Zahvaljujem, uvaženi predsedniče. Uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, tokom čitavog prethodnog dana sam pažljivo slušao načelnu raspravu o Zakonu o legalizaciji i na kraju sam se i prijavljivao za raspravu po ovoj tački. Moram da kažem da i sada nisam siguran, gospodine ministre, da li ste vi za ili protiv ovog zakona, jer slušajući sve ono što smo zapravo čuli juče stekao sam utisak da vi ni sada niste sigurni da li nam ovaj vaš zakon treba ili nam ne treba. Poslanička grupa Zajedno za Srbiju smatra da Srbiji treba Zakon o legalizaciji zbog 700.000 predmeta i zbog 1.200.000 nelegalno izgrađenih objekata, ali je pitanje da li nam treba ovakav zakon o legalizaciji. Mi smo na ovaj zakon uložili devet amandmana i naša podrška za ovaj zakon će zapravo zavisiti od toga kako će biti tretirani naši amandmani kada bude došao red na njih. Mislim da su građani puno očekivali od ovog zakona, ali ono što je ključno jeste da mislim da nisu dobili rešenje, da ga nisu dobili u ovom zakonu. Svi su očekivali da će ovaj zakon konačno rešiti problem, da će se jednom podvući crta i da mi više nećemo imati problema sa nelegalnom gradnjom i sa nelegalno izgrađenim objektima. Vi ste u prethodnih nekoliko dana u kampanji za ovaj zakon zapravo na neki način svesno ili nesvesno doveli u zabludu građane, jer ste im reklamirajući zapravo ovaj zakon govorili o Zakonu o posebnim pravilima za upis prava svojine na nepokretnosti. Sada oni ne znaju da li upisuju pravo svojine na nepokretnosti ili legalizuju objekte. Mislim da je to ono što ste dužni da objasnite građanima koji su zaista imali i imaju velika očekivanja. Ono što je meni jako bitno, želeo bih da mi date odgovore na nekoliko pitanja, a tiču se analize efekata ovog zakona. Dakle, da li ste vi u ministarstvu razmišljali, odnosno da li imate neke projekcije koliko će to objekata u ovoj ili u sledećoj godini biti legalizovani prema ovom zakonu? Od toga koliko će objekata biti legalizovano proizilazi jedan od efekata iz zakona, a to je koliko će naših arhitekata, projektanata, stručnih službi biti angažovano i dodatno se uposliti da bi uradili ovaj posao. Drugo pitanje na koje očekujem odgovor – koliko smatrate da objekata nikada neće biti legalizovano? Koliko će objekata biti porušeno? Da li imate podatak, odnosno projekciju u ministarstvu koliko će objekata prema ovom zakonu morati da bude porušeno? To takođe proizvodi neki angažman na upošljavanju nekih ljudi. Koliko vi smatrate da će ljudi biti angažovano na poslovima koji su vezani za legalizaciju objekata? Takođe mislim da je to jedno jako važno pitanje, s obzirom da je to jedan od efekata koji stoji u obrazloženju zakona o kome treba da se razgovara. Pored toga, smatram da je jako bitno što smo propustili jednu ozbiljnu priliku da u okviru ovog pitanja postignemo jedan konsenzus. Svi poslanici u ovoj sali smatraju da je ovo jako bitno pitanje i da legalizacija jednom mora da se završi. Ovi objekti o kojima govorimo, koji treba da budu legalizovani, ako ne budu legalizovani, a to zapravo proizilazi iz ovih mojih pitanja, to dovodi do toga da ćemo propustiti priliku da ti objekti budu kasnije izolovani. Propustićemo priliku da dodatno budemo energetski efikasniji, da kao država budemo energetski efikasniji i da uštedimo neke velike novce našoj državi. Dakle, zbog tih pitanja očekujem zaista ozbiljne odgovore, jer to podrazumeva da mi u nekoj perspektivi angažujemo našu domaću građevinsku industriju na izolaterskim poslovima, da organizujemo našu domaću industriju na proizvodnji izolaterskog materijala, na proizvodnji stolarije, na proizvodnji vrata. To su sve domaći proizvodi za koje postoji mogućnost angažovanja domaće radne snage. Govorim o milijardama evra budućih investicija u energetskoj efikasnosti koju ćemo mi možda propustiti ako ovaj zakon ne pruži efekte koje svi očekujemo da će pružiti. Zato je jako bitno da znamo kakve će efekte ovaj zakon proizvesti u svakodnevnom životu naših građana. Mislim da juče tokom dana na sva ova pitanja nismo dobili odgovore. Ne želim da vam dodatno otežavam položaj, vidim da ste na velikoj muci, vidim da niste naročito zadovoljni zakonom, ali da je ovo posao koji treba da se uradi i poslanička grupa Zajedno za Srbiju neće vam dodatno otežavati život. Zarad građana Srbije, dužni smo da dobijemo odgovore na ova pitanja. Naša želja je od početka bila da popravimo zakon i zato smo uložili ove amandmane o kojima ćemo razgovarati. Nadam se da ćemo, nakon što završimo ovu raspravu, jednom zaista doći do tih propisa koji će nam pružiti određenu pravnu sigurnost i koji će omogućiti da se građani i uopšte svi mi ponašamo odgovornije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, za početak ću vam pročitati nešto: „Dovoljno je baciti jedan kritički pogled, pa da se vidi da Beograd ni po čemu ne liči na prestonicu. On predstavlja zbir našeg nemara i nehata, obrazac nesređenosti i murdarluka. Mi smo se razvijali i napredovali, a Beograd je i dalje ostao rogobatan, kriv, ružan, prljav, neuređen.“ Zamenite reč: „Beograd“ bilo kojim naseljenim mestom, bilo kojim gradom u Srbiji i dobićete isti rezultat. Ovo nije citat iz nekih današnjih novina, ovo je citat iz lista „Odjek“, objavljen 1911. godine. Dakle, pre 102 godine. Sve što je ovde rečeno važi u Srbiji danas, izuzev činjenice da je ovakav Beograd i tada glavni grad činilo nekoliko hiljada nelegalnih objekata, a da danas u Srbiji imate gotovo milion i 300 hiljada takvih objekata. Vi ste gospodine Iliću, juče govorili prilično slobodno, na neki način i fer, da zanemarimo na trenutak činjenicu da je u jučerašnjoj raspravi, na ovaj ili onaj način, bilo priznanja, pa nekoliko desetina kršenja zakona, da ne kažem, krivičnih dela i da je to u ovoj sali nailazilo, manje više na smeh, na uobičajen komentar – pa eto kakvi smo. To zapravo opisuje današnju Srbiju kao zemlju koja je i u ovoj oblasti počiva na burazerskim principima, kao gotovo i u svakoj drugoj oblasti društvenih odnosa. Pitanje urbanizacije, modernizacije, uređivanja načina života, uređivanja gradnje, funkcionisanje pravnog poretka, funkcionisanja države kao servisa koji ljudima koji žele nešto da grade može u primerenom, razumnom, normalnom roku da obezbedi dozvole ukoliko ispunjavaju sve uslove, nije pitanje poslednje decenije i poslednjih nekoliko decenija, to je pitanje koje se konstantno izbegava u ovoj zemlji gotovo 150 godina. Krajem 19. veka je bilo potrebno 40 godina da se usvoji Zakon o Beogradu i gradnji u Beogradu, pa kad je napravljen gradski rejon i uslovi za gradnju u njemu, onda su ljudi, pošto je država odredila tako nemoguće uslove za dobijanje dozvola tadašnjih, počeli da beže van tog reona i da grade bez dozvole i da grade divlje. Kad se rejon proširio, onda se krenulo dalje. Onda su dalje uticali mnogi privredni, ekonomski faktori, pa su se desile 90-te godine, pa kada danas najveća vladajuća stranka, Srpska napredna stranka, sa toliko žara, pokušavajući da objasni kako će rešiti ovaj tako dug i veliki problem, svu ili gotovo svu odgovornost pokušava da prebaci na one koji su bili na vlasti proteklih 10 godina, morali bi i da se sete kako je izgledala gradnja početkom 90-ih, recimo, na području tadašnje opštine Zemun. Dakle, niko nije nevin u ovoj priči i to je jedan od glavnih razloga zbog koga LDP smatra da ni ovaj predlog zakona neće rešiti taj ključni problem. Ovo je ad hok rešenje. Vi ste, gospodine Iliću, juče rekli da će ono obezbediti trajno rešavanje, oslanjajući se, doduše, više na novonajavljeni zakon o planiranju i izgradnji nego na odredbe i rešenja koja će proisteći iz ovog zakona. Pretpostavljam da ste, a niste to tako rekli, kao i mnogi ministri pre vas, želeli da kažete da će sada, kada se usvoji novi, revolucionarni zakon o planiranju i izgradnji, konačno biti podvučena ta crta i kako ćemo krenuti u svetlu, graditeljsku, dunđersku budućnost u kojoj će svi moći da dobiju dozvolu za najduže 30 dana, nestaće nelegalna gradnja, itd, itd. Međutim, problem ni do sada, gospodine Iliću, a u to smo probali da uverimo i prethodne ministre, nisu nas slušali, nikada nije bio u samom zakonu. Problem je u haosu koji se stalno generiše u Srbiji, a taj haos pre svega generiše država. Dakle, ljudi su imali hiljadu problema da izgrade objekte. Ljudi nisu idioti, niko ne želi da gradi udžerice bez kanalizacije, bez vode, bez infrastrukture, nego im to država ne omogućava. Oni plaćaju poreze, država ne ume da im napravi put. Oni se jedva nekako snađu da razumeju onaj čuveni račun za struju za električnu energiju, i plate mučenici tu struju, a onda imaju pakao od šalterskog radnika do ćate srednjeg nivoa u tom javnom preduzeću oko priključka na struju. Desetinama godina je u ovoj zemlji činjenicu da li ćete imati običan telefonski priključak ili ga nećete imati, određivao odgovor nekog majstora na terenu, ima parice ili nema parice. Od toga je zavisilo da li će ljudi imati telefon. Kada su neke prošle Vlade rekle – u redu, neki datum postoji iz 2010. godine, samo podnesite bilo kakav zahtev, ljudima su svi govorili podnesite makar i prazan papir sa potpisom i adresom i ušli ste u proceduru. Kada hoćete sa tako 700 hiljada zahteva da uđete u proceduru, u zemlji i kojoj svaka nova politička garnitura, i sami ste juče o tome govorili, dovede u sve opštinske, državne, republičke službe i javna preduzeća svoje kadrove, naravno da neće ti zahtevi biti rešeni. Kada se političke partije koje su danas vlast, neke od njih su to bile i u prošlom mandatu, neke su bile žestoka opozicija, na demagoški i populistički način ponašaju u kampanji, pa kažu ljudima da će moći gotovo besplatno da legalizuju objekte. Znate šta je normalna reakcija ljudi i u vašem Čačku, i kako tako uređenom Zrenjaninu i u bilo kom drugom mestu u Srbiji. Oni kažu, hajde da malo zastanemo sa ovim postupkom pošto kada dođu ovi novi biće jeftinije ili daj da izgradim i posle 2010. godine nikada nije država povukla crtu, pa neće povući ni sada. Nekom je kompenzacija za glas merenje pritiska, nekom okvir za naočare, a nekome obećanje da će uspeti da legalizuje objekat. U međuvremenu obično od 100 kvadrata nastane 300 kvadrata. Ali, kako da se ljudi drugačije ponašaju kad im je država takav primer. Vi gospodine Iliću kažete – a šta ja da radim, kako da ja podnosim krivične prijave protiv mojih kolega ministara? To što su radili ili rade vaše kolege ministri, a sami kažete, je ništa u odnosu na ono što se dešava na nekim drugim nižim, srednjim nivoima ove države. Toliko arbitrarnosti, samovolje, te odvratne osobine koje je ponovo generisala država u srpskom činovništvu, da za ručak, jagnjetinu, ili neki oblik koverte može sve, a zapravo ne može ništa. To je ključni problem. Vi ni ovim zakonom ljudima ne obezbeđujete pravnu sigurnost. Ljudi ne znaju da li će, čak i ako ispune sve ove nemoguće uslove ili u velikoj većini slučajeva nemoguće uslove iz ovog zakona, da li će biti mirni, sigurni. Ne možete, gospodine Iliću, da pravite pravni poredak na činjenici ili na vašoj tvrdnji, uverenju, pa kada će komšija nekom svom komšiji da dozvoli da nešto gradi. Oni samo u situaciji kada država ne obezbeđuje pravni okvir pokušavaju da se na neki način snađu. To je, ako već hoćete, ključni generator korupcije u ovoj zemlji na svakodnevnom nivou, pred milion šaltera. Šta mislite, kakava je sudbina čoveka koji ode pred šalter, ako ministarka energetike čeka pola sata? Ok, Organizovaće se sledeći put, naučiće da prepoznaju ministarkinu boju glasa kad zove preko telefona pa će se ponašati ljubaznije i pristojnije, ali šta će sedesiti kada neki obični čovek ode pred šalter? Vi nemate ni sve lokalne samouprave koje uopšte mogu, ili koje su mogle da prime zahteve po prošlom zakonu, neće moći ni po ovom zakonu. Naravno da je i ovaj zakon na nekoliko mesta neustavan, zato što je situacija koju on treba da reguliše toliko nenormalna i iščašena, da gledajući u klasičnim kategorija ravnopravnosti i jednakosti građana pred zakonom ona uopšte nije razrešiva, zato što bespravna gradnja u Srbiji nije incident, nije posledica ambicije nekolicine ljudi da izbegnu zakon, ona je masovna pojava. Ako imate milion i 300 hiljada objekata u ovoj zemlji koji su izgrađeni bez svih potrebnih papira, ako biste odlučili da te objekte rušite, naravno da ih nećete rušiti. To bi bilo veće razaranje ove zemlje nego sva razaranja u proteklim ratovima koja su se desila, recimo u prethodnih 200 godina. Zašto je još problem za nas? Mi smo već rekli, koleginica Popović je juče, mislim na brilijantan način secirala sve probleme ovog zakona. Mi nismo slučajno podneli 32 amandmana na predlog vašeg zakona, gospodine Iliću. Ni jedan od tih amandmana nije običan amandman, „briše se“, ni jedan amandmana nije podnet u ambiciji da opstruiramo usvajanje ovog zakona. Naravno da ne očekujemo da ćete usvojiti, očekujemo da najveći deo tih amandmana nećete usvojiti, zbog toga što bi on potpuno srušio tu vašu ambiciju, kad kažem vašu, ne mislim samo vas, nego čitave Vlade koju predstavljate, da nekako donesete pravni akt kojim ćete preskočiti prepreku koju je postavio Ustavni sud, da se zapravo u međuvremenu ništa ne reši, a da rasprava o ovo zakonu, gospodine Iliću, manjim delom vama, a najviše najvećoj vladajućoj stranci u ovom trenutku, posluži kao još jedno od oružja u postizanju nekih njihovih dnevno političkih ciljeva. Juče je u ovoj raspravi bilo toliko tog potpuno nepotrebnog anti - gradskog, anti - urbanog stava, posebno u odnosu na Beograd, i opet vam kažem, to nije prvi put. Rušeni su u ovoj zgradi, doduše ne u ovoj, pošto pre nešto više od 100 godina ova zemlja nije imala ni zgradu parlamenta jer nije mogla da je izgradi između ostalog i zbog toga što je bila urbanistički neuređena, poslanici iz unutrašnjosti Srbije su tvrdili da ne treba da važi poreska olakšica u Beogradu za one koji izgrade dvospratni objekat, jer se tako narušava jednakost građana, pa zato delimično centar Beograda i danas izgleda ovako kako izgleda, a velika većina centara u gradovima po Srbiji je gotovo potpuno neuređena, uz pojedinačne palate koje su bile iskaz lične ambicije ili mogućnosti da se u nekom načelstvu ili opštini, kako mi danas govorimo, pronađe neka veza. Ja verujem da su stotine hiljada ljudi koliko god imali nepoverenja prema ovome što mi radimo i parlamentu juče, onako pokušavali da se približe televizoru da bi konačno iz ove rasprave, ili televizijskih vesti koje su pratile ovu raspravu, razaznali kako će moći da legalizuju objekat, koliko će ih koštati legalizacija objekta i to je ključno pitanje. Vi gospodine Iliću, ovim zakonom ne umete ili ne možete da odgovorite na ključno pitanje pod kojim uslovima, kojim rokovima i po kojoj ceni će ljudi moći da legalizuju objekte. Pošto smo mi političari, pa smo navikli da nešto kažemo a da se nešto podrazumeva, pa kada vi u pola glasa zapravo kažete da se neće rušiti ni oni objekti koji ne ispune uslove po ovom zakonu, ljudi u to baš ne veruju do kraja zato što su imali negativna iskustva, a ona druga polovina građana koja je uspela da dobije neke dozvole ili je sticajem okolnosti imala tu sreću da živi, ima tu sreću da živi u legalnim objektima. Oni se osećaju kao idioti, gospodine Iliću, kada se 15. put usvaja zakon o legalizaciji i kada se u obrazloženju efekata zakona kaže da će se konačno izjednačiti stanje i pravni tretman onih koji su legalno gradili i onih koji su nelegalno gradili. Znaju da neće biti srušen objekat i naravno da je nemoguće rušiti toliko objekata. Imate još jedan problem, gospodine Iliću, to je klasičan problem u ekonomiji koji se zove problem besplatnog jahanja. Dakle, nisu svi objekti o kojima govori ovaj zakon, objekti u kojima živi jedan čovek ili jedna porodica, to su i objekti koji su izdeljeni na neke jedinice. Ljudi u takvim objektima su u različitim pravnim situacijama pošto nije moguće srušiti stan na trećem i petom spratu, a ostale sačuvati jer je za njih sproveden postupak legalizacije. Ni na jedno od tih pitanja ne odgovara ovaj zakon. Čitav dan smo juče potrošili na raspravu ko je kome šta rekao, ko je kakav dil napravio, uz međusobnu raspravu da li ova zemlja ima u budžetu predviđena sredstva da učestvuje u nekim međunarodnim kreditima koje dobija za infrastrukturu. Nema, gospodine Iliću, neće ih imati i to nije pitanje da li je neko napisao neku cifru u Zakonu o budžetu ili nije. I da je napisao cifru, para ne bi bilo. Deficit je 260 miliona evra u avgustu, deficit do kraja godine će biti gotovo dve milijarde. Imate pad u investicijama, posebno u kapitalnim investicijama koji je gotovo 20% i neće se onda javiti ni armirači ni tesari i nećete imati ni nove generacije njih, pošto ova zemlja nije u stanju čak ni da sprovede malu maturu i upis u srednju školu na normalan način. Dok nešto od toga ne reši ova zemlja, dok ne prestane ovde svaki put rasprava o tome ko je više nelegalnih objekata dozvolio ili tolerisao, ništa se neće promeniti. Imaćete milion i 500 hiljada nelegalnih objekata sledeći put. Ovde državni organi i državne službe mrze jedni druge, podmeću jedni drugima, u jednom deluj slučajeva zbog toga što su iz različitih partija, a u drugima prosto zbog toga što ne znaju šta bi od sebe. Svaka birokratija na svetu sama sebi neprestano izmišlja poslove, to će raditi i ova i videćemo kome ćete narediti iz javnih preduzeća da bilo kome uključi struju, vodu ili bilo šta drugo, ako postoji uredan zahtev za legalizaciju, ništa se od toga neće desiti, gospodine Iliću. Hvala vam na ovom vremenu.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, u dosadašnjoj raspravi čuli smo izlaganja i predloge kolega koji ovaj zakon podržavaju. Čuli smo i predloge onih kolega koji ne podržavaju ovaj zakon, ali su se trudili da budu konstruktivni, ali smo čuli i izlaganja kolega koji kritikuju ovaj zakon više nego što je potrebno, po mom mišljenju, ali smatram da i jedini i drugi i treći se u ovoj sali i svi mi zajedno slažemo da problem bespravno izgrađenih objekata koji je u Srbiji decenijski problem treba rešiti. Smatram da ova Vlada i resorno ministarstvo na početku svoje druge godine vrlo konstruktivno i na jedan sveobuhvatan način uzimajući u obzir sve dosadašnje manjkavosti prethodnih zakona, sagledavaju ovaj problem, potpuno uverena da će se, ukoliko narodni poslanici u ovoj sali podrže ovaj zakon i ovaj veliki problem bespravno sagrađenih objekata rešiti. Nesumnjivo je da smo do sada imali problem sa svojinskom evidencijom objekata u Srbiji, bez obzira što su katastarske službe u Srbiji koliko – toliko modernizovane i stoga direktna posledica i činjenica da proizilazi ogromna pravna nesigurnost koja postoji u oblasti prometa nekretnina, kao i nesrazmerno mala tržišna vrednost velikog broja nelegalizovanih objekata. Ovaj zakon vidim kao važan korak koji će uspostaviti pravnu sigurnost u prometu nepokretnosti, povećati tržišnu vrednost objekata koji će biti predmet legalizacije, kao i da će omogućiti vlasnicima legalizovanih objekata da se obrate poslovnim bankama sa neuporedivo većim šansama, da dobiju željeni kredit radi, npr, daljeg investiranja u predmetni objekat ili u neki privati unosan biznis. Iako je to kolega Petar Petrović juče uradio, želim da naglasim još jednu veoma važnu činjenicu, da je Ministarstvo građevinarstva i urbanizma uložilo poseban napor da u najkraćem mogućem roku donošenje ovog zakona eliminiše pravnu prazninu nastalu kao posledicu odluke Ustavnog suda kojom se odredbe člana 185. do 200. Zakona o planiranju i izgradnji, a koje su se ticale legalizacije objekta, stave van snage. Takođe, smatram da je članom 3. Predloga ovog zakona precizno definisana situacija u kojima se za konkretne objekte izgrađene bez građevinske dozvole ne može naknadno izdati građevinska dozvola. Mi smo juče vas čuli da vrlo iskreno govorite o problemima sa kojima ste se suočavali u svom mandatu za ovih godinu dana, sa činjenicom da je bio veliki broj podignutih objekata bez građevinske dozvole, a da nije postojao zakon koji je mogao tu oblast na vrlo jasan način da uredi. Takođe, kolege narodni poslanici su juče istakli da je birokratija u građevinarstvu veliki problem i da se ona mora iskoreniti. Mislim da nema nijednog građanina Srbije, nijednog kolege u ovoj sali koji smatra da to nije veliki problem, ali, takođe, iskreno verujem da je ova rasprava poslednja rasprava u kojoj će se govoriti da je za izdavanje bilo koje građevinske dozvole potrebno 279 papira ili da će Srbija posle donošenje ovog zakona, a posebno posle donošenje Zakona o planiranju izgradnji biti na 179. mestu u svetu po dobijanju dozvola. Da ovaj zakon o legalizaciji smanjuje tu potrebnu papirologiju govori član 6. i 7. koji predviđa da nadležni organ jednim jedinstvenim rešenjem dodeli i građevinsku i upotrebnu dozvolu. Za mene je vrlo važno i rešenje u članu 7. stava 3. kojim se obaveza plaćanja naknade za uređivanje građevinskog zemljišta prenosi na vlasnike posebnih fizičkih delova višeg stambenog objekta, čijim vlasnicima će istovremeno biti omogućeno sukcesivno izmirivanje ove obaveze. Istakla bih još nekoliko vrlo važnih odredaba koje ovaj zakon uređuje. To je član 20. stav 1. koji obavezuje onoga ko želi da legalizuje nadziđivanje, da kao dokaz o rešenim imovinsko-pravnim odnosima dostavi ugovor zaključen u skladu sa odredbama zakona kojima se uređuje održavanje stambene zgrade, što će svakako doprineti velikoj pravnoj sigurnosti i čistim računima kada su u pitanju potencijalno neraščišćeni odnosi među vlasnicima stanova u stambenim zgradama. Vrlo su važne i kaznene odredbe koje ste predvideli u ovom zakonu. Izdvojila bih član 36. stav 1. gde se predviđa kako novčana, tako i kazna zatvora za odgovorno lice u nadležnom organu uprave ukoliko ne dela u zakonom propisanim rokovima. Vrlo je važna, po mom mišljenju, i ova prelazna odredba u članu 39. da ne predviđa obavezu podnošenja novog zahteva za legalizaciju, što je svakako u interesu vlasnika nelegalnih objekata, koji su prethodno već aplicirali, a zaključno sa 11. martom 2010. godine. Očekujem da ćete i u raspravi u pojedinostima prihvatiti određeni broj amandmana koji će ovaj zakon poboljšati i omogućiti da ovaj decenijski problem rešimo i da 1.300.000 nelegalizovanih objekata u jednom kraćem vremenskom roku bude rešeno. Takođe,za mene je vrlo važna činjenica koja preovladava u ovom domu, a i vaše mišljenje sa jednim brojem objekata koji su u tzv. vakumu. Mislim da je važno, i tu bih se složila sa kolegom Zelenovićem, da nam kažete koji je toj broj objekata. Vrlo je važno što su i nadležni, odnosno pomoćnici ministra iz Ministarstva za građevinu i urbanizam, dolazeći u parlament na resorne odbore, istakli da je 90% podzakonskih akata već spremno. Dakle, zbog svega ovoga što sam rekla, poslanici Nove Srbije će u danu za glasanje podržati ovaj zakon.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milica Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, u decembru prošle godine ste rekli da ćete u roku šest meseci doći ovde u Skupštinu da raspravljamo svi zajedno o Predlogu zakona o planiranju i izgradnji. Od tada je prošlo devet meseci. Mi još uvek u skupštinskoj proceduri nemamo taj zakon o planiranju i izgradnji. Umesto tog zakona mi danas raspravljamo o novom zakonu, o zakonu o legalizaciji, koji se odnosi samo na deo onog prethodnog zakona koji je Ustavni sud proglasio neustavnim. Moram da kažem da sam naziv tog zakona nije adekvatan. Zbog čega? Zato što on implicira da se radi o redovnom postupku legalizacije, a faktički radi se o naknadnom postupku rešavanja pravnog pitanja objekata koji su već sagrađeni, a oni nemaju upotrebnu, odnosno građevinsku dozvolu. Kada bih govorila isključivo kao diplomirani pravnik sa položenim pravosudnim ispitom, onda bih mogla da osporim većinu ovih članova, ali to neću raditi iz prostog razloga, jer znam koliko je bespravna gradnja danas ogroman problem u državi i koliko je neophodno njeno rešavanje, njeno, pod određenim uslovima, podvođenje pod određeni režim pravno priznatih odnosa, uz sve rizike koje ona sa sobom nosi. Sam postupak legalizacije objekata u ovoj državi traje decenijama unazad. Od svih pokušaja da se nešto po tom pitanju uradi, mi danas imamo samo jednu poznatu činjenicu, a to je da je 1.300.000 objekata danas nelegalizovano, da je 720.000 zahteva podneto i da je nešto oko 15% zahteva rešeno. Međutim, potpuni je apsurd da mi od 1995. godine, kada je donet prvi Zakon o legalizaciji, imamo mnoštvo papira, mnoštvo propisa, mnoštvo svih novih zakona koji su liberalniji u odnosu na onaj prethodni, koji su povoljniji za podnosioce zahteva u odnosu na onaj prethodni zakon, ali je stvar još gora u tom smislu što je broj rešenih zahteva sve manji i manji. Evo, ja ću samo malo da se vratim u prošlost. Od 2003. godine podneto je 368.000 zahteva, ako se ne varam. Rešeno je samo 5% od toga. Godine 2006. kada smo imali i izmene Zakona o planiranju i izgradnji, kada je produžen rok za podnošenje zahteva, kada je legalizacija drastično pojeftinila, kada je obim tehničke dokumentacije takođe bio smanjen, od 446.500 zahteva rešeno je svega 3%. Po zakonu iz 2009. godine rešeno je 14,3% zahteva, iako je taj zakon predviđao čak popust od 99% za objekat do 100 kvadrata. Naravno, kada se analiziraju svi ovi pokazatelji, onda ne treba da nas ne zabrinjava podatak da se danas nalazimo na 179. mestu od 183 zemlje po studiji Svetske banke kada je u pitanju brzina dobijanja građevinskih dozvola. Zaista smatram da je van svake pameti da postupak dobijanja građevinske dozvole u državi traje 279 dana i da on predviđa 19 procedura. Mislim da ste i vi o tome govorili dosta u prošlosti, da ste rekli da je neophodno da se taj postupak pojednostavi, da se građevinska dozvola dobija za jedan dan na šalteru, ali čini mi se da do danas ništa na tom planu nije urađeno. Videćemo šta ste predložili u novom zakonu o planiranju i izgradnji. Naravno, očigledno je da ovo pitanje o kome sada govorim otvara posredno i jedno drugo pitanje, koje predstavlja mnogo veći problem u državi, a to je neophodnost reforme državne uprave. Mi danas nemamo profesionalizovanu, nemamo efikasnu državnu upravu. Mi danas, nažalost, imamo mnogo više administracije, mnogo više birokratije nego što imamo znanja i znanje nam nekako u toj oblasti uvek manjka. Čini mi se da će ovaj zakon, o kome danas raspravljamo, još dodatno usporiti proces, hajde tako da kažem, legalizacije naknadno izgrađenih bespravnih objekata. Zbog čega? Zbog toga što on još više opterećuje one koji žele da podnesu zahteve, dodatnom dokumentacijom. I ne samo da je u pitanju papirološki problem, nego je u pitanju i problem koji podrazumeva određeni finansijski izdatak. Znači, dokumentacija koja se sada traži po ovom zakonu, po ovom Predlogu zakona, podrazumeva da će neko još dodatno morati to da plati. To, naravno, govorim ne samo kada je u pitanju projekat izvedenog objekta, veća kada su u pitanju i same naknade, koje već sada, znamo, da neće biti ni najmanje jeftine. Gospodine predsedniče, molim vas da mi omogućite da na miru govorim, da se koncentrišem o zakonu koji je na dnevnom redu i da, koliko je moguće, umirite poslanike koji se očigledno ne nalaze u sali Narodne skupštine.
Ministar vas pažljivo sluša. Samo vi nastavite.
Niste učinili ono što sam od vas tražila. Omogućite mi da govorim u Skupštini i da iskoristite vaše…
U potpunosti ste u mogućnosti da govorite u Skupštini.
Umirite poslanike.
Gotovo se ništa ne čuje u sali.
Ti troškovi izrade tehničke dokumentacije, o kojoj sam sada govorila, će biti izuzetno skupi. Recimo, projekat samo izvedenog objekta će koštati isto onoliko koliko i glavni projekat. Recimo, sa određenim stručnjacima iz ove oblasti sa kojima sam se konsultovala su mi rekli da će on najverovatnije da košta između 10 i 12 evra po kvadratu, i ako svemu tome dodamo da će naknada za uređenje građevinskog zemljišta, koju sada određuju opštine, da bude u tom smislu nepredvidiva, jer mi ne znamo koliko će opštine u određenim zonama da odrede cenu, a znamo da u određenim zonama u Beogradu ona može i da dosegne, recimo, 250 evra po metru kvadratnom, onda je jasno da taj projekat neće biti preterano finansijski povoljan, da ne kažem isplativ. Da budem potpuno jasna, skroz stojim na stanovištu odluke Ustavnog suda. Mislim da je ona duboko ispravna iz razloga što nije korektno da neki koji su gradili kršeći zakon, budu u povoljnijem položaju u odnosu na one koji su poštovali zakonsku proceduru, u odnosu na one koji su platili sve prinadležnosti pre nego što su krenuli sa zidanjem. Moram da budem, takođe, potpuno jasna i kada ovo govorim zahtevala sam i tražila sam, prosto kao neko ko proučava zakone radeći svoj posao i mislila sam da će u tom smislu odluka Ustavnog suda biti do kraja poštovana kroz ovaj Predlog zakona, naravno to nije slučaj. Ali bez obzira na sve to mislim da ovaj zakon neće imati preterano velikog efekta. Jer, svi oni koji su gradili nelegalno da bi imali rešeno stambeno pitanje, oni će i dalje da ostanu u tim svojim objektima, neće imati nameru da ih otuđe, upisaće se u katastar nepokretnosti i misliće da im je problem na taj način rešen. Ali, on neće biti rešen, zbog toga što mi svi dobro znamo da pitanje rešavanja nelegalnih naselja se neće rešiti upisom u katastar nepokretnosti. Dalje, ovaj zakon, bez obzira što moram da kažem da on donekle jeste pravedniji u odnosu na onaj deo legalizacije koji se odnosio u Zakonu o planiranju i izgradnji, on i pored toga je prilično neprecizan i prilično nedorečen. Evo, recimo, daću vam samo na primeru, prolazeći kroz neke odredbe zakona, mišljenje o tome, a naravno o tome ćemo diskutovati mnogo više u raspravi u pojedinostima. Recimo, u članu 3. u tački 5. ne zna se ko odlučuje o tome da li su parametri probijeni. Da li je to Sekretarijat za legalizaciju, ili je to Sekretarijat za urbanizam i građevinske poslove? Zatim, takođe nije jasno, u tački 14. člana 13. da li blok šema instalacija podrazumeva da ne treba da se radi glavni projekat instalacije? To su, recimo, odgovori koji bi zahtevali i trebalo bi da ih čujemo pre nego što on zaživi. Takođe, u članu 13. nije jasno šta se dešava sa statikom konstrukcije? Ko će da garantuje da je ona bezbedna? Dalje, u članu 21. predviđate rok od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, kao rok u kome treba da se dopuni dokumentacija. Pitam vas jedno krajnje logično pitanje, ako je taj rok za dopunu dokumentacije godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, šta će da se dešava sa onim podnosiocima zahteva koji dobiju obaveštenje 15. dana pre isteka tog roka da je neophodno da dopune svoju dokumentaciju? Oni će se nalaziti u situaciji da fizički neće biti u prilici da podnesu dodatnu dokumentaciju. Zato smatram da je neophodno da prilikom razmatranja amandmana, prvenstveno na ovaj član, usvojite amandman koji je DSS podnela jer on ispravlja koliziju koja očigledno postoji u zakonu. Naravno, svakako da će jedan od velikih problema biti i taj što će doći do prilično neujednačene visine naknade za uređenje građevinskog zemljišta, jer će tu naknadu da određuju sada opštine. Sav teret legalizacije, odnosno sav teret ishoda legalizacije će pasti na same opštine jer će one da određuju tu naknadu. Mislim da ne treba da postoji bilo kakva iluzija da će opštine da se odreknu pripadajućih sredstava koje bi mogle da dobiju upravo od legalizacije, jer znamo da su njihove kase već dodatno oštećene. Samo u ovoj godini njihovi prihodi su dva puta smanjeni. Poslednji put kada smo raspravljali o porezu na zarade, setimo se samo da od 2009. godine izvor ili nivo transfernih sredstava im je smanjen. On se i danas nalazi ispod zakonskog minimuma i zaista mislim da je neophodno da svi ovde potpuno otvoreno govorimo o tome da neće biti razumevanja da opštine široko tumače onu mogućnost da do umanjenja naknade dođe i da one same upravo u tome učestvuju. Po meni, jedan od neverovatnih članova i zaista smatram da on treba da bude brisan iz ovog Predloga zakona je sadržan u članu 34. Govori se o priključenju na infrastrukturu. Mislim da nije dobro da država sama podstiče građane na nezakonito ponašanje. Još 2003. godine, kada sam radila kao samostalni stručni saradnik u istrazi, istražno odeljenje svih sudova u Beogradu je bilo prenatrpano upravo ovakvim zahtevima za sprovođenje istrage, kolokvijalno govoreći, govorim o krivičnom delu koje se tada nazivalo nelegalno priključenje na elektro energetsku mrežu, u narodu poznato kao krađa struje. Znači od 2003. godine mi imamo to delo koje je sankcionisano kao krivično delo. Danas se to delo podvodi pod običnu krađu iz 2003 člana Krivičnog zakonika. Mislim da ovako kako stoji u Predlogu zakona, nećemo doći do onoga što želimo. Mislim da je neophodno da on bude izbrisan zato što nije u saglasnosti ni sa Krivičnim zakonikom, a ni u saglasnosti sa načinima i principima funkcionisanja jedne pravne države. Ne može država da poziva građane na kršenje tog zakona. Informacije radi, Elektrodistribucija je do pre tri meseca primala zahteve za priključenje na strujnu mrežu od onih podnosilaca zahteva koji su im samo u tom trenutku predavali overen zahtev za legalizaciju. Od pre tri meseca oni to više ne čine, jer su shvatili da to implicira da rade krivično delo. Od pre tri meseca Elektrodistribucija priključuje objekte na strujnu mrežu samo ukoliko oni podnesu građevinsku dozvolu. Molim vas da imate u vidu ovo što govorim. Ovo govorim prvenstveno dobronamerno, na neki način želeći da sprečim ono što bi mogao ovaj zakon da proizvode. Na samom kraju, bez obzira što zaista smatram da ovaj zakon jeste strožiji na onaj koji je važio do sada i u tom smislu on je možda negde i bolji, ali neće rešiti problem zbog toga što će usporiti proces legalizacije i što će je za veliki broj ljudi zbog kojih je verujem i pisan, neće moći da im omogući da oni izvrše legalizaciju, jer će ona za njih biti prilično finansijski nemoguća. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Stefan Zankov.
Dame i gospodo narodni poslanici, materija koja reguliše legalizaciju objekata, odnosno naknadno izdavanje građevinske i upotrebne dozvole za objekat ili delove objekata izgrađene ili rekonstruisane bez građevinske dozvole bila je deo Zakona o planiranju i izgradnji koji je stupio na snagu 11. septembra 2009. godine. Sada će ova materija biti predmet posebnog zakonskog akta koji će omogućiti sprovođenje započetih postupaka legalizacije za objekte koji su izgrađeni do 11. septembra 2009. godine, a za koje je podnet zahtev za legalizaciju do 11. marta 2010. godine, dakle, da bude građanima jasno o čemu govorimo. Naime, Ustavni sud je početkom decembra prošle godine proglasio neustavnim pojedine odredbe Zakona o planiranju i izgradnji koje se tiču legalizacije, pa je bilo neophodno da se usvoji poseban Zakon o legalizaciji objekata kojim se uređuju uslovi, postupak i način legalizacije objekata. Lokalnim samoupravama se vraća nadležnost oko utvrđivanja visine naknade za uređenje građevinskog zemljišta na osnovu kriterijuma i zakona, ali i ostavlja mogućnost umanjenja ove naknade ako se radi o rešavanju stambenog pitanja u porodičnom domaćinstvu čiji članovi nemaju druge nepokretnosti. Takođe, lokalna samouprava ima slobodu da odluči o načinu plaćanja ove naknade u smislu perioda plaćanja koji ne može biti duži od 20 godina, što se može smatrati još jednim dobrim rešenjem u Predlogu zakona. Ovo je peti Zakon o legalizaciji koji usvaja Skupština Srbije od 1997. godine. Pri tom, svaki sledeći je bio liberalniji, sa povoljnijim uslovima od prethodnog, ali i pored svih pogodnosti, to nije dalo očekivane efekte, jer je veoma teško pomiriti interese i motive države, lokalnih samouprava i, što je najvažnije, građana. S jedne strane, uvek je bila neka finansijska kriza za najveći broj građana. S druge strane, država nikada nije istrajavala u tome da pred njom i zakonima, u smislu plaćanja obaveza, svi budu apsolutno jednaki. Sa treće strane, problemi neadekvatnog odnosa sporih i neefikasnih lokalnih administracija, lošije regulative, nerealno visokih naknada, korupcije itd. i sada treba sve ovo pomiriti posle 40, 50 godina, sa minimumom pravde i pravičnosti. Složićete se da to u Srbiji deluje kao nemoguća misija i svi moramo toga da budemo svesni. Zato su svi pokušaji do sada bili neuspešni. Zato mislim da sve ovo možemo da pokušamo da, uslovno rečeno, pomirimo, ne i da ispravimo, jer je to nemoguće, kombinacijom dva zakona – ovog zakona o legalizaciji objekata o kome raspravljamo danas, ako ga parlament usvoji, i Zakona o upisu prava svojine na nelegalnim objektima, koji je na snazi do 31. decembra 2014. godine. U tom smislu, potpuno razumem i podržavam realno razmišljanje i stavove ministra Ilića. Ako ste vlasnik objekta 30 godina, niko se nikada nije žalio, nećete da prodajete objekat, već tu planirate da nastavite da živite, a ne možete da legalizujete, da ne ulazim sad u razloge, dovoljno je samo da upišete pravo svojine u katastar nepokretnosti, postanete pravno vidljivi, možete da funkcionišete u odnosu sa državom, naravno, uz uslov da se objekat ne nalazi na javnoj površini po urbanističkim planovima. Ovakvih slučajeva je ubedljivo najviše. Pripadaju najsiromašnijim slojevima građana i ovakvo rešenje je za sve dovoljno. Međutim, legalizacija je apsolutno neophodna za objekte koji su namenjeni prodaji na tržištu. Tu mora da se sve plati državi, kompletira projektna dokumentacija i, na kraju krajeva, takva imovina će imati znatno višu tržišnu vrednost da se njeni vlasnici ne bi osećali diskriminisano u odnosu na ljude koji imaju nelegalne objekte. Uostalom, i porez građani jednako plaćaju i za legalno i za nelegalno izgrađene objekte, pa se postavlja pitanje motivacije za legalizaciju, bez čega ona ne može uspe kakav god da je važeći zakon, a za bilo kakvu prinudu države je definitivno kasno. To treba strogo da se primenjuje za objekte koji su izgrađeni posle roka koji sam već pomenuo. Uostalom, radi se o ozbiljnom krivičnom delu i ne smemo da čekamo mnogo godina, pa da opet imamo skoro nerešiv problem kao danas. Što se tiče novih rokova za podnošenje Zakona za legalizaciju, lično sam protiv toga, jer ovo nije ni 1970, 1980. godina, već 2013. godina i sa tim smo završili pre tri godine. Vođena je medijska kampanja i niko ne može da kaže da nije znao ili nije čuo, kao pre mnogo godina, naravno, ako želimo da budemo ozbiljna država koja hoće da bude deo društva razvijenih evropskih zemalja. U suprotnom se postavlja pitanje sistema izdavanja građevinskih i upotrebnih dozvola ili da ih svi dobijaju posle izgradnje ili da ih ukinemo, da zida ko, gde i šta hoće i da nastavimo putem urbanističkog haosa. Onda nam nije potreban ni jedan zakon iz oblasti planiranja i izgradnje. Uostalom, vidite da po pitanju usklađenosti sa propisima EU stoji da ne postoje odgovarajući propisi sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost, pa nam i to valjda nešto govori. S druge strane, državna i, pre svega, lokalne uprave moraju u najkraćim rokovima odgovarati na zahteve koji se tiču izgradnje i tako obrisati zahteve koji se tiču izgradnje i tako obrisati i poslednji izgovori i alibi onih koji ne poštuju zakonske propise. To je nešto što će biti deo rešenja novog zakona, kao što je ministar rekao, o planiranju i izgradnji. Treba da usvojimo predloženi Zakon o legalizaciji objekata, jer ne smemo da budemo bez propisa koji regulišu tu oblast zbog svih koji žele naknadno da dođu do građevinske i upotrebne dozvole, a već su podneli zahtev, što je posebno bitno i za strane investitore. Na kraju, u toku javne rasprave nije bilo, čini mi se, a ni danas nema ozbiljnih primedbi lišenih političkog uticaja na ovakav tekst Predloga zakona o legalizaciji objekata. Oni koji treba ovo da sprovode u praksi, lokalne samouprave, takođe su, čini mi se po reakcijama, zadovoljne, pa ne postoji razlog da ga ne usvojimo. Pozivam vas da tako i uradimo u danu za glasanje, da glasamo za Predlog zakona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim ministre da bi trebalo da nam možda pojasnite deo jučerašnjeg vašeg izlaganja koji se tiče stanja u državi i stanja u Vladi o kome ste govorili. Moram vam reći da sam bio zabrinut, a posle jučerašnjeg vašeg izlaganja da sam još zabrinutiji, a verovatno i svi oni koji su slušali vaše izlaganje. Rekli ste da radnici beže iz ovih fabrika koje rade u okviru sistema „Zastave“, „Jura“ itd, da neće da rade za te pare i da beže iz tih kompanija. To nije dobra poruka ni investitorima sa strane, a ni radnicima. S druge strane, rekli ste da nema para, da vam dojučerašnji kolega ministar, sada poslanik, nije dao pare za građevinu i da ste vi praktično ministar bez para. S druge strane, rekli ste jednu stvar koju smo mi znali, ali ipak smo se nadali da to nije baš u toj meri istinito. Rekli ste kako ministri, od kako su čuli za rekonstrukciju, nisu se više uopšte bavili poslom. Praktično su sabotirali rad Vlade. Recite mi gospodine ministre o kojim se to ministrima radi, da li je to ministar Mrkonjić, ministar vojni Vučić, Obradović ili neki treći ili peti ili sedmi ministar koji je otišao? Recite nam ko je četiri ili pet meseci sabotirao rad u Vladi pa vi niste mogli ostvarivati vaše funkcije? Sa druge strane, čuli smo juče da je građevinska industrija u kolapsu, da ona praktično ne postoji. Za to radova što imate ne možete naći radnike, da dolaze iz Federacije, Makedonije, da nemamo kvalitetne radne snage za to malo poslova koje imate. Koliko znamo vaše ministarstvo sada vodi dve ili tri investicije i to nije ni četvrtina ili petina onoga što se radilo u prethodnim godinama. Na početku kada je u pitanju Zakon o legalizaciji, šta je ovo? Šta je ovo gospodine Iliću? U martu mesecu ste došli u Skupštinu i rekli kada ste obrazlagali Zakon o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole da je ovo besplatna legalizacija. Ljudima ste pričali o besplatnoj legalizaciji. Doveli ste ih u zabludu. To ste pričali u kampanji, a to ste pričali i posle kampanje, misleći verovatno da će neki izbori uskoro. Pričali ste ljudima o besplatnoj legalizaciji, odnosno o legalizaciji za 100 evra. Ljudi su se ponadali i sada dolazi u proceduru Zakon o legalizaciji gde je cena legalizacije praktično ekonomska, jer ako isčitate član 27. tu su merila koja važe i za ona lica koja kreću u gradnju objekta od nule, odnosno traže građevinsku dozvolu na legalan način. Ne ulazim u vrednosni sud toga da li treba izjednačiti nelegalne graditelje i one graditelje koji grade uz građevinsku dozvolu. Vi ste sada praktično za legalizaciju uveli ekonomske cene, jer su kriterijumi za to stepen komunalne opremljenosti, godišnji program za uređivanje građevinskog zemljišta, urbanističke zone, namena i površina objekta. Sledeći stav kaže da će jedinice lokalne samouprave praviti programe prema prethodnom stavu. Tamo gde se govori o umanjenju, ona se ne mogu kretati mimo ovih okvira, što znači da ne mogu biti umanjenja na bazi socijalnog statusa, da li je neko lice radilo objekat kao izbeglica, kao prognano lice, kao raseljeno lice ili je to radilo zato što je imalo puno para, a nije htelo da plati građevinsku dozvolu. Šta to znači? Stvorili ste jedan opšti haos sa ovim zakonom, odložili ste još za šest meseci da lokalne samouprave usvoje merila. Ta merila ukoliko budu mimo ovoga što ste ovde napisali biće neustavna. Ustavni sud će oboriti njihova rešenja. Ljude ste doveli u zabludu da su oni već legalizovali svoje objekte, a nisu. Ovih dana pričate kako i nije možda nužno da legalizuju svoje objekte oni koji neće vršiti promet sa tim objektima. Kakvi su to objekti čiji promet ne može da se vrši? Znači, ne mogu da se nasleđuju, ne mogu da se prodaju, ne mogu da se stave pod hipoteku. Gospodine Iliću, igrate se životima, sudbinama ljudi koji žive milionima nelegalno sagrađenih objekata, od koji su neki, kao što je rekla moja koleginica, građeni iz nužde, i kako ste vi rekli, donoseći kamenje na leđima za te objekte, a drugi su ih gradili zato što su imali puno para pa su hteli da ne plate komunalno opremanje. Kažete da će svi nelegalni objekti za koje se podnesu za legalizaciju dobiti priključak na infrastrukturu. Kako je to moguće? Da li ti objekti ispunjavaju tehničke bezbedonosne uslove i da li je svejedno priključivati na infrastrukturu kuću u kojoj žive porodice, deca, mnogobrojna familija ili priključivati objekte kao što ste vi gradili nelegalne za komercijalnu svrhu? To nije isto gospodine Iliću. Vi ćete omogućiti ljudima koji su podneli zahtev za legalizaciju da se automatski priključe na infrastrukturu, da dobiju struju, vodu, gas, internet itd. Isključićete ih kada? Nikada, kao što dozvoljavate, kao što vam kažu juče kolege iz PUPS, da se na Zlatiboru i danas gradi, da se na Kopaoniku gradi nelegalno, da se u opštinama gde ste vi na vlasti gradi nelegalno masovno. Šta radite na tom planu? To je krivično delo. Rekli ste da vam je neki dan jedan kolega gradonačelnik rekao kako on i ne zna da je nelegalna gradnja krivično delo. Zaboravili ste da nam kažete o kom se gradonačelniku radi. Da li je to gradonačelnik Čačka, Kruševca ili nekog drugog grada? Taj gradonačelnik čini krivična dela ukoliko priključuje objekte na infrastrukturu i ukoliko je to činio do sada. Ima tu puno nelogičnosti. Malopre je kolega iz SNS rekao da nema ozbiljnih primedbi na ovaj zakon. Ovo i nije zakon. Ovo je panfle. Ovde nema ozbiljnih merila za legalizaciju, koja bi bila jasna, koja bi bila uz to pravična i ustavna, nego stvarate obavezu za lokalne samouprave da oni prave akte koji će biti neustavni. Ako naprave ustavne akte, to će koštati građane kao da grade objekat legalno. Ovo je ništa. Ovo nije zakon. Ostavili ste četiri ili pet meseci te građane u vakuumu. U međuvremenu ste im pričali neistine. Sada dostavljate akt koji je nesprovodljiv. Ministre Iliću ovo je neustavno. Ministre Iliću ovo je neozbiljno i od ove vlade ovakve. Hvala.
Gospodin Ilić ima reč.
Znate šta, gospodo poslanici, mislim da smo ozbiljni ljudi i došli smo da pričamo o ozbiljnim temama, a ne da pričamo ovde da ništa ne valja, da je sve neustavno. Gospodine Veselinoviću, vaša vlada je sve napravila i svaki član je neustavan, a ne ova vlada. Mi to sada popravljamo. Videli ste. Poštujemo Ustav. Vi sve što ste napravili je neustavno. Razumete? Da li me vi razumete? Koji je gradonačelnik radio bez dozvole? Vaš gradonačelnik Beograda je radio sve navoze most bez papirologije i dobio je Grad Beograd krivičnu prijavu i ništa sud nije preuzeo. I dalje gradite bez dozvole. Sve što radite radite bez dozvole, radite bez i jednog papira. To što radite neka vam služi na čast. Vi ste u vašem mandatu počeli investiciju od 300 miliona evra bez ijednog papira na tuđem zemljištu. Dobili ste krivičnu prijavu koju niko nije aktivirao jer je sud vaš, tužilaštvo vaše. Očekujem da se to pitanje reši i ovih dana ću ga pokrenuti. Vi ste to radili, a ne mi. Vama sada ništa nije jasno. Šta vam nije jasno? Uzmite u Vojvodini šta ste radili. Uzmite Kać šta ste radili. Koga ste pitali? Pitate ministra. Kakve veze ima Ministarstvo sa lokalnom upravom i urbanizmom u jednom gradu. Čije su inspekcije? Lokalne samouprave. Koliko ste dali krivičnih prijava za nelegalne objekte? Nijednu. Zašto gradite nelegalno godinama i mene pitate sada zašto ima ovo ili ono? Zašto stati kada se ne utvrdi za objekte da bi bili bezbedni? Znate li koliko košta za objekat od 200 kvadrata ispitivanje statičke stabilnosti objekta? Košta 30.000 evra. Ko to može danas da plati? Koliko košta ispitati marke betona za nelegalno izgrađen objekat? Deset hiljada evra za ceo objekat. Trebalo bi sto hiljada evra, a toliko ne vredi objekat. Što ste gradili divlje? Najveća divlja gradnja je bila u prethodnoj Vladi. Pa, petsto hiljada objekata je izgrađeno divlje. Petsto hiljada gospodine. Ko je to trebao da spreči? Urbanizmi. Gde je najveća divlja gradnja? U Beogradu. Šesdeset posto divlje gradnje koja je sada urađena je u Beogradu. Koliko ste bili na vlasti u Beogradu? Što ste to dozvolili? Imate hiljade krivičnih prijava koje su sklonjene u fioku. Prema tome, vi sada mene pitate, pa vi ste doneli tri zakona o legalizaciji. Ni jedan vam nije uspeo ni za šta. Vodili ste kampanju „sve je besplatno“, „može sve“. Rekao sam da je besplatno i 100 evra, upis u katastar nepokretnosti. Gospodine, nisam pomenuo nikada legalizaciju. To nije legalizacija. To je upis u katastar nepokretnosti. I stojim pri tome. Onaj ko nema novac može da upiše i da koristi za svoje potrebe. Onaj ko želi da stavi u promet, da radi za tržište neka izvoli neka radi. Nemojmo pričati nema investicija. Šta hoćete? Sada je na 300.000 objekata dozvoljeno da se priključi voda, kanalizacija. Hajde izađite vi, pa predložite da se svugde odseče voda i kanalizacija, ko god nije legalan. Šta bi bilo sa 1.300.000 porodica? Tačno je da smo tražili, ako su ušli u proces legalizacije, da mogu da se priključe. Mi bi napravili haos u Srbiji. Taj haos nisam stvorio ja. Nemojte mene pitati. Pitajte vaše saradnike, vaše prijatelje. Pitanje - koliko će biti legalizovanih objekata? To zavisi od lokalnih vlasti, od urbanizma, u pojedinom gradu. Gospodo narodni poslanici, sve vaše partije imaju bar po jednog gradonačelnika ili po jedan urbanizam. Svi su odgovorni što to ne funkcioniše. Svi dozvoljavaju divlju gradnju dodvoravajući se ili već na neke druge načine. Ne mogu ja odavde da kontrolišem Kopaonik, što ste nabrojali, ili Zlatibor, ili znam šta ste sve tamo nabrojali. Vaši gradonačelnici to rade, ne moji. Ovo je opšta stvar. Šta ćete vi da kažete sad građaninu u Beogradu kad on kaže vi ste na 100 ha… Jesam li juče prozvao potpredsednika vaše Vlade koji je otvorio nelegalan objekat i pored moje opomene da nema ni jedan papir, ali je bio na televiziji, slikao se, otvarao, sekao vrpce. Umesto da se da krivična prijava onome tamo ko je to napravio, izvođaču, a legalitet daje potpredsednik Vlade koji odlazi da to otvori. Šta ću kao ministar sada da radim? On kaže, izvinite, vaš potpredsednik je otvorio. On mi juče kaže dobio sam nalog od predsednika Vlade da idem da otvorim. Da li je rekao juče? Šta je sada problem? Šta sada treba da radim? To su vaši problemi koje mora da rešite. Bolje bilo kakav zakon nego nikakav. Mi nemamo sada nikakav zakon. Mi moramo da legalizujemo. Hajde popravite, pisali ste amandmane. Sve što je dobro prihvatićemo. Hajde vi nađite eksperta koji zna da napravi idealan zakon. Narod nema pare, narod gradi šta stigne, gde stigne i kako stigne. To je danas problem Srbije. Država smo koja je primila stotine hiljada izbeglica bez krova nad glavom. Ljudi se snalaze, zidaju, nalaze mogućnosti da samo nekako završe. Ne mogu sada da vam pominjem ovde, ružno je. Neki dan sam sproveo tamo jednu istragu. Data su sredstva, gospodine, u jednoj opštini gde ste vi bili na vlasti, sada vam kažem. Data su sredstva da se jednoj porodici izgradi objekat, jer je bio porušen. Šta mislite šta se dogodilo? Živeli su pod najlonom. Gledali ste onu baku tamo u dnevniku, pod najlonom je živela. Umro joj je prvo sin, umro joj muž, umrla je on nedavno, a para nigde. Zato je vaš direktor kupio Audia A8, šefovici kabineta je kupio stan od tih sredstava, nabavio sve u koži, sve ekstra, sve je super bilo. To je bilo u Valjevu, u prošlom mandatu. Neki dan kada sam poslao ekipu i naložio da se hitno kuća napravi, oni su mi doneli sliku grobnog mesta i bake, i sina, i muža. Živeli su pod najlonom. Imate sliku, bila je deset puta na televiziji. Nemojte mi sada pričati urbanizam, vode, opštine i gradovi. Kako ćemo ga dovesti u red? Pa da se svi potrudimo. Ovde sam apelovao da ako budemo solidarni, pomognemo da se uvede u red, koliko može. Ne može brzo. Vi to znate, ja to znam. To zavisi od ljudi koji tamo rade. Ne možemo ni ovako da kažemo ne valja ništa, ne valja ni jedan zakon, ne valja ova vlada. Nije tačno. Osvrnite se malo na prethodnu Vladu, pa vidite kako je bilo. Vidite, gospodine, kako ste gradili objekte u Kraljevu od zemljotresa. Svi ste učestvovali tamo. Uzmite kako ste veštačko đubrivo podelili, uzmite sada sportu halu u Kraljevu, gospodine. Znate li koliki je bio tender, slobodna pogodba, 640 miliona? Znate li koliko je sada izašlo? Preći će milijardu i 200 miliona, a nije završeno. Opet krivične prijave, opet istražne radnje, opet sve. Gde god ste radili istraga ne može da se završi za godinu dana. Molim vas, uvedite red i budite kritični. Nemojte vi meni nabrajati opštine gde sam ja na vlasti. Nađite mi jedan problem koji je nastao tamo. Nađite i jedno krivično delo. Nađite jedno, gospodine. Ovde vam nabrajam 100 krivičnih dela. Znači, pritegnimo malo, svak svoje, pa će svima biti bolje. Niko nije idealan. Nemojte da mislite da ima idealnih ljudi koji vode određene institucije. Nemojte tako. Uvek ste namračeni, uvek sve iskritikujete. Vi ste intelektualac. Od vas očekujemo pomoć, od vas očekujemo nešto napredno, da povučete ovu zemlju gore. Kad god se namračite, kažete – svaka vaša diskusija ništa ne valja, ova vlada je čudo. Dobro. Kritikovao sam nešto i u ovoj vladi i uvek ima kritike. Vas bih mogao da kritikujem sedam dana. Ovi ljudi bi ovde propali slušajući. Nemojte, ni jedna Vlada nije dobra. Ova se trudi da bude bolja od ostalih. Kažete – nisu ministri. Nisu potpisali, bila je rekonstrukcija. Dao sam na saglasnost, ovaj zakon je bio gotov pre 3-4 meseca. Pre meseca dana je bio zakazan u parlamentu, bila je pauza, pa nije moglo itd. Znači, tačno je da je ovaj zakon trebao ranije da dođe i tačno da je bio završen, ali ljudi su otišli i nije imao ko da da onu saglasnost u pojedinim ministarstvima da je saglasan da zakon može da uđe u proceduru. Naravno, ne mogu da nateram ministra, koji nije stupio na dužnost, da mi potpiše nešto. Ne može. To je uvek bilo. Kad god se menjaju Vlade, po šest meseci ne može da se dobije određeni dokument. Tri meseca, četiri meseca, to je uvek bilo, i kad su izbori. Znači, nemojte samo kritikovati, nemojte se samo namračiti. Hajde da pričamo konkretno o zakonu. Hajde ako nešto ne valja, kažite šta ne valja. Hajde to da popravimo. Kažite šta ne valja. Ne, ništa ne valja. Ljudi, ako ništa ne valja, onda svi da idemo kući. Samo vi valjate. Samo vaše ideje su dobre. Zahvaljujem vam se i nemojte se ljutiti. Vi ste mlad čovek, fin čovek, pametan čovek. Nasmejte se malo. Malo se nasmejte, malo da sarađujemo.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, replika.
Nasmejao bih se ja, gospodine Iliću, da ova vlada nije najgora od kad su, kako kaže moj kolega Srđan Milivojević, južni Sloveni došli na ova područja. Nema tu šta da se pohvali. Ovaj je zakon sam po sebi takav da zaista ne zavređuje bilo kakvu raspravu. Ali, pošto imam manje vremena od vas, reći ću vam, gospodine Iliću, da ste vi malo pre napravili krivično delo, odnosno priznali ste krivično delo. Rekli ste da ste prethodnih dana vršili istragu. (Velimir Ilić: Svoju istragu.) Vi niste ni tužilac, ni istražni sudija, da vi vršite istragu. Rekli ste da ste presudili tom čoveku. Presudili ste čoveku koga ste strpali u Kraljevo u zatvor i na kraju se ispostavilo da nije učinio nikakvo krivično delo, da je čak manje isplatio iz kase budžeta Kraljeva nego što je trebalo. Rekli ste juče gospodinu Đeliću da je prisustvovao otvaranju jednog objekta koji je bio sagrađen nelegalno. On je prisustvovao otvaranju i vi ga zbog toga optužujete, a vi ste gradili nelegalni objekat od 8.000 kvadrata nelegalno. (Velimir Ilić: Gde?) Pokušali su novinari da nađu, ali im vi niste dozvolili da priđu. (Velimir Ilić: Gde?) S druge strane, kada je u pitanju taj most u Beogradu o kome pričate, malo ste i mene nasmejali, taj most je građen parama Evropske banke i nikakva nova tranša nije mogla da bude isplaćena dok prethodna tranša ne bude opravdana u dinar. S druge strane, taj most je dobio privremenu upotrebnu dozvolu. Po isteku tog roka, vašem ministarstvu su podneli zahtev za dozvolu. (Predsednik: Vreme.) Međutim, vi ste trebali formirati komisiju, ali to niste učinili. Dva meseca ste čekali da se formira komisija, posle ta komisija nije ništa radila i zbog toga taj most nije na vreme dobio građevinsku dozvolu. Zbog vaše odgovornosti. Kako vam verovati, kad ste vi juče rekli da je grad uzeo zemljište na kome je čoveku kada je otišao na odmor i vratio se – sagrađena zgrada. Kako je moguće za deset dana da se sagradi zgrada?
Hvala, gospodine Veselinoviću. Replika, Aleksandar Senić.
Ministru se baš usladilo da govori danas. Hteo sam zbog javnosti da navedem neke činjenice, jer neprestano obmanjujete javnost. Pristupne saobraćajnice za most na Adi je finansirala kroz kredit Evropska banka za obnovu i razvoj. Prosto je nemoguće da Evropska banka za obnovu i razvoj napravi takav privid u sprovođenju svoje procedure da finansira objekte koji nemaju građevinsku dozvolu. Prošle godine, 25. novembra je Ministarstvu upućen zahtev za izdavanje upotrebne dozvole za Most na Adi. Ministre, još uvek niste izdali upotrebnu dozvolu, skoro godinu dana. Šta je sa generalnim planom za grad Beograd? Opstruišete donošenje generalnog plana jer želite da prikažete lošu vlast u Beogradu. Juče me je kontaktiralo 50 urbanista koji se žale na rad vašeg ministarstva zato što ne izdajete upotrebnu dozvolu za Most na Adi i ne dajete saglasnost na generalni plan za grad Beograd. Juče ste rekli da je od 2003. do 2009. godine izgrađeno milion nelegalnih objekata u Srbiji. Ko je tada bio ministar građevine? Ko je vodio kapitalne investicije i ujedno imao nadležnost nad tim objektima? Otkud u Čačku 25.000nelegalnih objekata? Jel i za to kriva DS? Na kraju, još jednom ću reći da vršite krivično delo jer prikrivate počinioca krivičnog dela. Molim vas da zbog javnosti kažete ko je uzeo mito i ko je otac tog lokalnog funkcionera ili stranačkog lidera koji je uzeo mito? Mi to želimo da znamo, zbog javnosti. Ko krije te krivične prijave u fijokama? Sada vam je sve na raspolaganju. I sami kažete da sprovodite istrage- istražite sve. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Kako dati upotrebnu dozvolu za Most na Adi kad nije završen? Koja komisija može da vam da tu dozvolu? Jeste izlazila komisija, ali, to nije završeno. Dobili ste rok do decembra, niste završili. Znači, zato ne možete da dobijete upotrebnu dozvolu. Završite što ste započeli. Generalni urbanistički plan Beograda je takvo krivično delo i postoji i sada, a ja mislim da je već data krivična prijava protiv počinioca. Znate šta ste vi tu uradili? Vi ste, na primer, dali u javnu raspravu jedan generalni urbanistički plan, završili sve procedure, doneli na Skupštini i poslali ministru na potpis. Ali, kada ste poneli do mene, promenili ste sve papire i sve ono što je urađeno falš, nelegalizovano, nadograđeno, smućkali ste i ubacili u to da potpiše ministar. Kad sam ja dao da se to sve pregleda, pojavila su se groblja, opštine Voždovac, opštine Rakovica, a toga uopšte nije bilo u javnoj raspravi, uopšte se groblje nije spominjalo. Vi ste uništili ljude koji su pravili poslovni prostor, zgrade, i sada ste im ispred zgrade stavili groblje. Hiljade potpisa su građani skupili i doneli da se to ne potpiše. Ja sam vam vratio da ispravite sve po onome što je bilo u javnoj raspravi, ili ovo novo da vratite u javnu raspravu. Sada sam vas naterao da to uradite, pa ću vam tek onda potpisati. Da li vam je sad jasno? Vi ste napravili falš dokumentaciju, zato nisam hteo da vam potpišem. Ubacili ste 6.000 objekata „na kvarno“, ono što se nigde nije spominjalo. Pogledajte i dođite da vidite papire. Ne znam koliko hektara, mislim da se radi o 23 hektara groblja, ubacili ste ljudima između zgrada, a to ste vodili kao zelene površine kad su ljudi pravili lokale, kuće i stanove, da bi prodali lokale. E, kad ste to sve uradili, onda ste im ubacili groblje. Pitajte u Rakovici kako su ljudi reagovali na to, pitajte u Voždovcu, koliko je došlo potpisa u Ministarstvo da se to ne potpiše. Zato vam nisam potpisao. Gospodine, to što pričate da ima osam hiljada bez dozvole, to nije tačno. Dozvola postoji u minut, ali dozvole ne gleda B 92, nego republički inspektor, koji je došao, pogledao sve dozvole i video da je sve u redu. Ne može novinar B 92 koga vi pošaljete da pogleda dokumentaciju, to ne može nigde. Znači, nije tačno da nema dozvole. Postoje svi papiri, možete da ih vidite kad god hoćete, ali, nadležne službe to gledaju a ne vaši novinari. Jel novinar treba da gleda statičku stabilnost objekta? To nigde ne može. Znači, to mora da se radi u skladu sa zakonom. Nemojte vi da se ljutite, vi ste moji ljubimci. Ja vas obožavam kad dođem u parlament. Verujte mi. Vi ste meni interesantan lik i ja obožavam da slušam vašu diskusiju.
Narodni poslanik Ljubiša Stojmirović ima reč.
Poštovani predsedniče, gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, usvajanje zakona o legalizaciji objekata je jedan od važnih koraka da se izgradi pravna država. Podaci o skoro 1,5 milion izgrađenih objekata koji nisu u pravnom režimu, odnosno izgrađeni su bez odobrenja nadležnih organa, pokazuju i dugogodišnju praksu i neprimeren odnos građana prema državnim organima, s jedne strane, ali i neefikasan sistem naše države da predupredi kršenje zakona u oblasti gradnje i stvori uslove za planski uređeno i efikasno rešavanje potreba građana. U nekoliko navrata je i gospodin ministar govorio o ovome. Sigurno je da nije postojala politička volja da se propisima uredi ova oblast i stvore realni uslovi za poštovanje zakona. Danas raspravljamo o jednom veoma važnom predlogu zakona koji treba da završi započeti proces legalizacije bespravno izgrađenih objekata u Republici Srbiji. Sećam se jednog ličnog primera, odnosno primera problema koji je imala opština Zvezdara dok sam ja bio kratko vreme predsednik opštine Zvezdara. Pokušavao sam na sve moguće načine da rešim taj problem građana Zvezdare i sva vrata su mi bila zatvorena. U to vreme pripadao sam opozicionoj stranci i imao sam veliku opstrukciju vladajuće garniture. Nekako sam uspeo da dođem do kabineta tadašnjeg ministra gospodina Ilića. Ne mogu da kažem da je trebalo pet minuta, čak ni pet minuta nije trebalo da gospodin Ilić u okviru svojih ovlašćenja pomogne rešavanju tog problema. Zato verujem da i danas ministar ima volju, može i želi da pomogne da se reše svi ti problemi. Problem legalizacije nije samo problem jednog ministarstva, jedne vlade, jedne garniture, odnosno vladajuće garniture. To je problem svih nas. Malopre sam sa jednim od kolega iz opozicionih stranaka razgovarao i rekao – dajte ljudi da sednemo i da nađemo zajednički model kako izaći u susret i rešiti problem tolikog broja objekata. Nije to deset kuća, nije to 100 kuća, 100 objekata, to je na stotine hiljada. Zakon se donosi sa namerom da se reši status ograničenog broja slučajeva, odnosno daje pravo da legalizuju svoje objekte samo oni građani, odnosno investitori koji su podneli zahtev za legalizaciju do 11. marta 2010. godine, a za objekte izgrađene bez građevinske dozvole izgrađene do 11. septembra 2009. godine. Dakle, radi se o oko 700.000 predmeta koji su procesuirani do 11. marta 2010. godine. Sedamsto hiljada objekata! Ljudi, pa to je jedan ogroman grad. I pored većeg broja zahteva sa terena da se ovo pravo produži do roka kada ovaj predlog zakona bude usvojen i stupi na snagu, predlagač je procenio da nema opravdanja za produženje roka jer je očigledno da popuštanje u prethodno donetim zakonima u ovoj oblasti podstiče građane i investitore da nastave sa kršenjem zakona i da dalje grade bez odobrenja nadležnog organa. Mi jednom moramo da stanemo na kraj nelegalnoj gradnji. Kako je rečeno ovde u više navrata, objekti koji su posle tog roka izgrađeni najverovatnije, odnosno verovatno se neće rušiti, ali moramo da pronađemo modus kako te objekte da legalizujemo i kako da sprečimo ubuduće nelegalnu gradnju. Sada bih se osvrnuo na sam tekst zakona. Mislim da je članom 1. Predloga zakona trebalo utvrditi da se on primenjuje na objekte koji su sagrađeni do 11. septembra 2009. godine bez građevinske dozvole, jer Predlog zakona reguliše uslove, postupak i način legalizacije samo tih objekata, i to pod uslovom da je podnet zahtev za naknadno izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole do 11. marta 2010. godine. U članu 21. Predloga zakona treba iza reči: „dopuni“ dodati reči: „u primernom roku, a najduže šest meseci“ i staviti tačku, a dalji tekst brisati kao nepotreban jer je u suprotnosti sa članom 22. stav 1. U članu 24. stavom 3. je predviđeno da se građevinska i upotrebna dozvola može izdati jednim rešenjem, iako je to već predviđeno članom 6. i 7. Predloga zakona, pa taj stav treba brisati. U članu 31. je predviđeno da su lokalne samouprave dužne da u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu Predloga zakona donesu akti o merilima za određivanje visine naknade za uređivanje građevinskog zemljišta, uslove pod kojima se može ostvariti pravo na umanjenje naknade, kao i uslove i način plaćanja te naknade. Predlažem da se u tom članu, u trećem redu iza reči: „visina naknade“ dodaju reči: „za uređivanje građevinskog zemljišta“ i rok od šest meseci zameni rokom od tri meseca. Predlaže se skraćenje roka jer će ovakav dug rok znatno odužiti dobijanje građevinske dozvole u slučajevima nedonošenja akta o naknadi za korišćenje građevinskog zemljišta od strane lokalne samouprave. Zakonodavac je donošenjem Zakona o posebnim uslovima upisa prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole, u članu 13. predvideo da je organ uprave nadležan za legalizaciju bespravno izgrađenih objekata dužan da dostavi u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu tog zakona, a stupio je na snagu 16. marta 2013. godine, sve zahteve za legalizaciju podnete u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji do 11. marta 2010. godine, sa dokumentacijom o organu nadležnom za upis prava svojine. To znači da se svi zahtevi za legalizaciju nalaze u organima za katastar, pa se javlja veliki problem vraćanja tih predmeta u organe nadležne za izdavanje građevinske dozvole po ovom predlogu zakona o legalizaciji. Imajući u vidu da jedan broj tih 700.000 slučajeva zahteva za legalizaciju neće biti usvojen, može da se desi da zainteresovan investitor ne stekne pravo ni za legalizaciju, niti pravo na upis svojine na bespravno izgrađenom objektu. Naime, posle vraćanja predmeta organu uprave nadležnom za legalizaciju i dok traje postupak legalizacije može da istekne rok važenja Zakona o posebnim uslovima upisa prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole, a on važi do 31. decembra 2014. godine. Članom 32. i članom 33. Predloga zakona predviđen je postupak rušenja objekata koji nisu legalizovani. Imajući u vidu da još uvek traje rok u kojem investitori, a ima ih 1.300.000, imaju pravo da upišu pravo svojine po Zakonu o posebnim uslovima prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole, rok je do 16. marta 2014. godine, a i u svrhu tog zakona da se bespravno izgrađeni objekti podvedu pod pravni sistem evidencije, postavlja se pitanje da li se rušenje objekata sagrađenih do 11. septembra 2009. godine, koji su upisan u katastar ili će se upisati do 16. marta 2014. godine, odnosno 31. decembra 2014. godine, a koji ne budu legalizovani, da li će se rušiti i da li će oni biti dužni da isključe komunalnu infrastrukturu prema članu 34. Predloga zakona? Stoga predlažem da se ovo pitanje definiše u prelaznim odredbama Predloga zakona i utvrdi da se neće donositi rešenje o rušenju za pomenute upisane objekte. Nadam se da ćemo imati dovoljno snage i mudrosti da na realan način sagledamo probleme vezane za legalizaciju i da ćemo u narednom periodu udruženim snagama uspeti da rešimo ovaj problem koji je evidentan u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moja uvažena koleginica Suzana Spasojević je juče iznela stav poslaničke grupe SPS o Predlogu zakona o legalizaciji koji se nalazi na dnevnom redu, vrlo jasno, precizno i bez mogućnosti da se tumači na različite načine. Uz podršku predloženog zakona o legalizaciji, naša koleginica ovlašćeni predstavnik je, poštujući vašu želju, gospodine ministre, a i našu, da ovaj zakon, naravno, u uskim okvirima koje je Ustav dao, učinimo što primenjivijim i što boljim, rekla da su podneti amandmani sa ciljem da se podrži ovaj zakon i sa ciljem da u nekim stvarima, pre svega tehničke i proceduralne prirode, doprinesu da on bude još bolji. Ja vas pozivam, gospodine ministre, imajući u vidu da ste i sami to činili prethodnih meseci, da sve pogledate dobro i da se ne obazirete na to ko je podneo amandman, nego da li je dobar i da li doprinosi. Grditi je najlakše. Bespravna gradnja u Srbiji je veliki državni problem. Bespravna gradnja u Srbiji je postala pravilo, postala način, postala jedan vid kulture. Mnogi su pokušavali to da reše od 1997. godine, pa 2003. godine, kada su čak i uvedene krivične sankcije za bespravne graditelje. Godine 2009. je, moramo priznati, iskazana želja da se na najjednostavniji način izvrši legalizacija bespravno sagrađenih objekata, da ona bude masovna, da bude pravedna, na čemu mi kao SPS posebno insistiramo, da bude oročena i da dovede do krajnjeg cilja, a krajnji cilj je sprečiti bespravnu gradnju. Dakle, svi ti pokušaji koji su bili nam pokazuju da posle donošenje zakona 2003. godine, pa 2009. kada je donet nov bio je milion. Tako bar reče tadašnji ministar, a evo sada posle tog zakona koji je Ustavni sud poništio i odredbe poništio 1.300.000 bespravno sagrađen. Dakle, ogroman, veliki problem državni problem. Mislim da treba i tu da kažemo i sledeće, da nije sam pojedinac kriv koji je učestvovao u bespravnu gradnju. Želim da kažem da mu je i sistem omogućavao tako nešto ili ga da ne kažem terao na tako nešto. Ako imamo već 1.300.000 bespravno sagrađenog objekta neće biti da su baš svi ti građani, sa svojim porodicama i prijateljima koji su im pomagali u gradnji da naprave dom za sebe kriminalci. Trebalo bi videti da li ih sistem terao da krše zakon. Zašto ovo pričam? Zato što ovo pitanje sistemski mora da se reši. Popisati bespravne objekte je jedna stvar, omogućiti legalizaciju je druga, ali najvažnije kako sprečiti bespravnu gradnju. Kako jednom stati ovome na put, a smatramo da sprečiti bespravnu gradnju je najbolji način da se spreči tako što će se omogućiti sistemski, država će omogućiti i veoma očekujem od vas gospodine ministre, kroz najavljeni Predlog zakona o planiranju izgradnji, da se upravo stvore ti uslovi, da građaninu bude jednostavnije, lakše, jeftinije, sigurnije da gradi sa dozvolom nego da legalizuje bespravan objekat. Onda kada mu bude bilo jednostavnije da gradi sa dozvolom, sigurnije, jeftinije, neće imati potrebe da se pravi bespravno bez dozvole. Ako se to ima u vidu, želim da kažem, da mi unapred podržavamo vas, podržavamo Vladu, da dođe do tog Zakona o planiranju i izgradnji koji će pojednostaviti, da kažem najjednostavnije, što može pojednostaviti proceduru dobijanje građevinskih dozvola koji će na najlakši, najefikasniji način omogućiti građanima da dođu do nje. Tada će bespravna gradnja postati u Srbiji anomalija, a ne pravilo i to će biti najbolji način da se spreči dalja bespravna gradnja. Želim unapred da vas podržim da i u vašem jednom izlaganju pre posla godine kada ste rekli pozivam sve da učestvuju i da kažu šta misle da dođemo do najboljeg Zakona o planiranje izgradnje, da Srbiju planski, svako parče njene teritorije pokrijemo, izgradnju da učinimo podsticajnom, pojednostavimo dobijanje dozvola i na taj način kažemo bespravna gradnja je sramota, a ne pravilo. Podržaćemo vas i tražimo da i dalje nastavite u tom smislu, da zakon važi u mnogo dužem periodu, a ne kao što već postalo pravilo da zakon važi dok traje jedna Vlada, pa kada dođe druga onda drugi zakoni itd. To će omogućiti i konkurentnost privrednog okruženja, to će omogućiti i stranim investitorima da dođu da ulažu, građanima da jednostavnije dobiju dozvolu, ali ne samo i stranim nego i domaćim. Čini mi se da tome ne poklanja dovoljno mnogo pažnje. Navešću jedan primer, ne znam da li je tačan, prosto javnost da zna. Čuo sam da ima interesovanja „BK grupe“ da Prokop završi koji se 30 godina gradi, 30 godina traje ta izgradnja, pod vrlo povoljnim uslovima. Tu je gospodin Karić, da li je to tačno, ako je tačno zašto to nerade, ako nije tačno kažite javno da nije tačno i da iza toga stoji nešto drugo. Dakle, suština je u tome pojednostaviti način dobijanja dozvole, na jednom mestu, jeftinije, jednostavnije, to će biti način da se spreči bespravna gradnja. Kada je u pitanju ovaj konkretno zakon koji je pred nama, želim da istaknem tri stvari. Mi ćemo podržati zakon. Amandmani koji su podneti imaju za cilj da vam još više pomognu u vašoj želji da se legalizuju ovi objekti, ali moramo da kažemo građanima Srbije da su karakteristike ovog zakona sledeće. Pošto ni Vlada, bar ova do sada ništa ne krije, ne iznosi nikakve lažne stvari nego istinu, da li će ovo usporiti? Hoće. Da li će usložiti postupak? Hoće. Da li će poskupeti? Hoće. Ali, otvara mogućnost da se dovede u pravni sistem zemlje. Ono što je i nalog Ustavnog suda bio, a to je da će postupak biti identičan postupku izdavanja regularnih dozvola. Druga karakteristika je, da je i ono što je Ustavni sud tražio preneto jedinicama lokalne samouprave, da na osnovu ovih kriterijuma koji su dati utvrde merila za naknadu koju će naplaćivati prilikom legalizacije bespravnih objekata. Ovde su date dve stvari koje želim da podržim kada je u pitanju naknada. Znači, u redu, država ne može to da propiše, to je nadležnost jedinica lokalne samouprave ali ovde kaže da jedinica lokalne samouprave može da propiše umanjenje naknade za uređenje građevinskog zemljišta za vlasnika bespravno izgrađenog porodičnog stambenog objekta ili stana u stambenoj ili stambeno poslovnoj zgradi itd. Želim kao pripadnik SPS, odnosno kluba poslaničke grupe, da snažno podržim to. Nije isto ako je neko sebi pravio krov nad glavom da bi imao gde da živi jer nije imao druge mogućnosti da dobije od države ili ako je neko pravio objekat za tržište, za profit. Uvek ćemo se zalagati za one da imaju podsticaj i povoljnije uslove koji su sebi pravili krov nad glavom. Drugo što želim da istaknem ovde, takođe kao pozitivno, da je dato da se može umanjiti naknada i onim sredinama gde su sami građani izvršili opremanje građevinskog zemljišta. Mi imamo mnogo mesta u Srbiji gde su ljudi samodoprinosom pravili vodovod, kanalizaciju, put i sve ostalo i pošteno je da im se to na taj način prizna. Dakle, ovo govorim iz razloga što legalizacija bez obzira što je ovog puta ograničena i dalje mora da bude pravedna. Sasvim na kraju, ipak ćemo morati, gospodine ministre da tražimo odgovor i kao država i kao Vlada – šta sa bespravnom gradnjom? Vi ste ponudili ujedno rešenje da omogućite legalizaciju onih objekata koji su po onom zakonu gde su ljudi podneli zahtev do 2010. godine, to je negde oko 700 hiljada. Ali, mi imamo tri kategorije bespravnih objekata danas, vremenski gledano. Jedni su ti koji su napravljeni do 2009. godine pa podneli zahtev. Drugi su koji su napravili do 2009. godine, a nisu iz nekih razloga podneli zahtev. Treću su oni koji su posle 2009. godine napravili. Ovde mislim, da ima još prostora kod ovih zakona da se sagleda to pitanje. Recimo, postoji li mogućnost da oni koji iz raznih razloga nisu podneli zahtev do 2010. godine, a objekat je pravljen pre 2009. godine, da takođe uđu u proces legalizacije, da im se omogući tako nešto? Ostaje pitanje za odgovor koji mora da se traga, svi moramo da tražimo ako želimo da Srbija bude uređena, pravna, a to je šta činiti ako je stvarno 300.000 napravljeno posle 2009. godine? Recite mi ko će to da sruši? Ja razumem da se sruši objekat koji je počeo da se pravi. Pitam, što nije srušen kada je počeo da se pravi, a ne kada je napravljen? Ima li nekih drugih načina da se to kazni, oporezuje ne znam već na koji način i da se jednom u državi, neka ova Vlada bude ta koja će da kaže – želimo da stavimo tačku i toga više nema. Toliko sam imao. Hvala lepo.
Gospodin Karić, replika.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, drage koleginice, drage kolege, ovo je više jedne potvrde, nego replike mog dragog kolege, da „Prokop“ se radi već, kao što svi znate, 30-ak godina, ili bolje da kažemo da se o „Prokopu“ priča oko 30-ak godina. Nešto je i urađeno. Ja mogu ovde pred vama svima da kažem, normalno i pred našim gledaocima, da postoji velika želja BK grupe i njihovih ruskih kolega investitora koji su spremni da daju kredit na 30 godina sa 1% kamate da se konačno završi „Prokop“, da se izmesti stanica, da se izgradi taj veliki biznis centar koji se nalazi na 80 hektara, da Srbija i Beograd stvarno budu svetlo među svim drugim velikim metropolama. Mislim da stalno se nadati, tražiti, očekivati i možda prihvatati neke čak nekada i nepovoljne uslove, zaduživati se u inostranstvu i da po svaku cenu to treba da rade inostrane kompanije, mislim da to nije potrebno. Vama je jasno, gospodine ministre, kada neka strana banka daje kredit, ili strana finansijska organizacija, da je to javni tender, da su tu neophodne garancije naših banaka koje nisu u mogućnosti da prate naše kompanije, zato što su naše kompanije godinama urušavane i nemaju te neophodne bilanse da bi mogli da odgovore na tenderu. Manje-više dođe do toga da se tender, praktično, pravi za one za koje se već unapred zna da će dobiti posao. Postoji želja i mogućnost BK grupe da to uradi sa građevinarima iz Srbije. Ja vas molim da o tome, čim nađete vreme, porazgovaramo i da damo zvanične ponude, dovedemo ljude i da konačno završimo „Prokop“ u mandatu ove Vlade. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, moram da zamolim vas iz vladajuće većine da mi kažete kome se vi obraćate kada govorite o ovom zakonu? Da li se obraćate milionima građana Srbije koji su izgradili svoje objekte, kuće i stanove u skladu sa zakonom, poštujući zakonsku proceduru i formu i ono što je zakonodavac propisao, ili se obraćate svima onima koji su napravili palate, stanove i dvorce, kršeći zakon, izvrgavajući ruglu one koji taj zakon poštuju? Pri tome, ne mislim na onih desetina hiljada nesrećnih ljudi koji su zbog politike Karlobag-Ogulin-Karlovac-Virovitica svoja ognjišta zamenili za zgarišta, dok su se promoteri te politike sa sve zarđalom kašikom useljavali u stanove od po dva ara. Da budem konkretan, mislim na lik i nedela Aleksandra Vučića. Ako govorimo o timnesrećnim ljudima koji su doživeli tragičnu sudbinu izbeglica, pa naravno da smo za to da im se reši status i da ćemo uvek imati blagonaklon stav prema ljudima koji su doživeli takvu nesreću zbog takve politike. Ali, ako govorimo o ljudima koji su na ekstremnom bogatstvu rešili da ga ne samo unovče, već naprave velelepna zdanja u vreme koje je svima nama bilo nevreme, a njima vreme, kršeći zakon da naprave palate i dvorove na Dedinju i drugim ekskluzivnim lokacijama, onda moram da vas pitam, ti koji su gradeći nelegalne dvorove podigli spomenike korupciji u ovoj zemlji, a sebe prozvali sposobnim ljudima, moram da vas pitam u kojoj se to zemlji čovek koji prekrši zakon o gradnji, koji na korupciji i kriminalu izgradi nelegalno zdanje, naziva sposobnim čovekom? Samo se kod nas to zove sposoban čovek. Svuda u svetu je to lopov koji je prekršio zakon, ismejao zakon, ismejao sve one građane ove zemlje koji su ga poštujući, s mukom napravili svoje kuće, stanove i objekte. Naravno, samo se kod nas dešava da nam takvi, iz tih takvih stanova drže predavanja o borbi protiv korupcije, o poštenju, o njihovom nemerljivom doprinosu napretku ove zemlje. Svuda u svetu, makar pognu glavu pa se ne bave politikom. Naravno, ako vi mislite da ćete ovim zakonom srediti haos koji postoji decenijama u ovoj zemlji, ja moram da vas pitam da li mislite da ćete ovim zakonom to rešiti? Verujem u dobre namere gospodina Ilića i ljudi iz ministarstva, da se to zaista privede. Niko nema lošu nameru kada ovakav zakon donosi. Mi smo taj zakon doneli sa namerom da koliko toliko tu oblast uredimo. Stanje u urbanizmu, izgled naših gradova, a naročito groblja, najbolje ogledalo i paradigma našeg lutanja u procesu modernizacije. Idite na bilo koje groblje u Srbiji koje je nastalo negde krajem 19. i početkom 20. veka, gradsko groblje. Videćete nered u onim parcelama kada su ljudi sahranjivani kako je ko i gde je stigao, a idite tek na trgove, ako izuzmemo grad Kraljevo, gde su pozvali nekog pametnog čoveka pa je uredio grad Kraljevo i dao neki predlog urbanističkog izgleda. Naši gadovi su doživeli strahovite eksperimente po oslobođenju od Turaka, po oslobođenju od Austrougara i Nemaca, pa po oslobođenja od Nemaca u Drugom svetskom ratu, da ne govorim o partizanskim eksperimentima. Znate, najtužnije mi je kad čujem da je to naše urbanističko nasleđe posledica turske vladavine Otomanske imperije. Znate, onda naša deca odu na ekskurziju recimo u Istanbul ili Ankaru, da ne govorim kada odu u Antaliju pa se vrate i kažu – ono neuređeno, ono tursko, ono Otomansko nasleđe? Znate, deda mi je davno kazao – sinko, znaš ti kakva bi Turska bila sila da nije provela pet vekova ovde? Kada je reč o našem posrtanju na putu modernizacije ove zemlje, moram, ne mogu zaista da ne pomenem jednog običnog gradonačelnika grada Beograda, koga ste, čujem dobacivanje „Đilas“ i drago mi je da vam je asocijacija na običnog gradonačelnika grada Beograda - Đilas, ali ja govorim o jednom drugom gradonačelniku, govorim o 1884. godini, o Vladanu Đorđeviću. Taj veliki čovek je 1. avgusta 1884. godine napravio izveštaj o stanju gradskih poslova. Formirao je komisiju sa kojom je obišao evropske metropole i prionuo na rad uređenju Beograda. Pazite, te godine 1884, nije bilo puno arhitekti u Beogradu, tek se završio srpsko-turski rat, tek smo imali domete Berlinskog kongresa, čovek je pozvao sve umne ljude, dva meseca putovao po najvećim evropskim prestonicama, vratio se, napravio plan kako da uredi grad Beograd i čim je došao u Beograd, prošlo je godinu dana, došao avgust mesec, smenila ga je vladajuća većina u tadašnjoj kraljevini, jer nije bio po meri te vladajuće većine koja je vladala tog trenutka ovom zemljom. Svaka sličnost i pominjanje je namerna sa današnjim trenutkom, ali kada govorim malo o zakonu, meni je veoma opasno kada obrazlaganje zakona, pogotovo vi iz Srpske napredne stranke, počinjete tvrdnjom da nemamo stručnjake u nekoj oblasti. Odmah se zabrinem da se pokvarila štanc mašina za diplome. Pa valjda imate više, nemate samo jednu, jer čim se pokvari štanc mašina to je bar desetine manje radnih mesta onih ljudi koji rade u tri smene da štancuju. Tema je zakon o legalizaciji, a u okviru zakona o legalizaciji čuli smo da smo mesec dana pauzirali i čekali ovaj zakon zato što su smenjeni ministri i čim su saznali da su smenjeni otišli su na odmor. Siguran sam da je reč o gospodinu Kneževiću i Aleksandru Vučiću, jer nismo čuli ko su to. Evo, malo o temi. Znate, nema lagodne i lagane legalizacije. Znate kako je to u Vojvodin izgledalo? Sreski činovnik, dva pandura od kuće do kuće - hoćeš da legalizuješ, hoćeš u zatvor, hoćeš da ti rušimo? Svi su legalizovali. Nisam za te i takve primere legalizacije. Mnogo je bolje ovako kako se radi u gradovima gde je Demokratska stranka na vlasti, kao u Paraćinu. Imate gradsku upravu gde dođete i na jednom mestu možete da dogovorite sve o legalizaciji i napravite ugovor o plaćanju taksi i dažbina i svega onoga što sleduje državi Srbiji, e sada u međuvremenu se donese neki zakon, pa mi nemamo odgovor kako će taj novi zakon da se odnosi prema onim zahtevima koji su imale takve gradske uprave, ažurne gradske uprave i kako će se to reflektovati na sudbinu tih gradova. Kada govorimo uopšte o legalizaciji i modernizaciji Srbije, vi iz vladajuće većine mnogo se vrtite u krug. Taj začarani krug polako postaje omča oko vrata, ali ne vašeg, nego Republike Srbije i njenih građana. Ti krugovi se vrlo brzo pretvaraju u omču, koja se svakog dana sve jače steže. Građani taj pritisak ne mogu da izdrže. Sada, pošto ću o ovim zakonima i amandmanima govoriti kada je rasprava u načelu, pošto smo predali neko vrlo korisnih amandmana i apsolutno sam uveren da će gospodin Ilić saslušati naše razloge, moram za kraj da vam pročitam samo šta je kazano 25 godina posle smene jednog od najboljih gradonačelnika Vladana Đorđevića. Šta kaže novi gradonačelnik 1909. godine? „Danas zatičem neuređen, nekaldramisan modernom kaldrmom, grad pun blata i prašine, neregulisan, nekanalisan, nesnabdeven vodom. Jednom rečju, oskudan u svemu što treba jednoj metropoli, oskudan u svim obeležjima koje jedan grad svrstavaju u moderan grad“. Bojim se da će se vaša legalizacija koja se zasniva na upodobljavanje gradskih vlasti sa republičkom vlašću i ovakvim citatom završiti na kraju vašeg mandata. Hvala.
Narodni poslanik Vučeta Tošković želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, povredili ste Poslovnik član 107. Dozvolili ste prethodnom govorniku da govori van tačke dnevnog reda i da spominje Aleksandra Vučića i neku zarđalu kašiku. Ne znam koji je to kontekst te njegove priče? Ako je već to tako, onda imam i ja pravo da nešto kažem u vezi njegovom predsednika i današnjeg predsednika, bivšeg i današnjeg predsednika, da su upropastili ovu državu do te mere da ne možemo ni na jedan bilo koji način i zakon da popravimo stanje u ovoj državi, bez obzira …
Molim vas, nemojte sada vi da kršite Poslovnik.
Kada mene opominjete, opomenite onda i prethodnog govornika da govori o tački dnevnog reda. Govorim o povredi Poslovnika. Trebali ste da upozorite prethodnog govornika da ne ide iz tačke dnevnog reda i da priča o čemu se tu radi. Hvala.
Mislim da je poimovanje povrede Poslovnika stvarno spoznaja svakog nas pojedinca. Lično smatram da prethodni govornik nije povredio Poslovnik. On jeste odstupao, ali to je njegov stil izražava, navođenje primera. Prema tome, smatram da nije povređen. Držao se teme. Jeste pravio neke izlete, ali to je dopustivo u ovoj parlamentarnoj raspravi. Mžete da se izjasnite da želite da u danu za glasanje o tome odlučimo.
Želim.
U danu za glasanje ćemo se odlučiti da li je bilo povrede Poslovnika ili ne. Narodni poslanik Marko Atlagić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, pozivam se na član 106. Pročitaću prvi pasus. „Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres.“ Dakle, moram da kažem da ste morali upozoriti prethodnog govornika zato što se nije državo dnevnog reda. Obrazložiću zašto. Na dnevnom redu je, gospodine predsedavajući, legalizacija, a prethodni govornik je govorio o pruzi Karlovac-Karlobag-Virovitica. Govorio je o Aleksandru Vučiću. Spominjao je Berlinskih kongres 1878. godine. (Poslanici DS dobacuju s mesta.) Hoćete li mi, molim vas, omogućiti da mogu da iznesem u čemu se sastoji povreda Poslovnika?
Molim narodne poslanike da narodni poslanik govori. Ima pravo svako da obrazloži svoje.
Štancovanje diploma je, ako ste čuli, spominjao. Molim vas da u sledećem radu upozorite narodnog poslanika da se drži dnevnog reda. Mi iz SNS sa ponosom izgovaramo ime našeg predsednika. Žao mi je što oni ne mogu ime svog predsednika. Nemam nameru da branim Aleksandra Vučića, njega dela, gospodo, njegova brane. (Narodni poslanik Srđan Milivojević dobacuju s mesta.) Ovo dobacivanje je znak nekulture civilizacijske i demokratske.
Molim vas, nemojte dobacivati. Znate da je, po Poslovniku, to povreda Poslovnika. Molim vas da ne dobacujete.
Gospodine predsedavajući, bili ste dužni da izreknete opomenu pošto dobacuje. To ne radi jednom, nego radi stalno. Nisam protiv da se favorizuje opozicija, zaista sam za to, ali ne toliko da prelazi svaku meru. Hvala.
Dužan sam, takođe, da dam obrazloženje. Mislim da je slično obrazloženje kao i za prethodno reklamiranje povrede Poslovnika. Mislim da moramo dozvoliti slobodu izražavanja u pogledu obrazloženja. Sada je stvar svakog pojedinca. Što neko napravi izlet, to je problem koji je teško regulisati i na svaku stvar odreagovati. Molim vas, nemojte sugerisati predsedavajućem šta on treba da uradi. Vi imate pravo na povredu Poslovnika, a koju ću meru izreći, to meni daje pravo Poslovnik. Molim vas da u tom smislu ne utičete na moje odlučivanje. Da li smatrate da treba u danu za glasanje da se izjasnimo o povredi Poslovnika?
Ne.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala vam. Sada imam utisak da kada bi neki stranac slušao govor prethodnog govornika, a da pri tom uopšte nema uvid u politiku Srbije u prethodnih deset godina, pomislio kako je to bilo jedno divno izlaganje. Međutim, kada bi mu neko objasnio ko su u stvari oni i šta su radili prethodnih godina, verovatno bi se pitao o čemu ovaj čovek govori. Stručnjaci koje smo juče pominjali su upravo ljudi koji su sedeli u opštinama i u lokalnim samoupravama, koje su oni postavljali. Nismo pominjali stručnjake niti to da ih mi nemamo, nego smo spominjali stručnjake koji su deset godina sprovodili zakone koje su oni donosili i doveli nas u ovu situaciju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Meni je žao što političko pamćenje mnogih mojih kolega počinje od onog trenutka kada su seli u fotelje vlasti. Zaistami je drago da postoje mnoga naliv pera koja mogu da pišu o budućnosti, ali nema te gumice koja može da izbriše prošlost, niti našu ulogu u toj prošlosti. Možda ste vi, koleginice, kao nekadašnji član DS nekada davno, zaboravili šta je radio Aleksandar Vučić ili Tomislav Nikolić, možda ste zaboravili ko su bili promoteri politike Karlobag-Ogulin-Karlovac-Virovitica i koliko je ljudi platilo glavom tu politiku, a koliko je ljudi došlo u Srbiju kao izbeglice i sada su bili prinuđeni da se ovde skuće na načine na koje su to morali da urade, ali daću vam savet da biste duže trajali u politici. Znate evropske integracije podrazumevaju da taj vaš egocentrizam, da ste vi najbolji, najlepši, najpametniji malo smanjite i da sebe vidite u kontekstu jedne male, siromašne i nerazvijene zemlje koja je baš takva mala, siromašna i nerazvijena zbog upornog odbijanja politike evropskih integracija i ne samo odbijanja politike evropskih integracija, već i progona promotera te politike, gde se u tom progonu niste libili da neke od nosioca te politike skratite za obeležje koje ih je izdvajalo iz proseka u Srbiji, a oni su za glavu odskakali od tog proseka u Srbiji. Tako da, kada već danas zastupate neku novu politiku nemojte da se stidite i onoga što ste nekada radili, a to je bilo apriori odbacivanja evropske ideje i sistema vrednosti i besomučan progon ljudi koji su se za taj sistem zalagali. Istovremeno, takva politika rezultirala je haosom u ovoj zemlji koji se između ostalog ogleda i haosom u urbanizmu. Nismo mi iz DS doveli te ljude kao izbeglice svojom politikom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn, po kom osnovu?
Po Poslovniku, zato što ste poštovani predsedavajući prekršili Poslovnik član 107. dostojanstvo Skupštine time što ste dali reč poštovanom gospodinu, a da nije lično pomenut, a da nije šef poslaničke grupe. Time ste mu dali mogućnost da nekoga ko je bio nosilac barjaka demokratije 2000. godine optuži za nešto što nema veze sa osobom o kojoj se govori. Izvinjavam se dami što sam sebi uzeo za dozvolu to da kažem, ali ako nekome možete da kažete da je nekoga učio evropejskom idejom, onda sigurno to morate da priznate, da je uradila koleginica Katarina Rakić. Hvala.
Gospodine, ja sam dao reč gospodinu Milivojeviću ne kao šefu poslaničkog kluba, nego po osnovu što je on bio prethodni govornik, pa ste replicirali. Molim vas nemojte sada. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, povreda Poslovnika.
Reklamirao sam prvo član 107, sad reklamiram član 106. gde se isto govori da govornik mora da govori o tački dnevnog reda, a gospodin i dalje na replici govori o nečemu što ne treba da govori jer nije tačka dnevnog reda. Ako se upoređuje neka naša prošlost kojom smo uništili neke ljude, to je posledica nekog stanja koje on zamišlja da je gore nego što je danas. Molim vas, njihova vladavina 12 godina upropastila je negde oko dva miliona ljudi koji ne mogu da žive. To je veća šteta, nego ona, ako oni misle da je to naša šteta koja je bila nekih devedesetih godina. Prema tome, veći genocid su napravili na sopstvenom narodu, nego što je neko drugi na drugom narodu. Hvala.
Mislim da ipak nije došlo do povrede Poslovnika. Molim vas da više ne reklamiramo povredu Poslovnika nema smisla. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić. Replika, kao ovlašćeni predstavnik. Izvolite.
Tako je. Ne bih imala želju da pominjem da prosto ne bih ponovo izazvala nešto što nije potrebno, ali prosto imam obavezu da odgovorim i da kažem da savete prihvatam i savete tražim samo od pametnijih od sebe. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević, povreda Poslovnika.
Samo jedno kratko pitanje s obzirom da se pozivam na član 107. Dok je koleginica Katarina u prethodnoj replici pomenula gospodina Milivojevića, pitam se da li je dobio nagli bol u ruci ili u nekom od prstiju kada je onako sočno pokazao svojoj odborničkoj grupi.
Ja to nisam video i ne mogu da komentarišem. Molim vas da zatvorimo krug replika. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se poštovani predsedavajući i uvaženi ministre da se konačno vratimo temi dnevnog reda i zakonu o kome raspravljamo. Radi javnosti, da odmah lociramo koja su to dva cilja koja su predloženim zakonom postignuta. Prvi cilj je ne sumnjivo poštovanje odluke Ustavnog suda. Molim vas predsedavajući da se malo utišaju poslanici, ako može. Hvala. Dakle, prvi cilj koji je postignut predloženim zakonom, jeste poštovanje odluke Ustavnog suda, jer je to na kraju krajeva i obaveza, s obzirom na obavezujuće dejstvo odluke Ustavnog suda. Drugi cilj jeste uvaženi ministre da se polako uvodi red u jedan urbanistički haos. Generatori tog urbanističkog haosa sigurno nisu od juče, već znatno pre. Kako su generisani? Generisani su sistemski, a i u praktičnom smislu reči, tako što je i ono što je sistemski bilo rešeno i uređeno je praktično bilo veoma loše primenjivano kroz razno razne vrste zloupotreba, čije posledice i dan danas osećamo. Kada govorimo o zakonu, ono što je dobro i što građani trebaju da prepoznaju kao dobro jeste da smo sada na jedinice lokalne samouprave odnosno lokalnih samouprava prebacili teret vođenja postupaka legalizacije i to postupaka koji podrazumevaju naknadno izdavanje građevinskih i upotrebnih dozvola. Zašto je to dobro? Iz dva razloga. Prvi razlog je što jedinice lokalne samouprave moraju da vode računa prevashodno o svom budžetu, jer na teret budžeta idu kompletni troškovi legalizacije u onom delu u kome se angažuju određene komisije i službe. Međutim, tu bih vas zamolio gospodine ministre, da obratite jednu posebnu pažnju, jer poslanička grupa SPS je predložila 30 amandmana gde se fokusirala uglavnom na neke probleme za koje poslanička grupa SPS smatra da su ostali otvoreni i nakon podnošenja Predloga ovog zakona. Koji su to problemi? Imao u jednoj odredbi predloženog zakona definiciju ili normu da nadležni organ koji sprovodi legalizaciju je dužan da obrazuje komisiju. Nadležnost te komisije jeste da izvrši ocenu i da nalaz i mišljenje da li je objekat koji je predmet legalizacije upotrebljiv, sa stanovišta onoga što se od podnosioca zahteva traži. Sada tu dolazimo u situaciju ko je u sastavu te komisije. Naravno da to moraju da budu stručni ljudi sa visokim stručnim referencama. Ali, u toj situaciji se njima prebacuje veliki teret odgovornosti gospodine ministre. Zašto? Zato što projekat izvedenog objekta nije jedini dovoljni dokaz da je objekat upotrebljiv. Ono što ste vi juče sami identifikovali zajedno sa nama kao problem jeste da se posebna pažnja mora posvetiti i onome što podrazumeva stabilnost objekta kroz postojanje konstruktivnog elaborata i protiv požarnog elaborata. Ova dva elaborata bi morala da budu sastavni deo dokumentacije uz zahtev koji se podnosi za legalizaciju. Zašto? Zbog čega bi neko iz komisije preuzeo na sebe teret odgovornosti da konstatuje i u nalazu i mišljenju kaže da je nešto stabilno ako nije? Pre dve godine na Zlatiboru, gospodine ministre, desila se jedna tragedija, srećom bez žrtava, a to je da je apartmanski kompleks od ne malo, 20 apartmana odmah nakon izgradnje, a pre tehničkog prijema urušen. Zašto? Zbog toga što je gradnja izvršena protivno pravilima gradnje, protivno zakonu, bez adekvatne armature, a možete zamisliti i da je ploča bez pravilno ugrađene armature, zbog čega je došlo do urušavanja i ogromne štete. Protiv vinovnika, konkretno izvođača radova i nadzornog organa pokrenut je krivični postupak i on je procesuiran. Da nam se to ne bi dešavalo i da ne bi sada komisija imala tu vrstu tereta odgovornosti, moje uverenje i uverenje poslaničke grupe SPS je da se to može izbeći upravo ovim predloženim amandmanom, da se ova dva elaborata koji ukazuju da li objekat trpi određene negativne seizmičke uticaje, negativne gravitacione uticaje, da li je kvalitet materijala adekvatno ugrađen ili ne, da li je kvalitet materijala adekvatan ili ne, u svakom slučaju, mora da bude sadržan u tome. Normalno, to iziskuje velike troškove na koje ste vi i ukazali. Ko će da snosi teret tih troškova, jedinica lokalne samouprave i njen budžet? Teško, zbog toga što su to veliki troškovi. Da li to treba da snosi podnosilac zahteva kao vlasnik objekta koji je nelegalizovan? Pa, i za većinu njih su to veliki troškovi. Potrebno je pronaći način kako će se to uzorkovanje, ako mora da se sprovede uzorkovanje pojeftiniti, a da se ovaj postupak završi na jedini mogući način pravično i zakonito. I dalje u tekstu zakona moraju biti sadržane, naročito u projektu izvedenog objekta, upravo ove ocene na koje sam ukazao, a koje ukazuju na stabilnost objekta i konstruktivna rešenja, jer će se desiti tragična posledica na koju sam već ukazao. Ono što mi se čini da nije bilo dovoljno dorečeno u zakonu jeste pojedina terminologija. Pominje se termin – objekti niskogradnje i za njih se izdaje jednim rešenjem građevinska i upotrebna dozvola, a potreban je poseban projekat za takve objekte. Zamolio bih vas da tu učinimo jedno preciziranje, jer objekti niskogradnje su i putevi i tuneli i podzemna infrastruktura. I te kako dobro znamo da za te objekte ovaj zakon ne predviđa izdavanje građevinske i upotrebne dozvole. Onda treba precizirati naziv i reći da su to objekti niskogradnje koji nisu objekti opšte namene. Onda nemamo problem u pogledu mogućnosti sprovođenja postupka legalizacije na zakonit način. Dalje, ono što je ovde više puta kroz amandmane ukazivano, a na šta ću i ja ukazati, jeste jedna kontradikcija u samom zakonu u pogledu rokova, kao prekluzivnih rokova, a znamo da su to rokovi koji podrazumevaju nemogućnost daljeg vođenja postupka ako blagovremeno nije podnet ili zahtev ili dokumentacija ili bilo šta što je naloženo od nadležnih organa, tako da se ovde pojavljuju dva roka koji jedan drugog isključuju - rok od godinu dana, i to kao rok koji počinje od dobijanja obaveštenja o mogućnosti legalizacije i drugi je rok od šest meseci. Ta dva roka jedan drugog isključuju i ta dva roka smo mi definisali tako što smo amandmanom predvideli da nadležni organ može da naloži podnosiocu zahteva i kraći rok od godinu dana, ali nikako ne duži od godinu dana, zbog hitnosti sprovođenja legalizacije. Nama je načelo i osnovni princip u ovom legalizacionom postupku efikasnost, brzina i zakonitost. Da dođemo sad do onog kapitalnog što stvara predrasude i zabune kod građana, a to je rušenje objekata. Rušenje objekata, gospodine ministre, nesumnjivo mora kao sankcija, kao kaznena posledica, da usledi odmah nakon početka izvođenja radova. Tadaih treba rušiti, a ne kada se objekat završi. Kada se objekat završi, ulazimo u druge posledice, i to posledice koje podrazumevaju naknadu štete. Drugi problem je šta ćemo u situacijama kada imamo stambene objekte koji će takođe biti podvedeni pod odredbe ovog zakona, gde imamo jedan stan koji je legalizovan, a ostali nisu legalizovani. Ko će to da sruši, taj stambeni objekat i sa kojim pravom, sa kojim pravnim osnovama? Apsolutno ne. Šta ćemo za savesne sticaoce stanova u stambenim ili više stambenih objekata koji su na legalan način došli do tih stanova, ušli u posed istih, isplatili kupoprodajnu cenu, a objekat je kriminalno izgrađen, stanovi više puta prodavani? Da li taj stan može da se ruši a da bude oštećen onaj ko je savestan sticalac tog stana? Apsolutno ne. Prema tome, građani treba da znaju i da se ne stvaraju predrasude oko rušenja objekata na način kako se to od pojedinih kritizera ovog zakona nagoveštava, neće se rušiti objekti shodno odredbama ovog zakona, već tek nakon donošenja Zakona o planiranju i izgradnji, kojem treba da posvetimo izuzetno veliku pažnju. Ono što mi se na kraju čini jako važnim da se istakne jeste činjenica da je u zakonu potrebno posebno propisati, pored rokova koji su dati kao rokovi za izjavljivanje žalbi ili prigovora, izjavljivanje pravnog leka, kome se ti prigovori, odnosno pravni lekovi izjavljuju. To nije, da budemo iskreni, dobro definisano u zakonu. Mi smo amandmanom pokušali da u procesno-pravnom smislu to ispravimo, jer poslanička grupa SPS i te kako značajnu pažnju posvećuje upravo tim formalnim delovima, kako bi zakon bio što jasniji, što precizniji i kako ne bi izazvao bilo kakvu mogućnost različitog tumačenja, naročito od onih koji će ga primenjivati, a to su u konkretnom slučaju nadležni organi jedinica lokalne samouprave. Zbog toga smo amandmanom tražili i smatram da ćete vi taj amandman sigurno prihvatiti, da se precizira ko su drugostepeni organi, u kojim slučajevima mogu da postupaju, kada to može da učini AP Vojvodina, kada to može da učini Grad Beograd itd. U svakom slučaju, poslanička grupa SPS, kako su to moje uvažene kolege Suzana Spasojević i Milisav Petronijević rekli, nesumnjivo će podržati ovaj zakon i bićemo još zadovoljniji ukoliko se amandmani koji su krajnje dobronamerni i krajnje korisni prihvate. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, imajući u vidu potrebu da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem pauzu i sa radom nastavljamo u 14,00 časova. Prvi govornik posle pauze je Aleksandar Pejčić. Hvala. [[Posle pauze.]] Gospodo poslanici, ministar je sprečen da dođe pre 15,00 časova. Da bi dobili u vremenu, dajem vam izbor da govore oni poslanici koji ne uslovljavaju prisustvo ministra. To je moj predlog. Ako ima takvih poslanika prisutnih koji žele da govore i ne uslovljavaju prisutnost, onda da nastavimo rad, pa kada iscrpimo te govornike, ako u međuvremenu ne stigne ministar, napravićemo pauzu dok ne dođe ministar. Imamo jednog govornika. Molim vas da se prijavite. Gospođa Ljubica Mrdaković Todorović ima reč.
Poštovani predsedavajući, čuli smo u više navrata da se legalizacija u Srbiji sprovodi od 1997. godine sa sporadičnim rezultatima uglavnom zbog porast izvršne vlasti dugo vremena, budući da je od 700.000 podnetih zahteva za legalizaciju objekata u Republici Srbiji do sada rešeno samo 15% na žalost. Svedoci smo takođe da je jedan od gorućih problema imovinsko-pravne sfere u Republici Srbiji veliki broj izgrađenih objekata koji su građani mimo zakonom propisane procedure, odnosno bez izdavanja građevinske i upotrebne dozvole. Takozvana divlja gradnja dovodi do prilično kontuznih situacija na terenu, počev od toga da se tolerancijom divlje gradnje od strane države kod građana stvara utisak da su svi jednaki pred zakonom, ali da zakon nije jednak pred svima, odnosno da većina mora da pribavlja sve potrebne dozvole za gradnju, a da je ne mali broj pojedinaca pošteđen te obaveze, pa do toga da je zbog statusa nelegalno podignutog objekta cena istog znatno manja od tržišne cene pa do toga da infrastrukturni problemi, kao što su priključak na elektroenergetsku mrežu, na gasnu, na vodovodnu mrežu često rezultirali samovoljom pojedinaca i opet nelegalnim priključenjem na iste, što dalje vodi procesuiranju od strane nadležnih državnih organa. Time se nepotrebno opterećuje i pravosudni i upravni sistem ove države, a poreski obveznici su dužni da plaćaju nepotrebne troškove nastale zbog nečije nemarnosti, greške ili pak inata. Iako je bilo više pokušaja u prethodnom periodu da se ovaj problem reši i da se napokon izađe iz sive zone desetina i stotina hiljada nelegalno sagrađenih objekata postojeća zakonska rešenja nisu dala očekivane rezultate i dosadašnji učinak u postupku legalizacije je bio veoma slab. Na drugoj strani nesređeni odnosi oko pribavljanja građevinskih i upotrebnih dozvola, kao i naknadno legalizovanje već izgrađenih objekata neprestano generišu imovinske i upravne sporove i time nepotrebno opterećuju pravosudni sistem države, dok je tržište nekretnina prilično hendikepirano time što objekti iz divlje gradnje ne mogu da dostignu punu tržišnu cenu već se najčešće prodaju u bescenje opet na štetu građana koji su svojim radom pokušavali da sebi i svojoj porodici obezbede krov nad glavom. Sada ću se revijalno osvrnuti na pojedine članove ovog zakona. Članom 12. ovog zakona pooštreni su uslovi za legalizaciju jer se uz zahtev koji je podnet do 11. marta 2010. godine traži i projekat izvedenog objekta, a ne elaborat kao što je to bilo u prethodnom zakonu. Članom 13. definisan je minimum projektne dokumentacije za legalizaciju koji je i detaljniji i strožiji nego što je to bilo predviđeno prethodnim rešenjima. Članom 14. uvođenjem kriterijuma površine do i preko 300 m2 uvodi razliku između objekata koji su građeni zbog elementarnih životnih potreba i objekata koji su građeni zbog sticanja imovinske koristi. Članom 19. definisana je obaveza nadležnog ministarstva da bliže propiše uslove za objekte iz člana 3. ovog zakona i sigurno je da će podzakonskim aktima ovog zakona tj. pravilnicima biti definisan rok u kom ministarstvo to treba da učini. Članom 31. definisana je obaveza lokalne samouprave da omogući odgovarajuće uslove i način plaćanja. Celo poglavlje četiri – rušenje je takođe predmet ovog zakona. Naime, uz napomenu da ne deluje preventivno oštrina kazne već izvesnost njene primene i odredbe Zakona o rušenju bespravno podignutih objekata moraju biti primenjene kako bi pojedine represivne mere se reflektovale preventivno na većinu građana čime se stiču uslovi da se napokon uvede red u materiju divlje i legalne gradnje. Članom 34. omogućeno je priključenje nelegalnih objekata na komunalnu infrastrukturu, do donošenja rešenja o prihvatanju ili odbijanju zahteva za legalizacijom objekta. Ukoliko je rešenje organa negativno, odnosno objekat se ne može legalizovati, doneto rešenje se dostavlja organizaciji koja je izvršila infrastrukturni priključak i on se zatim nakon toga ukida. Nadam se da će ovaj zakon početi da reguliše ovu problematičnu materiju i probleme koje smo do sada imali, tako da će SNS u Danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Hvala. Do dolaska ministra, lista je sledeća: narodni poslanik Miroljub Stojčić, Zoran Bojanić, Vera Paunović i Srđan Miković. Reč ima narodni poslanik Miroljub Stojčić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavniče Vlade Republike Srbije, kolege narodni poslanici, kao što su istakle moje kolege iz SPS, mi ćemo podržati ovaj zakon, pre svega iz razloga što ovaj zakon ima i sociološki karakter, što će stvoriti uslove pre svega onim našim građanima koji su iz moranja za stanovanje i život izgradili ove objekte. Pred nama je zakon koji kroz sedam oblasti i 40 članova definiše uslove, postupak i način legalizacije objekata, odnosno delova objekata izgrađenih bez građevinske dozvole. U prvom delu jasno je definisano i to bez alternative na koje objekte se ovaj zakon ne odnosi i za koje se objekte ne može izdati građevinska i upotrebna dozvola. Ovim bi se članovima zakona znatno olakšao rad nadležnih republičkih i lokalnih organa koji će raditi na legalizaciji objekata, tako da nema dileme oko ispunjavanja ovih uslova. Jasno je definisano da za objekte koji su izgrađeni na zemljištu nepovoljnom za građenje, izgrađeni od materijala koji ne obezbeđuju trajnost objekta, kao i njegovu sigurnost, izgrađeni na površinama javne namene, izgrađeni u prvom stepenu zaštite prirodnih i kulturnih dobara, izgrađeni u zaštitnim zonama itd, neće moći da se naknadno izda građevinska dozvola. To je dobro što definiše ovaj zakon, sve pojedinosti vezane za one objekte za koje se neće izdavati građevinska dozvola. U delu zakona gde se govori o uslovima, načinu i postupcima legalizacije objekta, svakako da treba istaći posebno član 5. koji definiše da će se građevinska odnosno upotrebna dozvola izdati za one objekte koji nemaju odobrenje za izgradnju do 11. septembra 2009. godine i za koje je podnet zahtev za naknadno izdavanje građevinske odnosno upotrebne dozvole do 11. marta 2010. godine. Takođe, ovde treba istaći da kada nadležni organ utvrdi da objekat ispunjava propisane uslove, građevinska i upotrebna dozvola se može izdati jednim rešenjem, što je novina u našoj administraciji koja se bavi plansko-urbanističkim i imovinskim poslovima. Ovim zakonom se definiše i efikasnost organa koji je nadležan za izdavanje građevinske dozvole, s obzirom da je u obavezi da u roku od osam dana izda građevinsku dozvolu od prijema mišljenja i izveštaja komisije o ispunjenosti uslova o korišćenju objekata, što ocenjujem kao dobro. Jasno se definiše šta treba da sadrži zahtev za legalizaciju i šta projekat objekta za potrebe legalizacije takođe treba da sadrži. To je definisano kroz pet, odnosno 15 pozicija koje podnosilac zahteva treba da ispuni. Lično smatram da je projektni zadatak propisan od strane podnosioca zahteva ovde suvišan, obzirom da imamo već izvedeno stanje i da već imamo objekat koji postoji na terenu. Nažalost, s obzirom da imamo i nelegalizovane objekte komunalne infrastrukture, podzemnih, linijskih, infrastrukturnih objekata, nelegalizovane objekte niskogradnje, ovim zakonom je definisano šta zahtev za legalizaciju i ovih objekata treba da sadrži i stvara mogućnost da i njih legalizujemo, a ima ih i te kako na prostoru Republike Srbije. Ono što je takođe veoma važno i treba posebno istaći je da pravosnažno rešenje koje izda nadležni organ podnosiocu zahteva da bespravno izgrađeni objekat ispunjava propisane uslove predstavlja pravni osnov za upis prava svojine u javnoj knjizi o evidenciji nepokretnosti i pravima na njima, što je i cilj i suština donošenja ovog zakona. Jer, konačno, podnosilac zahteva postaje vlasnik objekta i upravlja njime. U delu zakona se definiše i način utvrđivanja i visina naknade za uređivanje građevinskog zemljišta. Lično mislim da je dobro što se članom 27. i 28. daju nadležnosti da jedinice lokalne samouprave propisuju merilo za obračun visine naknade za uređivanje građevinskog zemljišta. Sa tog nivoa, jedinice lokalne samouprave mogu da propišu određene neophodnosti i umanjenja za svoje građane, što se tiče ovih naknada, a sve sa ciljem da se legalizuje što veći broj objekata. Ovim zakonom je definisano da se naknada za uređivanje može plaćati u jednakim ratama, čak do 20 godina. Sve ovo nameće potrebu da se pošalje poruka još danas svim lokalnim samoupravama da odmah krenu sa izradom opšteg akta kojim će urediti merila za određivanje visine naknade, odnosno da ne čekaju krajnji rok od šest meseci i donošenje ovog zakona i da će ovo biti veoma ozbiljan prihod lokalnih zajednica, i što se tiče prihoda od legalizacije i što se tiče prihoda od poreza na imovinu i kasnijih naknada za plaćanje na konto ovih objekata. U četvrtoj oblasti je definisano rušenje objekata koji su izgrađeni do 11. 09. 2009. godine i za one zahteve koji su podneti do 11. 03. 2010. godine, kao i za objekte koji su građeni posle 11. 09. 2009. godine. Za ove prve rušenje se neće vršiti do pravosnažno okončanog postupka i to je dobro, dok će za ove druge, posle 11. 09, kako piše u zakonu, građevinski inspektor doneti rešenje bez odlaganja o rušenju ako utvrdi da je objekat građen i završen bez građevinske dozvole posle 11. 09. 2009. godine. Gospodine ministre, odnosno predstavnici Vlade, mislim da takođe ovim vlasnicima treba omogućiti legalizaciju i da treba da prihvatite ove amandmane koji su usmereni i dati od strane poslanika SPS. Na taj bi način izjednačili sve vlasnike svih objekata koji su nelegalno izgrađeni. Pre nego što završim, želim samo da istaknem da je ovde više puta spominjana uloga lokalne samouprave, u jednom negativnom kontekstu. Lično smatram, pošto sam dugo radio u lokalnoj samoupravi, da je lokalna samouprava samo jedan od faktora koji je vezan za ovu problematiku. Mogu da vam kažem da je u Vranju služba organizovala da može za dva dana da izda građevinsku dozvolu, ukoliko se pribave sve saglasnosti. Međutim, taj put do pribavljanja saglasnosti, od EPS-a, od preduzeća koja se bave vodosnabdevanjem, gasifikacijom, toplifikacijom, a ne daj bože da vam za objekat preporuče da gradite trafo-stanicu, itd, itd, da ne govorim o javnim preduzećima, tu se pravi jedna vremenska distanca o kojoj je govorio i kolega Dinkić. Prilikom izrade novog zakona, koji je zaista neminovan, što se tiče planiranja i izgradnje, tu treba biti veoma obazriv i jasno propisati sve elemente koji su u vezi sa postupkom vađenja građevinske dozvole. Obzirom da sam vezan vremenom, efekata što se tiče ovog zakona ima više i to u pozitivnom smislu, te iz tog razloga pozivam sve poslanike da zaista prihvatimo ovaj zakon i da se u Danu za glasanje izjasnimo za njega. Hvala vam.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić.
Hvala predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, u novijoj istoriji, kada kažem - novijoj istoriji, mislim na period od 2003. pa do danas, Skupština Republike Srbije razmatrala je Predlog zakona o legalizaciji objekata pet puta.Ovo pitanje je rešavano Zakonom o planiranju i izgradnji iz 2003. godine, iz 2006. godine, 2009. godine, te dopunom zakona iz 2011. godine, kao i Pravilnikom iz te iste godine. Rešenjem Ustavnog suda od 3. marta 2011. godine, povodom podnetih inicijativa građana, pokrenut je postupak za ocenu ustavnosti odredbi članova od 185. od 200. Zakona o planiranju i izgradnji, te je sud utvrdio da pomenute odredbe nisu u saglasnosti sa Ustavom. Upravo to je i bio razlog da se pristupi novom Predlogu zakona o legalizaciji objekata koji bi bio usklađen sa Ustavom. Mogu reći da smo mi svetski prvaci ili da nam je nacionalni sport raznorazni načini doziđivanja i nadgrađivanja, zastakljivanja terasa, balkona, lođa i tako dalje. No, to nije samo problem u Srbiji, problem legalizacije bespravno podignutih objekata nije samo naš izum. Sve reperkusije loše urađenih zakona vuku još korene iz bivše SFRJ i sve bivše republike SFRJ imaju slične probleme. Proučavajući ovu materiju dolazi se do saznanja da niko nije mnogo odmakao i da svi imaju manje ili više isti problem kao i mi. Pratio sam nekakva zakonska rešenja u Republici Sloveniji. Republika Slovenija, kao i sve republike bivše Jugoslavije, još 1968. godinu je uzela kao neki reper. Znači, to je uradila bivša Jugoslavija, da sve one građevine koje su do 1968. godine podignute, dobile su status legalnih, a nakon toga sve što se radilo bilo je nelegalno. Takođe, oni su svojim zakonima iz 1978. godine i 1993. godine o planiranju bliže odredili način i put rešenja ovog pitanja. Nažalost, ni oni do dana današnjeg ne znaju tačan broj nelegalnih objekata u Sloveniji, iako je Vlada 2012. godine pokušala nekakvom uredbom da bliže odredi načine legalizacije. To je u javnosti dosta loše sačekano. Tako da i kod njih barataju samo podacima da se godišnje pokrene sedam do osam hiljada postupaka za rušenje ili za pokretanje prekršajnih i krivičnih odgovornosti onih koji su prekršili zakon, ali ni oni nisu mnogo dalje pobegli od ovog problema, kao i mi. Takođe, u Hrvatskoj je 2011. godine donet Zakon o postupanju sa nezakonito izgrađenim zgradama, gde se u mnogome nalaze rešenja koja su predložena i u ovom našem Predlogu zakona, s tim što su oni, kada se radi o stambenim objektima, o kućama, stanovima, dali nekakvu granicu od 400 kvadrata, to je kod nas 300 kvadrata, i što je kod njih mnogo više administriranja i mnogo više taksi nego kod nas. Na kraju ovog osvrta o istoriji rešavanja problema legalizacije, pomenuo bih da je svojevremeno italijanski Senat doneo odluku u proglasio opštu legalizaciju bespravno podignutih objekata. Prema predlogu zakona koji se nalazi pred nama, legalizacija bespravno podignutih objekata vršiće se pod istim uslovima koji važe i za redovno dobijanje građevinske dozvole, a to jeste jedna od primedbi na koje je ukazao Ustavni sud. Takođe, predlog zakona definiše i rokove za podnošenje zahteva i precizira da se legalizacija odnosi samo na one subjekte koji su zahteve za legalizaciju podneli do 11. marta 2010. godine, a nepokretnosti izgradili do 11. septembra 2009. godine, što nam govori da nema novog prijavnog roka. Novina je da je za legalizaciju potreban projekat izvedenog stanja objekta i sva prateća dokumentacija. Kada je u pitanju plaćanje obaveznih taksi, a to je uvek bio argument koji je maksimalno korišćen u priči o legalizaciji, zakon ne predviđa nikakvo umanjenje oslobađanja, ali su date preporuke lokalnim samoupravama da za pojedine kategorije obveznika odobre određene projekte i produže rokove plaćanja. Ovde se pre svega misli na lica koja su tom nelegalnom izgradnjom rešavala stambene probleme, ili nemaju drugu nekretninu, stan, kuću, vikendicu, ili su putem samodoprinosa uređivali komunalnu infrastrukturu. Na kraju, da ne dužim, treba istaći da je podneto preko 700.000 hiljada, to je većinu od nas pomelo u izlaganjima, zahteva za legalizaciju, da je rešeno svega oko 15% i da se procenjuje da u Republici Srbiji ima oko milion i 300 hiljada nelegalnih objekata. Mislimo da ni ovaj predlog zakona neće rešiti 100% stanje nelegitimnih i nelegalnih objekata, ali moramo da se pomerimo sa mrtve tačke. Hvala.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Vera Paunović. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, izgradnja i stambena politika je svakako jedno od najvažnijih pitanja koje se neposredno dotiče svakog našeg građanina i svake naše porodice, s obzirom da je želja za sopstvenim stambenim prostorom prirodna potreba svakog čoveka. Stoga zakonska rešenja koja se u ovoj oblasti donose moraju biti takva da zadovolje najširi krug onih koji su za njih zainteresovani, dakle, celokupnog našeg stanovništva. Iako se naš celokupni pravni sistem, nažalost, ne može pohvaliti da spada u one pravne sisteme koji idu u korak sa najširim društvenim odnosima i realnošću, kao ni u one pravne sisteme koji se odlikuju doslednom primenom i efikasnošću sprovođenja sopstvenih pravnih normi, upravo se u propisima vezanim za izgradnju on pokazao kao potpuno nedelotvoran, neefikasan, i van realnih životnih tokova koje je pokušao da reguliše. Kao najbolji dokaz toga ostale su nam opšte poznate činjenice o broju objekata sazidanih mimo postojeće zakonske procedure, za koje se već duži niz godina ne može ni da utvrdi koliko ih tačno ima, sem da ih ima dosta, od nekoliko stotina hiljada, pa do preko milion i 300 hiljada. Ova Vlada nije prva, ali se nadamo da će biti poslednja koja pokušava da se izbori sa velikim problemom u ovoj oblasti. Pitanje legalizacije je, doduše, već bilo tretirano u postojećem Zakonu o planiranju i izgradnji, ali je Ustavni sud doneo odluku da cela glava 13. tog Zakona, koja se odnosila na legalizaciju objekata, članovi 185. do 200, nije u skladu sa Ustavom i prestala je da važi 7. juna 2013. godine. Osvrnula bih se samo na dve veoma važne činjenice iz obrazloženja odluke Ustavno suda, prilikom ocene ustavnosti ovih članova zakona. Naime, Ustavni sud je zauzeo stanovište da pravni postupak legalizacije bespravno izgrađenih objekata, kao takav nije suprotan Ustavu, ali da se zbog poštovanja principa pravne jednakosti i principa socijalne pravde, mora se praviti razlika prilikom postupanja, u slučajevima kada se bespravno gradilo, kako bi se sebi i porodici podigao krov nad glavom, međunarodno priznato ljudsko pravo na dom i kad je bespravna gradnja imala za cilj sticanje profita, potrebe privrednih aktivnosti, pa i izgradnje objekata od strane države i drugih javno-pravnih subjekata sredstvima iz budžeta. Druga bitna stvar koju je Ustavni sud potencirao je da se i za postupak legalizacije mora postaviti tačan vremenski period za koji se ovaj postupak može primenjivati, jer se ubuduće ne može dozvoliti nepoštovanje i devalviranje zakonskih normi o građenju kroz korišćenje instituta legalizacije. S obzirom na ove činjenice, čini se sasvim logičnim što je Vlada ovu materiju nama poslala kao poseban specijalan zakon. Dakle, postupak legalizacije više neće biti tretiran kao deo Zakona o planiranju i izgradnji. U ovom Predlogu zakona napravljena je jasna granica koji će se objekti legalizovati. To će biti samo oni objekti koji su izgrađeni ili dograđivani do 11. septembra 2009. godine i oni za koje je podnet zahtev za legalizaciju do 11. marta 2010. godine. Time bi trebalo da se pošalje jasna poruka nesavesnim graditeljima, da im se nepoštovnje zakona na kraju neće isplatiti. Ove postupke će voditi isti organi koji su već nadležni za izdavanje građevinskih i upotrebnih dozvola, opštinski organi uprave, odnosno republičko ministarstvo, i mi se nadamo da će oni ovaj veliki posao postupka legalizacije koja im predstoji obavljati sa višim stepenom efikasnosti, nego prilikom samog izdavanja tih dozvola. Što se ovih tehničkih detalja tiče, tu će biti postavljeni slični zahtevi kao i ranije, geodetski snimak, projekat, dokaz o pravu svojine ili korišćenja, dokazi o regulisanju naknadi za komunalno opremanje zemljišta i takse. Posebno cenim što je u proceduri Predloga zakona sada prepoznat i specifičan problem nedostatka samoupotrebne dozvole, s obzirom da je značajan deo izgrađenih stambenih objekata građen na osnovu građevinske dozvole, a da samoupotrebna dozvola nedostaje. U takvim slučajevima predviđen je pojednostavljeni postupak, da objekat pregleda odgovarajuća komisija i da se upotrebna dozvola izda u roku od osam dana od davanja pozitivnog mišljenja komisije. Predviđeno je da se napravi već pomenuta razlika u zavisnosti od namene bespravno izgrađenog objekta. Naime, za stambene objekte do 300 metara kvadratnih površine biće traženo manje neophodne dokumentacije za projekat izvedenog objekta i to samo tehničke osnove i preseke sa izveštajima, dok će se za veće objekte i za objekte zidane za privredne potrebe tražiti znatno obimnija tehnička dokumentacija, koja uključuje i prikaze postojećeg stanja, nivelacije, specifikacije posebnih delova objekta, šeme, instalacije itd. Od velikog značaja je što će članom 20. biti predviđeno da će se legalizacija nadziđivanjem i pretvaranjem nekadašnjih stambenih prostorija moći vršiti samo uz odgovarajući ugovor, jer se u praksi nebrojeno puta dešavalo da su ovako građeni stanovi nastajali prethodno nelegalnom dodelom ili uzurpacijom ovih prostora, a da ovakve građevinske intervencije, ne samo što utiču na funkcionalnost i estetski izgled objekta, već često i na samu bezbednost i statiku te zgrade, pa nije ni čudo što smo imali slučajeva da su se i čitave zgrade urušavale ili otvarala klizišta samo zbog ovakvih nelegalnih radnji. U odnosu na prošli zakon, drugačije je regulisano pitanje naknade za uređenja građevinskog zemljišta, pa će od sada njenu visinu i eventualne propuste uređivati lokalne samouprave. Smatram da je ovo rešenje u duhu odluke Ustavnog suda, jer svakako da lokalne samouprave imaju mogućnost za bolji uvid u činjenicu, gde se nalaze zone divlje gradnje, nastale radi pukog stanovanja, a na drugoj strani, gde je građeno bez dozvola, da bi se izvlačili ekstra profiti kroz poslovne i trgovinske delatnosti ili za ekskluzivno stanovanje ili vikend naselje. Samim tim i zainteresovane strane će imati bolje mogućnosti da, u slučaju opravdanog zadovoljstva, visinom ovih naknada izvrši neposredniji pritisak na odgovorne za njihovo utvrđivanje. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa PUPS smatra da je predlog ovog zakona bitan korak napred u stvaranju bolje pravne i imovinske sigurnosti naših građana, te će u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Hvala na pažnji.
Po Poslovniku, reč ima gospodin Jovanović. Izvolite.
Predsedavajući, mislim da je prekršen član 89. Poslovnika Narodne skupštine i da je ministar dužan da bude prisutan tokom rasprave, što govori prvi stav ovog člana. Vi ste, koliko se sećam, produžili rad Narodne skupštine posle 18,00 sati danas. Narodni poslanici mogu da sede ovde, slušaju i učestvuju u debati. Prethodni govornici koji su govorili o ovom zakonu na jedan način ne mogu da dobiju komentar ministra i mislim da se na taj način neće dobiti na kvalitetu u ovoj raspravi. Mislim da nije u redu da na ovaj način ministar krši dostojanstvo Narodne skupštine i vi niste trebali to da dozvolite. Svakako raspravu možemo nastaviti jer bi troškovi sigurno bili veći ako bi pravili prekide, ali hoću da napomenem da je ovakvo ponašanje ministra nedopustivo i da ne treba da bude tolerisano od strane Narodne skupštine. Hvala.
Na početku popodnevne rasprave sam dao obrazloženje o odsutnosti ministra. Vi niste bili tu. Dao sam i jedan predlog, imajući u vidu da deo poslanika neće voditi raspravu o zakonu ako nije ministar tu. Dao sam predlog da govore poslanici koji hoće da raspravljaju o zakonu u odsutnosti ministra. Tako smo se dogovorili i mislim da ništa ne gubimo. Samo bismo više izgubili da smo sada tamo po kancelarijama ovih sat vremena. Vas ne obavezujem da budete ovde i da govorite. Kada vi dođete na red da govorite, ili će biti ministar tu ili neće biti rasprave. To je ono što mogu da obećam. Sada dozvolite da iskoristimo ovo vreme, mislim da je to razumno, da govore oni poslanici koji žele. Tu je predstavnik ministarstva koji će preneti stavove i viđenja. Očekujem da će to na neki način doći do ministra. Molim vas da to prihvatite, da sada ne polemišemo oko toga. Mogu da prekinem ovo, ali šta dobijamo? Ništa. Izvolite.
Ja vas sada ne razumem. To nigde ne piše u Poslovniku. Složio sam se da nastavimo raspravu, samo sam napomenuo da nije u redu. Bio sam tu kada ste vi to dogovorili sa poslanicima koji hoće da govore, ali mislim da nije u redu. To o čemu vi govorite ne piše u Poslovniku. Često se dešava u Skupštini da se neke stvari koje ne pišu u Poslovniku primenjuju. Molim vas da to svedemo na minimum. Hvala.
Ono što odgovorno tvrdim jeste da je opravdano ministar odsutan. Ima obavezu koja nije obaveza samo na nivou Vlade, nego je međunarodna obaveza i smatrao sam da je opravdano. Molim vas da to prihvatite, a to ste i prihvatili, koliko sam razumeo. Po Poslovniku, reč ima Zoran Ostojić. Izvolite.
Reklamiram član 27. Gospodine predsedavajući, mi razumemo obaveze ministra, ali shvatite, rasprava o ovako važnom zakonu mora da bude interaktivna. Mi poslanici moramo da budemo u prilici da pitamo i da tražimo neka razjašnjenja. Gospodin Ilić je do sada pokazao da je spreman, doduše malo preopširno i malo van teme, da daje ta obrazloženja. Evo, na primer, ja imam jedan konkretan problem na koji ne može niko da odgovori sem ministra, a tiče se zakona. Znači, zbog kvalitetne rasprave, zbog odgovora koji ne možemo dobiti ovako pričajući u kameru i vama, mislim da je bolje da sačekamo ministra. Ništa nećemo izgubiti zbog toga što ćemo sačekati ministra, a građani i svi mi ćemo dobiti kada ministar bude tu, jer će možda shvatiti da u nekim rešenjima greši ili će nam pojasniti nešto i ubediti nas da grešimo. Samo se o tome radi.
Ne vidim potrebu da vi branite interese onih poslanika koji prihvataju ovakav način rasprave. Prema tome, smatram da nije povređen Poslovnik i molim vas da dopustite ljudima koji žele da vode raspravu da govore. Možemo u nedogled ako hoćemo da reklamiramo povredu Poslovnika i onda ću ja da prekinem raspravu, ali s tim ništa nećemo dobiti. Izvolite, gospodine Ostojiću.
Gospodine predsedavajući, imam jedan predlog. Oni koji žele da govore vama i kamerama, neka govore, ali preskačite one koji čekaju ministra.
Tako smo se i dogovorili. Nikoga ne silim, niti primoravam da govori dok je ministar odsutan. Prema tome, složili smo se i idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, predstavniče Ministarstva građevine, poštovani građani, da, ne obraćam se kamerama, obraćam se građanima i mislim da sam zbog toga u ovoj skupštini. Bilo bi mi drago da je ministar tu, ali očito mu obaveze nisu dozvolile. Imamo predstavnika iz ministarstva i zato uopšte nemam dilemu da li da o ovom zakonu diskutujem iako ministar nije prisutan. Kolege koje imaju sačekaće povratak ministra i svi će biti zadovoljni. Dakle, još jednom, poštovani građani, verujem da ne treba biti previše stručan iz oblasti koju reguliše predloženi Zakon o legalizaciji objekata, pa reći da nam je ovaj zakon zaista potreban, jer on rešava ozbiljan problem mnogih građana. Zakon je pred nama, takav kakav je. Nije on savršen, kao i mnogi zakoni pre ovoga. Zato očekujem da ćemo ga kroz skupštinsku raspravu i amandmanima poboljšati. Ali, da bi se višegodišnji haos u oblasti gradnje počeo rešavati, od nečega ili sa nečim treba početi. Smatram da je predlog ovog zakona početak i treba ga podržati. Još nešto što je jako važno, a da bi se ukorenjeni haos iskorenio, nije dovoljno samo doneti zakon. Smatram da će se, pre svega, njegova primena morati ozbiljno kontrolisati. Imamo mi i zakon kojim se bespravna gradnja smatra krivičnim delom. Zakon čija se primena nije kontrolisala. Ako jeste, to je bilo selektivno, pa smo danas tu gde smo. Predloženi zakon o legalizaciji odnosi se na bespravno izgrađene objekte koji su građeni do 11. septembra 2009. godine, a za koje su građani zahteve za legalizaciju podnosili do 11. marta 2010. godine. U ovom roku podneto je 700.000 zahteva za legalizaciju, iako prema podacima Republičkog geodetskog zavoda u Srbiji ima ukupno 1.300.000 objekata neupisanih u katastar. Evo prilike za lokalne samouprave, koje prema predlogu ovog zakona utvrđuju visinu, način i rokove plaćanja obračunate naknade za legalizaciju i tako u svojim sredinama doprinesu da građani što lakše podnesu finansijski teret legalizacije. Kao pozitivan primer može poslužiti Grad Novi Sad i ono što je ove godine u njemu postignuto. U Novom Sadu Zavod za izgradnju grada je inicirao razgovor sa investitorima, obavljeno je nekoliko sastanaka sa njima, te uvažavajući njihovo mišljenje i sugestije uvedena je nova, niža vrednost boda koja se primenjuje kod obračuna naknade, povoljniji, veći bonus za uplate naknade u celosti, kao i pomereni, povoljniji rokovi na koje se odnose popusti. Efekat ovakvog načina rada, jedan partnerski odnos sa korisnicima, već se ogleda u povećanom broju zahteva za izdavanje građevinske dozvole, a izlazi se polako, ili bar pokušavamo da izađemo iz sive zone bespravne gradnje. Mislim da bi mnoge lokalne samouprave trebale da slede ovaj primer. Činjenica je da i sama reč bespravna gradnja oslikava šta to znači za vlasnika takvog objekta. Dakle, bez prava na sve ono što ide uz objekat za koje postoji građevinska, odnosno upotrebna dozvola. Najstrašnija je činjenica da takvim objektima preti rušenje, kad tad. Ono što je za mene lično bilo od značaja da se pozitivno izjasnim o predlogu ovog zakona jeste razgovor sa građanima koji su vlasnici objekata za koje ne poseduju građevinsku, odnosno upotrebnu dozvolu. Građanima je prihvatljiva opcija da ako nisu u mogućnosti da sada plate naknadu za legalizaciju, mogu svoje objekte upisati u katastar nepokretnosti i da tako svoje objekte učine pravno vidljivim i tako budu sigurni da im niko neće te objekte rušiti, a kada budu u mogućnosti iste će legalizovati. Možda će to uraditi u nekom narednom periodu njihova deca. Oni drugi, koji žele da njihovi objekti ne budu samo pravno vidljivi, no da to bude njihov kapital sa kojim mogu izlaziti na tržište, prihvatljiv je način, odnosno mogućnost da sa svojom lokalnom upravom dogovaraju uslove, odnosno rokove za plaćanje naknade za legalizaciju. Pošto se ovim predlogom zakona uređuje oblast u kojoj je višegodišnji, možda čak i decenijski haos i ispravljaju nečije greške iz prošlosti, a da nam se u budućnosti ovo ne bi ponavljalo, pozivam ministra, nadam se da će gospodin iz ministarstva ovo preneti, da se što pre pristupi ozbiljnoj pripremi novog zakona o prostornom planiranju i izgradnji, jer ovo je zakon koji svi investitori željno očekuju, ali samo ako će novi zakon čitav postupak pojednostaviti. Kada kažem pojednostaviti, mislim na mnogo manje procedura, jednostavnije postupke, kao i što manje službi posrednika u ovom poslu, koje su do sada bile velika kočnica, ali i protočni bojler za mnoge mahinacije. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Dame i gospodo, na samom startu želim da istaknem da je ovo sigurno jedan bitan korak unapred, kada govorimo o stvaranju zakonske osnove da se reguliše pitanje kojim se bavi Ministarstvo urbanizma i da u tom smislu i kao predstavnik Romske partije i kao član poslaničkog kluba SNS dajem punu podršku tome. Međutim, više bih govorio o jednom drugom problemu i gde bih zamolio i predstavnika ministarstva da se zajedno pozabavimo tim pitanjima i da nađemo najbolje moguće rešenje za problem o kome ću sada da govorim. U tom smislu sam predložio dva amandmana, ne zato da bi oni rešili taj problem na najbolji mogući način, već da bi otvorili mogućnost da o tom pitanju govorimo i da zajedno pronađemo najbolje moguće rešenje. U samom startu hoću da kažem da hajde da vidimo šta je to najbolje da rešimo sledeći problem o kome ću da govorim. Problem ide, u svakom slučaju je jedna vrsta nastavka diskusije o kome su govorile kolege iz poslaničkog kluba i koji govore i zastupaju interese penzionera i SPS, a to jeste na koji način da rešimo pitanje socijalno najugroženijih kategorija, koje možda u ovom procesu, u periodu od izgradnje tih objekata 2009. godine do momenta do kada su mogli da se podnesu zahtevi, nisu to formalno uradili. Mi imamo jedan čitav broj ljudi koji pripadaju socijalno ugroženim kategorijama koje u tom periodu nisu formalno podneli zahtev i isključivo zbog tog formalnog pitanja. Isključivo zbog toga što nisu podneli zahtev, oni mogu da dođu u situaciju, recimo, da im lokalna samouprava donese rešenje da ruši taj objekat, jer na osnovu ovoga vi nemate pravo da taj isti objekat legalizujete. Da je to zaista propust države i da je naša obaveza kao Skupštine da izađemo u susret tim građanima, govori i dokumenat da je međunarodna zajednica posredstvom određenih opština finansirala prijave tih objekata, a da je upravo neodgovornost države, odnosno ljudi na lokalu, ne bih da čitam sada dokument u kojim je sve to opštinama urađeno, da to nije urađeno na način kako je trebalo. Recimo, danas mi se javio čovek iz Kačareva, koji kaže – imam kuću, ona jeste na zemljištu, ona jeste takva kakva jeste, 25 kvadrata, međutim, nisam prijavio i ne mogu da je legalizujem. Kao dodatni argumenat tome govori i činjenica da sam obavio konsultacije sa nekoliko mreža nevladinih organizacija, a to su i Liga za dekadu i Romska ženska mreža i sa drugim predstavnicima nevladinih organizacija, koji su na vrlo jasan način rekli da mi imamo taj problem i u naselju Lici, kako u Kragujevcu, Pančevu, kada govorimo o Velikom ritu i o nekim drugim naseljima u Srbiji. U tom smislu, molim vas, da zaista pronađemo zajedničko rešenje da taj problem rešimo. Zašto je rešenje o kome govorimo, zašto postoji Ustavni osnov da se to rešenje na najbolji način reši. Samo bih da se zadržim i da se saslušamo samo ako je moguće sa predstavnikom Vlade oko toga. Vi znate da Ustav Republike Srbije na vrlo jasan način govori da kategorije stanovništva koji su suštinski u socijalno-ekonomskom položaju različiti, u odnosu na ostale kategorije stanovništva, da mi možemo da primenimo takozvane afirmativne mere prema njima. Socijalno ugrožene kategorije upravo jesu taj deo stanovništva o kome mi govorimo i gde nam Ustav stvara mogućnost da njima izađemo u susret. Predlog o kome ja govorim ne ide u tom pravcu da mi sada produžimo haos koji smo imali do sada. Kao što je koleginica govorila, negde u prilog onome, da neko ko je gradio nekakve stanove, koji su isključivo građeni da bi se na tržištu putem njih stvorila određena ekonomska dobit, već govori se o stambenim jedinicama u kojima žive konkretni ljudi. Moram i kao predsednik Romske partije da kažem, mi sa jedne strane planiramo desetine miliona evra izIP iduće godine da investiramo u stanogradnju, a sa druge strane daćemo mogućnost da se istim tim ljudima sruše postojeće stambene jedinice iz jednog isključivog razloga što nisu podneli zahtev na vreme. U tom smislu predlažem da razmislimo zajedno danas i sutra i na sednici Odbora, da to u nekom periodu dok ne budemo došli i do dana za glasanje, zajedno vidimo šta je taj realan dodatan rok. Predložio sam jedan relativno kratak rok od 90 dana, na taj način da država pokaže odgovornost prema svim građanima, na taj način da mi jasno kažemo tim građanima, evo mi hoćemo da vam izađemo u susret, dajemo vam još jednu šansu, a da to ne bude samo obično slovo na papiru postoje sredstva u međunarodnim organizacijama, recimo, da se angažuje poseban čovek u Ministarstvu urbanizma koga će da plaća organizacija za evropsku bezbednost i saradnju, koji će da radi upravo na rešavanju pitanja ovih o kojima sam govorio. Postoje posebna sredstva za naselja, dakle, postoji mogućnost da u relativno kratkom roku manimiramo međunarodnu zajednicu, da ta sredstva usmeri u ovom pravcu, da pomognemo tim ljudima i da kažemo da smo ovim zakonom rešili stambeno pitanje možda nekoliko hiljada ljudi, a da ne moramo da investiramo sutra da istim tim ljudima na raznorazne načine rešavamo stambeno pitanje, da bi oni došli do određenih stambenih jedinica. Dakle, moja je molba, posebno se obraćam vama, kao nekome ko je radio na izradi tog zakona i ko je sigurno u stanju da sa ministrom u tom pravcu, na najbolji mogući način pronađe rešenje, da u naredna dva dana sednemo i vidimo zajedno, da pronađemo to rešenje koje će da bude najbolje moguće i koje će zaista Srbiji da da jedan argumenat i u evropskim integracijama da kažemo, mi činimo sve ono što je moguće sa naše strane, da se pitanje integracija Roma i realizacija dekade reši na najbolji način, ali zaključujem sa ovom rečenicom, ovo nije pitanje samo pripadnika romske nacionalne zajednice, ovo je pitanje socijalno ugroženih kategorija, jer amandman koji sam predložio odnosi se isključivo na rešavanje pitanja onih ljudi koji jesu socijalno ugroženi. Dakle, da se svim ljudima koji jesu socijalno ugroženi imaju stambene jedinice takve vrste, da se njima produži rok, da vidimo šta je taj razumni rok, mislio sam da je 90 dana, možda postoje i neka druga rešenja. Dakle, molim vas da u tom pravcu razgovaramo ovih nekoliko dana i da nađemo najbolje moguće rešenje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Željko Sušec. Ukoliko ministar ne stigne dotle, napravićemo pauzu.
Poštovani predsedavajući, uvaženi predstavnici Ministarstva građevine, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu rezultata i analize zakona kojim se uređuje legalizacija objekata, kao i Odluke Ustavnog suda, koji je ocenjivao ustavnost pojedinih odredbi zakona, utvrđeno je da je neophodno pristupiti izradi posebnog zakona koji će urediti legalizaciju objekata, odnosno naknadno izdavanje građevinskih i upotrebnih dozvola za objekte izgrađene do 11.9.2009. godine. Ne smemo da zaboravimo da je od 700.000 podnetih zahteva za legalizaciju u Republici Srbiji rešeno samo 15%, što predstavlja ozbiljan problem. Predlog zakona o legalizaciji objekata uređuje uslove postupka za legalizaciju objekta, kao i za delove objekata izgrađene bez građevinske dozvole, kao i za delove objekta izgrađene, odnosno uslove za izdavanje upotrebne dozvole. Novi zakon ne obuhvata objekte koji su izgrađeni u vreme, kada u skladu sa propisima nije bila potrebna građevinska dozvola. Moram da napomenem da je novim zakonom predviđeno neizdavanje građevinskih i upotrebnih dozvola za objekte koji su građeni na zemljištu nepovoljnom za gradnju, kao što su klizišta, močvarno tlo, objekti od nebezbednog materijala, objekti na površinama javne namene, objekti izgrađeni u prvom stepenu zaštitnog prirodnog i kulturnog dobra, objekti u zoni vojnih i odbrambenih kompleksa. Predlog zakona predviđa jedino u zadnja dva slučaja izdavanje građevinskih i upotrebnih dozvola, ako podnosilac zahteva za legalizaciju priloži saglasnost od vlasnika susednog objekta, ili saglasnost od upravljača javnog dobra da je predmetni objekat u funkciji javne namene. Predlogom zakona predviđeno je i izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za objekte koji su izgrađeni rekonstruisani ili dograđeni do 11. septembra 2009. godine, za koje je podnet zahtev za naknadno izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole do 11.3.2010. godine. Zakon takođe predviđa izdavanje građevinske, odnosno upotrebne dozvole za objekte koji su imali građevinsku dozvolu, ali su prilikom izvođenja radova odstupili od potvrđenog glavnog projekta. U ovakvim slučajevima dozvola se izdaje tek kada nadležni organ utvrdi da je prilikom odstupanja od glavnog projekta nije došlo do narušavanja propisanih uslova za građenje i korišćenje. To je smatram, sasvim u redu. Predlogom zakona uređuju se i zakonske odredbe, kako za fizička lica, tako i za pravna lica. Prihvaćene su sugestije Ministarstva pravde i državne uprave, koji se odnose na usklađivanje kaznenih odredbi Nacrta zakona, sa Zakonom o prekršajima. Prilikom izrade nacrta zakona organizovana su javna slušanja i rasprave sa predstavnicima opština i gradova, predstavnicima Inženjerske komore Srbije, sa predstavnicima Agencije za borbu protiv korupcije, predstavnicima Republičkog javnog pravobranilaštva i Republičke direkcije za imovinu. Nacrt zakona nalazio se i na sajtu Ministarstva građevine, gde su građani Republike Srbije mogli elektronskim putem da daju sugestije i primedbe na Nacrt zakona, tj. normalno sa ciljem da se uradi što bolji i efikasniji zakon. Predloženi zakon se osim dovođenja u pravne i zakonske okvire, legalizovanih i bespravno podignutih objekata ostvaruju i drugi ciljevi, koji doprinose ekonomskom razvoju Republike Srbije. Vlasniku legalizovanog objekta stvaraju se uslovi da izvrši energetsku sanaciju objekta, podigne kredit za razvoj, dogradnju, kao i mogućnost ostvarivanja bolje cene nepokretnosti, kao i uslov za prodaju, a jedinicama lokalne samouprave na osnovu dovođenja nelegalizovanih objekata u legalne tokove stvara se osnov za priliv u budžet grada od naplate komunalija i svih obaveza koje legalni objekat ima prema javnim komunalnim preduzećima koja se nalaze pod ingerencijama lokalne samouprave. Na kraju važnost donošenja po hitnom postupku zakona o legalizaciji ima za cilj da otkloni sve štetne posledice bespravne gradnje u Republici Srbiji i kao takav zakon predstavlja jedan od preduslova za stvaranje boljeg sistema države. Na osnovu svega navedenog u danu za glasanje, poslanička grupa Srpske napredne stranke podržaće Predlog zakona o legalizaciji objekata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. (Narodni poslanik Aleksandar Pejčić, sa mesta: Po Poslovniku.) Već sam dao reč. Posle ću vam dati reč.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani i građanske Srbije, pred nama već drugi dan nalazi se na debati i raspravi Predlog zakona o legalizaciji objekata. Šta je uzrokovalo donošenje ovog zakona? Odgovor je vrlo jednostavan. Ustavni sud Srbije je proglasio neustavnim sve odredbe Zakona o planiranju i izgradnji, od člana 185. do člana 200, koji se odnosi na legalizaciju. To je znači razlog zašto se ovaj zakon donosi. Šta želimo da postignemo donošenjem ovog zakona? Naravno, da želimo da postignemo pravni okvir u koji će ući sama legalizacija i uspostavljanje tog pravnog okvira u oblasti za koju smo čini mi se svi se složili da i oblast koja je poprilično neuređena. Ovaj predlog zakona jeste još jedan korak napred ka uspostavljanju svojinske evidencije i ka težnji Republike Srbije da se i u ovoj oblasti pridruži zemljama EU. Šta je sadržaj ovog zakona? Sadržaj ovog zakona su uslovi, način i postupak legalizacije objekata koji su izgrađeni bez građevinske i upotrebne dozvole. Naravno, predlog ovog zakona predviđa i u kojim situacijama se objekti ne mogu legalizovati. Objekti koji se mogu legalizovati u skladu sa ovim zakonom, a izgrađeni su bez građevinske i upotrebne dozvole su svi oni objekti koji su izgrađeni do 11. septembra 2009. godine, a zahtev za njihovu legalizaciju podnet je do 11. marta 2010. godine. Sem ovih objekata predmet legalizacije mogu biti i objekti koji su u vreme izgradnje, znači, do 11. marta 2009. godine imali građevinsku dozvolu, imali odobrenje za gradnju i imali potvrđeni glavni projekat, ali je prilikom izgradnje objekta došlo do odstupanja od tog glavnog projekta. Takođe, predmet legalizacije mogu da budu i objekti koji imaju građevinsku, ali nemaju upotrebnu dozvolu. U tim slučajevima nadležni organ, odnosno komisija koju formira nadležni organ, nakon izvršenog uviđaja i nakon što utvrdi da objekat ispunjava ili ne ispunjava uslove za korišćenje, nadležni organ je dužan da u roku od osam dana od dana dobijanja izveštaja komisije donese rešenje. Ovo je član 8. predloženog zakona. Apsolutno bih se složila sa svojom koleginicom Katarinom Rakić koja je u odnosu na ovaj član uložila amandman u tom smislu da nije naznačen rok formiranja ove komisije koji u svakom slučaju treba da bude stručna i od koje u svakom slučaju i zavisi izdavanje rešenja o upotrebnoj dozvoli i apsolutno se slažem sa njenim predloženim amandmanom da ta komisija treba da se formira u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Takođe, ovim predlogom zakona su precizirani i dokumenti… (Predsedavajući: Gospođo Milanka, molim vas samo mikrofon malo pomerite, mnogo je glasno.) Takođe, ovim predlogom zakona predviđeni su i dokumenti koji se podnose uz zahtev, a to su između ostalih geodetski snimak projekat glavnog objekta u tri primerka, dokaz o svojini o pravu zakupa na građevinskom zemljištu, zatim, dokaz o uplati naknade za građevinsko zemljište i ono što je zajedničko svima, to je dokaz o uplati administrativne takse. Što se tiče dokaza o imovinsko-pravnim odnosima, a tiče se objekata koji su nadzidani ili objekata gde je izvršeno pripajanje zajedničkih prostorija stanu ili od tih zajedničkih prostorija napravljen stan kao dokaz o rešenim imovinsko-pravnim odnosima, prilaže se ugovor koji je zaključen u skladu sa zakonom koji reguliše održavanje stambenih objekata. Ako je u pitanju upis prava svojine u skladu sa zakonom o posebnom upisu prava svojine, onda se kao dokument prilaže overena kopija rešenja o upisu. Šta je to prilikom donošenja svakog zakona? Naravno da se postavlja pitanje koji su to ciljevi koje jedan zakon treba da ostvari? Između ostalog, osim tog pravnog okvira za uređivanje oblasti legalizacije, cilj kojim se ovim zakonom postiže je svakako pravna jednakost između građana koji nisu legalizovali svoje objekte i onih građana koji su to pravo ostvarili u redovnom postupku. Za SNS jako je značajno da se donese krovni zakon, a to je Zakon o planiranju i izgradnji, da u tom zakonu na jedan brz, efikasan i ekonomičan način građani mogu da ostvare svoja prava koja se odnose na legalizaciju i upis građevinskih objekata. Ovim zakonom, a takođe u skladu sa odlukom Ustavnog suda, jedinicama lokalne samouprave data je isključiva nadležnost za određivanje visine naknade za uređenje građevinskog zemljišta. Lokalne samouprave će svakako od te naknade imati prihod u lokalnim budžetima koji će svakako upotrebiti za održavanje, ali i za izgradnju nove infrastrukture. Poštovanje zakona, a posebno poštovanje odluka suda, a ovde se radi o odluci Ustavnog suda je temelj demokratski uređene i pravne države. Srpska napredna stranka želi uređenu pravnu državu u svim segmentima društva i naravno i u ovom delu koji se odnosi na legalizaciju. To jeste jedan od razloga zbog koga će SNS u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona.
Reč ima Aleksandar Pejčić, Poslovnik. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine generale. Dakle, s obzirom da smo imali konsultacije pre početka sednice i vi ste nam rekli da će se ministar pojaviti negde oko 15 časova, ja sam sada u dilemi, gospodine predsedavajući, da li u pismenoj formi vama prilažem diskusiju, pa da mi ministar odgovori? Da li da čekam ministra pa da s njim polemišem ili da jednostavno pričam građanima Srbije od kojih ne mogu dobiti odgovor? Pitam vas, kada će se ministar pojaviti u ovoj sali kako bi mogli da nastavimo diskusiju vezanu za ovaj zakon? Zahvaljujem.
Hvala. Ministar će doći do 15,45 časova i dajem pauzu do tada. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Ministar je stigao. Gospodin Aleksandar Pejčić nije tu. Sledeći prijavljeni je gospodin Ivan Jovanović, međutim trenutno nije prisutan. Sledeći prijavljeni je gospodin Srđan Miković. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo koleginice i kolege narodni poslanici, gospodine ministre, mi danas pred sobom imamo Predlog zakona o legalizaciji objekata i nikakav problem ne bi bio ukoliko bi bili svesni da je moguće izvršavanje ovog zakona u tekstu kako je u predlogu dato. Međutim, čini mi se da i ovaj predlog zakona, kao i mnogi drugi zakoni koji su prošli skupštinsku proceduru, na određeni način se ne primenjuje ili postoje velike smetnje u vezi primene zakona. Imamo situaciju da ćemo verovatno ovih dana da raspravljamo i o Predlogu zakona o izmeni Zakona o javnoj svojini, gde je rok bio dve godine, a 6. oktobra se navršava dve godine od kad je mogao da se traži upis javne svojine za javno preduzeće npr, odnosno društvo kapitala. Sada dolazimo u situaciju da 6. oktobra ističe to vreme. Hajde da gledamo kako da produžimo rok. Činjenica je da, na primer, i taj zakon koji treba praktično da se produži a nije primenjen je sličan Zakonu o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole. Pre par meseci smo o tom zakonu razgovarali i taj zakon se praktično ne primenjuje jer ima smetnje u tumačenju. Pravim sada analogiju u odnosu na ovaj Zakon o legalizaciji koji imamo. Naime, ovaj zakon o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole kojim se dozvoljava upis objekata koji nije legalizovan i koji ulazi u javne knjige nejasno je određeno da li se tu upis prava svojine vrši na objektima, odnosno delovima objekata, a u primeni pojedinim katastrima nije jasno da li to što se odnosi na deo objekta, pa tumače da se odnosi na ceo objekat, pa tumače da je to preko 300 kvadrata iako, npr. izgrađeni deo ili taj deo za koji se traži upis je ispod 300 kvadrata. Zašto? Nejasno napisano. Sada dolazimo na ovaj zakon. Šta je ovde nejasno napisano? Mnogo toga. Između ostalog, samo bih vam ukazao na član 32. stav 2. Radi se o rušenju objekta. Kaže se: „Građevinski inspektor će doneti bez odlaganja rešenje o rušenju objekta ako rešenje o rušenju nije doneto i ako utvrdi da se objekat gradi ili je njegovo građenje završeno bez građevinske dozvole posle 11. septembra 2009. godine“. Objekat se ruši, ne kaže se objekat ili deo objekta. Druga stvar, izgrađen objekat do tog datuma, ostao još deo građevinskih radova, između ostalog gromobrani ili nešto što treba da zaštiti taj objekat ili objekte pored ili određeni deo objekta koji se tiče sprečavanja nastanka štete na tom objektu ili objektima pored, taj deo radova urađen posle 11. septembra 2009. godine, predat zahtev za legalizaciju, ako se zakon čita kako je napisan, rušiće se gromobran i onda će taj biti u situaciji da ponovo diže i da traži dozvolu. Tako piše. Kada smo rekli da tako piše, dobili smo odgovor na odboru – pa, dobro, neće se to sprovesti. Ima svedoka ko je bio samnom na odboru. Da li zakon donosimo a da se ne sprovodi? U startu je tako rečeno. Mislim da to ne treba da radimo. Imamo situaciju da se u članu 33. i 34. pozivamo na određeni akt, na akt iz stava 1. člana 33, a u stavu 1. člana 33. ne postoji akt. Pitam da li su naši ovi zakoni dovoljno jasni da sutra možemo da ih sprovedemo? Nećemo ih sprovesti. Problem je opšte neorganizovanosti ili nedovoljne preciznosti kod donošenja zakona i onda se čudimo zašto nešto ne možemo da sprovedemo i čudimo se zašto nemamo podzakonske akte. Dobili smo uveravanje da su podzakonski akti u 99% urađeni. Zašto nismo dobili podzakonski akt uz Predlog zakona? Mnogo toga ima što možemo da kritikujemo. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ministre, bio sam po spisku ranije da govorim, međutim, čekao sam vas, gospodine ministre, da polemišemo oko nekih stvari vezano i za zakon, a ujedno da vam postavim pitanje koje dolazi iz mog kraja. Ovaj zakon, zakon o legalizaciji objekata, je zakon na koji ova vlada treba da polaže, u najmanju ruku, ne veliku, već malu maturu, jedan ispit koji mora i može da polaže pred građane Srbije iz nekoliko razloga. Prvo, imamo 1.300.000 nelegalizovanih građevinskih objekata ili, uslovno rečeno, divljaka. Imamo 720.000 zahteva za legalizaciju tih istih objekata. S druge strane, imamo jedan zakon, tzv. Dulićev zakon, koji više nije ustavna kategorija, koga je Ustavni sud proglasio da, po njemu, ne može, da se vrši proces legalizacije. Na kraju krajeva, imamo zakon koji smo usvojili još u martu, koji je stvorio itekako velike zabune, jer su građani mislili da će legalizovati svoje građevinske objekte za 100 evra. Dakle, i građani Srbije i mi, poslanici, želimo da znamo, pre svega, koliko će koštati ta legalizacija, zatim dinamiku oko plaćanja sredstava za tu legalizaciju, rokovi za prikupljanje dokumentacije oko legalizacije, kako će lokalne sredine reagovati kada su u pitanju nadoknade za građevinsko gradsko zemljište? To su pitanja na koja želimo da dobijemo odgovor od vas. Možemo reći i pohvaliti da je javna rasprava bila i da je na njoj učestvovao veliki broj stručnjaka i institucija koje se bave ovom problematikom, međutim i oni nisu dali odgovor na ova pitanja koja sam malopre postavio. Iskreno rečeno, gospodine ministre, ovaj zakon je mnogo bolji nego prethodni zakon, Dulićev zakon. Međutim, ima i neke odredbe o kojima želimo da polemišemo i o kojima želimo da razgovaramo sa vama. Nadam se da ćemo dobiti odgovore. Pre svega, reč je o tome da građani Srbije moraju da prikupe novu dokumentaciju kako bi podneli zahtev za legalizaciju objekta. To su pre svega projekta izvedenog objekta i to u tri primera, zatim moraju da dokažu da su platili nadoknadu za gradsko građevinsko zemljište. Ovo iziskuje velika novčana sredstva, tj. da će građani i privrednici koji imaju privredne objekte morati da plate sredstva kako bi legalizovali objekte. Drugu zabunu stvaraju član 21. i 22. koji su u koliziji i koji nisu komplementarni i koji treba da daju jasan odgovor vezan za rok o podnošenju dokumentacije za legalizaciju. Nadam se da ćete to ispraviti, jer smo mi i amandmanski reagovali u tom smislu. Još jedna bitna stvar je to na koji će način ići propisana dinamika plaćanja vezana za legalizaciju. Ovde se govori, gospodine ministre, da može odjednom da se plati ili da može u roku od 20 godina. Međutim ono što je škakljivo, mi smo dobili juče jedan izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Ovakav isti izveštaj smo dobili i u prethodnom mandatu kada je Dulić branio zakon. Međutim, Ustavni sud je rekao da je ovaj zakon neustavan. Bojim se da će Ustavni sud možda ponovo reagovati, jer šta ćemo sa onim ljudima koji su platili nadoknadu za legalizaciju odjednom. Kako će Ustavni sud tada reagovati? Još jedna bitna stvar vezana za lokalne samouprave, pošto nemaju smernice, a imamo pet kriterijuma za nadoknadu gradskog građevinskog zemljišta, kako će lokalne samouprave reagovati, vezano za nadoknadu za legalizaciju objekta i nadoknadu za gradsko građevinsko zemljište? Rekao sam postoje kriterijumi, postoji mogućnost, a to zavisi od statuta lokalnih samouprava da u nekim lokalnim samoupravama budu mnogo veće cene za nadoknadu građevinskog zemljišta, a u nekim mnogo manje. Nadam se da ćete tu reagovati i da ćete ispraviti ovu stvar koju smo mi detektovali kao problem. I na kraju krajeva ima još jedan problem, a to je šta ćemo sa objektima koji nisu legalizovani do roka koji zakon predviđao, koji nisu podneli zahtev i da li će se ti objekti uopšte rušiti, gledajući aspekt i socijalni i ekonomski našeg stanovništva u ovom trenutku. Dakle to su oni problemi o kojima diskutujemo i u kojima se nadam da ćete nam dati odgovor. Dakle, ovaj zakon ne da će ubrzati legalizaciju gospodine ministre već će malo usporiti legalizaciju zbog prikupljanja dokumentacije. Imamo takođe studiju Svetske banke koja kaže da je naša zemlja po brzini davanja dozvola je na 179 mestu od 183 zemlje. U ovom smislu bih vas zamolio da razmišljate o reformi te uprave tj. reformi birokratije koja možda koči izdavanje gradske građevinske dozvole. Pitao bih vas gospodine ministre, to mi se nije dopalo kada sam čitao u obrazloženju, da donošenjem ovog zakona mi se približavamo evropskoj legislativi. Mi ne treba da donosimo zakon za Ketrin Ešton, mi treba da donosimo zakon za naše građane. Evropska unija od nas je daleko, a vi ste svesni toga stotinu svetlosnih godina. Mi moramo da upodobimo ove naše zakone vezano za naše prilike i za naše standarde. Takođe bih vam postavio pitanje koje postavljam svim ministrima koji dođu u parlament – da li će se ovaj zakon primenjivati na celoj teritoriji naše države pošto smo mi suverena država? Da li će ovaj zakon biti primenjivan i na KiM, ili će se možda primenjivati posle ovih nelegalnih lokalnih izbora koji su zakazani za 3. novembar, gde jedna vlada koja ne priznaje državu tera svoj narod da glasa za tu istu državu. To je jedan veliki paradoks. Ili će se možda ovaj zakon primenjivati selektivno samo na one objekte koji su izgrađeni na graničnom prelazu i sa jedne i sa druge strane. S obzirom da je u toku predaja katastarskih knjiga albanskim separatistima, ne znamo da li ćemo mi primenjujući ovaj zakon moći u nekom narednom periodu da napravimo jedan generalni urbanistički plan, recimo Kosovske Mitrovice. To je ovako za dilemu i za raspravu. Ovde bih iskoristio priliku gospodine ministre da vas upitam, vezano za moj kraj, s obzirom kad ste bili ministar u Koštuničinoj vladi jedan od ministara koji je najviše napravio u Jablaničkom okrugu. Napravili ste 24 kilometra auto-puta, izgradili ste mnoge puteve i mi to pozdravljamo. Međutim, imamo jedan problem vezan za trasu Koridora 10 koji prolazi kroz Grdeličku klisuru, a za varošicu Predejane. S obzirom da znate da tamo postoji motel „Predejane“ koji je zaobiđen ovim Koridorom 10, mi kao lokalna samouprava smo tražili da se izmeni ta trasa. Spremni smo verujte mi, na neke radikalne mere. Imali smo ovde jednu kvalitetnu kampanju da spasimo hrast od 600 godina. Nadam se da ćemo takođe uz vašu pomoć i uz pomoć vašeg ministarstva spasiti tu varošicu, spasiti te ljude koji su upućeni na taj turistički objekat, jer ako to ne uradimo 3.000 stanovnika će se iseliti sa tog prostora, a vi znate da fizika ne zna za prazan prostor. Znate ko će se naseliti na tom prostoru. Na kraju, gospodine ministre, mi smo kao stranka reagovali amandmanski na ovaj zakon. Ponudili smo jedan sasvim drugačiji koncept od onoga što ste nam vi ponudili. Nadam se da ćete razmotriti naše amandmane koji vam preporučuju na koji način razmišljaju građani Srbije. U nadi sam da ćete prihvatiti neki naš amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama konačno zakon o legalizaciji nelegalno sagrađenih objekata iako je on trebao da se nađe pred ovim domom odavno, još na proleće. Rok je bio do 7. juna, po odluci Ustavnog suda da donesemo novi zakon i da građani ne budu u pravnom vakumu, naročito oni koji su već ušli u postupak legalizacije. Ustavni sud je imao primedbu na jednakost građana prilikom postupka legalizacije. Čule su se u diskusiji kritike na račun prethodnog zakona i čule su se teške reči o tome kako je za sve kriv prethodni zakon i kako je u mandatu prethodne vlade najviše nelegalnih objekata, što je potpuni „non sens“. To je jedna potpuna neistina. Pitam vas gospodine ministre, da li ste sigurni da ovaj zakon neće takođe biti sporan u Ustavnom sudu i da neće dovesti do novih nejednakosti među građanima kojih će biti još više? Jer, ako prepuštate opštinama, skupštinama gradova i opština i njihovim izvršnim organima da sami odrede koliki će biti popust za građanina koji je u jednoj lokalnoj samoupravi platio svu infrastrukturu i da li će ga biti, a u drugoj takođe prepuštate da lokalna samouprava utvrdi koliki će biti popust za posebne grupe, onda sam siguran da to neće biti u skladu sa ustavnim načelima. To je najveći problem. Ono što smo u međuvremenu imali, a moglo je i trebalo je da se rešava mnogo brže što se tiče legalizacije, trebalo je da se rešava po ovom zakonu, a ne po tzv. katastarskoj legalizaciji i upisu nelegalnih objekata u katastar nepokretnosti, prosto mislim da smo tim zakonskim predlogom koji ste vi ovde hvalili, samo izgubili vreme. Nismo pripremili pravi zakon o legalizaciji i danas imamo problem. Građani su zbunjeni, ne znaju šta da rade. Kontradiktorne izjave svakog dana. Stari zakon je predviđao mogućnost da građanin na jednom mestu sve završi, da potpiše ugovor sa gradskom upravom i da gradska uprava umesto njega završi sve procedure i da on kroz ugovor onda preuzme obavezu da plati i da na neki način skine sa sebe sve one obaveze koje ima u šumi administracije i u šumi šaltera u našoj državi. To je ovim zakonom onemogućeno i mislim da treba malo više pažnje da obratimo na građanina, na njegova prava, da zaštitimo prava svakog građanina i da je to bila intencija Ustavnog suda. Nepravdu ne možemo u potpunosti ispraviti, niti možemo dovesti do potpune pravde, ali možemo je svesti na minimum. Možemo dovesti do toga da se što pre ovo stanje dovede u normalu i ne možete reći – od proleća se ne može bespravno graditi. Ne može danas da se bespravno gradi. Danas po zakonu ne može bespravno da se gradi, a ne od proleća. Vi kao ministar ne možete da dajete takve izjave. Kažete – oni koji legalizuju mogu prometovati nekretnine, a oni koji su upisani u katastar ne mogu. Ne znam da li ste čitali član 11. stav 2. tačku 2. Zakona o upisu, gdekaže da ukoliko stranka uplati naknadu za korišćenje gradskog građevinskog zemljišta da u tom slučaju može i prometovati. Dakle to stoji u ovom zakonu. Gde su onda oni dokumenti koje on neće podneti administraciji i nećemo biti sigurni u kakvim objektima žive naši građani? Siguran sam da smo mogli naći model koji bi omogućio brzu legalizaciju, efikasnu, a što se tiče toga da li je povređen Ustav, siguran sam da će biti mnogo pritužbi na ovaj Predlog i da će on biti sporan. Ono što je zadatak svih nas i svih institucija je da građanima olakšamo život i da omogućimo da se u državi poštuju zakoni i da građani ostvare svoja prava. Ne treba da im otežavamo. Govorili ste kada ste menjali Zakon o planiranju i izgradnji i ukidali odredbe o konverziji da će doći dve milijarde investicija. Ja vas pitam – gde su te milijarde? Gde su te dve milijarde, gde je onih 10 milijardi iz kampanje i zašto niste obezbedili za građevinsku industriju barem deo od pet milijardi koliko se nova vlada zadužila za investicije u građevini i da prosto građevinska industrija ima šta da radi? Granski sindikati, gospodine Iliću, tvrde kada traže vašu dozvolu, da je vrednost radova u odnosu na prošlu godinu manja za 30%, da je zarada građevinskih radnika manja za 30%, da je pad građevinske industrije 25%, da je broj zaposlenih u sivoj zoni u građevinskoj industriji porastao za više od 40%. To su poražavajući podaci i treba tražiti rešenja za ovakvu situaciju, a ne napadati opoziciju. Nije opozicija za ovo kriva. Vi ste na vlasti evo već 14 meseci u punom mandatu i treba to da radite. Ono na čemu vam se zahvaljujem je što ste juče priznali jednu veliku stvar, jednu istinu, da se ova Vlada bavila šestmeseci rekonstrukcijom i da vi niste stigli iz tih razloga da podnesete ovaj zakon Narodnoj skupštini u proceduru. Zahvaljujem vam se na tome, jer DS to govori već duže vreme. Govorimo da se Vlada ne bavi problemima građana, već se bavi isključivo napadanjem opozicije i izmišljanjem lažnih dilema, lažnih problema. Lažan problem je bila i rekonstrukcija, jer da je ona bila prava, i vi biste bili rekonstruisani. Potpuno je jasno. Za vas ne postoje problemi građana, ne postoje ni zakoni, osim kada treba da se zavuče ruka u džepove građana. Postoji samo hajka na DS, pa onda dođe rekonstrukcija, pa opet hajka, pa Beograd, pa rekonstrukcija, pa izbori, pa hajka. Gde se to završava? Do kada ćemo raspravljati o takvim problemima, generisati probleme a ne rešavati ono od čega građani žive? Kada počinje život za ovu vladu? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne razumem kritike ovog zakona, posebno iz redova bivšeg režima, s obzirom da ovaj zakon, koliko sam razumeo, popravlja njihov zakon. Dakle, njihov zakon je pao na Ustavnom sudu, proglašen je neustavnim i pokušaj je da se taj zakon privede ustavnosti. Oni ne da ga ne cene, već ga uporno kritikuju. Pre donošenja ovog zakona, doneli smo i Zakon o upisu nelegalnih objekata u katastar nepokretnosti i time smo omogućili da jedna nelogičnost bude ispravljena, a to je da od milion i po objekata, koliko je nelegalno sagrađeno, samo je 720 hiljada zahteva za legalizaciju i da nije onog prethodnog zakona koji smo usvojili, došli bi u poziciju da 800 hiljada objekata treba srušiti. Oni ne cene taj napor Vlade, nove vlasti, koja želi da ispravi sve manjkavosti koje su ostale, odnosno koje su se našle pred ovom vladom. Kao predsednik Narodne seljačke stranke, tvrdim da ovaj zakon nije savršen, ali uglavnom, on propisuje ovlašćenja lokalnoj samoupravi. Zabrinut sam, s obzirom da su lokalne samouprave šarenolike, u mnogima različite koalicije drže vlast i zabrinut sam iz prostog razloga zbog pomoćnih i ekonomskih objekata. Dakle, ovde su uglavnom govornici bili iz grada i govorili su o stambenim objektima. Ja želim nešto da kažem o pomoćnim i ekonomskim objektima koji nas na selu prate i koji su zamašnije površine nego građevinski objekti. Imamo situaciju da je kuća legalna, ali da su pomoćni objekti – štale, kokošinjci, kotobanje, da su garaže… Jedna garaža za kombajn zauzima oko 150 kvadratnih metara. Ako imate par traktora, ako imate drljače, tanjirače itd, samo za mehanizaciju vam je nekad potrebno više od 300 kvadratnih metara i time ste premašili prostor koji je Zakonomo upisu u katastar nepokretnosti dozvoljen. Takođe sam zabrinut zbog člana 2. Bojim se da ako ostavimo na tumačenje tim šarolikim koalicijama član 2, gde se objekti za koje nekada nije bila potrebna građevinska dozvola pre 2003. godine, da te objekte nije potrebno legalizovati, onda se bojim da to lokalne vlasti neće tako tumačiti, već da će biti problema u dokazivanju kada je neka štala, neka šupa, nadstrešnica, garaža napravljena. Član 29. u potpunosti podržavam, ali molim Vladu da u pravilniku definiše način na koji će se utvrđivati, odnosno pomoću kojih dokumenata će se dokazivati da je neka infrastruktura napravljena samodoprinosom, jer u većini sela, posebno u Vojvodini, veliki deo infrastrukture je napravljen samodoprinosom, od asfalta, telefona, gasovoda, vodovoda. Recimo, u mom mestu je napravljeno sve zahvaljujući mesnom samodoprinosu, gde su građani izdvajali sredstva i prilikom ovog zakona, oni nisu obavezni da plaćaju naknadu za uređenje građevinskog zemljišta, s obzirom da su izdvajali gotovo sva sredstva za stvaranje infrastrukture. Mislim da Vlada treba da definiše to pravilnikom, s obzirom da u članu piše da lokalna samouprava može da umanjuje za vrednost tih radova, da može da umanjuje naknadu za legalizaciju, pa bih voleo da to pravilnikom bude malo bolje definisano, da to može da bude, ne mora i da se otprilike zna koliko bi to oni trebali da umanjuju sredstva prilikom legalizacije. Slažem se i sa opozicijom koja je govorila da ljudi koji su na nelegalnim objektima stvorili ekstremno bogatstvo, da to nisu sposobni ljudi, već lopovi. Sa tom tvrdnjom mogu čak i da se složim. Mogu da govorim i o podizanju spomenika korupciji. U vezi sa tim, voleo bih da se prisetimo samo nekih stvari. Ovde je spominjan Most na Adi. Svi znamo da je on pred novu 2012. godinu otvoren uz prisustvo predsednika Republike i prvog čoveka grada Beograda i gotovo je neverovatno da je neko pozvao ljude da u masovnom broju pešače preko mosta. To je najveća opasnost za jedan most, ako je on novoizgrađen, ako nema upotrebnu dozvolu. Gotovo je neverovatno da niko nije podneo krivičnu prijavu za zloupotrebu položaja onih ljudi koji su pozvali ljude da šetaju po Adi i time ih doveli u smrtnu i životnu opasnost, s obzirom da mi koji se nešto razumemo u mostove znamo da je pešačenje, posebno u grupi, opasno za sve mostove, pa i one koji imaju upotrebnu dozvolu, a ne one koji to nemaju. Voleo bih da znam da li je podneta krivična prijava za zloupotrebu položaja protiv takvih lica? Takođe, voleo bih da mi se objasni da li je podneta krivična prijava za prilazne saobraćajnice koje se grade još uvek bez građevinske dozvole? Voleo bih i da mi neko objasni posle pada vlasti u glavnom gradu, kako je to „veliki princ od Nambije“, „magastar od Nambije“, „sposobni gensek“, ovde je neko rekao da takve ljude ne treba nazivati sposobnim već lopovima, kako je dobio 18 ari građevinskog zemljišta na poklon, podigao ogradu od šest metara itd? Voleo bih, takođe, da nam se ovde objasni kako je na pašnjaku pored Hrama svetog Save ministar u bivšoj vlasti sagradio objekat, od kojih to novaca itd. i da mi se objasni da li je tačno da na nad etažom koja je njegova i koja vredi preko 500 hiljada evra, da je neko bespravno izgradio još 80 kvadrata na toj četvrtoj etaži čiji je on vlasnik, da se to proveri. Ukoliko su moje tvrdnje tačne, onda da se preduzme neka radnja protiv njega i protiv inspektora koji su dozvolili da pored takve gradnje od sredstava za koje ne znamo odakle su potekla, da se još na to nadogradi 80 kvadrata stambenog prostora. Ljude jure po selima za šupu, kotobanju, svinjac, kokošinjac. Mislim da je vreme da pojurimo i ove sposobne. Takođe bih voleo da čujem odgovor – šta će se preduzeti protiv ljudi koji su, recimo, izgradili fabriku za reciklažu olova na vodozahvatu, regionalnom u Inđiji i za to nije podneta nikakva krivična prijava od inspektora koji su to trebali da urade? Građevinsku dozvolu su dobili za sasvim drugi objekata, na sasvim drugoj parceli, a gradili nešto sasvim drugo. Takođe bih voleo da tržni centar koji je građen u Inđiji i koji zauzima 42 hiljade kvadratnih metara, koji je izgrađen bez građevinske dozvole, gde su naknadno menjani i prostorni plan i regulacioni planovi da bi se oni uskladili sa objektom koji je nelegalno izgrađen, koji nema građevinsku dozvolu prilikom gradnje, koji nije dobio nikad upotrebnu dozvolu, a gle čuda, opština je kupila više hiljada kvadrata na trošak budžeta u toj zgradi koja je građena bez građevinske i upotrebne dozvole. Gle čuda, direktor Direkcije opštine Inđija i predsednik opštine Inđija imaju dva penthausa na krovu te zgrade od 250 kvadrata. Neka mi to neko objasni - da li su to bili sposobni ljudi, kao što tvrdi opozicija, ili su bili lopovi, kako oni nazivaju te sposobne ljude. Takođe, bih voleo da mi objasni ministar, da mi kaže, s obzirom da je ovde bilo prozivki, koji su to ljudi primili mito? Da mi kaže - da li je tačno da je pomoćnik braće Dulić, znači ne samo jednog Dulića, priveden 2. oktobra zbog primanja mita za izdavanje građevinske dozvole od 152 hiljade evra? Neka mi ministar potvrdi da li je to tačno ili ne, s obzirom da je bilo prozivki iz redova opozicije, da im konačno kažemo koji je to njihov funkcioner primio mito i na koga se to sve misli. Ovde postoji osnovana sumnja da je gospodin Janjić, pomoćnik gospodina Dulića, pomoćnik i Modesta Dulića i Olivera Dulića, čovek koji je bio u Subotici, koji je išao za braćom Dulić gde su oni uzimali funkcije. Da li je tačno da je on priveden zbog izdavanja građevinske dozvole i primanje poklona od 152 hiljade evra? Slažem se sa opozicijom da se sve to proveri i da ti sposobni ljudi, lopovi budu ne samo kažnjeni, nego da im se oduzme sve što su stekli na nelegalan način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić, replika.
Istine radi, most na Adi je otvoren uz privremenu upotrebnu dozvolu, a prošle godine 25. novembra je podnet zahtev za upotrebnu dozvolu za delove objekta koji su već izgrađeni. Dakle, most na Adi se realizuje u fazama i podnet je zahtev za upotrebnu dozvolu za deo objekta koji je već izgrađen. Dakle, nije reč o tome da treba da budu završeni neki delovi, pa da se izda upotrebna dozvola. Reč je o opstrukciji Ministarstva građevinarstva i urbanizma u izdavanju te upotrebne dozvole. Ovo je još jedna besmislica koju smo čuli, kao što je i besmislica nedonošenje i neusvajanje GUP-a za grad Beograd, jer sam proverio sa Urbanističkim zavodom iz Beograda detalje. Groblje na Voždovcu je bilo u programu izrade GUP-a od samog početka izrade GUP-a, a groblje Jelezovac u Rakovici se nalazi u Generalnom urbanističkom projektu od 1973. godine. Dakle, već 40 godina. Kada sam razgovarao sa gospođom iz Urbanističkog zavoda Beograda, citiram, rekla mi je – diže mi se kosa na glavi od gluposti koje može da izgovori jedan ministar, pa makar on bio i Velja Ilić. Potpis na GUP je donet ministru Iliću od strane Republičke komisije za planove. Nije niko iz grada nosio Generalni urbanistički plan, već ako je došlo do određenih promena, to se desilo u Republičkoj komisiji za planove. Dakle, nema odgovornosti funkcionera grada, već potražite krivca u Komisiji za planove koja radi pri ministarstvu građevinarstva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, po Poslovniku.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, reklamiram povredu Poslovnika - član 107. Neposredno pre nego što je replicirao gospodin Senić iz DS, na grub način narušeno je dostojanstvo DS, denuciranjem ljudi iz DS i vređanjem članova DS, čak pokušajem da se predstavimo kao kriminalci koji stalno odgovaramo. Mene ne čudi da se za reč, kao portparoli nekada tužilaštva, a nekada mafije, javljaju oni kojima je to posao. Znate, mi smo prošli kroz to provlačenje kroz blato i kada je uhapšen gradonačelnik Kraljeva. Ti koji su nas denucirali nikada nisu ustali da kažu ovde izvinite. Te su u srednjem veku mazali katranom i perjem, a mi samo očekujemo izvinjenje, ne očekujemo ništa više od toga. Ovo nije srednji vek, ovo je 21. vek. Ovo nije kozačka skupština, ovo je ipak parlamernt u kome moramo voditi računa kakve činjenice iznosimo. Nije li vaš šef poslaničke grupe zadužen za neki kodeks ponašanja. Skinite te vaterpolo kapice, koje vam brane da vam narodni glas dođe u uši. Valjda vam zaklanjaju vidike. Pogledajte koliko ste ljudi iz DS optužili pre nego što su pušteni na slobodu. (Predsedavajući: Gospodine Milivojeviću, nemojte replicirati.) Evo vraćam se na Poslovnik. Zaista vas molim da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Da li možete da se umirite malo, ako ne možete da me nadgovorite, probajte da me nadćutite. Kad bi neki ljudi preko puta mene pričali o onome što znaju, kakva bi divna tišina ovde vladala. Hvala.
Gospodine Milivojeviću, molim vas, valjda postoji neki red. Dužan sam da odgovorim. Čovek je reklamirao povredu Poslovnika. Molim vas, gospodine Milivojeviću, onog momenta kada vi prihvatite norme ponašanja i ne budete drugu stranu prozivali, biću rigorozan i isto to važi i za drugu stranu. Kada koristite povredu Poslovnika, onda kada ste vi u pitanju ili oni, nije važno, onda to važi, ali kada vi to radite, onda ne važi. Molim vas, hajde da uvedemo normalno ponašanje. Od sebe pođimo i onda ovoga neće biti. Budite sigurni da ćemo onda lako saseći. Još jedanput podvlačim, ja ne želim ovde da budem žandarm ni nad kim, niti da budem neko ko reže ljude, oduzima im reč. Stvarno pokušavam da budem tolerantan, ali vi to nemojte zloupotrebljavati, ni jedna ni druga strana. Smatram da nije bilo povrede Poslovnika, bez obzira što je bilo nekih reči. Molim vas da se ubuduće tako ponašate. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, uopšte ne znam čime sam izazvao repliku, s obzirom da nisam govorio ni o poslaničkoj grupi, nisam se nikome posebno obraćao, već sam se obraćao ministru. Pitao sam da li je tačno da most na Adi nema upotrebnu dozvolu, a da su građani, pred Novu 2012. godinu, pozvani u šetnju na mostu koji nije imao nikakvu upotrebnu dozvolu, ni privremenu, i da su time, s obzirom da su pešačili, bili izloženi životnoj opasnosti, jer most koji nema upotrebnu dozvolu nema dokaza da je siguran i bezbedan za saobraćaj, pa makar bio on pešački? Drugo pitanje, koje sam postavio, bilo je vezano za prilazne saobraćajnice i pitao sam ministra, jasno i glasno, da li je tačno da se te prilazne saobraćajnice investitora, tj. grad Beograd, gradi i grade još uvek bez građevinskih dozvola? To je ono što po Zakonu o planiranju i izgradnji, koji je donela bivša vlast još 2003. godine, spada u krivično delo. Pitao sam za još neke objekte na teritoriji grada Beograda i isključivo sam se obraćao ministru, s tim što sam se složio sa nekim delovima da određeni ljudi, koji su prebogati itd, ne spadaju u sposobne, već u lopove, kako je to tvrdila opozicija. Ni jednog trenutka se nisam obratio niti poslaničkoj grupi. Pitao sam ministra za ono što je objavljena informacija u sredstvima informisanja. Da li je tačno da je pomoćnik njegovog prethodnika, koji je ujedno obavljao funkciju, ne samo pomoćnika ministra, već je jedno vreme bio u gradu Subotici, direktora Direkcije, bio je pomoćnik predsednika opštine drugog brata Dulića? Pitao sam dal li je tačno da je priveden, odnosno da je uhapšen zbog primanja mita od 152.000 evra? Sva moja pitanja su bila namenjena ministru Velimiru Iliću. Dakle, ne znam po kom osnovu su se ti ljudi prepoznali, nikoga nisam želeo da uvredim. Jedino što sam postavio pitanje – da li je tačno da su takvi objekti građeni bez ikakve građevinske dozvole? Za razliku od nekih zemljoradnika koji su dobili krivičnu prijavu, ovo je prošlo nekažnjeno. Hvala.
Reč ima ministar Velimir Ilić.
Gospodo narodni poslanici, ovo što je gospodin Rističević pitao je tačno. Sve što je pitao je osnovano i tačno. Određene službe su izvršile inspekcijske nadzore, kontrole i to konstatovale. Tačno je da je grad Beograd dobio za probno ispitivanje dozvolu, a ne upotrebnu dozvolu. Tačno je da nisu završeni navozi na most i ne može se dati upotrebna dozvola. Kako možete da napravitemost, a nemate kuda da se popnete? Tek se sada se grade navozi. Molim vas, nemojte sada, kada vi budete ministar vi odlučujte, ali ja sada odlučujem i određene stručne službe ne mogu to da potpišu, jer nema elemenata da se izda i još ima da nije završen srednji deo mosta itd. Nemojte sada da vam objašnjavam ovde, ako vas interesuje, dođite, pogledajte. Ovo za generalni urbanistički plan Beograda uopšte nije tačno. Dođite, pročitajte zapisnik Komisije za planove, da je falš dokumentacija dostavljena u ministarstvo u odnosu da dokumentaciju koja je bila u javnoj raspravi. To piše tamo. Možete da pročitate. I pozdravite tu gospođu što joj se diže kosa na glavi i kažite – nemojte da se igra više, jer ta gospođa ne bi trebalo tako da se ponaša. Ministar govori istinu, a to možete da proverite. Dođite, proverite, svi papiri postoje. Tačno je da se sada u novom zahtevu ne pominje groblje i tačno je da su odustali od groblja ovi na Voždovcu. Dođite, pročitajte i to. Kad vam je gorelo pod nogama, dodvorili ste se narodu, osetili izbore u Beogradu i sad može bez groblja, a pre toga nije moglo bez groblja. Tačno je da pričate – građevinari bez posla. Navedite mi jednu firmu zašto je bez posla. Kada sam ja bio ministar prošli put, nijedna putarska firma nije otišla u stečaj. Kada ste vi došli na vlast, sve gazde tih firmi su otišle u zatvor, radnici na ulicu, a firme u stečaj. Samo dve putarske firme nisu, to su „Planum“ i „Energoprojekt“ od većih firmi, sve druge su upropaštene. Sada me pitate – kome da damo posao? Znate da su danas dve građevinske firme ukupno u Srbiji van blokade, govorim od većih firmi, koje mogu da konkurišu za poslove i da daju bankarske garancije? Sve druge su u problemu. Sada ste me pitali – koje investicije su došle? Sada ću da vam nabrojim. Upropastili ste projekat sa Azerbejdžanom, 308 miliona, ja sam ga aktivirao i radovi idu punim tokom, Ljig – Preljina, 308 miliona. Pišite slobodno. Potpisan je ugovor, završeno sve, Ljig – Obrenovac. Sada se priprema dokumentacija, Verica to dobro zna, mislim da će 100% proći krajem oktobra projekat „Moravski koridor“. Krajem oktobra idemo u banku, završava se, negde oko 600 miliona evra. Dve koncesije, 600 miliona evra, trenutno se prikupljaju ponude, javljaju se firme, biće okončano veoma brzo. Izračunajte koliko objekata koji su se radili, kroz razno-razne projekte, solidarna stambena gradnja, ostali objekti koji su pomoć građevini itd. i ostali objekti koji se rade trenutno u Srbiji, izračunajte, ispada da ukupno trenutno investicija ima, potpisanih ugovora ili predugovora, dve milijarde i 98 miliona evra. Da li mi možemo da izvedemo taj deo radova sa dve firme koje su trenutno kreditno sposobne? Zašto su te firme uništene? Zašto je jedan čovek kupio šest giganata i svih šest uveo u stečaj i upropastio? To vi sada morate da odgovorite, to nije moj problem. Šta sada mi da radimo? Znate li vi da sada dolaze firme iz inostranstva da konkurišu na našim poslovima, primaju naše radnike, preuzimaju, zato što nemamo naše firme. To bih ja sada vas pitao. Koliko je firmi u blokadi? Zašto su sve u blokadi? Zašto su ljudi ostali bez posla? Zašto su u stečaju firme koje su bile izvanredne? Šta ste im uradili? Zato ste vi, gospodo, otvorili nove firme. Vaš bivši direktor stranke ima građevinsku gigant firmu. Vaš Homen, ima mu tata veliku firmu građevinsku, pa gospođa Trivan ima neku firmu, radi neke radove tamo. Znate koliko vas ima? Ko „kusih pasa“, što kaže narod. Zato ste ove pogasili, da bi otvorili vaše. Ko je napravio firmu najveću putarsku koja je sada opet došla u krizu? Jesam li ja napravio „Interkop“ ili vi? Kada sam ja bio ministar u prošlom mandatu, pre ove vaše vlade, znate šta je bio „MB Miljković“? Sitna firmica. Sada je gigant. Ko mu je suvlasnik, da li se vi to pitate? To vi vidite. Pitali ste me – ko je ovo tamo? To je tačno, tačno je. I pitali ste me, vi gospodine poslaniče - ko je to primio mito? Sada da vam kažem i to, ja ne krijem ništa, kod mene je sve otvoreno. Jedan od glavnih funkcionera Dveri, njegov tata je građevinski inspektor i lepo je rekao – nećemo ovo rušiti, ali uplatite mom dečku tamo za kampanju, dečko je pošten, on hoće promene, porodične šetnje. Razumete? To je sve tačno. Ja ne krijem ništa. U MUP postoje svi podaci, postoje izjave. Znači, svi mi ostavimo traga i to može da se pronađe. Prema tome, nemojte napadati ljude gde nema razloga, a gde ima razloga, gde određene službe rade ispitivanja, šta ćemo mi? Ima mnogo i dobrih ljudi kod vas, sa mnogima sam sarađivao, ali sve ih je manje. Zašto? Ne znam. Zašto ste otvarali privatne firme? Zašto ste otvarali vaše stranačke firme maltene u svakom mestu? To vas je neko pogrešno naučio i sve te firme su vam sada propale ili došle u krizu ili došle u probleme. Prema tome, to je vaš problem, to nije moj problem. Ali, zato su mnogi giganti propali, građani nastradali, radnici na ulici i kako sada to da vratimo u život? Kako sada vi da oporavite jednu firmu? Evo, jedna odlična firma „Putevi Užice“. Vi ste razno-raznim obećanjima, neplaćanjima, nečinjenjem određenih radnji koje ste trebali da učinite, doveli je u velikog gubitaša sada, zato što nećete da platite radnike. Niste hteli da im platite. Grad Beograd je ovde koristio firmu „Interkop“, uveo je u blokadu 30 miliona evra. Šta sada mi da radimo sa 3.000 ljudi tamo? To ste preuzeli ljude iz onih firmi koje su nekad bile dobre i zdrave. Činimo napore da sve te firme, vaše i bivše i čije sve, vratimo u normalu, ali treba vreme. Nama je sada jako teško kada se pojavimo sa dve firme, kao cela država, koje trenutno nisu u blokadi, koje mogu da daju bankarske garancije. Sve druge ste upropastili. Znate šta je bio „PZP Beograd“ – gigant, „PZP Niš“ – gigant, „Vojvodina put“, „Srem put“, „Bačka put“, „Putevi Užice“, „Putevi Vranje“ – giganti. Što je sve propalo? Šta ste im uradili? Ne znam šta ste im uradili. Kada sam ja bio ministar, oni su svi radili odlično. Evo, pitajte radnike. Ali, doveli ste ih do prosjačkog štapa. Prema tome, sada vam smeta Zakon o legalizaciji, pomešali ste dva zakona. Čas pričate o upisu u katastar, čas o legalizaciji, sve ste to izmešali. Ne mogu sada to da vam objašnjavam, nemam vremena. Prilika je za one koji ne mogu da legalizuju po ovim propisima, da upišu katastar nepokretnosti. To je dovoljno. Tačno, ako uplate prema gradu obaveze, mogu da stave u promet i to smo rekli sto puta. Ne mogu da stave u promet dok ne izmire obaveze prema gradu ili opštini koje su uložene u taj objekat. Ako izmire obaveze, mogu da stave u promet. To je tačno. Neko je od vas pitao. To je dobar zakon, treba ga iskoristiti i treba završiti koliko može. Ovaj zakon ne može da bude idealan. Nijedan zakon nije idealan. Ali, verujte, činimo neki napor da možemo da legalizujemo nešto što može sada da se legalizuje. Dobro, vi ćete kritikovati svaki zakon i najbolji zakon. Ali, šta ćemo? Evo, sačekajte Zakon o planiranju i izgradnji. Nemojte sada pričati – Vlada nije radila. Pa, bila je pauza u Skupštini. Ovde se zna da sam ja podneo ovaj zakon odavno i da je čekao u parlamentu. Bilo je zakazano početkom meseca da će biti neka vanredna sednica, pa je otkazano i pomereno za redovno zasedanje. To je sve normalno. Ne možemo mi sada govoriti – kriv je ministar, kriv je Pera, Žika itd. Mogao sam ranije, ali nije bilo uslova. Evo, sada je došao zakon i prihvatite ga ako hoćete. Ako nećete, bože moj, dajte nešto novo predložite. Ljudi, pa vi ste bili u vlasti tolike godine i sada nam čitate lekcije kao da nikad niste videli vlast. Sećam se, kada sam ja bio gradonačelnik, Šumarac je ovaj zakon promovisao izvanredno i rekao da je to rešenje za Srbiju i da će sve biti legalizovano. Ja ga izuzetno cenim i poštujem. Bio sam na toj promociji, radio po gradovima promocije itd. Propalo je, pa posle drugi, pa treći, pa četvrti i, evo, peti. Ali, zašto? Da li narod nema para? Jedno pitanje postoji ovde vrlo sporno. Od 2000. godine, gospodo, nije se rešilo pitanje imovine. Svi problemi koji nastaju u ovome je pitanje imovine. Znate li koliko je sporova jer nije urađena restitucija na vreme, od 2000. i 2001. godine, kada je to obećano? Prvo to da se uradi, pa tek privatizacija. Koliko ima ovde sporova gde nisu rešeni imovinsko-pravni odnosi i gde ne možete ni po jednom zakonu da legalizujete? I to je tačno. Srbija nije rešila imovinu. I sada imate mnoge koji govore – gradi ovde, gradi onde, a posle ne pitamo čije je. Nemojte, molim vas, da mi objašnjavate. Vi ste napravili investiciju za vreme prethodne Vlade na zelenoj površini i doneli ste da dobijete dozvolu. Kada je otišao inspektor na lice mesta, prekrstio se, a doneli ste da nije na zelenoj površini. Takve stvari ste radili da je to smešno. Ja se trudim da pomognem. Mi nećemo to da rušimo. Mi smo se trudili da promenimo planske akte, da to uvedemo u neku normalu. Ne mogu sada da potpišem u parku da je fabrika, ali trudimo se sa gradom da to ispeglamo, da promene oni svoju odluku, da proglase zonu za gradnju itd. Prema tome, nemojte, jer toliko sam vam kao ministar učinio u gradu i u Beogradu i u Vojvodini. Sve što ste tražili smo učinili da vam maksimalno pomognemo i da ispravimo ove sve probleme koje ste napravili. Nemojte samo napadati, napadati i napadati, molim vas. Ja nisam došao da se svetim nikome i meni je jako žao. Evo, verujte, nijednog vašeg člana nisam smenio kada sam došao kao ministar. Neki su i privođeni, neki hapšeni, ali nikog nisam smenio. Da li verujete? Nijednog vam čoveka u ministarstvu nisam smenio. Smatram da svi treba da profesionalno rade svoj posao. Nijednog vam inspektora nisam smenio. Očekujem da budu profesionalci i neću to da činim. Neću da politiziram profesiju i ostavio sam ljude da rade svoj posao. Svi oni koji budu dobro radili, svaka im čast. Ima dobrih radnika, neću da grešim dušu. Možda im je neko naređivao da greše, ali sada rade sasvim solidno i nemam nikakvih problema.
Molim vas, pre nego što dam replike, da utvrdimo osnov. Gospodin Stefanoviću se javlja se kao šef poslaničke grupe. Onda vi, gospodine Seniću, ne možete, jer u ime poslaničke grupe može samo jedan. Vi imate ličnu repliku? Dobro. Reč ima gospodin Stefanović, u ime poslaničke grupe. Izvolite.
Ministre Iliću, u onome što ste u nekih 16 minuta izneli bilo je svega i svačega, ali niste odgovorili na osnovne primedbe DS na ovaj zakon. Svakako ste, na žalost građana Srbije i svih koji su ovo morali da gledaju i slušaju, izneli stvari koje su potpuno neverovatne i zaista moram da reagujem. Kako možete, sa kojim pravom i moralnim kredibilitetom da gledate u nas i da kažete da smo mi rasturili građevinsku putnu industriju? Vi očigledno imate unutrašnji konflikt, gospodine Iliću. Vi to trebate sa vašim drugom, gospodinom Mrkonjićem da raspravite, a i sa vama lično, kao i sa gospodinom Drobnjakom i svim ostalim ljudima koji su godinama vodili taj resor. Ne razumem šta pokušavate na taj način da postignete? Da vi preko vaših režimskih medija još jednom pokažete kakvi smo mi, koliko smo mi crni, kriminalni i užasni? Nema nikakve potrebe. Zašto o Šarančiću ne pričate ništa? (Velimir Ilić, s mesta: Šta da pričam o njemu?) Pa, pričajte nešto. Vidim da znate mnogo toga. Jako puno stvari znate, a ne prijavljujete ih u tužilaštvo, pa onda dođete u Skupštinu i ovde kažete. Hoćete ići sada vi u tužilaštvo da odgovarate što niste prijavili krivično delo mita za tog gospodina iz „Dveri“? Ovde pričate da ljudi pomisle da se vi to nama obraćate. Obraćajte se vašim koalicionim partnerima. Ne gledajte u nas, gledajte u SPS ili gledajte u Novu Srbiju. Što u nas gledate? Ili gledajte u „Dveri“, sa kojima ste u koaliciji u Novom Sadu? To ne može u ovoj skupštini ovako da se radi, gospodine Iliću. Niko vas nije vređao, niko vama ništa lično nije govorio i niko vašu stranku nije spominjao, a vi sebi dozvoljavate ovakve stvari posle toliko godina bavljenja politikom. Iskreno sam iznenađen. Svašta smo čuli od vas, ali ovako nešto, da vi sa sobom polemišete preko nas, to još nisam video. Hvala.
Reč ima ministar Velimir Ilić. Izvolite.
Tačno je da je Mrkonjić bio ministar, ali tačno je i da je finansije vodio neko drugi. Tačno je da nisu računi plaćeni i tačno je da se duguje. Zato su firme i propale. Evo, danas je prenešen dug ovoj vladi po raznim osnovama, devet milijardi. Toliko traže građevinari. Tačno je da je ministar finansija namerno tražio da se kazne neki ljudi iz prethodne garniture i da je sudski postupak za Šarančića, ali niste dokazali da je osuđen, još uvek. Nijedna optužnica nije dokazana. Tačno je da je on tražio krivičnu prijavu protiv Branka Jocića, što je prekršio Zakon o budžetu, dve milijarde, a imao je odluku Vlade, ali kao nije smeo da krši zakon bez obzira na zaključak Vlade i napravio je prekršaj. Sada ja pitam – zašto je on napravio prekršaj te nije plaćao? Tačno je da „Putevi“ opet duguju. Vi ste napadali tada mene kao ministar, a što ste vi ostavili toliki dug? Nisam ja. Što su propale firme? Pa niste im plaćali. (Borislav Stefanović, s mesta: Nemojte nama da se obraćate.) Vama, vi ste vodili finansije. Vi meni pošaljete, ja uradim posao, a vi ne platite. Onaj ko drži kesu, on plati. Ja kao ministar imam odluku, uradim projekat, završim, ali ako vi ne platite, džaba je to. Zato su firme došle u tešku situaciju i zato je problem. Nije plaćen posao koji je obavljen. Zašto ste „Interkop“ zadužili 30 miliona evra? Niste im plaćali, a radili vam ceo Beograd ovde, Bulevar, Zvezdaru, trotoare, kanalizacije i behaton ploče. Ljudi se razbili od posla, a niste im ništa platili. Što im niste platili? Kako ste mogli da radite bez plaćanja na vreme? Prema tome, nećemo da dužimo, neću sada da skrećemo sa teme, ovde je jedan ozbiljan zakon na dnevnom redu, ali vas zato molim, ako nekada budete na vlasti, ono što naručite morate i da platite. To je to.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić.
Zahvaljujem se ministru što je konačno otkrio svoju tajnu ko je uzeo mito, i samim tim i stavio do znanja građanima Srbije da je borba protiv korupcije selektivna. Svi su i mediji preneli čak da je taj funkcioner iz Demokratske stranke, međutim, ispade da je iz Dveri, a s obzirom da su oni vaši koalicioni partneri u Novom Sadu i gde ne još, onda se to drži u fijoci, kako je rekao ministar. Ko je bio ministar u Vladi koja je privatizovala šest putarskih firmi? Nisam ja, a mislim da Velimir Ilić jeste. Možete da hapsite naše članove, ali, treba da stignete i do pravosnažnih presuda. Jednu imamo protiv Branka Jocića, samo što je on član Nove Srbije, a ne Demokratske stranke. Da vam kažem još jednu istinu, a drago mi je i da je narodni poslanik iz Srpskog pokreta obnove ovde prisutan, koji može da vam potvrdi. Zašto je propao PZP Kragujevac? Godine 2008. je po vašem nalogu urađeno oko pet kilometara lokalnih puteva u opštini Rača. Nalogodavac je bio ministar, tj. „Putevi Srbije“, izvođač PZP Kragujevac. Razlog izgradnje objekata bez građevinske dozvole je transfer, tadašnje predsednice opštine iz SPO u Novu Srbiju. Kako posle da ne propadne PZP Kragujevac? Možete da proverite stečajni postupak i da vidite da se tih 78 miliona dinara i danas nalazi u stečajnoj masi, kao potraživanje.
Replika, Ivan Jovanović.
Gospodine ministre, ne znam zašto se ljutite i zašto na taj način reagujete, pitao sam vas neke stvari koje su važne za građevinsku industriju i vi na ovaj način odgovarate uvredama i prozivskom, nema smisla. Ali, to je očigledno pokazatelj te politike „Pokrenimo Srbiju“. To je ta Srbija koja se pokreće i hvala vam, danas ste više stvari razotkrili građanima Srbije. Kada govorite o građevinskim projektima bez dozvole, pa pre par meseci ste otvarali jedan takav na Goliji. Taj put od Odvraćenica - Golija, sa Tomislavom Nikolićem, ste otvorili put bez građevinske dozvole. Sada vi prozivate nekog. Stvarno nema smisla. Hajde da se bavimo realnim temama. Realne teme su ono što kažu granski sindikati iz vaše oblasti. Vrednost radova manje od 30%. Zarada građevinskih radnika manja za 30%, pad industrije 25% i broj zaposlenih u sivoj zoni porastao za više od 40%. To je za vreme ove Vlade, zadnjih 12 meseci gospodine ministre. Nemojte više da se pozivate na Demokratsku stranku. Čije firme? Evo mi insistiramo da se reše 24 privatizacije. Mi insistiramo na tome, ali ne znam zašto se o tome ćuti. Da li se o tome se ćuti da bi se srušila vlast u Beogradu. Zašto se o tome ćuti? Hajde da to rešimo. Kada će da se završi ta istraga jednom. Mi smo bili u vlasti tokom privatizacije tih vaših putarskih firmi, uostalom, njima ste se bavili vi i vaši koalicioni partneri i nemojte više nas da prozivate za to, više vam niko gospodine ministre od građana Srbije ne verujem, osim vaših članova i simpatizera, koji imaju direktne koristi od toga. Hvala.
Narodni poslanik Branislav Krekić.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, predloženi zakon o legalizaciji jedan je u nizu zakona kojima gospodin Velimir Ilić unosi konfuziju u ovu oblast, da stvar bude gora i otežava. Šestog juna ove godine, istekao je rok kada je zakon o legalizaciji trebalo da bude usvojen. Pitam vas, gospodine ministre, ako vi ne poštujete institucije ove zemlje, kako to očekujete od građana? Juče ste apelovali ovde da građani treba da poštuju inspektore iz vašeg Ministarstva, jer su oni institucija na terenu. Lično, to pozdravljam. Ali, vaše ponašanje gospodine ministre, ne daje takav primer. Umesto, da Predlogom zakona olakšate proces legalizacije, vi ga otežavate. Najočigledniji primer za to je da član 3, da budem precizniji, član 3. stav 1. tačka 5. za objekte izgrađene, odnosno rekonstruisane ili dograđene bez građevinske dozvole. Ne može se naknadno izdati građevinska dozvola ako je objekat izgrađen, odnosno rekonstruisan u pogledu namene i spratnosti objekta, kao i udaljenja od susednih objekata protivno uslovima propisanim planskim dokumentima i odredbama Pravilnika o opštim pravilima za parcelaciju, regulaciju i izgradnju. Poštovani ministre, da li vi stvarno mislite da je većina nelegalnih objekata građena u skladu sa planskim propisima sa odredbama o spratnosti, o susetskim pravima i o nameni. Da je tako, nama zakon o legalizaciji ne bi bio potreban, jer bi svi oni koji su gradili mogli da dobiju lako građevinsku dozvolu, još pre početka građenja. Nažalost, istina je potpuno drugačija. Istina je da većina nelegalnih objekata nije izgrađena u skladu sa planskim propisima, pogotovo ne uz poštovanje susedskih prava. Ako ova odredba u ovakvom zakonu ostane i bude usvojen zakon, ne samo da ćete usporiti, već ćete onemogućiti legalizaciju najvećeg broja nelegalnih objekata. Zato vas ministre pitam, ako je to tako, šta je vaš cilj ovim predlogom zakona? Ako vam je cilj da rešite pitanje nelegalnih objekata, mogu da vam kažem da ste na pogrešnom putu. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Ljuban Panić.
Hvala poštovani predsedniče. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, poštovane građanke i građani Srbije, uvažene predsedniče vaterpolo saveza, hvala ministru Iliću što je juče, mada se ne slažemo u dva meseca. Ministar je rekao da Vlada Republike Srbije usled predizborne kampanje i jednog rialiti šoua rekonstrukcije Vlade ovaj zakon nije mogla da podnese Skupštini u adekvatnom roku i u skladu sa odlukom Ustavnog suda. Hvala vam i na jednom saopštenju, to niko nije pomenuo, a ja osećam potrebu s obzirom na jednu medijsku blokadu koji je najmoćniji deo vaše Vlade sprovodi, jednu medijsku torturu. Vi ste se naime kao predsednik partije izrazili zabrinutost za stanje u srpskim medijima. To što oni danas služe za teror nad političkom konkurencijom i nad pojedincima. Otvorili ste temu legalizacije drugi put u vašem sadanjem mandatu ministra u Vladi Republike Srbije. Prvi put Zakonom o upisu nelegalno izgrađenih objekata i tada ako otvorite vrlo ozbiljne medije i danas na internetu videćete da je i tada to kolokvijalno zvano Zakonom o legalizaciji iako taj zakon nije bio. On je samo doveo do toga da država tim zakonom nametne porez ljudima koji su pisali te objekte i ništa drugo, nije im rešio nijedan problem. Mi nećemo glasati za ovaj zakon zato što efekti zakona koji ste vi podneli u prethodnom periodu nisu dali rezultate koji ste obećali pred nama ovde iako smo mi ukazivali na njihove mane. Ukinuli ste konverziju krajem prošle godine. Mi smo vam rekli, odnosno vi ste nama odgovorili tada gotovo istim tonom da smo mi jedna zločinačka samo što još nismo nato soldateska to ste zaboravili, to ste u sebi pobedili kao epitet koji se kači na opoziciju. Rekli ste da će tim zakonom u narednih godinu dana dve milijarde zakočenih evra investicija u vašoj oblasti da dođe. Gospodine Jovanović je pročitao da je to daleko od istine. Ovaj zakon o legalizaciji nadležnost prebacuje lokalnim samoupravama. Stalna Konferencija gradova i opština je dala neki pozitivan sud o tome i ne bih to kritikovao, možda bih sugerisao da vi kao ministar ste možda mogli u ovaj zakon da unesete obavezu kako je to u nekim zemljama u okruženju, da budete redovno izveštavani o tome kako ide ta legalizacija, pa da i pred nas narodne poslanike na resorne odbore dolazite sa konkretnim rezultatima ovog zakona, odnosno da mi merimo da li ovaj zakon zaista daje rezultate ili je kao sto milijardi evra investicija kao što je na kraju i te dve milijarde evra koje ste obećali ukidanjem konverzije je tek magla ili činjenica. Aktivira ovaj zakon i susedska prava, to Ustavni sud nije sugerisao u svojoj odluci. Uvodimo jednu lošu praksu, predviđa se privremeno priključenje bespravnog objekta na infrastrukturu. Ovde se radi o poruci. Kakvu poruku mi šaljemo građanima i građankama koji su na legalan način regulisali svoja prava ako dozvoljavamo nekom ko to nije učinio na adekvatan način, bude prikačen na prateću infrastrukturu. Ovaj kao i prethodni zakoni koji ste doneli i razlog zbog koga mi nećemo podržati je možda najbolje opisao potpredsednik ove Vlade gospodin Vučić kada je rekao da je vlast u Beogradu, koju vi tako kritikujete i svaki njen rezultat pokušavate da kriminalizujete promenjena zbog atmosfere. Prvi put se u demokratskom društvu koje Ustav, zakone, lokalne izbore, izbore svake, nešto radi zbog atmosfere. Moja poruka vama je atmosfera među mojim komšijama je da je sve poskupelo u Srbiji. Atmosfera je da nema posla, i atmosfera je da ljudi čekaju 10 milijardi evra obećanih investicija za ovu godinu. Ako je atmosfera ono što nas tera da donosimo zakone da bi se dodvorili građanima kao što je set, odnosno svi ovi zakoni koje ste do sada podneli Narodnoj skupštini. Ako je atmosfera takva da utiče da prekomponujete, onda vas molim da i ta atmosfera koja je tako očigledna u Srbiji, a to je da se sve lošije živi, bude zamenjena ili onim što ste obećali u izbornoj kampanji ili brzim izborima, pa da građani presude o rezultatima svih nas. Još jednom, uz sve uvrede, iskoristio bih priliku ministre da zaista još jednom istaknem značaj onoga što ste rekli o tabloidizaciji Srbije i priznanja kao jedan od lidera vladajuće koalicije da se ova Vlada ne bavi ničim, osim marketingom i promocijom onoga ko u Srbiji pledira da bude sve i sja, od predsednika fudbalskog kluba do predsednika države, Vlade, i svega onoga što u međuvremenu nije postao. Hvala vam.
Replika, Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, verujem da je ova sitna opaska poštovanog kolege, prethodnog govornika iz razloga da sebe promoviše ili sebe preporuči za nekog od funkcionera u Košarkaškom savezu Srbije, jer kad u Košarkaški savez Srbije bude izabran predsednik koji se zove Dragan Đilas, to je u redu, to je demokratski, to je ispravno, tu nema politizacije sporta, to je u redu, to je odlično. Verovatno je tada Dragan Đilas ostao predsednik Košarkaškog saveza Srbije kao bizmismen, kao poslovni čovek, kao jedan od najbogatijih ljudi u državi. Verovatno, a bavi se politikom kad nije predsednik Košarkaškog saveza Srbije i to je neki drugi Dragan Đilas. Međutim, mislim da to nije bolno za prethodnog kolegu. Za prethodnog govornika su bolni rezultati. Rezultati izbora. Znate, za svakog predsednika, pa i predsednika nekog sportskog saveza neki ljudi glasaju, a tamo su glasali ljudi, rekli su sa 34 glasa za su dali poverenje. Vas bole izbori koji su bili i u maju mesecu prošle godine, kada su vam ljudi na izborima rekli da neće više takvu pogubnu politiku koju ste vodili prethodnih 12 godina i to je normalno, to je demokratski, biti u opoziciji, pa biti na vlasti, pa opet biti u opoziciji. Šta je tu loše? Šta je tu da nema života? Jer samo je život i samo je demokratski ako je DS na vlasti u Srbiji. Pa nije. Svašta ste pričali. Svakako ste plašili i pretili građanima Srbije da će se desiti, pa se nije desilo. Morate da razumete jednu stvar. Građani su vam rekli – ne, morate da promenite svoju politiku, morate da promenite svoje nastupe, a verujte sa pozicije SNS verujte mi da mi često dođe da vam vreme poklonimo, jer što više pričate, što više iznosite takve argumente vaš rejting je sve niži i niži. Tako da smo nastavite.
Replika, Borislav Stefanović. Izvolite.
Mislim da su građani Srbije prošlog maja vama dali podršku čini mi se od astronomskih 1,8%. Dakle, vi niste pobedili nego smo mi izgubili. To je prva stvar. Druga stvar, kada govorite već takve stvari morate znati da idu neki drugi izbori na kojima se vi osećate nadmoćno i apsolutno sigurni i to je dobro. To je dobro za Srbiju da se vi osećate tako, jer uvek oni koji su puni helijuma pre nego što puknu osećaju se vrlo solidno, pa tako i vi i to će se gospodo i vama desiti kad tad, samo što se neće desiti u Srbiji, da će neko zaboraviti ikada ovu besomučnu, beskrupuloznu kampanju protiv političkih protivnika, ove laži koje iznosite i danas, ove sramne stvari koje iznosite i na koje predsedavajući ne reaguje, ne mislim na predsednika koji sada predsedava, na koje su postale normalan način funkcionisanja vaše stranke, gde vaša poslanica juče govori o formiranju stranačkog gestapoa koji će da prati politički protivnik i da li neko gradi nelegalno, gde vaš ministar govori o tome da će on da pravi koordinacioni centar, da etatizuje lokalnu samoupravu. Da li vi mislite da pričate samo o našim rezultatima, ili ćemo najzad početi da pričamo o vašim rezultatima. Ti vaši rezultati su, nažalost građana Srbije, nula. Nas uopšte ne zanima koliko ćete vi nas da blatite, nas samo zanima kada ćete vi već jednom da pokažete da nešto u ovoj zemlji znate da uradite kao svet, ali ja bih voleo da vidim jednu stvar da uradite kao svet, osim napada na DS i njenog predsednika. Niste ni za šta sposobni.
Replika, Ljuban Panić. Izvolite.
Nemoguće je da nekoga u demokratiji bole rezultati izbora, oni mogu da budu u tom trenutku zadovoljni ili ne, ali politika je ligaško takmičenje, da se ja izrazim sportski, pošto smo ušli u takvu vrstu dijaloga. Nekada ste prvi, a nekada treći. Nekada odete na sredinu tabele, važno je da ste tu, da ostajete dosledni onome zbog čega postojite. Plašim da ste vi ovo shvatili kao kup i iskreno, kao vaš kolega, plašim se šta će biti onog trenutka, a jednom će taj trenutak doći, za vas i koliko će vas da boli kada sa te vlasti padnete. Mene boli zašto obećanja, predizborna obećanja na osnovu kojih ste izabrani da danas vodite Srbiju, ali to niko ne spori i to se ne ostvaruje. Ne bole me rezultati izbora. Mene boli što nema 10 milijardi evra investicija u ovu zemlju. Mene boli što to čudo od kanala do Soluna nije zaposlilo Srbiju. Mene boli što nema departizacije, a vi ste je najavljivali da će je biti i pitam svakog građanina koji ovo gleda, pogledajte u bilo koje lokalno preduzeće, znate da je direktor iz tog preduzeća iz neke partije. To me boli, gospodine Babiću. Ne mislim, iako ste vi na osnovu moje visine i fizičke predispozicije pretpostavili da sam ja adekvatan ili bih možda želeo da budem funkcioner Košarkaškog saveza Srbije, ne mislim da fizička predispozicija utiče tog tipa. Nemam ja tih ambicija, ja imam ambiciju da svakog dana dođem na posao i ujutru se pogledam u ogledalo, a kada se pogledam da se osećam dobro sa ovim što ovde radim. Dakle, ono što sam ja govorio i ono što govorim nije nikakva preporuka za mene. Kao poslanik opozicije opominjem vas da ste obećali radna mesta, 10 milijardi evra investicija, kanal do Soluna i bolji život građana Srbije. Od svega toga, uradili ste sa Kosovom ono što niste rekli da ćete da uradite, radnih mesta nema i vašu politiku bazirate na strahu tabloidima i proganjanju političkih protivnika i to je istina.
Replika, Zoran Babić. Izvolite.
Verujem da je uvaženi kolega malopre kada je govorio, da se okrenuo ka svojoj poslaničkoj grupi, pa se obraćao svojoj poslaničkoj grupi i kada je govorio o helijumu i o ispuštanju, verovatno je mislio na sebe i svoju političku opciju. Mogu da prihvatim možda da su rezultati za godinu dana nula. Nula može biti pozitivna nula, ali za razliku od prethodnih 12 godina kada je bio debeo minus, ovo je, gospodine Stefanoviću uspeh. Što se tiče matematike na koju se pozivate, koju niko u ovoj sali nije razumeo, podsetiću vas na matematiku gospodina Mirka Cvetkovića koji je ovde u ovom parlamentu rekao – statistički, Srbija je izašla iz krize ali njeni građani neće to osetiti. To je matematika DS i tada niko tu matematiku nije razumeo, kao što vas ni sada, gospodine Stefanoviću, niko nije razumeo. Što se tiče te strahovlade i te kampanje koju niko neće zaboraviti, da li mislite opet na kampanju koja je bila bukvalno od osnivanja SNS? Da li mislite na kampanju straha, satanizovanja gospodina Nikolića, gospodina Vučića? Da li mislite na tu kampanju, na te medije i tada sve što je o tim ljudima izrečeno? Što se tiče rezultata rada, uvek smo spremni da izađemo pred građane da kažemo šta smo uradili, da se izmerimo. Hajdemo na izbore, nećemo menjati uslove izbora i način i zakone na nekoliko meseci pred izbore. Nećemo menjati uslove, jednačine, kao što ste radili u prethodnom periodu. Hajdemo na izbore, hajdemo na izbore u Beogradu, hajdemo na izbore u Vojvodini, hajdemo, pa da se izmerimo, da vidimo šta građani kažu. Onda, kada vas do nogu potučemo kao što smo uradili u Zemunu izbornom voljom, vi kažete – to je malo, to je mali uzorak. Koji će vam uzorak biti dovoljno veliki?
Gospodine Babiću, dva minuta i 27 sekundi. Reč ima gospodin Stefanović, replika. Izvolite.
Gospodine Babiću, ne vi tu lično, ali vi ste najbolji uzorak. Moram da vam kažem jednu stvar, jako ste pogrešili par puta, moram da reagujem. Nemojte da kažete osam puta – hajdemo na izbore; kada ne znate ni sa kim, ni sa čim, ni sa kojim programom, ni šta ćete ni koga ćete. Prvo se dogovorite da li hoćete, pošto vaš predsednik kaže – nećemo; vaš predsednik stranke kaže – hoćemo; predsednik Republike kaže – nećemo; predsednik Vlade kaže – nećemo; vaš gradski odbor kaže – hoćemo za šest meseci. Dakle, morate se prvo dogovoriti ko će biti taj junak koji će izaći pred Dragana Đilasa, to je prav stvar. Druga stvar, mi nismo bili 12 godina na vlasti, ali ono što smo bili na vlasti je bila najpozitivnija moguća ekonomska, poreska, bezbednosna, spoljno-politička, kakva god hoćete računica u odnosu na ovo što je sad, jer brojevi pokazuju da ste sad već prešli pet milijardi zaduženja u odnosu na tog Mirka Cvetkovića i kampanja nije vođena nikad protiv, na način kako se sad vodi protiv DS, gde smo mi maltene anti-državni element u diktaturi u nastajanju, jedino što su naši omladinci išli pred stan gospodina Nikolića da vide gde je ta dva ara koja je on dobio tokom bombardovanja Srbije, ali to nije bilo monstruozno, to je prosto bilo da građani vide gde živi čovek i od koje plate je to zaradio. Ne vidim šta je tu bilo monstruozno. Pošto volite računicu i matematiku, izračunajte sledeću stvar pa recite građanima Srbije, na stranu DS, šta ste to konkretno unapredili, u čemu je to napredak, u čemu ste pokrenuli Srbiju, šta je to bolje, u brojkama? Da ne otvarate samo naše investicije koje smo mi doneli u prethodnom periodu, pa ih vi danas otvarate, dobrodošli ste normalno, danas u Odžacima, sutra ko zna gde, ali je vreme da vidimo nešto što ste vi uradili najzad u ovoj zemlji, ako znate to da računate. Hvala.
Reč ima Zoran Babić, replika. Izvolite.
Počeću od brojke. Godine 2008, nezaposlenost u Srbiji je bila 13,6%. Za četiri godine te bajne vlade, te sjajne, ne znam kako da je opišem, od koje su svi imali koristi samo ne građani Srbije, nezaposlenost je 2012. godine u maju mesecu došla na nivo od 26,1%. Da li su to rezultati? Da li je to zvanična statistika? Da li je to borba za ona radna mesta, pa 200.000 novih radnih mesta, pa mi ćemo ne znam šta sve da uradimo? Nezaposlenost u Srbiji je sada na katastrofalno velikom nivou, nešto više od 24%. Ako mislite da smo zadovoljni sa tim nivoom i što smo uspeli da smanjimo nešto, nismo zadovoljni i zbog toga je veoma hrabra politička najava i obećanje koje je stavljeno i zadatak koji je stavljen pred ovu vladu Srbije da se taj procenat smanji na ispod 20%. Kada već znate kolika su to zaduženja na nivou države, kako to da ne znate kolika su zaduženja na nivou Beograda? Kako to da ne znate, imate sve poluge vlasti, imate sve mehanizme, kako to samo za Beograd da ne znamo? Kako to da se 31. decembra 2010. godine Mirko Cvetković na postavljeno poslaničko pitanje kaže da je nivo zaduženja Beograda 72% od svih zaduženja lokalnih samouprava, a nije Beograd 72% Srbije i u tom trenutku iznosio nešto više od 470 miliona evra. Nekoliko meseci nakon toga, tadašnji gradonačelnik izađe sa cifrom od 580 miliona. Na osnovu čega ste vi gospodine Stefanoviću pre neki dan izašli i rekli - 398 miliona evra. Da li mislite da to što se malo namrštite i malo ozbiljan stav, onako muževan ozbiljan stav, pa mislite da će vam verovati ljudi. Dogovorite se jednom molim vas.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je predlog novog zakona o legalizaciji koji će nažalost usporiti proces rešavanja problema objekata bez građevinske i upotrebne dozvole zato što uvodi obavezu podnošenja dodatne dokumentacije. Ova dodatna dokumentacija za građane i privredu znači novi trošak. Zakon takođe sadrži niz konfuznih članova koji bi mogli da stvore probleme u primeni zakona. U Predlogu zakona se navodi da će svi koji žele da legalizuju objekat morati da podnesu dva nova dokumenta. Prvi je projekat izveden od objekta, drugi je dokaz o uređivanju odnosa u pogledu plaćanja naknade za uređenje zemljišta. Za izradu projekta, poštovani građani, izvedenog objekta, moraćete da angažujete stručne osobe i firme, što će predstavljati za vas novi trošak iako je do skoro bilo obećanje da će legalizacija biti besplatna. Šta je neprecizno u Predlogu zakona? Organ nadležan za organizaciju legalizacije dužan je da od podnosioca zahteva zatraži da se dokumentacija dopuni u roku koji ne može da bude duži od godinu dana od stupanja na snagu ovog zakona. To znači da ako zakon stupi na snagu na primer 15. oktobra ove godine, svi građani moraju da dopune dokumentaciju do 15. oktobra 2014. godine. Gde može nastati problem ovde? Ako recimo nadležni organ pošalje obaveštenje građanima tek u septembru sledeće godine, u tom slučaju će građani imati kratak rok da prikupe dokumentaciju. Ovom lošom formulacijom nadležnim institucijama ostavljeno je na volju kada će da urade svoj deo posla. Agencija za borbu protiv korupcije iznela je mišljenje o ovom zakonu i na član 10. ovog zakona iznela je mišljenje da su utvrđeni kriterijumi odredbama ovog člana trebali da budu konkretniji kako bi merila koja se donose bila ujednačena i na taj način svi vlasnici bespravnih objekata bili u istom položaju. Odredba koja daje mogućnost jedinicama lokalne samouprave da propišu umanjenje naknade treba da predstavlja izuzetak od pravila da svi vlasnici objekata plaćaju nadoknadu i da važi za sve vlasnike objekata koji ispunjavaju uslove iz odredbi člana 10. stav 4, bez obzira u kojoj jedinici lokalne samouprave imaju izgrađen objekat. Na ovaj način bi svi koji imaju pravo na umanjenje naknade mogli da ostvare svoja prava bez obzira gde imaju izgrađeni objekat. Član 11. obavezuje jedinice lokalne samouprave da u određenom roku donesu opšti akt koji će bliže urediti merila za određivanje naknade, uslove pod kojima se može ostvariti pravo na umanjenje naknade, kao i uslove i način plaćanja te naknade. Agencija u svom mišljenju o proceni rizika od korupcije smatra da treba odrediti uslove pod kojima se ostvaruje pravo na umanjenje naknade, a ne opšti akt jedinice lokalne samouprave. Na navedeni način bi svi koji ispunjavaju navedene uslove ostvarili svoja prava na jednak način i ne bi zavisili od volje jedinice lokalne samouprave. Moje pitanje za vas je da li je u izradi ovog zakona izvršeno usklađivanje sa sličnim zakonima u zemljama u regionu? Navešću jedan dobar primer Poljske gde je izvršena besplatna legalizacija poljoprivrednih objekata. Šta je efekat takve legalizacije? Poljska danas ima jednu od najrazvijenijih poljoprivreda u Evropi. S obzirom da smo čekali šest meseci na rekonstrukciju Vlade i da je ministar malo pre priznao šta je razlog da se kasni sa donošenjem ovog zakona, postavljam na kraju završno pitanje - ko će snositi posledice ako efekti ovog zakona budu loši po naše građane? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević. Izvolite.
Gospodine predsedniče Skupštine, gospodine ministre, koleginice i kolege, očigledno je da idealno ne postoji ili bar idealan zakon ne postoji, pa verovatno ni ovaj predlog zakona nije idealan, ali se nadam da ćemo zajedno uspeti da napravimo ono što je najbolje moguće u ovom trenutku. Očigledno je da dosadašnja zakonska rešenja nisu ni približno odradila svoj posao, kao što je bilo u slučaju ovog prethodnog zakona, ako se ne varam donetog 2003. godine. On nije uspeo da ispuni ono zbog čega je donet, tako da mi danas u Srbiji imamo ovo stanje koje se broji sa milionskim ciframa nelegalizovanih objekata. Kakve probleme ljudi imaju sa primenom ovog zakona i u struci i obični ljudi, to je svima poznato, ali u skladu sa zakonskim rešenjima lokalne samouprave, svojim odlukama bliže regulišu ove zakone, tako da su lokalne samouprave to i regulisale na taj način i onda u pojedinim lokalnim samoupravama, kao što u lokalnoj samoupravi iz koje dolazim imate situaciju da običan čovek kada dođe na šalter ili kad pokuša da legalizuje neki svoj objekat, on se suočava sa neverovatnim problemima koji potiču od onih sitnih malih šalterskih službenika i onih koji sebe nazivaju ljudima od struke, taman to bila pravna ili neka druga i on na nekom drugom, trećem koraku obično odustane, osim ako nema neki imperativ da mora to da uradi zbog stavljanja objekata pod hipoteku, nekog duga ili nečeg trećeg. Recimo, imate situaciju u lokalnoj samoupravi u Čačku da je od 1995. do 2010. godine podneto 25.465 zahteva, a da je rešeno do 2012. godine samo 3.200. Dakle, to je učinak vaše vlasti za ovih 13 godina unazad. Toliko je ljudi uspelo da legalizuje svoje objekte iako su bili vrlo raspoloženi, očigledno je, čim je podneto 25.000 zahteva. Ispričaću vam ukratkošta se dogodi jednom običnom čoveku kada dođe do tog šaltera. Jedan čovek kupio je u mojoj lokalnoj samoupravi objekat koji je oglašen u stečaju, koji je procenjen i ocenjen od svih službi i pokušao je da ga legalizuje. Onda su mu rekli - fali ti jedan papir, pa ti fali drugi papir, pa treći, pa čovek krene od početka da prikuplja jedan po jedan papir. Onda se dođe do toga da taj objekat, odnosno ti objekti imaju čak i građevinsku dozvolu, imaju i upotrebnu dozvolu, ali zaboga nekom tamo ponovo nije jasno kako je došlo do toga, pa vrate čoveka ponovo nazad na stupanj pravne regulative da neko iz urbanizma ili iz Ministarstva finansija, odnosno poreske uprave to i potvrdi. On donese i potvrdu o tome da je platio porez na prenos apsolutnih prava po ceni koja je bila na javnom oglasu, a onda reši da taj isti objekat otuđi, da ga proda, pa onda treba da ima dokaze za to, vezane za pravo na legalizaciju i pravo svojine. Onda ni to nije dovoljno nego neki poreski službenik mora da izađe da napravi novu procenu, pa kada taj izađe i napravi novu procenu, on kaže – taj objekat ne vredi toliko, vredi, verovali ili ne, 15 puta više, a pre samo šest meseci ta ista administracija je prihvatila cenu iz javnog oglasa. Onda čovek krene da se žali, pa dođe na sledeću instancu, pa sledeća instanca kaže – ne, sve je u redu, vratite prvoj, pa prva ponovo kaže da nije u redu, pa onda dođu do suda, jer kupac neće to da plati 15 puta više, kako taj učeni poreski službenik tvrdi da vredi. To se završi tako što sudija opštinskog suda u toj lokalnoj samoupravi, u Čačku donese rešenje o poništaju trgovine i vi dođete do poreskog činovnika, a poreski činovnik kaže – presuda opštinskog suda u Čačku mene ne obavezuje, vi ste simulovali posao, porez puta dvai onda se vi ponovo žalite kao običan čovek nekom regionalnom centru u Kragujevcu. Regionalni centar Kragujevac opet kaže da to nije u redu. Onda vam taj poreski činovnik kaže – ja ću tako da napišem, a vama neka je Bog u pomoći. Taj običan čovek dođe onda do Vrhovnog suda koji u tom trenutku postoji, koji počne da rešava i u međuvremenu vi taj vrhovni sud preimenujete u Upravni sud, pa sve to traje celih pet godina.Posle pet godina, kada uspe da dobije rešenje od Upravnog suda da je u pravu i pored osude od strane vaše vlasti i vaše administracije, onda dođe ponovo kod vašeg poreskog službenika koji ponovo od običnog čoveka traži izjavu da bi tu presudu upravnog suda u ovom slučaju registrovao kao validnu i da bi se taj čovek na taj način uknjižio kao vlasnik. Verovali ili ne, takvi obični ljudi odustaju posle godinu ili dve, osim ako im se ne radi o egzistencijalnim pitanjima, tako da je primena Zakona o legalizaciji na praktičnom primeru praktično neizvodljiva, čak i za one ljude koji se trude da to izvedu do kraja. Na kraju vam onda spreme da pošalju komisiju za tehnički prijem, koju su negde u lokalnoj samoupravi sastavili od jednog penzionera i jednog statičara koji radi u jednoj firmi, jednog građevinskog inženjera koji radi u trećoj firmi, koji imaju jedan stari automobil i onda ne mogu da se dogovore kada mogu da izađu na teren, pa i njih taj običan čovek mora da čeka nedelju, dve, tri i sve to kada dođe do blizu kraja onda iskoči neki novi problem, tako da ti ljudi uglavnom odustanu od legalizacije. Zbog toga ste bili tako uspešni sa primenom ovog prethodnog zakona, da su ljudi masovno odustajali od legalizacije. Čak i sam tekst zakona nije bio toliko loš, a nadam se da će ovaj biti značajno unapređen u odnosu na taj. Ali, očigledno je da su problemi bili u ljudima koje ste postavljali na razno-razna mesta da provode zakon koji ste sami doneli. Dakle, ako neko nije imao imperativ da uspe u nečemu, sigurno nije uspeo da legalizuje svoj objekat. Na isti način su razno-raznim mahinacijama likvidirane velike firme. Vi znate kako su postavljani uslovi da neko mora imati nekakav obrt od limita od milion ili dva evra samo da bi ispao iz konkurencije. To je nešto što se zove vaša sposobnost, jer neko od vas reče da ko je sposoban da opstane ili ostane. Na kraju, da završim ovu priču citatom uvaženog kolege Srđana Milivojevića, koji reče da samo se kod nas lopov zove sposoban. Ako je to tako, ja vam čestitam. Kod nas nije tako. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, ja sam mislio da će neki ljudi u ovoj sali da prihvate savet svoje koleginice i da slušaju savete pametnijih ljudi. Očigledno, nema baš mnogo discipline u svim poslaničkim grupama. Ali, kad sam kazao da se kod nas za lopova kaže – sposoban čovek, mislio sam na Srbiju. Drago mi je da čujem da neki kažu da Srbija nije njihova zemlja i da imaju rezervnu zemlju i da se tako prema njoj ponašaju, i prošli put, 1999. godine, i sada. Ali, nemojte meni da kažete, nego kažite građanima Srbije koja vam je to rezervna zemlja, ako ovo nije kod vas. Šta je kod vas? Da li se zato ponašate prema Srbiji kao da ste je okupirali 6. maja i da je vaš ratni plen? Nije Srbija vaš ratni plen. Da vam citiram vašeg predsednika stranke: „Nije Srbija šaka zobi da je pozoba svaka vrana koja ovde sleti“. Ili sadašnjeg predsednika Srbije: „Nije Srbija šaka zobi da je pozobaju svačiji konji“. Vodite računa šta govorite u parlamentu. Ako ovo nije vaša zemlja, ako ovo nije vaš dom, onda kažite građanima Srbije koja je vaša himna, ko je vaš dom i koja je vaša zemlja. Meni je jasno zašto se ovako ponašate prema Srbiji. Jer, to očigledno nije vaša zemlja. Kod vas tamo odakle ste došli se verovatno drugačije kaže. Ali, kažite to građanima Srbije u izbornoj kampanji. Kažite – mi iz SNS imamo rezervnu zemlju, zato smo pustili NATO pakt 1999. godine na Kosovo; Pećku patrijaršiju nam je deda ostavio, to nam je dedovina pa smo zato Pećku patrijaršiju pretvorili u parking za NATO tenkove. Gospodine što dobacujete, recite gospodinu Vulinu da uveče kad padne mrak, pa kad legne da spava, nek mu dođe Milutin u san pa kad ga pita – ima li je Bela crkva Samodreža, ima li je Gračanica koju podigoh samom sebi za zadužbinu, pa kad vam dođe Milutin u san, ili kad vam dođe Lazar u san, a vi mu kažite čije ovce pasu na Gazimestanu i kažite mu šta ste bili 1999. godine. (Predsednik: Vreme, gospodine Milivojeviću.) Pogledajte sebe u ogledalo i kad date odgovore na ta pitanja, onda sa mnom razgovarajte. Hvala.
Replika, Aleksandar Radojević.
Gospodine Milivojeviću, samo se kod nas lopov zove sposoban čovek. To ste vi rekli, a da li ste mislili na vas, na vaše selo, na vaš grad, na vašu stranku, to je vaš problem. Kad sam rekao i citirao to što ste rekli, mislio sam na vašu izjavu. A kod nas, kod nas se sposoban čovek zove sposoban. Lopov je lopov. Nemam problema da kažem lopovu da je lopov a sposobnom da je sposoban. To se odnosi precizno na celu moju državu i ceo moj narod. Oni su jako sposobni i radni. Čast izuzecima koji sebe smatraju sposobnima, a lopovi su. Neka im je na sreću.
Replika, gospodin Milivojević.
Gospodine predsedniče Skupštine, pošto mi se narodni poslanik direktno obratio, kad sam kazao – kod nas, ja sedim u Narodnoj skupštini Republike Srbije i kod mene je „za nas“ – Srbija. Jer, ovde ne živi moj i vaš narod, ovde žive građani Srbije. Niti je to moj narod, niti je to vaš narod. Niti je ovo moja zemlja, niti je to vaša zemlja. Sve je to naša zemlja. Očigledno je iz vaše izjave da to nije vaša zemlja, a pogotovo iz vašeg ponašanja i očigledno je da vi imate neku drugu, rezervnu zemlju. To je vaše pravo. Niste vi ni prvi ni poslednji koji je imao rezervnu domovinu i rezervnu otadžbinu, a prema Srbiji se ponašao kao da je ovde privremeno. To je vaše legitimno pravo. Ali, pustite nas koji nemamo rezervnu zemlju i kojima je ovo jedina zemlja koju imamo, da probamo da od nje napravimo pristojno mesto za život pristojnih ljudi, gde će ljudi razumeti kad im kažemo – kod nas šta je to, i kod vas šta je to. Pustite nas da vam kažemo da se protiv kriminala ne borite tako što amnestirate kriminalce i podelite im pištolje, pa onda kriminalci pobede šest i po hiljada pripadnika policije a mi dospemo na crne stubove srama EU. Pa nam onda Evropa lupa šamare a nama bride obrazi. Aplauz koji vam je Evropa udarila pre neki dan nije bio ovakav aplauz, nego je bio aplauz po obrazima, a taj aplauz boli nas, zato što imate rezervnu zemlju i ne znate šta je to kod nas, a šta kod vas. Zato sam vam to kazao. Ali, pošto za vas nije ništa sveto, ništa uzvišeno, kod vas su reči: patriotizam, Kosovo i Metohija, otadžbina, vera, ideologija, ideje – sve je to kod vas na prodaju. I takvi pošteni, slobodno upravljajte ovom zemljom. Ali, te reči dođu do građana Srbije a oni su sudija. Hvala.
Molim vas, gospodine Milivojeviću, nemojte vređati druge narodne poslanike jer nema smisla da govorite da prodaju te stvari koje ste naveli, jer to je zaista uvredljivo za narodne poslanike. Replika, Aleksandar Radojević, izvolite.
Slaba vam vera i tanki razlozi. Šta sam mislio ja i šta je mislila moja stranka, narod je rekao. Šta ste vi radili i šta je narod mislio, takođe je rekao. Zato nas ima ovoliko, a vas ima toliko. A biće vas još manje, samo nastavite da pričate a mi ćemo nastaviti da radimo i da pokušamo da nešto što ste doveli u beznađe i u ponor vratimo sebi, da napravimo neku nadu koja će ovom narodu, mom, vašem ili našem, dati mogućnost da pošteno radi i živi, a ne da živi na prodaji ili rasprodaji ili krađi onoga što su naši preci teškom mukom i velikim znojem napravili.
Gospođa Karavidić ima reč.
Hvala, gospodine predsedniče. Samo mi recite koliko je vremena ostalo mojoj poslaničkoj grupi? (Predsednik: 11 minuta.) Hvala. Gospodine ministre, ja bih se samo fokusirala na par stvari koje su meni juče privukle pažnju. Prva stvar je ta da ste vi rekli da vam je posao bio olakšan time što je Ustavni sud doneo upravo onakvu odluku kakvu je doneo, tako da vi niste imali puno ni prostora ni ideja kako da ovaj zakon drugačije uredite. Rekli ste i to da je legalizacija izvedena na ovaj način skoro identična legalizaciji koja se vodi u redovnom postupku. Ako je to već sve tako, nije mi jasno zašto odredbe ovog zakona koje se tiču upravo načina, odnosno postupka legalizacije nisu jasnije i zašto nisu preciznije? Mislim da su čl. 21, 22 i 24. u koliziji jedan sa drugim. Rekli ste da konkretno kažemo šta ne valja u zakonu. Lično mislim da upravo čl. 21. i 22. nisu dobri, nisu valjani. Haotični su, neodređeni su i neprecizni su, pa vas pitam gospodine ministre, šta je redosled postupka u procesu legalizacije? Šta će uraditi građanin kada pročita ovako haotično napisane odredbe ovih članova zakona i šta je prvo, a šta poslednje što građanin koji hoće da legalizuje svoj objekat treba da uradi? U ovom predlogu zakona ne vidimo rokove. Ne vidimo rokove za administraciju, a to je ona ista administracija o kojoj ste sinoć u svom završnom izlaganju rekli da je najveći problem u procesu koji se zove legalizacija, upravo administracija. Mislim da je trebalo i da je bilo mesta da se ovim zakonom odrede rokovi administraciji, i ne samo rokovi nego i kaznene odredbe. Upravo bi to našu tromu i sporu administraciju nateralo da radi svoj posao. Samim tim bi i građaninu olakšali proces legalizacije. Recimo u članu 21. stav 3. šta radi administracija i da li i u kom roku obaveštava podnosioca zahteva o tome da li je uz zahtev podneta propisana dokumentacija. To je prvo pitanje. Zatim vas pitam u kom roku nadležni organ obaveštava vlasnika izgrađenog objekta o postojanju mogućnosti legalizacije? U članu 24. su navedene samo obaveze podnosioca zahteva o roku u kojem je dužan da dostavi dokaz o podnošenju zahteva za uređivanje međusobnih odnosa sa organizacijom koja uređuje građevinsko zemljište. Haotično su propisani i krajnji rokovi. Nejasno je da li je krajnji rok za podnošenje kompletne dokumentacije godinu dana od stupanja na snagu ovog zakona ili šest meseci, kao što je dato u članu 22. stav. 1. Pitala bih vas, odnosno navela jedan primer, da je krajnji rok za dopunu dokumentacije godinu dana od donošenja zakona, recimo, oktobar 2014. godine. Recimo da nadležni organ obavesti podnosioca zahteva u julu 2014. godine da postoji mogućnost legalizacije i da mu je rok šest meseci da dostavi potrebnu dokumentaciju. Pitam vas - šta je krajnji rok za podnosioca zahteva, da li je to oktobar 2014. godine ili januar 2015. godine? Ukratko, članovi 21. i 22. se logično ne nadovezuju jedan na drugi, već su u suprotnosti jedan sa drugim, ne pojednostavljuju proces legalizacije, već ga nepotrebno komplikuju. Pitam vas, gospodine ministre, da li građanin koji želi da legalizuje recimo svoju kuću, mora uz zahtev koji je podneo da priloži, pa sad taksativno navodim sve ono što treba i što je dato u zakonu: geodetski snimak, projekat, dokaz o pravu svojine, potom sačeka neodređeni rok od nadležnog organa da dobije obaveštenje o mogućnosti legalizacije, kada dobije obaveštenje o mogućnosti legalizacije, podnosilac zahteva ima rok od 60 dana da dostavi dokaz o podnošenju zahteva za uređivanje međusobnih odnosa sa preduzećem, odnosno sa organizacijom koja uređuje građevinsko zemljište, zatim, plaća administrativnu taksu i ako je dovoljno taličan, u roku od 15 dana dobija rešenje o građevinskoj dozvoli. Pitam vas – da li se može desiti da građanin koji je podneo zahtev na vreme, o roku, odnese geodetski snimak, uradi projekat u tri primerka, odnese dokaz o pravu svojine, ali ga potom sačeka nadležni organ koji kaže da nema mogućnosti legalizacije? Da li je obaveštenje nadležnog organa o mogućnosti legalizacije trebalo da bude prvi dokument? To pitam u ime građana, kao poslanik. Da li je to prvi dokument koji posle zahteva građanin treba da priloži, da bi se kasnije izlagao trošku izrade projekata, trošku izlaska geometara i ostalim stvarima? Volela bih da mi vi tu stvar razjasnite. Možda grešim. Mislim da je daleko komplikovanije i neizvesnije i za građane podnosioce zahteva ako nema rokova datih administraciji. Prosto, ni u jednom članu koji određuje način legalizacije ne stoji rok za administraciju. Obzirom da su predmet ovog zakona zahtevi za legalizaciju podneti domarta meseca 2010 godine, očekujem da organi imaju bar urađenu analizu o strukturi objekata koji su u procesu legalizacije, pa bih volela da nam kažete koliko ima stambenih objekata, koliko ima pomoćnih prostorija, koliko ima poslovnog prostora ili ostalih objekata. Da li ćete srušiti 600 hiljada objekata koji se neće legalizovati? To je jedno od pitanja. Lično mislim da ovaj zakon neće rešiti pitanje legalizacije i mislim da je jedini efikasan način da se legalizacija uradi do kraja da država sprovede legalizaciju uz pomoć lokalnih uprava, a to će verovatno biti tema nekog drugog zakona, odnosno nekog drugog vremena. Tada ćemo možda postati uređeno društvo, na ovaj način i ovim zakonom sigurno ne.
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, reklamiram povredu Poslovnika član 104. i 108. Kada je reč o članu 104, ne ljutim se ja na vas što mi niste dali pravo na repliku, to je vaše diskreciono pravo, ali mislim da ako želite da negujete demokratiju, trebalo bi da vodite računa ko prvi pokrene jednu raspravu i ko želi da mu odgovori, pa bi bilo primereno da pošto je moj kolega prvi pomenuo mene i otvorio krug replika, da dozvolite da ja taj krug replika i završim. Kada je reč o članu 108, ne tražim izjašnjenje ni po ovom članu, ali ipak ste vi odgovorni za red na sednici. No, dobro, možda je nekim poslanicima više dozvoljeno, a drugima manje. Ja ipak znam da je istina najbolji lek protiv kleveta, tako da je meni što se tiče svega što sam kazao savest mirna. Noću kad spavam ne sanjam ni Lazara, ni Milutina, ni Stefana Dečanskog. Vaše je pravo da, vodeći računa o redu na sednici Skupštine, meni ne date pravo na repliku. Onima kojima je nemirna savest, oni će sami da se jave. Onima kojima nije mirna savest takođe će sami da se jave.
Danas sam se baš čitav dan trudio i više puta dozvoljavao repliku. Imali ste u prethodnih nekoliko rasprave replike i ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe i šefa poslaničke grupe, ali razumem u principu. Hvala i svima koji su našli meru. Mislim da je današnja rasprava, bez obzira na sve, bila jedna ozbiljna rasprava o zakonu i nadam se da ćemo u tom duhu i završiti. Reč ima narodni poslanik Mujo Muković.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Zakon o legalizaciji. Neću reći ništa novo ako kažem da je materija koju tretira ovaj zakon zapravo jedan veliki problem u našoj zemlji, da se taj problem gomilao zadnjih 30-ak godina i da su njegovo rešavanje različiti sazivi ove Skupštine pokušali da urade u više od pet pokušaja donošenja ovakvog zakona. Dana 11. septembra 2009. godine je stupio na snagu Zakon o planiranju i izgradnji. Kao što smo čuli u ovoj raspravi i u uvodnom izlaganju gospodina ministra, Ustavni sud je gotovo sve odredbe koje se tiču legalizacije bespravno izgrađenih objekata stavio van snage. Otuda je i procenjeno da je neophodno donošenje potpuno novog zakona o legalizaciji. Ovaj zakon nije idealan. Razumem pogotovo opozicione poslanike koji nalaze brojne primedbe. Da imamo pred sobom bilo kakav predlog zakona, bilo bi takvih diskusija i bilo bi primedbi na njega. Problematika je takva da je vrlo teško bilo kakvim predlogom zakona, da tako kažem, stati u kraj bespravnoj gradnji. Međutim, ovde moramo biti pošteni i reći da je najmanje ova Vlada kriva za to stanje, da su sve prethodne vlade, ako se ne varam, od 1997. godine je bio prvi pokušaj donošenja ovakvog zakona, sve prethodne vlade su kumovale ovom stanju u kakvom se danas nalazimo. Ministar Ilić je ne samo ovim zakonom, već i predlogom zakona koji smo usvojili u martu, Zakona o upisu u katastar nepokretnosti bespravno izgrađenih objekata, zaista imao dobru nameru. Pre svega, cenim tu nameru kod njega da nešto ipak uradimo po ovom pitanju, jer najlakše bi bilo ništa ne raditi i pustiti kao i do sada da se u ovoj oblasti dešava, da tako kažem, pravi haos. Cenim da je Zakon o upisu u katastar bespravno izgrađenih objekata veoma važan zakon. On se u javnosti često meša i sa ovim zakonom o legalizaciji i to je šansa za one ljude koji nemaju sredstava da idu u redovan postupak legalizacije, a nažalost naše stanovništvo, građani Srbije su u takvom materijalnom stanju da jedna ogromna većina, govorim, dakle, preko 90% građana Srbije, ona primanja što imaju jedva sastavljaju kraj s krajem i uglavnom se ta primanja troše na ishranu, tako da nikome ne pada napamet da izdvaja za bilo šta drugo, a pogotovo ne za legalizaciju s mukom napravljenih porodično-stambenih objekata. Dakle, govorim o većini građana. Naravno, uz tu većinu uvek se možda provuče 10% onih koji su bespravno gradili i pravili krivična dela, a nisu iz materijalnih razloga bili prinuđeni na to. Kada se pravi jedan zakon, kada se piše jedan zakon jednostavno on mora važiti za sve. Ovde pre svega vidim dobru nameru ministra Ilića, a ako tome dodamo da je u pripremi i potpuno novi Zakon o planiranju izgradnji koji će rešiti i ove preostale, da tako kažem, slučajeve, ljude koji su gradili i posle 11. septembra 2009. godine i koji nisu predali do 11. marta 2010. godine zahtev za legalizaciju. Tih objekata, takođe, po mnogim procenama ima poprilično. Apelujem tu na gospodina ministra da se mora voditi računa i o njima i da se mora naći neki način da i te objekte uvedemo u legalne pravne tokove. Šta je ovde poenta? Obzirom da smo dobili datum o početku pregovora i da naša zemlja u ovom mandatu, za vreme ove vlade, ubrzano ide prema evropskim integracijama, mi imamo i u ovoj oblasti obaveze. Postoji jedinstveni kataster Evrope i moramo makar upisati sve objekte koji se nalaze na terenu, moramo ih upisati u katastar nepokretnosti i moramo na taj način postati deo jedinstvenog katastra Evrope. Svi oni koji kritikuju taj zakon, slobodno mogu da kažem, nemaju dovoljno razumevanja za nemaštinu koja je zadesila naše građane i njima je verovatno dobro, a ne znaju kakvo je stanje na terenu. Mogu da kažem da u sandžančkim opštinama, takođe, ima veliki broj bespravno podignutih objekata, ljudi su gradili sa teškom mukom. Preko 30-ak godina su mnogi od njih izdvajali za stambeni samodoprinos, nikada nisu bili u prilici da dobiju stan koje su mnogi dobili i otkupili ga za 30 do 40 evra. Gde je tada bio Ustavni sud da proglasi te odluke nezakonitim kada su ljudi dobili stanove od države? Uglavnom su te stanove dobijali rukovodioci i privilegovani slojevi stanovništva, a sada kada treba sirotinja da legalizuje stambeno-poslovne objekte svi smo protiv i pozivamo se na odluke Ustavnog suda. Dakle, ono što je ovde najvažnije, ne kažem da je ovaj zakon idealan. Apelujem na ministra da makar u onoj oblasti gde ima ingerencije, u službama katastra, tamo gde nema dovoljno kvalifikovane radne snage, gde nema dovoljno diplomiranih pravnika koji bi radili na sprovođenju ovog zakona, ako nema u lokalnim samoupravama, učili sve da građani dođu na bolji prijem kada se prijave u katastru, da ih ljudi tamo ne odbijaju za neke sitnice i kažu – nemate pravo da upišete itd, da se iskoriste ove mogućnosti, pa oni koji mogu neka idu u redovan postupak legalizacije, a oni koji nemaju sredstava, neka makar iskoriste mogućnost koju im daje Zakon o upisu u katastar nepokretnosti bespravno izgrađenih objekata. Time nećemo sve upisati, ali ćemo značajno poboljšati stanje. Nadam se nakon donošenja ovog krovnog zakona o planiranju i izgradnji i nakon toga što kompletna Vlada, u svim oblastima, a ne samo da se vruć krompir prebacuje jednom ministarstvu, pomogne da se maksimalno pojednostave procedure dobijanja građevinske dozvole, da se ukinu sve te nepotrebne saglasnosti, da se to sve svede na najmanju moguću meru, da to pojednostavimo, da ne izmišljamo toplu vodu, nego da to uradimo kao uspešne zemlje u regionu i Evropi. Nadam se da ćemo u ovoj oblasti konačno zavesti red i da će to biti na dobrobit građana naše zemlje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovana Mehandžić.
Poštovani predsedniče, poštovani gospodine ministre Iliću, vaša osnovna teza u današnjem i jučerašnjem izlaganju i predlaganju ovog zakona jeste da uvodite red u oblast urbanizma. To ne može biti dalje od istine i reći ću vam zašto. Konceptualni vrednosne i stručne nejasnoće govore upravo u prilog zaključku da ovaj zakon nimalo neće pomoći u uvođenju reda u ovu oblast. Naprotiv, upravo suprotno. Sa stručne strane, kao što su moje kolege već iznele, nebrojeno puta, zakasnili ste sa predlaganjem ovog zakona. Rok za donošenje ovog zakona istekao je 7. juna 2013. godine. Objašnjenja koja ste dali za ovo kašnjenje krajnje su neprihvatljiva kada suštinski sagledate ono što ste rekli. Objasnili ste da je najveći problem za efikasnost u postupanju u procesu legalizacije sama administracija koja ne postupa dovoljno efikasno. Sa druge strane, ovim zakonom ne propisujete niti rokove u kojima ona treba da postupa, niti propisujete sankcije za to ne postupanje ili prekoračenje rokova. Ne bih rekla da je to način da se u ovu oblast uvede red. Zamolila bih vas da u buduće vaše reči odgovaraju vašim delima. Ukidate mogućnost da lokalna samouprava, u ime građana, sprovodi proces legalizacije. To je jedna odlična odredba prethodnog zakona. Bilo bi krajnje iskreno i onako džentlmenski da to i priznate, jer nije greh da je nešto dobro uradila i prethodna Vlada. Videćemo da li imate najbolji interes građana Srbije na umu, kada budemo razmatrali amandmane u kojima ćemo mi predložiti da se ova odredba uvrsti u zakon, pa ćete tada odbijanjem ili prihvatanjem amandmana, koje smo mi predložili, dokazati da li imate najbolji interes građana Srbije na umu. Da završim time što ću vas podsetiti na situaciju koju je videla cela Srbija i u kojoj ste 2007. godine bili glavni akter i kada ste, citiram, svojima na autoputu objašnjavali kako ćete tolerisati kraduckanje. S tim u vezi, zanima me da li ćete isti taj princip primeniti danas u vašem resoru, u onome što vi nazivate uvođenjem reda. Hvala.
Vreme za poslaničke grupe SNS i DS je potrošeno. Sledeći prijavljeni, u skladu sa ovim, je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Gospodine ministre, u ova dva dana čuli smo mnogo politike, mnogo konkretnih primedbi na tekst zakona koji ima dobru nameru u koju mi kao poslanička grupa ne sumnjamo, ali čini nam se da ono što je gospođica Olgica Batić u svom uvodnom izlaganju rekla kao prvi ovlašćeni predstavnik ispred naše poslaničke grupe koji govori u Narodnoj skupštini, da su to otprilike smernice u kojima govore svi i čini nam se da je naša poslanička grupa dobro procenila kada je rekla da je problem koji je nasleđen u vašem ministarstvu, problem ne koji ste ni vi stvorili, ni vaši prethodnici, to je jedan decenijski problem koji je uslovljen razno-raznim faktorima zbog kojih postoji divlja gradnja koju, čini mi se, niko nije pomenuo, savremena Evropa ne poznaje. Čak jedna presuda Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu u dvodecenijskom sporu između dva građanina u pogledu osporavanja divlje gradnje, u jednom svom delu kaže da moderna i civilizovana Evropa ne poznaje termin „divlja gradnja“. Zbog toga smo mi, između ostalog zbog toga i zbog milion drugih razloga, kao desničarska stranka od početka privrženi Evropi i evropskim vrednostima. Ali mi smo, kao i u svemu i u ovome u negativnom smislu na vrhu neke crne liste. Naselje Kaluđerica, deo opštine Voždovac, je najveće divlje naselje, odnosno najveće stecište nelegalne gradnje na Balkanu. Slično je i sa Zemun poljem, slično je i sa nekim mondenskim mestima poput Dedinja, ili Kopaonika, ili Zlatibora. Za razliku od ovih sa plićim džepom koji su gradili nelegalno na ovim lokacijama, tamo su gradili neki drugi. Ali, kažem, pored nebrige države, loše pravne regulative, složenih pravnih procedura, korupcije, nebrige inspekcijskih službi, migracije stanovništva, socijalističke industrijalizacije, urušavanja začetka urbanizma kada su počeli da se javljaju u Srbiji, ratova, inflacija, turbo folk kulture, sve je to uticalo da mi danas imamo ovo što imamo u Srbiji. Da li ovaj zakon, koji u mnogim odredbama na valjan način reguliše ovu materiju, može u potpunosti da izleči i da reši ovo stanje? Po nama, može delimično i čini nam se da sa prihvatanjem nekih korektnih amandmana, ovaj zakon u svojoj finalnoj verziji može u nekoj meri sprečiti dalju proizvodnju haosa, a ono što je po nama pravo rešenje nije ni rušenje. Pored najavljenog zakona o planiranju i izgradnji, nama je potrebna sanacija. Imamo niz izgrađenih nelegalnih objekata koji nemaju vodovodnu mrežu, infrastrukturu, puteve, adekvatne priključke, legalne itd, ali sve to zahteva ogromna finansijska sredstva i zato neke velike efekte ovog zakona ne treba očekivati u nekom kratkom vremenskom periodu, jer je problem višedecenijski. Sa druge strane, zakon o legalizaciji, pored projekta izvedenog stanja, uređivanja građevinskog zemljišta, plaćanja administrativnih taksi i svega ostalog što će ići na teret svih građana koji uđu u proces legalizacije, takođe nam ukazuje na to da će svaki građanin biti izložen velikim finansijskim troškovima, što je sasvim normalno, logično i očekivano, ali u vremenu u kome živimo danas u Srbiji verujem da će veliki deo građana podneti zahteve za legalizaciju, ali čini mi se da će na kraju malo njih ipak uspeti da legalizaciju privede kraju. Međutim, ono što je dobro, što mi vama ne sporimo, vi ste se uhvatili u koštac sa velikim problemima, to je da se u ovaj proces ušlo. Verujem da ćemo u raspravi o pojedinostima uticati, sa našom argumentacijom, da prihvatite mnoge amandmane naše poslaničke grupe, da bismo nekako podvukli crtu sa tom divljom gradnjom i da bismo kao društvo u budućnosti počeli da pravimo jedan ambijent u kome će svaki građanin da se oseća zadovoljno, jer niko nije zadovoljan ako živi u nelegalnom naselju, u nekom ambijentu koji nije u urbanističkoj, estetskoj i skladnoj građevinskoj celini. Zbog toga se ljudi i dele, između ostalog, po naseljima u kojima žive, na one koji žive u urbanistički skladno uređenim delovima naselja ili na one koji žive u naseljima koja imaju pežorativni predznak. Gospodine ministre, mi ćemo, kao opoziciona stranka, i ovom zakonu i svim budućim zakonima ove Vlade prilaziti bez imalo političke ostrašćenosti. Čini mi se da je naša poslanička grupa jedna od retkih poslaničkih grupa koja je pričala o ovom zakonu i svim prethodnim zakonima, a da nismo uopšte pomenuli politiku, ni ko je gde bio, ni ko je šta kada radio, ni ko je šta kome rekao. Mislimo da građane Srbije to više uopšte ne interesuje… (Predsednik: Vreme.) … završavam, da je građanima Srbije svega toga preko glave, da oni od nas očekuju konkretna rešenja, a mi ćemo ih u raspravi o pojedinostima i ponuditi. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Verica Kalanović ima reč.
Poštovani predsedniče Skupštine, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, interesantno je bilo slušati prethodna dva dana ovo čeprkanje po prošlosti. I za nas je bio izazov da se u to uključimo, ali smo odoleli tome i kao URS smo odlučili da se bavimo, ne prošlošću, nego sadašnjošću, danas se živi, i budućnošću. Hajde da vidimo kako ćemo dalje. Šta je sadašnjost u građevini? Ako pogledamo šta kaže i struka i statistika danas, stanje u građevini nije bilo nikad teže. Kad naši političari, a tu mislim i na političare iz URS, kao i iz Vlade i parlamenta, stanu pred građane, sa skrušenim licem kažu – situacija u Srbiji je teška, jedva da imamo neki privredni rast. Tačno. Jedva da smo u prvih šest meseci imali neki pozitivan privredni rast, iako smo imali sjajne rezultate u automobilskoj industriji i komponentašima. Zašto? Zato što je građevina bila taj končničar. Pad u građevinskoj industriji je 40% u odnosu na prošlu godinu. U odnosu na prošlu godinu. Ne pričam o periodima pre 10, pre pet godina, pričam u odnosu na prošlu godinu. Kad uđete u bilo koju drugu oblast, kad uđete u ono što zovemo zapošljavanje, nova radna mesta, nove investitore, svi kažu – u građevini je stanje jako loše, mnogo obilazimo šaltera, imamo jako veliku birokratiju, imamo okoštali sistem, moramo da ga menjamo. I, gospodine Iliću, vi i ja smo učestvovali u takvim razgovorima. Ti građevinci sa kojima smo se sretali, i kad kažem „ti“ mislim, u najpozitivnijem smislu, i strukovna udruženja i privatne firme i firme u restrukturiranju i sindikati i istaknuti pojedinci su nam rekli – znate, veliki su problemi u građevini, ali moramo da uđemo u sveobuhvatnu reformu i zakonskih propisa koje imamo jer nisu dobri, hajde da osnujemo podgrupu. Čini mi se da smo hteli da osnujemo neke podgrupe koje su se bavile zakonima. Sa druge strane, dragi moji, slušamo danima o tome da su nam potrebne suštinske, temeljite, dubinske, bolne reforme. Mi iz URS kažemo – da, spremni smo za njih zbog toga što želimo modernu Srbiju. Pošto je stanje u građevini jako teško, veoma, veoma problematično danas, očekivali smo da će te suštinske reforme da krenu iz oblasti građevine, tamo odakle je najteže i vrlo smo, sa velikom radošću, dočekali da jesenje zasedanje počinje upravo sa suštinskim reformama iz oblasti građevine. Naše razočarenje je bilo da smo kao prvi zakon dobili nešto što nije suština, što je kozmetika, što je ponovljeni zakon koji ima namere da reši legalizaciju u Srbiji. Bez obzira kako ćete shvatiti moje reči, ministre Iliću, zakon je loš. Loš je zbog toga što ćemo na teritoriji Srbije imati različito sprovođenje zakona, zato što niste napravili reformu, zato što niste preuzeli odgovornost da kažete – zakon ima taj okvir, nije dogovorni, mora da se sprovodi jednako na teritoriji cele zemlje. Zvali su me predsednici opština, oni koji su odgovorni i pitali me: „Verice, vi koji ste bili u svim opštinama u Srbiji po mnogo puta, šta nam predlažete? Sami u narednih šest meseci treba da donesemo pravilnik. Hoćemo li ići putem populizma i obuhvatiti jako veliki broj kategorija iz ovog nemuštog člana koji neće plaćati punu cenu, nego ćemo mi morati da ih dotiramo? Nemamo para za to. Ili ćemo ići putem da utvrdimo po pravilnim kriterijuma, ispravnim kriterijuma okvire, gde ćemo dati prave cene za naknadu građevinskog zemljišta?“ To je ona četvrta tačka, ministre, koju ste predvideli u postupku legalizacije. Ako to bude tako, niti ćemo biti popularni, niti ćemo imati jeftinu legalizaciju. Naprotiv, imaćemo skupu legalizaciju i građani će negodovati. Hoćemo li da prebacimo i mi vruć krompir nekom drugom i da kažemo – hajde da to sve ugovorimo za 20 godina i da pustimo onima koji dolaze iza nas da rešavaju sve ove stvari? Ali, nemamo kreditne biroe. Kako da procenimo rizik? Kako ćemo da znamo kome da damo pet, kome deset, kome petnaest godina? Zbog toga smatram da ćemo imati zakon o legalizaciji koji će da se sprovodi u Subotici na jedan način, u Vranju na drugi, a u Tutinu i Novom Pazaru na treći. Takođe, da ćemo imati različite cene i da ćemo imati različite obuhvate, upravo zbog toga što nismo imali hrabrosti da kažemo - ovo je okvir, mi smo organizovana država, mi želimo da imamo standarde EU, mi želimo da postavimo okvire u kojima ćemo da se krećemo u postupku legalizacije. Još jedna stvar na koju negoduju ljudi. Ako smo imali nelegalno izgrađene objekte, a imali smo, ako smo imali nelegalno izgrađene čitave zgrade, pa i naselja, zašto smo sada amnestirali one koji su ih gradili? Kažemo – fizička lica u određenim objektima plaćaju u procesu legalizacije za svoje stanove naknade za građevinsko zemljište. Nije li to duplo plaćanje? Platili su investitoru koji se obogatio na njihovim leđima, a sada plaćaju ako žele da budu legalizovani, da nasleđuju njihove stanove njihova deca, da upravo ponovo plaćaju naknade za građevinsko zemljište. Na kraju jedno konkretno pitanje, ministre, za vas, upravo zbog toga što imamo nedefinisane stavove, nedefinisane zakone, nedefinisane kriterijume. Dok sam sedela ovde u poslaničkim klupama jedan od investitora mi je postavio pitanje za vas i zamolio me da ga prenesem. Radi se o investitoru iz Beograda. U prethodnom periodu kupio je zemljište, ima vlasnički list na koji je iskazan prigovor nekih od bivših vlasnika. Tužilac je odbacio njegov prigovor. U Gradskom sekretarijatu za građevinarstvo u Beogradu neće da mu izdaju lokacijsku dozvolu. Kažu – dok se ne reši sudski spor. U drugim gradovima u Srbiji ne prihvataju ovakve stavove, nego izdaju lokacijske dozvole kako bi se krenulo u gradnju, zbog toga što kažu da svako ima pravo da tuži. Ako je tužba odbačena, zašto se ne bi izdala lokacijska dozvola? On se obratio drugostepenom organu, vama, gospodine Iliću, pre šest meseci. Nije dobio nikakav odgovor. Moli da danas date konkretan odgovor. Znate, ne radi se o običnom čoveku, radi se o nekom ko je spreman da uloži pet miliona evra. Hajde da kroz male primere, ako ne možemo kroz velike, pokrenemo građevinarstvo. Hvala vam.
Hvala. Narodna poslanica Jelena Travar Miljević ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, poštovane kolege i koleginice, kada govorimo o naknadno pribavljenim građevinskim i upotrebnim dozvolama i kada govorimo o Zakonu o legalizaciji, koji ja lično smatram iznuđenim rešenjem, mislim da ovo nije najbolje moguće rešenje koje se moglo ponuditi građanima. Mada, koliko je jedan zakon dobar, zavisi od mogućnosti njegove direktne primene. Ono na šta bih ja apelovala jeste da u buduće uskladimo i metodologiju i terminologiju prilikom pisanja zakona. U toku čitanja ovog zakona imam par nedoumica i negde se nadam da ću dobiti konkretne odgovore. Kod člana 2. pod tačkom 1), odnosno uopšte u članu 2. definiše se za koje objekte se ne može naknadno izdavati građevinska dozvola. U okviru tog člana se utvrđuje da li je zemljište nepovoljno za gradnju. Moje pitanje glasi - kada neko donese prepis liste nepokretnosti, na osnovu čega će se to utvrditi? Da li na osnovu one kolone koja govori o vrsti zemljišta ili načinu korišćenja i katastarske klase? Isto tako, imam pitanje u članu 8, gde se govori o komisiji koju obrazuje nadležni organ za izdavanje građevinskih dozvola. Da li se tu govori o komisiji za tehnički prijem ili je to neka druga komisija? Ako to nije komisija za tehnički prijem, kojim aktom ili čime će definisati ko tačno čini pomenutu komisiju? Takođe, imam jednu neusaglašenost, odnosno primećujem neusaglašenost između člana 7. i člana 16. U članu 7. spominju se poslovni objekti, a onda u članu 16. proizvodni objekti. Ako je ikako moguće, volela bih da dobijem konkretnije obrazloženje večeras. Ono što kod mene stvara posebnu zabrinutost, kao kod nekog ko dolazi iz seoske sredine, kao kod nekog ko dolazi iz opštine Žitište, u kojoj se 70% stanovništva bavi poljoprivredom, to je što nigde u zakonu ne spominjemo ekonomske objekte. Pronašla sam u obrazloženju da će podzakonskim aktom biti precizno navedeni objekti koji ne mogu biti predmet legalizacije - objekti na selu izgrađeni u vreme kada nije bilo potrebno pribavljanje građevinske dozvole itd. Svaki podzakonski akt koji treba biti donet, a nije definisan u okviru zakona, ne znam koliko je obavezujući. Isto tako, kada govorimo o ekonomskim objektima, a imamo ih definisane i u važećem Zakonu o planiranju i izgradnji i u Pravilniku o opštim pravilima za parcelaciju, regulaciju i izgradnju, postavljam pitanje – šta ćemo ako neko dođe da legalizuje objekat, a nije sve u skladu sa Pravilnikom o sanitarnim uslovima za uzgoj i držanje živine, papkara? Kako će onda na lokalu reagovati ljudi? Znate, pričamo o egzistenciji ljudi na selu. Pričamo o tome kako nam je svaki čovek na selu potreban, jer se sela gase. Ako to nismo već uradili u ovom zakonu, zaista ne znam kako ćemo dalje legalizovati ekonomske objekte. Čvrsto verujem da ljudi koji imaju ekonomske objekte zaslužuju priliku da objekat legalizuju, da ga sutra puste u promet, da možda ostvare određene beneficije ili finansijsku podršku, bilo od banaka ili države, da unaprede svoju proizvodnju, poslovanje i da stvorimo zaista bolje uslove na selu. Ali, negde želim da se nadam da će onaj krovni zakon, koji definiše oblast građevinarstva, posebnu pažnju posvetiti objektima koji se grade na selu, jer mislim da to negde zaslužujemo. Isto tako, očekujem tu sveobuhvatnu reformu, jer podjednake probleme imamo i u selu i u gradu. Niko ne voli da se šeta od šaltera do šaltera. Za Srbiju je luksuz da gubi radna mesta, za Srbiju je luksuz da gubi vreme. Jedan od najboljih primera u Srbiji kada su u pitanju investicije jeste upravo „Fijat“, koji je realizovan i zahvaljujući gospodinu Mlađanu Dinkiću. Ugovor je potpisan 2008. godine. Zamislite kada nama kao državi treba 279 dana da izdamo građevinsku dozvolu. Da li je to model da privlačimo investitore? Da li su sve ovo modeli da privlačimo investitore i zadržimo ljude na selu? Zaista mislim da nisu i apelujem da u sledećem zakonu i sledećim zakonskim rešenjima imamo sveobuhvatniji pristup. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi gospodine ministre i predstavnici Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, nad Zakonom o legalizaciji u raspravi u načelu govoriću samo o duhu zakona. To je zapravo ono na šta URS i imaju najozbiljniji prigovor. Taj prigovor je šef poslaničke grupe i predsednik URS gospodin Mlađan Dinkić formulisao u metaforičnoj oceni „cuker vaser“ ili ti šećerna vodica. Nemate uopšte razloga da se ljutite na tu vrstu prigovora, jer je to najmanji prigovor vama lično gospodine ministre i resornom ministarstvu. To je prigovor koji u suštini govori o političkoj spremnosti i politici Vlade da političku odluku i volju stavi u koren princip odluke da se problem nelegalne gradnje u Srbiji prevaziđe i reši, a problem je ogroman.To je jedan od najvećih problema ovog društva iz kojeg zapravo govori zlo duh bezakonja kojem se jedan duh zakona sa „cuker vaser“ karakterom stvarno ne može na ozbiljan i prihvatljiv način suprotstaviti. Govorili su i kolege LDP i kolege iz SPS na jedan sociološki način o ovoj temi, ukazujući da je reč o fenomenu ogromnih razmena i jako dubokog korena, da je to zapravo sociopatološka pojava od civilizacijskog značaja za naše društvo. Onda stvarno nije rešenje toga pitanja u nekoliko tehničkih mera, makar bile strukovne i administrativno korektne koje zaista mogu da odgovore na sledeću situaciju. U postupku pridruživanja EU urbanistički građevinski standardi u Srbiji rastu, mi ih aktivno neprekidno podižemo u skladu sa civilizacijskim kretanjima u okruženju, a imamo oko sebe nasleđe građevinsko koje je supstandardno u odnosu na vreme svoga nastajanja, a kamoli u odnosu na podignutu letvicu i povišene standarde urbanizma i izgradnje. Šta raditi? Pa, nema tu mnogo prostora.Principijelna odluka ili ide ka sankcionisanju krivičnog dela ili ide ka nekritičkom povlađivanju učinjenog prestupa. Principijelna odluka nad ovim pitanjem je teže nego nad bilo kojim drugim političkim pitanjima u Srbiji i ima dovoljno kapaciteta da obori Vladu koja bi odlučila da se sa ovim pitanjem principijelno pozabavi. Zato vama gospodine Iliću, tu nije ni ostavljeno mnogo prostora. Vi ste u stvari bili u poziciji da tragate za trećim članom u logičkom zakonu isključenja trećeg, da tražite srednje rešenje u nemogućnosti održavanja političkog, a ne resornog pristupa ovom pitanju. Jer, zaista to pomalo liči na onu poziciju Volterovog filozofa koji priznaje da je obavešten da jedna stranka misli da je kralj umro, da druga misli da je kralj živ, ali ima građanske hrabrosti da saopšti da on ne veruje ni u mišljenje prvih, ni u mišljenje drugih. Zaista, to je jedna pozicija koja je pomalo nemoguća. Naši amandmani, ima ih deset, tehničkog su karaktera, proizašli iz uverenja da će većina zakon usvojiti. Ali, naše nezadovoljstvo ostaje trajno zbog nespremnosti da se pokaže principijelan pristup u odnosu na ovo pitanje, jer kakav je principijelan pristup. Vlada je formulisala princip nulte tolerancije u odnosu na kršenje zakona. Izvinite, ovo su sada krivična dela o čemu govorimo. Vidim kako je parlament pun razumevanja, saosećanja za učinioce krivičnih dela prema zakonima Republike Srbije. Gde je sad princip nulte tolerancije? Iskreno da vam kažem meni ne raste adrenalin od pominjanja principa nulte tolerancije, ne podiže mi se entuzijazam od te formulacije možda samo kosa na glavi. Znam gospodine Iliću, poznajući vas dugo u politici da ste vi još manje čovek kojeg bi neko mogao optužiti da aktivno, rigidno zagovara princip nulte tolerancije. Ali, iskreno ako je to princip zašto ga sada na ovu temu izvrćemo u suštu suprotnost u princip apsolutne tolerancije. To je sporno. Zapravo je ovim zakonom problem prebačen lokalnim samoupravama, ostavljena mala vrata za tzv. katastarsku legalizaciju, a u suštini dat odgovor Ustavnom sudu na koji se nije moglo ćutati na prigovore koji su doneti. Koji su problemi lokalnim samoupravama ostavljeni. Pazite, tu nije reč o pojedinačnim objektima, reč je o čitavim supstandardnim nasiljima u kojima je jako teško, gotovo nemoguće obezbediti infrastrukturne i komunalne funkcije na nivo urbanizovanog i urbano korektnog dela grada. Ali, pošteno je da lokalne samouprave to rešavaju. To jeste njihova izvorna nadležnost, ali pozivam i vas gospodine ministre i Vladu Republike Srbije da i kroz ostale zakone na taj način osnažujemo lokalnu samoupravu, a o ovom pitanju da boljih prilika i jačih političkih snaga reforme.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Da li vi ministre želite reč? Izvolite.
Na kraju, želim da vam se zahvalim na jednoj raspravi koju smo imali dva dana, bilo je svega i svačega. Mi smo hteli da napravimo jedan zakon koji je u ovoj situaciji moguć i da otklonimo ono što je Ustav, Ustavni sud Srbije stavio kao primedbu. Međutim, ovo se više koristilo i za kampanju, za raznorazne priče koje nemaju nikakve veze sa zakonom. Tu su se mnogi hvalili da su napravili čudesa, a u građevinarstvu nije ništa. Najviše su se hvalili oni koji su uništili građevinarstvo u nekim prethodnim periodima, koji nisu plaćali račune građevinarima. Ministarstvo koje vodim ne duguje nijedan dinar nijednoj građevinarskoj niti putarskoj firmi. Ovde sam slušao diskusije ljudi koji duguju milijarde i otišli su, a nisu izmirili račune, ostao je dug, a dug je uništio mnoge firme. Ovde su govorili oni koji su privatizovali putarske firme i građevinske firme i predali ih u nadležnost, da ne kažem kriminalcima, ali nekim čudnim ljudima koji su ih potpuno upropastili. Sada neka narod sudi. Što je porastao rad u građevini 40% na crno, Verice Kalanović.
Molim vas ministre pošto nemaju poslanici priliku da vam se obrate, samo nemojte da im se obraćate.
Izvinjavam se, samo pitam. Gde su građevinari? Rade ali kod drugoga i na crno zato što su im uništene matične firme. E sada, kažemo, nije dobar zakon, jel treba da bude okvir isti u Srbiji? Kako može isto u Tutinu i na Dedinju da se naplati? Kako može ovaj što je pravio objekte ovde kod hrama Sv. Save na ovom pašnjaku da naplati isto kao na Pešteru? Da li je to isto, da li treba ista infrastruktura i komunalno opremanje? Nije isto i zato je Ustavni sud naložio da se vrate ingerencije onih koji su nadležni da to procene i koji tamo žive. Ovde se svašta pričalo i reklo, kaže, ima mnogo nelegalizovanih objekata, to je tačno. Živim u gradu gde je čitavo naselje napravljeno u plavom području, ne može da ih legalizuje nikada niko dok vodoprivreda ne dozvoli da se to tamo uradi ili u zoni zaštite Ovčarsko-Kablarskih manastira ili u nacionalnim parkovima, da se naprave čitava naselja. Kako da ih legalizujete, kada ljudi nemaju pravo da se legalizuju, jer su hiljadu objekata napravili tamo gde ne može da se napravi. Jedno pitanje vrlo interesantno, pitamo mi, zašto nije vađena građevinska dozvola? Zato što nije bilo sankcija. Ovde su se auto-putevi radili bez dozvola, pa mostovi, pa nemaju upotrebne dozvole, a znate li vi da pola auto-puta Koridora 10 nema građevinsku dozvolu, a o upotrebnoj da ne pričam? Da li vi verujete da je u Loznici dato za jednu ulicu milion evra da se popravi? Šta mislite ko je to dao? Oni koji najviše kritikuju danas ovaj zakon. (Narodni poslanik Verica Kalanović, sa mesta: Onaj ko je dao i Čačku, isto toliko.) Ali milion evra za jednu malu uličicu? Da li vi verujete da je jedan ministar potpisao ugovor za izgradnju auto-puta bez prostornog plana koji nije usvojen na tom području i koji sada usvajamo i da je napravio ugovor o izvođenju radova i ugovorio posao bez idejnog projekta i prostornog plana. Da li to postoji negde na svetu, ima li jedna zemlja u svetu gde to može da se uradi? Nema nigde. Zato i ide ovako, zato su mnogi i propadali i propadaće, ali dobro, sve će doći na svoje mesto. Neću da vas smaram više, ali su neki ovde kritikovali nešto a da nemaju nikakvih osnova za to. Neka se malo prepoznaju, ali bogami, kritikovali su da su ljudi radili zakon nestručni, da nemaju pojma, da su neki prethodni zakoni bili bolji. Ja nijednog pravnika nisam promenio u Ministarstvu. Oni što su pravili i onaj prethodni zakon, pravili su i ovaj, ali to ne znači da neću da menjam. Sada kada sam video kako vi to znate da kritikujete, biće nekih promena i mora da bude promena. Prema tome, nemojte tako da pričate. Ovde smo čuli pohvale za neke ministre koji su otišli, a nisu platili dug, a držali su kasu. Mi smo insistirali sa građevinarima da im se da tih devet milijardi. Oni su ljudi dolazili svaki dan i molili, preklinjali. Nije im plaćeno. Održavanje puteva nije plaćeno. Radovi nisu plaćeni. Ništa im nije plaćeno. Naravno, oni lančano idu u stečaj. Zašto? Zašto im nije plaćeno? Kako je u „Zastavi“ sve plaćeno, u „Fijatu“? Šta im je palo na pamet, dobili su. Zašto putarima nije ništa plaćeno? Kako je moguće da na održavanju puteva 4,5 milijardi da se duguje? „Fijatu“ je sve isplaćeno u dinar, i klubovi, i najbolji vaterpolo klub, i najbolji košarkaški, i najbolji rukometni, i najbolji fudbalski i najbolji stadioni. Što? Pa, političkida bi se prošao cenzus, da se ide na određenu grupaciju biračkog tela. To je ta priča. Političke investicije su ovde ubile Srbiju. Više je uloženo u Staru planinu nego u celo građevinarstvo Srbije. To vam ja odgovorno tvrdim. Pogledajte račune. Kod mene je resorno ministarstvo za komunalno opremanje gradova, a drugi ministar koji nije nadležan za komunalno opremanje gradova u onoj meri u kojoj sam dobio nadležnost je puta 10. Zašto? Pa, politički. Prema tome, pomozite da se ovaj zakon usvoji, da imamo zakon o legalizaciji. Bolje bilo kakav nego nikakav, a ovaj je dobar zakon. Nemojte pričati ono - neki tamo pričaju s boka, Ilić je rekao kraduckaj. Nisam rekao, rekao sam mislio sam da malo kraduckate, ali mnogo kradete, što se i danas ovim hapšenjem dokazalo. Hajde da ga je neko odveo na ručak, počastio kilo jagnjetine, popio pivo, možda i da razumem, ali čujem da je uzeo 150 miliona za jedan potpis. Pa, to ni Džaja nije uzeo u najboljim danima. Za jednu dozvolu? Pa, šta mislite, koliko je bilo tih dozvola? Pozdravljam vas i hvala vam puno. Želim vam da se vidimo kada budemo branili amandmane i da sarađujemo dalje. Pustite vi, oni koji izgube, imaju pravo da se ljute i, naravno, da pričaju svašta, ali mi se moramo boriti. Molim vas, gurajmo napred. Biće sve u redu. Biće građevinarstvo opet na svom mestu, vodeće. Hvala vam puno.
Hvala. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Sa radom nastavljamo u petak, 4. oktobra, u 10.00 časova.