dece. Završila je Pravni fakultet u Beogradu. Završila je master studije na Pravnom fakultetu u Novom Sadu i trenutno je doktorant na Fakultetu bezbednosti u Beogradu. Poznaje rad na računaru, poznaje engleski i ruski jezik i poznaje, što je veoma značajno za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, znakovni jezik. Gospođa Brankica Janković ima bogato radno iskustvo u oblasti ljudskih prava i sloboda, u oblasti zabrane diskriminacije i zaštite građana Republike Srbije od različitih oblika diskriminacije. Bila je pomoćnik direktora ustanove Gerontološki centar Beograd. Zatim, bila je državni sekretar u Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike. Bila je direktor ustanove Gerontološki centar Beograd. Bila je sekretar gimnazije „Ruđer Bošković“ sa domom učenika i osnovne škole „Ruđer Bošković“ u Beogradu. Između ostalog je predavala jedan nastavni predmet koji je takođe bitan za njenu biografiju i za posao kojim će gospođa Janković da se bavi. Predavala je predmet „Ustav i prava građana“. Bila je koordinator za Republiku Srbiju od 2004. do 2006. godine City University Of Sheffield. Bila je direktor marketinga na TV Politika, direktor marketinga na televiziji Jugoslavija-JU Info kanal, producent marketinga na TV Politika. Ono što su njene značajnije aktivnosti u oblasti za koju se predlaže, bila je IPA službenik za sve IPA programe pomoći u Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike. Bila je šef pregovaračke grupe za Poglavlje 19 – Socijalna politika i zapošljavanje u pregovorima o pridruživanju EU. Predsednik je pododbora za istraživanje, inovacije, informatičko društvo i socijalnu politiku u okviru Odbora za sprovođenje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Nacionalni je koordinator za staranje stanovništva u radnoj grupi za staranje stanovništva. Zatim, koordinator je projekta Unapređenje socijalnih i zdravstvenih usluga na lokalnom nivou. U pitanju je jedan projekat Svetske banke. Predsednik je upravnog odbora projekta finansiranog iz IPA fonda 2008. godine – Socijalna inkluzija. Predsednik upravnog odbora projekta finansiranog iz IPA fonda 2011. godine – Unapređenje položaja korisnika rezidencijalnih ustanova sa intelektualnim i mentalnim poteškoćama kroz stvaranje uslova za njihovo uključivanje u društvo i lokalnu zajednicu. Šef Vladine međuresorne radne grupe za izradu programa reformi zapošljavanja i socijalne politike. Član je Vladinog političkog saveta za primenu Rezolucije 1325 – „Žene, mir i bezbednost“. Nacionalni je projektni direktor na projektu „Borba protiv seksualnog i rodno zasnovanog nasilja u okviru UNDP. Nacionalni je projektni direktor projekta „Integrisani odgovor na nasilje nad ženama“. Takođe, jedan program u okviru UNDP. Direktor projekta „Uspostavljanje i primena sistema licenciranja pružaocu usluga socijalne zaštite u Srbiji“. Predsednik Vladinog Saveta za pitanja starosti i starenja. Predsednik Vladinog Saveta za osobe sa invaliditetom. Predsednik Vladinog saveta za prava deteta. Bila je šef državne delegacije na Ministarskoj konferenciji o starenju u Beču u periodu od 18. do 20 septembra 2012. godine. Bila je šef državne delegacije na Ministarskoj konferenciji o završetku procesa deinstitucionalizaciji dece i podršci biološkoj porodici u Sofiji 21. i 22. novembra 2012. godine. Bila je šef državne delegacije na Drugoj konferenciji Saveta Evrope ministara zaduženih za socijalnu koheziju i izgradnju sigurne budućnosti za sve u Istanbulu od 11. do 12. oktobra 2012. godine. Bila je šef državne delegacije na predstavljanju Drugog i Trećeg periodičnog izveštaja o primeni Konvencije o eliminisanju svih oblika diskriminacije žena u Ženevi 18. jula 2013. godine, na 55. redovnom zasedanju Komiteta za eliminaciju diskriminacije žena. Bila je šef državne delegacije na Konferenciji na izazovima starenja i reformi penzionog sistema u zemljama EU u Beču od 3. do 5. aprila 2014. godine. Ima više objavljenih stručnih radova u oblasti radnog i socijalnog prava, bezbednosti i socijalne zaštite i starenja stanovništva. Predavač je i predsednik Komisije za pripremu i polaganje ispita za obavljanje poslova koordinatora za izradu projekata i koordinatora za izvođenje radova u Upravi za bezbednost i zdravlje na radu. Ostvarila je veliki broj učešća na velikom broju konferencija, kongresa i seminara u oblasti marketinga, obrazovanja i standarda učenika, bezbednosti i socijalne zaštite, posebno zaštite i položaja starih. Učestvovala je u izradi podzakonskih akata za primenu Zakona o socijalnoj zaštiti i brojnih podzakonskih akata u drugim oblastima. Član je Vladinog akcionog tima za izradu i implementaciju Strategije i Akcionog plana borbe protiv nasilja i nedoličnog ponašanja gledaoca. Član je zajedničkog tela za podršku i koordinaciju nadzora nad radom interresornih komisija za procenu potreba za pružanjem dodatne obrazovne, zdravstvene ili socijalne zaštite detetu i učeniku. Član je radne grupe za sprovođenje Strategije karijernog vođenja i savetovanja. Učesnik u izradi brojnih strateških i zakonskih dokumenata, kao što su Strategija razvoja socijalne zaštite, Nacionalna strategija o starenju, Strategija za poboljšanje položaja osoba sa invaliditetom, Strategija razvoja sporta, Zakon o platama u javnim službama, Zakon o socijalnoj zaštiti, Zakon o radu, Zakon o socijalnom preduzetništvu, Zakon o upotrebi znakovnog jezika, Zakon o besplatnoj pravnoj pomoći, Zakon o ograničenju određenih prava građana i brojni drugi zakonski projekti. Dobitnik je republičke nagrade za doprinos razvoju sistema socijalne zaštite, koju dodeljuje Udruženje stručnih radnika socijalne zaštite Republike Srbije i dobitnik je „Zlatnog točka“ za doprinos zaštiti ljudskih prava romske nacionalne manjine, koju dodeljuje Nacionalni savet Roma. Ja bih mogao da pročitam još čitav niz prilično impresivnih detalja iz biografije gospođe Brankice Janković, ali to ću ostaviti za kasnije, ako bude bilo potrebno. Ono što želim da naglasim, to je da je, kao što sam rekao i na početku, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo na bazi predloga, koje su dale gotovo sve poslaničke grupe u Narodnoj skupštini Republike Srbije, shodno dopisu predsednice Narodne skupštine od 7. aprila 2015. godine, utvrdio Predlog odluke o izboru Poverenika za zaštitu i ravnopravnosti. Predložio je gospođu Brankicu Janković i ja, kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, pozivam sve narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije da podrže izbor gospođe Brankice Janković na funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, zato što mislim, zaista mislim, da ona to zaslužuje, da njeno pravničko obrazovanje, da njeno veliko radno i profesionalno iskustvo govore da je reč o osobi koja će ovim poslom da se bavi na najbolji mogući način u interesu svih građana Srbije, a posebno tih tzv. ranjivih društvenih grupa. Ako bude nekih potrebnih informacija, stojim vam na raspolaganju. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, predsedništvo, gospođo Janković, dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe SVM iznesem naša zapažanja vezano za izbor nove Poverenice za zaštitu ravnopravnosti. Ja ću se u svom izlaganju najviše bazirati pozadinom Zakona o zabrani diskriminacije, koji je uveo instituciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Nažalost, u Republici Srbiji su određene grupe stanovništva u velikoj meri ranjive, diskriminisane i dobro je što je Zakon o zabrani diskriminacije na sveobuhvatan način postavio okvire za zabranu diskriminacije u Republici Srbiji. Lična svojstva na osnovu kojih može doći do diskriminacije su dovoljno široko postavljeni, kako Ustavom Republike Srbije iz 2006. godine, pa posle i spomenuti, tzv. antidiskriminacionim zakonom iz 2009. godine. Ovih svojstava ima više od 20, a to su: rasa, boja kože, preci, državljanstvo, nacionalna pripadnost ili etničko poreklo, jezik, verska ili politička ubeđenja, pol, rodni identitet, seksualna orjentacija, imovno stanje, rođenje, genetske osobenosti, zdravstveno stanje, invaliditet, bračni i porodični status, osuđivanost, starosna dob, izgled, članstvo u političkim, sindikalnim i drugim organizacijama. Želela sam da podsetim sve nas na sva ova svojstva zbog toga što smatram da se previše pažnje posvećuje malom delu ovog zakona, odnosno samo određenim kategorijama. Ovaj zakon je pravni mehanizam zaštite i on je mnogo više od diskriminacije samo osoba određene seksualne orjentacije, rodnog identiteta, pola ili samo jedne određene nacionalne manjine. Još uvek postoji široko rasprostranjena diskriminacija spomenutih kategorija, ali smatramo i predlažemo vam, uvažena kandidatkinjo, odnosno buduća Poverenice, da proširite svoj fokus delovanja u budućnosti. Zakonom o zabrani diskriminacije se zabranjuje svaka povreda, diskriminacija, kao i povreda načela jednakih prava, bilo kakav govor mržnje, uznemiravanje i ponižavajuće ponašanje. Nažalost, kod nas u praksi se pojavljuju mnoge druge vrste diskriminacije. One se često odnose na starosno doba, uglavnom prema starijim ljudima, bolesnima, a koje se nekada ogleda u tome da se ne želi pružiti adekvatno lečenje određenim bolesnim ili starijim osobama. Verujem da ćete se vi u budućnosti baviti ovom temom, s obzirom na vaše iskustvo iz vaše radne biografije iz prošlosti. Nekoliko puta ću naglasiti da Zakon o zabrani diskriminacije ili, kako ga mnogi zovu, antidiskriminacioni zakon obuhvata više grupa, uređuje zabranu diskriminacije mnogih kategorija. Naravno, ono što smo mi pozdravili 2009. godine i što moram da naglasim, na osnovu ovog zakona je zabranjena diskriminacija nacionalnih manjina i njihovih pripadnika na osnovu nacionalne pripadnosti, etničkog porekla, verskih uverenja i jezika. Vrlo je dobro što je zahvaljujući ovom zakonu, pre pet godina, prvi put izabrana i prethodna Poverenica za zaštitu ravnopravnosti. Poslanička grupa SVM smatra da je ova institucija od izuzetnog značaja i da sam Zakon o zabrani diskriminacije ne bi mogao nikako da zaživi u praksi bez uspostavljanja Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Dobro je što je postupanje pred Poverenikom detaljno razrađeno ovim zakonom, kao i nadležnosti same institucije, odnosno Poverenika, a u ovom slučaju drugi put, Poverenice. Vrlo je dobro rešenje i to što u ime i uz saglasnost lica, čije je pravo povređeno, pritužbu mogu podneti organizacije koje se bave zaštitom ljudskih prava i druga lica. Žrtve diskriminacije, nažalost, u prošlosti, a i sada ponekad, ne smeju same da prijave diskriminaciju iz određenih razloga, pre svega, zbog bojazni da će upravo zbog toga biti ponovo diskriminisani i vrlo je dobro što umesto njih ove organizacije mogu podneti pritužbe. Smatramo da je prethodna Poverenica za zaštitu ravnopravnosti, uvažena gospođa Petrušić, svojim radom doprinela učvršćivanju institucije Poverenika za zaštitu ravnopravnostii da je zahvaljujući, najpre njoj, pa i celom njenom timu, njihovoj delatnosti, ova institucija ušla u javni život Republike Srbije, a u smislu da i sami građani prepoznaju postojanje ove institucije, njen značaj i obraćaju joj se. Znaju da je ova institucija jedna od nezavisnih državnih organa koja štiti ljudska i manjinska prava, odnosno stara se o zaštiti od diskriminacije različitih kategorija građana, kao što sam spomenula. Poslanička grupa SVM smatra da, naravno, izuzetno je značajna institucija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, ali smatramo da u odnosu na ostala nezavisna regulatorna tela, kao što je Zaštitnik građana, Poverenik i ostali, da su ovo veoma značajne funkcije, da te institucije treba da funkcionišu i treba da budu stabilne u budućnosti. Želim da naglasim da ćemo u Danu za glasanje podržati izbor gospođe Brankice Janković na ovu vrlo značajnu funkciju. Kao što je poznato, ovde se spomenulo u uvodnom izlaganju da je većina poslaničkih grupa podržala predlog i šef naše poslaničke grupe je potpisao predlog da gospođa Janković bude Poverenica. Dakle, jasno je da sa naše strane, sa strane SVM, postoji poverenje prema vama, gospođo Janković. Međutim, želimo da apelujemo na vas da vaše polje delovanje u budućnosti proširite, da se fokusirate na faktičku, a ne samo pravnu diskriminaciju. Što se tiče nacionalnih manjina, zakonski okvir je dobar, ali treba obratiti pažnju na teren, ako mogu tako da se izrazim, na faktičku diskriminaciju, šta se dešava u realnom životu. Molimo vas da ne gubite iz vida diskriminaciju i probleme iz prakse pripadnika svih nacionalnih manjina, a ne samo određene sa kojom se najviše bavimo. Na primer, postoji realan problem u proteklih nekoliko decenija, a koji se tiče zapošljavanja pripadnika nacionalnih manjina u javnom sektoru i ne ispunjavanja zakonskih i ustavnih prava. Sada bih citirala dva člana Ustava. Jedan je član 53. koji govori o pravu na učešće u upravljanju javnim poslovima: „Građani imaju pravo da učestvuju u upravljanju javnim poslovima i da pod jednakim uslovima stupaju u javne službe i na javne funkcije“. Drugi, iz dela koji se odnosi na pripadnike nacionalnih manjina, je ravnopravnost u vođenju javnih poslova, član 77. Ustava Republike Srbije, „Pripadnici nacionalnih manjina imaju pod istim uslovima, kao ostali građani, pravo da učestvuju u upravljanju javnim poslovima i da stupaju na javne funkcije“. Ono što je izuzetno značajno i o čemu smo više puta govorili: „Pri zapošljavanju u državnim organima, javnim službama, organima autonomne pokrajine, jedinica lokalne samouprave, vodi se računa o nacionalnom sastavu stanovništva i odgovarajuće zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina“. Nažalost, kada govorimo o faktičkoj situaciji, ima još dosta posla po ovom pitanju. Moram ukratko da ukažem na još nekoliko stvari što se tiče konkretnog Zakona o zabrani diskriminacije. Jedna je i odredba zakona prema kojoj ovaj uvaženi dom Narodna skupština, u roku od tri meseca od prestanka mandata Poverenika bira novog Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Smatramo da, poslanička grupa SVM smatra da ne treba da postoji ovaj među period što se tiče funkcionisanja institucija, pogotovo ne onih institucija koje se staraju o zaštiti unapređenja ljudskih i manjinskih prava, odnosno zaštite ravnopravnosti. Kao što znamo, prethodnoj Poverenici, uvaženoj gospođi Petrušić, je mandat istekao 5. maja. Znači, imali smo skoro tri nedelje, odnosno dvadesetak dana tzv. interregnum, što se tiče funkcionisanja institucije Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Naravno da smo mi u zakonskom roku, pošto je zakonski rok tri meseca, možda smo mogli malo da požurimo, ali svakako pozdravljamo što se ovo pitanje nalazi sada na dnevnom redu, što ćemo verovatno sutra glasati. Još pre završetka redovnog zasedanja ćemo imati novu poverenicu. Mislim da treba poraditi u budućnosti i na tome da ovu značajnu funkciju ozbiljnije shvate svi državni organi Republike Srbije i oni koji možda u prošlosti to nisu tako radili. Želela bih da podsetim sve nas da je institucija Poverenika za zaštitu i ravnopravnosti svih ovih godina u prošlosti konstantno funkcionisala i u prilikama kada je bilo teško, kada je izgledalo da ima mnogo tehničkih i materijalnih problema u funkcionisanju ove institucije. Poslanička grupa SVM a i svi mi u stranci smatramo da se moramo svi zajedno boriti protiv svih oblika diskriminacije u društvu koje postoji i da zajedno učinimo napore radi pune zaštite svih kategorija u društvu. Osnovni cilj nas je poboljšanje uslova života svih i izgradnja takvog društva u kome će svi građani zaista imati šanse za napredak. Zahvaljujući, između ostalog, jakoj instituciji Poverenika za zaštitu ravnopravnosti ćemo još boljim sprovođenjem spomenutog Zakona o zabrani diskriminacije stvoriti ravnopravne uslove za sve, što je u skladu sa smernicama savremenog evropskog društva za koje se mi zalažemo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, uvažena gospođo Janković, gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SDS, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije neće podržati ovaj predlog koji je došao pred narodne poslanike iz dva razloga. Prvi razlog je što je prekršen Poslovnik, ali na ozbiljan način ugrožen integritet i Narodne skupštine Republike Srbije i Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, činjenicom da je predlagač a to je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, odnosno članovi tog Odbora, biografiju gospođe Janković dobili na samoj sednici, odnosno na ulasku, na vratima prostorije gde se ta sednica održavala. Dakle, članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo nisu imali nikakvu mogućnost da pročitaju i da se upoznaju sa biografijom gospođe Janković, niti o bilo kom podatku o kome je sad gospodin Martinović, kao predsednik Odbora, govorio. Ja sam na toj sednici kao član Odbora tražio da se sednica odloži za 48 časova, za dva dana, kako bi narodni poslanici mogli da se upoznaju sa biografijom gospođe Janković, i kako bi mogli na jedan kompetentan način da odlučuju o jednom važnom pitanju. Koleginica pre mene je govorila o značaju institucije Poverenika za zaštitu i ravnopravnost i činjenicu da ona štiti sve one koji su diskriminisani i da je Zakonom o zabrani diskriminacije predviđeno niz odredbi koje joj daju ovlašćenja da zaštiti i žene od nasilja i decu i manjine i stare i sve one koji su ugroženi. Mi smo za takvu jednu instituciju, odnosno čoveka koji treba da vodi jednu takvu instituciju dobili biografiju na samoj sednici. Tražio sam nakon toga, od vas predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, od predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da se postupak ponovi, odnosno da se povuče ovaj predlog i da se uđe u jedan redovan postupak. Za to je bilo dovoljno vremena, prošlo je, ne znam, 15-20 dana od te sednice Odbora za ustavna pitanja, da bi članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo mogli da kažu svoje argumente. Ja sam gospođu Janković tada, bila je prisutna, prvi put video i nisam mogao da kažem ni jednu reč kompetentnu ni za gospođu Janković, ni protiv gospođe Janković. Posle ću vam reći i o meritumu jer posle toga, posle te sednice, kada sam ja trebao da glasam, sam saznao nešto od onih koji više prate ovu oblast, ali za početak još nekoliko stvari oko procedure. Dakle, grubo je prekršena procedura, niti smo dobili saziv kako je potrebno. Ja sam lično poziv dobio SMS porukom, pročitao sam SMS poruku deset minuta pre sednice. Nakon poziva novinara koji su me pitali da li znam da je u 16,00 časova, dakle za deset minuta sednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, na kojoj će se odlučivati o Povereniku za zaštitu ravnopravnosti. Naravno da nisam verovao u to pitanje novinara, mislio sam zaista da tako važno pitanje nije moguće da se razmatra za deset minuta, o čemu ja nemam pojma i nemam biografiju. Na kraju krajeve nemam uopšte ime osobe koja treba da bude birana. Naravno, nažalost, uverio sam se da je to bilo tačno i ja sam dobio biografiju na ulasku na vrata i nisam mogao da se upoznam sa tom biografijom. Pitam članove Odbora, moguće da sam kao jedan od dva predstavnika opozicije u tom Odboru, bili uskraćeni za tu informaciju. Možda je šteta manja. Moguće da su članovi većine imalibiografiju gospođe Janković, mada je gospođa Janković na samom Odboru rekla da se ona zahvaljuje na poverenju i da je ona informaciju o tome dobila tog istog dana. Tako da sumnjam da je neko znao kada ni ona sama nije znala o tome ništa. Dakle, pitam gospodina Veroljuba Arsića, člana Odbora iz SNS – da li je znao i pročitao biografiju pre sednice? Pitam Besarović prof. dr Vesnu iz SDPS – da li je imala biografiju, da li je pročitala pre same sednice? Istog pitanje upućujem Vukmirici Svetislavu članu Odbora iz SNS, Janković Branki iz SNS, ona zamenik, Jovanović Neđi iz SPS. Pitam gospodina Jovanovića – da li je imao biografiju, da li je bio upoznat sa kandidatom pre same sednice? Pitam naravno i Martinović prof. Aleksandra predsednika Odbora – da li je biografiju imao pre same sednice i zbog čega tu biografiju nije dostavio meni i ostalim članovima Odbora, ukoliko je tu biografiju imao? Pitam Mićin Žarka takođe člana Odbora – da li je tu biografiju imao iz SNS, Nikolić Dragana iz SNS – da li je tu biografiju imao? Obradović prof. dr Žarka iz SPS – da li je Žarko uvaženi, nema ga ovde, imao tu biografiju? Pantić Biljanu iz SNS – da li je imala tu biografiju? Pastor Balinta – da li je imao tu biografiju? Pitam takođe Petrović Petra, ovog puta ozbiljno, Petrović Petre da li ste imali biografiju gospođe Janković pre sednice? Pitam Polovinu Dragana iz SNS – da li ste imali biografiju? Tomašević Damjanović Tanju iz SNS i Čikiriz Mirka- da li je imao biografiju i da li su se upoznali sa ovim što je sada pričao uvaženi kolega Martinović, a to je da koleginica Janković poznaje rad na računarima, da je bila sekretar u gimnaziji, da je predavala u srednjoj školi sam razumeo, da je bila direktor marketinga, da je bila producent marketinga, itd? Sad bi prešao malo i na meritum. Dakle, nakon tog dana, kada je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odlučivao mimo propisane procedure, dakle, nismo imali dnevni red, nismo imali potrebne materijale, iako to u Poslovniku jasno piše i sednica je sazvana već kako sam rekao, pitam sada - da li su tačni neki od podataka koje smo u međuvremenu svi narodni poslanici dobili od mreža i koalicija preko 200 organizacija civilnog društva koje su podnele zahtev za ponavljanje postupka utvrđivanje predloga kandidata za mesto Poverenika za zaštitu ravnopravnosti? Ovde je to pismo. Na Memorandumu su Mreža žena protiv nasilja, Romska ženska mreža, Mreža iz kruga Srbije, Mreža za zaštitu dece Srbije, Koalicija protiv diskriminacije i Mreža Evin. Dakle, preko 200 organizacija civilnog sektora je napisalo sledeće – organizacije i mreže civilnog društva koje su potpisale ovo pismo traže ponavljanje postupka utvrđivanje predloga kandidata za mesto Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Izražavamo duboko nezadovoljstvo načinom na koji je utvrđen predlog kandidatkinje za funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti u čijoj nadležnosti je sprovođenje Zakona o zabrani diskriminacije. Oni protestuju zbog toga što su stavljeni pred svršen čin, bez prethodnih konsultacija sa organizacijama civilnog društva koji preko 220 godina posvećeno rade na uspostavljanju mehanizma za zaštitu ljudskih prava i zaustavljanju diskriminacije. Protestuju zbog povrede Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Nije dostavljen dnevni red niti materijal u pismenom obliku tri dana pre sednice Odbora, kako nalaže Poslovnik, kao i da predložena kandidatkinja ne ispunjava uslove propisane Zakonom o zabrani diskriminacije. One u tom smislu navode i sledeće – iako ne sumnjaju da predložena kandidatkinja od strane Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Brankica Janković, ima značajne kvalifikacije, smatramo da one nisu ključne za oblast delovanja Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i ne mogu se nazvati iskustvom na pravnim poslovima u oblasti zaštite ljudskih prava. Jedan od osnovnih uslova je 10 godina rada na pravnim pitanjima u oblasti zaštite ljudskih prava koje gospođa Janković nema. Zbog toga su oni predložili da se postupak ponovi. Naravno, oni nemaju, nisu ovlašćeni predlagač i ne mogu da predlože drugog kandidata. Međutim, oni su u osnovi tražili ponavljanje postupka. Koleginica koja je govorila pre mene je rekla da treba da ozbiljno shvatimo funkciju, značaj, ulogu Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ja mislim da to u ovoj Skupštini nikome nije sporno, niti poslanicima pozicije, niti poslanicima opozicije, ali jeste sporna činjenica da mi pristajemo da danas na plenarnoj raspravi raspravljamo o kandidatu o kojem su predlagači saznali na samoj sednici i dobili biografiju na samoj sednici. Drage kolege, dragi građani Srbije, jedna od institucija koja treba da štiti vaša građanska prava, Ustavom i zakonom zagarantovana, predložena je tako što su poslanici na sednici dobili materijal, odnosno na ulasku u salu i što nisu mogli da se upoznaju sa imenom kandidata. Mi ne znamo da li su to stranačke igre, da li je to činjenica da se odlučuje iz jednog mesta i da se šefovi poslaničkih grupa, poslaničke grupe, stavljaju pred svršen čin. Mi samo znamo činjenicu da smo mi biografiju dobili na samoj sednici i da nismo mogli da se upoznamo niti da koleginica Janković ispunjava, niti da ne ispunjava uslove. Iz ovog pisma, organizacija iz nevladinog sektora, oni kažu da ne ispunjava. U međuvremenu smo saznali i da je koleginica Janković, gospođa Janković, kandidat PUPS-a. Naravno, PUPS ima legitimno pravo da predloži kandidata za Poverenika za ravnopravnost, jer je to tako predviđeno Poslovnikom. Dakle, Poverenik se predlaže na odboru na predlog poslaničkih grupa. Navodno, inicijativu za to je dao PUPS. Ovde su kolege iz PUPS, oni verovatno znaju da li je to predlog njihove stranke i nemamo ništa protiv toga. Međutim, bilo je bitno i važno da su oni dostavili taj predlog na vreme drugim poslaničkim grupama, a ne na dan same sednice. Da li je to zamena za niže penzije? Ja ne znam, to znaju građani Srbije. Da li je činjenica da je predsednik PUPS dobio direktorsku funkciju, a gospođa Janković mesto Poverenika zamena za niže penzije? Moguće, ali i legitimno.Mi smo tražili samo da znamo, samo da znamo na koji način, odnosno koga biramo. Dakle, da li ta osoba ima karakteristike koje je kvalifikuju da bude Poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Samo taj odgovor i zbog toga sam ja podneo ostavku na mesto zamenika predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo juče, zato što ne želim da učestvujem u takvom poslu u kome se tako jedna važna institucija degradira, u kome se uloga članova Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, koji bi trebalo na pijadestalu da ima Ustav i zakon, dovela u tu poziciju. Zbog toga sam naravno podneo ostavku, neopozivu ostavku jer ne želim da u tome učestvujem. Ja molim danas odgovore na pitanja. Ako je moguće da spasimo šta se spasiti može,da predlagač povuče ovaj predlog i da u nekom narednom periodu za dva, tri, četiri dana ovaj predlog opet dođe na Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo kako bi mogli da na pravi način odlučujemo o ovom pitanju. Hvala.
Zahvaljujem. Redom, Aleksandar Martinović zato što je predlagač i onda Mira Petrović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, na početku jedan kolegijalni i prijateljski savet za gospodina Veselinovića. Na pitanje – kakvu koristi ljudi imaju od laganja, Aristotel je rekao – imaju tu korist da im se ne veruje ni kada govore istinu. Dakle, gospodine Veselinoviću, čuvajte se iznošenja neistina jer i onda kada budete govorili istinu ljudi vam neće verovati. (Janko Veselinović, s mesta: Šta pričaš? Šta sam slagao?) Slagali ste manje više sve. (Janko Veselinović, s mesta: Šta?) Hajde da krenemo otpočetka. (Janko Veselinović, s mesta: Šta?) Prvo, nije tačno da ste samo putem sms poruke obavešteni o sednici odbora. Evo, ovo je saziv u pisanoj formi sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo Narodne skupštine za utorak, 28. april 2015. godine sa početkom u 16 časova. Dnevni red – jedna tačka – utvrđivanje predloga za izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. (Janko Veselinović, s mesta: Kad sam ga dobio?) Uz poziv za sednicu dobili ste i prilog, biografiju…. (Janko Veselinović, s mesta: Lažeš.) Dobro, dobro. Hvala vam gospodine Veselinoviću. Ja lažem…
Ja mogu sam da probam vaspitno da delujem da kažem poslaniku da ne viče – lažeš, ali stvar poimanja… (Janko Veselinović, s mesta: To govori on.) Poslaniče, vi znate šta se vi iznosili. Nemojte, molim vas. Niko vam nije dobacivao. Mogla sam prva ja da kažem da ste dobili pismeni odgovor od mene, to ste prećutali.
Zahvaljujem se gospođo predsednice, ali zaista nema potrebe da ulažete napore da me branite. Ja sam od DS u svim njenim agregatnim stanjima pretrpeo mnogo gore od ovoga – lažeš, tako da me to uopšte ne pogađa. Ja možda lažem, papir ne laže. Dakle, uz poziv za sednicu odbora dobili ste i biografiju gospođe Brankice Janković. Iz te biografije se vrlo jasno vidi da gospođa Brankica Janković apsolutno ispunjava sve zakonom propisane uslove da bi bila izabrana za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ono što gospodin Veselinović nije rekao, između ostalog, to je i činjenica da je gospođa Maja Gojković kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije 7. aprila, ako se ne varam, svim poslaničkim grupama u Narodnoj skupštini Republike Srbije uputila predlog, tj. poziv da predlože kandidata za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. To su učinile skoro sve poslaničke grupe u Narodnoj skupštini. Evo, ja ću sada gledajući sa leva na desno da ih nabrojim: Poslanička grupa SDPS, Poslanička grupa SVM, Poslanička grupa SPO-DHSS, Poslanička grupa SPS, Poslanička grupa JS, Poslanička grupa PUPS i Poslanička grupa SNS. Nadam se da nijednu poslaničku grupu nisam izostavio. Svi predlozi, odnosno taj jedan predlog svih poslaničkih grupa koje sam naveo ne treba da budu upućeni vama, Janku Veselinoviću, nego su ti predlozi upućeni predsednici Narodne skupštine. Da ste hteli da se informišete ko je kandidat ovih poslaničkih grupa za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, znali biste da je to gospođa Brankica Janković, da ona nije ničiji lični kandidat, da ona nije kandidat nijedne pojedinačne partije ponaosob, nego da je kandidat svih poslaničkih grupa koje sam naveo. Takođe, biografiju gospođe Brankice Janković ste mogli mnogo pre sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da pročitate, odnosno da je dobijete od predsednice Narodne skupštine. To što vi niste uradili, to što vi od sebe, od svoje političke stranke pravite neke političke mučenike, to je sad vaš problem, to je sad stvar vaše političke strategije. Ja lično mislim da vam je strategija krajnje pogrešna i da vas neće odvesti na dobar put, ali uopšte ne želim time da se bavim. Što se tiče procedure o kojoj ste govorili, prećutali ste i član 203. Poslovnika. Član 203. stav 1. bavi se predlogom za izbor i razrešenje guvernera Narodne banke Srbije, saveta guvernera Narodne banke Srbije, Zaštitnika građana, Poverenika za informacije od javnog značaja i predsednika, potpredsednika i članova Saveta Državne revizorske institucije i drugih funkcionera određenih zakonom, sa obrazloženjem Narodnoj skupštini podnose ovlašćeni predlagači. Stav 2. – ako zakonom nije određen ovlašćeni predlagač za izbor funkcionera iz stava 1. ovog člana, koga bira Narodna skupština, predlog će podneti nadležni odbor Narodne skupštine. Nadležni odbor Narodne skupštine u ovoj situaciji je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Na bazi predloga navedenih poslaničkih grupa, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je predložio gospođu Brankicu Janković za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ja sam kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo insistirao da se poštuje i član 203. stav 3. Poslovnika, koji kaže – pre izbora funkcionera iz stava 1. ovog člana, a gospođa Brankica Janković je funkcioner na koju se odnosi stav 2. ovog člana, ali bez obzira na to, pre izbora funkcionera iz stava 1. ovog člana, kojeg predlaže nadležni odbor Narodne skupštine, organizuje se razgovor sa kandidatima pred nadležnim odborom Narodne skupštine. Budući da smo imali samo jednog kandidata, to što vaša poslanička grupa, to što poslanička grupa DS nije predložila kandidata za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, to je njihovo pravo i ja u njihovo pravo ne diram. Vi ste imali otvoren poziv predsednice Narodne skupštine da predložite kandidata za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Poslaničke grupe koje sam naveo su to učinile, a vaša poslanička grupa, kao i poslanička grupa DS, nije to uradila. Ja to poštujem i protiv toga nemam ništa. Gospođa Brankica Janković je pozvana pred Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Sednici tog odbora ste i vi prisustvovali. Gospođo Brankicu Janković sam namerno pozvao da ne bi neko sutra rekao – a za što nisi pozvao kandidata za ovu funkciju da mu postavimo određena pitanja iz njegove profesionalne radne biografije i iskustva, da vidimo da li ona zaista ispunjava zakonom propisane uslove, kakva je osoba itd. Gospođa Brankica Janković je bila na toj sednici Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i vi, gospodine Veselinoviću, i svi drugi poslanici bivšeg režima mogli su da postave bilo koje pitanje Brankici Janković u vezi onoga što je ona radila. Što se tiče ovih vaših nevladinih organizacija, vi ste kontradiktorni sami sa sobom. Ako se ne varam, rekli ste – preko 200 nevladinih organizacija je ustalo protiv gospođe Brankice Janković, a onda ste ih nabrojali, ispravite me, šest ili sedam. Onda ste izgovorili, između ostalog, u toj bujici političke negativne strasti da, eto, primedbu na izbor gospođe Brankice Janković na funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti ima neka nevladina organizacija, izvinite, zaboravio sam joj ime, koja ima, zamislite, ovo je citat, 220 godina u oblasti zaštite od diskriminacije u Republici Srbiji. Nisam dobro čuo, malo sam u godinama, već sam ja pomalo seda glava, pa bih vas zamolio, gospodine Veselinoviću, da mi kažete koja je to beše nevladina organizacija u Republici Srbiji koja ima više od 200 godina iskustva u oblasti zabrane diskriminacije. I, šlag na tortu poznavanja procedure gospodina Janka Veselinovića. Inače, gospodine Veselinoviću, ja nisam profesor. Vi, vidim, jeste, piše prof. dr Janko Veselinović. Znam da ste doktor pravnih nauka, ali ono što me čudi, to je da ne znate Poslovnik Narodne skupštine. Gospodin Janko Veselinović je juče došao na sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Raspravljali smo o tome da li su ova dva predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji i o standardizaciji u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Gospodin Janko Veselinović je predložio dopunu dnevnog reda, da se u dnevni red uvrsti posebna tačka, a to je razmatranje predloga za povlačenje Predloga za izbor gospođe Brankice Janković na funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ja sam vas pustio da kažete to što ste imali da kažete. Stavio sam na glasanje vaš predlog, potpuno demokratski i u skladu sa Poslovnikom. Ispostavilo se da vi niste imali većinu da se u dnevni red uvrsti tačka koju ste vi predložili. Za vaš predlog glasali ste vi i, ako se ne varam, glasala je gospođa Gordana Čomić. Svi ostali članovi Odbora, mislim da ih je bilo 12, glasali su protiv. Nakon toga, vi ste demonstrativno uzeli ovaj list hartije, ovako bacili ispred mene i rekli – ja podnosim ostavku na funkciju zamenika predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Na kraju krajeva, evo, tu je gospođa Gordana Čomić, postoji zapisnik, ljudi su to mogli da gledaju preko e-parlamenta itd. Onda sam vam ja, kao jedan ne baš naročiti pravnik, dao jednu pravnu pouku, da ne možete vi ostavku na funkciju zamenika predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da dajete meni, jer vas ja nisam ni izabrao, nego da tu ostavku treba da podnesete predsednici Narodne skupštine, zato što je to ko će biti predsednik odbora, ko će biti zamenik odbora, ko će biti član odbor, ko će biti zamenik člana odbora, to je stvar političkih dogovora svih poslaničkih grupa. Kad se poslaničke grupe dogovore, to ide na dnevni red Narodne skupštine. Praksa je bila do sada da sve poslaničke grupe glasaju za predlog bilo koje poslaničke grupe, ako se nešto menja u sastavu nekog odbora, kada je u pitanju ta konkretna poslanička grupa. Dakle, vi ste sačekali, ovo govorim zbog javnosti i zbog narodnih poslanika koji nisu prisustvovali sednici Odbora, da se ne bi stvorio utisak da ste vi neki mučenici kojima su uskraćena sva moguća prava, a ovde vas tiraniše i diskriminiše neka zla skupštinska većina predvođena Srpskom naprednom strankom. Dakle, kada se završilo glasanje i kada ste videli da imate svega dva glasa za vaš predlog za izmenu i dopunu dnevnog reda sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo koja je održana juče, onda ste vi, tek nakon toga, izvadili ovaj papir, bacili ga ispred mene i rekli demonstrativno – ja podnosim ostavku na funkciju zamenika predsednika Odbora. Ja sam rekao – u redu, hvala vam, ali tu vašu ostavku prosledite predsedniku Narodne skupštine i vi ste, vidim, to učinili juče, 25. maja 2015. godine i vaša ostavka je zavedena pod brojem 118-1440/15. Šta hoću da kažem? Gospođa Brankica Janković je zajednički kandidat svih navedenih poslaničkih grupa koje sam naveo. Gospođa Brankica Janković nije član nijedne političke stranke, pa ni partije Ujedinjenih penzionera Srbije. U ime poslaničke grupe SNS, a hvala Bogu poslanička grupa SNS je toliko velika da može sama da izabere sama gospođu Brankicu Janković, dakle, u ime poslaničke grupe SNS, ja vam sada kažem da će poslanička grupa SNS glasati za izbor Brankice Janković, zato što je u pitanju osoba koja nije nepoznata srpskoj javnosti, obavljala je značajne državne funkcije. Videli ste da je u pitanju dama sa vrlo impresivnom profesionalnom i stručnom biografijom. Ti vaši maliciozni komentari, bila je direktor marketinga, predavala je u srednjoj školi itd, to su samo delići iz njene biografije. Mnogo više od toga jesu oni delovi koji govore da je gospođa Brankica Janković bila direktno angažovana kao diplomirani pravnik na poslovima zaštite ljudskih prava i sloboda u Ministarstvu, u drugim državnim organima, telima, međunarodnim institucijama itd. Dakle, sa punim zadovoljstvom, čistog srca, čistog obraza, zato što znamo da smo poštovali zakon, zato što znamo da smo poštovali Poslovnik, mi ćemo glasati za izbor gospođe Brankice Janković. Ja već mogu da joj čestitam na tom izboru jer sam siguran da će ona sutra biti izabrana. Želim joj da pokaže punu posvećenost poslu. Želim joj da uloži sve svoje pravničke, profesionalne i stručne kvalitete da se unapredi položaj tzv. ranjivih društvenih grupa, kojih u Srbiji nije malo, s obzirom na tešku ekonomsku i finansijsku situaciju u kojoj se zemlja nalazi, a to je nasleđe bivšeg režima. Mislim da joj neće biti lako na ovoj funkciji, ali podršku SNS za sve ono što bude radila, u skladu sa zakonom, u skladu sa Ustavom, imaće u svakom trenutku.
Zahvaljujem, dr Martinoviću. Gospođo Petrović, vi želite repliku, ako sam dobro razumeo, ili se javljate kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe? (Mira Petrović, s mesta: Ja se javljam kao ovlašćeni predstavnik.) Onda pre toga reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, replika zbog pominjanja imena. Izvolite.
Hvala. U suštini, ono što je rekao gospodin Martinović, neću reagovati na onaj deo koji su čiste neistine, na način kako je odreagovao da bi iznosio nove neistine. Dakle, nikada nisam dobio biografiju gospođe Janković. Prvi put sam je video na sednici Odbora. Dakle, nije tačno da sam u prilogu dobio biografiju. Mogu da kažem, ali sam ih prozvao da to oni kažu, mislim da niko od članova Odbora tu biografiju nije dobio. Moguće je da je gospodin Martinović dobio, ne isključujem, ali ubeđen sam da niko od članova Odbora tu biografiju nije dobio pre toga. S druge strane, kaže, bio je poziv. Kada smo dobili SMS poruku, rekao sam kako, na sajt parlamenta je okačen poziv, na tom sajtu nije bilo ni imena ni prezimena gospođe Janković, niti je bilo biografije. S druge strane, kako sam ja mogao da se informišem o gospođi Janković? Kažete – mogao sam da se informišem. Kako sam ja mogao da gatam da je gospođa Janković kandidat? Na bazi čega sam ja mogao da saznam da je gospođa Janković kandidat? S druge strane, kada sam rekao da je uputilo 200 organizacija, u ovom dopisu su potpisi koalicija i oni u dopisu kažu da okupljaju 200 organizacija. Nemojte biti maliciozni, ispravio sam se kada sam rekao 220 godina, rekao sam - 20 godina iskustva u zaštiti ljudskih prava. Dobro ste vi, gospodine Martinoviću, čuli, vi ste nešto čak i mlađi od mene.
Vreme. Zahvaljujem. Možda ipak da proverite u poslaničkoj grupi kod sekretarice da li ste dobili taj poziv. Izvolite, dr Aleksandar Martinović. Replika, dva minuta, izvolite, kao predstavnik predlagača.
Možemo mi sad od ove sednice da pravimo pačiju školu i da se učimo poslovnika itd. Ovo je poziv za sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Taj poziv, između ostalog, nalazio se i na oglasnoj tabli u Narodnoj skupštini. Kažite mi, gospodine Veselinoviću, jedan slučaj kada je na nekom odboru predlagan kandidat za neku državnu funkciju a da je u pozivu za sednicu odbora stajalo ime i prezime kandidata i njegova biografija. Evo, navedite mi jedan jedini slučaj. Takvog slučaja nema. Sada me pitate da li ste vi trebali da gatate. Sumnjam da ste obdareni takvim sposobnostima da možete da gatate, a na kraju krajeva, gatanje i nije baš u hrišćanskoj tradiciji. Ovo ponavljam zbog građana, ne zbog vas jer vama ne vredi pričati, vama čovek može da da hiljadu argumenata, a vi terate po svome i opet nemam ništa protiv toga. Dana 7. aprila 2015. godine predsednica Narodne skupštine je pozvala sve poslaničke grupe da predlože kandidate za poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Vaša poslanička grupa to nije uradila. Rekao sam – ne dovodim u pitanje to vaše pravo. Imali ste pravo da predložite, niste ga iskoristili, nemam ništa protiv. Poslaničke grupe koje sam naveo su to učinile. Vi ste u svakom trenutku u periodu od 7. aprila do 28. aprila mogli da se informišete kod predsednice Narodne skupštine koja je i pozvala poslaničke grupe da predlože kandidate, da je pitate – izvinite, gospođo predsednice, a ko je kandidat poslaničkih grupa za poverenika za zaštitu ravnopravnosti? Gospođa predsednica Maja Gojković bi, ili da ste pitali nekog od potpredsednika, ja sam ubeđen, dobili biste odgovor na to pitanje, dobili biste biografiju gospođe Brankice Janković. Dakle, ovde apsolutno ništa nije sporno. Poštovan je Zakon o zabrani diskriminacije, poštovan je Poslovnik Narodne skupštine, uredno ste obavešteni. Gospođa Brankica Janković je pozvana na sednicu Odbora. Mogli ste da je pitate sve što vam je na duši, svaki detalj iz njene biografije. Koliko se sećam, vi to niste uradili, a koliko se takođe sećam, niste glasali protiv gospođe Brankice Janković. Dakle, mene sada čudi ova negativna argumentacija da odjedanput, preko noći gospođa Brankica Janković nije baš podobna da bude kandidat za Poverenika zaštitu ravnopravnosti, zato što je to, kažu neke nevladine organizacije ili koalicije nevladinih organizacija. Ja sada prvi put čujem za taj izraz koalicija nevladinih organizacija, ali ajde, svaki dan naučim nešto novo. Ovde se postavlja jedno elementarno pitanje, da li Poverenika za zaštitu ravnopravnosti predlaže Odbor za ustavna pitanja, a bira ga Narodna skupština ili mi imamo obavezu da konsultujemo nevladine organizacije o tome ko će biti Poverenik za zaštitu ravnopravnosti? Tu je moja koleginica, Vesna Rakonjac. Vesna, koliko ono mi u Srbiji imamo nevladinih organizacija? Evo, imamo 15.700 nevladinih organizacija. Jel vi mislite, gospodine Veselinoviću, da sam ja kao predsednik Odbora za ustavna pitanja, a svi su inače eksperti za zaštitu ljudskih prava, svi su, znači posisali svu pamet sveta kada je u pitanju zaštita ljudskih prava, od Nataše Kandić, pa redom, svih 15.700. Svi znaju sve o zaštiti ljudskih prava, svi su eksperti, svi imaju, ne znam ni ja kakve sertifikate itd. Da li mislite da sam ja trebao kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, ili predsednica Narodne skupštine, da sad obavim razgovor sa 15.700 predstavnika nevladinih organizacija, njihovih koalicija, pitaj Boga čega, pa da na bazi njihovog mišljenja kreiram sliku o tome da li gospođa Brankica Janković treba da bude Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ili ne? Vi sami znate da to prosto nije bilo moguće, ali na kraju krajeva zakon ni Poslovnik ni mene ni predsednicu Narodne skupštine na to ne obavezuju. Znate, gospodine Veselinoviću, kada god koristite taj argument da nešto kaže neka nevladina organizacija, verujte mi na reč, to su vam tanki argumenti. Jako tanki argumenti zato što kod nas postoji jedno šarenilo različitih nevladinih organizacija. Niču kao pečurke posle kiše. Niko ne zna kako se finansiraju, šta rade, čime se bave. Svaki dan se neko od nevladinih organizacija javi da nam soli pamet, te treba ovako, te treba onako, te ovaj potez Vlade je dobar, te ovaj potez Vlade nije dobar, te Brankica Janković je dobra, te Brankica Janković nije dobra itd. To se ne dešava ni u jednoj demokratskoj državi. Evo, kaži te vi meni gospodine Veselinoviću, kada se u Nemačkoj biraju neki državni funkcioneri, jel neko tamo pita nevladine organizacije, ko će biti izabran? Jel neko pita u Francuskoj? Jel neko pita u SAD? Jel neko pita u Italiji, u Španiji? Ne, to je postalo pomodarstvo u Srbiji. Skupi se nekoliko ljudi, verovatno iz nekih komercijalnih razloga, naprave neku nevladinu organizaciju i sad su oni, Bože moj, bogom dani da se pitaju za sve i svašta u Republici Srbiji, od toga kakva će ekonomska politika da se vodi, pa do toga ko će biti kandidat za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Dakle, ti argumenti oko tih vaših nevladinih organizacija i njihovih koalicija su vam jako tanki i to uopšte nisam razumeo ni koliko ih ima ni koliko godina imaju iskustva u oblasti zaštite od zabrane diskriminacije itd. Sve ste vi to pomešali i broj nevladinih organizacija i godine iskustva i moje godine i vaše godine itd. Dakle, procedura je poštovana ništa nije sporno, građani Srbije buditi potpuno spokojni, predložen je u ovom trenutku najbolji mogući kandidat i ja gospođi Brankici Janković želim puno sreće i uspeha u budućem radu.
Zahvaljujem Gospodine Martinović, smatram da smo dovoljno razgovarali o proceduri i sada prelazimo na dnevni red. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Ja ovo prekraćujem, jer ne dozvoljavam da se na ovakav način blati kandidat i dostojanstvo Narodne skupštine. Izvolite, reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče Skupštine, uvažena gospođo Janković, drage i poštovane koleginice i kolege narodne poslanice i narodni poslanici, moram priznati da je meni žao što mi na početku današnje rasprave kada treba da izaberemo i raspravljamo o Povereniku za zaštitu ravnopravnosti vodimo jednu ovakvu raspravu. Zašto to kažem? Pa, zato što mi, narodni poslanici, mi koji su građani Republike Srbije izabrali da vode interese o našim građanima, pre svega bi u svom radu trebalo da se oslanjamo i da najviše i najveće saveznike tražimo upravo u nezavisnim državnim telima. Mislim tu na Zaštitnika građana, na Poverenika za zaštitu informacija od javnog značaja i Poverenicu za zaštitu ravnopravnosti. Ustav Republike Srbije i zakoni su naprosto instituciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti dali veoma širok delokrug rada. To su gotovo sve oblasti društvenog rada i života, jer je zabrana diskriminacije i poštovanje ravnopravnosti utvrđena kao opšte Ustavno načelo. Ja bih vas podsetio da u Ustavu Republike Srbije čak u prvih 80 članova se govori o ljudskim pravima, o poštovanju ljudskih prava i sloboda svih građana Republike Srbije. Dakle, nadležnosti i okvir rada Poverenika za zaštitu ravnopravnosti utvrđeni su i zakonom, ja bih vas podsetio, Zakonom o zaštiti ravnopravnosti, još iz 2000. godine. Naša Skupština ima Poslovnik. Poslovnik tu jasno definiše i reguliše postupak za vršenje nadzora nad radom državnih organa, uspostavljanju posebnih zakona i razmatranju njihovih izveštaja. Upravo i poslanička grupa SDPS, a i ja u ovom svojstvu i kao predsednik Odbora za ljudska, manjinska prava i ravnopravnost polova koji u svojoj nadležnosti ima razmatranje pitanja iz rada, nadležnosti Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, podržavamo u potpunosti predlog koji je vladajuća koalicija dala kada je u pitanju izbor ličnosti koji će voditi ovu veoma značajnu instituciju. To je predlog koji je podržalo oko 200 narodnih poslanika, čini mi se, nemojte me držati za reč. Dakle, ovo je predlog velikog broja narodnih poslanika i rekao bih svih poslaničkih grupa iz vladajuće koalicije. Ne bih voleo da mi unosimo ovde sada elemente polemike i rasprave o tome šta je bilo, kako je bilo. Ne bih ni da polemišemo sa civilnim sektorom. Skupština Srbije sa nezavisnim državnim institucijama, sa nevladinim organizacijama mora i treba u budućem radu permanentno da radi, ali znate šta, neke koalicije i nekih 200 tzv. koalicija nevladinih organizacija imalo je pravo i mogućnost kao i u nekim prethodnim periodima da se konsultuje, da da eventualno svoje predloge, da li putem, da obave razgovore sa poslaničkim grupama, sa nekim odborima u okviru Skupštine Republike Srbije. Oni to nisu uradili. Predsednica Skupštine Maja Gojković je 7. aprila dostavila predlog svim poslaničkim grupama, svim poslaničkim grupama da u skladu sa Poslovnikom i zakonom ukoliko imaju predlog ili kandidata da ih dostave na pisarnicu i predsednici Skupštine kako bi matični odbor, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo imao prostora i mogućnosti da razmatra eventualno više kandidatura. Nijedna poslanička grupa osim onih poslaničkih grupa koje sam spomenuo u okviru vladajuće koalicije nije imala nijednog kandidata. Zašto je to tako, to morate pitati njih, ali nemojmo pričati o tome da nije bilo mogućnosti, da nije bilo prostora, da se sve radilo ispod žita i preko noći, jer naprosto to nije tačno. Još u januaru mesecu, bivša Poverenica za zaštitu ravnopravnosti polova, gospođa Nevena Petrušić i na odboru kojim ja predsedavam je više puta naglasila da 5. maja ističe mandata i predsednica Narodna skupština Republike Srbije je u više intervjua govorila da će Skupština Republike Srbije u zakonskom roku izabrati novog Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Dakle, celokupna javnost u Srbiji je znala za postupak, odnosno za rokove i dinamiku koja se odvija kada je u pitanju izbor ove veoma značajne institucije. Dakle, ja bih zamolio sve one koji eventualno imaju primedbe na ono štoje gospođa Janković radila u svom dosadašnjem životu, da to kažu ovde pred građanima Republike Srbije i pred svim narodnim poslanicima Republike Srbije. Ja, moram biti ličan, imao to zadovoljstvo i iskustvo da dugo godina sarađujem sa gospođom Janković. Ona je osoba koja ne samo da odgovora onim zakonskim kriterijumima, ona je pre svega osoba koja je odgovorna, osoba koja je stručna, osoba koja zna da radi svoj posao. Rekao bih jednu stvar koju mi u parlamentu retko govorimo. Mi gledamo da li je sve po zakonu, i tako moramo da radimo, na kraju krajeva, ali ja bih dodao i jedan segment ljudske ličnosti i onih moralnih osobina koje gospođa Janković ima, a to je posvećenost poslu, posvećenost onim kategorijama stanovništva koje su ugroženeu našem društvu. Ona se čitavu deceniju bavila upravo najugroženijim kategorijama u našem društvu. To su stari, osobe sa invaliditetom, Romi, deca, itd. Dakle, čitav niz najugroženijih kategorija našeg društva, čitav niz građana Republike Srbije koji jesu bili diskriminisani. Oni su bili oblast kojom se ona bavila i za koju je bila i te kako posvećena. Imala je ono što često zaboravljamo, imala je taj ljudski pristup, imala je tu empatiju prema upravo takvim ljudima. Mislim da je važno da i taj segment istaknemo. Dakle, da li je neko obavljao ovu ili onu funkciju, važno je, ali, po meni je mnogo značajnije i mnogo važnije da li ta osoba ima senzibilitet za ugrožene kategorije, da li ta osoba shvata šta je diskriminacija, da li ta osoba zna da razume diskriminisane osobe i, pre svega, ima li spremnost i volju da im pomogne. U tom kontekstu, Socijaldemokratska partija Srbije kao jedan od predlagača gospođe Brankice Janković za funkciju Poverenice za zaštitu ravnopravnosti će, naravno, u Danu za glasanje podržati njen izbor. Ja duboko verujem da će i ovaj parlament i odbor kojim ja predsedavam imati veoma dobrog saveznika u poslu koji je pred nama. Jer, diskriminacije u našem društvu ima, toga ne treba da se stidimo, ne treba ni da je krijemo da postoji. Mi moramo da je rešavamo, mi moramo da pomažemo, a nema bolje pomoći od iskrene i institucionalne saradnje između Narodne skupštine Republike Srbije i institucije kakva je Poverenica za zaštitu ravnopravnosti. U tom smislu vam se još jednom zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospodine Omerović. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodna poslanica Mira Petrović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, drage koleginice i kolege, na ovo što je rekao naš kolega Meho Omerović ja zaista ne bih imala šta više da dodam. Mislim isto što i on, mislim isto što je rekao i gospodin Martinović i mislim da zaista biografija gospođe Janković je preporučuje. Mi kao Poslanička grupa PUPS-a ne bismo imali ništa protiv i da sami stojimo iza ovakvog predloga. Naravno da smo mi sa vladajućom većinom podržali predlog koji je pred nama. Ono zbog čega sam se najviše javila je u stvari, i žao mi je što gospodin Veselinović nije ovde, jeste govor koji je održao gospodin Veselinović i koji je vrlo uvredljiv za našu poslaničku grupu. Ono što karakteriše PUPS i našeg predsednika je čast, moral i poštenje. Insinuacije koje je gospodin Veselinović izneo su zaista za nekog ko ima čast i moral vrlo uvredljive i mislim da bi toga trebao da se stidi. Niti je gospodin Milan Krkobabić dobio da vodi javno preduzeće zato što će nakon dve godine morati da podrži premijera u merama koje su donete, niti smo podržali predlog gospođe Janković da bi gospodin Krkobabić ostao na mestu na kome se nalazi. Gospodin Krkobabić je pokazao kako se vodi javno preduzeće i sviđalo se to ili ne gospodinu Veselinoviću, to je najbolji rezultat koji je Pošta imala ikada u svojoj istoriji i mislim da će u novijoj istoriji ostati zapamćen kao čovek koji je unapredio jedno javno preduzeće i za prva tri meseca imamo preko milijardu dobiti. S druge strane, podrška koju smo dali smanjenju plata i penzija, podrška koju smo dali konceptu premijera Vučića, nije donela nikakvu novu poziciju. Donela nam je jedino, gospodin Krkobabić je to vrlo precizno objasnio ovde u parlamentu, i svim poslanicima i gospodinu Veselinoviću zašto smo mi stali iza toga, upravo iza onih milion i 48 hiljada ljudi o kojima je i u proteklom periodu brinula gospođa Janković, znači, jedina korist svega toga, ako se to može nazvati nekom dobiti je prosto priznanje koje smo dobili od premijera da smo jedini bili spremni na takvo odricanje, za razliku od svih koji su se u poslednjem periodu setili penzionera. Godinama unazad se njima niko nije bavio, sem Partije ujedinjenih penzionera Srbije. Mislim da gospodin Veselinović mora malo da razmisli o izjavama koje je dao. Mislim da je zaista uvredljivo i treba da se, još jednom moram da ponovim, duboko stidi onoga što je izjavio. Što se tiče gospođe Janković, mi stojimo iza ovog predloga i stajaćemo uvek iza svih ljudi koji imaju ovakve moralne kvalitete i ovakve biografije iza sebe. Moram samo da se osvrnem i na taj nevladin sektor. Ne sećam se da kada je birana gospođa Petrušić da je tada bila potrebna saglasnost nevladinog sektora. Ali, u svakom slučaju, ja znam da koliko god postojale peticije protiv, da postoje i peticije za gospođu Janković. Mi kao partija koja se zaista bavi ugroženim i ranjivim kategorijama ovog društva, mi ne jurimo duhove. Mi zaista gledamo napred, gledamo kako možemo da pomognemo svim tim ljudima i zato stojimo iza ovog predloga i danas ćemo kao Poslanička grupa PUPS-a glasati za gospođu Janković. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović, kao ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, poštovana gospođo Brankice Janković, na početku svog kratkog izlaganja, najpre ću Neveni Petrušić zahvaliti za predan rad u svom petogodišnjem mandatu, jer je izgradnja institucije poverenika u ovoj oblasti delovanja značajna za državu koja razvija svoje institucionalne demokratske kapacitete. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti je samostalan, nezavisan i specijalizovan državni organ u čijoj je nadležnosti zaštita od diskriminacije i unapređivanje ravnopravnosti. Ustav Srbije garantuje jednakost ljudima i svakome zabranjuje da prema ljudima postupa nejednako, odnosno da ljude stavlja u nejednak položaj na osnovu bilo kog njihovog ličnog svojstva. Dakle, posao poverenika je iskorenjivanje svih oblika diskriminacije i ostvarivanje pune ravnopravnosti, u svim oblastima društvenog života. Naša prošlost, vreme tranzicije, porušilo je moralne vertikale. Iz ratova 90-ih izašli smo dezorijentisani. Najdrastičniji su bili primeri verske i nacionalne netrpeljivosti i sukoba. Sveopšta nacionalna histerija rezultirala je i sveopštim posrnućem i udaljila nas od principa savremene zapadne civilizacije. Zato je obaveza ovog parlamenta, a teret naše i generacija iza nas još veći, mnoge ideje koje se najbolje vidi kod mladih, kako nekakvo pravo može da ti da sila ili bolje reći nasilje, kako oni pogrešno misle – preživeli su ratove i ostali u svesti do dana današnjeg, pa je potpuni otklon od tog nasleđa više nego potreban. Stvaranje modernog društva, spremnog da se pridruži EU, kao neko ko iskreno veruje u najviše standarde demokratije, trebalo bi da bude cilj. Značajno je i to što će Poverenik ponovo biti žena, zbog važnosti rodne ravnopravnosti. Sećam se da su koristeći slične argumente pre pet godina pojedinci iz ovog parlamenta osporavali izbor Nevene Petrušić, a sada žale zbog njenog odlaska. Stoga želim puno sreće i uspeha u budućem radu Brankici Janković, koju će u Danu za glasanje Poslanički klub Srpskog pokreta obnove i Demohrišćanske stranke Srbije podržati. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Jugoviću. Reč ima narodna poslanica Olena Papuga, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala potpredsedniče. Poštovana gospođo Janković, poštovane kolege poslanici i poslanice, ja ću takođe na samom početku pohvaliti rad prošle Poverenice gospođe Petrušić i mislim da je ona svakom ko će dalje raditi njen posao otvorila i raskrčila put i pokazala kako treba da se brine o ljudskim pravima, o pravima koje možda neko više brine, neko manje, ali mislim da su oni put jednoj toleranciji ulaska u EU. Oni pokazuju kako možemo jedni sa drugima da živimo i kako u stvari treba da živimo. U proteklih pet godina gospođa Nevena Petrušić, kao Poverenik, delovala je kao samostalni i nezavisni državni organ, nastojeći da u punoj meri ostvaruje svoju ulogu centralnog institucionalnog mehanizma za suzbijanje svih oblika diskriminacije. Žrtvama diskriminacije bio je dostupan efikasan, pravedan, transparentan i objektivan postupak po pritužbama zbog diskriminacije, koji je rezultirao brojnim mišljenjima i preporukama zasnovanim na domaćim i evropskim antidiskriminacionim standardima. Takvim pristupom gospođa Petrušić, kao poverenik, je tokom proteklog petogodišnjeg perioda rada utemeljila stabilnu i pouzdanu pravnu praksu koja svima može služiti kao oslonac i putokaz u primeni razno-raznih antidskriminacionih propisa. Važan segment u radu poverenika u proteklom periodu bilo je i proaktivno delovanje na planu afirmisanja principa nediskriminacije, jednakih mogućnosti i tolerancije prema nacionalnim, verskim, seksualnim i drugim manjinama i promovisanje vrednosnog sistema u kome se raznolikost ljudskih identiteta u potpunosti prihvata, poštuje i uvažava. Od naročitog značaja bile su preporuke poverenika za ostvarivanje ravnopravnosti, upućene organima javne vlasti i drugim društvenim akterima. Preporuke su bile usmerene na uklanjanje uzroka strukturalne, individualne diskriminacije i stvaranje uslova za uspostavljanje stvarne jednakosti pojedinaca i drugih grupa. Sve aktivnosti bile su izraz nastojanja gospođe Petrušić u ulozi poverenika da doprinese podizanju savesti javnosti u problemu diskriminacije, da podstakne šire korišćenje instrumenata pravne zaštite od diskriminacije i poveća vidljivost institucije poverenika i transparentnost svog rada. Ona je davala bitan doprinos u tome da svi organi javne vlasti u saradnji sa organizacijama civilnog društva i drugim društvenim akterima intenziviraju rad na sprečavanju i suzbijanju diskriminacije u Srbiji. Evidentno je da društvenu stvarnost u Srbiji s jedne strane obeležavaju tolerancija i poštovanje različitosti, ali su sa druge strane duboko ukorenjeni i rašireni rodni, etički i drugi stereotipi i predrasude i visok nivo socijalne distance prema pojedinim nacionalnim, verskim, seksualnim i drugim manjinama. Zato je i pored svega toga relevantan put kojim je prešla gospođa Petrušić u svom tompetogodišnjem radu, ocenjujemo kao veoma pozitivno. Na kraju njenog mandata, možemo da konstatujemo da je u Srbiji uspostavljen zadovoljavajući pravni i strateški okvir za sprečavanje diskriminacije i ostvarivanje ravnopravnosti. Imajući u vidu da su vladavina prava, socijalna prava, ljudska i manjinska prava osnovni principi koji su zagarantovani Ustavom Republike Srbije, imajući u vidu činjenicu da su na putu do punopravnog članstva u EU tri ključne vrednosti – demokratija, vladavina prava, poštovanje osnovnih prava; neophodno je dati punu podršku u radu novom povereniku. To sa druge strane podrazumeva da izbor novog poverenika mora biti lišen upliva dnevne politike, zasnovan na ljudskim i profesionalnim kvalitetima. Novi poverenik mora posvećeno delovati sa svim društvenim akterima na uklanjanju uzroka diskriminacije i jačanju institucija koje deluju u oblasti ljudskih prava. Samo takvim pristupom, ravnopravnost, jednake mogućnosti i tolerancija prema nacionalnim, etničkim, seksualnim, verskim i drugim manjinama mogu postati sveobuhvatne vrednosti u Srbiji. Put ne diskriminaciji je jedini put ka otvorenom, modernom, pravednom i inkluzivnom društvu, društvu u kojem je svakom pojedincu nezavisno od pola, nacionalne i svake druge pripadnosti omogućeno da uživa jednaka prava pod jednakim uslovima. Budućoj poverenici nudimo punu saradnju u ostvarivanju vizije Srbije koji se drži Liga socijaldemokrata Vojvodine, kao otvorenog i tolerantnog društva, ravnopravnih ljudi, koje svima pružaju jednake mogućnosti društva, u kojem su iskorenjeni svi oblici diskriminacije i želimo vam uspeh u radu ako sutra budete izglasali. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS, gospođa Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Moj prilog raspravi o izboru poverenika za zaštitu ravnopravnosti biće podeljen u tri dela. U prvom delu govorim o kontekstu u kojem se odvija ovaj izbor. U drugom procedura po kojoj se odvija i trećem o kredibilitetu kandidata. Kontekst je meni izuzetno zanimljiv zato što nije malo zadovoljstvo slušati predlagača, formalnog predlagača na osnovu Zakona o zabrani diskriminacije i Poslovnika Narodne skupštine, a znati da je sa istim takvim žarom bio protiv sadržaja Zakona o zabrani diskriminacije i naravno njegove primene, da ne govorim o izboru nekakve institucije. To ocenjujem kao dobro, govorim o tome da je zadovoljstvo. Zašto je još zadovoljstvo? Zato što se mnogo uči kada se sluša takav govor i onda ono što se nauči je da je nebitno šta je bio sadržaj kada je predlagač bio izrazito protiv Zakona o zabrani diskriminacije. Sada kada je izrazito za odbranu procedure kojom je kandidatkinja predložena Narodnoj skupštini, u oba slučaja se radi u ruganju vladavini prava, izrazitoj, strasnoj i očigledno teško uništivoj, ali okruniće se to vremenom. Kontekst je i moja lična poruka kandidatkinji zbog toga što je u ovoj Skupštini 2012. godine istim takvim beskrajno pohvalinim rečima, u čiju ja istinitost ne ulazim, apsolutno, hvalama biran njen kolega po prezimenu, zaštitnik građana Saša Janković. Ja sam mu govorila o tome da ga čeka vreme gde će biti jako mnogo izliva vlasti u mozak. Nažalost, bila sam u pravu. Volela bih da ne budem u pravu kada je u pitanju kontekst kojim se bira poverenik za zaštitu ravnopravnosti, ali rečenice koje smo čuli ovde u raspravi ne daju mi nade da neću biti u pravu jer je ovde rečeno da ste vi izabrani i da je sve ovo samo formalnost, čestitalo vam se na izboru i to može biti retorička stvar, a može biti i suštinska ilustracija ruganju vladavini prava i danu koji ovde provodimo raspravljajući o proceduri i o kredibilitetu kandidata ili bar pokušavajući da to činimo. Sasvim je jasno da kako teče rasprava i kako teče argumentacija, da kako se to političkim jezikom kaže – vi imate paket od 202 glasova; moj glas nemate. On nije važan za većinu. On nije važan ni vama verovatno, ali je on važan meni zbog toga što je važno uvek, a pogotovo u slučajevima kada glasate o tako delikatnoj osetljivoj stvari kao što je ustavna materija i diskriminacija znati zašto glasate. To je problem nedostatka integriteta nas narodnih poslanika i to se teško uništava i kruni, ali je neminovno da bude smanjeno. U tom kontekstu govorim o tome da bih volela da ga rešimo i da odluku koju sada imam, da može bez mog glasa jer on nikome nije važan, da se pokaže da je postojao prostor, da je bilo rasprave i da je bilo procedure da dobijete i moj glas. Sada ga nema. O kontekstu kada je u pitanju izbor poverenika govori i činjenica da pred vama koji ćete biti izabrani za poverenika za zaštitu ravnopravnosti, odvija se sasvim očigledno za bilo koga ko se iole bavio ljudskim pravima i vladavinom prava, da je ovde zakon oružje a ne oruđe. Imali biste puno posla u ovoj Skupštini, ne možete naravno po prirodi stvari dok vam se neko od nas ne obrati, ali je to kontekst i to je kontekst koji se teško kruni, ali će se okruniti na kraju i svi ćemo naučiti da zakoni postoje zato što postoji i vladavina prava, a ne zbog milosti vladara bilo kog i bilo kakvog. O proceduri rečeno je u nekoliko navrata o kritikama za proceduru koja se objašnjava da je bila sasvim u skladu sa Poslovnikom i zakonom i često je procedura u našem društvu ono što se u teorijama, neću o tome da pričam, zove juče spomenuti ružičasti slon koji je u sobi. To je teorija kada grupa ljudi u sobi tačno zna o čemu se radi, a niko neće da izgovori o čemu se radi jer je procedura kultura. Treba zaista mnogo ili potpuno nesklonosti vladavini prava ili neznanja o proceduri, pa reći da je vaš izbor tekao potpuno u skladu sa procedurom, ali to je pravo interpretacije. Ja ne smatram da je dobra interpretacija da su skraćeni rokovi, dostava dokumenata koji govore o kredibilitetu kandidata i način na koji je doneta odluka, da su u skladu sa procedurom. Na volju je svakome koje za proceduru nadležan da to zove kulturom. Ja je neću nikad zvati kulturom. I tu je problem koji se nepotrebno napravio. To je, takođe, sad mešano deo konteksta, deo procedure. Ako već imate 200 glasova, ako već imate sav prostor u kojem možete da interpretirate proceduru kako je kome volja, zašto izazivati ovakve slučajeve gušenja elementarnih linija komunikacija između narodnih poslanika, sastanka odbora i dokumentacije koja se uz tačku podnosi? Nepotrebna šteta i to je paradigma, paradigma za sklonost da ti zakon bude oružje, a ne oruđe. Može ti se, tako si u mogućnosti, pa se onda, nažalost, nepotrebno radi na ovakav način, jer bi vi bili izabrani i da je bilo potpuno poštovanje procedure i da su dostavljena sva dokumenta, ali onda bih srećom ja mogla biti bez primedbi takve vrste. Taj dan očigledno još nije došao. Kada je u pitanju treća opaska koju hoću da podelim sa vama, odnosno kredibilitet, pročitana je ovde vaša biografija i govoreno o tome da na svaki način apsolutno zavređujete mesto Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ja neću govoriti o vašem ličnom kredibilitetu, jer to nije ono što je moj fokus. To je vaša stvar. Ja ću govoriti o kontekstu, ponovo,, kako se ovde gleda kredibilitet, koliko mi ovde ne znamo šta su ljudska prava. Da je rečeno da kandidatkinja ima pet godina iskustva u zaštiti socijalne politike, reč ne bih rekla, i znam rezultate. Da je rečeno, da kandidatkinja ima dve godine iskustva u telima koja bore protiv nasilja takođe, ali tu nedostaje rečenica – deset godina iskustva iz oblasti ljudskih prava. Kada sam interno pokušala da dođem do neke informacije, onda mi je rečeno ovako – pa, šta ima veze, ona će primenjivati propise i ubuduće. Pa, ima veze, zato što u zakonu piše da se mora imati 10 godina u oblasti ljudskih prava. Socijalna politika nisu ljudska prava. Rad u socijalnoj, u zaštiti, u merama zaštite socijalne politike je rad u upravi, rad u telima gde se borite protiv nasilja je rad zadatka u upravi. To sve liči na oblast zaštite ljudskih prava, i jeste, jednim delom, i stari i ugroženi, ali nije ono što piše u zakonu. Meni je to ne interpretacija, nego članovi zakona koji su pred nama, od kojih je jedan od članova i način izbora Poverenika za zaštitu, dakle, zbog javnosti i ne sumnjajući da kandidatkinja, a sumnjajući da veliki broj nas zna šta piše u ovom zakonu, jer ovde malo ko šta čita, ali se ima vrlo čvrst stvar, što je zajednička šteta, i to će proći. Dakle, u ovom zakonu se kaže – da je diskriminacija i diskriminatorsko postupanje svako neopravdano pravljenje razlike ili nejednako postupanje, odnosno propuštanje, isključivanje, ograničavanje ili davanje prvenstva u odnosu na lica ili grupe, kao i na članove njihovih porodica ili njima bliska lica na otvoren ili prikriven način, a koji se zasniva na rasi, boji kože, precima, državljanstvu, nacionalnoj pripadnosti ili etničkom poreklu, jeziku, verskim ili političkim ubeđenjima, polu, rodnom identitetu, seksualnoj orijentaciji, imovnom stanju, rođenju, genetskim osobenostima, zdravstvenom stanju, invaliditetu, bračnom i porodičnom statusu, osuđivanosti, starosnom dobru, izgledu, članstvu u političkim, sindikalnim i drugim organizacijama i u drugim stvarnim, odnosno pretpostavljenim ličnim svojstvima, u daljem tekstu lična svojstva.Diskriminacija je nejednako, nepravično, i u ovom slučaju i nezakonito postupanje prema nekome zbog njegovog ličnog svojstva na koje on nije imao nikakav uticaj. Zato se to zove lično svojstvo. Izjednačiti to sa iskustvom u socijalnoj politici znači nedovoljno dobro braniti kredibilitet kandidata. Da sam imala prilike da podržim vašu kandidaturu, nikad se ne bih usudila tako da tvrdim da ste kredibilni za funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Zakon navodi sve oblike diskriminacije. Zakon navodi i šta je govor mržnje, gde kaže u članu 11. – zabranjeno je izražavanje i deljenje informacija i mišljenja kojima se podstiče diskriminacija, mržnja ili nasilje protiv lica ili grupe lica zbog njihovog ličnog svojstva u javnim glasilima i drugim publikacijama, na skupovima i mestima dostupnim javnosti, ispisivanjem i prikazivanjem poruka ili simbola ili na drugi način. Zakon takođe definiše uznemiravajuće i ponižavajuće postupanje, kao i teške oblike diskriminacije i teški oblici diskriminacije su u tački 1. – izazivanje i podsticanje neravnopravnosti, mržnje i netrpeljivosti po osnovu nacionalne, rasne ili verske pripadnosti, jezika, političkog opredeljenja, pola, rodnog identiteta, seksualnog opredeljenja i invaliditeta; pod tačkom 2. – propagiranje ili vršenje diskriminacije od strane organa javne vlasti i u postupcima pred organima javne vlasti; 3. – propagiranje diskriminacije putem javnih glasila itd. Hoću da tokom ove rasprave zaista podelim samo ključne odredbe ovog zakona, koje pokazuju neophodnost da se neko zaista deset godina bavi oblašću ljudskih prava u definicionom smislu tog izraza. Kada se govori o postupku izbora, ja ne tražim posebne odgovore od predlagača, jer znam da će biti ponovljena lakoća kojom će se interpretirati da je sve bilo super. Ako je sve bilo super, zašto je onda bilo potrebno da se mimo rokova i naknadnim objašnjavanjem objašnjava da je bilo super. Ali, ponavljam, to je na volju vladajuće većine, na volju svih onih koji ne vide nikakav problem u načinu na koji je proceduralno izbor urađen na sednici Odbora za ustavna pitanja i način na koji ovde vodimo o tome raspravu. Da li će ili se neće potvrditi ili interpretirati da kandidatkinja ima najmanje deset godina iskustva na pravnim poslovima u oblasti zaštite ljudskih prava, to ja nemam nade da ću ikoga ubediti da postoji ogromna razlika između socijalnih politika, između sprovođenja politika u oblasti nasilja i rada na zaštiti ljudskih prava, ali ja iskreno želim, jer mi je mnogo više stalo do toga, do nastavka rasta i snage ove institucije nego da iko bude od nas u pravu ili da ne bude u pravu. Dakle, ja ću zbog toga imati čvrstu podršku bilo kojim procesima koji će u budućnosti pokazati da se institucija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti nastavlja baviti svojim poslom. To je vrlo lako dočekati, vrlo lako proveriti, pošto Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ima obavezu podnošenja izveštaja Narodnoj skupštini i na odborima nadležnim i matičnim za rad, tako da će biti vrlo jednostavno utvrditi koliko se i kako razumemo u oblast ljudskih prava, zaštite ljudskih prava i da li zaista kandidatkinja poseduje visoke moralne i stručne kvalitete kada je u pitanju javni posao koji će joj Skupština poveriti na najmanje pet godina ili na prvih pet godina. Na sednicama na kojima će biti govora o tim izveštajima, ja bih volela da nisam u pravu, kada smatram da je potpuno nepotrebno primenjena vrlo loša interpretacija šta je to procedura izbora Poverenika i da se još ne potrebnije ovde argumentuje da su njeni moralni i stručni kvaliteti i godine iskustva takvi da ne treba nikom ni da padne na pamet da pita - otkud vi kao kandidatkinja i šta je bilo sa procedurom? Od takve nesklonosti vladavini prava i o takvoj nesklonosti kulturi procedure, šteta može da bude samo zajednička, a korist ne može da bude nikome. Ja mogu samo da ponovim da se nadam da ćemo kroz prvi izveštaj, kvartalni, odnosno drugi, videti da je moguće da se nema 10 godina iskustva, a da se brzo nauči šta je to oblast zaštite ljudskih prava i da se onda postupa po odredbama Zakona, na osnovu kojih je Poverenik, u ovom slučaju Poverenica za zaštitu ravnopravnosti izabrana. To da promene u našem društvu bude mnogo je važnije od našeg međusobnog političkog folklora, od našeg međusobnog ne čitanja i od razmene neznanja i nemanja svesti o tome koliko nam je svima vladavina prava važna. Hvala vam.
Reč ima dr Aleksandar Martinović, ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
Hvala vam, gospodine potpredsedniče. Ja sam pažljivo slušao izlaganje gospođe Gordane Čomić i zaista ne želim da se ponavljam kada je u pitanju procedura. Ja sam detaljno objasnio da je procedura po zakonu i po Poslovniku Narodne skupštine sprovedena do kraja i u potpunosti i sa tim pitanjem više ne želim da se bavim. Što se tiče aluzija i insinuacija da gospođa Janković nema 10 godina radnog iskustva u oblasti zaštite ljudskih prava, to naprosto nije tačno. Gospođa Brankica Janković, evo ja sam sada precizno izračunao, čitajući njenu biografiju, ima najmanje 12 godina radnog iskustva i svih tih 12 godina radnog iskustva odnose se isključivo na različite oblasti zaštite ljudskih prava. Ono što ne mogu da razumem, i pored najbolje volje, to je kada neko kaže, neko ko je dugogodišnji poslanik i neko ko se dugo godina bavi politikom, socijalna politika nije oblast zaštite ljudskih prava. Izvinite, a šta je? Kada ste neposredno zaduženi za sprovođenje socijalne politike koja podrazumeva različite vidove državne pomoći socijalno ugroženim građanima, zaista mi nije jasno kako to nema veze sa zaštitom ljudskih prava i sloboda. Gospođa Brankica Janković se u svojoj karijeri, a da podsetim, kada je dama u pitanju onda je malo nezgodno licitirati i pominjati godine, ali u pitanju je relativno mlada žena, gospođa Brankica Janković je rođena 1973. godine… U svojoj profesionalnoj karijeri iz njene biografije, koju mogu da pročitam ja, kao što možete i svi vi drugi narodni poslanici, vrlo jasno se vidi da se gospođa Brankica Janković bavila ne samo socijalnom politikom, nego da je učestvovala nekada kao šef tima, nekada kao učesnik, u različitim projektima koji se odnose na zaštitu žena od porodičnog nasilja, nemojte mi reći da to nije oblast zaštite ljudskih prava, da se bavila zaštitom duševno obolelih lica, nemojte mi reći da to nije zaštita ljudskih prava, da se bavila zaštitom dece, nemojte mi reći da to nije oblast zaštite ljudskih prava. Rekao sam da sam pažljivo slušao gospođu Gordanu Čomić, evo, ja sada postavljam jedno pitanje, neka bude retoričko, da ne bude upućeno gospođi Čomić. Kažite mi, ako sve ovo nije iskustvo u oblasti zaštite ljudskih prava, onda koje je to radno mesto u ovoj državi za koje vi možete pouzdano da kažete – e, to radno mesto je jedino radno mesto gde čovek stiče 10 godina radnog iskustva sa završenim pravnim fakultetom u oblasti zaštite ljudskih prava. Socijalna politika, to nisu ljudska prava, zaštita duševno obolelih lica, nisu ljudska prava, zaštita žena od porodičnog nasilja nisu ljudska prava, zaštita dece nisu ljudska prava. Šta su onda ljudska prava? Onda ja o ljudskim pravima, kao neki doktor pravnih nauka, stvarno ne znam ništa. Kažite mi koje je radno mesto u ovoj državi ili nekoj drugoj državi gde možete sa potpunom sigurnošću da kažete da je samo to radno mesto ekskluzivno u smislu da se na tom radnom mestu može steći 10 godina radnog iskustva u oblasti zaštite ljudskih prava. Slušajući gospođu Gordanu Čomić, stičem utisak da ni jedan čovek, da ni jedan muškarac i da ni jedna žena u Republici Srbiji nema kredibilitet da bude Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, jer nema 10 godina radnog iskustva u oblasti zaštite ljudskih prava, a ta zaštita ljudskih prava je definisana tako da se u stvari ne zna šta su ljudska prava. Šta je zaštita ljudskih prava, ako to nije socijalna politika, briga o duševno obolelim licima, o invalidima, o deci, ženama? Nije mi jasno šta su to ljudska prava, na koji način se štite, ko ih štiti i koje su to institucije gde čovek treba da radi pa da bi imao 10 godina radnog iskustva u oblasti zaštite ljudskih prava. Što se tiče ovih čisto političkih insinuacija, a koje su očigledno bile upućene na moj račun, Zakon o zabrani diskriminacije je usvojen 2009. godine, da li je tako, ministar je bio, ako se ne varam, gospodin Svetozar Čiplić i, kada gospođa Čomić govori o kontekstu, ja ću da upotrebim tu čarobnu reč. Šta je bio kontekst Zakona o zabrani diskriminacije? Parada ponosa, odnosno nametnuta teza da se u Republici Srbiji krše prava pripadnika tzv. LGBT populacije. To je bio kontekst u kome je donet Zakon o zabrani diskriminacije. Tu su moje kolege koje su 2009. godine, takođe, kao i ja, bili narodni poslanici i celokupna rasprava o Predlogu zakona, koga je tada u Narodnoj skupštini, ali onoj tamo u Kralja Milana, zastupao tadašnji ministar gospodin Svetozar Čiplić, bila je svedena na to da li u Srbiji treba da bude održana Parada ponosa i da li su u Srbiji ugrožena prava pripadnika LGBT populacije. Tad su vam bili popularni razni predstavnici gej udruženja, lezbijskih udruženja, itd. Nisu se skidali sa malih ekrana, držali su konferencije za novinare, itd. Pod pritiskom tih nevladinih organizacija u Narodnu skupštinu je došao Predlog zakona o zabrani diskriminacije. Dobro se sećam, na kraju krajeva, to može da se proveri preko stenografskih beležaka, 90% svih diskusija u Narodnoj skupštini bio je skoncentrisan na to da li su u Srbiji ugrožena prava pripadnika LGBT populacije ili ne. Malo je bilo reči o ženama koje trpe porodično nasilje, malo je bilo reči o deci, malo je bilo reči o pripadnicima romske nacionalne manjine koji u Srbiji, ali ne samo u Srbiji, nego svuda u svetu, žive teško. Fokus pažnje svih narodnih poslanika je bio na pripadnicima LGBT populacije. Predstavnici tih nevladinih organizacija su, ako se ne varam, čak i dolazili u Narodnu skupštinu, donosili neke svoje peticije, predloge, dokaze o tome kako su diskriminisani, itd. Celokupna priča o zabrani diskriminacije se svela na zabranu diskriminacije jedne brojčano relativno male društvene grupe, pripadnika LGBT populacije. Ono što se meni uzima za zlo, tako ja bar razumem, a me vi ispravite ako grešim, ja sam tada javno rekao i ja iza tih reči stojim i dan danas, ja svoj stav o tome nisam promenio. Nemam ništa protiv nijednog građanina Republike Srbije koji ima hajde da kažem, drugačiju seksualnu orjentaciju, odnosno čija je seksualna orjentacija usmerena ka osobi istog pola. Nemam ništa protiv. Nemam ništa protiv da se takav građanin Republike Srbije upiše u školu, da završi fakultet, da se zaposli, da ostvaruje sva druga građanska prava, da ide u bioskop, da ide u pozorište. Nemam ništa protiv toga, ali ono što zaista ne mogu da razumem, to nisam razumeo ni 2009. godine, to ne razumem ni 2015. godine, evo sada govorim kao građanin, govorim kao otac, govorim kao pojedinac, ne govorim kao poslanik SNS, zaista nisam razumeo ni 2009. godine, kao što ne razumem ni 2015. godine, potrebu da neko javno manifestuje svoju seksualnu orjentaciju na način da direktno provocira one koji nemaju istu seksualnu orjentaciju kao on i koji sve te skupove organizuju svesno sa namerom i sa ciljem, da se izazovu incidenti, sukobi sa policijom, sukobi sa onima koji nisu iste seksualne orjentacije kao oni. To sam rekao 2009. godine i to ponavljam i 2015. godine. Ako ste na to mislili, da sam bio protiv Zakona o zabrani diskriminacije, jer sam bio protiv javnog manifestovanja, drugačije seksualne orjentacije ili bilo kog oblika seksualne orjentacije, onda ste u pravu. Mislim da je to nedolično, mislim da je to nepotrebno. Država Srbija to sam rekao, država Srbija ima mnogo većih problema i te 2009. godine, kao što ih ima i 2015. godine od toga da li će u Beogradu biti ili neće biti održana „gej parada“. Ta 2009. godina je praktično bila druga godina svetske ekonomske krize u koju je nažalost stupala i Republika Srbija. Rekao sam Srbija ima prečih briga od toga da se bavi izmišljenom tezom o tome da su ugrožena prava LGBT populacije. Rekao sam celokupna nacija je u problemu, svi kao građani imamo ogromne probleme, pre svega ekonomske i socijalne. Nemoguće da je u Srbiji svima dobro, a samo su ugrožena prava LGBT populacije. To sam rekao. To kažem i danas. Danas je u Srbiji teško da se živi. Muka je, malo svi imamo para, nedovoljno je radnih mesta. Vlada Srbije čini sve što je do nje, mi narodni poslanici koji je podržavamo činimo sve do nje da otvorimo nova radna mesta. Juče su pitali poslanici - šta će biti sa radnicima koji će ostati bez posla u firmama koje su restrukturiranju Borimo se da im obezbedimo nova radna mesta. Juče je gospodin Janko Veselinović posredno govorio „Kalcedoniji“. Šta je 60 radnih mesta? Šta je samo 100 radnih mesta?
Molim vas, gospodine Martinoviću, vratite se na temu molim vas.
Evo, završavam. Dakle, borimo se da Srbiju izvučemo iz ekonomske i finansijske krize, ali molim vas, kao što sam rekao i 2009. godine, da li to radite svesno ili ne svesno, nemojte sami svoju zemlju da prikazujete kao zemlju u kojoj se bilo ko diskriminiše. Ja sam bio u opoziciji 2009. godine kada je Vladu vodio Mirko Cvetković, sada sam poslanik vladajuće koalicije kada Vladu vodi Aleksandar Vučić, i tada i sada branim Srbiju od teze da je Srbija država u kojoj se ugrožavaju bilo čija ljudska, građanska i manjinska prava. To jednostavno nije tačno, mi nismo zemlja diskriminacije. Mi prosto kao nacija nemamo u svom mentalitetu to da nekoga terorišemo i diskriminišemo. Ne govorim o pojedincima, ne govorim o grupama. Pojedinaca i grupa imate u svakoj zemlji, ali generalno Srbija je demokratska država, Ustav se poštuje, ni jedna društvena grupa nije sistematski i sa namerom diskriminisanaod strane Vlade Republike Srbije, od strane bilo kog državnog organa. To sam rekao i 2009. godine kada sam bio oštar kritičar Vlade Mirka Cvetkovića, to kažem i danas kada branim Vladu Aleksandra Vučića. Dakle, budite iskreni do kraja. U kom kontekstu je vođena rasprava o Zakonu o zabrani diskriminacije? Cela priča je svedena, ugrožena su prava LGBT populacije. Ja sam tada rekao da nisu ugrožena, to kažem i danas. Nisu ugrožena.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, replika.
Zahvaljujem i beskrajno zahvalna sadržaju ovog govora, pošto je to sve u prilog nažalost mojim tvrdnjama. Godine su lično svojstvo, ne upotrebljava se, piše u zakonu. Prava na javno ispoljavanje, piše u zakonu. Nema da li je dolično ili nedolično, ne možemo da biramo … (Aleksandar Martinović, s mesta: Imam pravo na svoje mišljenje.)
Molim vas gospodine Martinoviću.
Ja vas molim da ne dobacujete, ja vas vrlo pažljivo slušam, pošto je ovo neverovatno važna tema. Ja sam u izlaganju predlagača dobila potvrdu svega onoga što sam tvrdila u svom izlaganju. O tome šta su ljudska prava i kakva je razlika i mesto, primene politika socijalne zaštite, primena Krivičnog zakona, primena borbe protiv nasilja, o tome ovlašćeni predlagač čita pre predlaganja. Baš se upravo o tome i radi. Sadržaj ovog izlaganja pokazuje da nemamo svest u ovoj skupštini šta je diskriminacija, da mislimo da imamo prava zato što smo narodni poslanici, da kažemo u ovom slučaju pripadnicima drugačije seksualne orijentacije, ne možete javno. To je nedolično. Ili da kvalifikujemo… (Narodni poslanici dobacuju.) Molim bez dobacivanja, ja sam vrlo pažljivo slušala. Ako vam tako jako smeta što neko ima stav i volju za dijalog, ja nažalost ne mogu da vam pomognem, osim da ostanem u dijalogu sa nadom da će i kandidatkinja razumeti kredibilitet predlagača u ovom slučaju. Imala bi bar tri postupka da je ovaj govor izrečen bilo gde osim u sali Narodne skupštine. O tome vam govorim. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, replika [[Janko Veselinović, s mesta: Ja sam tražio repliku.]] Gospodine Veselinoviću, nije dovoljno da samo vaše ime neko pomene pa da istog trenutka imate pravo na repliku. (Janko Veselinović, s mesta: U negativnom kontekstu je spomenuto.) Nije u negativnom kontekstu. Zahvaljujem. Nema veze sa ovom temom. Izvolite gospodine Martinoviću.
Zahvaljujem se gospodine potpredsedniče Narodne skupštine. Ja sam rekao, ako ste me pažljivo slušali da govorim u svoje lično ime. Znam da pripadnici tzv. LGBT populacije imaju pravo da javno ispoljavaju svoju seksualnu orijentaciju, ali dozvolite da ja kao građanin imam pravo da kažem da mi to nije dolično ponašanje. Na kraju krajeva, na Pravnom fakultetu sam naučio jednu latinsku sentencu koja kaže – Ono što ne zabranjuje zakon, zabranjuje stid. Te 2009. godine sam rekao da nije u duhu morala našeg naroda, da nije u duhu naše tradicije javno ispoljavanje bilo kakve, ne samo drugačije, bilo kakve seksualne orijentacije, a poštujem sva prava koja imaju ove grupe koje su navedene u Zakonu o zabrani diskriminacije. Nikada ni jednom rečju, nikada ni jednim delom neću dovesti u pitanje život, zdravlje, integritet bilo kog čoveka koji učestvuje npr. u „gej paradi“, ne pada mi na pamet, ali imam pravo da kažem da se sa tim ne slažem. Nemojte mi reći da sada nemam pravo. Imam pravo i to sam rekao i 2009. godine i to kažem sada 2015. godine. postoji nešto što se zove moral. Postoji nešto što se zove ukorenjene moralne vrednosti. Postoji nešto što se zove moralni kod jednog naroda. Vi sad možete doneti 1000 zakona, ali činjenica je da najveći deo građana Srbije, evo izvršite sada anketu, takav vid javnih manifestacija ne podržava. To što vi silom zakona nešto pokušavate da nametnete, u zakonu može da piše i poštujem to što piše, ali šta vredi kada građani to ne podržavaju.
Zahvaljujem. Dajem pauzu od dva minuta. (Jovan Marković, s mesta: Diskusija je baš dobra.) [[Posle pauze.]] Imate nešto da kažete gospodine Markoviću? Nemojte da dobacujete, molim vas. Nastavljamo sa radom Reč ima ovlašćeni predstavnik Miletić Mihajlović. Izvolite. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.)
Poštovani predsedavajući…
Gospodine Mihajloviću, dobili ste reč kao ovlašćeni predstavnik SPS. Izvolite, nastavite. Završena je rasprava,replike, prijave po Poslovniku, gospođo Čomić. Dogovorili smo se. Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Mihajlović.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Janković, dame i gospodo narodni poslanici, evo danas već uveliko raspravljamo o jednoj važnoj temi. Na dnevnom redu imamo izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i SPS svakako je zainteresovana za ovu temu, pa i za sam izbor, s obzirom da SPS stoji na stavu i na poziciji da su veoma važna nezavisna regulatorna tela danas u Srbiji i da moramo i kroz vreme i kroz praksu i kroz život da činimo da u punom svom kapacitetu i izražaju takvi organi deluju u Srbiji, kao što se to inače događa u savremenim demokratskim društvima. Republika Srbija je donela Zakon o zabrani diskriminacije 2009. godine i SPS, zapravo naši poslanici imaju zadovoljstvo da su i sami učestvovali u donošenju ovog zakona na čelu sa Slavicom Đukić Dejanović koja je tada bila predsednica Narodne skupštine. Zabrana diskriminacije je temelj demokratskog društva i Srbija kao zemlja u tranziciji je na dobrom putu da dostigne standarde savremenog demokratskog društva. Donošenje ovog zakona je značajan korak u tom pravcu, tim pre što zabrana svih oblika i vidova diskriminacije proizilazi iz mnogih međunarodnih sporazuma koje je Srbija potpisala ili ranije države čiji je Srbija sukcesor i pravni naslednik, mislim na državu SFRJ, na Saveznu Republiku Jugoslaviju, Zajednica Srbije i Crne Gore, konačno Srbija na tim i sledi obaveze iz ratifikovanih sporazuma na međunarodnom planu. Sa druge strane, uporište se nalazi u Ustavu. Član 21. Ustava Republike Srbije izričito zabranjuje diskriminaciju. Takođe, jedno poglavlje veoma značajno i ne tako malo tretira pitanja ljudskih manjinskih prava i sloboda, tako da iz toga neposredno ili posredno proizilaze sva ona pitanja koja su značajna i koja govore zapravo o zabrani diskriminacije. U pravnom sistemu Republike Srbije postoje zakoni koji na pojedinim mestima tretiraju ova pitanja, ali ne u celosti. Na drugoj strani postoje oni zakoni koji u celosti su posvećeni zabrani diskriminacije, ali samo se to odnosi na određene društvene grupe, kao što je npr. Zakon o zabrani diskriminacije osoba sa invaliditetom iz 2006. godine. Međutim, bilo je primetno da kršenje zabrane diskriminacije prema različitim grupama i pojedincima, prema njihovom ličnom svojstvu se ne smanjuje, već će čak i pojačava. Iz tih razloga bilo je važno doneti krovni zakon, to je Zakon o zabrani diskriminacije, koji se integrisano zalaže i reguliše sva ova pitanja, raznorodna i često pojedinačne pravne norme i povezuje ih i daju jednu celinu sa kojim će se efikasnije regulisati ovo veoma važno pitanje. Donošenjem ovog zakona Srbija se svrstala u red zemalja koje su institucionalno uredile zabranu diskriminacije po bilo kom osnovu, ali moramo reći da to svakako nije dovoljno jer mi u realnosti, u svakodnevnom životu imamo mnoge nepravilnosti koje se dešavaju i za posledicu imaju kršenje prava pojedinaca ili određenih grupa i kršenje zabrane diskriminacije. Zakonom o zabrani diskriminacije izričito se zabranjuje diskriminacija po osnovu mnogih svojstava, po osnovu rođenja, rase, pola, seksualne orijentacije, uzrasta, vere, rada, imovine, bračnog stanja, verske pripadnosti, invalidnosti, političke pripadnosti itd. Zapravo, možemo postaviti pitanje – šta je to diskriminacija i ona je svakako nejednako postupanje prema jednakima ili jednako postupanje prema nejednakima. O tome se uvek mora voditi računa. Naše društvo treba da bude oslobođeno straha da prijavi akt diskriminacije. Naravno mi još nismo stigli na taj nivo i u taj stepen shvatanja i svesti i moramo još dugo raditi na tom planu sa više aspekata. Dakle, donošenje ovog zakona, ali pre svega ustavna načela u našem Ustavu koja tretiraju ova pitanja, kao i Zakon o zabrani diskriminacije, kao i ovi drugi zakoni posebni, u kojima se u pojedinim delovima to pitanje rešava, sve to ostaje kao deklarativno mrtvo slovo na papiru, ako nema implementacije ovih zakona, a pre svega Zakona o zabrani diskriminacije. Važnu ulogu u implementaciji u primeni zakona svakako ima Poverenik za zaštitu ravnopravnosti koji ima ulogu ne samo u sprečavanju već i u prevenciji diskriminacije. Danas u Srbiji postoje mnoge predrasude i potrebno nam je još dugo vremena za socijalnu, kulturnu i kulturnu emancipaciju. Zapravo, kroz obrazovno vaspitne sadržaje, kulturne, kroz informisanje, kroz medijske političke, kroz sportske i ekonomske sadržaje, moramo edukovati i graditi novu svest i shvatanje ljudi u našem društvu. Dakle, ceo posao koji se tiče ove teme, ovih pitanja u sprečavanju diskriminacije neće se završiti jednim zakonom ma kakav on bio, niti Poverenik za zaštitu ravnopravnosti makar on bio, da upotrebim jedan termin, supermen, ne može urediti to pitanje i dovesti ga na poželjni nivo savremenog demokratskog društva. Kada je reč o predloženoj kandidatkinji za dužnost Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, gospođi Brankici Janković, imao sam zadovoljstvo da sa njom sarađujem po određenim pitanjima na jedan veoma korektan način, pre svega sa njene strane, naravno i sa moje, ja se nadam, a zapravo bila je saradnja na polju onoga što je funkcionisanje socijalnih ustanova u opštini Petrovac na Mlavi i Centra za socijalni rad. Gospođa Brankica Janković u svom radu iskazala je veliku odgovornost i brigu upravo za one delove populacija i za one slučajeve koji su najviše na meti diskriminacije danas. Iz svega iznetog, poslanička grupa SPS iz tih razloga će i glasati za ovakav izbor. Napomenuću još na kraju da po našem shvatanju, shvatanju Poslaničke grupe SPS, u delu koji se odnosi na njenu profesionalnu aktivnost i na sve one reference koje joj daju pravo i mogućnost za izbor na ovu funkciju, da je naše shvatanje da ona apsolutno ispunjava te uslove, činjenicom da je ona radila npr. u ustanovi Gerontološkog centra kao pomoćnik direktora u 2014. godini, možda ne cele godine, ali nije ni bitno, kao i u Ministarstvu za rad, zapošljavanje i socijalnu politiku kao državni sekretar dve godine, gde je svakako u svom radu imala upravo ta pitanja zaštite ljudskih i manjinskih prava i sprečavanja diskriminacije. Zatim, radila je u ustanovi Gerontološkog centra Beograd, gdeje radila od 2006. do 2012. godine kao direktor, a naravno da je sa pozicije direktora tim pre bila u poziciji da i te kako zastupa interese takvih grupa i da čini na zabrani i sprečavanju zapravo diskriminacije. Konačno, radila je i u Gimnaziji „Ruđer Bošković“ kao nastavnik predmeta „Ustav i pravo građana“. Naravno da je i to jedan od momenata koji joj daje takav jedan legitimitet. Ja lično smatram da sutradan, ili da je nekim drugim slučajem bilo, ne znam da li je gospođa Brankica Janković u ranijem periodu bila poslanik, ali i da jeste, sama činjenica biti poslanik, svakako i to je jedna oblast, odnosno jedno zanimanje, jedna delatnost, da tako kažem, koja u potpunosti daje tu mogućnost da se ispunjava i ovakav jedan uslov. Dakle, iz svih tih razloga, uz činjenicu da SPS podržava ulogu, značaj i rad nezavisnih regulatornih tela i subjekata i čini sve da oni u punom kapacitetu i izražaju daju svoj doprinos daljem demokratskom razvoju i emancipaciji našeg društva, glasaće za izbor gospođe Brankice Janković za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem, gospodine Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodna poslanica Vesna Rakonjac. Izvolite, dr Rakonjac.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovana gospođo Brankice Janković, poštovane kolege poslanici, danas razgovaramo o jednoj veoma važnoj temi, a to je izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Kada sam se spremala za današnju diskusiju, imala sam sasvim drugačiju koncepciju i predstavu da ćemo na drugačiji način razgovarati. Međutim, pošto je rasprava tekla u takvom tonu u kakvom je tekla, ja prosto moram da se osvrnem na neke delove prethodnih rasprava. Kada govorimo o kontekstu, a ona u pravom smislu znači – veza misli u govoru, smisao, spoj reči, mislim da je gospodin Aleksandar Martinović veoma smisleno govorio i obrazlagao način i izbor za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ne smatram da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo formalni predlagač. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je potpuno pravni predlagač, na osnovu Zakona o zabrani diskriminacije, člana 28. Prema tome, sve je urađeno po procedurama i po zakonu. Ono što je možda sporno za prethodne govornike, to je da je ovaj zakon donet u 2009. godini, pa da je tada postojala neka apopleksija ili izliv vlasti, kako smo čuli, u glavu i da nisu mogli da očekuju da će u nekim narednim godinama građani drugačije glasati, pa su napravili takve zakone da odgovaraju samo onima koji su trenutno na vlasti. Još Nikola Pašić je rekao svom ministru, kada mu je dao predlog jednog takvog zakona koji je napravljen tako da neće moći opozicija nikad da dođe na vlast, on je rekao – pa daj to malo doteraj, možda se desi da i mi jednog dana budemo opozicija. Što se tiče druge reči, a to je reč „paradigma“, ja se potpuno slažem, jer je to obrazac za ugled, prosto prevedeno, ili model po kojem se nešto gradi ili stvara. U naučnoj teoriji najopštiji model po kome se grade pojedini principi i zakoni. Mislim da smo mi apsolutno postupali po takvom jednom modelu i potpuno se slažem saprethodnim govornikom kada je reč „paradigma“ u pitanju i mislim da je ovde u potpunosti ispoštovana procedura. Što se tiče jednog drugog govora, on je izazvao veliku gorčinu kod mene, jer samo u tom jednom govoru ja sam pronašla povredu člana 8. Zakona o zabrani diskriminacije, a to je povreda načela jednakih prava i obaveza. U jednom govoru smo čuli da gospođa Brankica Janković iz nekih razloga ne može da ima jednaka prava, a samim tim i obaveze, a to nije potkrepljeno adekvatnim činjenicama. Možemo da kažemo da ima i elemenata iz člana 11. – govor mržnje. Možemo da kažemo da ima i elemenata iz člana 12. – uznemiravanje i ponižavajuće postupanje. Možemo da kažemo da ima i elemenata iz člana 13. stav 1) – teški oblici diskriminacije, koji kaže – izazivanje i podsticanje neravnopravnosti, mržnje i netrpeljivosti po osnovu…, pa da ne čitam sada na osnovu čega, ali između ostalog i političkog opredeljenja. Sve i da je tačno da je gospođa Brankica Janković pripadnik određene partije, to ne znači da treba da bude diskriminisana na ovakav način. Zatim, imamo i povredu člana 25. – diskriminacija zbog političke ili sindikalne pripadnosti. Znači, samo u jednom govoru smo imali niz povreda Zakona o zabrani diskriminacije, i to u danu kada biramo Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, a dešava se da upravo onaj koji treba da se brine o zaštiti ravnopravnosti građana biva izložen najgorim mogućim vidovima diskriminacije i to od službenika države Srbije. Jedna država, ako želi da bude moderna, ona mora da u svim svojim institucijama sprovodi pravni ambijent u kojim će svi građani biti ravnopravni. Na kraju želim da kažem da smatram da gospođa Brankica Janković ne samo da zaslužuje poverenje naših građana, već i da će dobro raditi svoj posao. Ne želim da ponavljam njenu biografiju, ali ono što sam ja želela da kažem, to je da je u stvari preventivni rad na sprečavanju nastanka svih oblika diskriminacije nešto što je veoma bitno. Znači, kada dođe građanin do Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, to znači da su već njegova prava ugrožena. Mi trebamo kao društvo da se trudimo da do toga ne dođe. Mislim da je uloga medija u tome ogromna. Gospođa Brankica Janković je radila u medijima i ima ogromno iskustvo kako se to radi. Zatim, uloga obrazovnih ustanova, predškolskih inkluzija, obrazovanje osoba sa smetnjama u razvoju, obrazovanje osoba sa invaliditetom. Zar mislite da osoba koja je provela i koja je radila u školstvu nema dovoljno iskustva, znanja i umeća da se bavi ovom problematikom i da zastupa interese oštećenih, odnosno marginalizovanih grupa stanovništva? Zatim, deca. Vrlo osetljiva grupa i, praktično, po meni, još osetljivija grupa, a to su starije osobe. Gospođa Brankica Janković je dugo vremena bila na čelu jedne ustanove i samo ona zna kako je teško raditi sa osobama koje su i u godinama, koje su i osobe sa određenim stepenom invaliditeta i kako treba zastupati njihova prava i čuvati njihove interese i sprečavati i nasilje nad takvim osobama. To je ono što sam ja htela da kažem. Mislim da nema spora o tome da će SNS glasati za izbor gospođe Brankice Janković za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, a ono što želim na kraju da dodam da je Narodna skupština Republike Srbije i dobila dopis od Udruženja „Snaga prijateljstva – Amiti“, sa spiskom od 30 udruženja građana, odnosno nevladinih organizacija koje podržavaju izbor Brankice Janković na mestu Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ako mi dozvolite, ja ću ih pročitati sve. To su: „Snaga prijateljstva -Amiti“, Beograd; Savez penzionera Srbije, Beograd; Pokret trećeg doba Srbije, Beograd; Gerontološko društvo Srbije, Beograd; Gradska organizacija penzionera, Beograd; Udruženje penzionera iz Hrvatske, Beograd; Hrišćansko humanitarno udruženje „Hleb života“; SOS telefon za žene i decu žrtve nasilja, Udruženje žena Sremica; Udruženje „Okrilje“ Beograd; Savez nacionalne organizacije osoba sa invaliditetom Srbije, Beograd; Udruženje lužničke rukotvorine; Društvo za cerebralnu i dečju paralizu Opštine Požega; Savez gluvih i nagluvih Srbije, Beograd; Savez slepih Srbije, Beograd; Savez udruženja slepih i slabovidih Srbije „Beli štap“; Centar za samostalno kretanje i obuku pasa vodiča Srbije; Udruženje slabih i slabovidih Srbije „Beli štap“, region centralne Srbije - Gornji Milanovac; Udruženje slepih i slabovidih Srbije „Beli štap“, region moravsko-ibarski -Kraljevo, region jugoistočna Srbija – Dimitrovgrad; Udruženje slepih i slabovidih Srbije „Beli štap“, region Beograd; Udruženje građana „Kokoro“; Udruženje „Opstanak“, za borbu protiv bele kuge; Udruženje „Piroćanac“ u Beogradu; Centar za reproduktivnu etiku za bebe; Udruženje građana „Laris“; Liga za osobe sa invaliditetom; Hendi centar; Društvo za brigu sa starim licima Opštine Stari Beograd; Udruženje samohranih roditelja „Majke-očevi-deca“ Smederevo. Hvala njima, a nadam se da ćemo se i mi pridružiti i izabrati pravog Poverenika za zaštitu ravnopravnosti u sutrašnjem danu. Hvala.
Zahvaljujem, dr Rakonjac. Sada prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Milorad Stošić. Izvolite, gospodine Stošić, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Pavićević. Pošto gospodin Stošić nije tu, reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Skupštine gospodine Bečiću, poštovana gospođo Janković, kandidatkinjo za poverenicu za zaštitu ravnopravnosti, meni je veoma žao što danas u ovoj raspravi i kandidatkinja ne može da učestvuje. Nezgodna je situacija, poštovana gospodo, za jednog narodnog poslanika da govori o drugoj osobi koja je kandidat za izvesnu poziciju, a da ne postoji prilika za bilo kakvu vrstu dijaloga i rasprave. Osim toga, poštovana gospodo, verujem da bi i kandidatkinja za ovu poziciju, gospođa Janković, sigurno mnogo bolje obrazložila ovu kandidaturu nego što je to uradio gospodin Martinović, pa samim tim možda i ubedila narodne poslanike i opozicije da glasaju za ovaj predlog. Poštovana gospodo, ja sam ovde saglasan i sa gospođom Rakonjac, koja je malopre, nastupajući u ime poslaničke grupe SNS, saopštila da je rasprava i odluka o Povereniku za zaštitu ravnopravnosti jedno veoma važno pitanje, da je ta odluka veoma važna odluka, s obzirom na značaj i ulogu poverenika. Poštovana gospodo, s obzirom da smo saglasni da je to važno pitanje, onda smatram da i pristup odlučivanju i raspravi o takvom pitanju mora da bude veoma ozbiljan, da kažem ovde, besprekoran. Druga stvar koju ovde hoću da kažem, smatram da su, poštovana gospodo, i pitanja ljudskih prava i ljudskih sloboda uvek veoma važna pitanja u jednoj savremenoj demokratskoj državi. Pa, dovoljno je, poštovana gospodo, da se podsetimo, ako ništa drugo, i sadržine našeg Ustava, pa da se uverimo u to da su pitanja ljudskih i manjinskih prava i sloboda najobimniji deo, uz deo o uređenju vlasti, i u našem Ustavu ovde, ali sve to, poštovana gospodo, i gospođo Janković, vama da se obratim, nama treba da sugeriše da moramo apsolutno da se pridržavamo svih procedura, ozbiljno da pristupimo i da ovaj čin izbora poverenika, odnosno poverenice napravimo besprekornim. Utoliko pre mi je žao, gospođo Janković, što vi ne možete da učestvujete u raspravi, ali mi je veoma drago što poštujete ovaj dom time što sve vreme sedite, slušate, prisustvujete i nadam se da ćemo uskoro, prilikom izveštaja, verovatno, moći i da diskutujemo ovde. Dve su napomene koje želim da saopštim naprednjačkoj većini pre svega ovde, i gospodinu Martinoviću i gospodinu Giriću, koji se oglašava ovde kada drugi narodni poslanici govore, a kada treba da učestvuje u dijalogu, ne primećujem neku vrstu javljanja ovde, poštovana gospodo. Možda sada gospodin Girić odluči da se javi. Pazite, mi imamo dve situacije ovde veoma važne. Jedno je – zamenik predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, molim vas, ovo je, ja mislim, jedna upozoravajuća stvar povodom ove rasprave. Gospodin Janko Veselinović, koji je takođe pravnik, koji je doktor pravnih nauka, poštovana gospodo, on je podneo ostavku zbog toga što su grubo povređena pravila postupka za utvrđivanje predloga za izbor poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Gospodin Janko Veselinović je ovde, poštovana gospodo, nama saopštio da je saznao ko je kandidat i da je dobio više informacija o kandidatu, odnosno kandidatkinji, evo, gospođo Janković, vi možda niste ni znali za to, tek u momentu kada je zakazana sednica Odbora na kojoj je već trebalo da se donese odluka o predlogu za poverenicu, odnosno poverenika. Gospođo Janković, mislim da je važno da evidentirate ovde da je ovo bio pristup naprednjačke većine u odboru koji treba da se bavi ovim pitanjem, što znači da gospodin Martinović i ostala gospoda ovde nisu uvažavala čak ni integritet kandidatkinje, odnosno kandidata o kojem danas ovde treba da raspravljamo. Gospođo Janković, mislim da ovo vama možda da posluži za neku vrstu razmišljanja o tome kako je tekao proces predlaganja jednog kandidata. Sve to, gospođo Janković, je sudareno sa značajem i važnosti ovoga mesta za koje ste vi sada kandidat ovde. Druga stvar, poštovana gospodo, ovde je sugerisano da postoje neki kriterijumi za izbor na ovu poziciju. Meni bi bilo važno da čujem i od gospođe Janković, ali to ne može sada, nažalost, da li zaista administrativno-menadžerske poslove možemo da identifikujemo sa iskustvom na pravnim poslovnima u oblasti zaštite ljudskih prava. Mene gospodin Martinović nije ubedio, ali možda bi gospođa Janković bila uspešnija, da ima prilike za razgovor. Veoma mi je žao što nema. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Gospodine Pavićeviću, evo još jedna latinska mudrost za vas. Qui proficit in litteris, sed deficit in moribus, plus deficit, quam proficit. Ko napreduje u naukama a nazaduje u moralu, više nazaduje nego što napreduje. Ja da sam predložio na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo Borisa Tadića za poverenika za zaštitu ravnopravnosti, kolege iz bivšeg režima bi rekle – a zašto Boris Tadić? Dakle, to je ono što je u mentalitetu jednog dela našeg naroda, po rečima Branka Ćopića, da bude antiprotivan. Da sam predložio vas, da sam predložio Zorana Živkovića, da sam predložio ne znam doktora Bradića, a što Blagoje Bradić, a što Živković, tako i ovo, a što Brankica Janković. Sada ja mogu da se ubijem na Odboru objašnjavajući da je poštovana procedura. Da, gospođa Brankica Janković ima sve uslove da bude Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, da je procedura sprovedena do kraja, da je poštovan Zakon o zabrani diskriminacije. Vi uvek možete da kažete – da, ali eto gospodin Janko Veselinović je u pravu, a vi Martinoviću niste u pravu. Ono što takođe ne mogu da razumem, dobar deo vašeg izlaganja je bio prepričavanje onoga što je rekao gospodin Janko Veselinović. Možda je on vama dao punomoć da vi budete njegov politički advokat, pa da vi sada nama date neke dodatne argumente u prilog onome što je govorio Janko Veselinović. Lično mislim da je takav način političnog dijaloga poprilično besmislen i da ne može da da neki koristan rezultat, ali ono što mogu da ponovim, to je da će poslanička grupa Srpske napredne stranke glasati za gospođu Brankicu Janković, zato što ispunjava zakonom propisane uslove. I, samo ako dozvolite gospođo Gojković jedna mala napomena koju sam zaboravio da kažem. Ovde je bilo reči o tome kako Brankica Janković nema uslove, nije radila na poslovima zaštite ljudskih prava. Pa, čekajte, a na kojim poslovima je radila Nevenka Petrušić? Bila žena profesor na Pravnom fakultetu u Nišu. Kakve sada to veze ima sa zaštitom ljudskih prava? Po toj logici onda vi gospodine Pavićeviću možete da budete Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, jer ste docent na Fakultetu političkih nauka, isto koliko i Nevenka Petrušić mogla je takođe da bude na toj funkciji. Ne vidim ja tu neku veliku logiku i neku veliku vezu. Radi se o tome da prosto ovo je predlog vladajuće većine, pa hajde da budemo protiv i onda iz malog mozga izvlačimo razloge, pa nam malo smeta procedura, malo nam smeta Brankica Janković, malo nam smeta Vučić, malo Martinović, malo Babić, ali u suštini sve je to tanka argumentacija. Gospođa Brankica Janković će biti izabrana, procedura je sprovedena do kraja i ja se nadam da će ona uspeti da odoli svim izazovima zato što posao koji je očekuje nije ni malo lak.
Replika. Prvo dr Ninoslav Girić, pošto ste vi njega pominjali.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice Skupštine, poštovana gospođo Branković, poštovane koleginice i kolege, zaista ne razumem u kom kontekstu me je upotrebio gospodin Pavićević, ali predstavnici Srpske napredne stranke, gospodin Martinović i gospođa Rakonjac, sasvim dovoljno su obrazložili ovaj predlog. Izjasnila se poslanička grupa da će glasati o ovom predlogu, ali gospodin Pavićević se nije izjasnio, samo je kritikovao, ja ne znam šta. Tako da ja pozivam gospodina Pavićevića da u danu za glasanje takođe glasa za ovaj predlog, jer zaista ne treba tražiti dlaku u jajetu, jer ga nema. Zahvaljujem.
Hvala. Doktor Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovana gospođo Janković, tri su stvari koje želim da kažem sada u odgovoru gospodi narodnim poslanicima iz Srpske napredne stranke, gospodinu Martinoviću i gospodinu Giriću. Najpre gospodinu Martinoviću da kažem, ja sam u statusu mirovanja na Fakultetu političkih nauka Beogradskog univerziteta. Tako da ovo docent Fakulteta političkih nauka takođe jeste u statusu mirovanja, poštovana gospodo. Samo da se zna to, jer sam procenio da ne mogu dva posla da obavlja posvećeno, poštovana gospodo. Procenio sam da je u ovom trenutku veoma važno da ovde u Narodnoj skupštini budem posvećen onom pozivu zbog koga sam izabran i molim svu gospodu narodne poslanike da mi se obraćaju sa – narodni poslaniče, Vladimire Pavićeviću. To je moja afilijacija. Druga stvar, poštovana gospodo, gospodin Martinović ovde umesto da odgovori na pitanja koja su postavljena, odgovara na ne postavljena pitanja i u svom odgovoru, poštovana gospodo, čak pominje neke osobe koje nisu ni narodni poslanici ovde koji uopšte ovde ne sede, koji nemaju nikakvu vezu, poštovana gospodo, sa našom današnjom raspravom. Treća stvar, gospođo Janković vi da čujete, gospodin Martinović je danas uspeo da ubedi sve nas ovde da on smatra, a ja sada ne znam da li je to tako, da on smatra da su administrativno menadžerski poslovi i da su poslovi bavljenja socijalnom politikom pitanja koja se tiču srži ljudskih prava i sloboda. Takvom vrstom argumentacije, gospođo Janković, gospodin Martinović može razumnog čoveka samo da ubedi u to da vi niste dobra kandidatkinja. Zato sam ja rekao, mnogo bi bolje bilo za našu raspravu, ja verujem da ste vi govorili umesto gospodina Martinovića. Hvala.
Dr Janko Veselinović, povreda Poslovnika.
Na ovu povredu sam uvažena predsednice hteo da ukažem i zameniku predsednika, međutim ona se desila opet, tako da reklamiram član 27. a on se tiče vođenja sednice. Povređeno je još nekoliko članova a radi se o tome da se gospodin Martinović javlja kao predstavnik predlagača, a da posle toga uzima reč kao zamenik šefa poslaničke grupe i da priča u ime SNS. Radi se o vremenu koje ima ovlašćeni predstavnik i radi se o činjenici da zloupotrebljava poziciju. Sa druge strane, danas je na dnevnom redu izbor Brankice Janković. Podsećam predstavnike SNS da se ona ne zove, kao što je gospodin Girić rekao ni Branković niti se zove Jovanović, kako je rekla ovlašćena predstavnica SNS u jednom momentu. Dakle, radi se o Brankici Janković. Dakle, ne samo što članovi Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo nisu imali materijal nego po svemu sudeći da se oni ni za ovu plenarnu sednicu nisu pripremili. Dakle, radi se o izboru Brankice Janković u jednoj proceduri koja je protivna Poslovniku. Hvala.
Nisam samo razumela, kažete da poslanici nemaju materijal, sada na plenarnoj sednici? (Janko Veselinović, s mesta: Ili ga nisu pročitali.) Dobro, vi to samo nagađate. Mislim, htela sam da vidim ako nemaju materijal da vidim da li je generalni sekretarijat odradio ili nije, u tom smislu, a ovo drugo je provizorno tumačenje. A što se tiče gospodina poslanika Aleksandra Martinovića, on je ovlašćeni predlagač. (Janko Veselinović, s mesta: Da, može da govori kao predlagač, a ne zamenik predsednika poslaničke grupe i član SNS.) Dobro, on je član SNS, ali molim vas da ne mešate neke druge funkcije i da ne akumuliramo. Zaista ne znam šta se tu dešavalo, ali on i jeste član SNS i zamenik predsednika, ali potrudićemo se da izdvojimo to u ovoj raspravi ako je to od presudnog značaja, a imamo ovlašćenog za ovu tačku, pa ćemo paziti. Hvala na sugestiji. Da li želite da glasamo? Ne, zahvaljujem vam se. Reč ima Biljana Ilić Stošić. Izvolite.
Poštovana gospođo predsednice Skupštine, poštovana gospođo Janković, uvažene kolege poslanici, želela bih da kažem nekoliko reči u kontekstu današnje rasprave o izboru ličnosti za nosioca funkcije institucije Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Danas je to ova institucija, juče je bila neka druga, a sutra će biti neka treća, ali obrazac ostaje isti. Zadivljujuća je količina zluradosti koja se inače, pa i uvek, a i ovom prilikom izliva u javni diskurs uvek kada su u pitanju personalna rešenja i postavljenja. Naprosto, fascinirana sam kojom prilježnošću se aktivira kopanje po prljavom vešu i istresanje svakojakih bilo postojećih, a najčešće nepostojećih kostura iz ormara. Čovek koga kandidujemo za neku od javnih funkcija prinuđen je najčešće da prođe pravog i najsurovijeg toplog zeca, pa, ako izdrži izdrži, pričaće se. To se onda lepo sve upakuje u demokratski proces i proceduru. U želji i potrebama raznih struktura, interesnih grupa da proguraju eventualno svog kandidata nedopustivo često se skidaju rukavice i udara se nisko ispod pojasa. Ovako bezmalo javni linč verovatno ima za cilj da navede mnoge potencijalne kandidate na odustajanje od kandidature za bilo koju javnu funkciju. Onda će najgrlatiji verovatno moći da proguraju svoje kandidate. Samo tu ima jedan malecki problem. Ti najgrlatiji proizvođači buke i besa najčešće i pogotovo po pravilu nisu oni koji uživaju baš preteranu podršku javnosti, ali su zato rado viđeni gosti i sagovornici u nekim medijima koji im posvećuju daleko više prostora za obraćanje javnosti od reprezentativnosti koju sa sobom nose. Pored ovog aspekta, u priču oko kandidature za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, uplelo se još po nešto, što bi moglo da se zove zloupotreba prava na tumačenje zakonskih formi i procedura, kao da je svako ko je iole i makar funkcionalno pismen, pozvan da tumači zakon i pravne norme. Kada bi to bilo tako, mogli bismo da zatvorimo pravne fakultete, jer bi se onda tumačenje prava pretpostavilo, doslovce, čitanje i razumevanje zakonom, obavezujući pravila. Hoću da kažem da, ako je za to ovlašćeni skupštinski odbor dao svoje mišljenje o kandidatu, da kandidat Brankica Janković ispunjava zakonom propisane uslove, koji su to autoriteti pozvani da ih opovrgavaju? Naravno, njihovo je legitimno pravo da iskažu svoje mišljenje lično, stručno ili bilo kakvo, samo što onda rizikuju da i njega drugi komentarišu. Kao, što narod reče, svetu je teško ugoditi, pogotovo ne građanima ovako duboko podeljenog društva, kao što je danas naše. Tako da ćemo se složiti, čak i kada se u malo čemu slažemo. Da bi bilo koji kandidat, za bilo koju funkciju prolazio slično, kao što prolazi Brankica Janković poslednjih nedelja, jer se prihvatanje neke javne funkcije tumači kao privilegija, a ne i pre svega, kao ogromna odgovornost i velika obaveza. Da ne idemo suviše daleko, ali i, zar odlazeća Poverenica nije prošla nešto slično još od vremena predloga i kandidature pre pet godina? Pa, preko tekstova o rasipništvu prilikom renoviranja službenih prostorija povereništva, za izbor saradnika, kršenje procedure javnih nabavki, favorizovanje nekih od ranjivih grupa, pa sve do upozorenja da krši najformalniji uslov za Poverenika koji je tokom svog mandata ne sme obavljati ni jednu drugu javnu ili bilo koju drugu društvenu funkciju. Istovremeno, najmanje se razgovaralo o tome koliko je kvalitetno i nepristrasno obavljala svoju poverenu joj funkciju čelnika jedne, vrlo važne nezavisne institucije. Bilo kako bilo, ovo nije samo priča o Neveni Petrušić, ni o Brankici Janković, ovo je pre svega storija o nama samima, koji pod demokratijom podrazumevamo pravo da ljude nekažnjeno provlačimo kroz blato, zato što smo shvatili demokratiju kao mogućnost da neodgovorno brbljamo u javnom prostoru, zbog čega će se, bojim se već sutra najstrašnija posledica biti da se, najkvalitetniji ljudi klone i same pomisli da se prihvate nekog odgovornog posla. Na čija će mesta onda dolaziti kreature čija je glavna odlika što imaju debelu kožu i obraz da izdrže ovaj, već poprilično poslovni javni linč? Onoliko koliko lično znam Brankicu Janković kroz nekoliko, pre svega poslom izazvanih kontakta i onoliko koliko sam pročitala i razumela njenu biografiju, mislim da je potpuno spremna i sposobna da se prihvati funkcije Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i zato ću rado podržati njen izbor. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aida Ćorović, a neka se pripremi narodni poslanik Mirjana Đoković.
Zahvaljujem predsednice, uvažene kolege, uvažena gospođo Janković, razmišljajući na ovu temu, čitala sam literaturu i negde mi je zapalo za oko, prosto sam se malo vratila u neke istorijske priče. Zapala mi je za oko jedna zanimljiva priča koja je tekovina Rimskog carstva. Naime, Rimsko carstvo je izumelo jednu vrstu institucije koja se zvala Rimski trijumf, a ideja je bila da se onaj ko se vraća iz bitke, iz nekakvog velikog pohoda, taj trijumfator u velikoj slavi i velikim počastima vraća u Rim, gde mu svi građani Rima kliču, odaju počasti, slave ga. I možete da zamislite takvog jednog velikog pobednika, jednog velikog vojskovođu koji osvaja, tada neviđena prostranstva, vraća se u Rim, u svoj svojoj slavi, ali su mudri Rimljani izumeli jednu zanimljivu instituciju pored trijumfatora stajao je čovek, neki izvori tvrde da je rob, neki kažu da je bio saradnik ili sekretar koji je držao lovorov venac, kao znak velike slave, ali koji je imao zadatak da stoji uz trijumfatora i šapuće mu na uvo – „Memento mori“ - Seti se da si smrtan. Prolazeći dalje kroz istoriju ljudski rod je navikao i shvatio da je ljudsko biće vrlo često sklono da vlast, moć, novac zloupotrebi, pa je kroz istoriju ljudi su se trudili da stvore mehanizme kontrole vlasti preko, da kažem Osmanskog carstva, pa srednjeg veka i parlamenta britanskog, do današnjih dana kada možemo da kažemo da su ovo institucije, kao što je Poverenik ili Poverenica za ravnopravnost, kao što su Zaštitnik građana i Poverenik za zaštitu informacija od javnog značaja, to su institucije koje imaju, koje treba da koriguju moć, kontrolišu moć, vlasti i svih onih koji možda iz neznanja, možda i žele tu vlast, hoće, mogu, žele da prekorače. Moja koleginica Čomić je već rekla ključne argumente zašto ja imam neslaganje, zašto ja imam nesporazum sa gospođom Janković, ja ranije nisam u svom radu imala prilike da se sretnem sa vama, mada sam dugogodišnja braniteljka ljudskih prava i za mene je samo ključno važno, da li zaista iskustvo koje je potrebno u zaštiti ljudski prava, tih deset godina, znači, već su neke kolege govorile, da li znači vođenje neke institucije? Slažem se sasvim sa kolegama koji kažu da je biti na čelu neke socijalne institucije, na neki način rubno bavite ljudskim pravima, ali biti na čelu te institucije znači, pre svega se baviti administracijom, tehničkim stvarima. To ne znači da li je u gerontološkom centru nečije pravo, da li je ta osoba diskriminisana na nekoj drugoj osnovi. Naravno da je važno da ta osoba dobije hranu, da ima topao krevet, da su uslovi, ali to takođe nije ljudsko pravo. Mislim da je za mene ovde sada pored tog ključnog pitanja koje ja negde imam, kao da kažem prosto i za vas i žao mi je što kaže kolega Pavićević da vi, prosto ne možete da nam odgovorite na pitanja. Sa druge strane, primećujem zapanjujuću količinu neznanja o funkcionisanju pravde, prava, ja sama nisam pravnica, ali da dosta dobro znam šta je pravda, gotovo desetak godina sam braniteljka ljudskih prava i to da kažemo taj status sam dobila od međunarodnih organizacija koje se bave braniteljstvom ljudskih prava. S druge strane, mi je takođe zapanjujuće da je neverovatna količina nepoznavanja funkcionisanja nevladinog sektora, a vi ćete se u svom radu, ako budete Poverenica i te kako sretati sa nevladinim sektorom. Većina vašeg rada biće direktno referisana upravo kroz kontakte sa nevladinim sektorom. Pa, se ne može reći da su to neke organizacije, naravno ima ih oko 16 hiljada itd, i nisu sve one koje se bave ljudskim pravima, ili da ne podnose izveštaj, ko zna kako se finansiraju, što nije istina, svaka nevladina organizacija civilnog društva, dakle ko zna jedan dan ako je radio biće mu jasno da i te kako moraju da podnose izveštaj, dužne su svojim donatorima, to može biti donator u zemlji, može biti donator u inostranstvu, ali te kako mora da podnosi izveštaj o finansiranju te svoje organizacije. Zatim, pričali smo o tome da je prošli izbor za Poverenika ili Poverenicu da je bio lak, nije bio lak, mesecima se razgovaralo i vodila se na neki način polemika javna, gde su učestvovale nevladine organizacije svojim predlozima, između prof Petrušić, drugi kandidat je bio moj kolega Goran Miletić i veliki broj organizacija su imali brojne kontra argumente i vodila se rasprava i u ovom domu. Tako da, nije istina da nema, da nije bilo rasprave. Volela bih da znam, ne znam da li je, mislim da je jedna mreža organizacija imala gospođu Slavoljupku Pavlović za kandidatkinju, ne znam da li je taj uopšte predlog došao, ne smem da prejudiciram, da li je taj uopšte predlog došao? Dobro bi bilo da smo imali, prosto zbog jedne vrste demokratskih procedura, da smo imali još kandidata. Ne mislim da su komentari, da je postavljanje pitanja uspostavljanje demokratskog dijaloga, pravljenje, ne znam zluradosti, toplog zeca itd, ne mislim. Mislim da je jako važno da vodimo dijalog, demokratski dijalog, da postavimo pitanja na koja možda nam, na koja želimo da dobijemo adekvatne odgovore. Ali, sve to samo zato što želimo da, makar ja mogu u svoje ime da kažem, zato što mi je jako važno da institucija koju je profesorica Petrušić postavila sa svojim saradnicima, da ona nesmetano dobro, kvalitetno, snažno i hrabro gura dalje. Sada se na neki način i vama obraćam, kao koleginici na zajedničkom poslu, sigurna sam da će biti mnogo problema i mnogo spoticanja, sa raznih strana, da put neće biti lak i jednostavan i zbog vas je, pre svega, to govorim i kao žena i kao koleginica koja je mnogo puta prolazila kroz „toplog zeca“ i znam šta znači javni linč, da je jako dobro da imamo dobra i kvalitetna obrazloženja, da bi vas, pre svega, zaštitili, da čujemo tu argumentaciju, da sutra neko te argumente koji se danas stavljaju na stranu, izvlači iz špajza i kaže – ne, gospođa Janković nije imala adekvatan „si-vi“. Što se mene tiče, samo kroz dijalog, kroz dostizanje vrednosti tolerancije, pravo građanskog društva i društva koje je lišeno svakog vida diskriminacije, mi ćemo moći da kažemo da živimo u ozbiljnoj, stabilnoj i srećnoj zemlji. Ja nemam problema s tim ko će obavljati ovu funkciju, meni je važno šta taj čovek i šta ta osoba radi, koje kvalitete donosi sa sobom, hoće li imati snage da se odupre političkih ili nekim drugim uplivima, hoće li imati dovoljno integriteta da odbrani jednu veoma, veoma delikatnu i veoma tešku funkciju, kakva je funkcija poverenika ili poverenice za ravnopravnost. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima mr Mirjana Đoković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena gospođo Janković, kolege poslanici i građani Srbije koji pratite našu današnju diskusiju, mi danas govorimo o izboru Poverenika jednog vrlo bitnog državnog organa. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti je nezavisno telo koje je relativno novo u političkom i pravnom sistemu Republike Srbije. Osnovni princip zbog koga je i osnovano je vladavina prava. Ova institucija je četvrta grana vlasti i ono što je čini posebnom u odnosu na druge srodne institucije je što se stara o sprovođenju zakona, o zabrani diskriminacije, tj. predmet istrage nisu samo javni organi, nego i fizička i pravna lica. To je njena posebnost u odnosu na instituciju Zaštitnika građana, Poverenika za slobodan pristup informacijama i zaštiti podataka o ličnosti i Državna revizorska institucija. Opseg rada Poverenika za zaštitu ravnopravnosti je mnogo teži i zahtevniji od aktivnosti srodnih regulatornih institucija. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ustanovljen je 2009. godine, kao nezavisno kontrolno telo koje pruža zaštitu licima čija su prava ugrožena aktima diskriminacije. Jako je značajno istaći da je Poverenik samostalan državni organ, nezavistan u obavljanju poslova utvrđenih zakonom. Nama je preko potrebno društvo pune i efektivne ravnopravnosti, u kojima svi uživaju jednaka ljudska prava, kao i poznata činjenica da smo i posle 60 godina nakon usvajanja univerzalne Deklaracije o ljudskim pravima, još uvek daleko od principa. Sva ljudska pića rađaju se slobodna i jednaka su u dostojanstvu i pravima. Što se tiče samog izbora za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, osim da po struci mora biti diplomirani pravnik sa desetogodišnjim iskustvom na pravnim poslovima u oblasti zaštite ljudskih prava, bitno je istaći da kandidat mora da poseduje i visoke moralne i stručne kvalitete. Poverenik dolaskom na ovu funkciju ne može da obavlja neku drugu javnu ili političku funkciju, niti profesionalnu delatnost, u skladu sa Zakonom. O stručnosti i savesnosti o radu Poverenika diskreciono tumačenje vrši Odbor za ustavna prava Skupštine Srbije. Poverenik za zaštitu ravnopravnosti je samostalni državni organ, specijalizovan za borbu protiv svih oblika i vidova diskriminacije. Uz sebe svakako da ima stručnu službu, koja mu pomaže u vršenju njegovih nadležnosti i u njegovoj organizaciji su angažovana tri pomoćnika. Poverenik ima dve vrste nadležnosti. Najpre, reagovanje u slučajevima diskriminacije i prevencija diskriminacije. Izuzetno je široka lepeza nadležnosti koju ima ovaj inokosni organ. Posebno treba istaći uticaj koji ova institucija ima na zakonodavni proces. Naime, Poverenik ima nadležnost da daje mišljenja na sve zakone i propise koji se tiču zabrane diskriminacije, što je, priznaćete, veoma moćno sredstvo u političkom sistemu i zaista jak uticaj na one koji u krajnosti kreiraju i oblikuju sam tekst zakona ili propisa. Iz svega rečenog, jasno proizilazi zaključak da je poverenikov posao uglavnom taj da bude kontrolor vlasti i da uspostavlja i institucionalizuje vladavinu prava, a očigledno je da se kao diskriminatori najčešće javljaju državni organi. Nakon svega izrečenog, jasno je da je poverenik izuzetno jaka institucija, ali da je za sada dovoljno neiskorišćena. Poverenik je dovoljno nezavistan, dovoljno finansijski i strukturno jak, ali na drugo strani evidentno je nerazumevanje i nepoznavanje od strane naših građana. Ukoliko sledi pravne principe međunarodnog i domaćeg prava, zakon koji uspostavlja ovu instituciju ima širok krug nadležnosti, moćnu javnost iza sebe i podršku civilnog društva i građana da nastavi sa širokom borbom protiv diskriminacije u Srbiji. Poverenik je dakle mehanizam preko koga se nadamo da će Republika Srbija postati država ograničena vladavinom prava. Na kraju, ne mogu danas da završim ovo svoje izlaganje a da ne spomenem ličnost koju danas biramo za mesto poverenika, diplomiranog pravnika iz Beograda, gospođu Brankicu Janković. Sudeći po radnoj biografiji koja je zaista briljantna, reč je o kandidatu koji je do sada obavljao vrlo odgovorne funkcije, tako da će građani u njoj prepoznati jednu sigurnost na osnovu čega će graditi poverenje prema samoj ovoj instituciji. Borba protiv svih oblika i vidova diskriminacije jeste misija i smisao rada ove institucije. Diskriminaciju u našem društvu ne smemo da tolerišemo, treba reagovati i tražiti zaštitu. Svaki uspešno okončan slučaj diskriminacije biće dragocen doprinos izgradnji društva u kome svi njegovi građani i građanke imaju podjednake šanse da ravnopravno, aktivno i produktivno učestvuju u svim segmentima društvenog života. U danu za glasanje svakako da ću da podržim ovaj predlog o izboru poverenika za ravnopravnost polova, a inače gospođu Janković poznajem kao odgovornu i vrlo obrazovanu osobu. Dugo je radila u oblasti socijalne politike i želim joj puno uspeha na ovako odgovornoj funkciji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Kao što je jasno iz pređašnje diskusije, ovde imamo problem sa procedurom i to ne prvi put i verovatno ne i poslednji put u ovom sazivu parlamenta. Ne ulazeći u lične kvalitete u biografiju kandidatkinje o kojoj mogu da mislim samo najbolje jer polazim sa pretpostavkom prema ljudima da su dobri i da su kompetentni za poslove za koje se kandiduju, ipak, to nije dovoljno po proceduri koja je uobičajena za izbor poverenika za zaštitu ravnopravnosti da bi mogao da glasam za taj predlog. Mislim da je današnja rasprava bila još jedna metafora, još jedan prikaz kako to izgleda. Vama su čestitali već na izboru i onda je pitanje čemu ova Skupština, čemu se troši ova struja, da dotaknem i ja malo demagogiju, zašto dolazimo, zašto se plaćaju putni troškovi ako se sve zna, ako postoji 200 poslanika koji mogu da glasaju o tome da li je kugla zemaljska četvrtasta, kockasta ili je nose slonovi ili je nešto drugo ovde, potpuno besmisleno da postoji jedna parlamentarna procedura? Naravno da to nije besmisleno, naprotiv, besmisleno je da se ovako radi, a poštovanje procedure se pre svega očekuje od onih koji imaju većinu, jer većina treba svojim primerom da pokaže da poštuje proceduru, da poštuje pravila, Poslovnik, zakone, podzakonska akta, Ustav, da u toj svojoj moći i veličini se ne ponese, nego da bude primer kako treba da se neko ponaša, kako treba da se stvara atmosfera u jednom domu koji se zove najvišim političkim telom u jednoj državi. Sigurno je da gospođa kandidatkinja ima očigledne kvalitete koji su sadržani u njenoj biografiji koju smo dobili danas i tu ja ne bih da sumnjam u to apsolutno, ali je pitanje da li su ti kvaliteti dovoljni da Skupština Srbije nju izabere za poverenicu. Sigurno je da je biografija impresivna, ali verovatno da postoje neki drugi ljudi koji imaju tako impresivnu biografiju i koji su mogli da budu kandidati. To je moja zamerka kolegama iz opozicije iz poslaničkih klubova koji su imali priliku da predlože, uslovno rečeno, svoje kandidate ili kandidate za koje su mislili da mogu da budu dobri takmaci i to nisu uradili. Generalno, to opet ne daje pravo većini da se bahati time što kaže – imamo svog kandidata, on će biti izabran bez obzira na to šta misli manjina i čestitamo joj unapred. Time se upravo pokazuje da će biti puno posla za vas kada budete izabrani, da ravnopravnost u Srbiji nije dominantno prisutna ni u parlamentu, a kamoli u životu van ove lepe zgrade. To govori o našem društvu i govori o tome koliko su slabe institucije. Govori o tome da je zaštita ravnopravnosti, ljudskih i manjinskih prava više deklarativna nego suštinska i institucionalna. Zato ne jedan, nego jedna cela ekipa zaštitnika i građana i informacija i ravnopravnosti mora da bude mobilisana da bi se bar nešto od svih tih prava moglo da ostvari kod nas. Naravno da to nije posao zaštitnika ni ovih ni onih. To je posao srpske demokratske opozicije i ona to mora da uradi na sledećim izborima, kada oni budu, što pre. To je pravi put ka tome da institucije u Srbiji budu ozbiljno jake i delotvorne. To je pravi put da se prestane sa bahaćenjem i bizarnošću koje nam aktuelna vlast daje. Tu ne može da pomogne nikakav zaštitnik. To je posao srpske demokratske opozicije. U ime Nove stranke i u lično ime, i nadam se u ime drugih kolega iz opozicije, ja obećavam građanima Srbije da ćemo učiniti sve da do tih bitnih, značajnih promena, koje će obezbediti slobodu u Srbiji, da dođe što pre. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle ove poslednje rečenice, živ sam se utvitovao, ali nema problema. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pažljivo ovo sve pročitao i ono što je za mene bitno, bitno je da nešto kažemo i odlazećem povereniku, a vi svakako pamtite da sam imao velike zamerke na tzv. nezavisna tela i organe i pojedince koji su se, po mojim navodima, ububrežili i koji su predstavljali otprilike rezervni sastav stranke bivšeg režima. Sećamo se tih hvalospeva tim tzv. nezavisnim organima i regulatornim telima. Sećamo se tih aplauza koje su dobili pojedinci zbog navodne borbe za ljudska prava. Ovde je osporeno iskustvo od deset godina bavljenja ljudskim pravima predloženom povereniku, a ja mu predlažem da ubuduće radi sve što prethodnik nije radio. Dakle, sve što Nevena Petrušić nije radila, neka radi budući poverenik, a sve što je radila Nevena Petrušić, neka ne radi budući poverenik. Svakako se sećate i one zaštite Aboridžina, koju je ova država platila oko 150.000 dolara. Toga se seća i državni revizor. Državna revizorska institucija takođe može da se seti izveštaja za 2013. godinu o Povereniku za zaštitu ravnopravnosti, odnosno za zaštitu ranjivih grupa. Taj izveštaj ukazuje da je bilo i te kako nepravilnosti koje sam navodio kod bivšeg Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, koji je ovde dobijao gromoglasne aplauze od predstavnika stranke bivšeg režima, koji sebe nazivaju opozicijom, iako vladaju sa više od jedne četvrtine ljudi i na više od jedne četvrtine teritorije, u Vojvodini. Što naš narod kaže – hoće vrana da čuči na dva kolca. Dakle, moj savet je da se ne bavimo Aboridžinima, već da se bavimo svojim građanima. Bivši poverenik se bavio time. Kada se spominje ona kvalifikacija od deset godina bavljenja ljudskim pravima, hajde da vidimo ko je to izabran i reizabran, da ne bi trpeli kritike da smo mi politički instruirani otklonili tzv. predstavnike tzv. nezavisnih regulatornih tela i organa. Hajde da vidimo osetljive devedesete godine i da kažemo da li je bavljenje ljudskim pravima kada je neko stručni saradnik u Vladi Šešelj-Milošević. Da li je to kvalifikacija tzv. Zaštitnika građana? Ja to zovem zaštićenik. Dakle, neko ko je bio u Vladi Milošević-Šešelj, svakako se nije baš bavio preterano ljudskim pravima, ali su mu to oni uklopili da ima deset godina iskustva u tzv. bavljenju ljudskim pravima. Evo, ja tvrdim da je on bio visoki činovnik u toj Vladi u Ministarstvu sporta. Nadam se da nije dužio streljaštvo. Tu je bio. Ako je neko osetljiv na devedesete i na ljudska prava, onda svakako treba i da kritikuje svoj izbor i svoj predlog. Hajde da vidimo koji je Poverenik za informacije od javnog značaja. Hajde da vidimo to bavljenje ljudskim pravima i tu vrstu nezavisnosti. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Može li tema?)
Gospođice Jerkov, molim vas, nemojte da dobacujete. Molim vas, gospodine Rističeviću …
Da vidimo tu vrstu poverenika i da vidimo da li je tačno da je 2007. godine na tom mestu izabrana, a mi reizabrali da ne bi bili optuženi da smo narušili kontinuitet tako svetih organa, a ovo nije naknadna pamet, vi se svakako sećate da sam ja tu kritiku imao i 2013. i 2014. godine, a imam je i sada. Da li je tačno da je taj poverenik bio ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu? Da li je tačno da je bio potpredsednik Skupštine? Da li je tačno da je bio poslanik? Da li je tačno da je bio najmanje u tri partije? Pa, u čemu se sastojala ta sveta nezavisnost i ta kvalifikacija od deset godina bavljenja ljudskim pravima, jer za sva tri ova organa ili regulatorna tela postoje isti standardi da se deset godina bavi ljudskim pravima? Zato ja podržavam da svakako lošije rešenje od Nevene Petrušić ne možemo dobiti i podržavam izbor novog poverenika, ali s obzirom na stanje, a hoću da kažem da porodica Gojković ima moj glas kad god hoće, s obzirom na stanje u oblasti ljudskih prava i onih koji se o tome staraju, da ću ja tražiti zaštitnika seljana. Ovde se govorilo o osetljivim društvenim grupama. Ja znam samo jednog kolegu koji nije u toj grupi seljana koji su i te kako ugroženi. Ja ću tražiti zaštitnika seljana, s obzirom da smo tretirani, kao predsednik Narodne seljačke stranke i ja tvrdim da seosko stanovništvo, posebno seljaci su u poslednjih 10, 12 godina, bogami od devedesete, a posebno od 2000. godine smo očekivali da se odnos prema nama promeni, mi smo građani ne drugog reda, mi smo građani poslednjeg reda, građani žnj kategorije. S obzirom da je meni ovde Zaštitnik građana rekao da ga moja prava ne interesuju, da sam poslednji čija bi on prava poštovao, ja ću tražiti zaštitnika seljana koji treba da se bavi zaštitom prava i tih građana, a ne samo stanovnika. Građanin je pojam za državljanina, a on je to doživeo kao da treba da bude zaštitnik samo građana, stanovnika grada, a seljane i seljake je prepustio same sebi i njih nema ko da štiti. Dakle, s obzirom na to da je to najranjivija grupa, ja ću tražiti da imamo i tu vrstu zaštite. Svakako ću podržati predlog koji mora svakako, i da nije impresivne biografije, biti bolji od gospođe koja je branila prava Aboridžina i to platila 150.000 dolara, da bi za deset dana u Australiji dobila 5.000 dolara. Dakle, tada je rečeno da nisam u pravu. Međutim, revizorska institucija pronašla je da je tu bilo nepravilnosti i ja verujem da ubuduće Poverenik za zaštitu ravnopravnosti neće imati takvu vrstu nepravilnosti kakvu je imao prethodnik. Stoga ona zaslužuje to pravo. Moram takođe da kažem, kad sam već kod zaštitnika seljana, odnosno koga zahtevam, s obzirom da Zaštitnik građana to ne radi, da je odjednom postao drag, iako su svi protiv devedesetih, takvo lice je postalo milo i drago, nekim opozicionim strankama, već sam naveo s koje strane su one opozicione, ali moram da kažem i ovo. Svi se sećamo ubistva Ćuruvije. Dame i gospodo, ja vas pitam – kako čovek iz BIA, koji je penzionisan pre nekoliko meseci, koji je radio u Šestom odeljenju sa Romićem, sutradan bude primljen kod Zaštitnika građana kao savetnik? To je onaj što mu pronalaze ono kada sused šeta kuče, pa kao taj ga prati itd. Kako to da smo osetljivi na neke događaje iz 90-ih, a nismo osetljivi na kadrove iz 90-ih, koji su nam sada politički bliski, kao što je to Zaštitnik građana? Kako to da se nismo setili da proverimo kako je on penzionisanog, svog ličnog, prijatelja, koji se penzionisao u BIA danas, primio za svog savetnika koji pravi izuzetne probleme u komunikaciji između vlasti, onih organa koje treba on da kontroliše, i samog Zaštitnika, odnosno zaštićenika građana? Moramo da imamo iste standarde i ja se slažem. Ja tražim i zahtevam od nadležnih organa u Skupštini Srbije da sve ove navode proveri, a porodici Gojković poručujem da uvek ima moj glas, ako im on bude zatrebao. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, uvaženi potpredsedniče. Ne trebam da vam govorim da mislim da je bilo potrebe da reagujete u toku govora kolege Rističevića, zato što mi se čini…
Kada svaki put pozovete da reagujem kada neko govori iz vaše poslaničke grupe, onda ću po istim aršinima reagovati i na ostale narodne poslanike.
Meni se čini da vi vrlo pažljivo i vrlo…
Nemojte da polemišete samnom. Da li želite da govorite o temi?
Naravno da želim, zato sam se javila za reč i nemam nameru da govorim o temi na način koji to čine poslanici SNS.
Svako ima pravo, prvo, ovo nije poslanik SNS, nego poslanik iz poslaničke grupe SNS, predsednik Seljačke stranke. Molim vas, govorite o temi. Dobili ste reč. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Naravno, kao i ostali govornici, kao ni ostali poslanici DS, protiv naše kandidatkinje, gospođe Janković, nemamo ništa lično. Najpre, na samom početku bih zamolila Generalnog sekretara Skupštine da obrati pažnju na materijal koji dolazi. Nama je opet stigao materijal sa brojem telefona gospođe Janković, sa podacima koji ne bi smeli da budu distribuirani javno, i to se ne dešava prvi put da nama dolaze u Skupštinu materijali koji sadrže podatke koji ne smeju biti javni.
Molim vas, dostavite mi taj materijal kad završite govor.
To je materijal koji je podeljen poslanicima, nema šta ja vama da dostavljam.
Molim vas dostavite mi taj primerak kad završite govor.
Da li vi govorite da je samo u mom primerku stoji broj telefona?
Molim vas da bi proverili da li postoje drugi primerci, dostavite kad završite govor.
Malo je neverovatna ova rasprava koju sada vodimo. To nije prvi put. Nama je podeljen i mobilni broj telefona gospodina Dikovića, gospodina Bandića. To su sve podaci koji su dostupni van ove Skupštine. Molim vas, malo obratite pažnju na način na koji materijali izgledaju.
Predsednica Skupštine mora da reaguje. Molim vas dostavite taj primerak kad završite izlaganje.
Gospodine Bečiću, nemam nameru da vam dostavljam materijal koji je podeljen svim narodnim poslanicima.
Kako da znamo da govorite istinu. Ja to nisam video.
Pogledajte materijal koji su dobili narodni poslanici i nemam nameru da se ubeđujem sa vama.
Dobro, zahvaljujem. Tražiću od nekog drugog narodnog poslanika. Zahvaljujem.
Naime, mi protiv gospođe Janković nemamo ništa lično, baš kao što premijer kaže da su našim građanima najmanje plate ove godine, ali samo formalno. Naši razlozi zbog kojih ćemo mi glasati protiv vašeg izbora su isključivo formalne prirode, a baš kao što građani osećaju koliko je ta formalnost važna, mislim da u vašem slučaju ona može biti još važnija. Razlog za to je što je, između ostalog, vaš posao i to da se brinete o primeni Zakona o zabrani diskriminacije. Primena zakona je veoma važna iz nebrojeno mnogo razloga. Jedan od njih upravo jeste zaštita ravnopravnosti, jedan od njih jeste vladavina prava. Cela oblast ljudskih prava jeste jedna od stvari u kojoj nikada ne možemo reći da je naš posao završen, u koji nikada ne možemo reći da je meta dostignuta, i to je jedna od onih stvari koju najčešće nazivamo pokretnom metom, jer uvek ima još posla, ma koliko veliki posao da je urađen. Ja se naravno, ne bih složila da ništa na tom polju nije urađeno. Naprotiv, čini mi se da je veliki pomak napravljen. Ono što nas najviše brine, gospođo Janković, da bi neko bio izabran za Poverenika, jeste da on mora ispunjavati tri uslova. Uslov broj jedan, da je diplomirani pravnik. To je uslov koji vi ispunjavate, kako vidimo iz vaše biografije. Uslov broj tri – da poseduje visoke moralne i stručne kvalitete. Zaista ne možete nešto znati o tome, tim pre što narodni poslanici nisu imali prilike pre sednice odbora da se upoznaju sa vašom biografijom da bi saznali nešto o vašim moralnim i stručnim kvalitetima. Međutim, ono što nas najviše brine, a što jeste razlog zbog kog ćemo glasati protiv vašeg izbora, je uslov broj dva, koji glasi da ima najmanje 10 godina iskustva na pravnim poslovima u oblasti zaštite ljudskih prava. Iz vaše biografije ovde vidimo da ste vi radili kao producent marketinga na televiziji „Politika“, direktor marketinga na „Yu-info kanalu“, direktor marketinga na televiziji „Politika“ od 2002. do 2003. godine, „City univercity of Sheffield“ - koordinator za Republiku Srbiju od 2004. do 2006. godine, gimnazija „Ruđer Bošković“ sa domom učenika i OŠ „Ruđer Bošković“ u Beograd – sekretar škole, nastavnik za predmet Ustav i prava građana, nastavnik za predmet obrazovanje u medijima od 2003. do 2006. godine, Ustanove gerontološki centar Beograd – direktor od 2006. do 2012. godine, Ministarstvo rada i zapošljavanja i socijalne politike – državni sekretar od 2012. do 2014. godine, Ustanove gerontološki centar Beograd – pomoćnik direktora od 2014. godine do ovog dana, odnosno do izbora na mesto Poverenika koje je, kako smo čuli od ostalih kolega, sasvim izvesno. Kada ste bili državni sekretar u Ministarstvu rada, zapošljavanja i socijalne politike, ne znam čime ste se tačno u tom Ministarstvu bavili te dve godine, ali iz ovoga, sve i da ste se tada bavili oblašću zaštite ljudskih prava, vidim da vi možda imate dve godine iskustva u oblasti zaštite ljudskih prava ili nemate ni te dve godine iskustva, jer zaista ne znam kakav vam je bio posao državnog sekretara, odnosno čime ste se tačno bavili. To je, izvinite, velika prepreka da bismo mi mogli da podržimo vas za izbor za ovu važnu i odgovornu funkciju. Druga prepreka je to što ste vi pristali da budete izabrani, da vas zapravo Odbor kandiduje na sednici odbora koja nije zakazana u skladu sa zakonom, o kojoj poslanici nisu obavešteni u skladu sa zakonom, a vaš posao će sutra biti da upravo štitite primenu zakona i da se starate da taj zakon bude sproveden u potpunosti. Da vi imate nameru da taj zakon štitite, trebalo je da kažete, da se informišete i da znate da narodni poslanici, koji su trebali sa vama da razgovaraju na sednici odbora, do momenta ulaska u salu nisu znali šta će biti na dnevnom redu odbora, da nisu dobili vašu biografiju, da nisu bili informisani o sednici, da su od novinara čuli šta je tema sednice i da su pozvani na sednicu deset minuta pre početka odbora, što nije u skladu sa procedurama i sa Poslovnikom naše Skupštine. Zbog toga to dovodi dosta u pitanje vaš lični integritet i one moralne kvalitete o kojima zakon govori. Čini nam se to sugeriše da biste vi mogli na svojoj funkciji da se ponašate tako da, s vremena na vreme, zažmurite i da, s vremena na vreme, prihvatite poneko rešenje zakona, jer je to vama lično odgovara ili politički. Moram da dodam, s obzirom na to da ima još uslova, za jednu nestranačku ličnost dosta ste politički napredovali od momenta dolaska ove nove koalicije na vlast, ali to je samo lična opservacija, moguće da ste zahvaljujući svojim stručnim kvalitetima napredovali. Naravno, vama je jasno kako u ovoj zemlji prolaze poverenici, zaštitnici koji reše da se suprotstave onima koji su danas na vlasti. Ne znam šta ste radili 1993. godine. To u biografiji ne piše, ali nekada se dešava da se saznaju neke stvari posle 25 godina, itd. nemojte da mislite da ste u tom smislu zaštićeni. S obzirom na to da pristajete da na ovakav način budete izabrani, da mi nemamo odgovor gde se u raznim poslovima direktora marketinga i sekretar škole tačno vidi vaš angažman u oblasti zaštite ljudskih prava, a sa druge strane imamo neke informacije u materijalu koje su nam potpuno nepotrebne, poput vaše privatne adrese i vašeg privatnog broja telefona. Ne možete da nas razuverite, jer Poslovnik je takav da vi ne možete sa nama danas da razgovarate. Da smo znali za sednicu Odbora makar 15 minuta pre nego što je zakazana, a ne 10 minuta, verovatno bismo došli da porazgovaramo sa vama. Molim vas da ne prihvatite da na ovakav način budete izabrani, a u svakom slučaju, od poslanika Demokratske stranke, za ovakav način izbora u situaciju u kojoj, čini nam se, ne ispunjavate formalne uslove, ili se iz biografije ne vidi da ih ispunjavate, podršku Demokratske stranke, sasvim sigurno nećete dobiti.
Zahvaljujem se gospođice Jerkov. Pre nego što vam dam reč, moram da dam objašnjenje pošto je ovde rečeno nešto što nije istina. Gospođice Jerkov, kao što znate, na sajtu gde se publikuju informacije, objavljena je biografija bez ličnih podataka, sve u skladu sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti. To što vi pokazujete, to je materijal koji je podeljen narodnim poslanicima, tako je dostavljena biografija, predsedavajući ili predsednik Narodne skupštine je samo jedan od narodnih poslanika, ako on ima pravo da vidi te podatke koji su dostavljeni, imaju pravo i ostali narodni poslanici. Sve što ode u javnost iz ove sale, to je u skladu sa Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti i ne sadrži ove podatke o kojima vi govorite. Ako vi kažete da narodni poslanici treba da budu uskraćeni sa informacijom koju je dobio predsednik Narodne skupštine, smatram da to nije tako i da grešite. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Vesna Rakonjac, povreda Poslovnika. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, povredili ste član 27. i 107. vođenje Skupštine i 107. dostojanstvo Narodne skupštine, na vrlo suptilan i perfidan način dozvolili ste prethodnom govorniku da se obraća gospođi Brankici Janković, uz zloupotrebu stavki iz Poslovnika da gospođa Brankica Janković, ne može da odgovori. Znači, bili smo prisutni i svesni ste i vi a i ostali poslanici da je ovo klasičan mobing i mobingovanje i zloupotreba jedne pozicije od strane narodnog poslanika, prema kandidatu. Molim vas da vodite o tome računa i da se ovakve stvari više ne ponavljaju, jer ovo stvarno vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Hvala.
Gospođo Rakonjac, ja vas ništa ne razumem, da sam ja nešto perfidno dozvolio, ali u svakom slučaju, da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Vesna Rakonjac, s mesta: Ja nisam rekla da ste vi perfidno, nego prethodni govornik.) Gospođice Rakonjac, razumeo sam šta ste hteli da kažete. Ne možete ponovo da se javite. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? (Vesna Rakonjac, s mesta: Da, želim.) Zahvaljujem. Vi ste rekli da sam ja perfidno i da ne upotrebim drugu reč koju ste rekli, dozvolio da narodni poslanik govori… (Vesna Rakonjac, s mesta: Nisam rekla da ste vi perfidno, nego prethodni govornik.) Onda se niste dobro izjasnili. Izvinjavam se. Ja ću uzeti stenogram, pa ću vam to i pokazati. Dozvoljavam, da sam pogrešio. Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milanka Jeftović Vukojičić.
Poštovani predsedavajući, uvažena gospođo Brankice Janković, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama danas u Skupštini nalazi se Predlog za izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Radi građana Srbije, ja prvo moram da kažem šta je to Poverenik za zaštitu ravnopravnosti? Poverenik za zaštitu ravnopravnosti, poštovani građani Srbije je nezavistan samostalan i specifičan državni organ koji posluje skladu sa Ustavom Republike Srbije, koji posluje u skladu sa Zakonom o zabrani diskriminacije, koji je donet 2009. godine i koji posluje u skladu sa međunarodnim dokumentima koji su deo pravnog sistema Republike Srbije. Naravno da su osnovni ciljevi i osnovni zadaci Poverenika za zaštitu ravnopravnosti pre svega, sprečavanje svih vidova diskriminacije, zaštita ravnopravnosti i to zaštita ravnopravnosti i pravnih i fizičkih lica, zatim praćenje implementacije zakona, ali i predlaganje nekih zakonskih propisa koji će svakako imati uticaj na poboljšanje zakona, odnosno još bolje urediti pojedini zakone da oni budu antidiskriminatorski zakoni. Pojam ljudskih prava i sloboda je širok pojam. Koliko su ljudska prava ostvarena, odnosno u kojoj meri su ona zaštićena po tome se u stvari prepoznaje demokratija i zrelost svakog društva. Republika Srbija na putu evropskih integracija ima nameru da u potpunosti obezbedi potpuna ljudska prava i slobode svim njenim građanima i građankama. Formiranje ovog tela koje je inače formirano 2010. godine prvi put, svakako da jeste jedan od mehanizama u kojima građani na dodatni način mogu da štite svoja prava koja su im po osnovu diskriminacije ugrožena. Ono što ipak želim vama gospođo Brankice Janković, to je da sem osnovne nadležnosti veliki akcenat u vašem radu stavite na preventivne aktivnosti, na podizanju svesti svih nas i svih građana da diskriminacija nije dozvoljena, jer samo na takav način, kroz kampanju da diskriminacija nije dozvoljena, pokazaćemo još veću demokratsku zrelost našeg društva. Ono što želim da naglasim, a što se tiče vaše radne biografije naravno da što se tiče vašeg obrazovnog statusa, on je apsolutno, to je najviše akademsko zvanje, imate završen Pravni fakultet, sada koliko sam videla, nalazite se na doktorskim studijama, na Fakultetu bezbednosti u Beogradu, ali ono što moram da naglasim jeste da ste u jednom periodu vaše radne aktivnosti i te kako bili u direktnom kontaktu sa našim građanima kod kojih najčešće dolazi do povrede njihovih osnovnih ljudskih prava. To je bilo u vreme dok ste bili u sistemu socijalne zaštite, jer svima je poznato da se u sistemu socijalne zaštite najveći broj najranjivijih i najugroženijih ljudi, a takvi ljudi upravo su najčešće i izloženi diskriminaciji. Zahvaljujući tom vašem velikom naporu i velikom radu na zaštiti upravo najugroženijih građana u Republici Srbiji, vi ste od strane Udruženja stručnih radnika zaposlenih u socijalnoj zaštiti u 2014. godini prvu republičku nagradu za poseban doprinos za zaštitu socijalno ugroženog stanovništva. Ono što posebno želim da naglasim jeste da ste uložili ogroman napor, ogromno znanje, a ponekad i vaš entuzijazam na razumevanju, pomoći i podršci još jednoj ranjivoj društvenoj grupi, a to su Romi. U znak zahvalnosti za vaše angažovanje i za vaš ogroman trud u unapređenju kvaliteta života romske populacije, Savet Roma vas je odlikovao „zlatnim točkom“. Takođe želim da naglasim da ste u vašem radu kao državni sekretar u socijalnoj zaštiti kada ste došli, učini ste jedan ogroman korak napred u odnosu na onu vlast koju se nasledili, u odnosu na prethodni režim čija je okosnica bila DS. Taj prethodni režim je 2011. godine doneo Zakon o socijalnoj zaštiti. Taj Zakon o socijalnoj zaštiti naravno, kao i svaki drugi zakon, gotovo da nije primenjiv, ako nisu doneta podzakonska akta. Kod tog Zakona o socijalnoj zaštiti, više od 40 podzakonskih akata nije bilo doneto do 2012. godine, tako da zakon u najvećem delu nije mogao biti ni implementiran. Vašim dolaskom za državnog sekretara najveći broj tih zakonskih propisa, odnosno podzakonskih akata je ugledao svetlost dana, ali Zakon o socijalnoj zaštiti donet je 2011. godine. Postoji još jedan veći problem kod jednog drugog zakona koji se tiče jako osetljive grupacije, a to su pre svega grupacija dece i to je Porodični zakon. Porodični zakon donet je 2005. godine. Mnogi podzakonski akti, a posebno podzakonski akti koji su se ticali starateljske zaštite, a starateljska zaštita upravo tangira i upravo je fokusirana na maloletna lica, lica poslovno nesposobna, ti podzakonski akti nisu doneti. Hoću da kažem da ste vi 2012. godine deo i tih podzakonskih akata, doneli na onaj zakon koji je egzistirao punih sedam godina, a da prethodnom režimu nije ni na pamet palo da jedan zakon u punom obimuu stvari ne može da funkcioniše bez podzakonskih akata. Takođe, želim da istaknem i vaše angažovanje kada je u pitanju zaštita žena od porodičnog nasilja i zaštita u stvari uopšte žena u partnerskom nasilju, zaštita dece takođe u porodičnom nasilju i u vremenu dok ste bili državni sekretar pokrenuli ste jednu inicijativu koja, naravno, može da bude i dalje interesantna, da li će biti ili neće ne znam, ali uglavnom, iskoračili ste i napravili ste veliki korak napred predviđajući protokole o saradnji svih institucija i centara za socijalni rad i Ministarstva unutrašnjih poslova i lokalne samouprave i tužilaštva i sudstva, kako bi zajednički radili na tom problemu koji svakako da jeste veliki problem današnjice. Ja vam želim srećan rad ako budete izabrani. Znam da će vas čekati dosta prepreka i dosta teškoća, jer ovo jeste i težak i obiman rad, ali ono u šta sigurno ne sumnjam to je da ćete na najbolji način da radite svoj posao, a u interesu građana koji vam se budu obratili. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege, naš predlog za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i biografija Poverenika za zaštitu ravnopravnosti su očito napravile pravu pometnju danas na ovom skupštinskom zasedanju, jer očigledno je da je i jedno i drugo neoborivo. Neoboriva je ovako impresivna biografija gospođe Janković koja zaista u svakom segmentu zaslužuje pažnju i poštovanje. Jedan od prvih govornika je maliciozno izdvojio iz te biografije nešto što se zove sekretar škole i što se zove poznavanje rada na računaru, što su male kockice u mozaiku onoga što je gospođa Janković za ovog dosadašnjeg svog radnog veka i delanja učinila. Čudi me da nisu primetili da poznaje, recimo, i znakovni jezik. Voleo bih da znam koliko još ljudi ovde u ovoj sali može da se pohvali tim poznavanjem znakovnog jezika. Da ne pričam o svim onim aktivnostima i funkcijama koje je obavljala na raznoraznim funkcijama zaštitnika od prava starih i ugroženih, do prava dece i žena. Zaista kada sam prvi put video tu biografiju, a video sam je kao pretpostavljam i većina narodnih poslanika pre 20 dana kada smo dobili i poziv za ovu sednicu i u njoj dnevni red i biografiju gospođe Janković, pa se čudim kako gospoda iz nadležnih odbora nisu videli to bar u tom delu kada je to dostavljano svim poslanicima, pomislio sam da je to značajno starija osoba, jer je zaista trebalo uložiti ogroman trud i napor da za tako kratko vreme uradite toliko u svojoj karijeri. Obzirom da je prethodni režim imao genijalne dosetke da napravi zaštitu i favorizaciju svojih kadrova sa onim famoznim rešenjima u konkursima, kada recimo možete da pročitate da je neko za postavljanje na mesto načelnika ili direktora morao da ispunjava i uslov od tri, pet ili sedam godina radnog iskustva na rukovodećem radnom mestu, pa je falila samo fotografija tog čoveka koji će biti stavljen na to mesto. Ovde je pala čak i ova od 10 godina radnog iskustva na bavljenju ljudskih prava, jer očigledno da ni taj zaštitni faktor od 10 godina radnog iskustva po njihovim kriterijumima, ovog puta neće uspeti da zaštiti nekog od mogućih njihovih kandidata. Kako je to bilo do sada, navešću vam u par primera, jer vrlo često se ispred svoje ordinacije susrećem sa ljudima koji su se iz prethodnog perioda žalili na to da nisu ispoštovana ljudska prava, odnosno, naročito sam osetio na pravima dece. Pa recimo imate primere da su neki tamo centri za socijalni rad po Srbiji kada im dete u postupku bilo kom da neku izjavu da ne želi da priča ni na jednu temu, ni na temu oca, ni na temu majke, onda postupajući radnik u nekom od centra za socijalni rad bude obavešten od strane od jednog od roditelja, a onda drugi roditelj ukrade dete pa ga odvede i dete prisilno da neku izjavu bilo koje vrste, a zaštitnik ravnopravnosti nije našao za shodno da reaguje u takvoj situaciji, mislim da ne daje za pravo da se kritikuje nešto što još nije viđeno kako će biti u postupku. Nadalje, imali ste situaciju da osigurani pacijenti i oni koji plaćaju osiguranje dobiju odgovor od neke zdravstvene ustanove da Fond za zdravstveno osiguranje ne prepoznaje njihovu potrebu, odnosno ne prepoznaje njihovu operaciju po broju operacija tokom jednog dana u nekoj zdravstvenoj ustanovi ili ne prepoznaje potrebu za lečenjem na toj i toj ustanovi ili ne prepoznaje potrebu za davanjem tog i tog leka, što je unapred uskraćeno pravo na fer i korektno lečenje, jer je neko unapred odredio koliko novca treba da se opredeli za koje potrebe u lečenju pacijenata. Obzirom da se mora odrediti prioritet u onome što je obavezno za lečenje, a to je prvenstveno kurativa i hitne intervencije, mislim da su u tom delu pacijenti kojima je bila neophodna potreba za tim vidom lečenja bili uskraćeni i da nisu bili ravnopravni sa onim drugim pacijentima. Često ćete čuti ispred ordinacije - kako može moj komšija da ode dva ili tri puta u banju, a ja moram da platim svoj lek ili moram da platim svoju operaciju. Zaista mislim da se nije pridavala dovoljna pažnja onome što se zove zaštita ravnopravnosti svih građana, a naročito dece i siromašnih. Žene i odrasli muškarci se već nekako snađu. Oni nisu tako ranjiva kategorija kao deca i siromašni, zato vas molim da u svom radu posvetite pažnju tim kategorijama više nego ovim koje se zovu muškarci i žene. Naravno da je potrebno i jedne i druge i treće i pete štititi, ali zaista mislim da oni koji su najslabija karika u sistemu samozaštite, treba da dobiju i najveću pažnju od vas i od nas svih koji se bavimo ovom problematikom. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine Radojeviću. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać. Izvolite gospođo Korać.
Zahvaljujem, poštovani gospodine predsedavajući. Uvažena gospođo Janković, dame i gospodo narodni poslanici, imajući u vidu dosadašnju raspravu na odborima i danas u plenumu, moram da podsetim da se demokratičnost, razvijenost i stabilnost jedne države ceni između ostalog i po razvijenosti pravnog sistema, njegovoj primeni u praksi, razvijenosti institucija koje primenjuju i štite pravni sistem i zaštiti prava i sloboda građana. Naša država je u prethodnim godinama napravila značajne korake u izgradnji pravnog sistema i demokratizaciji uvođenjem nezavisnih državnih organa koji štite i omogućavaju ostvarivanje prava građana i kontrolišu rad organa za obezbeđivanje i zaštitu prava i sloboda građana iz oblasti koje pokrivaju. Kao prvo, Zakonom o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja, donetom 2004. godine, i kasnije Zakonom o zaštiti podataka o ličnosti, iz 2008. godine, ustanovljen je Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti. Kao drugo, Zakonom o Zaštitniku građana iz 2005. godine, a na osnovu člana 138. Ustava Republike Srbije, ustanovljen je Zaštitnik građana. Kao treće, Zakonom o zabrani diskriminacije iz 2009. godine uveden je institut Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Navedeni organi nezavisni su u svom radu, ali podnose Narodnoj skupštini Republike Srbije godišnje izveštaje o svom radu. I ove godine su izveštaji o radu u 2014. godini blagovremeno dostavljeni Narodnoj skupštini i već razmatrani na sednicama odbora. O njima i njihovom radu u plenumu pričaću kada budu na dnevnom redu. Ali, iz diskusije na odboru nameće se zaključak da veći deo poslanika vladajuće većine ili nije upoznat sa zakonima koje sam navela i sa nadležnostima organa koje sam navela, ili ne razumeju ovu materiju, ili sa pozicija obesti i bahatosti vlasti neće da ih poštuju. Sramota je što neki predstavnici vladajuće koalicije iznose neistine. Podržavam kolegu Janka Veselinovića jer sam bila u kancelariji pored njega kada je dobio SMS poruku o zakazivanju sednice odbora, a da mu pre toga nije dostavljen pisani poziv sa materijalom. U svemu se slažem i sa izlaganjem koleginice Gordane Čomić, pa neću da ponavljam ono što je ona iznela prilikom svog izlaganja. Tako je i u ovom postupku izbora Poverenika za zaštitu ravnopravnosti prekršena procedura propisana Zakonom o zabrani diskriminacije i Poslovnikom Narodne skupštine. Načinjeni su propusti u načinu zakazivanja sednice odbora, u nedostavljanju materijala za raspravu članova odbora, u obaveštavanju kandidatkinja itd. Postavlja se pitanje - kako su novinari za sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo znali pre članova Odbora? Da li je to nastavljanje prakse ove Vlade, vladajuće većine kao što su do sada preko medija najavljivali hapšenja pre nego što su pokretani postupci i slično? Nepoštovanje procedura urušava pravni sistem. Pravni sistem naše zemlje se urušava nepoštovanjem ove procedure. Urušava se i kredibilitet državnih institucija, a time i cele naše zemlje. U ovom slučaju pogotovu što je u pitanju kršenje procedure propisane za rad Narodne skupštine i njenih odbora, jer je Narodna skupština najviši zakonodavni organ koji čine predstavnici birani od svih građana Srbije. Prekršena je i procedura pri izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ne želim da raspravljam o ličnosti predloženog kandidata, niti osporavam kvalitete gospođe Brankice Janković. Baš zbog zaštite ugleda kandidata nužno je bilo da se ispoštuje procedura. Postavljam pitanje - kako može da se očekuje da gospođa Brankica Janković kao Poverenik za zaštitu ravnopravnosti ostvari dobre rezultate u radu, koji je veoma težak i veoma obiman, kada vladajuća većina narušava kredibilitet već pri izboru? Ili će joj možda pomoći u radu hajkama kroz medije, direktnim pritiscima, pa čak i pretnjama, kako je do sada rađeno želeći da se spreči u delovanju Zaštitnik građana i Poverenik za zaštitu ravnopravnosti? Još jednom ponavljam da neću da ocenjujem i da govorim o kredibilitetu kandidata i kvalifikacijama za obavljanje poslova Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Nepoštovanje procedure i nasilno ponašanje većine u tumačenju procedure, kršenjem propisa, nedostatak dijaloga, između ostalog i sa civilnim sektorom i drugim zainteresovanim subjektima, dovoljan je razlog da Poslanička grupa Boris Tadić, Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni Srbije ne glasa za izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, bio sam ubeđen da ćemo mi danas ovde voditi debatu. Mislim da je dijalog jedan od stubova demokratije, da saslušamo i bivamo saslušani. Međutim, ove prazne klupe preko puta, uz čast koleginicama i kolegama koji su ostali do samog kraja, pokazuju koliko je ta tema i koliko je izbor Poverenice za ravnopravnost i konzumiranje samog Zakona o zabrani diskriminacije bitan za neke političke aktere, koliko im nije bitna suština, već samo forma. Ja u ruci imam dopis broj 118-939/15, od 7. aprila 2015. godine. Taj dopis ste potpisali vi, gospođo predsednice. U tom dopisu se kaže: „Poštovani, želim da vas obavesti da Povereniku za zaštitu ravnopravnosti, doktorki Neveni Petrušić, 5. maja 2015. godine ističe petogodišnji mandat, na koji je izabrana 5. maja 2010. godine, čime joj prestaje funkcija u skladu sa članom 30. stav 1. Zakona o zabrani diskriminacije. Članom 30. stav 8. Zakona o zabrani diskriminacije utvrđeno je da Narodna skupština u roku od tri meseca od prestanka mandata Poverenika bira novog predsednika. Imajući u vidu da je članom 28. stav 3. Zakona o zabrani diskriminacije utvrđeno da svaka poslanička grupa u Narodnoj skupštini ima pravo da Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo predloži kandidata za Poverenika, molim vas da to učinite u roku od 15 dana od dana prijema ovog dopisa.“ Ovaj dopis smo shvatili ozbiljno. Ovaj dopis smo shvatili ozbiljno zbog teme, ne samo zbog izbora Poverenika, odnosno Poverenice, već zbog posla koji joj je poveren. Zbog toga je 28. aprila 2015. godine predsedniku Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, gospodinu Martinoviću, upućen dopis koji su potpisali svi šefovi poslaničkih grupa koji podržavaju Vladu Republike Srbije, kojim smo predložili kandidata gospođu Brankicu Janković. Zbog čega mi danas ovde čerečimo nekoga ko to ne zaslužuje? Zbog čega danas ovde narodni poslanici koji su imali pravo da predlože, pa da suočimo stavove, pa da suočimo biografije, pa da suočimo šta su radili i kako su radili i izaberemo najboljeg, to nisu koristili? Ali, ne samo da nisu koristili sada, da kažu – pa vi imate većinu, vi ćete izabrati onoga koga želite, pa to niste radili ni 2010. godine. Pa i 2010. godine, kada ste imali svu vlast, kada je Boris Tadić bio i predsednik države i predsednik Vlade i ministar i poslanik i predsednik Skupštine i gradonačelnik, one man band, sve, pa i tada ste prekršili. Procedura, znate li, gospodo, koji tako kritikujete sada, znate li, gospodo, da ste po Zakonu o zabrani diskriminacije, koji ste, by the way, usvojili sa većinom od 127 poslanika, 127, ne sećam se da je bila baš tolika većina, bila je veća, jedva, na mišiće. Baš po tom Zakonu o zabrani diskriminacije, Poverenik je trebao da bude izabran do 1. marta 2010. godine. Znate li, dame i gospodo narodni poslanici, kada je izabrana gospođa Petrušić? Petog maja 2010. godine. Šta ste čekali dva meseca i pet dana? Uz svu silu, uz svu bahatost, nije vam bila bitna poverenica, nije vam bilo bitno da li su neke kategorije našeg društva ugrožene. Više ste se bavili privatizacijama. Više ste se bavili krađama. Više ste se bavili tajkunima, kako da im omogućite da budu što bogatiji. Više ste se bavili time da ljudi u Srbiji ostanu bez posla, nego o zaštiti njihovih prava. Sada neko podnosi ovde ostavku. Bože, uvređena mlada, nije znao o kandidatu. A šta smo mi znali 2010. godine, dva meseca i pet dana, van zakona, van roka? Da li je tada neko podneo ostavku? Da li je tada neko govorio u ovoj Narodnoj skupštini negativno o gospođi Petrušić? Onda dolazi taj april mesec. Onda dolazi taj april mesec, dame i gospodo, pa se odluka o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti stavlja na sednicu od 5. maja 2010. godine, i to, dame i gospodo, evo ga dnevni red, na sedam strana. Po važnosti, Odluka o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti je na 90. mestu, od 94. predložene tačke. Na 90. mestu, i to zajedno sa Zakonom o pivu. Divno. Voleo bih da mi ovi što daju ostavke naprave paralelu i šta je tu isto. Pa imamo Zakon o zaštiti stanovništva od izloženosti duvanskom dimu, zajedno sa izborom poverenice, pa imamo i Zakon o meteorologiji, to su vam ovi gradobranitelji. E, gradobranitelji i izbor Poverenice za zaštitu ravnopravnosti. Eto, toliko o poštovanju samih procedura i o poštovanju teme kojom se bavi Poverenik za zaštitu ravnopravnosti. Idemo dalje. Ovo je stenogram. Ovo je stenogram sa sednice u kojoj se raspravljalo o izboru gospođe Petrušić, pa predsedavajući kaže, citiram: „Saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, predsednik Odbora za ustavna pitanja, želi reč? Ne.“ Nisu imali ništa da kažu. Toliko o važnosti teme. Predstavnik predlagača nije imao šta da kaže o kandidatu. Bruka. Idemo dalje. U raspravu su se, naravno, uključili mnogi narodni poslanici. Izdvajam mišljenje tada potpredsednice Narodne skupštine i koleginice iz LDP gospođe Judite Popović, koja kaže, naime, kada su u Skupštinu stigli predlozi za poverenike, jedan od kandidata je imao sve moguće reference da bi bio izabran. Radi se o gospodinu, ja ne želim da uzimam imena i prezimena ljudi koji nisu kandidati sada i ne želim da se iko oseti neprijatno, kao što se osećao pre pet godina neprijatno, koji je imao završeni pravni fakultet, staž od 10 godina na poslovima u vezi zaštite ljudskih prava i imao je sve moralne i stručne kvalitete i kvalifikacije, a pri tome, imao je i podršku 211 nevladinih organizacija, zajedno sa Koalicijom protiv diskriminacije itd. Da li je tada taj čovek bio izabran? Nije. Da li vam je bilo bitno mišljenje nevladinih organizacija? Nije. Pa o kojoj bahatosti onda pričate ovde? O kojoj autoprojekciji ovde pričate? Šta ste radili tada? Pa nije vam bilo bitno mišljenje 211 nevladinih organizacija koje su dale podršku nekome drugome. Pa i vi da pričate ovde o snazi većine i o bahatosti većine? Pa to možete samo o nekoj istoriji parlamentarizma da govorite, o nekoj autoprojekciji, o svemu onome šta ste radili i kako ste radili. Ali, pogledajte neku stranu dalje tog stenograma, u kojem SNS nije uzela učešće u radu. Nismo govorili jer smo se saglasili sa uvaženim kolegom tada zamenikom šefa poslaničke grupe Nove Srbije gospodinom Markićevićem, i sada našem kolegom ovde. Citiram kolegu Markićevića: „Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije, koji, verujem, gledate ovaj prenos, poslanički klub Nove Srbije u vezi predloga o izboru Poverenika za zaštitu ravnopravnosti“, dakle, niko od poslanika Nove Srbije nije imao nameru da se javlja, svesni realnosti da predlog koji da vladajuća koalicija, u ovom slučaju DS, prolazi sigurno i sada je ključni deo rečenice, „ne želeći profesorki Neveni Petrušić na bilo koji način u startu da saplićemo ruke i noge zbog važnosti posla s kojim ona treba da se nosi i obavlja“. Dakle, nismo hteli da diskutujemo. To je odnos odgovornih ljudi, ljudi koji daju priliku kandidatu koji se bira, koji daju priliku, pa ćemo o gospođi Janković govoriti kada dođe ovde sa izveštajima o radu, sa onim šta je uradila i kako je unapredila ono što joj je povereno, a ne sa saplitanjem ruku i nogu koje vi niste imali. Niste imali od SNS, niste imali od naših koalicionih partnera, neki su tada vama bili partneri. Šta radite? O kojem razumevanju govorite? O prostom i običnom politikantstvu. Čime možete da se pohvalite? Nije Poverenik za zaštitu ravnopravnosti jedini. Mnogo onih koji su se kandidovali za zaštitnike zaštitnika, šta su uradili? Mogu sa osobitim zadovoljstvom da govorim o kadrovskoj osposobljenosti nevladinog sektora. Mogu da kažem da je Odbor kojim sam predsedavao i predsedavam i danas za DRI 2012. godine dao saglasnost za 96 izvršilaca više, za Fiskalni savet 30, Poverenik za informacije od javnog značaja i zaštitu podataka o ličnosti – 17, Zaštitnik građana – 101, Republička komisija za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki – 15, Agencija za energetiku – jedan, Komisija za zaštitu konkurencije – dva, Agencija za borbu protiv korupcije – 184, od čega se ograđujem, 166je bilo samo za izbore, samo u toku izbora, kao kontrolori izbornih aktivnosti, Poverenik za zaštitu ravnopravnosti – 29. Kakva je kadrovska struktura bila tih institucija pre? U kakvim uslovima su radili? Da li ste čuli vapaje gospodina Šabića u kakvim prostorijama je radio? Gde je bio? Nisu smeli do toaleta da odu zato što je upražnjena stolica značila – gotovo za taj dan. Pogledajte sada uslove pod kojima radi. Hoćemo da dođemo do izveštaja. Kada su izveštaji bili usvajani u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Jesmo Zaštitnika građana u pravosudni, odnosno u naš sistem uvrstili 2007. godine. Jel 2008. godine prvi put izabran, a 2013. godine, drugi put? Zašto je tek 2013. godine? Zašto je tek sa promenom vlasti u Srbiji prvi izveštaj Zaštitnika građana doživeo da se o njemu raspravlja i o njemu glasa u Narodnoj skupštini? A, sada oni koji kažu da žele da budu zaštitnici Zaštitnika, ili zaštitnici Poverenika, su u to vreme, ne samo što nisu glasali o izveštajima, ne samo što ih nisu stavljali kao tačke dnevnog reda u Narodnu skupštinu, već su slali poruke, jasne poruke, citiram reči gospodina Jankovića, a njemu je to, pak rekao gospodin Šutanovac: „pa zar ti misliš da si ti pravi Zaštitnik građana, pa mi smo te birali?“. O kojem razumevanju onda DS bivšeg režima, u bilo kojem agregatom stanju, se govori o svim ovim ljudima i o svim ovim institucijama? Poruka u jednoj rečenici, u jednoj rečenici DS i Dragana Šutanovca - pa zar mislite da ste vi pravi, pa mi smo vas birali. Gospođo Janković, ja mislim da ste vi pravi i ako vas mi biramo. Pravi ste sve dok radite svoj posao, pravi ste sve dok imate ovakvu referencu. Politizacija, i time ću završiti, niko ništa u ovoj sali, do malo pre, do sada nije rekao, kada Bojan Pajtić kaže, voleo bi da vidi jednog od nezavisnih tela, kao člana DS. Da li je to pravo, da li je to ispravno, ko politizuje onda nezavisna regulativna tela? Bojan Pajtić, DS ili SNS? Usvajanjem izveštaja, usvajanjem svih onih zahteva Zaštitnika građana, a 91%, podsetiću vas, svih sugestija Zaštitnika građana državni organi su ispravili, 91%. Ko onda tu ne razume, a ko razume? Ko poštuje, a ko ne poštuje? Onaj koji u političkoj zaslepljenosti, zavaljen u svoju fotelju koju ne zaslužuje u zgradi Banovine u Novom Sadu, uvlači sve i svakoga u političku arenu, umesto da prvo sebe uvuče na izbore, a onda, verovatno i u neke organe koje se bave istragama i pravosudnim organima. Zbog svega onoga što je činio i što nije činio. Ko politizuje nezavisne državne organe? Bojan Pajtić time, Borko Stefanović kada kaže voleo bi da vidi nekoga u svom timu. Ko tu ne razume? A, dobili smo ovde pridiku, predavanje kako ne razumemo, ne znamo, ali znate li vi koji ste promašili dva meseca? Znate li vi koji ste ignorisali 212 nevladinih organizacija i svih onih ljudi koji se bave zaštitom ljudskih prava? Znate li vi koji godinama niste uspeli da napravite, organizujete bezbednu šetnju u Beogradu? Jednu, šetnju bezbednu niste uspeli da organizujete, niste uspeli da obezbedite i vi govorite sada o razumevanju ili ne razumevanju. Gospođo Janković, govorićemo više o vašem poslu u onom trenutku kada budete došli u Narodnu skupštinu Republike Srbije sa prvim izveštajima. Apelujem na vas, kao što sam apelovao i na druge nezavisne držane organe, nemoj te praviti paušalne izveštaje, pravite uporedne, zato što će neko ko će doći sutra posle vas upoređivati i svoj rad i svoje rezultate u odnosu na vas. To je dobro. Želim vam sreću u radu. Srpska napredna stranka kao što su moje kolege rekle, kao što je uvaženi kolega Martinović rekao, će u punom kapacitetu, sutra u danu za glasanje i dati vam podršku. Daćemo vam podršku i u vašem nezavisnom radu. Čeka vas obiman posao. Iako sam ja saglasan sa mojim kolegom i prijateljem gospodinom Martinovićem, da niko u Srbiji nije ugrožen, ali uvek može bolje. E, to može bolje, će biti vaš posao i ja vam dajem podršku i želim ličnu sreću u radu.
Povreda Poslovnika, Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovana gospođo Janković, smatram da su povređeni članovi 106. i 107. Poslovnika Narodne skupštine i smatram poštovana predsednice da svojim govorom gospodin Babić sada nije doprineo tome da vi vodite sednicu na odgovarajući način i da se održi red na sednici. Dozvolite da objasnim to. Gospodin Babić je najpre upotrebio jedan nepralamentarni izraz da opiše raspravu opozicionih narodnih poslanika danas ovde, povodom ove teme kada je rekao da je opozicija iskoristila ovu tačku za „čerečenje“ nekoga, gospođo Gojković. Ja naravno ovde imam Rečnik srpskog jezika, gospođo Gojković, Matice srpske iz Novog Sada, gde imamo kaže „čerečiti“. Pazite šta to znači gospođo Gojković. Kaže – komadati, kidati, seći na čereke. Poštovana gospodo figurativno ako bi se uzelo – razdvajati. Pazite kako, nasilno neku celinu. Gospođo Gojković, ja smatram da je bila vaša obaveza da upozorite ako ništa drugo, gospodina Babića, da ovakav termin ne može da se koristi da bi se opisalo učešće u raspravi bilo kog narodnog poslanika danas. Druga stvar, poštovana gospodo i gospođo Gojković, kako je prekršen Poslovnik, ovde gospodin Babić, naveo da su narodni poslanici koji su diskutovali danas propustili da iskoriste svoje pravo da predlože drugog kandidata za Poverenika. Ja sam diskutovao danas po Poslovniku, gospođo Gojković, jer nisam član nijedne poslaničke grupe, nisam imao pravo da predložim kandidata. Vaša je obaveza bila da kažete, gospodinu Babiću, da mi ovde treba da negujemo mrežu formalizovanih, a ne privatnih odnosa, poštovana gospodo. Hvala vam.
Nemam komentar. Hoćete da glasamo o povredi Poslovnika? Ne. Zahvaljujem. Da li se neko javlja po članu 96. Poslovnika? Reč ima doktor Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala uvažena predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, meni je ostalo tri, četiri minuta, jel tako? Evo, na kraju današnjeg dana, ja bih da ponovim još jednom ocene našeg poslaničkog kluba. Dakle, procedura za izbor Poverenika, odnosno u ovom slučaju Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, je sprovedena mimo Poslovnika, što je uticalo u suštini na kvalitet izbora i što je uticalo u suštini na ugled institucije Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i ugledan Narodne skupštine Republike Srbije. To je ste sve ono što je moja koleginica uvažena koleginica Biljana Hasanović Korać rekla, da je na taj način dezvuisano sve ono što smo u prethodnom periodu radili na izgradnji tih institucija. Izgradnja nezavisnih institucija nije lak proces i sigurno da je bilo problema. Evo, jedan od kolega je rekao da se dva meseca kasnilo sa izborom kada je ta institucija uspostavljena. Moguće, ali se nije desilo da se tada nije znalo ko je kandidat za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Ovo slabi institucije. Uznemiravajuće slabi institucije. Zabrinjavajuće slabi institucije koje bi trebalo da čuvaju ustavni poredak, zaštitu ravnopravnost i ustavno načelo koje je danas, rekao bih jedan ozbiljan način povređeno govorom ovlašćenog predstavnika danas koji je mimo Ustava i zakona govorio o jednoj,rekao bih grupi koja je predmet interesa i zaštite Poverenika za zaštitu ravnopravnosti koji je govorio o tome da im u suštini treba uskratiti prava. Istina posle se opravdao i rekao da je to njegov lični stav. Međutim, predsednik njegove partije tako ne misli jer je prethodnih dana primio predstavnike civilnog sektora. Jedno izvinjenje, predsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Tačno je, vi ste dali odgovor meni na moj zahtev da se ponovi postupak. Istina, uputili ste me u tom odgovoru na Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo kada sam od vas tražio da preduzmete nešto. Međutim, Odbor nije ništa preduzeo po tom pitanju. Mogu samo sa žalošću da konstatujem da smo mi danas prisustvovali ponižavanju jedne institucije koja je uznemiravajuća za građane Srbije, jer jedna institucija koja bi trebalo da štiti, njena prava, izabrana je na način koji je protivan Poslovniku. Naravno, čuli smo danas tu priče i diskusije o meritumu koji su na neki način osporavali kandidata za poverenika, govoreći da on nema u suštini ni dve godine radnog staža koji su iz oblasti zaštite prava zaštite manjinskih prava. Ja danas u svojoj diskusiji nisam ulazio u taj deo, ali sam pročitao deo pisma, 200 nevladinih organizacija koje su osporile ovaj izbor. Zbog toga predlažem poslanicima Narodne skupštine, poslanicima vladajuće koalicije koje imaju svu moć da ne podrže ovaj predlog, odnosno još uvek ovlašćenom predstavniku, da povuče ovaj predlog pre glasanja, da uđemo u proceduru koja bi bila sasvim u skladu sa Poslovnikom, sa zakonom, sa Ustavom, ali rekao bih, pre svega, u skladu sa zaštitom nezavisnih institucija koje su tu da štite ugrožena prava građana prema zakonu i prema Ustavu. Dakle, pozivam narodne poslanike da mimo svoje stranačke stege postupe, poštujući Ustav i zakone, kako ne bi urušavali institucije i kako ne bi imali sutra sugestije iz EU da radimo, razgrađujemo institucije koje su od značaja za funkcionisanje demokratskog sistema. Hvala.
Prvo da vidimo, predstavnici poslaničkih grupa, da bi dala ovlašćenom na kraju, pa da pitam da li predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Niko ne želi) Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Hvala gospođo predsednice. Mogu samo da ponovim ono što sam rekao u toku današnjeg dana. Mi smo danas mnogo toga čuli od gospodina Janka Veselinovića i od poslanika bivšeg režima, a jedino što ja nisam čuo, koji član Poslovnika je konkretno povređen kada je sprovođena procedura kandidovanja gospođe Brankice Janković na funkciju poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Povređen je Ustav, te povređen je zakon, te povređen je Poslovnik, a ja nikako da čujem koji član Poslovnika sam povredio kao predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo? Ja sam vama iz bivšeg režima lepo citirao član 203. koji sam sproveo do kraja, uključujući i stav 3. člana 203. za koji možda nisam bio u obavezi da ga sprovedem, ali sam ga sproveo. Dakle, pozvao sam gospođu Janković da dođe na sednicu Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i tamo ste svi vi i koji ste članovi Odbora za ustavna pitanja i vi koji niste članovi Odbora, mogli da postavite sva moguća i nemoguća pitanja gospođi Brankici Janković, vezano za njeno obrazovanje, profesionalnu karijeru, o tome da li ispunjava uslove za izbor na funkciju poverenika, o svemu onome što vas zanima. Gospođa Brankica je bila na sednici Odbora, nijedno pitanje niste postavili. Nije tačno da niste znali ko je kandidat poslaničkih grupa koje podržavaju Vladu Republike Srbije. Znali ste, znali ste da je to gospođa Brankica Janković, a da ste hteli da se informišete, mogli ste od predsednice Narodne skupštine da dobijete biografiju gospođe Brankice Janković. Što se tiče izbora prethodne Poverenice za zaštitu ravnopravnosti, gospođe Nevenke Petrušić, o toj gospođi ne želim zaista da kažem nijednu ružnu reč, nema ni potrebe, jer ona više nije Poverenik. Samo da vas podsetim, ovih dana se u medijima vodi hajka protiv SNS i protiv poslaničke grupe SNS, organizuju se okrugli stolovi i ponovo nevladine organizacije različitog tipa vode debatu o tome da li je hitan postupak demokratski ili nedemokratski, zašto se zakoni usvajaju po hitnom postupku? Gospodine Veselinoviću, Nevenka Petrušić je izabrana 5. maja 2010. godine na sednici na kojoj je bilo 95 tačaka dnevnog reda i to je izabrana po hitnom postupku. Ja danas govorim skoro ceo dan, moje kolege i ja iz Poslaničke grupe SNS, kada ste vi bili na vlasti, predsednik Odbora za ustavna pitanja, kada je trebalo da kaže koju reč o kandidatu, gospođi Nevenki Petrušić, nije rekao ni jednu jedinu reč, što bi rekao naš narod, vi ste to onako „smandrljali“ tek onako, da se kaže, eto, izabrali smo Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Niti ste njegove izveštaje čitali, niti ste ga usvajali, niti ste vodili računa o bilo čemu što vam je gospođa Nevenka Petrušić ukazivala da treba da uradite na osnovu preporuka koje vam je davala. Za razliku od toga, gospođa Brankica Janković je u svom dosadašnjem radu, tu takođe da ne bi bilo nikakvih zabuna, poštovala gotovo sve preporuke koje je davala gospođa Nevenka Petrušić, preporuku pod rednim brojem 4, 13. i preporuku pod rednim 14. Dakle, sve preporuke koje je mogla da sprovede dok još nije došla na funkciju Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, a obavljajući važne društvene i odgovorne poslove koji se nalaze u njenoj biografiji. Sve ovo što ste vi danas pričali je jedna politička demagogija prilično jeftinog tipa i vi ste krenuli tim političkim putem i sumnjam da ćete daleko stići. Za razliku od vas, SNS je pokazala odgovornost kada je u pitanju izbor Poverenika za zaštitu ravnopravnosti. Imali smo hrabrosti i smelosti da pozovemo sve poslaničke grupe da daju svoje kandidate. To što vi vaše pravo niste iskoristili, to je vaša stvar. Odbor za ustavna pitanja je, poštujući član 203. Poslovnika Narodne skupštine, predložio Narodnoj skupštini gospođu Brankicu Janković za Poverenika za zaštitu ravnopravnosti i iz njene biografije se jasno vidi da žena ima više od 12 godina radnog iskustva na poslovima zaštite ljudskih prava, kao diplomirani pravnik, ispunjava sve zakonom propisane uslove. I da više ne bih ponavljao jedno te isto, pozivam sve poslanike u Narodnoj skupštini, pa i vas gospodine Veselinoviću, pošto i vi na sednici Odbora za ustavna pitanja niste glasali protiv Brankice Janković, da u Danu za glasanje glasate za gospođu Janković, zato što je ona u ovom trenutku ne samo jedini, nego ja mislim, najbolji mogući kandidat za ovu odgovornu i važnu državnu funkciju. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem. Nema replike, na čega? (Janko Veselinović, s mesta: Pa lepo me je pitao...) Nije on vas pitao, nego je konstatovao kroz svoju diskusiju, niste mi rekli, niste mi rekli, nije ponovo otvorio da svi prethodni govornici odgovore, stvarno ne razumem. (Janko Veselinović, s mesta: Vama Poslovnik omogućava...) Hoćete da me ucenjujete? Ne razumem? Ima mogućnosti, ja ne vidim da je neko prepoznao, a ako je neko prepoznao, ja ću poslanicima da učinim, ako je prepoznao repliku. Stvarno ne razumem. Nema osnova za repliku, zbunili ste me skroz, sve mogu da podnesem ali neko traži repliku zato što je neko retorički nešto govorio, obraćao se na svoj način, nije tražio odgovor. Jeste li vi tražili odgovor od poslanika, ja to nisam prepoznala? (Janko Veselinović, s mesta: Jeste.) Nije. Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu odluke u celini. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Zahvaljujem.