Hvala, gospodine predsedavajući. Moje pitanje je upućeno ministru prosvete, nauke i tehnološkog razvoja u Vladi Republike Srbije. Naime, smatram da je u interesu naše zemlje da postoji što veći broj katedri za izučavanje srpskog jezika u inostranstvu, a s tim u vezi je pitanje koje se odnosi na postojanje Odseka za srpski jezik i književnost pri Zapadnom univerzitetu u Temišvaru u Rumuniji, s obzirom na to da u ovoj zemlji živi srpska nacionalna manjina, da je naših sunarodnika oko 20 hiljada i da postoji veliko interesovanje za učenje srpskog jezika, ne samo kod pripadnika srpske manjine već i kod Rumuna. Ali, postoje problemi i smatram da bi matična zemlja trebalo da štiti, pomaže i unapređuje izučavanje srpskog jezika i književnosti kao studijskog programa u što većem broju zemalja, pa tako i u Rumuniji, gde postoje sledeći problemi, zato što bi naše Ministarstvo prosvete, nauke i tehnološkog razvoja trebalo zaista po ubrzanom postupku da rešava pitanja redovnog odobravanja stipendiranja studenata srbistike, odnosno da im omogući da u Srbiji pohađaju letnje seminare srpskog jezika i književnosti, da dobijaju mogućnost da na jednosemestarskim stipendijama borave na univerzitetima u Srbiji. Mislim da je neophodno, i to je nešto što je preneo i generalni konzul Republike Srbije u Temišvaru u razgovoru sa delegacijom Narodne skupštine Republike Srbije, da se obnovi finansiranje lektorata za srpski jezik na Zapadnom univerzitetu u Temišvaru, odnosno da država pronađe preko Ministarstva za prosvetu potrebna sredstva za rad tog lektorata, kako se on ne bi definitivno ugasio, s obzirom na to da lektori dobijaju više nego minimalna sredstva za svoj rad, od kojih ne mogu ni da prežive. Sve to utiče i na kvalitet nastave i na pad broja studenata srpskog jezika. Takođe je potrebno da se potpiše novi odnosno inovirani program saradnje u oblasti obrazovanja, nauke i kulture između naše zemlje i susedne Rumunije, s obzirom na to da je još uvek na snazi takav sporazum iz davne 1956. godine. Drugi deo pitanja takođe upućujem Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja a odnosi se na rad Srpske teoretske gimnazije „Dositej Obradović“ u Temišvaru. Smatram da bi naše ministarstvo trebalo da omogući unapređenje nastave na srpskom jeziku u ovoj veoma značajnoj školskoj ustanovi. Potrebno je razmotriti mogućnosti da se uputi stručan nastavni kadar u Temišvar iz Srbije, koji bi podigao kvalitet nastave, s obzirom na to da postoji problem, da nema dovoljno kvalitetnih predavača koji bi predavali na srpskom jeziku u gimnaziji „Dositej Obradović“ i zbog toga bi trebalo iz Srbije uputiti odgovarajuće predavače, jer to utiče da se sve manje dece upisuje u ovu školu i da se snižava nivo predavanja. Ministarstvo bi takođe trebalo da omogući da barem svake godine 10 svršenih gimnazijalaca iz ove škole nastavi studije u Srbiji, uz odgovarajuće stipendije koje će dobiti od našeg ministarstva i takođe mislim da bi matičnadržava trebalo da uputi pomoć ovoj školi i kada je reč o nabavci učila, udžbenika za školu, što bi i te kako bilo dragoceno i dobrodošlo. Sledeći deo pitanja odnosi se na postupak privatizacije odnosno dalje sudbine Novinsko-izdavačkog preduzeća „Dnevnik“. Moje pitanje je upućeno ministru za privredu. Interesuje me šta se dešava sa imovinsko-pravnim statusom „Dnevnika“ iz Novog Sada, odnosno da li će se sudbina ove kuće rešavati u paketu sa „Politikom“, zato što je „Dnevnik“ od izuzetnog značaja, i na pokrajinskom nivou, a uopšte i za informisanje u Republici Srbiji? To su stari, ugledni, štampani mediji i mislim da je obaveza države da nas informiše šta će biti sa sudbinom „Dnevnika“. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, jedna od najcitiranijih izjava u ova dva dana, pored onoga što se dešava na „Biznis forumu“ na Kopaoniku, je izjava našeg premijera, gospodina Aleksandra Vučića, koja se odnosi na prošlogodišnje poplave i šta to čini država da do onakvih nemilih slika i dešavanja više ne dođe? Citiraću šta kaže naš premijer. Naime, naš premijer je rekao juče da je izuzetno važno raditi na prevenciji od poplava, jer, kako je naveo, svaki dinar uložen u prevenciju jednak je sedam dinara koji se troše na obnovu. Srbija je na godišnjem nivou gubila 130 miliona evra zbog poplava, a na sušu još više. „Srbiju su prošlogodišnje katastrofalne poplave koštale 1,7 milijardi evra“, istakao je Vučić i dodao „da bi to moglo da se promeni ozbiljnim ponašanjem i planiranjem“. To kaže naš premijer godinu dana posle nemilih poplava koje su zadesile Srbiju maja prošle godine i ostavile ono što su ostavile. Mi smo kao država to pokušali da saniramo, uz svoje snage i pomoć međunarodne zajednice. Postavljam pitanje gospodinu Vučiću, kao predsedniku Vlade, ministarki poljoprivrede i direktoru „Srbijavode“, kada će nasip na reci Savi kod Šapca biti završen? Nasip u dužini od 5,2 km, ako se dobro sećate, na kome je branjen Šabac. Ako se sećate one konferencije za štampu gde je rečeno da Šabac ne sme pasti, i ove godine je problematičan, jer, evo, godinu dana od te poplave a nije pipnut i ništa nije rađeno na tom nasipu. Da bi građanima našim bilo jasno o čemu pričam,podsetiću vas poštovani građani Srbije da je od 2007. godine do 2012. godine oko Šapca urađen prsten od 18 km nasipa i da je ostalo sporno tih 5,2 km da bi se zatvorio potpuno prsten odbrane od poplava grada Šapca. Taj tender je raspisan 2012. godine, pare su bile obezbeđene, tender je bio završen, trebalo je da se potpiše ugovor i da se izvođač uvede u radove. Izvođač nije uveden u radove. Novac je povučen i evo već tri godine šabački napis nije završen. Pitam predsednika Vlade – zašto se to ne završava? Ako već ozbiljno želimo da priđemo rešavanju problema poplava, zašto to ne radimo kada mu je vreme, nego sada kada počinju ove kiše i kada imamo izveštaj Hidrometeorološkog zavoda o povećanju vodostaja na svim rekama, na granici odbrana od poplava je, onda pričamo o tome da Srbija treba da se brani i da treba da budemo odgovorniji. Građani Šapca i građani Srbije, jer se to tiče svih nas, jer svaka poplava direktno utiče na budžet, a budžet punimo svi mi, interesuje zašto se ništa nije uradilo u godinu dana? Ako ima odgovornih da čujemo ko je odgovoran i kako će on da se sankcioniše? Moje drugo poslaničko pitanje je opet upućeno predsedniku Vlade i ministru zdravlja. Naime, ja sam 28. oktobra prošle godine postavio pitanje – zašto nije počeo da radi Zavod za paliativno zbrinjavanje i gerontologije u Nišu, koji je po planu mreži po svim aktima trebao da počne da radi još 2013. godine? Dobio sam nemušti odgovor, kao što dobijam i sve odgovore od naše Vlade, da niko nije odgovoran i da je kriva lokalna samouprava. Odgovorno tvrdim da lokalna samouprava grada Niša i osnovno zdravstvo je učinilo sve što je u njihovim moćima i sve što je do njih da bi se taj zavod pustio u pogon. Ono što je još trebalo da se uradi, registracija u privrednom sudu je izvršena, ali problem je u ministarstvu i u fondu. Ministarstvo nije dalo kadrovski plan i saglasnost na predlog kadrovskog plana Zavodu za gerontologiju i paliativno zbrinjavanje. Drugo, na osnovu toga fond treba da potpiše ugovor sa tom ustanovom. Mimo bilo koje politike i mimo bilo koje priče ono što interesuje građana Niša jeste kada će dobiti taj vid zdravstvene zaštite? Hiljadu odgovora i izgovora možemo da dobijemo, ali ono što je bitno jeste zdravstvo bude u funkciji u kojoj treba da bude, tj. da pruža usluge građanima i još jednom ponavljam pitanje, ne zbog čega nije, nego kada će Zavod za gerontologiju i paliativno zbrinjavanje početi da radi u gradu Nišu? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici ja svoja pitanja upućujem na adresu dva ministarstva, Ministarstva privrede i gospodinu Sertiću, kao i na adresu Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija i gospodinu Ljajiću. Tiče se preduzeća „Lepterija“ iz Soko Banje. Ovo preduzeće već pet godina je u vlasništvu države, poseduje dva hotela, restoran na ekskluzivnoj lokaciji, čak i jednu banju. Od pre nekoliko dana ovo preduzeće se nalazi u stečaju, a 92 zaposlena na birou rada, bez posla, bez plate, bez otpremnina i bez socijalnog programa. Prvo pitanje upućujem ministru Ljajiću – zašto Vlada svih ovih godina nije imenovala organ upravljanja, tačnije skupštinu od tri člana i tako na neki način vezala ruke i direktoru i menadžmentu da u punom kapacitetu vode ovo preduzeće, jer bez organa upravljanja nije moguće doneti niti jedan strateški dokument, ni jednu stratešku odluku. Zato još jednom upućujem pitanje i tražim odgovor – zašto svih ovih godina Vlada Republike Srbije nije imenovala organ upravljanja u ovom preduzeću? Drugo pitanje upućujem ministru Sertiću, po meni čak i važnije pitanje – zašto se ovo preduzeće „Lepterija“ iz Soko Banje nije našlo na listi od 502 preduzeća za privatizaciju? Naime, Agencija za privatizaciju je po novom zakonu u avgustu prošle godine objavila javni poziv za dostavljanje pisama o zainteresovanosti investitora za privatizaciju 502 preduzeća. Preduzeće „Lepterija“ iz Soko Banje je bilo 503 i nije se našlo na ovoj listi, iako je država vlasnik, iako ima pozitivan kapital koji daleko prevazilazi dugovanja ovog preduzeća? Da se „Lepterija“ iz Soko Banje našla na ovom spisku i Vlada i Agencija za privatizaciju bi promovisala „Lepteriju“ kod domaćih i stranih investitora znajući da je Agencija objavila javni poziv čak i u „Fajnešl tajmsu“. Gotovo sam siguran da bi makar jedno pismo o zainteresovanosti za privatizaciju stiglo na adresu Agencije i preduzeća „Lepterija“. Sve i da se ni jedan investitor nije zainteresovao za ovo preduzeće u tom slučaju bi onda država zajedno sa ostalih 188 preduzeća uvela stečaj, ali bi onda makar radnici po akcionom planom Vlade imali pravo na socijalni program. Ponoviću, danas se 92 zaposlena nalaze na birou za zapošljavanje bez posla, bez otpremnina i bez socijalnog programa. Najdobronamernije tražim od ministra Sertića i ministra Ljajića da se uključe u rešavanje ovog problema, jer ukoliko je cela Vlada, domaći i strani stručnjaci, eksterne firme mogle da se uključe u rešavanje „Železare“ iz Smedereva, onda mogu makar dva ministra da se uključe u rešavanje ovog pitanja. Što se mene tiče, od mene kao narodnog poslanika iz Soko Banje i od strane lokalne uprave Soko Banje imaće punu podršku i punu saradnju za rešavanje ovog pitanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje današnje pitanje je upućeno Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave, a odnosi se na rad gradske opštine Vračar. Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave između ostalog obavlja poslove državne uprave koji se odnose na sistem lokalne samouprave i teritorijalne autonomije, usmeravanje i podršku jedinicama lokalne samouprave u obezbeđivanju zakonitosti i efikasnosti rada. Otuda moje pitanje proizilazi i otuda je upućeno njima. U skladu sa tim, pitam – šta će Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave preduzeti povodom zloupotreba prilikom postavljenja pomoćnika gradske opštine Vračar? Naime, samo u 2014. godini predsednik gradske opštine Vračar je čak 16 puta potpisao rešenje, odnosno postavljenje pomoćnika gradske opštine Vračar. Dakle, 16 puta u jednoj kalendarskoj godini. O tome svedoči dokument koji je ispred mene, a koji je potpisala predsednica Skupštine dr Tijana Blagojević na postavljeno odborničko pitanje. S obzirom da je Statutom gradske opštine Vračar utvrđeno da se mogu postaviti najviše tri pomoćnika predsednika, dolazimo u situaciju da se konstantno zloupotrebljava ova institucija gde predsednik gradske opštine postavi pomoćnika na nekoliko dana ili na nekoliko nedelja pa ga potom razreši, pa postavi novog i tako sve u krug. Ovaj koji je razrešen nastavlja da prima platu još tri meseca po zakonu, onda dođe novi pomoćnik, po pravilu stranački vojnik, po pravilu DS i tako u krug, a sve na teret građana. Podaci o tome se vrlo retko objavljuju na sajtu gradske opštine Vračar iako je to obaveza lokalne samouprave, a nije tajna da plata pomoćnika gradske opštine Vračar je veća od 100.000 dinara, čak negde figurira podataka da je oko 115.000 dinara, pa samim tim nije teško izračunati koliko je to veliki novac. Da ovo što sam sada rekao je istina svedoči i rešenje o postavljenju. Ja ću sada pročitati samo jedno rešenje o postavljanju Jovane Mehandžić Đurđić za pomoćnicu predsednika gradske opštine Vračar za oblast sporta i omladine na period od četiri godine, odnosno do sledećih lokalnih izbora, počev od 21. jula 2014. godine, da bi već 29. avgusta iste godine, nepunih mesec dana ili možda malo više od mesec dana predsednik opštine Vračar doneo rešenje o razrešenju iste osobe, Jovane Mehandžić-Đurđić. Moje pitanje, ponavljam, šta će konkretno Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave uraditi povodom ovoga ne bi li se na neki način sprečila dalja zloupotreba ove institucije postavljenja pomoćnika gradske opštine Vračar? Dalje, istom Ministarstvu postavljam pitanje na istu temu - da li je istina da su odbornici skupštine gradske opštine Vračar postavljeni za pomoćnike iako to predstavlja direktan sukob interesa, iako je to direktno zabranjeno postojećim zakonom? Primer za to je i Jovana Mehandžić-Đurđić, o čemu samo malo pre govorio, kao i Đorđe Delamarić. Dalje, kada sam već uzeo reč i kada već potenciram zloupotrebe u radu gradske opštine Vračar, moram da pitam - da li je neko odgovarao povodom nalaza DRI da je u 2012. godini javno preduzeće „Poslovni prostor“ imao potraživanja od 500 miliona dinara? Dakle, da nije uspeo da naplati svoja potraživanja. I ako je DRI naložila da opština vrši kontrolu nad poslovanjem javnih preduzeća, Narodnim univerzitetom „Božidar Adžije“ i Sportskog centra „Vračar“, lokalna samouprava nije vršila nadzor što je rezultiralo ukidanjem, odnosno odlukom o likvidaciji kulturne ustanoveNarodnog univerziteta „Božidar Adžije“. Da li takva sudbina očekuje i Sportski centar „Vračar“, s obzirom da već duže vreme posluje sa gubitkom, s obzirom da zaposleni ne primaju plate redovno, a da direktor planira investicije koje su direktno protivne zakonu, odnosno direktno se kose sa zakonom, ali ako mene pitate i sa zdravim razumom? Hvala na pažnji. Nadam se da ću dobiti odgovor na ova pitanja.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Kao član Odbora za prava deteta, postavljam pitanje ministru prosvete, ministru rada i ministru zdravlja, zbog problema u radu inter-resornih komisija. Na osnovu Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i Pravilnika o dodatnoj obrazovnoj i zdravstvenoj, kao i socijalnoj podršci detetu i učeniku, Međuministarskim sporazumom tadašnjih ministara prosvete, zdravlja i rada i socijalne politike iz 2011. godine obrazovano je zajedničko telo za podršku u radu i koordinaciju nadzora nad radom inter-resornih komisija za procenu potreba, za pružanje dodatne obrazovne, zdravstvene ili socijalne podrške detetu i učeniku. U periodu od 2011. godine do 2012. zajedničko telo je održalo četiri sastanka i pokrenulo više aktivnosti, relevantnih za rad inter-resornih komisija. Poslednji put to telo je održalo sastanak, prema informacijama koje ja imam, u novembru 2013. godine. Zadatak zajedničkog tela je da pruža podršku u radu inter-resornih komisija za procenu potreba, za pružanjem dodatne obrazovne, zdravstvene i socijalne podrške detetu i učeniku, posebno u pogledu organizacije obuka, podrške koordinatorima u resornim ministarstvima i drugih vidova ekspertske i tehničke pomoći, usklađuje poslove vršenje nadzora nad radom inter-resorne komisije i utvrđuje plan sprovođenja nadzora. Ovo telo predstavlja osnov za efikasnu međuresorsku saradnju u cilju unapređenja inkluzivnog obrazovanja u Republici Srbiji. Međutim, važeći Pravilnik o radu inter-resurnih komisija i uopšte zakonski okvir koji reguliše njihov rad nije dovoljno rešen. Komisije ne izveštavaju o svom radu,a finansiranje mera koje preporučuju je neadekvatno u najvećem broju opština. Zbog toga je moje pitanje za sva tri ministarstva – kada će se obnoviti rad inter-resurnih komisija u cilju boljeg regulisanja stanja u oblasti inkluzivnog obrazovanja u Republici Srbiji? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Pavićeviću, još nismo ni započeli sednicu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Samo da se najavim.) Sačekajte malo. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Gordana Čomić, Suzana Spasojević, Nenad Milosavljević i Ćorilić Milena. Nastavljamo zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 4. 5. 6. 7. i 8. dnevnog reda. Povreda Poslovnika, dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući i današnjom sednicom, gospodine Arsiću, poštovana gospođo Bošković Bogosavljević i poštovani gosti iz Ministarstva, smatram da je povređen član 87. Poslovnika, u čijem stavu 1. piše – sednice Narodne skupštine po pravilu održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom od 10 do 18 časova sa pauzom od jednog časa. Mi danas nastavljamo sednicu koju smo imali i juče povodom ove tačke dnevnog reda, gospodine Arsiću, i nije mi jasno zašto je jučerašnja sednica prekinuta u 15 časova i 20 minuta kada u našem Poslovniku fino piše, a juče je bila sreda, da sredom radimo do 18 časova? Mi smo juče počeli sednicu, napravljena je pauza, kao što i piše ovde, od jednog časa do 15 časova. Ja sam se spremao prema redosledu govornika da juče govorim. Došao sam u ovu salu u jednom trenutku i zatekao praznu salu bez ikakvog obaveštenja – zašto je ta jučerašnja sednica prekinuta? Saznao sam da je jedan narodni poslanik nakon pauze govorio. Mi smo imali redosled prijavljenih narodnih poslanika i ne razumem zašto je jučerašnja sednica prekinuta u 15 časova i 20 minuta i zašto nismo radili kao što je Poslovnikom predviđeno do 18 časova? Mi smo, dakle, juče sami ovde odlučili, neko je odlučio da dva sata i 40 minuta Skupština ne radi, a Skupština je trebalo da radi. Mene kao narodnog poslanika niko nije ni obavestio da je ta sednica odložena za danas, a nije mi ni jasno ko to i na osnovu kojih razloga odlučuje da se jedna sednica koja treba da traje do šest sati prekine u 15 časova i 20 minuta juče. Za mene je to ne samo povreda člana 87, nego i člana 107. koji govori o dostojanstvu narodnih poslanika i naše Skupštine, gospodine Arsiću.
Gospodine Pavićeviću, sednica je prekinuta negde oko 16 časova. U samom Poslovniku piše – po pravilu, kako ste i pročitali. Znači, nije obavezujuće, a razlozi za prekid te su ti da bismo ispoštovali dostojanstvo Narodne skupštine i da bi tokom te sednice, pogotovo dok učešće u diskusiji imaju predstavnici političkih stranaka koji ne podržavaju Vladu RS, da tu bude prisutan i ministar. Znači, mislim da tu nema nikakvih posebnih problem. Mi smo o tome obaveštavali, a i poslanici imaju obavezu da učestvuju u radu Narodne Skupštine i ne vidim nijedan jedini razlog što u periodu kada je bio nastavak od 15 časova niste bili u sali. Da ste bili u sali, znali biste za taj problem. Da li želite u Danu za glasanje Skupština da se izjasni o povredi Poslovnika? (Da.) U redu. Dajem reč narodnom poslaniku Marijani Maraš.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pošto će moj kolega iz poslaničke grupe, Miletić Mihajlović govoriti o drugim zakonima koji su deo današnje objedinjene rasprave, ja ću se u svom izlaganju osvrnuti pre svega na zakone o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, kao i Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o saradnji u oblasti veterine. Vlada Republike Srbije i Kabinet ministara Ukrajine su, želeći da u budućnosti nastave i prošire saradnju u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, kao i da osiguraju koordinaciju državnih fitosanitarnih mera, potpisali Sporazum o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Sporazum je u skladu sa međunarodnim standardima za fitosanitarne mere i Međunarodnom konvencijom o zaštiti bilja i između ostalog predviđa: preduzimanje neophodnih mera ugovorenih strana za sprečavanje ulaska štetnih organizama i karantinski štetnih organizama sa jedne na teritoriju druge ugovorene strane za vreme uvoza, izvoza ili tranzita; razmenjivanje informacija o pojavi i širenju štetnih organizama i karantinski štetnih organizama na teritorijama ugovorenih strana; pružanje uzajamne naučne, tehničke i druge pomoći; postupanje u slučaju otkrivanja karantinski štetnih organizama prilikom fitosanitarnih pregleda. Kao razloge za donošenje Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministara Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, predlagač je naveo da zakon treba da uspostavi pravni okvir za saradnju dve države u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja, stvori uslove za unapređenje saradnje dve države u ovoj oblasti, da se intenzivira saradnja nadležnih ministarstava dve države, da se stvore uslovi za edukaciju stručnjaka i doprinese razvoju ekonomskih i trgovinskih odnosa između dve države. U želji da ovaj zakon u punoj meri ostvari svoju svrhu i svesni značaja saradnje u cilju sprečavanja unošenja i širenja štetnih organizama i karantinski štetnih organizama, Socijalistička partija Srbije će podržati njegovo donošenje. Sporazum treba da doprinese bezbednijem i lakšem plasmanu naših proizvoda na ukrajinsko tržište, a mala geografska distanca je činjenica koju treba iskoristiti za što veći plasman naših proizvoda na ukrajinsko tržište. Treba reći da potencijali međusobne razmene nisu dovoljno prepoznati ni iskorišćeni, ali je poslednjih godina ipak vidljiv pomak. U prvoj polovini 2013. godine prvi put je zabeležen suficit u razmeni dve zemlje. Od tada je nastavljen rasti izvoza semena suncokreta i hibridnog kukuruza. U periodu januar – septembar 2014. godine ukupna razmena roba i usluga između Ukrajine i Republike Srbije je bila 218,4 miliona dolara, što znači povećanje u poređenju sa istim periodom prethodne godine za 16,7%. Izvoz roba i usluga u Srbiji je bio 102,7 miliona dolara, povećanje je bilo 24%, a uvoz roba i usluga iz Srbije 115,7 miliona dolara i povećanje 32,1%. Predsednici privrednih komora Srbije i Ukrajine su 7. juna 2013. godine potpisali i memorandum o saradnji, koji treba da doprinese boljem povezivanju privrede dve zemlje. Tom prilikom rečeno je da Srbija ima veliki potencijal ulaganja, pre svega u oblasti razvijanja semenarstva i povrtarstva, jer su mogućnosti srpskih poljoprivrednih i naučnih instituta velike. Što se tiče Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske i Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, on je potpisan kako bi se olakšao promet životinja i proizvoda životinjskog porekla, da se istovremeno onemogući unošenje zaraznih bolesti i po zdravlje štetnih proizvoda životinjskog porekla, kao i da se razvije saradnja u oblasti veterinarstva. Potvrđivanjem sporazuma saradnja dve države u oblasti veterine treba da dobije pravni okvir, čime se stvaraju uslovi za olakšan promet i povećanje obima razmene poljoprivredno prehrambenih proizvoda životinjskog porekla. Sporazum treba da doprinese ne samo saradnji nadležnih veterinarskih organa dve zemlje, već i naučnih ustanova i predstavnika agroindustrijskog kompleksa. Prema podacima Privredne komore Srbije, ukupna spoljnotrgovinska razmena Srbije sa afričkim zemljama odvija se neujednačeno, sporadično i sa stalnim deficitom na strani Srbije. Od 2009. do 2012. godine izvoz na taj kontinent kretao se od 50 do 125 miliona dolara godišnje, što je bilo 0,6 do 1,5% ukupnog izvoza Srbije u tom periodu, dok je uvoz bio 130 do 250 miliona dolara ili 1 do 1,5% ukupnog uvoza. Daleke 1982. godine robna razmena sa Alžirom je iznosila 500 miliona dolara, a Srbija je imala stalni suficit. Danas je situacija takva da je robna razmena Srbije i Alžira simbolična. Srbija ima interes da visoki nivo političkih odnosa koji imamo sa Alžirom unapredi u oblasti ekonomije. Na poslovnom forumu Srbija-Alžir u Privrednoj komori Srbije istaknuto je da je robna razmena dve zemlje stagnirala posle 90-ih godina, ali je 2012. godine postignut mali napredak. Uz efikasno korišćenje potencijala i dobar pravni okvir, kojim se stvaraju uslovi za dalji razvoj ekonomske saradnje, u bliskoj budućnosti očekujemo ponovno uspostavljanje održive i dosledne saradnje dve države. Sporazum između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o saradnji u oblasti veterine zaključen je pre svega u cilju olakšavanja međusobne trgovine životinjama i proizvodima životinjskog porekla, povećanja robne razmene u sektoru poljoprivrede, kao i uspostavljanja čvršćih poslovnih veza predstavnika poljoprivredno prehrambene industrije. Sporazum uređuje više pitanja od značaja za saradnju u oblasti veterinarstva, čime se stvaraju uslovi za saradnju nadležnih veterinarskih organa. Saradnja u oblasti veterine dobija pravni okvir, a time se stiču uslovi i za ostale segmente saradnji u oblasti poljoprivrede. Sporazum takođe treba da stvori osnov za uspostavljanje poslovnih veza predstavnika poljoprivredno prehrambene industrije dve zemlje i poveća obim razmene poljoprivredno prehrambenih proizvoda. Što se tiče odnosa naše države sa Urugvajem, treba reći da postoji tradicionalno prijateljstvo dve zemlje, ali sadašnja ekonomska saradnja ispod je mogućnosti dve države i izražen je interes da se ona unapredi, posebno u pogledu povećanja spoljnotrgovinske razmene i investicionih ulaganja. Urugvaj je jedna od najsnažnijih ekonomija Južne Amerike i ovaj sporazum je jedna od prilika za bližu ekonomsku saradnju. Da bismo obezbedili kvalitetan i nesmetan rad veterinarskih i carinskih organa i obezbedili kontrolu prometa, neophodna nam je kontinuirana saradnja nadležnih organa dve države. Sporazum treba da doprinese razvoju naučnih i tehnoloških veza dve države, obzirom da predviđa da će potpisnice sporazuma nastojati da organizuju godišnje sastanke stručnjaka. Takođe, važno je istaći i da je kvalitetna, pravovremena i efikasna veterinarska kontrola neophodan uslov za obezbeđivanje i očuvanje zdravlja kako životinja, tako i samih građana. Pogotovo ako se uzmu u obzir neželjeni efekti i nesagledive štetne posledice uvoza higijenski neispravnih proizvoda, a posebno zaraženih i obolelih životinja. Imajući u vidu sve ove razloge, a posebno to da primena ovih sporazuma treba da doprinese unapređenju ekonomskih i trgovinskih odnosa Srbije i država ugovornica ovih sporazuma, kao i da omogući kontrolu prometa i veći pristup, tj. izvoz na strana tržišta, Socijalistička partija Srbije će u Danu za glasanje podržati usvajanje predloga ovih zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Arsiću, poštovana gospođo Bošković Bogosavljević i poštovani gosti iz Ministarstva, poslanici Nove stranke glasaće, naravno, za usvajanje ova dva protokola i tri međunarodna sporazuma, ali bih hteo da ovaj jedan povod ovde sada iskoristim da uputim i dve napomene povodom izvesnih tema koje su danas na dnevnom redu ovde, uz jedno prethodno podsećanje ministarki Bošković Bogosavljević da je danas četvrtak i da je vreme da saznamo da li ste prihvatili naša četiri amandmana na ona dva predloga zakona o kojima smo razgovarali u utorak. Dva dana su prošla i ja mislim da je u redu da saznamo da li je to prihvaćeno, da se možda još malo i bolje pripremimo za amandmansku raspravu, gospođo Bošković Bogosavljević. Što se tiče ova dva protokola i tri sporazuma, dve napomene bih hteo ovde da saopštim, ne samo gospođi Bošković Bogosavljević, nego i svim narodnim poslanicima koji učestvuju u današnjoj raspravi. Najpre, mi ovde razgovaramo o dva protokola uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i o održivom razvoju Karpata. Jedan protokol se tiče održivog turizma, a drugi održivog upravljanja šumama. Dame i gospodo narodni poslanici, kada sam čitao one protokole koje mi sada ovde treba da potvrdimo, meni se učinilo da je sadržina, evo, makar jednog od ova dva protokola - jedna slika strašnog sudara sa našom realnošću i da treba da radimo mnogo više, da nešto što je ambijent u kojem mi živimo bude u odnosu na ove teme mnogo bolji, poštovana gospodo. Evo, da pokušam to ovde da potvrdim. Na primer, u ovom Protokolu o održivom upravljanju šumama, uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, mislim da se vrlo jasno promoviše jedna kultura pošumljavanja. Da li mi treba da pripadamo tome? Naravno da treba da negujemo tu kulturu. Evo, ja vidim član 8. Posebne mere u Poglavlju 3. Član 8. tiče se očuvanja i uvećanja površina pod šumama. Evo, u dva stava se kaže sledeće – veoma je važno da to čujemo. Kaže – svaka strana će preduzeti mere na svojoj nacionalnoj teritoriji, kroz održivo upravljanje šumama i planiranje prostora, u cilju očuvanja postojećih površina pod šumama, kao ključnog sastavnog dela karpatskog dela. Drugi stav, koji je, ja mislim, za ovo o čemu sada govorim još važniji, kaže – svaka strana će preduzeti mere na svojoj nacionalnoj teritoriji u cilju povećanja površina pod šumama na Karpatima itd, itd. Šta sada ja zapažam? Evo, na osnovu nekih podataka i na osnovu naše rasprave na Odboru, neguje se ovde i promoviše kultura pošumljavanja, a naša praksa, koliko ja mogu da primetim, je potpuno drugačija, mi imamo jednu kulturu sečenja šume. Kako sam sada razmišljao? Naravno da je u redu da mi ovde potvrdimo jedan protokol koji nas usmerava ka jednoj drugačijoj praksi i drugačijoj kulturi, ali sam se pitao šta će da se desi ukoliko mi ne uspemo da ispunimo neke obaveze koje preuzimamo, na primer, na osnovu ovog protokola. U Vojvodini, koliko sam razumeo ovde, a nisam iz te oblasti, ali sam se malo informisao za ovu raspravu, mi imamo 6% te teritorije koja je pokrivena šumama, kaže da je evropski minimum 14%. Da li ćemo mi uspeti ove obaveze koje ovde stoje da ispunimo i ako ne ispunimo, šta će da se desi? Da li smo malo razmislili o tome da li smo sposobni da ispunjavamo sve obaveze koje preuzimamo na osnovu nekih protokola? Ili, moram ovde jednu dodatnu napomenu oko ova tri sporazuma. Pazite, imamo tri sporazuma, jedan potpisan sa Istočnom republikom Urugvaj 20. septembra 2011. godine, to je, znači, pre tri i po godine, 13. februara 2012. godine sa Republikom Alžir, 6. juna 2013. godine sa Ukrajinom, a sva tri tražimo ovde, nakon toliko vremena, da se po hitnom postupku potvrde. Zašto, gospođo Bogosavljević Bošković? Zašto se ne držimo onoga što piše u zakonu, da kažemo - kako hitni postupak, kada je od jednog potpisivanja prošlo tri i po godine, od drugog dve godine, od jednog godinu i po dana, i sada mi, posle toliko vremena, moramo baš po hitnom postupku ovde sve to da potvrdimo? Važno je da se držimo nekih procedura, nekih dobrih običaja i, naravno, pravila, poštovana gospodo.
Vreme, gospodine Pavićeviću.
Naravno, čekam za ona četiri amandmana da gospođa Bošković Bogosavljević kaže da li su usvojena. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, dok spominjete te amandmane, vi sami kršite član 106. Poslovnika. Skrećem vam pažnju na to da se pridržavate teme dnevnog reda. Nema potrebe da javnost i građane Srbije dovodite u zabludu jer ti zakoni jesu upućeni po hitnom postupku, ali Narodna skupština je sa njih skinula hitan postupak, to morate da znate. To su procedure u Skupštini Srbije, morate o tome da vodite računa. Takođe ste dobili reč mimo Poslovnika, zato što ste tako hteli. Zahvaljujem vam se. Kao što ste vi tražili da se striktno pridržavamo Poslovnika, od sada ćemo baš tako da se pridržavamo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Po Poslovniku.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući danas gospodine Arsiću, poštovana gospođo Bošković Bogosavljević i poštovani gosti iz Ministarstva, povređen je član 104. ovog Poslovnika, ja mislim, i to na dva načina. Najpre, gospodine Arsiću, to što je Skupština skinula oznaku hitnosti, ne znači da Vlada u proceduru nije uputila ove predloge po hitnom postupku i to piše na ovim dokumentima. Gospodine Arsiću, ja ovu napomenu i kritiku nisam uputio vama lično, niti narodnim poslanicima, nego sam ovu kritiku i napomenu uputio predstavniku Vlade danas u našoj Skupštini - gospođi Bošković Bogosavljević. Mislim, gospodine Arsiću, da je obaveza narodnih poslanika ne da po svaku cenu štite Vladu i predstavnike Vlade, nego da mi ovde treba da ispunjavamo jednu od funkcija Narodne skupštine, da kontrolišemo Vladu, svi zajedno ovde, bez obzira da li smo poslanici vlasti ili opozicije. To je jedna stvar, gospodine Arsiću. Druga stvar, nije bilo moj zahtev da ja sada govorim drugi na današnjoj sednici, nego je to bio zahtev predstavnika SNS, koji su predložili ovde da zbog obaveza ministarke mi, poslanici iz opozicije, govorimo nešto malo ranije, kako bi ministarka mogla da ispuni svoju obavezu prema narodnim poslanicima sada pre svega iz opozicije i da u tom duhu pokušamo da dogovorimo redosled prijavljenih, kako bismo mi govorili dok je ministarka tu. Ni na koji način nisam prekršio Poslovnik, gospodine Arsiću. Molim vas da vi sada ovde kažete da ste vi pogrešili kada ste izneli ocenu da sam ja delovao tako da se ne pridržavam Poslovnika Narodne skupštine naše Republike, poštovani gospodine Arsiću. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, upravo ste vi sad ponovo, ja nisam hteo, zato što je reklamiranje Poslovnika, da vam skrećem pažnju. Član 104. se odnosi na pravo na repliku, ni na šta više. Što se tiče procedura, Vlada upućuje zahtev po hitnom postupku, ili predlagač zakona, Narodna skupština je ta koja se izjašnjava hoće li ili neće. Neki saziv 2011. godine se izjasnio da neće. He vidim šta je tu sporno. Neki drugi saziv 2013. godine takođe se izjasnio da neće po hitnom postupku predlog. Ne vidim u čemu je urušeno dostojanstvo Narodne skupštine. Znači, kažete sami da procedure moraju da se poštuju i mi ih poštujemo. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, poštovani građani, radi javnosti, ja sam juče bio poslednji govornik koji je govorio o ovim tačkama dnevnog reda. Pošto uvažene kolege iz opozicije nisu bile prisutne, nije bilo moguće dalje voditi raspravu pa je gospodin Arsenović odložio sednicu do današnjeg dana. Čisto zbog građana da znaju da sednica nije prekinuta zbog neprisustva poslanika većine, već zato što poslanici koji su bili na redosledu govornika nisu bili prisutni u sali, bilo ih je možda dvoje ili troje. Iz tog razloga je gospodin Arsenović, sasvim opravdano, želeći da izađe u susret opozicionim poslanicima, odložio sednicu za danas, pa i moj uvaženi prethodni kolega…
Molim da se vratite na diskusiju, u skladu sa članom 106. Poslovnika Narodne skupštine.
Čisto radi javnosti sam izneo da je sednica odložena u korist opozicionih poslanika, a ne zbog nekih drugih razloga. Takođe, ovde je rečeno da nam ne treba oprostiti ni njihove greške. Ovde je prethodni govornik rekao da ratifikacija ide po nekom hitnom postupku, po nekoj proceduri. Sad ja pitam – zašto ovi sporazumi i protokoli nisu ratifikovani, s obzirom da su potpisani 27. maja 2011. godine - dva sporazuma i protokol, 20. septembra 2011. godine je potpisan Sporazum između Republike Srbije i Urugvaja. Sporazume su potpisivali gospodin Ćirić i gospodin Jeremić. Ukoliko je prethodni govornik želeo nešto da zameri na ovim sporazumima, trebalo je da zameri to svojim vršiocima izvršne vlasti za vreme vlasti bivšeg režima. Dakle, sporazume su potpisivali Vuk Jeremić, gospodin Ćirić i ukoliko nešto nije valjalo u sumama, taj sporazum i protokol je potpisan 27. maja 2011. godine. Dakle, današnja vladajuća garnitura, današnja Vlada, nije imala nikakvu ulogu u protokolima i sporazumima, nije uticala ni na Protokol o šumama na Karpatima, niti je imala bilo kakvu ulogu o održivom turizmu na Karpatima. Dakle, te sporazume o pošumljavanju, kao što je rekao prethodni govornik,potpisali su predstavnici one liste, predstavnici sa liste na čijoj je on listi sam izabran. Ukoliko ima neke zamerke na protokole i sporazume treba da ih uputi sopstvenoj izbornoj listi i da pita neke svoje kolege kakve sta vi to sporazume o pošumljavnju potpisivali. Kad smo već kod stručnosti i akademske čestitosti, ja sam mislio da su predstavnici te organizacije stručni za vinovu lozu a ne za šume, ali očigledno da je dijapazon njihovog interesovanja prešao sa vinograde, sa vinove loze, da je prešao na šume i bojim se da ne budu opet deljene neke subvencije za pošumljavanje kao što su deljene na Fruškoj gori za rašumljavanje, odnosno za sadnju vinove loze. Takođe, prethodni govornik, kad se već dotakao tih tema, trebao je malo govoriti i o veterini i pitati svoju izbornu listu - kako su to suzbijali svinjsku kugu, klasičnu kugu svinja koja i dan danas sprečava, zbog te pojave sprečava našu zemlju da izvozi svinjsko meso u EU, ne samo da ga ne možemo izvozimo, ne možemo ni da provozimo svinjsko meso kroz teritoriju EU, zato što nije suzbijena klasična kuga svinja, odnosno da nam objasni na koji način su to radili u Surčinu kod svog stranačkog prijatelja, mislim da se Ekoorganik zvala farma, kako su umesto da su uništili klasičnu kugu svinja, to suzbijali iz više puta, pa je određeni broj grla završio i na pijaci tih godina od 2008. do 2012. Kada smo već govorili o sporazumima sa Karpatima itd, trebali smo i o malim farmama, trebali su nam nešto reći, posebno govornik koji je govorio pre mene, trebao je reći razloge zbog kojih je dozvoljen uvoz bundi u Srbiju. Verujem da sem što su stručni za vinovu lozu da su stručni veoma i za krzno, pa mi nije jasno zašto je za vreme vlasti koju je vršila izborna lista na čijoj listi su i sami izabrani, zašto je bio dozvoljen uvoz bundi, a zabranjena je proizvodnja krznašica, činčila, nerčeva i nutrija, zašto su to zabranili, a pri tome su dozvolili da se nesmetano i dalje uvoze bunde, a da se zabrani unutrašnji promet i proizvodnja krzna na našoj teritoriji? Time su ugrozili nekoliko stotina farmera koji su ovoj zemlji donosili značajne prihode i demotivisali ostale uzgajivače da pristupe ovom unosnom poslu za male farmere. To su odgovori koje nam je mogao pružiti bivši režim, predstavnici te izborne liste koji su izabrani na poslednjim izborima 2014. godine zajedno sa njima i umesto da sami vide, pogledaju i pročitaju da su sporazumi i protokoli koji su sada na dnevnom redu i ratifikaciji, potpisali upravo predstavnici one stranke na čijoj ste listi izabrani, oni, bojim se neće da nam oproste ni vlastite greške i nalaze zamerke na sporazumima koje su oni potpisali, nalaze greške i pokušavaju da pripišu Vladi koja te sporazume nije potpisala. Po meni to je, na neki način, s obzirom da je moj uvaženi kolega, prethodni govornik, veoma cenjen u akademskim klubovima, akademski čestit, po meni je to neprihvatljivo da se na ovakav način iznose činjenice i da se greške jedne Vlade pokušavaju da stave u kontekst i pripišu da su to greške sadašnje Vlade. Mislim da nam u najmanju ruku duguju objašnjenje zbog nekih postupaka koje sam već ovde naveo, znači verujem da su građani razumeli da nam zameraju i zbog toga što njihovi amandmani ne mogu da se nađu u ovim predlozima. Koliko ja znam na sporazume, a ja sam poslanik jedno sedam-osam godina, na ovakvu vrstu međunarodnih sporazuma nije dozvoljeno predlagati amandmane, ali naši građani treba da znaju da se neko veoma vešto retorički pokušava da izrazi na takav način da greške koje su učinili njegovi stranački saborci pripiše nekoj drugoj stranci, nekoj drugoj Vladi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Hasanović Korać, a neka se pripremi narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite, gospođo Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u okviru ove tačke dnevnog reda objedinjena je rasprava o dva predloga zakona o potvrđivanju protokola i tri predloga zakona o potvrđivanju sporazuma. Neću navoditi pune nazive jer je to učinjeno već nekoliko puta od kada razmatramo ovu tačku dnevnog reda. Svih pet predloga zakona koji su na dnevnom redu su vezani za oblast zaštite životne sredine i nadovezuju se na prethodnu tačku dnevnog reda sa ove sednice. Oblasti zaštite životne sredine je od ogromnog značaja i zato zaslužuje komentarisanje i analizu. Pažnju ću zadržati na prva dva predloga zakona, na Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu u okviru Konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata i Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama u okviru Konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata. Oba ova protokola se zasnivaju na Konvenciji o zaštiti i održivom razvoju Karpata koja je usvojena u Kijevu 22. maja 2003. godine i kojom je obuhvaćeno sedam zemalja i to: Češka, Mađarska, Poljska, Rumunija, Slovačka, Ukrajina i Srbija. Oba protokola sadrže opšte ciljeve i principe koji treba da se realizuju u području Karpata, primenom ovih protokola i kojih moraju da se pridržavaju potpisnice u realizaciji protokola. Obaveze potpisnica protokola sistematizovane su u poglavlja, opšte obaveze i posebne mere. Postavljeno je nekoliko prioriteta. Kao prvi bih navela razvoj ovog područja i razvoj održivog turizma, kao i povećanje površina pod šumama i kvaliteta šuma. Kao drugi prioritet je harmonizacija politika što podrazumeva da se potpisnice obavezuju da razmotre i koriste alate i metodologije koje se primenjuju na međunarodnom nivou za planiranje, razvoj i upravljanje turizmom, posebno u ranjivim područjima koja su ograničena na štedljivo korišćenje. I, da harmonizuju nacionalne alate i okvire za planiranje kao i da su potpisnice obavezne da razmenjuju informacije među vladinim institucijama na svim nivoima i među svim interesnim grupama u najboljim praksama koje su postignute po ovim pitanjima i u ovoj oblasti. Treći važan prioritet jeste integrisanje ciljeva, očuvanja i održivo korišćenje biološke i predeone raznovrsnosti Karpata u sektorske politike, kao i održivog upravljanja i zaštite Karpatskih šuma. Ovo podrazumeva da se potpisnice obavezuju da uzmu u obzir ciljeve ovih protokola pri izradi svojih politika, ne ograničavajući se samo na prostorno planiranje i upravljanje zemljišnim resursima, očuvanje biološke i predeone raznovrsnosti, upravljanje vodenim i rečnim bazenima poljoprivrede i šumarstva, transporta i infrastrukture, industrije i energetike. Ovo bi za nas moglo da bude od posebnog značaja, pogotovo za razvoj ekonomije, a naročito za razvoj poljoprivede jer predstavlja šansu za našu zemlju, za odbranu od pritisaka da se uvedu u proizvodnju genetski modifikovani proizvodi, za proizvodnju zdrave hrane i plodova iz prirode, lekovitog bilja, meda i slično, zatim, za održanje zdravih i ne zagađenih pašnjaka na kojima bi se vršila ispaša stoke od koje bi mogli da dobijemo zdravo i organsko mleko i meso, sa kojim bi mogli da pokrijemo i naše tržište i da konkurišemo za izvoz. Ali, ovo treba pre svega implementirati da bi do toga došli i ja ću da iskoristim prisustvo vas, uvažena ministarko, da postavim pitanje, da li je istina ono što sam čula da se sada događa da mlekare otkupljuju 20% manje mleka i da proizvođači prosipaju višak mleka, jer je nekome bio interes da uvede mleko u prahu i da mlekare moraju, odnosno uzimaju da koriste to mleko jer je jeftinije? Mislim da, pogotovo kada počnemo da primenjujemo ove protokole, a i inače, ako vodimo računa o našim proizvođačima i razvoju naše ekonomije, a posebno poljoprivrede, do ovakve situacije ne bi smelo da dođe. Znajući kako funkcionišu ministarstva, želim i da vam postavim pitanje – da li su ministarstva spremna na međusobnu saradnju i koordinaciju i da li imate plan kako da realizujete ovu saradnju i koordinaciju među ministarstvima u svim ovim oblastima koje sam malopre navela? Iskreno, mislim da će realizacija integrisanih ciljeva ići dosta teško. Četvrti prioritet jeste učešće regionalnih i lokalnih vlasti zajednica i drugih interesnih grupa. Ovo podrazumeva da je svaka potpisnica obavezna da u okviru svog institucionalnog okvira uključi relevantne institucije regionalnih i lokalnih vlasti, kao i druge interesne grupe koje se bave pripremom i implementacijom politika. Da li imate razrađen plan kako da obezbedite učešće svih ovih faktora? Lokalne vlasti imaju značajnu ulogu u ovome. One imaju mogućnost da preko graničnim projektima obezbede sredstva za implementaciju ovih protokola. Mislim da zato treba vršiti tu koordinaciju između lokalnih vlasti i državnih organa kako bi se protokoli što bolje implementirali. Tim prekograničnim projektima mogu da se povuku značajna sredstva iz EU. Što se tiče učešća drugih interesnih grupa, vrlo sam skeptična, znajući odnos ministarstava i ove Vlade prema javnim raspravama, javnim slušanjima i posebno prema civilnom sektoru u kome ima najviše organizacija koje se bave u pravo zaštitom životne sredine. Peti prioritet i peta obaveza je da se vrši promocija ciljeva i rezultata predviđenih ovim protokolom. Zatim, kao šesti zadatak, predviđena je i edukacija, kako subjekata koji će raditi na realizaciji protokola, tako i celokupnog stanovništva. Neophodno je početi sa edukacijom o značaju zaštite životne sredine, od obdaništa, preko predškolskog i školskog uzrasta, studenata, preko organizacija i radnih mesta gde ljudi rade, preko mesnih zajednica, a naravno i preko medija, kao i putem održavanja seminara okruglih stolova i drugih vidova neposrednih kontakata sa građanima. Sada vladajuća većina često kritikuje pa se čak i podsmeva akciji „Očistimo Srbiju“. Ako je neko i zloupotrebio sredstva namenjena za ovu akciju, postoje nadležni organi koji to treba da ispituju, i ako postoje krivci da ih kazne. Ali ne možemo da sporimo da je ova akcija dala dobre rezultate. U vreme sprovođenja ove akcije održavane su radne akcije koje su angažovale i mlade i škola i zaposlene u okviru svojih preduzeća gde rade, da očiste svoja okruženja i time stvore navike da treba da žive u čistoj i zdravoj sredini. Nije slučajno, i meni bar, nije smešno to što su bili postavljeni i bilbordi po ulicama, što su išli spotovi na televiziji i na elektronskim medijima, što su bili oglasi u pisanim medijima, jer su oni stalno podsećali građane i bilo je vidljivo na ulici da kada neko po običaju hoće da baci opušak ili papirić, omot od žvake, od čokolade, pa vidi bilbord, ili se seti spota, potraži korpu za otpatke. Bile su očišćene mnogobrojne divlje deponije u to vreme i nisu se dovoljno brzo punile. Takođe su bili očišćeni i kanali, međutim, kako je ta akcija prestala, polako je i ta svest kod stanovništva počela ponovo da pada na niži nivo i ponovo su zatrpane sve divlje deponije i stvorene nove i zatrpani svi kanali koji su doprineli poplavama koje smo imali prošle godine. Juče, u Jutarnjem programu na „Studiju B“, sam baš gledala prilog o divljoj deponiji na Avalskom putu, pored jedne nedovršene kuće. Nebrojeno puta su već i Gradska čistoća i drugi nadležni organi čistili i odnosili smeće sa te divlje deponije i ona se ponovo jako brzo stvori i građani koji žive u okruženju stalno apeluju. To pokazuje da je neophodno da se radi edukativno i da se poveća svest građana od neophodnosti održavanja životne sredine i, pre svega, higijene i čistoće, a to će onda pomoći i implementaciji ovih protokola. Poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS i ZS, podržava potpisivanje ratifikacije ovih protokola, ali imamo zaista sumnju i apelujemo da se učini sve da oni budu i implementirani i realizovani, jer realizacijom ovih protokola ne samo potpisivanjem, nego realizacijom, digli bi standard u našoj zemlji i približili bi se zemljama EU i drugim razvijenim zemljama u svetu. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima ministar u Vladi, Snežana Bogosavljević Bošković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, osetila sam za potrebu da na nekoliko konkretnih pitanja narodnoj poslanici koja je prethodno govorila i dam odgovor. Vi ste više pitanja pokrenuli. O nekima smo juče dosta govorili. Ja se slažem sa vama da bi bilo dobro da imamo ponovo sredstava i novaca kao što je to nekada bilo u Fondu i da opet imamo tako jednu dobru akciju, kako je vi zovete, dobru akciju. Imali ste i za edukaciju, ali edukacija je očigledno kratko trajala. U svakom slučaju, ne bih ponovo da otvaram teška pitanja i teške teme od juče, ali, mi dobro znamo šta bi moglo da se uradi da ste nam ostavili nešto u kasi. Ovako sad ništa, moramo da tražimo nova sredstva. Sa druge strane, ja bih, kada se tiče o problemu uvoza mleka, odnosno mleka u prahu. To je pitanje koje zaokuplja našu pažnju i pitanje koje opet je od vas, na neki način, uzrokovano. Kako? Godine 2008. kada je potpisan Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, i o tome sam juče govorila, nisu se dobro procenili rokovi kada ćemo biti mi spremni da uđemo u tržišnu utakmicu sa evropskim poljoprivrednicima. Kada će naši poljoprivrednici biti dovoljno spremni? Pošto su bili predviđeni, sada vidimo kratki rokovi, nastupila je liberalizacija u trgovini poljoprivrednim i prehrambenim proizvodima i to je za nas sada jedan problem. Dodatan problem su nam i poremećaji na evropskom tržištu, globalno na evropskom tržištu, koji je uzrokovan političkim dešavanjima i trgovinskim embargom između Rusije i EU. Pošto je EU značajne količine mleka i proizvoda od mleka plasirala prema Ruskoj Federaciji i Carinskom savezu, sada jedan deo te količine dospeva i na tržište Srbije. Dospeva zato što imamo slabe zaštitne mere, ali to ne znači da mi to posmatramo s mirom i da ne preduzimamo sve ono što se u ovom momentu može preduzeti. Mi od oktobra već razgovaramo interresorno ministar trgovine, ministar privrede i ja, proizvođači mleka i prerađivači mleka, zajedno sa našim stručnim službama, kako da amortizujemo povećane količine mleka koje bi mogle značajnije da ugroze naš i tako osetljiv sektor, sektor proizvodnje mleka. Evo, ja mogu da vas obavestim o onome šta smo mi do sada preduzeli i šta smo uradili. Pre svega, mi poštujemo sporazum koji je potpisan. Poštujemo odredbe sporazuma i znamo za jednu mogućnost u tom sporazumu da u određenim uslovima možemo da uvedemo i zaštitne mere, pa smo s tim u vezi razgovarali sa predstavnicima Evropske komisije i rekli im da je povećana količina pojedinih proizvoda mlečnih na našem tržištu sada između ostalog rezultat i njihove visoke subvencionisanosti ovih proizvoda sada kada je nastupio na njihovom nivou poremećaj, s obzirom da njihovi proizvodi ne mogu sada da se plasiraju, kako je to ranije činilo se. Znači, oni su zaštitili svoju proizvodnju, ali s druge strane nama su napravili problem i mi smo uspeli sa njima da to dogovorimo, da mi sada na svoj način, onako kako sada možemo da zaštitimo, da to i učinimo. U tom smislu, dogovorili smo zaštitne mere, prelevmane za pojedine vrste sira i za maslac, i to za maslac od pakovanja do jednog kilograma. Sada ćete vi verovatno pitati zašto samo do jednog kilograma, zašto ne ukupna količina, odnosno i veća pakovanja? Zbog toga što moramo da štitimo sada i konditorsku industriju, znate? Konditorska industrija isto tako ima problem. Ako ona kupuje skuplje mleko u prahu u odnosu na konditore u EU, onda svakako njihov proizvod će biti skuplji, pošto je tržište za tu vrstu proizvoda sada potpuno otvoreno. Znači, sada njih praktično ugrožavamo. Sve ovo vam govorim da shvatite koliko su kompleksni problemi sa kojima se mi ovog momenta suočavamo, koliko je potrebno uz sve one ostale probleme, ali i ne samo probleme, mi moramo da idemo i unapred, koliko nam je sada potrebno da tražimo rešenja i da spašavamo u ovom momentu ono što se spasiti može. Dakle, mi činimo što je moguće, verujem da ćemo uspeti i verujem da ćemo maksimalno koliko je moguće ono što onda nije dobro predviđeno, uspeti da zaštitimo, jer ja sam sasvim sigurna da kao i vi, kao i većina naših građana, da znate da mi moramo po svaku cenu braniti prehrambenu sigurnost svog stanovništva, svojih građana i da svaka odgovorna zemlja tu prehrambenu sigurnost štiti kroz domaću proizvodnju. Toliko kada se radi o mleku i naši građani da budu sigurni da mi zaista sve što budemo mogli ćemo i učiniti da taj sektor spasimo i spasićemo ga. Druga pitanja koja ste podstakli, to su ova pitanja regionalne saradnje. Mi zaista i na tom međunarodnom planu i posebno na planu saradnje u regionu smo mnogo toga učinili u prethodnim mesecima, jako nam je stalo da ta saradnja bude na visokom nivou, prepoznajemo sve te mogućnosti u smislu apliciranja za projekte koje podstiču fondovi EU i u maksimalnoj mogućoj meri ih koristimo. Tako da i sa te strane možete biti potpuno mirni i bezbrižni i verujte da znamo i da ih prepoznamo, da znamo a i naše kolege iz regiona, isto tako su zainteresovani, tako da u toj jednoj dobroj međusobnoj sinergiji, mi ćemo izvući opet maksimum. Nadam se da će tako biti. Hvala puno.
Zahvaljujem gospođo ministar. (Blagoje Bradić, s mesta: Poslovnik.) Blagoje Bradić po Poslovniku, izvolite.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Evo, ja se drugi put u mojoj poslaničkoj karijeri javljam za povredu Poslovnika. Mislim da ste gospodine Bečiću povredili član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine; kada niste gospođu ministarku upozorili da ne edukuje narodne poslanike. Ja koliko znam da svi oni koji dolaze u …
Ponovite, nisam čuo ono što ste rekli zadnje?
Da ne edukuje narodne poslanike. Znači, oni su ovde ispred Vlade, da brane predloge zakona koje usvaja Narodna skupština. Naše je na osnovu njihove elaboracije, na osnovu njihovih obrazloženja i argumenata da prihvatimo ili odbijemo. Ja cenim vaše akademsko zvanje, cenim akademsko zvanje gospođe ministarke, ali ono je vezano isključivo za poljoprivredu, za ostala nema tako visoko akademsko znanje. U mojoj oblasti, vi ste na nivou informacije iz Vase Pelagića, te bih vas s toga molio gospodine Bečiću da ubuduće govornicima koji se obraćaju Narodnoj skupštini, tj. nama poslanicima, skrenete pažnju da ne edukuju narodne poslanike. Jedna informacija, to ste trebali da date gospođi ministarki, budžet Republike Srbije se kreira od 1. januara do 31. decembra. Ne postoje pare koje se ostavljaju. Znači, budžet nije u sistemu štednje, on se svake godine formira, svake godine se predviđaju pozicije i o tome što je govorila moja koleginica, a vi ste odgovorili, tj. gospođa je odgovorila da nisu ostavljene pare, to Vlada treba da predvidi u budžetu za tekuću godinu, tako da ne postoje ostavljeni novci, to ne postoji u budžetu. Zahvaljujem se.
Gospodine Bradiću, ja vas sada pitam da li ćete da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Blagoje Bradić, s mesta: Nema potrebe.) Nema potrebe zato što ste svesni da ste prekršili Poslovnik i da ste iskoristili javljanje po povredi Poslovnika za repliku gospođi ministarski, tako da nemam nikakav drugi komentar. Izvolite, reč ima ministar Snežana Bogosavljević Bošković.
Samo kratko. Gospodine Bradiću, ukoliko ste dobro slušali, ja sam odgovarala na pitanja koja mi je direktno postavila narodna poslanica. Ona je ova pitanja postavila u okviru svoje diskusije vezane za zakone koji su na današnjem dnevnom redu. Govorila je o tome koliko je važna prekogranična saradnja, koliko je važan dobar odnos prema životnoj sredini, aktivnosti u smislu primene protokola o saradnji u oblasti veterine, itd. Dakle, ja nisam izašla izvan konteksta postavljenih pitanja. Smatrala sam da kada mi je postavila pitanja, a pitanja su vrlo životna, tiču se naših gledalaca, da je moja dužnost da na njih odgovorim. Nikako da ovo svoje obraćanje političarim i nikako da ga koristim u neke druge svrhe. Hvala.
Zahvaljujem gospođo ministar. Ja sam upravo i komentarom mojim da je gospodim Bradić zloupotrebio poslovnik, iskoristio to kao repliku, upravo odgovorio na pitanje i na njegovu konstataciju da gospođa ministar pokušava da edukuje poslanike, ne nego gospođa ministar je kao jedan ministar koji je u konstruktivnoj raspravi odgovorio na pitanja koje mu je postavila prethodna govornica. Zahvaljujem. Reč ima dr Dijana Vukomanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem se poštovani predsedavajući. Takođe se pridružujem vašoj intervenciji, ali prosto, javila sam se refleksno odmah nakon izlaganja mog kolege prethodnika narodnog poslanika i pozivam se na član 106, 102. pogotovo koji kaže da niko ne može da opominje govornika ili učesnika u pretresu, stav 3, a to je upravo ovlašćeni predstavnik Vlade, odnosno ministarka. Zaista mislim da nije red da u ovoj skupštini dozvolimo da neko iz poslaničkih klupa uzima mesto predsedavajućeg i da uvodi red i da odlučuje o tome ko će da edukuje i ko će kako da govori. Takođe, naglašavam da je i poslanik naglasio da je reč ne samo o ministarki nego i o ekspertu, odnosno o profesoru, doktoru iz date oblasti i zaista mislim da je ovo prostor za jedan kolegijalni i civilizovan dijalog tako da bih zaista zamolila da se ne dozvoli da bilo ko iz poslaničkih klupa disciplinuje predstavnike Vlade.
Zahvaljujem se, gospođo Vukomanović. Upravo ono što sam i rekao, gospođa ministar je, ono što se i očekuje od ministra i od ovlašćenog predstavnika predlagača, da odgovori na sva pitanja narodnih poslanika koje narodni poslanici u svojim izlaganjima postave, ali opet nećemo razumeti neke od predstavnika opozicije. Nekada kažu zašto ministri ne odgovaraju na pitanja, a opet, s druge strane, kada ministri odgovaraju, kažu zašto oni odgovaraju i pokušavaju da edukuju poslanike samo što daju odgovore na postavljena pitanja. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Dijana Vukomanović, s mesta: Ne.) Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko Bošković, uvažene kolege poslanici, očito danas u ovoj raspravi o protokolima, uopšte i vrlo važnim sporazumima, možda nekima, gospođo ministar, ne odgovara nivo rasprave, odnosno odgovora, jer mnogo je lakše pričati jednim prizemnim rečnikom u kome možda i neke reči nisu baš, kako da kažem, prihvatljive, pa je to onda interesantno za medije. Ja sam juče u razgovoru sa novinarima baš raspravljala o tome da su ovo danas važni sporazumi, iako možda tema medijski uopšte nije toliko propraćena i na kraju dobijemo odgovore određenih novinara – danas nemamo šta izvestimo iz Skupštine. Ne, danas imamo jako važne stvari da izvestimo, a to je da ova Skupština ratifikuje sporazume uz pomoć kojih će, evo, od sutra već početi da rešava mnogo važne stvari. Danas imamo pojavu neprestane kiše koja će možda izazvati određenu vrstu i nivo poplava. Juče je Vlada Srbije usvojila Nacionalni plan za upravljanje rizicima od elementarnih nepogoda uz pomoć UN i Svetske banke. Znači, to pokazuje odgovoran pristup Vlade, ali i ove Skupštine koja treba da ratifikuje određene vrste protokola na osnovu Karpatske konvencije. Prvo, naći se u društvu sedam država, koje su Poljska, Češka, Mađarska, Rumunija, Ukrajina, znači, u srcu Evrope, koja obuhvata otprilike Karpatske planine, i zaštititi, na kraju krajeva, taj region u smislu određenih vrsta i biljaka i životinja i naći načina da se takvom zaštitom i biti deo jedne grupe država koje će štiti, i samim tim uspostaviti određene uslove, da ćete na neki način promovisati i održivi turizam, promovisati pošumljavanje šuma u jednoj državi, podići, na kraju krajeva, određene ekonomske privredne aktivnosti je u svakom slučaju privilegija. To nemaju sve države. Rumunija ima 40% teritorije Karpatskih planina. Jedna trećina teritorija praktično Rumunije zahvataju te planine, a od toga dva miliona ljudi živi u tom delu, 700 naselja ima i mi smo kao parlamentarci imali prilike u Rumuniji da čujemo da je to za njih veliki značaj, da ovakve vrste protokola i konvencija zaista postoje i da zajednički sedam država kroz taj regionalni pristup i saradnju zaista mogu mnogo toga da urade. I ovo što su moji prethodnici rekli, ako je 6% šuma u Republici Srbiji, a nekih 14% je u drugim državama razvijenim EU, to znači da je na nama veliki posao na pošumljavanju. Pri tome, za to su potrebno određena finansijska sredstva. Mnogo je lakše kada imate protokole potpisane konvencije da povlačite sredstva i od EU i od država u regionu na zajedničkim projektima i radite taj posao, nego da to samo radite. Jednostavno, mi smo na putu na kome sam sebi treba da zadajemo ciljevi koji sigurno da su visoki, ali mi moramo da se krećemo tim putem. Na kraju krajeva, ono što bih rekla o samim protokolima to je da ovaj protokol nije obuhvaćen samo kada pričamo o životnoj sredini. On obuhvata uopšte održivi razvoj. Znači, za sve to podrazumeva i održivo ekonomsko korišćenje svih resursa, ali podrazumeva i deo koji se odnosi i na industriju i na energiju, ali podrazumeva i kulturnu baštinu, ali podrazumeva i održavanje i očuvanje tradicionalnih znanja, ali i onaj deo koji se odnosi na obrazovanje i učešće javnosti. Tu je svakako veliki značaj nevladinog sektora, odnosno civilnog društva i ova kao važna oblast u srcu Evrope je jedan od instrumenata pružanja pomoći održivom razvoju. Prema tome, Srbija je od velikog značaja uopšte što se nalazi pod patronatom ove konvencije i što se nalazi u udruženju ovih sedam država koje će zaista u budućnosti imati načina da se izbore sa svim izazovima, pogotovo kada su u tanju klimatske promene, a mi ćemo biti svedoci i ovih dana kako se Srbijanosi sa svim tim izazovima. Prema tome, Protokol o održivom turizmu u okviru konvencije koja se odnosina Karpatsku konvenciju i Protokol o održivom upravljanju šumama sigurno treba prihvatiti i sigurno treba što više u javnosti govoriti o tome i o značaju ovakvih konvencija zbog toga što mislim da u društvu nije dovoljno shvaćen uopšte značaj ne samo pitanja životne sredine, nego uopšte održivog razvoja. Negde se sve to svodi na neki budžet i na neki novac. Juče je premijer to lepo objasnio. Preventiva jedan dinar podrazumeva sedam dinara rešavanja posledica. Znači, bolje je sprečiti nego lečiti. Ako se to odnosi na zdravlje ljudi, onda to treba da se odnosi i uopšte na održivi razvoj naše ekonomije i naše privrede i naših privrednih aktivnosti. Ono što sigurno treba reći je da je gospođa ministar sigurno u oblasti veterine stručnija i zbog toga odgovori koje smo dobili zaista pokazuju stepen problema sa kojima se Srbija suočava i jednostavno načinna koje ministarstvo rešava mnoge probleme koji su i u oblasti veterine danas svi svedoci, a mi smo tu da pomognemo. Mi kao poslanici možemo da pomognemo ukoliko zaista podržavamo ovakve sporazume između Republike Urugvaja i između onoga što se odnosi na zaštitu biljnog karantina i zaštitu bilja. Znate, kada imate određenu vrstu bolesti kada su u pitanju biljke, onda imate poremećaje i kod ishrane životinja, a samim tim dolazite u probleme kod zdravlja ljudi, jer u pitanju je ishrana. Kao što vidite, to je jedan problem koji uopšte nije izolovan. Znači, svi segmenti u društvu jedan multidisciplinarni pristup u ovakvom rešavanju problema je potreban. Ja sam htela da postavim jedno pitanje, a ne znam da li je u stanju sada da se da taj odgovor, ali kada pričamo o ruralnom razvoju, uopšte o trećoj komponenti i IPARD programa, mi imamo taj ruralni turizam i imamo sada inicijativu Evropskog parlamenta i Unije uopšte da se razvija taj održivi turizam koji je povezan sa životnom sredinom. Ruralni turizam je više povezan za seoski tzv. turizam, odnosno uopšte za ruralni razvoj područja i mogu reći da je vezan i za žensko preduzetništvo, jer negde su žene na selu poljoprivredni proizvođači negde nosioci tog posla. Htela sam da pitam da li postoji uopšte saradnja sa Ministarstvom turizma gospodina Rasima Ljajića i da li postoji određena potreba da se edukacija izvrši ljudi pre nego što budu konkurisali za IPARD sredstva, jer negde prva i druga komponenta što se tiče same poljoprivredne proizvodnje daće se prioritet tome? Čini mi se da će taj ruralni turizma, naravno, u skladu i sa održivim turizmom i uopšte sa turizmom kao jednom važnom privrednom granom u Srbiji, mislim da je potreba da ta intersektorska saradnja bude jača i bolja i da na neki način se izađe sa tom edukacijom ispred poljoprivrednih proizvođača, odnosno i žena preduzetnica koje bi se bavile ruralnim turizmom i negde da se pripremimo kao država mnogo više dok se ne raspišu konkursi, dok ne budemo bili sposobni da povlačimo sredstva iz evropskih budžeta po pitanju IPARD programa, jer to je upravo u skladu sa ovim protokolom kada govorimo o održivom turizmu. Mi smo bili inače gosti u Zagrebu na jednoj evropskoj konferenciji koja se odnosila na održivi turizam i tu su učestvovale 22 države. Evropska unija je zaista zainteresovana da kada je u pitanju održivi turizam se da mnogo veći značaj. Srbija je članica i zaista jedna od važnih država koja učestvuje u mnogim projektima vezana za održivi turizam i mnoga sredstva kada su u pitanju banje Balkana recimo učestvuje dugi niz godina, zatim kada su u pitanju putevi rimskih imperatora, ali me interesuje ovaj deo kada je u pitanju ruralni turizam da li smo u mogućnosti da zaista u saradnji sa Ministarstvom turizma, s obzirom da naš Odbor kojim ja predsedavam obuhvata i rad Ministarstva turizma, da se nekako napravi ta jača saradnja da bi se lakše pripremili poljoprivredni proizvođači u Srbiji da se bave ovim poslom. Sigurno u danu za glasanje da ćemo ove protokole i SNS i svi poslanici podržati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa ministarka Snežana Bogosavljević Bošković.
Hvala. Zahvaljujem se narodnoj poslanici Tomić na ovako lepom pitanju. Sa zadovoljstvom mogu da odgovorim u ovom vremenu koje mi je na raspolaganju. Kratko ću vam odgovoriti. IPARD program je usvojen, kao što i znate. U narednom periodu, u narednim mesecima ćemo ga promovisati u celoj Srbiji. Pomoći će nam i naučne i stručne organizacije naše poljoprivrede, stručne, savetodavne službe, organizacije civilnog društva i svi građani koji su zainteresovani da nam pomognu da ovaj program prikažemo i da se što bolje pripremimo da naši poljoprivrednici i svi oni koji su zainteresovani za korišćenje sredstava iz ovog programa budu spremni kada budu prvi pozivi. Očekujem da će prvi pozivi biti već početkom sledeće godine. Naime, IPARD program definiše podršku u svim sektorima poljoprivrede i definiše podršku koju vi sada pominjete i potencirate kao izuzetno važnu. Mi kada smo ga pripremili, imali smo i sami u vidu značaj razvoja seoskog turizma i značaj razvoja turizma na selu sa aspekta same poljoprivredne proizvodnje i to je jedna od oblasti koju IPARD program prepoznaje i koju podržava. Posebno je podržan seoski turizam u onim područjima koja se danas definišu kao marginalna područja, odnosno kao područja sa otežanim uslovima rada. Tamo će povraćaj uloženih sredstava u ovu oblast ići i do 70%. Dakle, osim primarne proizvodnje, osim prerađivačkih kapaciteta, i razvoj seoskog turizma je jedan od naših ciljeva koji želimo da pomognemo IPARD programom i koji je kao takav predstavljen i pozitivno ocenjen od strane Evropske komisije. Mnogi ovih dana postavljaju pitanje zašto mi sad čekamo, zašto to odmah ne krene? Mi sad ne da čekamo, mi ćemo sad intenzivno da radimo, da što je moguće više skratimo ovaj period za uspostavljanje operativne strukture, odnosno za obezbeđivanje administrativnih kapaciteta za prezentaciju IPARD programa i za pripremu poljoprivrednih stručnih savetodavnih službi koje će imati posebnu ulogu da u neposrednom kontaktu sa poljoprivrednim proizvođačima im predoče za šta sve mogu da konkurišu, da im pomognu da pripreme svoju dokumentaciju na konkursu i da na vreme apliciraju, odnosno da ispune sve te procedure kako bi taj postupak bio siguran. Između ostalog, bilo nam je potrebno ovo vreme i zbog toga što smo i tu morali neke greške iz prošlosti da ispravljamo. Uprava za agrarna plaćanja u Šapcu, nije bilo jednostavno i nije bilo lako pronaći adekvatnu lokaciju i izvršiti preseljavanje uprave. I to smo uspeli da uradimo. Radimo sada dalje na jačanju administrativnih kapaciteta i na prezentaciji i pripremama. Radićemo maksimalno što je moguće brže i očekujem da ćemo konačno moći da koristimo ova sredstva već početkom sledeće godine. Tako da, i vas, uvažena narodna poslanice, koja ste uvek aktivni i koja uvek podržavate sva pitanja koja se tiču ne samo životne sredine, već i pitanja iz oblasti poljoprivrede, kao i sve ostale poslanike pozivam, mi ćemo 25. marta imati u „Sava centru“ veliku prezentaciju IPARD programa, a naravno, imaćemo i po celoj Srbiji, i u manjim i u većim mestima i biće nam izuzetno drago i zadovoljstvo da vas sa svim tim detaljima upoznamo, kako biste nam i vi pomogli da ova sredstva koja će nam biti na raspolaganju, a već sad su nam na raspolaganju, i iskoristimo u maksimalnoj mogućoj meri. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući gospodine Bečiću, poštovana ministarka, saradnici iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je već najavila naša narodna poslanica Marjana Maraš, ja ću govoriti o protokolima, odnosno o predlozima zakona o potvrđivanju dva protokola, o održivom turizmu uz Okvirnu konvenciju i održivom razvoju Karpata i, drugo, Protokol o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata. Karpatski planinski sistem obuhvata, kao što je poznato, sedam zemalja, među kojima je Srbija. Tu su Rumunija, Ukrajina, Slovačka, Češka, Poljska, Mađarska. Ovde su, kada govorimo o jednom takvom odnosu, gde je uključeno više zemalja, sigurno važni ti međunarodni i međudržavni odnosi i da realizacija određenih programa zavisi ne od jedne ili nekoliko zemalja, već zavisi od usaglašenog odnosa i delovanja svih zemalja koje su obuhvaćene jednim sporazumom. To govori da pitanja i problemi vezani za životnu sredinu nemaju granicu. Oni nisu lokalnog karaktera. Oni su globalni i podrazumevaju učešće svih koji žive na ovoj planeti ili u jednom regionu, ako je pitanje uže koje se razmatra. Karpatski region je najvažniji šumski kompleks u Evropi, koji uključuje najveće preostale prašume i prirodne šume van Rusije. Može se reći da je karpatski šumski region najveće šumsko blago u Evropi. Glavni je problem, ali to nije samo u karpatskom regionu, nelegalna seča, koja je prisutna drastično u nekim zemljama, recimo, u Rumuniji, mada taj problem imamo i mi. Možemo retorički sada da gradimo svoju diskusiju ili svoj govor u pravcu kritikovanja nečega, ali ja ću reći da se zapravo EU bavi ovim problemom i ona nastoji da ovo pitanje nelegalne seče šuma kroz zakone još bolje i kvalitetnije reguliše, jer svuda ima takvih problema. To je, takođe, globalni problem u jednom negativnom smislu, koji je prisutan. Imamo činjenicu da npr. od 1950. godine do danas više od polovine šuma na planeti je uništeno. To je jedan katastrofalni podatak, ali je realan, takav je. Moramo sa time da se suočimo. Dve trećine latinoameričkih šuma je takođe uništeno, jedna polovina afričkih. Još je drastičnija situacija u Aziji. U SAD eksploatacija šuma je bila brza, nagla, nemilosrdna i ona postoji već jedan duži period. U poslednjih 200 godina je zaista teške posledice to ostavilo. Kada se kaže 200 godina, to je jedan mali period u poređenju sa onim što je priroda i ovaj živi svet nastajao, evoluirao milijardama godina, a onda praktično za jedno relativno kratko vreme uništi se pola od toga ili više od polovine. Posledice uništavanja šuma su zaista velike. Pre svega, u sastavu atmosfere, jer se time povećava količina ugljen dioksida, a ona narušava ono što je efekat staklene bašte, odnosno ozonski omotač. Uništavanjem šuma smanjuje se količina kiseonika, najvažniji resurs za postojanje živog sveta, nastaje erozija, pojavljuju se poplave, menja se klima i menja se biološki sastav, odnosno biološka raznovrsnost u živom svetu, što je najveći greh koji može da se učini prema živoj prirodi. U kontekstu ovoga spomenuo bih nešto što zadivljuje čovečanstvo, a to je primer reakcije poglavice američkih Indijanaca. Reč je o poglavici Sijetlu, koji je uputio pismo ili se obratio tadašnjem američkom predsedniku gospodinu Frenklinu Pirsu, kao odgovor na ponudu predsednika SAD da kući nekih 8.000 km2 od plemena Indijanaca na čijem čelu je Sijetl bio za nekih 150.000 dolara. To su bile te cene, odnos ili vrednost, da tako kažem, u to vreme. Nećete mi zameriti ako neke delove njegovog obraćanja ovde iskažem, jer je to zaista poučno i važno je da se vratimo u sferu razmišljanja, ne samo mi, nego čitava javnost o onome što je danas globalni problem zaštite životne sredine, kao najvažnijeg uslova za opstanak i napredak čovečanstva. Dakle, poglavica u svom obraćanju kaže: „kako neko može kupiti ili prodati nebo, toplinu zemlje. Ta misao nama je strana. Mi ne posedujemo svežinu vazduha ili bistrinu vode. Sva ova zemlja svet je za moj narod.“ Dalje, on kaže: „ako vam prodamo našu zemlju, morate znati da su reke naše sestre, ali i vaše. Morate naučiti vašu decu, kao što smo mi našu, da je zemlja naša majka. Šta god snađe nju, snaći će i njenu decu. Ako čovek pljuje na zemlju, pljuje na sebe samog. Mi znamo, zemlja ne pripada čoveku, čovek pripada zemlji, što će reći da priroda ne pripada čovek, već čovek pripada prirodi i deo je nje. Ako prodamo svoju zemlju, onda je volite kao što smo je mi voleli. Štitite je, kao što smo je i mi štitili. Nemojte nikada zaboraviti u kakvom stanju je bila kada ste je preuzeli. To je najvažnija poruka. Svom svojom snagom, moćima i srcem sačuvajte je za svoju decu i volite je kao što Bog voli sve nas. Jednom ćete spoznati da je vaš i naš Bog isti.“ Na kraju, gotovo očajnički, poglavica, postavlja određena pitanja, ali već sa namerom da tu zemlju mora prodati predsedniku SAD, jer ako je ne bi prodao, ne bi bilo mira, došlo bi do uništenja njegovog naroda i glavom se ne može kroz zid. U očaju konstatuje: „ne razumem zašto se ubija bizon, zašto se krote divlji konji, zašto je u dubini šuma toliko ljudskog smrada, zašto je pogled na zelene bregove pocepan žicama što govore, gde su jeleni, nema ih više, gde je orao odleteo? Pravom životu došao je kraj, počinje borba za opstanak.“ Dakle, ova zadnja misao – počinje borba za opstanak, nije u onom smislu u kome je Darvin gradio svoju teoriju – borba za opstanak živih bića, kao jedan mehanizam za prirodnu selekciju i za dalju evoluciju. Ovde je reč o tome da je čovek izašao ili da će njegova slutnja izaći iz onoga što je okvir prirode, poremetiti ono što je biološka ravnoteža i ugroziti tu živu prirodu, a samim tim ugroziće i sebe. Kada je reč o Protokolu o održivom turizmu uz okvirnu konvencije za zaštitu i održivom razvoju Karpata, ovde će strane u sporazumu preuzeti mere za promovisanje održivog turizma na Karpatima, pružajući dobrobit lokalnom stanovništvu zasnovanom na izuzetnoj prirodi, pejzažima i kulturnom nasleđu Karpata i u tu svrhu će pojačati saradnju. Inače, eko turizam je nov oblik jedne od najvećih i najnaprednijih privrednih delatnosti na svetu. Začeta je krajem 80-tih godina prošlog veka, kao pokušaj da se smanji negativan uticaj tradicionalnog turizma na životnu sredinu, a to je iscrpljivanje prirodnih resursa, zagađivanje i promene eko sistema. Međunarodna turistička organizacija definiše eko turizam kao odgovorno putovanje kroz prirodna dobra koje ne narušava životnu sredinu i pruža dobrobit lokalnom stanovništvu. Ovde je bitna i ta edukativna komponenta koja podrazumeva da su svi korisnici ovakve jedne usluge zainteresovani za pitanje zdrave životne sredine i da samim tim što koriste i konzumiraju jednu takvu potrebu učestvuju u unapređenju i očuvanju životne sredine. Godina 2002. je prelomna u razvoju ovog novog vida turizma i UN su tu godinu proglasile godinom eko turizma. Dakle, ako na ovakav jedan celovit, sveobuhvatan način razmatramo sva ova pitanja koja se tiču životne sredine, onda vidimo da je čitavo čovečanstvo negde na pet minuta ili čak na minut do 12, da sva zvona treba da zazvone i da svi zajedno na globalnom nivou moramo se ovim pitanjem pozabaviti na najbolji mogući način. Ova pitanja i ovi problemi su prioriteti ispred svih prioriteta, jer rešavanje ovakvog jednog prioriteta je osnovni uslov za opstanak budućeg zdravog života naše dece i budućih generacija. Naravno, razmišljajući u ovakvom jednom kontekstu, sa zadovoljstvom ćemo učestvovati i dalje u ovoj problematici, a kada dođe dan za glasanje, poslanička grupa SPS će svakako glasati za usvajanje ovih zakona o potvrđivanju ovih sporazuma. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Irena Aleksić.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući, uvažene kolege iz ministarstva, uvažene kolege narodni poslanici i poslanice, danas diskutujemo o nekoliko različitih sporazuma. Smatram da je svaki od njih veoma značajan u svojoj oblasti. Kada je u pitanju Protokol o održivom turizmu uz okvirnu Konvenciju o zaštiti održivom razvoju Karpata, osnovni cilj ovog protokola jeste da se ostvari jedan veoma ambiciozan zadatak, a to je sa jedne strane da se razvija turizam u pravom smislu te reči, ali uz puno poštovanje svih ekoloških principa. Znači, da ne trpe nikakve negativne posledice ni lokalno stanovništvo, ni priroda. Kao što sam već rekla, to jeste veoma ambiciozan zadatak, ali ne i neostvariv i da bi se on ostvario potrebna je jedna regionalna saradnja. Upravo ta regionalna saradnja i koordiniran rad svih država koji pripadaju tom karpatskom sistemu, potreban je i neophodan je kako bi se sve ono što je predviđeno ovim protokolom, zaista praktično bilo ostvarivo. Ono što je predviđeno jeste da sve strane potpisnice, međusobno razmenjuju znanja i iskustva, kako unaprediti turističku ponudu. Isto tako, nešto što je jako bitno kako obezbediti uslove za rad i van sezone, nešto što je jako bitno. Benefiti od održivog turizma su zaista brojni i značajni. To je nešto što je Evropa već odavno prepoznala, i meni je jako drago da i naše resorno ministarstvo prepoznalo tu potrebu i prepoznalo taj ogroman potencijal i da je prepoznala da je jako isplativo i korisno ulagati u isto i to iz više razloga. Ovaj turizam pomaže, znači sa jedne strane da se uživa u nekim netaknutim lepotama prirode uz tendenciju da iste takve i ostanu i drugo, omogućava život na tim prostorima. Omogućava život na tim prostorima tako što omogućava lokalnom stanovništvu da živi i radi i da može da zaradi, upravo na različite kreativne načine, gde je opet edukacija jako potrebna, a tako što će različite svoje ponude imati kome da ponude, zato što postoje ljudi koji su, i te kako voljni da plate za organske proizvode, za organsku hranu, zato što to zaista nešto što je u budućnosti neće imati cenu. Znači, sa jedne strane smanjuje se siromaštvo, smanjuje se migracija sa ovakvih prostora, što je jako bitno. Tako, još jednom ponavljam veoma mi je drago da resorno ministarstvo uvidelo potrebu da se neprestano ulaže i unapređuje ova oblast, a ovaj protokol je upravo jedna od tih načina. Takođe, srodan protokol jeste Protokol o održivom upravljanju šumama, uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata. Opet, kao što sam već rekla radi se o regionalnoj saradnji. Znači, svuda je stavljen akcenat upravo na regionalnoj saradnji zato što jedna država kada bi delovalo u tom pravcu ne znači ništa, ukoliko, upravo potreban je taj zajednički rad i to koordiniran rad. Ovde, u ovom slučaju kada su šume u pitanju na preventivnom delovanju i očuvanju šuma Karpata. Još jednom bi naglasila, koliko je bitno preventivno delovanje. To neću govoriti, znači neću govoriti zato što su moje kolege već govorile o tome i smatram da je više nego jasno zbog čega je potrebno maksimalno zaštiti šume, ali jako je bitno preventivno delovanje, jer kada dođe do učinjene štete onda je već kasno i potrebno je uložiti mnogo više napora. Zatim, tu su i dva sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja i sporazumi između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaja o saradnji u oblasti veterine. Ovi sporazumi u značajnoj meri unapredi će veterinarstvo u našoj zemlji. Opet, države potpisnice moći će međusobno da razmenjuju znanja, iskustva, kao i najnovije naučna dostignuća koja su stalno sve veća i veća. Tako da, moći će da se preduprede i da se preventivno deluje na mnoge zarazne bolesti, kada su životinje u pitanju, znači stalno se radi na pronalaženju novih lekova, isto kao i za ljude, uostalom. Tako da će to mnogo unaprediti veterinarstvo u našoj zemlji, a samim tim unapredi će mogućnosti izvoza, što je jako bitno, plasman naših proizvoda na strano tržište, što je naravno više nego unosan posao. Zatim, poslednji sporazum o kome danas diskutujemo jeste između Republike Srbije i Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja. Ovim sporazumom omogućava se jedan pravni okvir za dve države, da međusobno zarađuju u ovoj oblasti. Mislim da je jako dobro to što će i olakšati plasman naših proizvoda na ukrajinsko tržište, što je jako dobro. Samim tim, ohrabriće mnoge, znači da počnu da se bave ovim poslom, već su mnogi i otkrili, praktično da ovo može da bude i te kako unosan posao, mnoge porodice žive od proizvodnje, na primer lekovitog bilja. Tako da ovakvi i slični sporazumi svakako deluju ohrabrujuće na te ljude, jer čim postoji tržište, čim se to otvaraju neke nove mogućnosti, naravno da će biti ljudi koji će uvek biti zainteresovani da rade u toj oblasti. Na samom kraju, ono što bih dodala jeste da su svi ovi protokoli, sporazumi veoma korisni za našu zemlju, uvek je dobro da ima što više takvih sporazuma, unapređuje se ekonomska saradnja svih zemalja potpisnica. Poznato je da ništa bolje ne zbližava ljude nego ekonomija, kao što je moga poštovana koleginica već naglasila, jako je dobro da imamo takve protokole, takve sporazume da bi smo imali pristup fondovima EU, to je takođe nešto što je jako dobro i korisno i nadam se da ćemo iskoristiti na najbolji mogući način. Sve su to razlozi zbog kojih definitivno sve ove sporazume treba podržati u danu za glasanje. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Jelisaveta Pribojac.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Ministarstva, poštovani narodni poslanici, pred nama je danas set predloga zakona posvećenih Karpatima, a tiču se potvrđivanja Protokola o održivom turizmu i održivom upravljanju šumama, uz okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, a koji je potpisalo sedam zemalja, pripadnica karpatskog planinskog lanca i to Poljska, Mađarska, Češka, Rumunija, Slovačka, Ukrajina i Srbija. Znamo da Karpati predstavljaju veoma važan rezervoar biološke razvnovrsnosti, predstavljaju jedan od najvećih eko sistema, što ih čini posebno važnim. Predstavljaju utočište mnogim ugroženim planinskim vrstama, ali i poslednje stanište za neke krupne sisare. Cilj potvrđivanja ovakvih protokola jeste pre svega promocija održivog upravljanja i zaštite karpatskih šuma, kroz unapređenje i aktivnosti posebno na očuvanju i uvećanju površina pod šumama, promovisanju racionalnog korišćenja šuma kao ekološkog i obnovljivog materijala, unapređenju uloge šumarskog sektora u ublažavanju klimatskih promena. Ono što je veoma važno jeste unapređenje zaštitne funkcije šuma, kao što je sprečavanje poplava, erozija tla, klizišta, jer znamo da one same po sebi poboljšavaju stabilnost i otpornosti na prirodne poremećaje. Uzimajući u obzir visoku vrednost šuma za razvoj turizma jasno je da se na ovakav način može vršiti i promocija karpatske regije kao održive turističke destinacije, što može da predstavlja šansu za ekonomski razvoj manje razvijenih područja i značajan potencijal za poboljšanje socijalnog, kulturnog i privrednog razvoja lokalnih ekonomija. Ciljevi zaštite očuvanja i održivog upravljanja resursima Karpata mogu biti ostvareni samo u saradnji svih zemalja potpisnica protokola, a svaka od njih mora razvijati i sprovoditi politiku na svojoj nacionalnoj teritoriji u cilju održivog upravljanja karpatskim šumama. Što se tiče Zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Istočne Republike Urugvaj o saradnji u oblasti veterine i Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Demokratske Narodne Alžirske Republike u oblasti zdravlja životinja, važno je istaći da se njima uređuju pitanja koja se tiču pre svega pravnog okvira saradnje u oblasti izvoza, uvoza i prevoza, odnosno prometa života i proizvoda životinjskog porekla, poštujući sve veterinarsko sanitarne mere. Na taj način se vrši razmena izveštaja o pojavi, stanju i kretanju zaraznih bolesti kod životinja, preduzimanju mera za sprečavanje istih, suzbijanje, iskorenjivanje zaraznih bolesti kod životinja, obaveštavanje u slučaju kada pošiljka ne zadovoljava veterinarsko sanitarne uslove, kao i rešavanje spornih pitanja. Na ovakav način se takođe stvaraju uslovi za olakšan promet i povećanje obima razmene i poljoprivredno-prehrambenih proizvoda, proizvoda životinjskog porekla, što doprinosi unapređenju ekonomskih odnosa ovih zemalja. Razlog za donošenje zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Kabineta ministra Ukrajine o saradnji u oblasti biljnog karantina i zaštite bilja jeste takođe uspostavljanje pravnog okvira za saradnju dve države u ovoj oblasti, a koji predviđa preduzimanje mera ugovornih strana za sprečavanje ulaska štetnih organizama sa jedne na drugu teritoriju, razmenjivanje informacija o pojavi i širenju štetnih organizama i karantinski štetnih organizama, razmena stručnjaka u cilju sprovođenja povremenih fitosanitarnih pregleda pošiljaka bilja, biljnih proizvoda, kao i objekata na mestima proizvodnje, sadnje i skladištenja. Na taj način se stvaraju uslovi i za edukaciju stručnjaka, razmenjuju se informacije, iskustva iz naučnih i stručnih dostignuća u toj oblasti. Ono što bih ja posebno htela da primetim, a i da pohvalim resorno Ministarstvo, jeste to što je sebi dalo i pred sebe postavilo veoma visoke standarde u oblasti ne samo zaštite bilja i zaštite zdravlja životinja, već veoma visoke standarde i u oblasti zaštite životne sredine. Još jednom sve pohvale za rad vašeg Ministarstva i u Danu za glasanje SNS će podržati sve ove Predloge zakona, protokola i sporazuma. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Janković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, ja bih pokušao da dam svoj mali doprinos u današnjem radu. Mnogo toga je već rečeno u korist prihvatanja ovih protokola i sporazuma. Naime, usvajanjem Predloga zakona o potvrđivanju Protokola o održivom turizmu uz okvirnu Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata ima veliki značaj za dalji razvoj kako turizma, tako indirektno i cele privrede, a samim tim će uticati i na poboljšanje ekonomskog statusa Srbije. U trenutku kada se sprovode ozbiljne i teške reforme, a koje treba da nam donesu boljitak, kako nama, tako i budućim generacijama, naša dužnost i obaveza je da sada svojim savesnim radom iskoristimo svaku šansu za boljitak. Međunarodna, međusobna saradnja sedam karpatskih zemalja otvara nam mogućnost saradnje u oblasti turizma, a šta to u stvari znači? To znači razvoj lokalnih zajednica, izgradnja infrastrukture, razvoj poljoprivrede, izgradnja smeštajnih kapaciteta, promocija starih zanata i rukotvorina, promet poljoprivrednih proizvoda i pružanje usluga turizma. Iz prethodno navedenih činjenica dolazi se do zaključka da se stvara mogućnost smanjenja nezaposlenosti i razvoja sela, pogotovo u planinskim predelima. Usvajanjem zakona, podzakonskih akata, protokola i sporazuma kako unutar zemlje, tako i između zemalja u bliskom okruženju, kao i prekomorskim zemljama, želimo da zaštitimo ekologiju, poljoprivredu i nas same. Naime, proizrokovači biljnih i životinjskih bolesti, a to su bakterije, virusi, rikecije, paraziti, insekti, kao i zagađen vazduh, ne poznaju političke ni državne granice. To nam mora biti stalno na pameti. S toga je neophodna stalna stručna saradnja i edukacija sa drugim zemljama po svim pitanjima, a naročito u oblasti zdravlja kako ljudi, životinja, tako i biljaka. Potpisivanjem, sporazuma, protokola i sporazuma sa drugim zemljama pokušavamo da biljne i životinjske bolesti svedemo na što je moguće manju meru sa težnjom uz razmenu stručnih iskustava i da ih iskorenimo. To naravno nude sporazumi između naše zemlje Srbije, Urugvaja i Alžira u oblasti veterine i zdravlja životinja. Ja kao veterinar podržavam sve protokole i sporazume, a naročito koji su vezani za izvoz, uvoz i provoz namirnica i proizvoda animalnog porekla. Ovi protokoli i sporazumi nam omogućuju veću razvojnu šansu kako u oblasti turizma, tako i u poljoprivredi, tj. u stočarstvu, jer za to već imamo dobru predispoziciju. To su još uvek nezagađeni prirodni resursi za proizvodnju zdrave hrane, iskusni i vredni poljoprivrednici, poznati i priznati stručnjaci. U Danu za glasanje pozvao bih sve umne i mudre glave ovoga doma, a ima ih, da bez obzira na političku orijentaciju svojim glasanjem podrže sve ove predloge zakona i sporazume o kojima se raspravlja ovih dana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem. Predsedavajući, uvaženi predstavnici Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine, poštovani građani Srbije, uvažene kolege poslanici, ja sam Milija Miletić. Dolazim iz najlepše opštine Svrljig i govoriću najviše o veterinarstvu, o ova dva sporazuma sa Urugvajem i Alžirom, ali dotaći ću i ovo za turizam, ove protokole o turizmu koji se tiču masiva Karpata, gde je sedam zemalja potpisnica ovog protokola. Mislim da je turizam za nas velika šansa i naša zemlja Srbija treba u svim ovim stvarima da učestvuje i uvek potpisivati i sarađivati sa tim zemljama gde može da se promoviše naša životna sredina, kvalitetna poljoprivreda i poljoprivredna proizvodnja koja je kod nas, što se kaže, u prethodnom periodu dosta posrnula, ali je spasila našu zemlju Srbiju. Što se tiče ovog Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Urugvaja, veterinarski sporazum, taj deo će se najviše odraziti na promet stoke, na promet životinja, praćenje propisa, praćenje robe, ali i sve ono što je bitno za nas. Urugvaj je prepoznatljiv po Montevideu gde smo nekada bili prvaci sveta i mogu da kažem, sigurno mogu da kažem da Srbija može biti prvak sveta i u poljoprivredi, u kvalitetnoj hrani. Recimo, ja dolazim iz opštine Svrljig koja može da se takmiči i da bude najbolja u Srbiji i u svetu što se tiče očarstva. Najkvalitetnije je svrljiško jagnje, svrljiški sir, svrljiški belmuš, sjenički sir. Tu možemo biti prvaci i zato podržavam normalno ovaj sporazum. Možemo biti prvaci i u svinjarstvu. Imamo veoma kvalitetne svinje, ali imamo malo problema i nadam se da će nadležno Ministarstvo uspeti da reši ovaj problem sa našim ljudima koji imaju problem u svinjarstvu, koje se dešava u Mačvi gde je stvarno veoma teška situacija. Što se tiče ovog Sporazuma o veterinarstvu, siguran sam da će to doprineti da kvalitet naših životinja, naše stoke i našeg mesa bude mnogo bolji, da bude bolja kontrola. Znam da je potrebno da se obezbedi veći broj terenskih veterinara, veterinarskih inspektora koji moraju biti više prisutni na samom terenu. Siguran sam da ova naša Vlada na čelu sa našim premijerom i nadležno Ministarstvo već dovoljno prati i problem sa aktuelnim svinjskim gripom, sa aktuelnim ptičijim gripom tzv. avijarna infloenca koje ima u Bugarskoj, ptičiji grip H5N1, a i u Mađarskoj je mutirao gde je H5N8 i siguran sam da naša Uprava za veterinu već to prati. Zabranjen je uvoz mesa iz Bugarske i to će biti, siguran sam, i iz Mađarske i okolnih zemalja, ali mislim da je potrebno zbog ovakvih bolesti da zaštitimo našu proizvodnju, naše svinjare, da se zabrani uvoz i živih svinja iz svih okolnih zemalja da bismo mogli da spasimo naše poljoprivredne proizvođače koji se bave svinjarstvom, koji se bave mlekarstvom, jer smo malopre čuli od naše ministarske da su već pokrenuti određeni koraci. Ali, siguran sam da može biti još bolje i mislim da bi trebalo u narednom periodu da nadležno Ministarstvo zajedno sa Ministarstvom trgovine pokrene postupak da se pod hitno izvrši otkup tih svinja kojih sada ima preko 60 hiljada u Mačvi i okolini. S druge strane, što sam malopre rekao zbog ovih bolesti, da se zabrani uvoz živinskog mesa i svinjskog mesa i ostali proizvoda od njih. Ja kao narodni poslanik, čovek koji u potpunosti podržava ovu Vladu i predstavlja Ujedinjenu seljačku stranku u Skupštini Srbije, izabran na listiSrpske napredne stranke, siguran sam da će nadležno ministarstvo smoći snage da reši ove probleme u našoj poljoprivredi. S druge strane, još jednom bih pozvao nadležno ministarstvo da na neki način potpomogne našu poljoprivredu, jer dolazimo do IPAR projekata, do IPAR fondova, ali prethodno moramo pomoći malim gazdinstvima da opstanu da žive i da mogu biti konkurentni. Ja ću u Danu za glasanje glasati za sve ove zakone koji su sada predloženi od strane Vlade i siguran sam da će ova naša Vlada uspeti sve ove probleme koji su tu da reši i da naši poljoprivredni proizvođači budu ljudi koji će biti mnogo više cenjeni nego što su bili do sada. Još jednom, kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke glasaću za set svih ovih zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojčić, a neka se pripremi narodni poslanik Mladen Lukić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi saradnici Ministarstva poljoprivrede, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, što se Srpske napredne stranke tiče, nema sumnje da će ona u Danu za glasanje podržati sve protokole i sve sporazume koje naša država treba da potpiše i koja, naravno, treba da realizuje. Ja ću se u svom govoru fokusirati na dva protokola, a tiču se održivog razvoja Karpatske regije. Inače, Protokol o održivom sporazumu o održivom razvoju Karpatske regije potpisan je Kijevu 22. maja 2003. godine. Baziraću se na Protokol o održivom razvoju šuma i protokol o održivom razvoju turizma, pre svega što na neki način procenjujem da je on normalni sled možda jučerašnje i prekojučerašnje debate ovde u Skupštini, a koja je za osnovu i za cilj imala zaštitu čovekove životne sredine i zaštitu zdravlja ljudi. Najpre ću se osvrnuti na Protokol o održivom razvoju šuma, pre svega iz razloga što šume i te kako imaju veliki značaj za očuvanje životne sredine. Znamo da u procesu fotosinteze šume ispuštaju kiseonik u vazduh i, prema nekim procenama, četiri stabla bukove šume u vremenskom periodu od 100 godina mogu da proizvode kiseonik koji je potreban za život čoveka, za starosno doba od 80 godina za čoveka. Takođe, želim da naglasim da visoke šume na površini od jednog hektara godišnje proizvedu oko 800 tona kiseonika. Šume imaju veliki značaj i za sprečavanje erozije, za sprečavanje klizišta, za sprečavanje poplava i poznato je da su ona slivna područja koja se nalaze pod šumama, koja su obrasla šumom, da je kod njih vodostaj niži za 30% do 50% nego ona područja koja nisu obrasla šumom. Prema tome, direktno je u pitanju zaštitna funkcija šuma kada su u pitanju poplave, erozije tla, klizišta i druge vremenske nepogode. Naravno da šume imaju i veliki uticaj na globalno zagrevanje i globalne klimatske promene, pre svega iz razloga zato što šume apsorbuju u velikim količinama ugljenik. Klimatske promene i šume su suštinski i direktno povezane. Ono što posebno želim da naglasim što se tiče Karpatske regije na teritoriji Republike Srbije, jeste da su šume i planine u toj regiji, a tu spadaju i Homoljske planine i Kučajske planine i Stara planina, šume sa izuzetno očuvanim biljnim i životinjskim svetom i naravno da je cilj ovog protokola održivost biološke raznovrsnosti i održivost ovog biljnog i životinjskog sveta. Takođe, moram da naglasim da se u Kučajskim planinama nalazi jedina prašuma u Republici Srbiji i u ovom delu Evrope, a to je Vinatovačka prašuma, čiji su najčešći posetioci studenti Šumarskog fakulteta. Moram da naglasim da u ovoj prašumi postoje stabla bukove šume koja su stara i preko 350 godina, da su ta stabla inače visoka i do 40 godina i da oni predstavljaju pravi prirodni rezervoar netaknute prirode. Takođe, želim da istaknem i ogromno hidrološko bogatstvo ovog dela Srbije, kao npr. izvor Mlave, odnosno vrelo Mlave, koje je poznato kao kristalno bistri o čisto, jer je providnost na vrelu Mlave otprilike četiri metra. Prema nekim mojim informacijama, to je i najdublje vrelo u Evropi. Želim da naglasim da se u ovom predelu nalazi i Homoljska potajnica, specifična reka, koja izvire, teče, onda presahne, pa posle izvesnog vremena ponovo otiče. Inače, Homoljska potajnica izvire u jednoj piramidi između tri drveta, i to bukve, hrasta i graba. Znači, što se tiče šumskog bogatstva ovog predela, ono je zbilja jedno od najočuvanijih i najraznovrsnijih. Potpisivanjem ovog protokola svakako da se država obavezuje da će svojom strategijom, svojim planovima i svojim programima raditi na očuvanju šuma, odnosno raditi na očuvanju biološke raznovrsnosti, jer ovo područje ima i šume koje spadaju u tzv. kategoriju netaknutih šuma, odnosno netaknute prirode. Ono što posebno želim da naglasim, to je da će se potpisivanjem ovog protokola države sporazumevati da i te kako preduzmu zakonodavne mere na bespravnom sečenju i uništavanju šuma kroz nezakonitu seču, kao da i preduzmu sve mere u pravnoj zaštiti nezakonite trgovine ovako isečenih stabala. Naravno da, sem očuvanja autohtonih sorti, moram da naglasim da se ovim protokolom države obavezuju, i to smatram vrlo važnim, da uspostave jedinstveni informacioni sistem koji se tiče zaštite, odnosno jedinstven informacioni sistem koji se tiče neke vrste popisivanja šumskog blaga koje postoji na ovom Karpatskom području. Takođe je vrlo važna i vrlo značajna međuregionalna saradnja, međudržavna saradnja između naše zemlje i drugih susednih zemalja. Turizam i održivi turizam pre svega potpisivanje ovog protokola prepoznaje kao vrlo značajan sa socijalno ekonomskog aspekta, odnosno sa aspekta poboljšanja ekonomije i poboljšanja razvoja, a posebno ruralnih područja u ovom delu Srbije. Ruralni turizam je nešto što bi trebalo da predstavlja našu budućnost, odnosno budućnost u ovom delu turizma, i tu moram posebno da naglasim visoko učešće i visok procenat žena u dosadašnjem bavljenju ruralnim turizmom. Takođe, želim da naglasim da su i te ruralne sredine gotovo najbolji čuvari naše kulturne tradicije. Prema tome, održivi turizam naravno da podrazumeva i održavanje i održanje, odnosno prenošenje tradicije, prenošenje kulture, prenošenje običaja pojedinih krajeva, a znamo da su ove zemlje i regionalna saradnja ovih zemalja i lokalnog stanovništva, da je u stvari njihovo kulturno nasleđe i da su oni jako bliski. Takođe bih želela da istaknem, u delu koji se odnosi na turizam, da su se države obavezale da uspostave i standarde koji se tiču korišćenja usluga u turizmu, a ti standardi odnose se na smeštajne kapacitete, odnose se na procenu zadovoljstva korisnika pruženim uslugama itd. Smatram da su oba protokola od neprocenjive važnosti za održavanje biljnog, životinjskog sveta i za razvoj održivog turizma. Već sam rekla da ćemo u Danu za glasanje podržati sve sporazume.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i svoje ime pozdravim učenike Prve beogradske gimnazije koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravite goste. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mladen Lukić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvažena ministarsko, sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, u okviru svog današnjeg izlaganja osvrnuću se na Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o održivom upravljanju šumama, uz okviru Konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Maja 2003. godine u Kijevu, na panevropskoj ministarskoj ekološkoj konferenciji, uvažavajući činjenicu da područje Karpata predstavlja jedno od posebnih vrednosti u srcu Evrope, ne samo blaga najvećeg područja netaknutih šuma, bogatstva prirode, lepote pejzaža, a stoga i ekoloških vrednosti, usvojena je od strane svih prisutnih delegacija, između ostalih i naše koja je prisustvovala, Karpatska konvencija. Ona predstavlja nastavak i elaboraciju davno donesenog iz 1991. godine strateškog dokumenta tzv. Dogovora iz Dobrisa, tj. panevropske inicijative „Životna sredina za Evropu“, koju je inicirao tadašnji ministar ekologije Čehoslovačke gospodin Varvušek, upravo pripremajući osnove održivog i ujednačenog razvoja celokupnog kontinenta, ekološki, ali i socioekonomskog međusobno uslovljenog prostora. Posle uspešno inicirane i sprovedene Konvencije o zaštiti područja Alpa, Karpatska konvencija, viđena kao nastavak i uspešna replikabilnost saradnje evropskih zemalja koje dele tako značajna dva evropska planinska masiva, koja su pored bogatstva biodiverziteta, značajna i u kontekstu globalne inicijative zaštite planinskih područja i resursa voda, kao jednog od najugroženijih današnjih razvojno-egzistencijalnih resursa čovečanstva. Ovo područje, pored ekološkog, predstavlja i vrlo značajan ekonomski, kulturni i potencijalno rekreativni prostor kojeg dele nekoliko velikih evropskih država i njihovih naroda, sa posebno raznovrsnim i bogatim kulturnim tradicijama, ali još i značajnim tradicionalnim načinima življenja. Kao takvo, ovo područje predstavlja ogroman potencijal interregionalne saradnje, posebno jer se nalazi kao most na rubovima danas već proširene Evrope, a u funkcionalnom smislu, u budućnosti neophodne organske, ekološke i ekonomsko-kulturološke veze sa celinom kontinenta. Ovo područje istovremeno je izvorište nekoliko velikih reka srednjeg i centralnog evropskog toka pa, kao takvo, neposredno utiče i na sprovođenje druge velike panevropske strategije vezane za Deklaraciju o životnoj sredini i održivom razvoju Karpata i Dunavskog sliva, doneseno u Bukureštu 2001. godine. Ova konvencija, pored pomenute podrške Evropske unije i moguće saradnje sa alpskim zemljama, u svojim osnovnim ciljevima i merama strateškog upravljanja i zaštite opredeljuje se za sprovođenje principa obazrivosti i zaštite, principa - zagađivač plaća, participacije javnosti i uključivanja tzv. stakelo holdera, prekograničnu saradnju, integrisano upravljanjem teritorijom, zemljištem i vodnim resursima, za principe programskih inicijativa i protokola, principe ekosistemskog pristupa. Dodatna podrška obezbeđena je osnivanjem Sekretarijata Karpatske konvencije u Beču, sa kojim naša zemlja, preko UNEP-a, ima izuzetnu saradnju. Odluka vlada sedam zemalja potpisnica Karpatske konvencije doprineće kroz Protokol o šumama da se zaštiti najvredniji šumski kompleks u Evropi, koji uključuje najveće preostale prašume i prirodne šume van Rusije. Tako su ministri vlada Češke, Mađarske, Poljske, Rumunije, Srbije, Slovačke i Ukrajine potpisale Protokol o održivom upravljanju šumama Karpatske konvencije 27. maja 2011. godine na Trećoj konferenciji potpisnica Okvirne konvencije o zaštiti i održivom razvoju Karpata – Karpatska konvencija. Cilj protokola je održivo upravljanje i zaštita karpatskih šuma, kao i identifikacija i zaštita prirodnih šuma, naročito onih netaknutih. Protokol takođe ima svrhu da održi ili poveća površinu pod šumama, a isto tako i da poboljša zaštitne funkcije šuma, kao što su sprečavanje poplava, klizišta i uopšte regulacija vodenih tokova. U međunarodnoj godini šuma, vlade sedam karpatskih država obavezale su se da štite i očuvaju najveće šumsko blago Evrope, uključujući i najveće preostale oblasti prirodnih i netaknutih šuma na kontinentu izvan Rusije, a koje zahtevaju hitnu zaštitu. Veruje se da u karpatskim planinama postoji oko 300 hiljada hektara starih ili prašumskih kompleksa, to uključuje preko deset hiljada hektara veličanstvenih šuma breze u istočnoj Slovačkoj i zapadnoj Ukrajini, koje su uvrštene na UNESKO listu svetske baštine, kao i oblasti u južnim Karpatima, u Rumuniji, koje sačinjavaju evropsko najveće celovito šumsko područje. Nažalost, mnoge od ovih oblasti se krče i šume se seku. Samo 18% od 250 hiljada hektara rumunskih starih šuma nalazi se u granicama zaštićenih područja. U Slovačkoj se samo 0,47% šuma može smatrati starim šumama, kako je pokazala temeljna terenska studija izvedena tokom 2010. godine. Pre izvođenja studije mislilo se da se za bar 2% šumskih terena može smatrati starim šumama. Za Srbiju još uvek ne postoje precizni podaci o površini teritorije na kojoj se nalaze stare šume, tj. prašume. Kompleksi starih šuma složeni su sistemi koji pružaju brojne koristi ljudima, a to obuhvata i bitne usluge kakve su regulacija lokalne klime, upravljanje vodama i zemljištem, kao i deponovanje ugljenika. Protokol o šumama Karpatske konvencije objedinjuje veliki broj zakonskih mehanizama i političkih obaveza, uključujući i novo zakonodavstvo Evropske unije o nelegalnoj seči, kao i direktive Evropske unije o staništima i pticama, kako bi se povelo računa o gubitku tog šumskog blaga. Od suštinske je važnosti da se te obaveze sada primene i u praksi. U strategiji razvoja šumarstva Republike Srbije jedan od važnih ciljeva je očuvanje i unapređenje biodiverziteta u šumskim područjima. Srbija je zemlja sa bogatim biodiverzitetom, posebno u šumskim ekosistemima i koncept održivog razvoja sektora šumarstva i održivog upravljanja šumama doprinosi očuvanju prirodnih bogatstava naše zemlje. Novo zakonodavstvo Evropske unije, koje se bavi problemom nelegalne seče, zahteva od zemalja članica Evropske unije da preduzmu posebne mere kako bi se nosile sa problemom nelegalne seče, koji je glavni problem u karpatskom regionu. Jedna alatka za onlajn praćenje drvne građe, koju je osmislila rumunska agencija za šume „Romsilva“, može da podrži primenu Protokola o šumama i zakonodavstvo Evropske unije, a pruža i dobar primer za druge zemlje. Rumunija je takođe bila među pionirima u regionu Karpata, promovišući odgovorno upravljanje šumama, sa nekih dva miliona hektara šuma koji očekuju sertifikaciju Saveta za brigu o šumama. Ovim zakonom o kome danas govorimo potvrđuje se protokol o održivom upravljanju šumama uz Okvirnu konvenciju i zaštitu održivom razvoju Karpata od izuzetnog je značaja za našu zemlju. Održivi turizam zasniva se na kriterijumima održivosti što znači da mora da bude dugoročna, ekološki podnošljiv, ekonomski održiv ali i etički i društveno pravičan u odnosu na lokalne zajednice. Strane se obavezuju da će preduzeti mere na promovisanju održivog razvoja u oblasti Karpata, na taj način donoseći korist lokalnom stanovništvu, a na osnovu izuzetne prirode, predela i kulturne baštine Karpata, kao i da će intenzivnije sarađivati na postizanju tih ciljeva. Karpatska konvencija prihvata da su prirodna i kulturna baština u Karpatima, uključujući predele osnovne karakteristike turizma. U stvari, estetska vrednost planinskih predela igra ogromnu ulogu u njihovoj privlačnosti za turiste, a izuzetni karpatski resursi nesumnjivo pružaju mogućnosti za razvoj turizma. Strane se obavezuju da će voditi politiku koja ima za cilj da promoviše prekograničnu saradnju kako bi se omogućio razvoj održivog turizma kao što su koordinirani ili zajednički planovi upravljanja prekograničnim ili pograničnim zaštićeni oblastima i drugim lokacijama od turističkog značaja. Ovim zakonom o kome danas govorimo potvrđuje se i protokol o održivom turizmu uz Okvirnu konvenciju o zaštiti i održivom razvoju Karpata i od izuzetnog je značaja za našu zemlju. U Danu za glasanje SNS će glasati za predložena zakonska rešenja. Ja vam se zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničke grupe ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Ako ne, zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima iz tačaka 9, 13, 14, 15. i 16. tačke dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova te poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 92. stav 3. a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: zbirnoj listi kandidata za izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, sa izmenom od 26. januara 2015. godine, Predlogu odluke o izmenama i dopunama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa SNS, Predlogu odluka o izmenama i dopunama Odluka o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa JS, Predlogu odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa DS i Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa NS. Da li predstavnici predlagača, narodni poslanici Zoran Babić, Petar Petrović, Vesna Martinović i Miroslav Markićević, žele reč? (Ne) Da li izvestilac nadležnog odbora želi reč? (Ne) Samo jedno pitanje za koleginicu Jerkov, vi želite kao ovlašćeni ili kao predstavnik? Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću, govorim u ime Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Mi smo dostavili Narodnoj skupštini, 26. januara 2015. godine, izveštaj sa izmenom koju je predložila Vlada Republike Srbije. Radi se o zbirnoj listi kandidata za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje kojima je mandat istekao 29. decembra prošle godine. Radi se o listi koju su Odboru uputili ovlašćeni predstavnici predlagača, to su Konferencija univerziteta Srbije, sa čije liste se bira 12 članova, Konferencija Akademija strukovnih studija, sa čije liste se bira dva člana, lista Vlada Republike Srbije, sa čije liste sebira šest članova i lista nadležnog organa AP Vojvodine, to je Pokrajinski sekretarijat za obrazovanje, sa čije liste se bira jedan član. Ono što je Odbor uradio, to je da je konstatovao da su svi predlagači ovlašćeni, da su svi predložili potreban broj članova i zajedno smo svi članovi Odbora uputili jedan dopis, svim ovlašćenim predlagačima, osim Vlade Republike Srbije, koji sam ja, kao predsednica Odbora potpisala sa molbom da iskoriste svoju zakonsku mogućnost i da predlože više kandidata nego što se bira, da zaista Skupština u ovom slučaju ne bi bila svedena na telo koje potvrđuje liste koju daju predlagači, nego da bismo zaista imali i izbornu ulogu u ovom procesu za koji smo svi u Odboru smatrali da je izuzetno važan. U spisku koji je dostavila Vlada Republike Srbije, 5. januara, se potkrala greška i nakon što je Odbor utvrdio ovu zbirnu listu koja je upućena, Vlada je ustanovila da je jedan od predloženih kandidata, odnosno kandidatkinja Branislava Belić, u sukobu interesa, s obzirom na to da je potpredsednica Skupštine Vojvodine, i umesto nje je predložila prof. dr Milana Jovanovića. Tako da se pred narodnim poslanicima sada nalazi zapravo zbirna lista sa izmenom koju je imala Vlada Republike Srbije. Ono što je opšta zamerka naučne zajednice bila kada je u pitanju ova zbirna lista, a dobili smo je uz par urgencija, je to što je istekao mandat članovima Odbora koje danas biramo, 29. decembra, a Vlada Republike Srbije nije na vreme dostavili svoju listu.
Zahvaljujem. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik doktor Ninoslav Stojadinović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući gospodine Arsiću, koleginice i kolege narodni poslanici, kao što je uvodničar, predsednica našeg Odbora magistar Aleksandra Jerkov već rekla, dosta se kasni u formiranju novog sastava Nacionalnog saveta kome je krajem prošle godine istekao mandata i to je jednostavno nedopustivo. Imajući u vidu u kakvom se stanju nalazi visoko obrazovanje to nije samo mišljenje nas iz opozicije, to uostalom kaže i specijalni savetnik gospodina Verbića, Šuvakov koji kaže da je bilo dosta krpljenja zakona, da je on, Zakon o visokom obrazovanju praktično neupotrebljiv. Svi su okasnili sa predlaganjem kandidata, naročito Vlada koja je 5. januara dostavila, ali ipak sve u skladu sa zakonom i mi ćemo bez obzira na određene primedbe koje imamo u danu za glasanje glasati za ovaj sastav, ali osećam potrebu da ukažem na neke probleme. Kao što je Aleksandra Jerkov već pomenula, nije ispoštovan rok i to je veliki problem, jer mi nemamo Nacionalni savet već skoro tri meseca, tačnije dva i po meseca. Drugi problemje što su svi ovlašćeni predlagači predložili jedinstvene liste tako da naša uloga, uloga poslanika iz Skupštine Srbije se svela na to da samo verifikujemo ono što su oni predložili. Ako govorimo o sastavu Nacionalnog saveta koji se predlaže, ima tu nekoliko problema na koje su ukazivale brojne kolege iz akademske zajednice. Pre svega, primedba se odnosi na to da sve naučne oblasti nisu ravnomerno zastupljene. Primera radi, među 21 kandidatom, ovde imamo tri matematičara. Pa, ako imamo tri matematičara i još neke ljude iz fundamentalnih disciplina sigurno da ostale discipline naučne i obrazovne nisu zastupljene. Dalje, ima dosta aktuelnih dekana i prorektora i dosta bivših dekana, prorektora i članova Komisije za akreditaciju i kontrolu praćenja kontrole kvaliteta, što smatramo da nije dobro u najmanju ruku kada se radi o aktuelnim rukovodiocima naučno obrazovnih ustanova, jer ovo je isuviše ozbiljan posao, zahteva puno vremena i nisam siguran koliko će oni moći da odgovore ovim zahtevima. Dalje, ovde ima dosta penzionera, ne želim ni na koji način da se shvati da oni nisu kvalitetni, ali ako otprilike 50% članova otpada na penzionere mislim da će dosta biti problema da se savremen zakon pravi o kome govore ministar Verbić i njegovi saradnici. Kažu da aktuelni zakon, ponoviću to još jednom, toliko puta je krpljen da više ne zadovoljava uslove i da mora pod hitno da se napravi predlog novog zakona u skladu sa strategijama razvoja 2020. godine. Dalje, Aleksandra Jerkov je navela probleme u predlaganju, nedopustivo je da Vlada Republike Srbije nema uvid u to. Predlaže šest kandidata za šest raspoloživih pozicija i nema uvid u to da jedan od kandidata je već deset, dvanaest godina potpredsednik Skupštine AP Vojvodine. Na kraju imam jednu konkretnu dilemu, među kandidatima je moj uvaženi kolega sa ETF-a, profesor u penziji kome je produžen rok za godinu dana, Miodrag Popović, pa se plašim da nije i u njegovom slučaju sukob interesa. Evo samo ću stenogram pročitati sa sednice Skupštine Srbije od 4.9. i od 9.9.2014. godine, kada smo razmatrali izmene Zakona o visokom obrazovanju, gde je on pozvan od predsednice Skupštine na predlog ministra Verbića, u svojstvu stručnog konsultanta u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Znači, ako se u tom svojstvu pojavio apsolutno i ovde se radi o sukobu interesa ili ovo je neki način da se kompenzuje njegova pozicija u Ministarstvu, putem izbora u Nacionalni savet, gde, moraćete da priznate, nadoknade nisu uopšte male, a ovo vreme mera štednji, mislim da to nije u redu. Na kraju, želim da kažem da uprkos svim problemima, svim greškama koje je imalo Ministarstvo nauke, prosvete i tehnološkog razvoja, zbog dramatične situacije u visokom obrazovanju, problema sa akreditacijom, sa priznavanjem diploma, sa nekim primedbama na neke stečene diplome, master, doktorate, itd, naučne radove i sve što se dešava ovih dana, a posebno imajući u vidu da i samo Ministarstvo smatra da zakon nije dobar i da treba praviti nov zakon, pri čemu je tu uloga Nacionalnog saveta na neke fundamente u skladu sa strategijama razvoja, postavi veoma bitna, mi ćemo glasati za ovaj sastav ističući pri tome da ima i sjajnih kandidata među predloženim kandidatima. Ja ne bih sada pominjao imena. Ima tu i članova i Srpske Akademije nauka i umetnosti, nekih uglednih profesora i na stranim univerzitetima, poznatim univerzitetima u svetu, tako da mislim da će uz sve probleme, ovaj Nacionalni savet ispuniti naša očekivanja i da će doprineti, značajno pomoći ovom relativno tananom sastavu Ministarstva, u kreiranju novog zakona o visokom obrazovanju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Sada sam u ime poslaničke grupe. Kašnjenje o kom sam i ja govorila i uvaženi kolega Stojadinović je Narodnoj skupštini zadalo dosta problema i u nekoliko uticalo na njen ugled i mi smo u našem Odboru bili izloženi kritikama od strane onih koji su ovo imenovanje čekali, zbog toga što je Vlada Republike Srbije sa svojim predlogom kasnila čak i više od ostalih predlagača, odnosno Vlada je jedini ovlašćeni predlagač koji je sačekao da istekne mandat Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje, da bi predložila nove, tako da je i sam predlog došao kasno. Kasnije se ispostavilo dau samom predlogu Vlade i jedinom predlogu Vlade postoji greška koju smo naknadno ispravljali, 26. januara je Odbor utvrdio ovu listu sa ispravkom koja je danas došla pred poslanike, pa ipak je trebalo mesec i po dana i više od mesec i po dana, da se ova zbirna lista nađe na dnevnom redu, uprkos mojim naporima kao predsednice Odbora da se to desi ranije. Kada smo usvajali po hitnom postupku izmene Zakona kojima smo ispravljali greške, ministra Selakovića, videli smo da se sednica može zakazati za jedan dan onda kada ministar to želi, onako kako on želi, a kada je u pitanju Nacionalni savet za visoko obrazovanje, videli smo da postoje mnogobrojne nerešive prepreke da se ta lista usvoji. S obzirom na to da je predsednik Komisije za kontrolu kvaliteta i akreditaciju uputio jedan dopis meni kao predsednici Odbora sa urgencijom, zbog koje mi je bilo izuzetno neprijatno i zbog Vlade Republike Srbije i zbog vladajuće koalicije u ovoj Skupštini i sa molbom da se ovo nađe što pre na dnevnom redu, ali ne iz nekog svog razloga, s obzirom na to da je i on na listi kandidata, nego zbog toga što se zbog ovog kašnjenja kasni i sa izborom članova Komisije za akreditaciju i kontrolu kvaliteta, kojima mandat ističe 15. aprila. Razumem zbog čega vladajućoj koaliciji nije u interesu da se ta komisija oformi i da počne da radi u nekom novom kapacitetu, zato što između ostalog, ta komisija u svom opisu rada, koji je utvrđen Zakonom o visokom obrazovanju, ima i kontrolu rada nekih univerziteta, na kojima su visoki funkcioneri vladajuće koalicije stekli svoje doktorske titule i sva druga akademska zvanja koja imaju. Ako je to slučaj, onda prosto treba tako reći. Ako je želja bila da se prvo kasni sa predlogom Vlade, pa se onda potkrala greška, pa se ispravilo, pa ne može da se formira komisija, pa ne može da se nađe na dnevnom redu, mesec i po dana, to je sve legitimno, samo prosto treba biti svestan da je tako. Mislim da, ako ništa drugo, makar Vlada Republike Srbije Skupštini duguje jedno izvinjenje, zato što je zbog nerada Vlade Skupština bila predmet požurivanja, predmet osuda i dobijali smo izuzetno, iz Akademske zajednice, negativne ocene zbog toga što se stekao utisak da Skupština ne usvaja nove članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Doduše, kažem, to se kasnije pokazalo i kao tačno, jer i ako je novi izmenjen predlog došao 26. januara i Odbor uputio predsednici Narodne skupštine 26. januara to na usvajanje, mesec i po dana nam je trebalo da se on nađe na dnevnom redu. Gospodin Stojadinović je govorio o sukobu interesa koji je utvrđen kod jedne kandidatkinje, čini mi se jedne od retkih kandidatkinja koje su predložili svi ovlašćeni predlagači, tako da je i naša molba bila da osim toga što treba da povedu računa o profesionalnoj, ravnomernoj zastupljenosti kandidata da se povede računa i o tome da u svim telima koje mi kao Skupština biramo bude i dovoljno zastupljen broj žena. Univerzitet nije mesto gde nema dovoljno žena, ili osoba manje zastupljenog pola koje bi mogla da budu članice Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i upravo u tom pravcu je išla i naša molba koju smo uputili svim ovlašćenim predlagačima i samom Nacionalnom savetu, da kada budu formirali komisije vode računa upravo o tome, jer smo svi primetili da ima neuobičajeno i nesrazmerno mnogo matematičara u odnosu na druge profesije gde ima jako mnogo muškaraca u odnosu na žene i to je bila naša molba. Ono što mislim da treba da učinimo napor svi zajedno kada budemo menjali zakon kojim se ovo utvrđuje i kada budemo možda menjali Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja kojima se utvrđuje Nacionalni prosvetni savet, jeste da nekako pojačamo i izbornu ulogu Narodne skupštine, odnosno da ono što sada u zakonu postoji kao mogućnost, a to je da predlagači predlože više kandidata pa da Skupština izabere između tih kandidata onoliko koliko se bira, da to ubuduće bude obaveza. Ova lista koju smo mi dobili izgleda tako da je uloga Skupštine isključivo verifikaciona. Jedino što mi možemo da uradimo jeste da listu, celu, ili prihvatimo, ili odbijemo, ne možemo da biramo između više kandidata, ne možemo da neke prihvatimo, neke ne prihvatimo i zbog toga, prosto da bismo ojačali tu izbornu ulogu Skupštine u ovom procesu mislim da bi trebalo da razmislimo da kada budemo menjali ovaj zakon i druge zakone kojima se uređuju nacionalni saveti upravo nametnemo obavezu predlagačima da predloži više kandidata, nego što se bira iako to sada postoji isključivo kao mogućnost. To je otprilike sve što smo želeli da kažemo u ovom prvom javljanju. Videću da li će još biti potrebe da se javljam. Dakle, kašnjenje Vlade Republike Srbije, a nakon toga i neažurnost vladajuće koalicije u Skupštini su Skupštini naneli veliku štetu su u procesu formiranja nove komisije za akreditaciju i kontrolu kvaliteta naneli veliku štetu i možemo samo da nagađamo zbog čega nekome nije u interesu da se komisija za akreditaciju i kontrolu kvaliteta oformi što pre. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić,replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Koristim pravo na repliku s obzirom da su pomenute neke nepravilnosti, odnosno tzv. „velika šteta“, čini mi se, pre svega, u tonu čiji je cilj bio da bude kritički usmeren prema Vladi, bez obzira što je tema ovakva kakva jeste, a pričaćemo još mnogo danas na ovu temu i nadam se biti u prilici da istaknemo zašto je važna i zašto su rešenja koja se nalaze na dnevnom redu dobra, i zaslužuje da se pre svega bavimo njima, delovalo mi je kao da je prethodno izlaganje, pre svega imalo za cilj da se bavi kritikom kritike radi, još jednom po ko zna koji put. U vezi sa tim imam par pitanja. Šteta koja je pomenuta, ako sam dobro razumeo da se u nekom narušavanju ugleda Narodne skupštine, da je Akademska zajednica oštro protestvovala itd, s obzirom, da sam imam kontakte sa Akademskom zajednicom zamolio bih za konkretne primere, ali po mogućstvu vrlo konkretne i formalne proceduralne stvari, dopise, javne izjave, dakle, nešto što bi se svelo na nivo ličnog kontakta, jer ja za takve informacije zaista ne znam, a bilo bi interesantno da ih čujemo ako postoje svakako. Što se tiče drugih rokova koji mogu imati bilo kakve veze sa rokom postavljenim za formiranje ovog saveta pomenuta je Komisija za akreditaciju i 15. april, ako se ne varam, danas dođe početak marta, tako da voleo bih da dobijemo i neki komentar na temu šta smo to propustili da uradimo, a još uvek smo više od mesec dana ispred svakog mogućeg roka. Hvala najlepše.
Pravo na repliku, narodna poslanica magistar Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Evo 25. februar 2015. godine, predsednici Odbora, Aleksandri Jerkov, je upućen dopis od Komisije za akreditaciju i kontrolu kvaliteta. To je dakle, momenat u kom je već dva meseca istekao mandat Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje, a naš ispravljeni predlog sa sve kašnjenjem Vlade, ispravkama Vlade, itd, se već mesec dana nalazi u Skupštini. Dakle, Komisija za akreditaciju i kontrolu kvaliteta, meni kao predsednici Odbora upućuje žalbu, ili ne znam urgenciju, oni su to nazvali dopis, u kom izražava zabrinutost zbog toga što Narodna skupština nije usvojila, podseća Odbor i podseća mene kao predsednicu Odbora da je mandat članovima Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje istekao 29. decembra, kao da mi to ne znamo i kaže da zbog toga što ti članovi više nisu u mandatu ne mogu da započnu pripreme za izbor nove Komisije za akreditaciju i kontrolu kvaliteta. Verujem da vi iz SNS ne znate da u akademskom svetu tako nešto treba i pripremati, rokovi neki postoje, pa se nešto radi. Kod vas se porani jedno jutro pa se doktorira, ali verovali ili ne, ljudi u akademskoj zajednici ozbiljno pripremaju neke stvari i zbog toga što nije bilo članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Oni su počeli da kasne sa pripremama za izbor članova za komisiju za akreditaciju i kontrolu kvaliteta i opominju Narodnu skupštinu na to da je rok istekao. Evo, zvaničan dopis, ništa privatno, nikakva privatna prepiska, zavedena na pisarnici Skupštine, zavedena na odboru i to je to što ste pitali.
Pravo na repliku dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Hteo sam da se zapravo vrlo ljubazno zahvalim na dobijenom odgovoru i na zapravo potvrdi da štete ako sam dobro razumeo nije bilo niti je moglo da bude, niti će kako stvari stoje biti, s obzirom da podsećam na datum u kom se nalazimo. Kada raspravljamo o ovome, podsećam da ćemo uskoro biti u prilici da se zvanično izjasnimo. Sve ćemo i završiti više od mesec dana pre onog roka koji je ovde pominjan. Dakle, reč je o ljubaznom dopisu i podsećanju, a ne o šteti, ne o negodovanju akademske zajednice, ne o narušavanju nekog dostojanstva Narodne skupštine, pa bih svakako zamolio da, verujem da je reč o nenamernoj grešci. Biramo reči jer nema potrebe da budu drugačije. Mala napomena sa moje strane za uvaženu koleginicu, ne jedno, mnogo puta je potrebno ujutru da bi se doktoriralo, mogu da potvrdim na osnovu nekih slučajnih ličnih iskustava. Hvala.
Hvala. Pravo na repliku narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
U pravu ste gospodine Orliću. Nema nikakve veze što je mandat Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje istekao pre tri meseca i tu nikakav problem nije ni za Skupštinu, ni za vladavinu prava, ni za poštovanje zakona, ni za šta i svaka čast.
Zahvaljujem. Pitam, da li još neko od predsednika odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, ovog puta ispred poslaničke grupe, želeo bih da postavimo fokus ove priče tamo gde treba da mu bude mesto danas. Nadam se da smo svojevrsne mini duele i svaku potrebu koja izgleda hronično postoji i da se svaka tema, pa i uključujući ove i ovakve, ovo me dosta podseća na situaciju kada smo bili u prilici da razgovaramo o kandidatima za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, da se i ovakve teme pretvaraju u poligone za politički obračun, nečiju želju da baš bukvalno u svemu, čak i tamo gde je to potrebno zamisliti sa puno mašte, vidi neki problem vezan za Vladu. Dakle, da se bavimo današnjom temom koja jeste važna, s obzirom da je reč o izboru kandidata za Nacionalni savet za visoko obrazovanje. To je izuzetno važno telo, telo čije su odgovornosti velike, telo koje, želeći da podvučem još jednom važnost posla koje obavlja, citiraću neke od njegovih nadležnosti i napomenuti čime sve treba da se bavi u našem društvu, a koje je, pre svega, formirano radi obezbeđenja razvoja i unapređenja kvaliteta visokog obrazovanja u Republici. Članom 11. odgovarajućeg zakona definisane su njegove nadležnosti: Nacionalni savet prati razvoj visokog obrazovanja i njegovu usklađenost sa međunarodnim standardima, predlaže ministarstvu nadležnom za poslove visokog obrazovanja politiku visokog obrazovanja, daje mišljenje o politici upisa na visokoškolske ustanove, daje mišljenje u postupku donošenja propisa kojima se uređuju pitanja od značaja za delatnost visokog obrazovanja, predlaže Vladi normative i standarde rada visokoškolskih ustanova, propisuje standarde za samovrednovanje, ocenjivanje kvaliteta visokoškolskih ustanova, standarde za spoljašnju proveru kvaliteta. Među važnim nadležnostima spada i utvrđivanje standarda i postupaka za akreditaciju, o kojoj je, bar posredno, bilo reči i danas. Utvrđuje standarde i postupak za akreditaciju studijskih programa. Odlučuje u drugom stepenu po žalbama, u postupku akreditacije utvrđuje minimalne uslove za izbor u zvanja nastavnika, utvrđuje listu stručnih, akademskih i naučnih naziva, itd. Još je tu sijaset veoma važnih nadležnosti, veoma bitnih pitanja za naše društvo, naravno, svakako u sferi visokog obrazovanja. Mislim da je nesporno jasno zašto je bitno formirati ovo telo. Ujedno informišem zainteresovane kolege, s obzirom da ih evidentno ima, da je, po svim informacijama iz Ministarstva prosvete, ovaj rok koji ostvarujemo upravo sa dinamikom koja podrazumeva današnju raspravu i glasanje za neki dan u potpunosti u skladu sa onim što od očekujućih poslova treba da nastupi, a da očekuje Savet za visoko obrazovanje. Dakle, sve ono što je planirano da se realizuje u državi biće, uveravam i u tom smislu pokušavam da umirim eventualno zabrinute, odrađeno na vreme. Listu kandidata ste, uvažene kolege i dame i gospodo, videli. Reč je o kompletnoj listi – 21 ime, sa pratećim biografijama u materijalima koje smo dobili za sednicu. Dozvolićete mi da kažem, 21 više nego jasna, izvanredna profesionalna biografija. I normalno je da tako bude. Za očekivati je da dobijemo takve predloge. Konstatujem da su ovlašćeni predlagači, kao što je i izvestila predsednica Odbora, dostavili potreban broj imena, svako sa svoje strane i konstatujem da je, kao što smo bili u prilici da konstatujemo zajedno i onomad kada smo raspravljali o kandidatima za članove Nacionalnog prosvetnog saveta, ovo jedna od prilika kada možemo da budemo svi samo zadovoljni onim ishodom koji će uslediti. Izjasnićemo se u smislu podrške za ljude koji su ostvareni profesional-ci, vrhunski predavači, dokazani naučni radnici, stvaraoci u svojoj oblasti. Niko ne može da se na bilo koji način pokaje zbog odluke da pruži podršku takvim rešenjima i takvim ljudima, još jednom, u Savetu koji ima ovakvu važnost i čije su odluke ovoliko bitne za društvo. U tom smislu, ja nikakvih ličnih rezervi spram kandidata nemam i verujem da nema razloga da postupimo drugačije u Danu za glasanje do da zajednički podržimo sve ove predloge. Osvrnuću se kratko i na neke komentare koje smo čuli u dosadašnjoj raspravi. Što se tiče rokova, još jednom, za slučaj da neko nije čuo, biće sve urađeno na vreme i neće biti nikakvih posledica za društvo. I ono što treba da se desi do 15. aprila, verujem, biće urađeno do 15. aprila. Što se tiče komentara da su predložene liste formirane u broju predloga, dakle u broju kandidata koji tačno odgovara minimalno zahtevanom, odnosno da nemamo mogućnost da se izjasnimo o nekom širem spisku kandidata kako bismo eventualno birali među nekima od njih, mogu samo da konstatujem da u tom smislu ne postoji obaveza. Postoji mogućnost. I mislim da je jedan komentar, a to je, siguran sam, nenamerna greška, bio u smeru da nije prihvatljivo, nezamislivo, nisam sad siguran koji je termin upotrebljen, nemojte me sad držati za reč, da Vlada predlaže šest od mogućih šest imena. Zapravo, mislim da zakon i ne predviđa da Vlada tu ima dodatni prostor. Postoji dodatni prostor za mogućih 15 od zahtevanih 12 za KONUS, odnosno tri od zahtevana dva za Konferenciju akademija strukovnih studija. Što se tiče zastupljenosti određenih oblasti, odnosno obrazovno-naučnih i obrazovno-umetničkih polja, postoji formalna obaveza da se o tome vodi računa, ali, u kom delu? U onom delu ukupne kolokvijalno kvote koja se odnosi na KONUS. Dakle, ja verujem da je u ovom materijalu jasno precizirano da je KONUS sa svoje strane naveo kojim odgovarajućim oblastima, odnosno kojim odgovarajućim poljima pripadaju određeni kandidati. Za ostale takva vrsta formalne obaveze ne postoji, niti bi bilo realno očekivati da svi ovlašćeni predlagači međusobno usklađuju svoje sopstvene predloge. Tako da verujem da je ovo bila 100% nenamerna greška. Na pitanje da li će kandidati angažovani na drugim važnim pozicijama u ovom trenutku moći u potpunosti da se posvete poslu koji ih očekuje, osvrnuo bih se još jednom na ono što sam izneo kao generalni stav po pitanju kvaliteta ovih kandidata, odnosno predloženih imena. Verujem da je reč o dokazano sposobnim ljudima i u tom smislu ne vidim nikakvu prepreku da li među kandidatima ima i penzionera i da li će to uticati na dovoljan nivo modernosti zakona koji treba da se pripremi. Smatram da zaista to nije pitanje, jer, kao što znamo, samo iskustvo, kao ni samo mladost, nije nikada nešto što treba da bude osnovni kvalitet pojedinca, čime god da se bavi. Još jednom, ovde se pozivam na dokazanu stručnost, dokazane rezultate, kako profesionalne, tako i one u nastavi i u nauci. Siguran sam da je reč o kandidatima koji vrlo dobro razumeju oblast, koji u njoj imaju svi značajno iskustvo, bez obzira da li su u penziji ili još uvek aktivno rade i da mogu samo da doprinesu u pozitivnom smeru, tako da modernost zakona biće zapravo definisana našom sposobnošću, ali i svih nas zajedno, da odgovorimo izazovima ovog trenutka, a ne time koliko smo dugo proveli pod određenim zakonom u praksi. Što se tiče pitanja sukoba interesa koji je pomenut u vezi jednog od kandidata, samo bih kratko podsetio kolege da je odgovor za to dobijen od strane ministarstva na sastanku skupštinskog odbora, tako da smatram da je to pitanje još tada potvrđeno sasvim jasno. Na kraju, zahvaljujem onima koji su i uz određene rezerve, spram određenih detalja, izrazili podršku ovom rešenju, kao i na rečima da ima sjajnih kandidata. Njima nje pridružujem, pozdravljam ih i minimalno ih nadograđujem. Ne samo da ih ima, lično sam uveren da su prikazani kandidati baš u toj kategoriji. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Kolega Stojadinoviću, po kom osnovu se javljate? (Ninoslav Stojadinović, s mesta: Pojašnjenje jedno, nije me dobro razumeo. Nije klasična replika zbog uvrede. Mislim da bi trebao da u još jednom izlaganju pojasnim.) Reč ima narodni poslanik Ninoslav Stojadinović. Izvolite.
Uvaženi gospodine Arsiću, koleginice i kolege narodni poslanici, nemam nameru da držim lekcije mladom kolegi Orliću, s kojim imam izuzetno dobru saradnju u odboru, ali bih pokušao sa nekoliko kratkih napomena da ukažem šta se htelo onom diskusijom. Rokovi, možda ću ja uspeti bolje kao profesor pedagoški da neke stvari približim. Naravno, nije bilo velike štete, jer je ovo relativno brzo odrađeno, ali da bi se Komisija za akreditaciju formirala, univerzitet jedan veoma trom sistem sa inercijom, tu se kreće od fakulteta predlaganja, pa ide univerzitet, komisije. Tako da, teško, kolega dragi, teško je da ćemo do sredine aprila uspeti to da uradimo, ali ne smatram da će biti tragično i ako se tu neku nedelju ili čak i mesec dana zakasni. Važno je da rešenja budu najkvalitetnija. To je jedna stvar. Oko broja kandidata, apsolutno ste u pravu da Vlada predlaže fiksni broj kandidata i po pravilu Vlada uvek poslednja predlaže, zato i razumem zašto je ovaj predlog najkasnije stigao, da bi neke korekcije mogla da izvrši. Što se tiče oblasti, tu apsolutno niste u pravu. KONUS je predložio tri matematičara, tako da, nažalost, KONUS je napravio grešku, nisu drugi predlagači napravili. KONUS je morao da ima u vidu da od ovih 11, 12 kandidata ima tri matematičara i sve oblasti nisu pokrivene. Druge pozicije, naravno da je to dozvoljeno, ali toliko ima posla i jednostavno, mislim da je bolje ako ljudi nisu preopterećeni. Naravno, spoj iskustva …
Vreme.
Od vremena ovlašćenog predstavnika ću. Spoj iskustva i relativna mladost je dobra stvar. Ja sam u tom smislu i diskutovao. Ako smatrate, kolega, da je dovoljno što je neki savetnik specijalni na odboru rekao da nema sukoba interesa, ja vam čitam stenogram sa sednice, gde je moj kolega i prijatelj Popović, jasno je rečeno da je on konsultant ministarstva. Može da se shvati ovo na način da mu se imenovanjem u ovaj Nacionalni savet na neki način revanšira kroz nadoknadu što je bio konsultant u ministarstvu, tačnije u Vladi. Nemojte da shvatate da je svaka primedba zlonamerna. Uostalom, vi ste u jednom delu i pohvalili neke stvari. Još jednom ponavljam, imajući u vidu značaj Saveta, Komisije za akreditaciju, onoga što nas čeka u narednom periodu i veliki broj sjajnih kandidata da budem precizniji, na ovoj listi, naš poslanički klub će glasati. Ali, dozvolite da ponešto i kažemo, da se ne složimo sa svim, da ukažemo na neke eventualne propuste. Hvala.
Iskorišćeno je minut i po od vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić, replika.
Hvala. Svakako, još jednom vrlo kratko da se zahvalim na dobijenim dodatnim obrazloženjima kada je reč o poslu koji nas očekuje do 15. aprila. Izrazio sam lično uverenje, uvek, pa i ovaj put, ostavljam mogućnost da ne budem u pravu. Prosto, smatram da nije nerealno da taj rok bude ispoštovan, uvažavajući svakako i složenost mehanizma kao što je akademska zajednica i potrebu da se stvar uradi natenane, što se kaže, da bi ispalo kako treba. Što se tiče oblasti, mislim da se nismo razumeli. Samo sam želeo da ukažem na činjenicu da Vlada sa svoje strane nije imala tu vrstu formalne obaveze da vodi računa o pojedinačnim oblastima prilikom predlaganja kandidata i zato sam i ukazao da ta vrsta formalne obaveze postoji za KONUS. Da li su oni pogrešili ili nisu, možemo se saglasiti ili ne, ali činjenica je da su ipak pošteno i prikazali te oblasti uz imena kandidata, ostavivši nama na slobodu i na volju da odlučimo da li smo takvom vrstom predloga zadovoljni ili nismo. Na samom kraju, pitanje profesora Popovića, da li je u bilo kakvoj vrsti prilike da stručno pomaže ministarstvu, iako nije reč o formalnoj funkciji, ne mogu da kažem, ne mogu da znam, ali jednu stvar mogu da tvrdim na osnovu nekog ličnog stava prema njemu kao stručnjaku, ja sam siguran da nikako nije reč o načinu da mu se Vlada, ministarstvo, bilo ko revanšira za tu vrstu pomoći time što će ga predložiti. Siguran sam da je reč o čoveku čija je biografija takva da bi on svakako zaslužio da se nađe na spisku kandidata, bez obzira čime se bavi u datom momentu, sto posto sam uveren u ovo što vam kažem. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto niko više od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa ne želi reč, prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, mislim da je vreme da shvatimo da je obrazovanje jedan od najvažnijih procesa u svakom društvu, da je ono temelj društva. Ne bi smeli da se ovde mučimo sa tim problemima da opozicija ima jedan stav, a pozicija drugi. Mislim da tu moramo da budemo jedinstveni, a do sada smo i dokazali da u procesu obrazovanja nismo bili uspešni ni u reformama, ni u rešavanju mnogih drugih problema. Verujem da je krajnje vreme da jedinstveno nastupimo na tom polju i da zbilja obrazovanje dovedemo na meru i nivo koji zaslužuju građani Srbije i Srbija. Da li je bilo nekih problema u ovom poslu? Jeste, evidentno je. Moram da se složim sa kolegama i koleginicom, koji su rekli da je jedan od problema i taj što se pred Skupštinu postavlja zadatak da samo aminuje nešto što je neko doneo, odnosno nije bilo mogućnosti da biramo između određenog broja kandidata koji su predloženi i onih koji se biraju. Ako je Vlada već imala tu mogućnost da ne mora da ima širu listu, ostali nisu imali tu mogućnost. Mislim da nije bilo korektno od njih, pogotovo što smo mi kao odbor i tražili da ta lista bude proširena. Ima tu i drugih primedbi. Ne bežim od toga, doduše, ne znam sve kandidate i ne mogu da govorim o njima, ali mogu da kažem jedno moje viđenje, mišljenje. Nije bitno da li je neko mlad, da li je neko sa dosta godina, da li je u penziji, jer ovo je posao koji treba da završe pametni, mudri ljudi koji to znaju i znaju svoj posao. Nedavno mi je jedan sveštenik, prilikom jedne proslave, rekao na moju opasku - na mlađima svet ostaje, on je rekao – profesore, niste u pravu, na pametnima svet ostaje. To što je neko mlad ne znači da je pametan. Naša je obaveza da izaberemo najpametnije, najmudrije ljude koji će zbilja uraditi posao na zadovoljstvo svih koji su ovom sistemu. Mislim da bi bilo dobro da smo imali mogućnost da se o svakom kandidatu posebno izjasnimo i da izaberemo one koji dobiju najviše glasova. Tu ima još jedan problem, odnosno jedna primedba koju sam ja isto iz akademskih krugova čuo. Potpredsednik KONUS je predstavnik Univerziteta „Singidunum“, a takođe se predlaže na listi još jedan za člana Nacionalnog saveta koji je sa Univerziteta „Singidunum“. Mislim da je bilo mnogo logičnije, s obzirom da je do sada, koliko znam, predstavnik bio sa „Megatrenda“, da je bilo mnogo logičnije da predstavnik bude neko sa drugog univerziteta, recimo sa „Poslovne akademije“, sa „Alfe“ ili bilo kog od tih drugih univerziteta, jer ipak bi tu bila zastupljenost mnogo bolja i da se koliko god se može omogući da budu zastupljeni i drugi univerziteti. Verujem da ćemo doneti odluku onako kako se od nas očekuje, ali nadam se da ćemo ubuduće mnogo više voditi računa o obrazovanju, jer bez dobrog obrazovanja nećemo imati šanse da sprovedemo ni reforme koje se toliko najavljuju kod nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Arsiću, saglasan sam da raspravljamo o jednoj veoma važnoj temi, jer svaki put kada je pitanje obrazovanje, a naročito visokog obrazovanja na dnevnom redu, smatram da ta tema treba da privuče naročitu pažnju svih narodnih poslanika u našoj Narodnoj skupštini, naročito kada mi ovde u Skupštini treba da izaberemo 21 člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Moja je pretpostavka da sve osobe, svi pojedinci koji su ovde predstavljeni, kao kandidati za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, znaju šta su nadležnosti tog saveta i znaju koliko je važan posao koji očekuje jednog člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Utoliko pre, imam izvesne dileme oko predloženih kandidata, a samim tim i oko načina na koji se mi ovde u Skupštini odnosimo prema ovoj temi. Naime, Nacionalni savet za visoko obrazovanje se bavi obezbeđivanjem razvoja i unapređenja kvaliteta visokog obrazovanja. Mi smo ovde, naročito u poslednjih godinu dana, imali poplavu, ako ništa drugo, a onda ono, ozbiljnih sumnji da se na našim univerzitetima na drastični način narušava princip akademske čestitosti i ja sam se onda pitao, poštovana gospodo, da li ovde bilo ko, predlagač, bilo koji narodni poslanik, može da nam saopšti da li je bilo koja od ove 21 osobe i jednom rečju, u ovom vremenskom periodu, reagovala na ozbiljne sumnje da je akademska čestitost, kao jedna od osnovnih principa sistema visokog obrazovanja, ugrožena u našoj državi. Ja to nisam primetio. Druga stvar, poštovana gospodo, Nacionalni savet za visoko obrazovanje prati razvoj visokog obrazovanja i njegovu usklađenost sa evropskim i međunarodnim standardima, a šta smo mi dočekali, poštovana gospodo i dame narodni poslanici? Dočekali smo da jedna posebna tačka u najnovijoj rezoluciji Evropskog parlamenta o Srbiji bude posvećena oceni stanja visokog obrazovanja, gde se kaže da naše državne institucije i da naša akademska zajednica nije uspela da se izbori sa velikim problemom plagijata, poštovana gospodo. Ni jedna država nije dobila takvu ocenu u jednoj tački izveštaja, odnosno Rezoluciji Evropskog parlamenta, poštovana gospodo. Ja se pitam - da li je jedna osoba od ove 21 osobe sa ovih spiskova ovde, da li neko može da mi navede ime jedne osobe odavde koja je reagovala na ovo teško stanje u kome se nalazi danas sistem visokog obrazovanja u Srbiji, pa da onda kažemo - hajde da se saglasimo oko te jedne osobe i oko druge osobe, oko 21 osobe? Ja ne mogu da pronađem takvu osobu na ovim listama, poštovana gospodo. Nacionalni savet za visoko obrazovanje utvrđuje standarde za samovrednovanje i ocenjivanje kvaliteta visoko školskih ustanova. Da li je jedna od ovih osoba ovde, koji znaju da su kandidatkinje i kandidati za mesto u Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje, reagovala, tražila provere akreditacija, pa da vidimo gde su ti rezultati akreditacija na pojedinim ili na svim univerzitetima? Nema, poštovana gospodo. Šta sad? Sada mi treba ovde onako da izglasamo tu 21 osobu i da Nacionalni savet za visoko obrazovanje radi bez ikakve kontrole, odgovornosti za one poslove koji se tiču svih ovih nadležnosti koji su delokrug rada Nacionalnog savet za visoko obrazovanje. Pazite sada, poštovana gospodo, sledeći primer, Konferencija univerziteta Srbije predložila je profesora Papa za člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. U biografiji profesora Papa kaže - član komisije za akreditaciju i proveru kvaliteta visoko školskih institucija u Srbiji od 2006. godine, poštovana gospodo. Od 2013. godine predsednik komisije za akreditaciju. Jednom rečju čovek nije reagovao na kršenje akademske čestitosti. Ovde na Odboru kada smo ga dočekivali reč nije progovorio i sada treba da se seli u Nacionalni savet za visoko obrazovanje koji ima sve ove nadležnosti, poštovana gospodo. Ako je obrazovanje važna oblast za sve nas ovde, pre svega za mlade, pa hajde i mi ozbiljno da pristupimo pitanju koja su važna za obrazovanje, naročito za visoko obrazovanje, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je rekao i moj uvaženi kolega Orlić, za sistem visokog obrazovanja u Republici Srbiji nije nastala bilo kakva šteta zbog činjenice da ćemo mi u martu mesecu izabrati članove Nacionalni savet za visoko obrazovanje. Ako ste malo pratili izlaganje kolega iz bivšeg režima, oni su uglavnom imali primedbe na formalnu stranu ovog postupka, odnosno na činjenicu da je prethodnom Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje istekao mandat 29. decembra 2014. godine. Čisto hronološki posmatrano, to je tačno. Kod prekoračivanja rokova se uvek postavlja i ono drugo pitanje – da li je zbog toga nastupila bilo kakva šteta po sistem visokog obrazovanja u Republici Srbije, da li je nastupila šteta po bilo koji univerzitet u Republici Srbiji, bio njegov osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina Vojvodina ili neki privatni osnivač, da li je nastupila šteta za bilo koji fakultet u Republici Srbiji i, ono što je najvažnije, da li je nastupila šteta po studente koji studiraju na našim visokoškolskim ustanovama? Koliko znam, nije. Dakle, nastava se odvija redovno, ispiti se odvijaju redovno i tu nikakvih problema nema. Što se tiče opaski, vezano za to da u sistemu visokog obrazovanja postoje određeni problemi, samo želim da podsetim kolege iz bivšeg režima da nije SNS bila ta koja je 2005. godine glasala za Zakon o visokom obrazovanju. Dakle, Zakon o visokom obrazovanju je, kao i mnogi drugi zakoni, nasleđen iz prethodnog perioda. Ubeđen sam da ministar Verbić čini sve što je do njega i u tome ima punu podršku narodnih poslanika SNS da se problemi koji postoje u visokom obrazovanju Republike Srbije prevaziđu. Ti problemi ne mogu da se prevaziđu preko noći. Potrebna su sistemska rešenja. Sistemska rešenja iziskuju određeno vreme. Ne prihvatamo odgovornost za nešto za šta nismo krivi. Te 2005. godine i kasnije mnogi umni ljudi u Republici Srbiji ukazivali su na to da u Zakonu o visokom obrazovanju, koji je, koliko se sećam, donet prilično ishitreno, bez dovoljno konsultacija sa akademskom zajednicom u Srbiji, da su i tada mnogi umni ljudi upućivali brojne prigovore na njegovu sadržinu. Zakon je takav kakav jeste. Mi ćemo učiniti sve, kao narodni poslanici, verujem da će u tome učestvovati Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo, da se problemi koji postoje u sistemu visokog obrazovanja prevaziđu. Što se tiče onoga o čemu je govorio gospodin Vladimir Pavićević, gospodin Pavićević uvek ima potrebu da, kad god se na dnevni red Narodne skupštine, na bilo koji način, postavi pitanje visokog obrazovanja, bile to izmene Zakona o visokom obrazovanju ili, kao sada, izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, se poziva na neke kategorije koje ne postoje u pozitivnom pravu Republike Srbije, kao što je kategorija akademske čestitosti i da onda upućuje otrovne političke strele, pre svega, na račun SNS, aludirajući na nekakve plagijate. Verovatno misli na onu iskonstruisanu priču i izmišljotinu, vezano za ministra unutrašnjih poslova gospodina Nebojšu Stefanovića, da je njegova doktorska disertacija plagijat, što smo mi ovde u Narodnoj skupštinu, u plenarnoj sednici, na sednici resornog odbora, argumentovano dokazali da nije tačno. Naravno, ono što je rekla gospođica Aleksandra Jerkov - šta vi u SNS znate o visokom obrazovanju, vi ujutru se probudite i steknete doktorat, ili ujutru rano poranite pa doktorirate. Ja mislim da je to velika uvreda za poslaničku grupu SNS u kojoj sedi priličan broj profesora univerziteta, redovnih, vanrednih, doktora nauka. Mislim da gospođa Aleksandra Jerkov nije neko ko treba da nam drži lekcije o tome koliko poslanička grupa SNS ima naučnu težinu i koliko je kompetentna da na odgovarajući način proceni kvalitet procenjenih rešenja, odnosno kvalitet kandidata koji su predloženi i od strane Konferencije univerziteta Srbije i od strane Konferencije akademije strukovnih studija i od strane Vlade Republike Srbije i od strane Vlade AP Vojvodine. Ono što, takođe želim da istaknem, to je da kada govorimo o članovima, odnosno kandidatima za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, ja mogu da kažem u ime Vlade Republike Srbije i da branim predlog Vlade Republike Srbije da je Vlada predložila najbolje moguće kandidate. Ne dovodim uopšte u pitanje činjenicu da su tako postupili i drugi ovlašćeni predlagači i lično mislim da u predloženim imenima ništa nije sporno. Manje više, zastupljene su skoro sve naučne oblasti i skoro sve naučne discipline. Nisam razumeo opasku kolege Pavićevića da nije čuo da je bilo ko od 21 jednog kandidata rekao nešto o problemima u sistemu visokog obrazovanja, da niko ništa nije rekao o plagijatima, da niko ništa nije rekao o svim onim temama koje se tuču univerzitetskog života u Republici Srbiji. Ja mislim da takva ocena apsolutno ne stoji. Na kraju krajeva ako malo iščitate biografije predloženih kandidata, a posebno biografije kandidata koje je predložila Vlada Republike Srbije, videćete da su to zaista eminentni naučnici koji iza sebe imaju brojne udžbenike, monografije, objavljene naučne i stručne radove, da su to ljudi koji se godinama bave naučno nastavnim radom na našim univerzitetima. Činjenica da se tu ljudi nisu upuštali u dnevnu politiku i da nisu hteli da stanu na stranu pojedinih dežurnih kritičara Vlade Republike Srbije i onih koji su, prosto, iz dnevno političkih razloga izmislili priču o tome da je gospodin Nebojša Stefanović plagirao svoj doktorat, a mi smo ponavljam to još jednom, to dokazali da to nije tačno, da sada zbog toga ti ljudi ne treba da budu izabrani, odnosno da se dovodi u pitanje njihova naučna kompetentnost i njihova zasluga da budu izabrani za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Ako malo pogledate i ove datume, ja moram da primetim u Izveštaju Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, koji je potpisala gospođica Aleksandra Jerkov, da li svesno ili nesvesno, postoji jedna greška. Naime, Vlada Republike Srbije je svoj zaključak kojim predlaže članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje utvrdila 31. decembra 2014. godine, a ne 5. januara 2015. godine. Uopšte, ako pogledate ove datume ko je predlagao kandidate, odnosno kako je hronološki tekao redosled predlaganja kandidata od strane ovlašćenih predlagača, videćete da su apsolutno svi ovlašćeni predlagači svoje kandidate dali u toku decembra meseca 2014. godine. Sada reći odgovorna je Vlada Republike Srbije zato što je probijen rok, je u najmanju ruku nekorektno. Dakle, Vlada AP Vojvodine je svoj predlog dala 10. decembra, ovi ostali su takođe dali u toku decembra meseca. Vlada Republike Srbije je to učinila 31. decembra 2014. godine. Dakle, svi ovlašćeni predlagači su to učinili u toku decembra meseca 2014. godine i odgovornost za probijanje roka, koji kao što sam rekao, nije proizveo bilo kakvu štetu po sistem visokog obrazovanja u Republici Srbiji. Dakle, svaljivati celokupnu odgovornost na Vladu Republike Srbije je u najmanju ruku nekorektno, a posebno imajući u vidu činjenicu da je Vlada u tom periodu ispred sebe imala veoma teške zadatke i da se bavila rešavanjem problema koji u Srbiji nisu godinama rešavani. Sada izvući iz celokupnog konteksta rada Vlade samo jedno pitanje, a to je predlaganje kandidata za Nacionalni savet za visoko obrazovanje je neumesno, mogu da kažem čak i politički bezobrazno, imajući u vidu činjenicu da takvi napadi, da takve kritike dolaze upravo od strane onih koji su Vladi Republike Srbije samo jedno pitanje, a to je predlaganje kandidata za Nacionalni savet za visoko obrazovanje je neumesno, mogu da kažem čak i politički bezobrazno, imajući u vidu činjenicu da takvi napadi, da takve kritike dolaze upravo od strane onih koji su Vladi Republike Srbije ostavili izuzetno teško političko i ekonomsko nasleđe, pa između ostalog veoma teško nasleđe kada je u pitanju sistem visokog obrazovanja u Republici Srbiji. Ono što radi bivši režim i evo danas, na ovoj sednici, to je da on prosto zahteva od narodnih poslanika, pre svega od narodnih poslanika SNS da na prečac počnu da pate od amnezije i da zaborave kako su u stvari problemi u visokom obrazovanju nastali. Ako malo pratite ono što govore glasnogovornici bivšeg režima, bez obzira da li su narodni poslanici ili su bivši ministri ili su bivši predsednici država ili su bivši predsednici vlada itd. ili su na kraju krajeva i sada na vlasti u AP Vojvodini, videćete da oni odgovornost za celokupno stanje u visokom obrazovanju prebacuju na Vladu koju vodi gospodin Aleksandar Vučić. Sada su Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije i SNS odgovorni i za probleme u akreditaciji i za probleme koji su vezani za kvalitet naučnih radova i za činjenicu da postoje određeni problemi na nekim privatnim univerziteti, odnosno privatnim fakultetima. To jednostavno nije tačno. Poslanička grupa SNS takvu ocenu apsolutno ne prihvata. Dakle, zatekli smo jedno teško stanje. To teško stanje pokušavamo da popravimo i jedan korak u rešavanju tog teškog stanja jeste i izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, dakle Narodna skupština i nema potrebe da poslanici bivšeg režima plaši akademsku zajednicu u Srbiji, da plaše građane Srbije, da plaše studente da će se desiti ne znam ni ja kakva katastrofa zbog toga što ćemo mi za koji dan izabrati članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Dakle, mi ćemo to da uradimo. Visoko obrazovanje će u Srbiji da funkcioniše, a to dapostoje problemi, to niko ne dovodi u pitanje, ali kao što problemi u visokom obrazovanju postoje u Srbiji, oni postoje u manje-više svim evropskim država. Postoje i u onim država koje su znatno pre Srbije prešle na „bolonjski“ sistem visokog obrazovanja i tamo se javljaju brojni problemi i tamo se javljaju brojne nedoumice oko toga da li je bio bolji stari ili novi sistem, kako da se određeni problemi prevaziđu. Sada, reći da je Srbija jedina zemlja u Evropi u kojoj postoje problemi u visokom obrazovanju je naprosto netačno. Imali ste pre izvesnog vremena situaciju da je, ako se ne varam, jedan visoko rangirani nemački političar podneo ostavku zato što je neko procenio da je bilo problema u njegovom naučnom radu. Zašto bi sada Srbija bila jedina zemlja u Evropi po mišljenju gospodina Pavićevića u koje postoje problemi u visokom obrazovanju? (Vladimir Pavićević, s mesta: A naš?) Gospodin Pavićević, kaže – a naš. Verovatno misli na Nebojšu Stefanovića. U Nemačkoj je dokazano gospodine Pavićeviću, da se radi o plagijatu, a ovde nije dokazano….
Molim vas, bez ličnog obraćanja kolega Martinoviću.
…. ovde ste vi, evo obraćam se vama gospodine Arsiću. Ovde ste vi, gospodine Pavićeviću, vaši mentori i vaši istomišljenici na nepune četiri stranice papira A4 od kojih je na jednoj polovini stranice stajala nekakva velika fotografija neke učionice sa velikom tablom, dakle, na faktički tri lista papira pokušali da dokažete da je gospodin Nebojša Stefanović plagirao svoju doktorsku disertaciju i onda ste se pozvali navodno na mišljenje nekih renomiranih naučnika i onda kada smo pogledali biografije tih naučnika tzv. naučnika i eminentnih istraživača, mi smo ustanovili da je jedan, ako se ne varam, asistent, jedan uopšte nema veze sa visokim obrazovanjem, sem što je nekada završio fakultet i sada su navodno ti ljudi kompetentni da procene da li je doktorska disertacija Nebojše Stefanovića plagirana ili ne. Mi smo dokazali da nije plagirana. Na kraju krajeva, nezavisna komisija je dokazala da to nije tačno i u tom smislu te vaše otvorene strele koje upućujete gospodinu Stefanoviću, koje upućujete Srpskoj naprednoj stranci su već pomalo deplasirane. Ja razumem da vi pokušavate da izgradite na tome jedan deo svoje političke karijere, ali čini mi se da vam to baš ne polazi za rukom. Moraćete da pribegnete nekoj novoj izmišljotini, ali kada budete drugi put nešto izmislili, potrudite se makar da to ima bilo kakvog smisla, odnosno da malo pojačate tu svoju argumentaciju, jer argumentacija koju ste izneli vezana za gospodina Nebojšu Stefanovića nije valjala ništa i kao što je rekao i predsednik Vlade i predsednik Srpske napredne stranke, Aleksandar Vučić - ja gluplju argumentaciju da je nešto plagijat zaista nisam čuo.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Martinović, malopre je kritiku delanja i ove Vlade i ove većine nazvao otrovnom strelom koja je upućena Srpskoj naprednoj stranci, a onda je naveo nekoliko primera iz evropske prakse, na koju se upravo ova naprednjačka većina ne ugleda u našoj državi, pa kada je utvrđeno ovde, kada se pokazala ozbiljna sumnja, mislim ovde u Nemačkoj, sam hteo da kažem, a ovde se tokom rasprave to pokazalo, poštovana gospodo, tokom naše rasprave na odboru da je Nebojša Stefanović na nepošten način stekao zvanje doktora nauka, pa gospodin Martinović i gospodin Arsić su bili na odboru, tu je bio i mentor gospodina Stefanovića, utvrdilo se, mentor je priznao da sam nema titulu doktora nauka. Utvrdili smo da komisija koja ocenjivala doktorsku disertaciju gospodina Stefanovića nije bila kvalifikovana da ocenjuje doktorsku disertaciju. U sličnim primerima, poštovana gospodo, u drugim državama ministar kada se utvrdi tako nešto podnosi ostavku kao što je ovde malopre rekao i gospodin Martinović. Jedino kod nas takav ministar dobija najveću zaštitu prvog čoveka izvršne vlasti, a to je gospodin Vučić i ne samo to nego gospodin Vučić onda vređa naše mlade istraživače koji se bave metodologijom izrade naučnog rada, govoreći da je njihova argumentacija glupava, zbog čega se gospodin Vučić kasnije morao i izviniti poštovana gospodo. Hoću ovde da kažem, akademska zajednica je u našoj državi izložena jednoj vrst destrukcije izvršne vlasti, ali način na koji akademska zajednica predlaže svoje kandidate za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje govori o još jednoj važnoj pojavi, jednoj vrsti autodestrukcije koja se sada dešava tamo i to je, mislim, još veći problem od ovog prvog problema koji smo evidentirali. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, nije tačno i stalno vi, gospodine Pavićeviću, ponavljate tu jednu neistinu, da je na Odboru dokazano da je doktorska disertacija Nebojše Stefanovića plagijat. Sada želim i pred drugim narodnim poslanicima i građanima Srbije da kažem da tako nešto nije dokazano. Vi ste pokušali to da dokažete, ali vam to jednostavno nije pošlo za rukom. Ono što takođe prećutkujete, ali to radite zato što vi u stvari druge argumente i nemate, to je da kažete da je pri Megatrend univerzitetu formirana komisija koja je ocenjivala verodostojnost i originalnost doktorske disertacije Nebojše Stefanovića i da je predsednik te komisije bio redovni profesor, ako se ne varam, Ekonomskog fakulteta u Subotici, državnog fakulteta, ne privatnog fakulteta, ne Megatrend univerziteta. Dakle, neko je van Megatrend univerziteta i to redovni profesor Ekonomskog fakulteta čitao doktorsku disertaciju zajedno sa svojim drugim kolegama i podneo izveštaj u kome vrlo jasno stoji da je doktorska disertacija urađena na valjan način u skladu sa zakonom, u skladu sa propisima univerziteta, u skladu sa univerzitetskim običajima i da u toj doktorskoj disertaciji nema apsolutno ničega spornog. Uz svo dužno poštovanje tih mladih ljudi, kako vi kažete, koji su se bavili verodostojnošću doktorske disertacije Nebojše Stefanovića, prvo, ti ljudi nisu kompententni za materiju kojom se…
Vreme.
…. doktorska disertacija bavila, a i ono što smo mogli da pročitamo je bilo prilično tanko, tu nije bilo kakvih argumenata i ono što želim da kažem na kraju, vi u stvari niste napadali Nebojšu Stefanovića, vi ste preko Nebojše Stefanovića i te lažne priče o plagijatu njegove doktorske disertacije u stvari napali Aleksandra Vučića kao što napadate nekoga od nas…
Pravo na repliku, dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, od svih stvari sa kojima se susrećemo od malih nogu, ja verujem da ovde postoji saglasnost da je obrazovanje jedna od najvažnijih i zato je veoma važno da budemo osetljivi na sva važna pitanja koja se tiču obrazovanja. Veoma je važno da se zna šta je utvrđeno na našem Odboru za prosvetu, a utvrđeno je, poštovana gospodo, da su dva člana Komisije za odbranu doktorske disertacije gospodina Stefanovića stranci koji ne razumeju srpski jezik, a doktorska disertacija je predata na srpskom jeziku, da jedna članica komisije nije bila prisutna na odbrani doktorske disertacije. Prema tome, tri od pet članova komisije nisu mogli da se izjasne o doktorskoj disertaciji, a da jedan član komisije i mentor gospodina Stefanovića nema doktorat iz Londona na koji se pozivao ovde objašnjavajući svoja vrhunska naučna i istraživačka dostignuća. Poštovana gospodo, mladi istraživači, naši, priznati u svetu koji se bave metodologijom izrade naučnog rada su kompententni da sude, a gospodin Vučić koji u životu nije objavio nijedan naučni rad nije kompententan da sudi o tome da li je nešto plagijat ili nije, poštovana gospodo. Druga stvar, Evropski parlament je pripremio rezoluciju u čijoj jednoj tački saopštava svoju zabrinutost zato što naše institucije, a to znači naša Skupština takođe, poštovana gospodo, nije uspela da se izbori sa velikim problemom kršenja principa akademske čestitosti i plagijata. I ja sam saglasan, u SNS ima doktora nauka koji su čestito stekli svoje zvanje i ja se čudim zašto ti ljudi ne reaguju ovde, zašto se prvi nisu oglasili da kažu – ja sam pošteno stekao, a ovaj nije pošteno stekao. Evo gospodina Orlića, zašto niste ustali i rekli – ja sam stekao pošteno, a ovaj čovek da da ostavku jer je na nepošten način stekao titulu doktora nauka, poštovana gospodo?
Pravo na repliku, narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Biće svakako u sklopu vremena za repliku, a ticaće se i pitanja koje je upravo postavljeno u više navrata, pa sada na kraju dođe i do mene. To je pitanje te argumentacije koja se koristila u tekstu koji je objavljen na sajtu, a verujem da je reč o „Peščaniku“, još onomad. O tome pričamo jako dugo i ne pomeramo se nikako sa onoga što smo već odavno utvrdili, a to je šta je objavljeno u tom tekstu, ko ga je napisao, šta je koristio kao argumente i koliko je to uopšte opstalo, ako je išta imalo da opstane. Odgovaram na pitanje upućeno meni – da, ja smatram da sam sve što treba uradio pošteno. Da sam osećao potrebu da reagujem na način koji mi je sugerisan sada, ja bih to svakako učinio. Nisam iz jednog jedinog razloga, i u tom smislu odgovaram i na komentar da li je predsednik Vlade bio u poziciji da da ili ne da sud po pitanju onoga što je izneto kao argument. Po pitanju onoga što je izneto kao argument ne treba vam naučni rad, uvažene kolege. Dovoljno je da pogledate šta je napisano, a napisano je sledeće. Neću biti u stanju da citiram precizno, ali daću vam suštinu. Napisano je da se za plagijat smatra ako neko u svom radu stavi da neko regionalno telo u Italiji ima toliko i toliko članova, ili da se ti članovi biraju na taj i taj način. Dakle, svako ko to pročita ne mora da se bavi naučnim radom, može vrlo jednostavno da da odgovor na pitanje je li to plagiranje ili nije. Kada se pojavi tekst u kom će neko napisati da Narodna skupština Republike Srbije broji 250 članova ili članova koji se biraju tako i tako, biće svima jasno da to nije on izmislio sam, ali će biti i svima jasno da to ne može biti plagijat jer je reč o opšte poznatoj činjenici. Kada neko to koristi kao argument, zaista ne možete da ga ocenite kao nekoga ko se tim stvarima pozabavio ozbiljno. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Kolega Pavićeviću, nemate pravo na repliku. Dobili ste odgovore na pitanja koje ste postavili. (Vladimir Pavićević, s mesta: Gospodine Arsiću, imam pravo na osnovu člana 104, on se lično meni obraćao.) Gospodine Pavićeviću, vi ste imenom i prezimenom prozvali kolegu Orlića zašto se on nije izjasnio po nekom pitanju i dobili ste odgovor. (Vladimir Pavićević, s mesta: Pogrešno tumačenje.) Gospodine Pavićeviću, često ne postoji pogrešan odgovor, nego pogrešno pitanje. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, priznajem da pored imena kao što je akademik Stojadinović, kao što je uvaženi kolega dr Vladimir Orlić, kao što je to docent dr Aleksandar Martinović, ja sa svojim akademskim zvanjem diplomiranog mašinskog inženjera možda i najmanje prava imam i mogu da govorim o današnjoj tački dnevnog reda, ali ću govoriti iskreno, govoriću srcem i neću se kriti iza debelih knjiga koje su postavljene kod nekih kolega na poslaničku klupu kako bi težina njihovih reči bila jača. Ne, nije, ukoliko te knjige služe za maskiranje i za scenografiju, a ne da se pročitaju i da se koriste kao argumentacija. Ako koristimo neku argumentaciju koju smo malopre čuli, da gospodin Vučić nema pravo da govori o nekom radu, a sa kojim pravom ima neko ko je po akademskom rangu niži da govori o uvaženim predstavnicima i predloženim kandidatima, kao što su, recimo, akademik Đorđe Šijački ili akademik Slobodan Grubačić? S kojim pravom onda gospodin Pavićević, docent Pavićević, ima pravo da govori o njima? Hajde istom logikom da postupimo, hajde na isti način. Još opasnija argumentacija je da ukoliko neko od ovih predloženih imena, predloženih ljudi ne razmišlja kao on, onda nije dostojan funkcije na koju je predložen. Koja je tu argumentacija? Ne mogu da govorim ni o jednom od predloženih imena, iako su ih predlagale različite institucije, zbog poštovanja prema funkcijama, odnosno prema akademskim zvanjima koja imaju – doktor, doktor, akademik, akademik, doktor, profesor-doktor. Ne želim da govorim o tim ljudima poštujući i vreme i trud i znanje koje nose i koje su ulagali u sebe. Ne mogu da govorim ni zbog generacija mladih ljudi koje su edukovali i zbog onih mladih ljudi i generacija mladih ljudi koje će tek edukovati. Srpska napredna stranka će podržati listu od 21-og imena za Nacionalni savet za visoko obrazovanje i zbog toga, ali i zbog onih koji su ih predlagali, zbog Konferencije univerziteta Srbije, zbog Konferencije akademija strukovnih studije, Vlade Republike Srbijei nadležnog organa AP Vojvodine. Još jedan razlog koji je manje bitan, ali nije za zanemarivanje. Od 21-og predloženog kandidata dvoje je iz Niša, dvoje je iz Kragujevca, jedan je iz Užica, jedan je iz Kosovske Mitrovice, četvoro je iz Novog Sada i 11 je iz Beograda. Možda će neko reći – nedovoljna decentralizacija, ali mislim da je jedna dobra slika i jedno dobro širenje visokog obrazovanja na celu teritoriju Republike Srbije. Ono što mi je zasmetalo, zasmetala mi je ta vrsta poniženja koja je nastala iz političke nemoći. Poniženje koje ne očekujem ni u Narodnoj skupštini, ali ni u našem društvu. Poniženje koje je jako opasno, a naročito kada dođe od koleginice Aleksandre Jerkov. Podsetiću da su u poslaničkoj grupi SNS ljudi koji imaju duži akademski staž nego što gospođica Jerkov ima godina. Tu mislim i na prof. dr Miletu Poskuricu, i na prof. dr Milana Kneževića, i na prof. dr Marka Atlagića, i na prof. dr Ljubišu Stojmirovića, ali takođe mislim i na mlade koleginice i kolege, kao što je to prof. dr Aleksandra Tomić, dr Vladimir Orlić, dr Darko Laketić, docent dr Aleksandar Martinović, i neće mi zameriti moje koleginice i kolege iz poslaničke grupe SNS ako ih nisam pomenuo. (Janko Veselinović, s mesta: A Bečić?) Da li neko ima pravo, pa čak i onaj koji dobacuje kršeći i Poslovnik i ponašajući se neprimereno u Narodnoj Skupštini, da Srpskoj naprednoj stranci kaže – vi ne znate šta je to univerzitet? Šta to pokazuje o Demokratskoj stranci, o bivšem režimu i o koleginici Aleksandri Jerkov? Neću ovde učiti nikoga lepom vaspitanju, ali mislim da je red da se poštuju godine, da se poštuje akademsko zvanje uvaženih koleginica i kolega iz poslaničke grupe Srpske napredne stranke. Želeo sam da danas govorimo ovde i o nekim drugim stvari, sa odstranjenom sujetom… Da li ste, gospodine Bečiću, završili to ćaskanje sa gospodinom Veselinovićem? Ja sam spreman i da sačekam malo, jer verovatno da gospodinu Veselinoviću, koji kršeći Poslovnik dobacuje, iz političke mržnje i ostrašćenosti smetaju imena i akademske titule koje nose koleginice i kolege iz Srpske napredne stranke. Ako mu tako nešto ne odgovara, može i da izađe iz sale i da popije kafu, ali ovde očekujem zaista da se ponašamo dostojno Narodnoj skupštini. Mislio sam da ćemo danas govoriti o mnogo značajnijim problemima našeg obrazovanja. Odzvanja mi u ušima jedna brojka, 94% budžeta za obrazovanje odlazi na plate, i tako godinama. Te plate su zaslužene, zarađene, siguran sam da su i nedovoljno velike. Ali, šta možemo da očekujemo od ovakvog sistema obrazovanja u kojem su i vaša i moja deca i deca građana Republike Srbije? Da li možemo očekivati razvoj, ako 94% budžeta i tako desetinama godina unazad, odlazi za plate? Očekivao sam da ćemo danas govoriti o jednom hrabrom konceptu koji je predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić, imajući pravo, gospodine Pavićeviću, pravo koje su mu dali građani Republike Srbije, izraženo na izborima, da se bavi i obrazovanjem, o konceptu dualnog obrazovanja, o nečemu što čini budućnost naše države. Zato što mi godinama ili obrazujemo naše mlade generacije i mladu decu a da neće imati gde da rade ili ćemo za neka zanimanja koja su neophodna, koja su shodna ovim brzim vremenima, vremenima IT sektora, a da ih nemamo dovoljno, gde i neke investicije ne možemo da realizujemo zato što nemamo dovoljno obučene radne snage. Odgovor na te probleme u našem obrazovanju je dao gospodin Aleksandar Vučić, kao predlog i nešto na čemu će Vlada Republike Srbije i Ministarstvo prosvete raditi u budućnosti - da se kroz školovanje radi i kroz rad školuje; da ne fabrikujemo diplome, već da fabrikujemo radna mesta; da ne fabrikujemo diplome, već ljude koji će biti spremni i sposobni na poslu koji im je poveren. Zato što Srbija mora da gleda unapred, a ne možemo da gledamo unapred bez obrazovane, stručne, spremne i sposobne radne snage, bez ljudi koji su edukovani i obučeni, bez onih koji će završiti mašinsku školu, ali i znati i šta je strug i šta je glodalica i šta je CNC mašina, a ne da to vide iz knjige pa da ne mogu da se snađu i da ne mogu da prepoznaju kada uđu u prvi proizvodni sektor. Mislio sam da ćemo danas govoriti sa odstranjenom sujetom, a svaka branša ima sujetu. Zbog toga nisam želeo da govorim jer nemam pravo da govorim. Ja ovo govorim prvi put kao narodni poslanik, iz poštovanja prema akademskim titulama ovih ljudi, zbog tomova i tomova knjiga koji ne služe kao grudobran, kao što služe gospodinu Pavićeviću, već da bi se iz tih knjiga učilo i da bi se te knjige koristile. Neću da govorim, i iz poštovanja i prema institucijama koje su ih predložile, zato što mislim da su mnogo kompetentnije i stručnije nego što sam to ja, ali ću zato u Danu za glasanje podržati i glasati za te ljude. Niti ću se baviti nekom dnevnom politikom koja će reći – strašna je stvar što to nismo uradili pre dva meseca. A kakva je šteta nanesena? Jer ću uvek o trošku vremena tražiti kvalitet. I bolje da ovde budu prvih 21 u akademskoj zajednici Srbije, nego što će se napraviti greška. Ovi ljudi nisu ni predlagani ni traženi po ključu koji nam je malopre rekao gospodin Pavićević. Ako ne misle kao ja i ako nisu digli glas u horu sa „našim i mladim“, i to je jedina argumentacija za taj tekst na Peščaniku, „naši i mladi“. Znate, „naši i mladi“ rade i neke ružne stvari, ali neki „naši i mladi“ rade neke dobre stvari, neki. A to što su „naši i mladi“, nije nikakva argumentacija, ali je jedina i služila je samo za fabrikovanje afera. Pa onda ti „naši i mladi“ su bolji od internacionalnih profesora koji su se potpisali ispod rada gospodina Stefanovića, pa nije bilo dovoljno. Pa su „naši i mladi“ bili bolji i od komisije, univerziteta na kojem je doktorsku disertaciju odbranio gospodin Stefanović. Pa su „naši i mladi“ bili bolji čak i od nezavisne komisije koja je formirana i o kojoj je pričao gospodin Martinović. Da li je dovoljno reći „naši i mladi“ jer ima naših i mladih na nekim, nažalost, drugim stranama u novinama o kojima čitamo? Da li je dovoljno reći „naš i mlad“ i verovati u sve i reći – da, to je dokaz? Nije dokaz, gospodine Pavićeviću, ma koliko vi želeli da se upirete i da takve stvari dokažete, kao što ste se upinjali i pokušali da dokazujete nešto što je jako teško dokazati da ne postoji ili da postoji. Autocenzura. Onda kada zvaničnici Evropske unije izađu pa kažu – ljudi, okej, ali dajte dokaze, onda i ti zvaničnici Evropske unije budu predstavljeni i stavljeni na crnu listu kako smeju da ne veruju na reč ljudi poput Vladimira Pavićevića. Jedino se tu ne traže dokazi. Jedino je tu jedini dokaz „naši i mladi“. Poštujem i naše i mlade, ali mnogo više poštujem dokaze i najviše poštujem istinu jer bez toga nema ni obrazovanja, nema ni države, nema ničega. Zbog toga pozivam sve narodne poslanike da podrže u Danu za glasanje predloženu listu, da u budućnosti i o visokom obrazovanju, ali i o kompletnom obrazovanju govorimo sa jedne praktične strane, da izađemo iz tih grudobrana, ponekad napravljenih i od udžbenika i od knjiga, da govorimo o onim stvarima koje čine budućnost naše zemlje. Budućnost naše zemlje, budućnost našeg obrazovanja je u dualnom obrazovanju, kao što je to predložio Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije.
Zahvaljujem. Pretpostavljam, kolega Pavićević – pravo na repliku, zato što je kolega Babić spomenuo da ste se sakrili iza dve ogromne knjige. Izvolite.
Po Poslovniku. Poštovanipredsedavajući gospodine Arsiću, reklamiram član 107. Poslovnika Narodne skupštine. Vi dobro znate o čemu on govori. Govori o dostojanstvu Narodne skupštine koje ste vi, ne upozoravajući gospodina Babića, povredili. Naime, gospodin Babić, šef poslaničke grupe SNS, na grub način je uvredio sve mlade u Republici Srbiji. On je o njima govorio na jedan uvredljiv način: „naši mladi“. Ima ih na drugoj strani. Dakle, gotovo 70% svog vremena on je upotrebio za vređanje mladih ljudi, školovanih ljudi, to mu je bio naglasak, jer su oni, čini mi se, po njemu, opasnost za Srbiju, jer oni su verovatno elita, a elita je jako opasna za Srbiju. Zbog toga, gospodine Arsiću, bili ste dužni da upozorite gospodina Babića da je uvredljivim korišćenjem izraza i u uvredljivom kontekstu koristiti mlade generacije, koje bi trebalo da su budućnost Srbije, povređeno dostojanstvo ove Narodne skupštine. Ne znam šta gospodin Babić ima protiv mladih ljudi, protiv mladih, stručnih, obrazovanih ljudi, ali vi ste bili dužni da ga upozorite na to, gospodine Arsiću. To nije bitno što je on šef vaše poslaničke grupe. Vi ste sada ovde prvi među jednakima i bili ste dužni da kažete – gospodine Babiću, ne možete da vređate mlade ljude. To nije u skladu sa dostojanstvom Narodne skupštine, to nije u skladu sa moralom. Kako jedan narodni poslanik može da vređa mlade ljude, koji su možda i glasali za njegovu stranku na izborima?
Vreme.
Hvala.
Molim vas, kolega Babiću, samo da odgovorim. Mislim da ste sada kolega Veselinoviću preterali. Ni u jednom jedinom delu izlaganja kolege Babića niko nije ni mogao da posumnja da on nekoga vređa, ni mlade stručnjake, čak je rekao u jednom trenutku poštujem i naši, poštujem i mlade, ali mislim da nemaju kvalifikaciju da ocenjuju nečiji stručni rad. Hoćete da kažete da je izražavanje sumnje uvreda nekome. Kao pravnik znate i sami da je to nemoguće. Povreda Poslovnika, kolega Zoran Babić. U redu, glasaćemo u danu za glasanje.
Član 106. gospodine predsedavajući, stav 2. i ne tražim da se glasa o tome. Šta očekivati od nekoga ko neprestano ponižava ostale narodne poslanike dobacujući, dok druge koleginice i kolege govore u Narodnoj skupštini i to smatram jednim ustaljenim manirom. Šta očekivati od nekoga ko je pre nekoliko dana ovde [[Janko Veselinović, s mesta: Da li je ovo replika?]]
Kolega Veselinoviću, kolega Babić upravo reklamira član 106. stav 2. A sada vas ja opominjem, ne izričem opomenu, nego vas opominjem da se ponašate u skladu sa članom 106. stav 3. Poslovnika o radu. Molim vas nastavite kolega Babiću.
Šta očekivati od nekoga ko ovde dobacuje i prekida narodne poslanike? Šta očekivati od nekoga ko je najgrublje povredio pre nekoliko dana sve žene omalovažavajući, praveći neku psihu, analizu? Šta očekivati od nekoga za koga je reč „guru“ omalovažavanje ili ponižavanje, ko ne razume šta ta reč znači? Siguran sam da neće onda dobro shvatiti ni ono što ja izgovaram i vama hvala na argumentaciji da naši i mladi su pozitivna stvar, ali nedovoljna argumentacija da bi se o nečijoj disertaciji, o nečijem radu govorilo. Neko ko je retko ovde u sali, a to vreme koristi kako bi ponižavao ostale narodne poslanike i javnost, pa čak i akademsku zajednicu kojoj pripada zbog titule koju nosi baš takvim nekvalitetnim i mrziteljskim izjavama.
Kolega Veselinoviću po kom osnovu? Povreda Poslovnika, izvolite.
Poštovani gospodine Arsiću, povredili ste član 106, 107. i 108, naravno i član 27. Gospodine Babić se javio da reklamira Poslovnik i da kaže da ja nisam imao verovatno mogućnost da iznesem primedbu na vaše vođenje sednice. Nijednom jedinom rečju nije opravdao svoje obraćanje po Poslovniku. Ni jednom jedinom rečju nije rekao kako sam ja to povredio Poslovnik, već je pričao o sednicama iz prethodnih dana. Vi znate da se ukazati na povredu Poslovnika može samo na onoj sednici kada je u toku i to u tom momentu kada se desilo. Spominjao je „gurue“ neke. Pričao o nekim drugim stvarima i vi umesto toga ste upozorili mene kada sam ja pokušao da vam ukažem da on ne obrazlaže povredu Poslovnika. Zbog toga gospodine Arsiću, mislim da vaše vođenje sednice je dovedeno u pitanje, vaša nepristrasnost, jer smatram da ste dali mogućnost gospodinu Babiću da priča o svemu onome što nije bio predmet reklamiranja Poslovnika, već da to radi kao poslanik Srpske napredne stranke, imajući veća prava od poslanika opozicije. Smatram gospodine Arsiću da to nije dobro za naš parlamentarni život, zbog toga što gospodin Babić to ne čini danas prvi put, nego čini uvek kada mu se prohte. Uvek kada mu se prohte zato što na tom mestu sede ljudi koji ne žele da rade svoj posao, već se povlađuju stranačkoj disciplini.
Kolega Veselinoviću, ja sam bio svedok, prisutan ovde, vodio sam sednicu kada ste vi ometali kolegu Babića dok je imao svoje izlaganje, tako što ste pokušavali da napravite komunikaciju sa potpredsednikom Bečićem. Hoćete da kažete da to nije tačno? (Janko Veselinović, s mesta:Zato što ga je zaboravio?) Jednostavno, ne ulazim u razloge zašto, samo sam hteo da vam kažem da je to zasmetalo kolegi Babiću. Tada se protiv toga pobunio, ja ne vidim šta je tu sada više sporno. (Janko Veselinović, s mesta: Dobro, izvinjavam se.) Da ste prisustvovali prethodnom delu sednice znali biste i temu zašto je tako gospodin Babić reagovao. Reagovao je na izlaganje kolege Pavićevića, koji će sada dobiti nadam se uskoro pravo na repliku zato što je spomenut da se krije iza dve ogromne knjige i ne vidim četiri, eto četiri su knjige. Ne vidim razloga zašto sada krećemo u reklamaciju Poslovnika. Da li želite u danu za glasanje da se Skupština izjasni? (Ne.) Hvala. Kolega Babić, reklamiranje Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, više se neću javljati po povredi Poslovnika, nema razloga, ali interesantan je taj uvredljiv ton koji je deo, povreda Poslovnika član 104. stav 1. kojim se neki narodni poslanici, neke kolege odnose i prema SNS, prema koleginicama i kolegama iz SNS, prema meni, nemam taj problem, navikao sam. Nijednom u svom izlaganju po povredi Poslovnika pre nekoliko minuta nisam pomenuo uvaženog kolegu Veselinovića. To što se prepoznao kao neko ko je vređao žene, kao neko ko vređa ostale narodne poslanike, što se prepoznaje kao neko ko dobacuje dok druge koleginice i kolege govore, to što se prepoznao kao čovek koji ne zna šta znači „guru“, to što se prepoznao u mnogim ružnim stvarima i ružnim scenama vezanim za ovu Narodnu skupštinu Republike Srbije, to je više njegov problem nego što je to moj problem. Ali, to ne daje za pravo ni gospodinu Veselinoviću, ni bilo kom drugom narodnom poslaniku, ni meni, nikome da vređamo druge narodne poslanike, a što se tiče te fasciniranosti mojim imenom i prezimenom, jer je u protekle dve polemike sa vama i dva reklamiranja Poslovnika pomenuo moje ime, pa bar jedno dvadesetak puta. Evo, spreman sam iako to nije mali posao zbog moje fizičke konstitucije da poklonim gospodinu Veselinoviću poster sa mojim likom u punoj veličini. Može da zalepi u svoju radnu sobu ili bilo gde, u svoj kabinet, pa zbog toga što mrzi SNS, po pikado i da gađa u tu sliku, bolje nego što će maltretirati ovu Narodnu skupštinu besmislenim pozivanjima na Poslovnik.
Određujem pauzu u trajanju od pet minuta. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Pravo na repliku dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Zoran Babić je zamerio meni ovde što ispred sebe imam nekoliko knjiga koje čitam i koje koristim u raspravama u našoj Narodnoj skupštini. A koje knjige se ovde nalaze, poštovana gospodo? Rečnik srpskog jezika za koji se utvrdilo da nam je veoma koristan ovde. Poslovnik Narodne skupštine, Poslovnik Evropskog parlamenta, a imam ovde, poštovana gospodo i Poslovnik iz Kraljevine SHS iz 1922. godine, poštovana gospodo. Prelistavao sam i čitao i u članu 43. tog Poslovnika piše – zabranjeno je čitati besede. A gospodin Babić umesto da sledi ovu našu tradiciju on ovde zadaje zadatke svojim narodnim poslanicima da pišu esejske zadatke i onda čitaju po dva minuta, po tri minuta, po pet minuta, a to je još 1922. godine bilo zabranjeno, poštovana gospodo, prema Poslovniku. Ne bismo mi to saznali da ne čitamo knjige, poštovana gospodo, i evo šta još kaže tu, gospodine Arsiću. Kaže – na sednici od 24. maja 1919. godine, potpredsednik dr Ivan Ribar, to je nešto kao vi danas, gospodine Arsiću, potpredsednik Skupštine, kaže – gospodine poslaniče, evo kao da govori gospodinu Babiću, nije dozvoljeno čitati, nego, ako ste hteli da što čitate, trebalo je to ranije da predložite predsedništvu, da predsedništvo kaže šta treba da radi, a da li se to treba čitati ili ne. Čitanje pre, a ovde diskusija i rasprava, poštovana gospodo. Druga stvar, kaže gospodin Babić, evo dva minuta odoše i na knjigu, i ne žalim gospodine Arsiću, što su i ova dva minuta otišla na jednu od knjiga koje stoje ovde ispred mene, i da iskoristim u replici gospodinu Babiću povodom jedne teme koja se tiče obrazovanja. Hvala.
Kolega Pavićeviću, pošto ste me prozvali imenom i prezimenom neću da vam repliciram, ali je očigledno da iako živimo u 21. veku neki ljudi se i dalje ponašaju kao da smo u 19. ili 20. veku. Možete da zaključite vi sami. Ja znam na koga mislim. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107. našeg Poslovnika. Neću mlatarati evropskim poslovnicima, neću mlatarati poslovnicima Kraljevine Srbije, Kraljevine Crne Gore, neću mlatarati ni poslovnikom Crnogorske pravoslavne crkve. Dakle, osloniću se na naš Poslovnik i mislim da je povređen član 107. i dostojanstvo Narodne skupštine. Nije akademski čestito vređati narodne poslanike, narodne poslanice, zato što svoja izlaganja izlažu pismeno, odnosno na način da pročitaju svoje govore i da na takav način steknu odgovarajuću sigurnost. Nismo svi predavači, ne penjemo se svi na sto kao neki predavači na fakultetu Političkih nauka da bi ostavili utisak na studente, kao kafanske pevaljke koje ostavljaju utiske na goste i očekujem da zbog narušavanja dostojanstva Narodne skupštine, vi ubuduće upozorite kolegu iz opozicione stranke, a drage moje kolege narodni poslanici, dragi građani, vi po izlaganju mog prethodnog govornika možete da vidite koja je razlika između obrazovanog i pametnog. Hvala.
Kolega Rističeviću, u mnogome se slažem sa vašom diskusijom, ali morate da znate da je gospodin Pavićević profesor, naučni radnik koji pokušava da se bavi politikom i onda na sasvim drugačiji način reaguje, nego što mi reagujemo. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ono što je razlika između 1922. i 2015. godine je mnogo toga. Razdaljina od devedeset tri, devedeset četiri godine, ali i druga država. Ono na šta se poziva malopre gospodin Pavićević je država Kraljevina, odnosno Skupština Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca. Ja sam najmanje očekivao da će gospodin Pavićević da izvadi stenogram sa Skupštine Crne Gore, sa Cetinja, pa da vidimo kakva su tu iskustva, šta je tu rečeno. Mislim da su tu zbog korena i porekla gospodina Pavićevića, da će mnogo bolje argumente naći u tim stenogramima, a ne u Kraljevini Srba, Hrvata i Slovenaca. Ovo je Republika Srbija, Narodna skupština Republike Srbije, gde radimo i funkcionišemo po pravilima koja su definisana Poslovnikom o radu. A ja ću gospodinu Pavićeviću, i znam da ću dopreti do njega, da ga zamolim, nemojte bar vi vređati narodne poslanike, nemojte vi vređati koleginice i kolege koje kako vi kažete pišu eseje, a ja kažem rade posao narodnog poslanika koji mu je poveren, jer bolje je to što se spreme, što zakonskim predlozima i argumentaciji pročitaju ono što su oni napisali, nego što će za razliku od nekih narodnih poslanika, i tu ne mislim na uvaženog kolegu iz Niša, jako se zabrinuo, jer sam rukom tu prošarao, ne mislim zaista, uvažavam i disciplinu i posvećenost poslu, ali bolje je i to nego što će biti neki narodni poslanici koji će vođeni političkom mržnjom ovde govoriti sve i svašta. Prema tome SNS, narodni poslanici SNS odgovorno rade svoj posao, svi do jednog od 136 narodnih poslanika, to radimo zadnjih devet meseci od 27. aprila, odnosno od 16. aprila kada je konstituisana ova Skupština i tako ćemo raditi do kraja. Ja sam zahvalan mojim koleginicama i kolegama iz poslaničke grupe zato što su posvećeni poslu. Vidite koliko je ovde narodnih poslanika, a vidite koliko je ispred vas, gospodine Pavićeviću.
Zahvaljujem, kolega Babiću. Pravo na repliku ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, veoma mi je žao što smo evo i danas ovde saznali da je praksa parlamentarna od pre 100 godina u nekim delovima bila bolja nego što je današnja parlamentarna praksa u našoj državi poštovana gospodo. U Poslovniku iz 1922. godine postojali su neparlamentarni izrazi, a gospodin Babić, ovde nama danas kaže da on neće time da se bavi, to prebacuje na nekakve druge organe na kolegijum, a ja vam kažem 1922. godine neke stvari su bile mnogo bolje uređene, nego što su danas. Druga stvar, vidim da ovde postoji jedan sukob na naučnoj osnovi u SNS. Gospodin Martinović, danas i na Odboru za prosvetu saopštava da ocenu o verodostojnosti rada može da da samo čovek koji je stekao doktorsko naučno zvanje, a gospodin Orlić danas kaže ne mora. Pa, dogovorite se poštovana gospodo. Gospodine Babiću, jeste li vi šef te poslaničke grupe? Uključite se u taj sukob na naučnoj osnovu u SNS da se to reši poštovana gospodo. Postoji još jedna stvar, primetio sam, da gospodin Babić povremeno saopštava crtice iz moje biografije. Meni se čini da je gospodin Babić zainteresovan da pripremi neke priloge za moju biografiju, ali poštovana gospodo, vidim da gospodin Babić zna gde sam rođen, gde se bavim i kojim sportom, šta čitam, itd. Molim vas ja to razumem na sledeći način. Gospodin Babić traži jednu vrstu blagoslova da se bavi mojom biografijom i imamo mi u našoj istoriji jednoga, Vladimira Dedijera, koji se bavio pripremama biografije Josipa Broza Tita, pisao pisma. Mogu li ja to da radim? Tito odgovara – može. Gospodine Babiću, poklanjam vam prvi ton novih priloga za biografiju Josipa Broza Tita. Da, ako se bavite biografskim crticama nekih narodnih poslanika, da učite od najboljih poštovani gospodine Babiću. Evo, jedan primerak ovde, jedna knjiga manje za mene, ali od danas je vaša.
Zahvaljujem. Znači, kolega Pavićeviću, vi dajete tu biografiju koju je napisao Dedijer, da je Zoran Babić prouči da bi napisao vašu biografiju, kao što je Dedijer napisao biografiju za Josipa Broza. Ja sam to tako razumeo. Pravo na repliku, izazvali ste dve replike, kolege Babića i kolege Martinovića. Tri replike, onda idemo redom. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Teško ljudima koji se stide svojih korena i teško ljudima koji beže od svojih korena, i teško ljudima kojima je teško i kojima je vređanje reći gde su rođeni. Ja sam Srbin iz Lipove pored Vrnjačke Banje, građanin Republike Srbije, Šumadinac, šta god i to ću sa ponosom govoriti na ma kojoj svetskoj destinaciji. Ponosan naslednik Davida Ilije seljaka, Trifuna oca, jednog dobrog čoveka, koji na žalost već jedanaest godina nije sa nama. I toga se nikada neću stideti. Dok se vi, gospodine Pavićeviću, bavite tim, kako kažete, podelama u SNS, današnja istraživanja koja su objavljena pokazala su da je SNS, pored svih teških mera koje smo u obavezi i koje moramo da sprovedemo zbog vaše neodgovorne i loše politike, i dalje sa stabilnom podrškom građana Republike Srbije od skoro 50%. Kada sam čitao ta istraživanja, prosto sam se začudio i zabrinuo zbog čega tu nema istraživanja Nove stranke. Gde je tu Nova stranka? I onda sam sa kolegama i koleginicama iz poslaničke grupe, zahvaljujem im se što su mi dali odgovor, shvatio zašto nema Nove stranke. Kažu – kolega Babiću, ovde su istraživanja u procentima,one stranke koje imaju podršku u promilima, njih nema na toj listi. One stranke koje su u statističkoj grešci, nema ih u istraživanjima. Jako mi je drago što je gospodin Pavićević pokrenuo pitanje rečnika i dobrih izraza u Narodnoj skupštini. To je još jedan razlog za pravi raskol u Novoj stranci. I baš mi je drago i interesuje me kako će se gospodin Pavićević odnositi prema izrazu – stoko jedna, kojim nas je častio Zoran Živković, i da li će to staviti na tu listu loših izraza ili onih izraza koji su u skladu sa akademskom ili skupštinskom čestitošću i koji bi trebali da se koriste u Narodnoj skupštini Republike Srbije ili ne, ili će biti prva na toj listi koja je popunjavana ne na način što je neka komisija propisala ili nije propisala, već na način što je ono što je korišćeno, a doživelo kaznu i loš odijum i u javnosti i u samoj Narodnoj skupštini je stavljeno na tu listu, informišite se o tome.
Zahvaljujem kolega Babiću. Pravo na repliku, dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Na izlaganje koje smo čuli pre izlaganja kolege Babića, svakako bih ga preskočio, smatrajući ga jednim neuspelim pokušajem duhovitosti, da nije problem bio iste prirode kao i onaj zbog kog sam se javio još pre par minuta, a ticalo se obraćanja vama direktno i pominjanja neke stranačke discipline pri vođenju sednice. Mislim da je i za ovo poslednje i za to problem iste prirode, a to je nepažnja. Ko god je pratio šta sam kazao po pitanju komentara na tekst objavljen na sajtu „Peščanika“, mogao je dobro da čuje, ako je pazio. Ja sam rekao da čovek ne mora da se bavi naučnim radom da bi dao svoj sud o tekstu na sajtu „Peščanika“, a ne svoj sud o nekom naučnom radu. Tekst na sajtu „Peščanika“ nije naučni rad. To je jedan stav, čuli ste po mom mišljenju, kakav i koliko vredan. Što se tiče onog prvog što smatram važnijim, hteo sam vama, gospodine predsedavajući, da kažem da potpuno razumem svu toleranciju i trpeljivost koju demonstrirate, ali da ipak apelujem da budemo konkretniji kada dođe do toga da se narodni poslanik javi i zbog toga što nije pazio, nije čuo, nije razumeo ili je rešio da predstavi tako da nije razumeo, iznosi ovde stvari koje posle samo čine stvar komplikovanijom, izazivaju replike i unose novi nemir u sednicu, čak i kada mu se to dozvoli, a vi to tolerišete, pa, primetio sam, na kraju reagujete, ne želeći da prekidate. Vidite da to ni on sam ne poštuje, već naprotiv, vređajući vas komentarima o nekakvoj stranačkoj disciplini, dalje vređa i sve ostale kolege. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, nema nikakvog sukoba i nema nikakvog razmimoilaženja između mog uvaženog kolege Orlića i mene. Dakle, imamo potpuno usaglašene stavove vezano za izmišljotine oko navodnog plagijata gospodina Nebojše Stefanovića i po tom pitanju nema nikakve razlike. Ali, gospodine Pavićeviću, nešto mnogo važnije. Kada citirate i kada se pozivate na Poslovnik iz 1922. godine, morate da znate da se država tada zvala Kraljevina Srba, Hrvata i Slovenaca. Da li to znači da ste vi za monarhističko uređenje ove države, da država prestane da bude republika i da postane kraljevina? Da li ste za to da kralj u Srbiji bude vaš partijski šef Zoran Živković, pošto je prethodno bio predsednik Vlade i sada mu verovatno u biografiji fali da postane i kralj? Ako ste spremni da ga krunišete za kralja, krunišite ga, ali, verujte, podršku u narodu za to nemate. Što se tiče knjige koju ste hteli da poklonite ili koju ćete pokloniti mom kolegi i prijatelju Zoranu Babiću, kad već pominjete knjige i kad se već pozivate na akademsku čestitost, hajde onda budite istinoljubivi do kraja. Vladimir Dedijer nije prvo napisao „Nove priloge za biografiju Josipa Broza Tita“, nego je prvo napisao „Priloge za biografiju Josipa Broza Tita“ i to što ste rekli, tražio je od Tita dozvolu dok je Tito bio živ, a „Novi prilozi za biografiju Josipa Broza Tita“ su objavljeni, ispravite me gospodine Pavićeviću, evo ja sada nemam knjige ispred sebe, ja sada ništa ne čitam, pričam iz glave, objavila je izdavačka kuća „Otokar Keršovani“ iz Rijeke 1981. godine kada je Tito umro. Vladimir Dedijer je u „Novim prilozima za biografiju Josipa Broza Tita“ potpuno revidirao stavove o Josipu Brozu Titu iz vremena kada je Josip Broz bio živ. Nemojte da idete tim putem da jedno govorite kada ste na vlasti, a drugo da govorite kada ste u opoziciji. Jedno je kad je neko živ i drugo kad neko nije živ, taj put nije dobar.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Pravo na repliku dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, kada sam ja bio na vlasti? Kada gospodine Arsiću, gospodo Martinoviću, Babiću, Orliću i ostala gospodo? Nikada, ali se spremam da dođem na vlast i to će da bude promena, poštovana gospodo, prava. Što se tiče Dedijera, evo da vam kažem, 1978. godine iz kabineta predsednika, naravno, tačni su ovi podaci, ali kaže – poštovani druže Dedijer, primio sam vaše pismo od 7. aprila i sa njegovom sadržinom upoznao sam druga predsednika Tita. Naravno, drug predsednik nema ništa protiv da objavite treće izdanje „Priloga za biografiju“, ali je napomenuo da bi tu priliku trebalo iskoristiti da se otklone i isprave neke nepreciznosti kojih u knjizi ima. Naravno, ovo su „Novi prilozi za biografiju“, ali pazite, to je trotomno izdanje. Najobimnije i ja sam, budući da gospodin Babić želi da se bavi mojom biografijom, ja sam dao blagoslov gospodinu Babiću da nastavi da se bavi, da pročita sva tri toma, ali za početak prvi tom, gospodine Martinoviću. Kad pročita prvi, ja donosim drugi tom, pa treći, a naravno u međuvremenu gospodin Babić da nastavi da se bavi i slobodno da saopštava ko sam, odakle sam, šta sam. Ja dajem blagoslov za to poštovana gospodo. Druga stvar, kada ja kažem sukob na naučnoj osnovi, ne znam zašto se to prenosi u neko političko polje. Nauka je puna sukoba, različitih tumačenja. Ljudi pristupaju tako da stalno nešto dokazuju, a onda proveravaju još jednom. Šta je problem da gospodin Orlić dovede u pitanje nešto što kaže ili uradi gospodin Martinović i obrnuto, poštovana gospodo, ali je naravno problem ako gospodin Babić nema uvid ili ne zna odgovor na to šta se dešava između pojedinih poslanika, pa kada je čak reč i o sukobu na naučnoj osnovi, ali hajde da pustimo to polje neka se razvija, neka teku ti sporovi, da ih tako nazovemo. Ako je termin „sukob“ prejak, pa da vidimo dokle će ti sporovi da nas odvedu, poštovana gospodo. Hvala.
Kolega Babiću, molim vas, ako gospodin Pavićević bude bio ministar ili predsednik Vlade, uradite njegovu biografiju. Povreda Poslovnika, dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, povređen je član 106. Prethodni govornik znači može govoriti samo o tački dnevnog reda. Mi smo na tački dnevnog reda koja govori o izboru članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Ovo sve što smo do sada čuli je praktično dezavuisanje tačke dnevnog reda i pričanje o tome kako se pišu biografije i o gospodinu Dedijeru i o gospodinu Stefanoviću, o doktoratu. Očito je jedno nepoznavanje uopšte tačke dnevnog reda. Da vam kažem, ovako nepoštovanje tačke dnevnog reda dovodi do toga da jednostavno građani Srbije misle da zaista to visoko obrazovanje ima problem i ako još o tom problemu gospodin Pavićević govori na jedan način na koji pokušava da dezavuiše svačiji rad u ovoj Skupštini, svačiji doktorat, svačiji naučni rad i ne dozvoljava da svako od nas može da iznese u javnosti mišljenje o bilo čijem radu nego samo je ispravno ono što gospodin Pavićević i njegovi članovi stranke misle o nečijem radu, onda to pokazuje da Srbija nikada neće moći da ide napred. Pogotovo neće moći da ide u privrednom smislu, jer naše diplome treba da budu u funkciji ekonomskog razvoja Skupštine ne samo Srbije, nego Republike Srbije uopšte. Prema tome, putem kojim se teže ide je onaj kojim smo svi mi stekli svoje diplome na krajnje pošten i korektan način. Put kojim se lakše ide je put kojim ćete izađi iz anonimnosti i pričati koješta. Molim vas, gospodine predsedvajući, da zaista pomognete svima nama da krenemo putem kojim se ređe ide, a kojim ćemo zaista imati uspeha. Hvala.
Koleginice Tomić, ja se potpuno slažem sa vama, međutim odredbe Poslovnika 106. mogu da se primenjuju ukoliko narodni poslanik priča u načelu, a ovde je reč o replikama koje smo prinuđeni svi mi da slušamo skoro sat vremena, a možda i više. Ja tu ne mogu da pomognem nešto mnogo. Pravo na repliku imaju još Zoran Babić i Aleksandar Martinović i sa ovim završavamo sa krugom replika.
Osim što je malo pre, i to je jako lepo elaborirao moj uvaženi kolega gospodin Martinović, jednu potrebu gospodina Pavićevića, da menja ustavno uređenje i da proglasi gospodina Živkovića monarhom, vidim da je sada odredio ulogu i za sebe. Ima raznih uloga po dvoru, ali ne, ova uloga je uloga vladike ili patrijarha, jer vidim da daje blagoslove, tako da ta vrsta blagoslova mislim da je vezana za crkvu a ne za bilo koga od nas kao pojedinaca. Ono što bih poručio i time bih se pridružio apelu uvažene koleginice Tomić da ovu raspravu uvedemo po samoj tački dnevnog reda, a to je da je kolega Pavićević toliko daleko od vlasti, pa čak i one u senci, koliko je daleko i od onoga ko je na naslovnoj strani i na prednjoj strani knjige koju drži, koliko je daleko i od Josipa Broza Tita. Toliko je gospodin Pavićević daleko od vlasti. Ono što bih mu poručio, kao što bih poručio i nekim drugim kolegama koji me nisu shvatili toliko ozbiljno, ali su sada već stavili prst na čelo, a to je, gospodine Pavićeviću, prvih 20 godina u opoziciji je teško, posle toga ćete se naviđi, bez brige budite.
Hvala. Pravo na repliku dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja nisam do kraja shvatio koju u stvari knjigu gospodin Pavićević hoće da pokloni gospodinu Babiću, da li priloge za biografiju Josipa Broza Tita, ja sam malo stariji čovek, gospodine Pavićeviću, pa ne vidim na daljinu koju knjigu pokazujete, ili nove priloge za biografiju Josipa Broza Tita, da li onu knjigu kada je Tito bio živ ili onu knjigu kada je Tito umro? (Vladimir Pavićević, s mesta: Kada je umro.) Dobro. Hoću da kažem jednu mnogo ozbiljniju stvar. Vi gospodine Pavićeviću imate dvostruke standarde, a sada ću reći i zašto. Vi ste jedan od potpisnika apela za zaštitu prava jedne bivše profesorke Fakulteta bezbednosti u Beogradu, koja je napisala udžbenik Bezbednost 1 i 2. Neću da spominjem njeno ime, gospođa je u godinama, znate vi o kome se radi. U toj knjizi se između ostalog navodi da su Srbi, citiram, sprovodili seksualni terorizam u BiH u svrhu etničkog čišćenja i protiv te knjige je reagovao Savez logoraša Republike Srpske i Svetska organizacija Roma, a vi ste potpisali apel protiv odluke Senata Beogradskog univerziteta da se dotičnoj gospođi profesorki ne produži radni vek za još tri godine, što Zakon o visokom obrazovanju dozvoljava u izuzetnim situacijama. Još jedna stvar, ta ista gospođa, po informacijama koje ja imam, a vi me ispravite ako grešim, je napisala delo koje se zove Hrestomatija rata, u kome imate veličanje s jedne strane OVK, a s druge strane blaćenje borbe srpskog naroda u Krajini i u Republici Srpskoj da bi se posle ispostavilo da je protiv te iste gospođe u inostranstvu pokrenuta tužba zbog plagijata, jer je dokazano da u toj njenoj Hrestomatiji rata ima delova knjiga drugih autora koji su navedeni bez bilo kakvih citata. Vi sada branite jednu takvu osobu, a ovamo se predstavljate da ste akademski čestit i prozivate kandidate za članove Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje zašto nisu stali na vašu stranu da napadnu Nebojšu Stefanovića ili, drugim rečima, zašto se nisu pridružili vama.
Zahvaljujem gospodine Martinoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč … (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče i predsedavajući gospodine Arsiću, tri su stvari koje sada želim ovde da kažem. Prva stvar, uvek ću da potpišem apel kojim se traži zaštita akademskog integriteta članova i članica akademske zajednice u našoj državi i šire. Uvek ću to da potpiše, kao što ću uvek da potpišem apel kojim se traži zaštita principa akademske čestitosti unutar akademske zajednice. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodine Babić zamera ovde narodnim poslanicima što nekada možda drugačije tumače značenje nekih reči, a sam nije dobro protumačio značenje reči blagoslov. Evo, poštovana gospodo, rečnik. Koristi li nam ovde? Koristi nam, poštovana gospodo. Šta znači blagoslov? Ja sam dao blagoslov gospodinu Babiću da se slobodno bavi mojom biografijom, da istražuje, da piše, da izda ako treba i trotomno izdanje pa i za 20 godina, gospodine Babiću. Blagoslov – izražavanje želje za nečije dobro i sreću, poštovana gospodo ili, drugo značenje, odobrenje, saglasnost, pristanak da se i gospodin Babić bavi sada ovom vrstom istraživačkog rada. Šta je tu problem, poštovana gospodo? Da li je ovo rečnik srpskog jezika, poštovana gospodo? Jeste. Da li je izdavač Matica srpska? Da li je ovo verodostojno? Pa verodostojno je, poštovana gospodo. Što se tiče prakse parlamentarne iz perioda kada smo imali monarhiju, pa i to je deo naše parlamentarne prakse, poštovana gospodo. Mi smo imali parlamentarnu monarhiju ovde, a Kant je, gospodine Martinoviću, npr, pa da malo tumačimo i to, istražujemo, rekao – najbolja republika je parlamentarna monarhija. Šta sada to znači? Hajde da tumačimo, da gledamo. To je deo naše istorije, deo naše prakse i deo naše tradicije, poštovana gospodo. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, vi ste tražili da vam dam reč po osnovu povrede Poslovnika. Sada ću da vam pročitam šta piše u tom Poslovniku. Opomena se izreče narodnom poslaniku koji je prišao govornici bez dozvole predsednika, koji govori pre nego što je zatražio, koji pored upozoravanja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu. Ako prekida govornika koji se neposredno obraća, ako upotrebljava psovke i izraze, ako iznosi činjenice, ako drugim postupcima narušava red na sednici. Sada tamo ima jedan deo odredbe koji se tiče povrede Poslovnika – da ukoliko narodni poslanik iskoristi povredu Poslovnika tako što replicira, izriče mu se opomena, a vreme koje je utrošio za reklamiranje Poslovnika oduzima se od vremena njegove poslaničke grupe, koje vi nemate. To me navodi na zaključak, gospodine Pavićeviću, da ste vi zloupotrebili institut reklamiranja povrede Poslovnika zato što niste ni spomenuli član na koji se povreda Poslovnika odnosi i ja vas molim više, pošto već više od sat vremena sednica se vodi između replika ili povreda Poslovnika, da konačno na to stavimo tačku i završimo sednicu. Narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, vi ste rekli deo koji ja želim da reklamiram, ali da bude precizno, član 103. stav 7. koji kaže - predsednik Narodne skupštine je dužan da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredbi iz stava 1, 2, 4. i 6. ovog člana, a radi se o reklamaciji Poslovnika, i na drugi očigledan način zloupotrebljava prava predviđena ovim članom, izrekne mere predviđene članom od 108. do člana 111. Poslovnika. Poštujem to što vi niste kolegi Pavićeviću izrekli meru opomene. To je vaše pravo da budete tolerantni, ali takođe je pravo građana da o ovome budu u potpunosti informisani. Mislim da je gospodin Pavićević umesto povrede Poslovnika ovde održao jedno predavanje. Što se tog predavanja tiče, mislim da je narušeno dostojanstvo Narodne skupštine, zato što nam predavanje o moralu, o komunizmu i ne znam čemu, drži čovek koji je bio partijski kolega Jove Kapičića, osnivača čuvenog logora na Golom otoku i zato mislim da je kolega Pavićević, koji je zajedno bio kolega sa istim čoveka koji je osnovao logor, narušio dostojanstvo Narodne skupštine zato što nam citira razne komunističke knjige, itd. Mislim da će ubuduće možda citirati i sabrana dela i nedela Jove Kapičića. Hvala.
Ovo vaše reklamiranje Poslovnika više ću da smatram kao vašu želju da koristim institute koji su predviđeni članom 103. Poslovnika, a ne kao reklamiranje Poslovnika. Pravo na repliku, Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa onim što je rekao gospodin Pavićević, da je parlamentarna monarhija deo srpske istorijske i političke tradicije, i to je tačno. Ali, ja sam tražio, gospodine Pavićeviću, odgovor od vas - da li se vi zalažete da Srbija bude republika ili da bude monarhija? Na to pitanje nisam dobio odgovor, ali to sad nije bitno. Ono što je mnogo bitnije, to su ti vaši dvostruki standardi. Rekli ste u diskusiji - čim se pojavi sumnja da je neko plagirao svoj naučni rad, treba da podnese ostavku, pa ste onda rekli - zašto to nije uradio gospodin Nebojša Stefanović? Onda vi potpisujete apel, vi isti, gospodin Vladimir Pavićević, potpisujete apel u odbranu jedne bivše profesorke Fakulteta bezbednosti, protiv koje se vodi sudski postupak, da budem potpuno pristojan, zbog sumnje da je u svojoj knjizi „Hrestomatija rata“ preuzela stranice i stranice knjiga drugih autora bez znakova citiranja. Sada mi nije jasno kako to da u slučaju Nebojše Stefanovića imate jedne standarde, a u slučaju ove gospođe, koja je rekla da smo mi Srbi genocidan narod, pa je zbog toga ustajala, između ostalog, Svetska organizacija Roma, tu smatrate da treba potpisati apel u njenu odbranu? Dakle, ako se zaista zalažete za princip akademske čestitosti, nemojte da imate dvostruku meru, pa onaj koji je vaš politički neistomišljenik, po njemu udaraj svom snagom, a kada je neko politički na vašoj strani, onda ga branite iako se protiv njega vodi sudski postupak i to u inostranstvu, zbog toga što je bez znakova navoda preuzeo stranice i stranice iz knjiga stranih autora.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik dr Žarko Obradović.
Hvala, gospodine Arsiću. Mislim da je vreme, posle sat i nešto replika i razgovora o svemu samo ne o onome što je dnevni red ove sednice i ove tačke dnevnog reda, mislim da je vreme da se vratimo na današnju tačku dnevnog reda. To je predlaganje članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Mislim da je jedino kolega Orlić sa dužnom pažnjom naveo ono što je važno znati danas kada govorimo o tački dnevnog reda. Da su kolege poslanici, ili bar oni koji su učestvovali u raspravi, obratili pažnju na sve navode koje je kolega izneo, shvatili bi koliko je veliki značaj teme o kojoj danas raspravljamo za visoko obrazovanje Republike Srbije u celini. Naime, citirajući odredbe Zakona o visokom obrazovanju, odredbe koje se odnose na poslove koji su u nadležnosti Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje, možemo shvatiti šta sve Nacionalni savet za visoko obrazovanje znači u strukturi visokog obrazovanja i koje su njegove obaveze. Ovo govorim iz razloga što je visoko obrazovanje jako važno za sadašnjost i budućnost Srbije. Mislim da greše svi oni narodni poslanici i drugi koji govore o visokom obrazovanju na način da govore negativno o visokom obrazovanju. Mi imamo veoma kvalitetno visoko obrazovanje, nažalost, kažem nažalost, daleko kvalitetnije obrazovanje nego što nažalost neki o njemu govore i kvalitetnije visoko obrazovanje nego što smo u situaciji da uložimo sredstva u razvoj visokog obrazovanja. Ne treba razmišljati o visokom obrazovanju samo sa stanovišta činjenice da Ministarstvo obezbeđuje 94% plata za sve zaposlene u prosveti i u nauci, jer plate nisu jedini uslov da bi visoko obrazovanje bilo kvalitetno. Postoji potreba visokog obrazovanja za finansiranjem, a zbog ekonomske situacije to nismo u situaciji da učinimo u meri u kojoj je to potrebno, u kojoj visoko obrazovanje zaslužuje. Želeo bih da kažem jednu stvar koja se nekako slučajno ostavlja po strani, a to je da problemi u finansiranju visokog obrazovanja datiraju iz prošle decenije, kada je na neobjašnjiv način fakultetima uskraćeno pravo na materijalne troškove. Tada je objektivno napravljena ogromna praznina u finansiranju visokog obrazovanja, koja se godinama unazad nije mogla nadomestiti na pravi način. Ako uzmete još to da se nalazimo u uslovima globalne krize, koja potresa i našu zemlju, onda se može shvatiti značaj onoga što se radi u viskom obrazovanju, da se uprkos skromnim finansijskim sredstvima postižu tako kvalitetni rezultati. Zašto kažem kvalitetni rezultati? Ne treba zaboraviti da je u prethodno vreme, pa i u vreme mandata Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje kojem ističe mandat, jer mi ćemo sada izabrati novi, je Beogradski univerzitet ušao na listu 500 najboljih u svetu na osnovu Šangajske liste, pa onda među 400. Ne može se prenebregnuti činjenica da je Nacionalni savet za visoko obrazovanje i te kako imao svog udela u postizanju tog cilja. Ja kao neko ko je obavljao određeni broj godina posao ministra za prosvetu, a kasnije i za nauku, ne mogu a da iz profesionalnih, moralnih razloga ne izrazim zahvalnost svim članovima Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje i profesoru Srđanu Stankoviću kao predsedniku Nacionalnog saveta, ali i svima ostalima za ono što su učinili u razvoju i unapređenju visokog obrazovanja u Republici Srbiji. Veliku zahvalnost takođe dugujem i predsedniku KONUS-a, profesoru Branku Kovačeviću, na onoj, kako bih rekao, njegovoj objedinjavajućoj funkciji, jer je uspeo u to vreme da sve univerzitete u Srbiji, i privatne i državne, usmeri ka jednom cilju, da visoko obrazovanje učinimo što kvalitetnijim, naravno, i predsednicima Komisije za akreditaciju i proveru kvaliteta, kako profesoru Arsenijeviću, tako i profesorki Vujičić. Ovo govorim iz razloga što da nije bilo njih, naravno, i fakulteta i naučnih instituta, svih onih koji su deo sistema istraživanja i visokog obrazovanja, ne bi bilo ni mogućnosti da naš univerzitet bude među 400 najboljih u svetu. Pazite, od više od 22.000 univerziteta, Beogradski univerzitet u skromnim uslovima finansiranja, da dostigne tako visoko mesto, to je nešto što apsolutno treba poštovati. Da ne pominjem pojedinačne rezultate koja su neki fakulteti ostvarili. Evo, danas se u novinama pojavio podatak o uspehu Pravnog fakulteta. Da ne pominjem FON, koji je sa svojim studijama slučajeva među najboljima u svetu, Mašinski fakultet, Elektrotehnički, Građevinski, znači, puno fakulteta u obrazovnom sistemu Republike Srbije koji su postigli odlične rezultate. Mislim da bi trebali da prestanemo da kudimo naševisoko obrazovanje, pri čemu ne kažem da je sve med i mleko. Daleko od toga, ima i slučajeva, ima i primera koji nisu dobri, koji nisu nešto čime se treba pohvaliti. Naprotiv, to treba osuditi, eliminisati, ali unutar sistema koji ima preko 250 hiljada studenata i ogroman broj visokoškolskih institucija dešavaju se i takve stvari. To jeste posao Ministarstva i visokoškolskih institucija i svih ostalih koji su u sistemu visokog obrazovanja da te negativne pojave, osude, iskorene i da se posvete visokom obrazovanju. Što se tiče poslova koje radi Nacionalni savet za visoko obrazovanje, kolega Orlić ih je detaljno naveo. Ja mogu samo da pomenem, odnosno da istaknem da potrebe budućnosti Srbije zahtevaju da sve one stvari koje su deo nadležnosti Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje treba primeriti, kako međunarodnimstandardima u oblasti visokog obrazovanja, međunarodnim kriterijumima, stanju naše akademske zajednice, ali i potrebama Republike Srbije. U Evropi već postoji evropski prostor visokog obrazovanja. Čini ga 49 zemalja, 28 članica EU, tako i one koje to nisu. Svi se trude naprave svoj obrazovni prostor što kvalitetnijim i da budu deo Evropskog obrazovnog prostora. O Bolonji više niko i ne priča, Bolonju niko i ne pominje. Svi se trude da te kriterijume usaglase sa onim što su standardi u oblasti visokog obrazovanja i da imaju svoje što kvalitetnije visoko obrazovanje. Mislim da i budućem Nacionalnom savetu za visoko obrazovanje to stoji kao jedna od glavnih stvari. Nisam slučajno rekao uskladiti ih sa mogućnostima naše akademske zajednice i potrebama Republike Srbije, jer kada uzmete u obzir demografsku situaciju Srbije, da smo mi već sada među pet najstarijih zemalja u Evropi, među 10 u svetu, sasvim je logično zaključiti da budućnost Srbije u ekonomskom smislu leži samo u kvalitetnom obrazovanju i većoj produktivnosti, većem kvalitetu rada. Samim tim se da zaključiti koliko je važno visoko obrazovanje. Ako pomenem još jedan podatak koji je istakao profesor Ivan Ivić, pre nekoliko godina, da je 2011. godine rođeno 62 hiljade dece, a da je broj onih koji se mogu upisati na prvu godinu studija približno isti, onda možete misliti kako će tek nastati, rekao bih, borba vezano za status pojedinih visoko školskih institucija i njihovu potrebu da upišu nekog na prvu godinu studija. Ovo govorim iz razloga zato što kada se govori o visokom obrazovanju mnogi od naših kolega iz visokog obrazovanja govore o visokom obrazovanju sa stanovišta interesa, bilo da su interesi ekonomski, bilo da su politički. Najbolje bi bilo da to budu obrazovni i naučni interesi, interesi Republike Srbije, jer bi se onda mnogi primeri koji se navode, vezani za visoko obrazovanje, do kraja demistifikovali. Moje kolege Ljubiša Stojimirović i akademik Stojadinović su pomenuli stvari vezano za Konus. Konus je predlagač i šteta je što nije ispoštovao odredbe koje govore da se može predložiti više kandidata od broja koji Konus bira. Videli ste stvari koje su vezane i za strukturu i za zastupljenost. To je nešto što je činjenica u ovom trenutku. Narodna skupština će naravno dati glasanjem svoj odgovor na stav Konusa, ali i drugih predlagača. Mislim da su svi poslovi i predlozi urađeni na vreme i da neće biti nikakvih negativnih posledica na oblast visokog obrazovanja, kako se moglo čuti od pojedinih kolega narodnih poslanika. Dakle, poštovane koleginice i kolege u ime poslaničke grupe SNS,ja bih želeo da podržim predloge koji su dati Narodnoj skupštini na odlučivanje. Smatram, takođe, da u budućem periodu moramo insistirati da Narodna skupština dobije više kandidata od broja koji se bira, jer onda će biti pravo biranje, a ne samo potvrđivanje i bićemo u situaciji, ukoliko se stvarno ne vodi o tome, da postoji odgovarajuća zastupljenost iz naučnih oblasti, da i Narodna skupština bude jedan, ako mogu reći, korektivni faktor u ovom poslu koji nam predstoji. Na samom kraju, s obzirom da sam i član resornog odbora, ne mogu a da ne prokomentarišem, izvinjavam se predsedniku što ću sa par rečenica izaći iz teme koja je predmet dnevnog reda, stalno citiranje sednica Narodne skupštine Srbije kada se govorilo o kolegi Nebojši Stefanoviću, o „Megatrendu“, o profesoru Jovanoviću, jer ja bih na isti način, koristeći istu argumentaciju koja je korišćena od strane nekih kolega, mogao reći da je dokazano da je ta sednica dokazala da je postojao napad i na profesionalni i na lični i na naučni integritet kolege Stefanovića, takođe profesora Jovanovića, a pogotovo na „Megatrend“, jer iza toga stoje apsolutno određeni interesi. Treba da budemo korektni i, jedni prema drugima i prema naučnoj javnosti, da ocene koje daje kompetentna naučna zajednica i akademska zajednica prihvatimo kao relevantne, bez obzira da li se slažemo ili ne, jer to je jedini način da možemo da napravimo korak napred. Pred ovim Nacionalnim savetom stoji veliki posao. Treba da se izabere, odnosno raspiše konkurs za izbor nove Komisije za akreditaciju i proveru kvaliteta, gde će moći svako da se javi. Stoji veliki posao zato što posao akreditacije i provere kvaliteta, takav je naziv Komisije za akreditaciju i proveru kvaliteta, čeka sve visokoškolske ustanove. Naravno, važno je da ceo postupak bude sproveden na pravi način. Treba iskoreniti, ako tako mogu da kažem, neke stvari koje su bile stvar prošlosti, da se ne dešavaju u budućnosti. U prošlosti se dešavalo da Nacionalni savet nije mnogo komunicirao sa Komisijom za akreditaciju i proveru kvaliteta visokoškolskih ustanova, iako je to njihovo radno telo. Dešavalo se da postoji jedan paralelizam. To treba, u svakom slučaju, izbeći u budućnosti radi visokog obrazovanja. Naime, kao što postoje standardi za ocenu kvaliteta visokoškolskih ustanova, postoje i standardi za ocenu kvaliteta akademskih programa, standardi koji su vezani za minimalne uslove za izbor u zvanje. Sve su to standardi koje radi Nacionalni savet za visoko obrazovanje, a koji se kasnije proveravaju i primenjuju. Od toga ne treba bežati. Ako želimo kvalitetno visoko obrazovanje, moramo činiti što i drugi, da budemo deo evropskog prostora visokog obrazovanja, da ulažemo u visoko obrazovanje, da ono što je negativno eliminišemo. Još jedanput ponavljam svoj lični apel, ali vidim da se i kolege iz SNS slažu sa tim, a i mnogi drugi. Ne treba da govorimo negativno o svom visokom obrazovanju, jer ono to ne zaslužuje. Visoko obrazovanje ili obrazovanje uopšte je jedna od retkih oblasti ili jedna od oblasti gde stojimo jako dobro u, ako mogu reći, poretku zemalja sveta. Drugi nas mnogo više cene, nego što mi mislimo o sebi. Poštovane koleginice i kolege, naravno, mi ćemo u danu za glasanje dati podršku ovom predlogu, jer potrebno je što pre, mi ćemo to uraditi iduće nedelje, da Nacionalni savet nastavi svoj posao i da ceo postupak vezan za unapređenje visokog obrazovanje bude predmet njihovog rada, a učemu će sigurno imati podršku i Ministarstva i Vlade Republike Srbije i drugih tela, a nadam se i našeg Odbora, jer jednostavno visoko obrazovanje to zaslužuje, a Srbiji to treba. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, na samom kraju izražavam zadovoljstvo što zatvaramo ovu raspravu baveći se samom temom koja se nalazi na dnevnom redu. Dakle, temom za koju nesporno smatram da je od izuzetne važnosti za čitavo društvo. U tom smislu, zahvaljujem se svim kolegama koje su izrazile podršku predlogu da ovoj temi pristupimo na dostojan način i da podržimo predložena rešenja za izbor članova Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje. Na samom kraju bih se kratko osvrnuo na generalne zaključke koje smo izveli svi zajedno. Mislim da nema prostora rezervama. Čuli smo samo jednom, i to od samo jednog poslanika, da postoji neka rezerva po pitanju podrške koju treba iskazati predloženim kandidatima. Ja bih je na samom kraju kratko prokomentarisao. Rezerva se odnosila na reakciju kandidata bilo, koga od kandidata na dve stvari. Jedno je bilo pitanje rezolucija koja dolazi iz pravca Evropskog parlamenta, gde se konstatuje ili upućuje na neki dodatni rad i eventualno postojanje problema na temu originalnosti radova u našem visokom obrazovanju. Drugo se tiče javne podrške koju su iskazali za ideju akademske čestitosti, jel tako? Što se tiče one prve, a pre svega ove druge stvari, moram da konstatujem da ne vidim bilo kakav greh predloženih kandidata u činjenici da se po tim stvarima nisu oglašavali. Kao što više, nego jasno smatram ih ozbiljnim ljudima, uspešnim profesionalcima, a jedna od odlika ozbiljnog čoveka je da se ne oglašava oko potpuno irelevantnih pitanja. Ono prvo i relevantno je, nažalost, u toliko što nije prvi put, bojim se ni poslednje, voleo bih da jeste, da neke poruke koje dobijamo od naših sagovornika iz sveta budu diktirane pre svega ličnim nezadovoljstvom nekih političkih činilaca odavde iz Srbije, koji želeći da nanesu političku štetu Vladu uzmu u vidu one omražene kolateralne štete, naprave štetu i zemlji. Žaleći se na nešto bez ikakvog osnova pokušavaju da provuku poruku koja će ošteti Vladu, a onda uzmu i prikažu nešto što nije dobro ni za našu zemlju. Slažem se sa kolegom Obradovićem da tema kao što je visoko obrazovanje Republike Srbije nije tema koja zaslužuje da se govori u negativnom tonu. Prosto tema nije takva. Utoliko je gore kada se takva tema tretira na takav način i pri tom nanese štete sopstvenoj zemlji. Što se tiče podrške akademskoj čestitosti, ona svakako nije relevantna, utoliko kao što je kolega Martinović, ne postoji kao formalna struktura, formalna tvorevina, niti formalni princip. Ona je plasirana sa željom da se oko toga gradi nečija lična pre svega politička prepoznatljivost, ali vrlo bleda ideja stoji iza cele priče. Ideja dovoljno bleda da je svakako ne podrže ozbiljni ljudi kao što su cenjeni kandidati, ozbiljni ljudi koji svakako poznaju društvo, poznaju sistem visokog obrazovanja i poznaju naše zakone. Nikada ne bi ponovili grešku koju već mesecima u ovoj sali, ali ne samo u njoj forsiraju kolege koje se tom sintagmom „akademska čestitost“ intenzivno bave, da ne znaju da su pitanja etike već regulisana našim Zakonom o visokom obrazovanju. Ako bude prilike da se taj zakon prelista, pronaći će sve što je potrebno na tu temu u članu 55. Ovako ozbiljni ljudi kao što su uvaženi kandidati za članove Nacionalnog saveta neće moći da stanu iza ideje koja podrazumeva predlog zakonskog rešenja koje je takođe vrlo logički i pravno bledo. Sve u svemu, argumentacija koja je izneta na temu rezervi po pitanju kvaliteta ovih kandidata, mislim da apsolutno pada u vodu i da nema ni jednog jedinog razloga da se bilo kako završi glasanje do apsolutnom podrškom svih nas ovde. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko ne javlja, zaključujem zajednički jedinstveni pretres. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 časova.