Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 163 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 106 poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći poslanici: Nenad Čanak, Aleksandra Jerkov i Aleksandar Marton. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O DRŽAVNIM SLUŽBENICIMA (načela) Podsećam vas da je prvog dana rada sednice, saglasno članu 140. stav 1. Poslovnika, otvoren načelni pretres Predloga zakona. Pitam da li predstavnik predlagača Milan Marković, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, želi reč? (Da.)
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, najpre moram da se izvinim zbog ovog kašnjenja koje je posledica saobraćajne gužve, a takođe da konstatujem da je ovo nova praksa u parlamentu i mislim da je ovo dobro za sve nas, jer prethodnih šest ili sedam godina, koliko sam ovde bio poslanik, parlament obično nije mogao da počne bez 45 minuta zakašnjenja, tako da zaista čestitam svim narodnim poslanicima, a posebno predsedniku Narodne skupštine, gospodinu Oliveru Duliću, podrazumevajući ovo pre svega kao njegov uspeh. Dakle, dozvolite mi da, poštujući vaše vreme, obrazložim Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima u ime Vlade Republike Srbije, kao predlagača. Zakon o izmenama Zakona o državnim službenicima se već našao pred vama pre nekih možda 20 ili mesec dana. Nažalost, zbog raznih razloga tada niste mogli da odlučite o ovom zakonu koji je predložila Vlada, danas je ponovo ovaj zakon na dnevnom redu i ovaj zakon je praktično tehničkog karaktera. Radi se o tome da se produži rok za sprovođenje konkursa radi postavljenja državnih službenika na položaje. Naime, tokom 2005. godine u ovoj Narodnoj skupštini je raspravljano o Predlogu zakona o državnim službenicima, koji je stupio na snagu 1. jula 2006. godine, i u tom zakonu, u članu 32, utvrđeno je da radna mesta u državnoj upravi mogu biti položaji i izvršilačka radna mesta. Takođe, u članu 33. utvrđeno je šta je to položaj i kako se stiče položaj, i utvrđeno je koji to obim poslova jeste – vidim da ste zadržali duh dobacivanja koji ovde očigledno teško može da se iskoreni – dakle, utvrđeno je koja su to radna mesta položaji i kako se vrši postavljenje na ta radna mesta. Međutim, da biste razumeli zbog čega je značajno da prihvatite ovaj zakon pročitaću vam upravo ove dve odredbe postojećeg zakona. Dakle, radna mesta državnih službenika dele se na položaje i na izvršilačka radna mesta, u zavisnosti od složenosti poslova, ovlašćenja i odgovornosti. Položaj je radno mesto na kome državni službenik ima ovlašćenja i odgovornost vezanu za vođenje i usklađivanje rada u državnom organu. Dakle, položaj je radno mesto sa posebnim odgovornostima, molim vas da ovo imate na umu kada budem obrazlagao zbog čega je neophodno da se ovaj zakon usvoji, zbog čega je neophodno da se jedna odredba ovog zakona primeni retroaktivno. Dakle, prema Zakonu o državnim službenicima Vlada postavlja na položaj pomoćnika ministra, sekretara ministarstva, direktora organa uprave u sastavu ministarstva, pomoćnika direktora organa uprave u sastavu ministarstva, direktora posebne organizacije, zamenika i pomoćnika direktora posebne organizacije, direktora službe Vlade, zamenika i pomoćnika direktora službe Vlade, zamenika i pomoćnika generalnog sekretara Vlade, republičkog javnog pravobranioca, zamenika republičkog javnog pravobranioca i načelnika upravnog okruga. Reći ću vam da u ovom momentu postoji oko 400 položaja. Takođe ću vam reći da je, prema Zakonu o državnim službenicima, postavljeno svega 22 službenika na položaje, praktično preko 370-380 ljudi nije postavljeno na položaje prema odredbama ovog zakona i ukoliko u danu za glasanje ne biste usvojili ove izmene i dopune zakona, preko 380 ljudi koji rade na mestima na kojima treba da rade službenici na položajima, njima bi prestala ta funkcija i postavlja se pitanje kako bi dalje ceo sistem funkcionisao. Moram da vam kažem i da izrazim svoje veliko zadovoljstvo, jedno od ministarstava u kome je izvršeno postavljenje prema Zakonu o državnim službenicima jeste Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu i moji pomoćnici, dve dame su ovde, gospođa Stanić i gospođa Milica. Dakle, gospođa Stanić je prošla taj konkurs i još tri pomoćnika su prošla taj konkurs, i sekretar ministarstva je prošao taj konkurs, i moram reći da je Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu predvodnik u profesionalizaciji državnih službenika upravo u tom smislu što niko ne može, sve i da hoće, a odmah da vam kažem da niko i ne želi, da menja ove službenike na položaju. Mislim da je to dobar put i da već prilikom stupanja sledeće vlade na dužnost niko neće menjati nijednog državnog službenika na položaju, odnosno da ćemo zaista moći da se pohvalimo profesionalnom, depolitizovanom i odgovornom državnom upravom. Zakon o državnim službenicima propisuje u prelaznim i završnim odredbama da će prvi konkurs za postavljenje na položaje obavezno biti javni konkurs i da će se svi javni konkursi za postavljenje na položaje okončati do 1. jula 2007. godine, to je bilo pre dva dana, kao i da postavljenim licima, čija radna mesta postaju položaji, dužnost u svakom slučaju prestaje 1. jula 2007. godine. Dakle, nalazimo se u toj vrlo neprijatnoj situaciji da bi kod praktično 380 službenika u ovom momentu prestala dužnost i da bi se postavilo pitanje ko bi bio odgovoran i ko bi obavljao poslove koji su ovim zakonom predviđeni za državne službenike na položajima. Zašto je to tako? Zakonom o Vladi propisano je da vlada kojoj je prestao mandat može vršiti samo tekuće poslove i da ne može postavljati funkcionere u ministarstvima, posebnim organizacijama i organima uprave u sastavu ministarstva. Naravno, Zakon o Vladi pominje termin "funkcioneri", Zakon o državnim službenicima donet je nakon Zakona o Vladi i po njemu pretežni deo funkcionera, izuzev malog broja, postali su državni službenici na položajima. Prethodnoj vladi je mandat prestao onda kada je prestao mandat narodnim poslanicima, a to je bilo 14. februara 2007. godine. U tom smislu, od 14. februara 2007. godine Vlada nije mogla da sprovodi konkurse i da postavlja državne službenike na položajima. Praktično, u ministarstvima i posebnim organizacijama, organima uprave u sastavu ministarstva, službama vlade, Republičkom javnom pravobranilaštvu itd, 1. jula 2007. godine je prestala dužnost za sva ona lica koja su postavljena prema prethodnim propisima, dakle ne prema Zakonu o državnim službenicima, a prema Zakonu o državnim službenicima od 14. februara niko nije ni mogao biti postavljen, sve i da je neko imao nameru da ih postavi. Budući da su, prema Zakonu o državnim službenicima, položaji radna mesta na kojima državni službenici imaju ovlašćenja i odgovornosti vezane za vođenje i usklađivanje rada u državnom organu, prestanak dužnosti navedenih lica ozbiljno bi ugrozio rad pomenutih organa i službi, time i funkcionisanje države. Pomenuću konkretno, kada je u pitanju ministarstvo, to su i sekretar ministarstva i pomoćnici ministara koji se nalaze na čelu sektora u tom ministarstvu. Stoga je neophodno da se ovim zakonom propisani rokovi produže za sprovođenje javnih konkursa i, naravno, istovremeno za prestanak dužnosti postavljenih lica, kako bismo izbegli ovu vrlo neprijatnu situaciju. To su razlozi zbog kojih je u samom Predlogu zakona bilo predviđeno da se zakon donosi po hitnom postupku i da stupa na snagu danom objavljivanja. Dakle, izbegli smo onaj prorogatio fori od osam dana. To su u ovom momentu razlozi zbog kojih tražimo da se utvrdi retroaktivnost ovog zakona, prihvatanjem amandmana gospođe Nade Kolundžije, jednog izvrsnog amandmana, koji je na odličan način prevazišao situaciju u kojoj smo se mi sada našli. Na kraju, mogu da vas zamolim da ovo relativno tehničko pitanje, rekao bih pre svega tehničko pitanje, rešimo efikasno. Naravno, spreman sam da odgovaram na sva vaša pitanja, u ime Vlade Republike Srbije, kao predstavnik predlagača. Vraćam se na samu temu. Ovo je jedini način da prevaziđemo situaciju u kojoj smo se našli činjenicom da prethodna vlada od 14. februara nije mogla da sprovodi konkurse poštujući Zakon o Vladi, a da nova vlada nije formirana do pre mesec dana, što treba da imate na umu, jer sama procedura tih javnih konkursa je veoma dugačka i da postoji Visoki službenički savet koji je direktno odgovoran za sprovođenje tih konkursa. Visoki službenički savet nije u mogućnosti mesečno da obradi više od par desetina konkursa, a mi u ovom momentu imamo potrebu da blizu 400 ljudi primimo da budu službenici na položaju i da je to nemoguće uraditi u nekom roku od 2,3,4, 5 meseci. Rok od godinu dana je optimalan rok za završetak ovog posla. Toliko, gospodine predsedniče, u ovom uvodnom izlaganju. Hvala vam na pažnji, hvala vam na interesantnim dosetkama, bilo je vrlo duhovito, nije možda bilo dovoljno korisno, ali bilo je vrlo duhovito. Hvala vam na pažnji.
Kršenje odredbi Poslovnika reklamirali su sledeći narodni poslanici: gospodin Balint Pastor, Čedomir Jovanović, Ivan Andrić, Vladan Batić, Tomislav Nikolić. Izvolite, narodni poslanik Balint Pastor.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao što znate, meni nije običaj da se javljam po povredi Poslovnika, ali je gospodin predsednik uspeo da prekrši u petak i danas tri člana Poslovnika. Članove ću i da citiram i molim da mi se ovo vreme ne uračunava. Danas je gospodin predsednik prekršio član 100. Poslovnika, prema kojem narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika. Zbog reklamiranja povrede Poslovnika sam se javio još u petak, pa je gospodin predsednik trebalo prvo meni da da reč, a ne ministru. Drugi član je prekršen još u petak, a to je član 90. stav 2, po kojem narodni poslanici, odbori i druga radna tela Narodne skupštine i Vlada mogu predlagati izmene i dopune predloženog dnevnog reda. Predlozi se dostavljaju predsedniku Narodne skupštine u pisanoj formi. Isto tako je prekršen i stav 5. člana 90: ''Pri utvrđivanju dnevnog reda, Narodna skupština odlučuje sledećim redom o predlozima: za hitni postupak, da se pojedine tačke povuku iz predloga dnevnog reda, da se dnevni red proširi, za spajanje rasprave, za promenu redosleda pojedinih tačaka''. Moram vas podsetiti da su narodni poslanici SVM još 19. juna predložili Narodnoj skupštini zakon o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji i uputili su taj predlog zakona Skupštini, sa predlogom da se stavi na dnevni red prve sednice po hitnom postupku. Isto tako smo, na osnovu člana 161, naveli u obrazloženju koji su razlozi za hitni postupak, a naveli smo da bi štetne posledice nastale i opasnost da nastanu nesagledive i štetne posledice po sistem javnog informisanja na jezicima manjina, koje kasnije ne bi bilo moguće otkloniti. Mi smo ovim zakonom predložili da se izuzmu iz privatizacije elektronski mediji koji emituju program i na jezicima nacionalnih manjina. Mi o ovom problemu, kao SVM i kao Nacionalni savet Mađara, govorimo već tri i po godine, ali nažalost u Srbiji težinu ima samo ono što kaže narodni poslanik ili neki ministar, pa nismo mogli da izdejstvujemo da ovaj predlog zakona dođe na dnevni red Narodne skupštine, pa smo ga sada uputili Narodnoj skupštini. Moram da kažem i to da Vlada krši svoje međunarodne obaveze, jer je međuvladina mešovita Komisija za nacionalne manjine još u decembru 2004, Komisija između Republike Srbije i Republike Mađarske, u zapisniku ove komisije stoji da će Vlada Republike Srbije inicirati izmene Zakona o radio-difuziji, u cilju izuzimanja iz procesa obavezne privatizacije onih elektronskih medija čiji su osnivači opštine, a emituju program i na manjinskim jezicima. To bi tako trebalo da bude već više od tri godine. Nažalost, to nije tako i mi smo predložili ovaj predlog izmena i dopuna Zakona. Mi smo o tome razgovarali i sa premijerom Koštunicom u toku prošle nedelje i sa Draganom Janjićem, pomoćnikom za medije ministra kulture. Obojica su rekli da treba naći neko rešenje. Moram da kažem da smo za to da se suštinski problemi efikasno rešavaju. (Predsednik: Vreme) Molim predsednika Narodne skupštine da ovaj zakonski predlog stavi na dnevni red. Ukoliko ovo ne dođe na dnevni red u toku današnjeg dana, što je kršenje Poslovnika, onda vas molim, gospodine predsedniče, da se ovaj predlog zakona stavi na dnevni red u roku od 10-ak dana, jer se ovo pitanje može rešiti isključivo izmenom zakona, a ne na način kako to rešava, recimo, predsednik SO Subotica, gospodin Saša Vučinić, koji daje podršku Radio ''Subotici'' i tapša po ramenima zaposlene u Radio ''Subotici''...
Gospodine Pastor, isteklo vam je vreme. Odmah da vam dam i odgovor. Član 167. definiše sledeću stvar: ''Na vanrednom zasedanju Narodna skupština radi po unapred utvrđenom dnevnom redu koji je dostavio podnosilac zahteva za održavanje vanrednog zasedanja''. Podnosilac zahteva je grupa poslanika i ne postoji mogućnost da se na sednicu koju je zakazala grupa poslanika, a koja je vanredna po svojoj suštini, stavi tačka dnevnog reda koju ste vi predložili. Što se tiče kršenja člana 100. Poslovnika, član 100 kaže, vi ste to lepo citirali: ''Narodnom poslaniku koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine daje reč odmah po završenom izlaganju prethodnog govornika''. Sednicu sam otvorio i nisam prethodni govornik. Prvi govornik koji je govorio na sednici je ministar Marković. Nakon njega ste dobili, po članu 100, mogućnost da reklamirate kršenje ovog poslovnika. Da li ste zadovoljni odgovorom ili želite da se u danu za glasanje izjasnimo o kršenju Poslovnika? Hvala puno. Narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, citiraću član 226, pa molim da mi se ne računa vreme: ''Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika''. Gospodine predsedniče, pozvao sam se na ovaj član Poslovnika u petak, a odmah nakon toga ste vi prekinuli sednicu. Tokom te kratke rasprave, na koju nisam dobio odgovor, ponovio sam jedan od zahteva na kojima su ranije insistirale neke kolege poslanici, a koji su upućeni Specijalnom tužiocu za borbu protiv organizovanog kriminala Slobodanu Radovanoviću. Vrlo jasno smo od vas tražili obrazloženje odlaganja rasprave o poverenju Vladi Vojislava Koštunice, zbog toga što smo smatrali da na politička pitanja koja se pokreću u javnosti kroz kriminalizovanje opozicije i političke alternative Vojislavu Koštunici mi treba da ponudimo odgovore njemu i njegovom kabinetu u raspravi u Parlamentu Srbije. Mislim da niko ne želi da se politički problemi u društvu rešavaju onako kako su rešavani u prošlosti, a pogotovo ne onako kako su rešavani 12. marta 2003. godine. Od vas nismo dobili nikakav odgovor, osim ako prekid sednice nije bio odgovor, a ako je to bio odgovor, moram reći da sam razočaran i da je taj odgovor poražavajući. Vi kao predsednik parlamenta treba da štitite ovu instituciju, a ne jednu nesposobnu vladu. Zakazali ste četvrto zasedanje parlamenta za 21. jun i jedina tačka dnevnog reda bila je rasprava o poverenju Vladi Vojislava Koštunice na osnovu pokrenute inicijative dve opozicione stranke. Imam razumevanja za obrazloženje sa kojim ste nas upoznali tokom prošle nedelje i prolongiranje te rasprave za ovu nedelju, ali samo pod uslovom da smo mi u petak, subotu i nedelju radili na zakonu o kojem je govorio nadležni ministar. Mi o tom zakonu nismo raspravljali i zbog toga činjenica da se ta tačka dnevnog reda ne nalazi pred nama oduzima nam pravo da mi ponudimo odgovore koje od nas javnost očekuje, u istoj meri u kojoj tu javnost zadovoljavaju svojim političkim obrazloženjima specijalni tužilac i njegov portparol. Izvinite, ali ne možemo se mi u ovoj zemlji ponašati kao da se ništa ne dešava. Slažem se da je ovaj zakon veoma važan, ali vas molim da nam kao predsednik Skupštine kažete šta ste učinili po pitanju koje je ovde otvoreno tokom prethodne nedelje i zahtevu nekoliko poslanika da specijalni tužilac upozna parlament sa svim okolnostima koje su u ovom trenutku izuzetno važne, a vezuju se za političku pozadinu ubistva predsednika vlade Zorana Đinđića, bez obzira na one koji se u toj pozadini nalaze. Ako je odgovor na sve ono što se prošle nedelje desilo, zahtev policije da me obezbeđuje, onda te političke pretnje kojima smo mi izloženi nisu pretnje pred kojima ćemo se povlačiti. Neka se obrati specijalni tužilac parlamentu, to su tražili poslanici, i neka položi parlamentu račun. Mi smo predstavnici građana koji od nas, u istoj meri u kojoj neko od njega traži, očekuju određene odgovore. Mi taj odgovor nismo dobili od specijalnog tužioca, a nismo dobili odgovor ni od vas šta ste preduzeli po tom pitanju. Ništa lično, bez ikakvih ograda, vrlo principijelno želimo da se u parlamentu o tome razgovora, a ne na ulici, ne kroz nasilje, jer sve ono što se u ovom trenutku u Srbiji dešava gura nas u tu vrstu ekstremizma. Ako neko misli ... (Predsednik: Vreme.) Da, hvala vam, i prošli put ste me prekinuli. Upozorio sam vas da mi dozvolite da završim rečenicu, niste to dozvolili, prekinuli ste sednicu. Što se tiče našeg zahteva, vrlo je jasan. Član 226, citirao sam ga, kao što sam rekao na početku, i zamolio da mi to vreme ne računate. (Predsednik: To je bilo 30 sekundi.) Član 226, odgovor na vrlo jasno poslaničko pitanje, tražimo od tužioca Radovanovića da obavesti parlament, a ne da nama u privatnim telefonskim razgovorima ili u privatnim razgovorima sa našim advokatima objašnjava kako je Srbija otišla u ludilo i kako ono što se dešava nema nikakve veze sa njim i sa njegovom institucijom, i da je u strahu za našu bezbednost, a da pri tom javno o tome ćuti.
Hvala. Uvaženi gospodine Jovanoviću, citiraću vam član 168 - za vreme vanrednog zasedanja na sednici Narodne skupštine mogu se postavljati poslanička pitanja samo ako je predlagač vanrednog zasedanja to predvideo u svom zahtevu. Predlagač to nije predvideo u svom zahtevu. Bez obzira na to, zamoliću stručnu službu da zabeleži vaše pitanje i dobićete odgovor u najkraćem mogućem roku. Kršenje Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Ivan Andrić, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 100. i čl. 225. i 226. Što se tiče člana 100, gospodine Duliću, niste u pravu zato što smo se mi javili po Poslovniku u petak. Trebalo je da danas dobijemo reč pre ministra, gospodina Markovića.
Da nešto raspravimo, i u petak se niko Skupštini obratio nije. U petak se nije niko obratio Skupštini, uključujući i ministra. Vi ste dobili reč po Poslovniku, po Poslovniku je krenula rasprava. Dakle, niko se od govornika nije obraćao. Sada ste dobili reč, izvolite, reklamirali ste član 100. i izjasnićemo se u danu za glasanje.)
Samo vas molim da se ne obraćate sa tom dozom ironije nama. Prethodni govornik, u mom slučaju, bio je gospodin Vladan Batić u petak, jer sam se prijavio da govorim po Poslovniku u petak. Nije bio Milan Marković. Ali ne bih dalje o tome. Hvala. Čl. 225. i 226 - narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim pitanjima potrebnim za vršenje funkcije narodnog poslanika. Radi potpunijeg obaveštavanja, narodnim poslanicima se redovno dostavljaju službene publikacije Narodne skupštine i informativni i drugi materijali. Član 226 - narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine. Koristim ovu priliku da postavim pitanje ministru pravde, gospodinu Dušanu Petroviću. Pitanje glasi - Koji je status, trenutno, bivšeg specijalnog tužioca za organizovani kriminal Slobodana Radovanovića? Dame i gospodo narodni poslanici, gospodinu Radovanoviću je mandat istekao u nedelju 1. jula i on više nije i ne može biti, bez ponovnog izbora, specijalni tužilac za organizovani kriminal. Ovo pitanje postavljam i taj status je u ovom trenutku jako važan iz nekoliko razloga. Svakako, najvažniji razlog je taj što taj čovek trenutno sprovodi jednu od najvažnijih istraga u našem društvu, a to je pitanje političke pozadine ubistva premijera dr Zorana Đinđića. Da li on svoju funkciju sada obavlja pod nekom vrstom ucene? Bili smo svedoci ovde kada su poslanici DSS najavljivali buduće poteze gospodina Radovanovića. Juče smo opet to čuli, kao i prošle nedelje, od portparola DSS Andrije Mladenovića. Postavljam pitanje gospodinu Dušanu Petroviću - kakav je status gospodina Radovanovića i da li on radi pod nekom vrstom pritiska. Još jednom ponavljam, mi smo spremni da odgovorimo na sva pitanja, čak i tužioca kome je istekao mandat, a očekujemo ovde, ponoviću taj zahtev još jednom, gospodina Koštunicu, i njemu ćemo dati lično odgovore na sva pitanja koja postavlja preko svojih mafijaških medija. Hvala.
Hvala puno. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladan Batić, potom narodni poslanik Tomislav Nikolić. Pročitaću vam i dalji redosled, narodni poslanik Šormaz, Dačić, Gojko Radić, Rajko Baralić, Varga Laslo, Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, takođe odredba člana 226, da je ne citiram. Takođe pitanje za ministra pravde - kakav je danas status specijalnog tužioca za organizovani kriminal, gospodina Slobodana Radovanovića, da li mu je istekao mandat i, ako jeste, ko može da mu produži mandat? Podsećam da Srbija nema državnog tužioca, a i pitanje je kada će ga i da li će ga u bliskoj budućnosti imati. Nema ni okružnog tužioca u Beogradu, jer onaj koji obavlja tu funkciju odavno treba da bude u penziji. Povodom polemike u javnosti i reagovanja dosadašnjeg specijalnog tužioca za organizovani kriminal, gospodina Slobodana Radovanovića, moram da vam kažem da sam u petak bio sa gospodinom Radovanovićem, da sam ga upozorio da je prekršio svoja ovlašćenja, da se ne može priča o političkoj pozadini za ubistvo premijera fokusirati na jedan događaj, pošto postoje događaji i pre tog događaja i posle tog događaja koji su važniji od tog događaja. Priznao je gospodin Radovanović, i rekao sam da ću to reći u parlamentu, da je pogrešio, da je bio isprovociran nekim medijskim nastupima nekih tužilaca, ali on to ne sme da radi, jer se onda stiče utisak da je politički opredeljen. Onda on ne može da radi posao oko utvrđivanja političke pozadine ubistva Zorana Đinđića. Skrenuću pažnju na još jedan detalj, to sam mu takođe rekao, pošto je to tema poslednjih dana, oko reakcije nekih tužilaca prilikom ukidanja pritvora nekim pripadnicima zemunskog klana. Pritvor tim ljudima je ukinuo Četvrti opštinski sud. Pogledajte na predlog koje stranke je izabran predsednik Četvrtog opštinskog suda u to vreme. Iste one stranke na čijoj konvenciji je sedeo specijalni tužilac za organizovani kriminal Slobodan Radovanović.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa potom narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je ova diskusija zanimljiva i u njoj ću rado i da učestvujem, ali imam danas jednu drugu temu, a to su čl. 144. i 143. Poslovnika, pa zato pozivam predlagača zakona da, na osnovu člana 143. Poslovnika, povuče ovaj predlog zakona iz procedure, zato što je očigledno da je zakasnio sa ovakvim predlogom zakona i da mora da dostavi novi predlog zakona, koji će ispunjavati i ustavne i poslovničke uslove za raspravu i za odlučivanje. Naime, Ustav zaista u članu 197. predviđa da je moguće doneti pojedine odredbe nekog akta koji će imati povratno dejstvo, ali će biti obrazložen opšti interes za donošenje akta koji ima povratno dejstvo. Mi smo dobili Predlog zakona, da je o njemu raspravljano u roku mogao je da bude predmet rasprave na sednici Narodne skupštine, međutim, danas, 3. jula, zaista je nemoguće razgovarati o zakonu koji je trebalo da stupi na snagu 1. jula, pa čak i u amandmanu koji reguliše, kako je ministar rekao, a ministar je vrsni DOS-ovski pravnik, na izvanredan način reguliše nastali problem, a zaboravlja da tu samo ima nekoliko problema koje je trebalo da obrazloži i predlagač amandmana, a i ministar koji misli da će sve biti rešeno time što će zakon biti donet. Naime, 1. jula je sve to prestalo. Predlagač amandmana kaže - ako ne donesemo, prestale bi funkcije. Ne, one su prestale. Vi imate svršenu radnju, potpuno novu situaciju, ne otklanjate nešto što će da se desi, jer nešto se desilo 1. jula po zakonu, a to ovaj zakon na ovaj način ne može da ispravi, apsolutno je nemoguće da to bude ispravljeno. Pored vas ne može da sedi gospođa ako nije izabrana. Do 1. jula je mogla da sedi, ni 1. jula nije mogla da sedi, na primer, pričam onako, nisam slušao da li je izabrana u skladu sa zakonom ili nije. Dalje, nema opšteg interesa ako je 200 ljudi u pitanju. To nije opšti interes. Dvesta činovnika, kaže, ostaće, neće moći da bude izabrano; dajte im ugovore o delu, dajte im honorare, premostite vi to, ali nemojte 250 narodnih poslanika da terate da pogaze Ustav i svoj Poslovnik, da biste vi ostali čista obraza ispred 200 ljudi koji vam trebaju, a kojima niste na vreme regulisali odnos u Vladi Republike Srbije. Nemojte da nas ponižavate ovde, gospodine predsedniče i vama zameram, zato što smo se dogovarali da Skupština ne bude sluškinja Vlade Republike Srbije, da Skupština bude iznad Vlade Republike Srbije, da je kontroliše, da je usmerava, da joj pomogne da vodi državu, da joj pomogne da donosi zakone, ali zakone koji će nešto da znače. Doneti ovaj zakon ne ni danas, nego možda tek sutra, a možda i prekosutra, i praviti se da je to sve pre 1. jula, meni je nemoralno i mi u tome nećemo da učestvujemo. Pozivam vas da i vi u tome ne učestvujete. Dakle, apsolutno je nemoguće da raspravljamo o ovom zakonu, čak ni amandmanima se ne otklanja ono što je smetnja da zakon u izvornom obliku bude donet. Vi kažete primenjivaće se od 1. jula 2008. godine; ne, a šta ćemo od 1. jula 2007, šta ćemo za 2. jul, za 3. jul, gde su ti ljudi, gde su rešenja o njihovim platama? Kako mogu da obavljaju funkcije? Hvala.
Narodni poslanik Dragan Šormaz je odustao. Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, pa potom narodni poslanik Gojko Radić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, nadležnost Republike Srbije, između ostalog, po novom Ustavu koji smo doneli i na vaš predlog, jeste da Republika Srbija, a to je tačka broj 1, uređuje i obezbeđuje suverenost, nezavisnost, teritorijalnu celovitost i bezbednost Republike Srbije. Narodni poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije Riza Halimi je u intervjuu jednom dnevnom listu rekao - "otcepićemo Bujanovac, Medveđu i Preševo od Srbije". Dame i gospodo, to što je neko narodni poslanik i što ima imunitet, ne znači da može da ruši teritorijalni integritet i suverenitet ove zemlje. Ko je reagovao od državnih organa, da li je reagovao tužilac? Za to treba da mu se oduzme imunitet i zato treba da se sudi, on danas treba da bude u zatvoru, a ne u poslaničkim klupama, dame i gospodo. Vi ste glasali za Ustav Republike Srbije, u kojem stoji da je Kosovo sastavni deo Republike Srbije. O tome je narod Srbije glasao na referendumu. Riza Halimi kaže u novinama da se zalaže za nezavisnost Kosova i Metohije. Da li je on narodni poslanik u parlamentu Albanije ili parlamentu Republike Srbije? Molim vas, gospodine predsedniče, da ovoj temi posvetimo pažnju. Ovo nije obično pitanje, od toga da se taj deo teritorije zove Preševska dolina, preko toga da se njoj pripisuje Medveđa, gde većinu stanovništva čine Srbi, a ne Albanci, do toga da se pitanje rešenja na Kosovu i Metohiji povezuje sa statusom te tri opštine, to je direktno narušavanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta države. Molim vas da ispunjavate ono što je nadležnost Republike Srbije. Meni je drago da unutar demokratskog bloka postoji potpuno jedinstvo, pa vidim da Čedomir Jovanović polemiše sa onima koji su sada u Vladi Republike Srbije, a do pre mesec dana su vodili pregovore o tome da i oni budu sastavni deo Vlade. Koliko se sećam, DS je sa njim pregovarala da uđe u Vladu, veoma je to jedinstvo čvrsto i veliko. Ne znam koga vi ovde optužujete. Da li možda nekoga od nas optužujete za političku pozadinu ubistva Zorana Đinđića ili optužujete jedni druge? I zato prestanite više da pričate o demokratskom bloku. To je vaša izmišljotina koja je koristila da srušite vlast 2000. godine. On više ne postoji, jer u tom demokratskom bloku najmanje je onih koji su demokrate. Na kraju, dame i gospodo poslanici i gospodine predsedniče, želim da mi objasnite zašto Vlada Republike Srbije nije predlagač ovog vanrednog zasedanja? (Predsednik: Vreme, gospodine Dačiću.) Član 106. Ustava kaže da se Narodna skupština sastaje u dva redovna zasedanja. Narodna skupština sastaje se u vanredno zasedanje na zahtev najmanje jedne trećine narodnih poslanika ili na zahtev Vlade. Zašto Vlada Srbije nije predlagač, kada je već predlagač ovog zakona? U papiru koji ste nam dostavili stoji da zahtev za sazivanje podnosi 96 narodnih poslanika i za svog predstavnika određujete Nadu Kolnudžiju. Očekujem da Nada Kolundžija obrazloži Predlog zakona. Šta ste vi? Vi ovde imate dva predlagača trenutno, jedino što ste uradili u međuvremenu, lustrirali ste Balinovca. Koga ste lustrirali, onoga koga ste vi izabrali, gospodine ministre, za direktora, gde je on? Gospodine predsedniče, da se ne bih dva puta javljao za povredu Poslovnika....
Moraćete tako, jer kada bih vam sada dopustio da preko vremena govorite, onda bih ja prekršio Poslovnik. Zato vas molim, upisaćemo vas za još jedno kršenje Poslovnika.
Hvala vam. Neću vas, gospodine Duliću, terati da prekršite Poslovnik, ali vas molim da mi objasnite kako ste dali reč gospodinu Milanu Markoviću, kao predstavniku Vlade povodom ovog zakona, koja nije predlagač ovog vanrednog zasedanja, vi ste za predlagača ovde potpisali gospođu Nadu Kolundžiju. Zašto vi, gospođo Kulundžija, ne obrazložite ovaj zakon nego gospodin Marković?
Hvala lepo. Dopustite mi da vam dam objašnjenje, gospodine Dačiću. Nada Kolundžija je predlagač sednice u ime poslanika, a gospodin Milan Marković je predstavnik Vlade koja je predložila zakon, tako da se o tome radi. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, koji je reklamirao povredu Poslovnika, pa potom ... (Ivica Dačić, sa mesta: A šta ako nisam zadovoljan obrazloženjem?) Sa velikim zadovoljstvom će se Narodna skupština izjasniti u danu za glasanje o kršenju Poslovnika. Kažite mi, koji član je u pitanju? Dakle, član 167. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, pa potom narodni poslanik Làszló Varga.
Gospodine predsedniče, član 225. i 226. Narodni poslanici glasajući za određene zakonske projekte preuzimaju odgovornost za posledice koje ti projekti nose. Takozvana niška inicijativa da se spreči privatizacija lokalnih medija ili ovo o čemu govori gospodin Pàsztor Bàlint danas, molim vas, narodni poslanici koji su glasali za Zakon o privatizaciji, a da bude jasno za taj zakon samo nisu glasali narodni poslanici SPS-a, proizveo je posledice kao i Zakon o javnom informisanju, koji vi sada pokušavate da otklonite na način koji nije moguće. Nije moguće da kada na red dođe vaša kuća ili Niš, onda poslanici iz Niša, koji su glasali, neki od njih, izvinjavam se, za Zakon o privatizaciji, kažu da ne treba da budu privatizovani niški mediji. Socijalisti su tvrdili da ne treba da bude privatizovan nijedan medij čiji je osnivač lokalna samouprava, jer u Srbiji je na sceni tajkunizacija u oblasti medija danas. To je realna posledica zablude da je moguće na taj način rešiti ovu važnu oblast. Što se tiče manjina, naravno da smo zainteresovani da nacionalne manjine budu informisane na jezicima koje upotrebljavaju, koje je njihov maternji jezik, ali nije moguće na ovaj način to regulisati. Morali ste znati, uvažena gospodo, kada ste predlagali ovaj zakon i kada ste ga izglasali, da nastupaju posledica po osam miliona građana Srbije koje se više ne mogu otkloniti izuzev ukoliko se ne bude doneo novi zakon. To što danas pokušavate da objasnite da je samo važno kada dođe vaš lokalni mediji da ne bude privatizovan, to je licemerno, nije korektno, već je privatizovano četiri petine medija u Srbiji. Ili važi princip za sve ili ne važi ni za koga. Ovako stičete jeftine političke poene, to se ne odnosi na vas gospodine Pàsztor, vi ste govorili u ime nečeg sasvim drugog, stičete jeftine političke poene u Srbiji time što kažete da ne treba da budu privatizovani elektronski mediji u opštinama gde smo mi narodni poslanici. O tome je trebalo da vodite računa 2001. godine kada ste usvajali Zakon o privatizaciji.
Zahvaljujem. Kršenje Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Làszló Varga, a potom narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom člana 226. Poslovnika. Ova Narodna skupština svaki dan bezbroj puta krši svoj Poslovnik. Sam predsednik Narodne skupštine radi to svaki dan po desetine puta. Recimo, stav 1. člana 103. Poslovnika sigurno. To nije inače pitanje tumačenja, nego je evidentno. Kada postoji neka nepreciznost u Poslovniku između pojedinih odredaba, onda vladajuća većina uvek tumači Poslovnik u svoju korist. Gospodin predsednik je citirao član 167. Poslovnika i time obrazložio zašto nije moguće ovaj naš Predlog zakona staviti na dnevni red, a potom je pročitao i član 168. i rekao gospodinu Jovanoviću da za vreme ovog zasedanja nije moguće postavljati poslanička pitanja, a posle je ipak rekao da će gospodin Jovanović dobiti odgovor na njegovo poslaničko pitanje. Mi tražimo to isto, taj isti princip da se primeni. Naime, mi smatramo da ako ne dođe do stavljanja na dnevni red ovog zakona, ako ne bude izglasan ovaj zakon, onda će doći do štetnih, i to veoma štetnih, i neotklonjivih posledica po sistem javnog informisanja na manjinskim jezicima. Ukoliko vladajuća većina ima cilj ili bi imala cilj da očuva informisanje na jezicima nacionalnih manjina, onda bi tumačeći Poslovnik, kako to inače uvek radi, stavila ovaj predlog zakona na dnevni red i izašla u susret nacionalnim manjinama. Naravno, DS i G17 Plus nije to u interesu i na ovaj način nam ponovo stavljaju do znanja da pitanja nacionalnih manjina i problemi nacionalnih manjina nisu pitanja od prioriteta. Da se u nekoliko rečenica osvrnem i na prethodno izlaganje. Mi nismo predložili da se iz kruga obavezne privatizacije izuzmu pojedini mediji prema teritorijalnom principu, nego prema jednom sasvim drugom principu, koji inače stoji u Ustavu Republike Srbije, a koji se odnosi na zabranu smanjivanja dostignutog nivoa stečenih prava nacionalnih manjina. To je sasvim drugo pitanje i jedno sasvim drugo obrazloženje. Na kraju želim da završim onu rečenicu koju je gospodin predsednik Narodne skupštine prekinuo kada gospodin Pàsztor Bàlint govorio, a radi se o tome da lokalni funkcioneri Demokratske stranke, skupljajući jeftine političke poene, pokušavaju rešavati ovaj problem pitanja privatizacije elektronskih medija na manjinskim jezicima, umesto da poslanici DS podrže ovaj naš predlog i da na ovaj način stvarno reše ovaj problem.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da mi ne računate ovo vreme, pošto su povređeni članovi 101, 198, 199, 200, 201. i 202. Naime, gospodine predsedniče, niste dobro protumačili moje izlaganje. Postoji velika razlika između poslaničkog pitanja, koje je uređeno članovima 198, 199, 200, 201. i 202, i člana 226, kojim se definiše pravo narodnih poslanika da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Poslaničko pitanje je uređeno članom 198. i u njemu se kaže da narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano, upućuje se nadležnom ministru ili Vladi. Poslaničko pitanje postavlja se u pisanom obliku ili usmeno, s tim da izlaganje poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Pošto nama iz LDP-a nije interes da se ne raspravlja o zakonu gospodina Markovića, odnosno vladine većine, neću citirati preostale članove zakona, samo ću upozoriti da postoji velika razlika između poslaničkog pitanja i vašeg prava da definišući dnevni red tokom vanrednog zasedanja uvrstite ili ne uvrstite poslaničko pitanje kao tačku dnevnog reda. Pozvao sam se na član 226. i podsetio vas da su se poslanici republičkog parlamenta i tokom prethodne nedelje pozivali na isti taj član tražeći obaveštenja i objašnjenja od vas kao predsednika, ali i od nekih drugih istaknutih funkcionera, nosilaca javnih funkcija, o pitanjima koja su od značaj za nas kao predstavnike građane koji su nas birali. Nama nije u interesu da se parlament pretvori u kafanu. Upravo zbog toga vas pozivamo da vi budete ti koji će pažljivi menadžment u ovom parlamentu napraviti drugačiji od onog koji su bili od parlamenata koji su bili u prošlosti. Mi želimo da dobijemo odgovor na to pitanje Vlade tokom rasprave, jer nam u ime Vlade oni koji su tu Vladu formirali postavljaju pitanja. Slažem se sa vašom inicijativom da, zbog činjenice da nisu neki predstavnici predlagača tačke dnevnog reda rasprave o poverenju Vladi u zemlji, da se ta tačka prolongira, ali pošto gospodin Nikolić insistira na poštovanju Poslovnika i zakona, podsetio bih vas da vas Ustav obavezuje na raspravu o poverenju Vladi tokom ove sednice. Ako je prva tačka ova o kojoj se sada razgovara, druga tačka je morala biti rasprava o poverenju Vladi. Da nam sednicu niste zakazali u šest popodne u petak, možda bi mi reagovali na drugačiji način. Ovako smo prinuđeni da sa govornice vrlo jasno ponovimo nekoliko političkih stavova. Smatramo neprihvatljivim kriminalizaciju političkih protivnika, opozicije i političke alternative vladajućem režimu u Srbiji. Ta kriminalizacija se sprovodi kroz organizovanu kampanju. Pošto sa tim kampanjama mi imamo iskustva, želimo na vreme da sprečimo one rasplete i ishode koji su ovu zemlju gurnuli u agoniju iz koje ne može da izađe četiri godine. Dakle, vrlo jasno smo insistirali na odgovoru specijalnog tužioca na onu vrstu pitanja koja nam postavljaju u njegovo ime naši politički protivnici. Ne slažemo se sa tim da nam specijalni tužilac kroz novine jednog od osumnjičenih za šverc cigareta tokom 90-tih godina, Miroslava Miškovića, "Novosti", objašnjava to. On to mora da uradi ovde pred parlamentom ili na sednici nadležnih odbora ili u pisanom materijalu da nas obavesti kada će to učiniti i zašto to ne može sada da učini. Sve je prihvatljivo, ali ne zloupotreba institucija koja je karakteristična za politički period prethodne tri godine i ovo što se danas nama dešava.
Gospodine Jovanoviću, gledajte na sat, molim vas.
Gospodine Duliću, pogledao sam na sat. Dva minuta sam citirao članove Poslovnika koje ste prekršili i pri tom sam bio dobronameran, nisam citirao sve. Sada ću završiti i više neću učestvovati u ovoj raspravi, ali nećemo pristati da ćutimo pred onim što se u ovom trenutku u zemlji dešava. Hoćemo da dobijemo odgovor na pitanja: zašto se vodi selektivna borba protiv organizovanog kriminala u Srbiji kroz čišćenje terena za one koji čine političku pozadinu aktuelne vlasti. Ako je pokrenuta istraga o švercu cigareta tokom 90-tih godina, nisu mogli biti zaobiđeni ni oni koji su politički prijatelji i koji se nalaze u osnovi današnje vladajuće koalicije, Miloševićevi tajkuni, kroz čije medije nam se danas obraćaju oni koji protiv njih treba da vode istragu. Mislim na tužioca Radovanovića i na Miroslava Miškovića. To ne može, jer mi smo tražili pri formiranju Vlade raspravu o odnosu biznisa i politike. Nemamo ništa protiv velikih kompanija, želimo sa njima da napravimo političke dogovore koji će omogućiti njima da rade svoj posao, a nama da radimo svoj. Ali, ovo što se danas dešava, ovo je poslednja faza destrukcije naše društvene zajednice i pred tim se ne povlačimo. Mislim da mi niste učinili ustupak zbog toga što sam govorio dva i po minuta i citirao Poslovnik dva minuta.
Očigledno da želite da postavite pitanje Vladi kada se pozivate na član 226, a ne predsedniku Skupštine. Predsednik Skupštine ne može da vam odgovori na pitanje koje ste upravo sada postavili. Postavićete ih Vladi na prvoj narednoj sednici. "Narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine i drugih tela, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera drugih republičkih organa i organizacija o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika". Mogu da vam pročitam šta su prava i dužnosti, odnosno nadležnosti predsednika Skupštine. Vi mene možete da pitate iz mojih nadležnosti, ali ne možete da me pitate oko specijalnog tužioca, oko toga zbog čega neko nije uhapšen i zbog toga što tajkuni vladaju Srbijom. Ne mogu da vam dam odgovor na to pitanje. Po Poslovniku narodni poslanik Dragan Vujadinović, pa potom narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovana gospodo, javljam se po članu 226. i ukazujem na zaista jednu, po mom mišljenju i po mišljenju velikog broja privrednika i ekonomista, alarmantnu pojavu. Kurs eura danas iznosi 78,67 dinara; 2004. godine, pre 32 meseca, bio je nominalno veći. U januaru prošle godine, pre 18 meseci, bio je za 10% veći. Gospodo, sve se to obrazlaže odnosom ponude i tražnje, odnosno delovanjem tržišnih mehanizama. Za isto to vreme od 2004. godine zvanična inflacija je bila preko 35% u ovom periodu. Od prošle godine zvanična inflacija je bila oko 15%, a javna potrošnja je u istim tim periodima rasla preko 50%, uključujući i zarade, odnosno plate. Dakle, gospodo, u ovom periodu su neto izvoznici, oni koji imaju veći izvoz od uvoza, potpuno su devastirani. Oni sa svojim neto izvozom moraju da plate struju, koja je otišla 40%, zarade koje su otišle 30% itd. U ovom intervalu su neto zarade izvoznih preduzeća, neto izvoznika, pale su na najnižu moguću granu i daleko zaostaju za javnom potrošnjom. Prema tome, ako se kaže da se kurs formira na odnosu tržišta, ispada da se samo kurs formira na osnovu tržišnih kategorija, a tamo gde bi trebalo da se država meša u ekonomiju, a u svim ostalim segmentima praktično su probijeni svi parametri i svi barometri. Realno rečeno, videli ste da praktično preko kursa Narodna banka brani makroekonomsku stabilnost. Molim predsednika parlamenta, ako je moguće, da zakaže hitan sastanak sa predstavnicima Vlade, resornim ministarstvima, sa parlamentarnom delegacijom i predstavnicima privrednika, jer praktično dalje urušavanje kursa će potpuno devastirati neto izvoznike, zaista će devastirati. Prošle godine smo, predstavnici izvoznika, pisali 50 puta, obraćali se premijeru, ministru finansija, Narodnoj banci. Gospodin Boža Đelić je govorio o kursu od 100 dinara, najnižem kursu. Izvozna privreda će imati gubitke i ne može se takmičiti sa inostranom konkurencijom. Jedina ide na tržište i jedino za nju važe rigorozni tržišni zakoni. Zaista bih molio predsednika parlamenta da organizuje hitno ove nedelje sastanak između parlamentarne delegacije, predstavnika izvoznika najvećih i resornih ministarstava i Narodne banke Srbije. Ujedno se prijavljujem za još jednu povredu Poslovnika po članu 226 kasnije, prijavljujem se sada, vezano za otkup maline, samo tri-četiri rečenice.
Narodni poslanik Ivan Andrić, po Poslovniku, pa potom narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Jako mi je žao zato što Skupština ne pokazuje razumevanje za jednu jako važnu temu koju je prethodnik izgovorio. Članovi 225. i 226. Narodni poslanik ima pravo da bude obavešten i ima pravo da traži obaveštenja. Tražim obaveštenje od specijalnog tužioca, ili kakvu god funkciju danas ima... nastavićemo da pričamo, nema veze, vladajuća većina neka radi šta misli da treba da radi.
Gospodine Andriću, vladajuća većina vas sluša.
Ne, vladajuća većina stoji iza, gospodine Duliću, i urla.
Jedino što mogu da uradim jeste da zamolim vladajuću većinu da prestane da urla.
Postavljamo pitanje specijalnom tužiocu Slobodanu Radovanoviću i tražimo od njega da podnese izveštaj ili pred parlamentom ili pred nadležnim odborom o tome dokle se stiglo u sprovođenju akcije "Mreža". Dakle, ono što znamo, to je preko medija, da je jedna od grupa privedena, da su iz druge grupe privedeni nekakvi kuriri, magacioneri itd, ali koristimo priliku da postavimo pitanje šta je sa grupom koju je predvodio Miroslav Mišković. Ranije smo danas o tome govorili. Imam fotografiju koja je snimljena prošle nedelje. Radi se o dve fotografije. Na jednoj fotografiji se nalaze Slobodan Radovanović, Rade Bulatović i Miroslav Mišković. Rade Bulatović i Miroslav Mišković su u prijateljskom razgovoru i na sledećoj fotografiji Miroslav Mišković nešto objašnjava specijalnom tužiocu Radovanoviću. Dakle, naše pitanje je - zašto se specijalni tužilac viđa sa nekim koga treba da istražuje, šta je bila tema tog razgovora i da li je ovaj zagrljaj Radeta Bulatovića shvatio kao pokroviteljstvo vlasti nad svojim omiljenim tajkunom Miroslavom Miškovićem. Takođe, iz ovoga izvlačimo zaključak, s obzirom na uticaj koji Miroslav Mišković ima na medijskoj sceni, dakle, on je vlasnik "Novosti", vlasnik je lista "Pres", plaća nedeljnik "Standard", da li je protivusluga za nepokretanje istrage u akciji Mreža kampanja koja se danas sprovodi protiv svih političkih protivnika Vojislava Koštunice. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, ima reč narodni poslanik Dragan Vujadinović, po Poslovniku. Samo da vas informišem da će sednica Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije biti održana danas, 3. jula 2007. godine, u 12,00 časova, u Domu Narodne skupštine, u Plavom salonu. Izvolite.
Poštovana gospodo, izvinjavam se jer sam malo skrenuo sa zadate teme. Samo bih rekao tri rečenice. Dužan sam da ovo kažem. Obilazio sam 20 hladnjača. Gospodo, na tržištu maline, koja donosi 70 miliona evra prihoda deviznog, pored ovog kursa koji je potpuno uništio izlaznu cenu, imamo sledeću pojavu: danas malinu otkupljuju kamioni sa ceradom i sa džakovima para, dok hladnjače koje su ušle u hasap kvalitet, koje plaćaju poreze i doprinose, imaju potpunu tehnologiju, one više nisu konkurentne. Jer su ljudi, ponavljam, sa kamionima sa ceradom, bez ikakvih elementarnih uslova, i sa džakom para, oni dolaze i otkupljuju, prave berzu maline u svim krajevima gde maline najviše ima. Prema tome, opet molim predsednika Dulića da kod resornih ministarstava hitno reaguje, jer se nešto mora učiniti. Najveće hladnjače ostati samo sa 20% popunjenim preradnim kapacitetima, a još traje sezona maline 15 dana. Prvo, što je trebalo uraditi, pored ovog hasap kvaliteta, trebalo je da se plaća bezgotovinski. Bezgotovinsko plaćanje bi rešilo taj problem. Međutim, nastavilo se plaćati kešom. Molim vas, džakovi para i kamioni, prljavi kamioni su lideri u kupovini maline. Mogu i to da kažem? Te pare i ti kamioni dolaze iz nekog poljoprivrednog kombinata Pančevo. Hvala vama.
Hvala puno. Otpočinjemo raspravu o Zakonu o državnim službenicima. Obaveštavam narodne poslanike i poslaničke grupe da je zaključena lista govornika po ovoj tački dnevnog reda. Pozivam narodnog poslanika gospodina Srđana Šajna da, u ime poslanika koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, uzme reč. Izvolite. (Ne želi.) Ima reč poslanik Balint Pastor, po povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, povređen je stav 1. člana 104. Poslovnika, prema kojem su narodni poslanici dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. To se naravno odnosi na predsednika Narodne skupštine, koji je prvi među jednakima. Moram da konstatujem da se vodi rasprava već više od sat vremena po povredi Poslovnika, a da je gospodin predsednik jedino meni oduzeo reč. Mislim da ovo nikako ne ide u prilog povraćaju dostojanstva Narodne skupštine. Skoro su svi govorili više od tri minuta. Jedino je meni oduzeta reč. To se desilo u trenutku kada sam počeo da govorim o tome da se Demokratska stranka drugačije ponaša na opštinskom nivou, a drugačije na republičkom nivou. Molim uvaženog predsednika Dulića da to ne čini. Jedino je, od kada je on predsednik Narodne skupštine, oduzeo je nekoliko puta reč dr Rajku Đuriću i danas meni. Molim gospodina Dulića da se jednako odnosi prema svim narodnim poslanicima u ovom cenjenom domu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Nisam vam oduzeo reč. Isključio sam mikrofon zbog toga što ste ušli u peti minut diskusije po povredi Poslovnika. Prethodno sam vas dva puta upozorio na vreme, a vi niste na to reagovali. To je jedini razlog zbog čega sam vam isključio mikrofon. Po povredi Poslovnika narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite. Molim narodne poslanike da potom pređemo na načelni pretres. Izvolite.
Dame i gospodo, javljam se po Poslovniku na osnovu člana 226, postavljam pitanje i tražim odgovor od predsednika Skupštine - da li će preko resornog ministarstva za trgovinu i za poljoprivredu poslati inspekciju da izvrši nadzor i kontrolu hladnjače "PIK-a Tamiš", sada "Tamiška" u Pančevu, i videti šta se tamo događa, koliko je radnika ostalo bez posla, koliko je bilo profitera koji su koristili tu hladnjaču u poslednjih 10 godina, kolika je šteta nastala za Poljoprivredno-industrijski kombinat u Pančevu, koja stranka tom hladnjačom upravlja i ko je taj direktor koji je tu hladnjaču uništio, a bila je jedna među najvećim u Srbiji? Dame i gospodo, prethodno je govorio narodni poslanik o tim problemima. Tačno je da se u toj hladnjači ne zna ko šta radi, i koji profiteri stiču kapital i profit u toj hladnjači. Sa svih strana dolaze kamioni. Nema uslova, ali ovo što je rekao kolega prethodno, kada je napomenuo da kamioni dolaze sa ciradama, to je tačno, jer ne dolaze sa hladnjačama. Ali nema nadležnih organa, jer je ova vlada sakata i ćorava. Prema tome, to je ono što u našoj državi fali. Fali kontrola profitera, kriminalaca i bande, da se prekine i onemougći pljačka narodne imovine. Radnici PIK-a Tamiš ostali su bez posla. Bilo ih je pet-šest hiljada zaposleno, ta hladnjača je imala veliki broj radnika. Radnici su ostali bez posla, ali su profiteri profitirali i uzeli velike pare, a radnička klasa ostala bez hleba. Hvala vam.
Zahvaljujem. Predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa dobijaju reč. Po Poslovniku narodni poslanik Gojko Radić. Izvolite.
Kolege poslanici, morao sam da izađem, već prelazi jednu lepu i finu meru iako u Vojvodini kažu da su uglađeni fini, da se vratimo malo unazad i kada pričamo o Radio Subotici, oko ovih frekvencija, treba da budemo pošteni.
Gospodine Radiću, samo zbog zapisnika, koji je član prekršen?
To je član 104. (Predsednik: Hvala. To je povreda dostojanstva Narodne skupštine.) Jeste, to je u vezi dostojanstva Skupštine, stav 1. Gospodine Pastor, 2002. godine je vaš predsednik, sada bivši, sa DOS-ovom vlašću, sa Demokratskom strankom, doneo je Zakon o radio-difuziji, o privatizaciji lokalnih radio stanica. Onda smo vas mi iz SRS upozoravali da je to loš zakon, da nije dobar. On je kasnije trpeo neke izmene. Vi ste bili za taj zakon. Donesen je i ne znam šta vam smeta sada u tom zakonu? Ali ako toliko žalite Radio Suboticu, koja je bila večito vaš servis, vašeg opsluživanja i interesa vaše stranke, onda ste trebali da lobirate za Radio Suboticu da dobije frekvenciju, a ne vaša privatna, vaše stranke, Televizija Panon i radio. Mogli ste malo da se potrudite, pa bi imalo frekvenciju Radio Subotice. Ne, vi ste radije lobirali i izlobirali u Agenciji za frekvenciju, i onda ste sada ostali bez Radio Subotice, nema frekvenciju. To je vaša greška. To su vaši prethodni loši dogovori koje ste postizali sa vašim koalicionim partnerima. Ali sada, pošto se podigla galama u Subotici, pošto imate problema na lokalu, pokušavate na neki način da sa ove govornice građanima zamažete oči i da kažete - eto, kako ste vi za Radio Suboticu da dobije frekvenciju. Gospodine Pastor, krivite sa kim se Saša druži, predsednik skupštine lokalne, koga tapše po ramenu. Raziđite se, vi ste skupa u vlasti. Raskinite već jednom tu koaliciju. Svejedno formirate anketne odbore jedni protiv drugih. Čemu stalno kukate jedni na druge? To je najlakše. Muž i žena imaju dvoje, troje, četvoro, petoro dece i raziđu se u braku. Zašto se vi ne raziđete? Sutra vam je prilika u lokalnom parlamentu, založite se za onu pljačku da lokalni parlament poništi onaj loš ugovor i pljačku oko "Minerve" i nadam se da je sutra vama kraj početka vaše lokalne koalicije.
Zahvaljujem se. Replika, gospodin Balint Pastor. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, o frekvencijama nisam govorio, govorio sam o tome da se mora na dnevnom redu Narodne skupštine naći predlog izmena i dopuna Zakona o radio-difuziji, a taj predlog se mora na dnevnom redu naći iz razloga ili zbog toga da bi se mediji koji emituju programe na jezicima manjina izuzeli iz procesa privatizacije. Znači, ne radi se o frekvencijama, nego se radi o izuzimanju onih medija koji emituju programe na jezicima manjina iz obavezne privatizacije. Ne radi se isključivo o Radio Subotici, ne radi se isključivo o medijima na mađarskom jeziku, ne radi se isključivo o medijima koji emituju svoje programe na teritoriji AP Vojvodine, nego se radi, prema našem zakonskom predlogu o izmenama i dopunama Zakona o radio-difuziji, o svim medijima čiji su osnivači lokalne samouprave, a koji mediji emituju najmanje 800 minuta na jezicima neke manjine ili nekih manjina na teritoriji cele Republike Srbije. Što se frekvencija tiče, istina je da Radio Subotica nije dobila regionalnu frekvenciju, ali nije istina da je Savez vojvođanskih Mađara lobirao da Radio Subotica dobije ili ne dobije frekvenciju. Verovatno svi narodni poslanici u Narodnoj skupštini znaju da je Republička agencija za radio-difuziju jedan samostalan organ, da nijedan narodni poslanik i nijedna stranka ne može da vrši nikakav uticaj na odluku Republičke radiodifuzne agencije, pa odluka Radiodifuzne agencije da Radio Subotica ne dobije frekvenciju regionalnu, nije doneta zbog Saveza vojvođanskih Mađara. Radio Subotica inače može da konkuriše za lokalnu frekvenciju i nije istina da Radio Subotica neće opstati. Radio Subotica će opstati, siguran sam da će emitovati svoj program na lokalnoj frekvenciji, ali se radi o svim medijima koji emituju programe na jezicima nacionalnih manjina. Što se tiče pitanja - zašto su poslanici Saveza vojvođanskih Mađara podržali Zakon o radio-difuziji 2002. godine, moram da kažem da je u to vreme DS obećala da će se ovaj problem rešiti nekim drugim propisima, da se ovakav Zakon o radio-difuziji mora doneti zbog Saveta Evrope ili OEBS-a, ali da će se propisima kojima se reguliše privatizacija medija izuzeti svi mediji koji emituju programe na jezicima manjina iz obavezne privatizacije. To se, nažalost, nije desilo. Mi smo se za sve ove godine, dok nismo imali poslanike, borili za ovo da se izuzmu mediji na jezicima manjina. Nismo imali poslanike, a sada imamo poslanike i sada smo i uložili Predlog izmena i dopuna Zakona o radio-difuziji... (Predsednik: Vreme.) ... a očekujemo od Narodne skupštine da taj zakon usvoji. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Moraćemo da napravimo mali red, pošto se i dalje poslanici javljaju po Poslovniku. Prvo se javio narodni poslanik Varga Laslo, pa potom narodni poslanik Srboljub Živanović, pa potom narodni poslanik Oto Kišmarton, pa potom narodni poslanik Momir Marković. Zakon ćemo potom. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Tražim obaveštenje od predsednika Saveta Republičke agencije za radio-difuziju, da li je tačno da je bilo ko lobirao od strane Saveza vojvođanskih Mađara da bilo koja radio ili televizija dobije bilo koju frekvenciju. Molim predsednika Narodne skupštine da nam pomogne da ovaj zahtev za objašnjenjem ili obrazloženjem dostavi Savetu Republičke radiodifuzne agencije.
Zahvaljujem, samo da vas pitam, kako to da uradim? Vi od mene tražite da vama dam odgovor da li je bilo ko, uključujući Savez vojvođanskih Mađara, lobirao kod Radiodifuzne agencije. Hvala puno. Izvolite, reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, pa potom narodni poslanik Oto Kišmarton.
Dame i gospodo poslanici, član 226. Posle petooktobarske revolucije ili petooktobarskog puča... malo pažnje, ako je moguće, da saslušate, predsedavajući, da li hoćete...
Molim narodne poslanike Gojka Radića, Tomislava Nikolića i Žarka Obradovića da saslušaju govornika. Hvala.
Dame i gospodo, posle petooktobarske revolucije obećali ste onim najvećim herojima rada, a to je seljacima, da što se tiče njihovog proizvoda da ne treba da brinu pošto će biti otvorene granice i oni će moći taj svoj proizvod da prodaju svima onima koji su zainteresovani da ga kupe bez posrednika. Šta se dešava? Baš posle petooktobarske revolucije nastala je jedna od najvećih pljački baš tog heroja rada i njegovog proizvoda, tj. seljaka. Danas smo čuli ovde da poslanik iz ovog demokratskog bloka kritikuje Vladu i vlast kako se ponašala prilikom otkupa maline, prilikom otkupa višnje, a gde su nastale najveće malverzacije i mahinacije, bar što se tiče tog trgovačkog lobija i tih trgovačkih tajkuna koji su zloupotrebljavali seljaka i njegov krvavi rad. Ako pogledamo sve ono što ste vi u predizbornoj kampanji obećavali seljacima, obećavali ste radnicima, polako to odlazi u maglu. Jedan od najnovijih primera jeste uvoz repromaterijala ili da kažem tih inputa koji se koriste u poljoprivredi. Oni bez ikakve kontrole dospevaju na tržište, odnosno nude se poljoprivrednim proizvođačima, seljacima. Najnoviji primer jeste uvoz veštačkog đubriva iz Kutine, gde na ambalaži piše jedan kvalitet, dok u laboratorijama gde se vrše kontrole... Molim vas, hoćete vas tri, ili izađite za govornicu i pričajte, ili sačekajte da kažem, sramota je, bez veze. Nisam primerak, nisam...
Molim vas malo pažnje. Nastavite.
Pošto i o tebi i o tvom rodnom gradu sam mnogo lepih, odnosno ružnih kvaliteta čuo kao o čoveku, ako hoćeš nešto da kažeš izađi za govornicu i reci. Prema tome, shvatite da je još jednom izvršena diverzija na poljoprivredu, jer ono što se uvozi jeste bez ikakve deklaracije, deklaracija se ne poklapa sa onim što piše na toj deklaraciji, već je sasvim nešto drugo, što je u suprotnosti da kvalitet đubriva nisu tri petnaestice, već su tri osmice.
Isteklo je vreme.
Naše fabrike mineralnih đubriva polako se gase, navodno jer država neće tu da im pomogne uvozom sirovina da bi mogle da proizvode, da mogu da proizvode kvalitetna veštačka đubriva i da to bude na onom zavidnom nivou gde smo nekada konkurisali u celom svetu kada smo izvozili taj svoj proizvod. Na kraju moram reći, ovo što se dešavalo u Pocerini, Mačvi, u Posavotamnavi, prilikom otkupa sada ovih proizvoda, maline, višnje i kupine, to je jedna najveća pljačka seljaka koja je do sada izvršena. Hvala vam.
Po Poslovniku, narodni poslanik Oto Kišmarton.
Hvala lepo. Bilo je reči do sada o početku, zasnivanju radiodifuzne mafije i problema oko kupina. Obe su veoma važne teme. Javljam se po članu 226. Poslovnika i imam sledeća pitanja. Pošto u Kikindi postoji takođe problem oko ukidanja regionalne frekvencije i to ukidanja Radio Kikinde, koja od 91. godine emituje program i od samog početka emituje program na mađarskom jeziku, i na mađarskom i na srpskom, a od pre deset godina i na romskom jeziku ima program, vesti. Ovim ukidanjem regionalne frekvencije Radio Kikinde smatram da su narušena prava svih građana, i Srba, jer je to jedini radio u Kikindi koji ima kompletan program, ima vesti, prenosi sednice skupštine. Dalje pitanje, ko i po čijem nalogu je oduzeo frekvenciju Radio Kikinda, kome je dodeljena regionalna frekvencija, jer u Kikindi ne postoji ni jedan radio koji ima potpuni informativni program, imaju samo nekoliko minuta vesti, sve su muzičke radio stanice. Zatim, nijedan radio ne emituje program na mađarskom jeziku i mislim da su ovim ugrožena prava nacionalnih manjina, jer nemaju pravo da dobiju informacije i nemaju pravo na program na svom maternjem jeziku. Radio Kikinda od samog osnivanja, i nikom do sada nije palo na pamet da ukine taj radio, dobitnik je brojnih nagrada, počev od 94. godine - Udruženje radiodifuznih organizacija Vojvodine dodelio treću nagradu, jer je bio početak, Udruženje radiodifuznih organizacija Vojvodine 95. godine - prvu nagradu za muzičku emisiju, Udruženje radiodifuznih organizacija Vojvodine 1996. godine - prvu nagradu za reportersko javljanje, drugu nagradu za tonsku realizaciju itd, svake godine je Radio Kikinda dobijala nagrade. Prema tome, ne vidim koji je to razlog, osim čisto političkog razloga, za ukidanje regionalne frekvencije. Radio Kikinda dok je imala regionalnu frekvenciju pokrivala je područje Severnog Banata, gde živi 47 posto Mađara. U Kikindi ima i oko četiri posto Roma, tako da ova žuta demokratija pokazuje da tu od demokratije ne postoji ništa. Radikali nisu ukinuli, radikalima ne smetaju emisije na mađarskom jeziku. I zato je pitanje ko je u Radiodifuznoj agenciji, koja je to stranka ili ko je taj pametan ko je uzeo sebi za pravo da ukine emitovanje preko regionalne frekvencije Radio Kikinde?
Hvala vam, prosledićemo vaše pitanje. Narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226, "narodni poslanik ima pravo i obavezu da bude informisan", a obaveza koja ne piše u članu 226, ali se podrazumeva - narodni poslanik mora da informiše i javnost. (Predsedavajući: Ima pravo, gospodine Markoviću, nema obavezu da bude informisan.) Ima i obavezu, doduše vi ne koristite tu vašu obavezu. Dobio sam dva odgovora na poslanika pitanja. Jedan odgovor od gospodina Jočića, ministra policije i jedan odgovor od gospodina Aleksandra Popovića. Odgovorom Aleksandra Popovića sam zadovoljan, jer mi je samo prosledio odgovor NIS-a, kojim nisam zadovoljan, a odgovorom gospodina Jočića nisam zadovoljan. Zbog toga moram neke stvari da obrazložim. Naime, zadnjim pasusom odgovora gospodina Jočića kaže: "Navedenim krivičnim prijavama nije obuhvaćen komercijalni direktor NIS Rafinerije Novi Sad, niti bilo koje odgovorno lice u NIS-u Rafinerija Novi Sad, prezimena Balać, koje je navedeno u vašem aktu napred navedenog broja". U mom pitanju se radilo o sprezi između Trizona i rukovodstva Rafinerije Novi Sad. Tu je država oštećena za preko 10 miliona evra i upravo pitam zašto to lice, sa prezimenom Balać, koje je bilo komercijalni direktor Rafinerije Novi Sad, nije obuhvaćeno ovom istragom? A, kada smo već kod toga, da priupitam. Koliko je NIS oštećena time što je rukovodstvu omogućila da kroz, citiram, "sponzorstva, donacije, humanitarna pomoć, sportske aktivnosti, reprezentacija, reklama, propaganda, promotivne aktivnosti i ukupno", u odgovoru NIS dobio sam da je to negde oko 400 miliona. Čitam iz elaborata koji je usvojila Vlada Srbije, koji se odnosi na troškovnik NIS, cifre: "za 2006. godinu 1.061.679.000, za 2007. godinu 1.117.000.000, za 2008. godinu 1.542.000.000, za 2009. godinu 1.191.000.000"; između 1.191.000.000 i 460.000.000 drastična je razlika, dame i gospodo narodni poslanici. I, kada sam već izašao, još par pitanja. Pitam ministra energetike - koliko je sirove nafte NIS uvezla preko firme NOIL - KOIL sa Kipra i ko je vlasnik, i da li taj vlasnik ima bilo kakve veze sa uvozom sirijske nafte pretprošle i prošle godine? Dalje, koliko je gasa, tečnog naftnog gasa, preko firme Integras iz Mađarske i IPN iz Bugarske uvezla ova firma za potrebe NIS? Koje su zasluge Boška Vučurevića, smenjenog direktora NIS Pančevo, da bude postavljen za specijalnog savetnika Srđana Bošnjakovića, sadašnjeg direktora NIS, osim ako nisu ministri iz DSS-a, gospodin Bubalo i gospodin Lončar lično intervenisali za njega? (Predsedavajući: Molim vas da ne pravite improvizacije u vezi ministara.) I, još jedno pitanje, koliko u NIS a.d. ima menadžerskih ugovora, menadžerskih dodataka, finansijskih dodataka, naravno, i kolike su im plate? Imam informaciju da ih ima preko 70. Kolike su plate i koje su zasluge tih menadžera da, pored redovnih primanja, dobijaju i menadžerske dodatke? Dame i gospodo narodni poslanici, dok mi raspravljamo o nekim možda malo i perifernim stvarima, u Srbiji se ovog trenutka obavlja neverovatna pljačka državne imovine.
Po Poslovniku, narodni poslanik Srđan Šajn.
Želim da govorim samo o Poslovniku, vezano za stav 1. člana 225. U svakom slučaju je dobra ideja što hoćemo da govorimo o medijima koji emituju program na jezicima manjina. Međutim, moram da primetim da pitanje informisanja na jezicima manjina nije samo pitanje Subotice i Kikinde. Nadam se da će se prethodni diskutanti iz Subotice i Kikinde složiti sa mnom. To nije pitanje samo onih manjina koje su koncentrisane u jednom delu ove Srbije. Kada govorimo o tom pitanju, moramo vrlo ozbiljno da razmislimo o sistemskim rešenjima. Pitanje medija ne može da bude pitanje političkih dogovora i političkih pritisaka. Pitanje informisanja na jezicima manjina mora da bude jedno sistemsko rešenje, koje će da bude prilagođeno i manjinama koje su disperziono naseljene duž cele Srbije i manjinama koje su na jedan određeni način u istoriji pokazale da su jedno od vrlo bitnih vezivnih tkiva građana Srbije. Dakle, govorim i o Romima, i o drugim nacionalnim manjinama koje imaju ta svojstva. U tom pravcu želim da obavestim poslanike da ne postoji ni jedan regionalni medij u Srbiji koji informiše na romskom jeziku. I gospodinu Jovanu Damnjanoviću je ukinut medij ''Krlo Romengo'', ne funkcioniše u Beogradu odavno. Mnoge ocene i Roma i neroma, znači svih građana, bile su da su to dobri mediji, da oni pomažu celokupnom informisanju u Srbiji. Da je to bitno, izneću i zbog jednog bitnog pokazatelja. Da nisu postojali romski mediji, ne bi mogle romske političke partije da dođu do svojih birača na prošlim izborima, ne bi se desila situacija da romske političke partije imaju poverenje birača u celoj Srbiji, a ne samo u jednom regionu. Činjenica pokazuje da su upravo ti mediji bili ono što tražimo od medija - most između države, političkih partija i građana. Bez tog pristupa ne možemo da govorimo o kvalitetnom informisanju. U tom smislu, posebno pitanje u tom novom zakonu ili izmenama i dopunama starog zakona o informisanju mora da se posebno pitanje posveti RTS-u, kao javnom servisu, RTV-u, kao javnom servisu, jer ukoliko ne budemo definisali na adekvatan način sadržaje u tim medijima, onda imamo jedan vrlo ozbiljan problem - da pitanje informisanja manjina prepuštamo isključivo nevladinom sektoru, prepuštamo privatnim komercijalnim medijima, a da država ne preuzima odgovornost za informisanje tih građana na tim jezicima. Sa time bih završio, pošto vreme ističe. Nema demokratije bez pravih informacija. Zloupotreba prava bilo kog građanina, a i prava manjina, jeste ukoliko država ne brine da ga informiše na pravi način. U tom smislu, podržavam obe inicijative, inicijativu SVM da se o tome govori a i inicijativu vladajuće većine da se sistemski reši to pitanje, da to pitanje ne rešavamo Poslovnikom i u diskusijama samo po Poslovniku, nego da na jednoj od narednih sednica ozbiljno postavimo to pitanje, ali ne samo pitanje privatizacije medija, već sistemskog rešavanja informisanja na jezicima manjina.
Prelazimo na rad prema dnevnom redu. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika Poslaničke grupe SPS, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić
Gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, gospodine ministre, mi danas raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, dva člana su u pitanju, i stvarno bi čovek mogao postaviti pitanje da li izmene i dopune Zakona, gde su predviđena svega dva člana, zaslužuju da se o tome razgovara. Međutim, pošto su u pitanju dva važna člana, mislim da je red da se o suštini ovog zakona nešto kaže i zašto je uopšte došlo do promene ovog zakona. Naime, bilo bi interesantno i da nam gospodin ministar kaže da li je njegova stranka glasala za ovaj zakon kada je on bio donet, podsećam, septembra 2005. godine. Ne slučajno septembra 2005. godine, zato što nekoliko meseci 2005, cela 2006. i ovih nekoliko meseci 2007. godine odredbe zakona koje regulišu ova pitanja nisu primenjivane, odnosno zakon nije poštovan, pa se postavlja logično pitanje da li je uopšte trebalo produžiti rokove ako je prošlo toliko vremena od donošenja zakona. Uostalom, da nam ministar kaže zašto neke odredbe nisu primenjene. Doduše, ministar će tu biti u nezahvalnoj ulozi da govori o radu drugih, pošto on nije bio tada predstavnik Vlade, ali sada, kao predstavnik Vlade, on ima i obavezu da govori o politici i radu Vlade u celini. Sa druge strane, ministar je nenadano došao danas u Skupštinu da nam govori o izmenama i dopunama ovog zakona, jer onaj ko je o tome govorio pre u međuvremenu je lustriran, gospodin Balinovac. Očigledno njegova stručnost nije u pitanju, ali je njegova politička pozadina, ako mogu upotrebiti taj izraz, problematična i Vlada ga je lustrirala. Ovo je za nas narodne poslanike i za građane Republike Srbije dobra prilika da vidimo kako to u praksi izgleda kada neko bude predmet lustracije. Znači, uopšte nije važno da li je to činjenično ili ne, da li postoji odluka suda o lustraciji, ali politička podobnost, odnosno nepodobnost biće vrhunski kriterijum da neko bude lustriran ili ne. Znači, kada je ovaj zakon donet, moram reći i zbog javnosti, mi socijalisti smo tada glasali za ovaj zakon, jer smo stvarno iskreno verovali da će odredbe zakona koje govore o depolitizaciji državne uprave, o profesionalizaciji, uvođenju novih stručnih, kvalitetnih ljudi biti primenjene. Mi smo tada to podržali, jer smo cenili da Srbiji treba jedna moderna i efikasna državna uprava koja će odgovoriti izazovima pred kojima se Srbija nalazi. Međutim, sada, jula 2007. godine vidimo da ništa od toga nema. Suština izmena i dopuna ovog zakona jeste da se, u stvari, kadrovski namiri postojeća Vlada i da se otpuste oni ljudi koji su predstavnici političke opcije koja nije sada u Vladi. To ne treba kriti, to se krije iza izmena i dopuna ovog zakona. Znači, nova Vlada, predstavljena od stranaka koje čine skupštinsku većinu, zaposela je sva ministarstva, postavila određene ljude i sada predlaže promenu, pošto nema dovoljno vremena da sve to formalno podvede pod odredbe zakona. Inače, podsećam i građane Republike Srbije, Vladu i gospodina ministra da je ova nova vlada formirana 15. maja 2007. godine, a sada je jul 2007. godine. Od tih 45 dana, ako je zakon pre toga poštovan i ako je urađeno što je urađeno, a sada čujemo da ništa nije urađeno, ali ne verujem baš da nije ništa, onda je bilo prilike da i u tih 45 dana - za one procese, postupke i konkurse koji su sprovedeni, koji su završeni - ta lica koja su učestvovala na konkursu i koja su zadovoljavala uslove konkursa, odnosno odredbe zakona, budu postavljena. Međutim, očigledno je da toga nema. Potrebno je neke nove ljude, odnosno stranke kadrovski zadovoljiti. Kada budem pominjao jedan izveštaj vlade, odnosno Uputstvo o načinu postupanja, pošto sam došao do jednog vrlo zanimljivog dokumenta, videćete kako to praktično izgleda u Vladi i koliko se Vlada kadrovski "pojačala", odnosno koliko ima politički orijentisanih ljudi koji su jedino po kriterijumu političke podobnosti tu. Želeo bih samo kratko da kažem. Naime, odredbe Zakona o državnim službenicima, u članu 2, vrlo taksativno navode šta su državni službenici i šta su funkcioneri. Moram to pomenuti, jer zakon u članu 2. govori da funkcioneri, tj. državni službenici nisu narodni poslanici, predsednik Republike, sudije Ustavnog suda, članovi Vlade, sudije, javni tužioci, zamenici javnih tužilaca i druga lica koje na funkciju bira Narodna skupština ili postavlja Vlada i lica koja, prema poslednjim propisima, imaju položaj funkcionera. Ministar je to citirao, dozvolite da to učinim i ja, u članu 34. se konstatuje da Vlada postavlja na položaj pomoćnika sekretara ministarstva, direktora organa uprave u sastavu ministarstva, pomoćnika direktora uprave i jedan ogroman broj lica, a ovo pominjem zato što zakon precizno reguliše koja su radna mesta državnih službenika na položaju i izvršilačka radna mesta. Ovo pominjem zato što od donošenja zakona imamo jednu trojnu situaciju vezanu za sprovođenje ovog zakona. Zakon je donet septembra 2005. godine. U međuvremenu jedan broj konkursa je okončan, doduše selektivno, i Vlada je postavila lica na položaje. Drugi broj konkursa je okončan i predlozi su stigli do Vlade, a treći broj je u postupku pred konkursnom komisijom, a posle raspisivanja javnih konkursa. U momentu kada je veliki broj konkursa okončan i predlozi stigli pred Vladu, čak i pre parlamentarnih izbora, Vlada je zaustavila ta postavljenja donoseći zaključak, mi imamo i taj broj od 1.2.2007, kojim samu sebe proglašava tehničkom vladom, gde u tački 3. stav 2. navodi - Vlada kojoj je prestao mandat ne može da postavlja funkcionere i državne službenike. Ustav Republike Srbije u članu 128. kaže - Vlada kojoj je prestao mandat može da vrši samo poslove određene zakonom do izbora nove vlade. Zakon o Vladi, u članu 17. kaže - ona ne može postavljati funkcionere. Državni službenici nisu funkcioneri i Vlada je mogla, da je htela, da postavi ovaj broj lica koja su prošla proceduru predviđenu Zakonom o državnim službenicima i posao koji je završila konkursna komisija. Ona je mogla postaviti ove ljude. Pozivanjem na druge odredbe Zakona o vladi u odnosu na odredbe Zakona o državnim službenicima. Vlada nije ta koja može da tumači te zakone, za to je nadležan neko drugi. Očigledno Vlada koristi zakon koji je u određenom trenutku suštinski odgovara. Zato je zaustavljen jedan broj imenovanja. Očigledno je reč o kolegama, ljudima u državnoj upravi, koji su bili predstavnici SPO. Oni su doživeli tu tužnu sudbinu. Čim ih nema u parlamentu, nisu u Vladi, onda će morati da plate ceh svog političkog kraha i da budu razrešeni, ali to onda nije poštovanje Zakona o državnim službenicima, nego jedna vrsta političke podobnosti. Nije se poštovao Zakon o državnim službenicima i ovi ljudi moraju da budu razrešeni. Pošto ću ostaviti drugu polovinu vremena za drugo javljanje, moram ovo da pomenem, ovo uputstvo svim ministrima, da vidite kako to izgleda. Svi mi znamo, ministri, državni službenici, to su politička lica, ne državni službenici, nego državni sekretari, mogu a ne moraju da budu. Zašto ovo pominjem? Postoji jedna kategorija lica koja nije podvedena pod odredbe Zakona o državnoj upravi, Zakona o vladi, Zakona o državnim službenicima, a oni se zovu savetnici ministara. Sada je internom odlukom Vlade, odlukom o sistematizaciji radnih mesta u ministarstvima, propisano koliko može biti savetnika ministara, pa se pominje da, primera radi, ima 10 ministarstava po tri savetnika, šest ministarstava po dva, dva ministarstva po jednog. To je u prethodnom Zakonu o ministarstvima, sa određenim brojem ministarstava, to je ukupno 44 ljudi. O kakvoj je atmosferi reč, dovoljno govori ovaj podatak. Mislim da će ovo zanimati javnost. Zvanični predstavnik vlade piše pismo ministrima i kaže - možete imati tri savetnika, ne morate s njim da se viđate uopšte, moguće je s njim komunicirati putem interneta, ne morate se viđati, važno je da se čujete, a plata takvog savetnika je 90.000 dinara. Ovo vam govorim u kontekstu priče o Narodnoj skupštini. Još jedna stvar na kraju ovog javljanja, postoji i broj lica u kabinetu. Takođe internom odlukom Vlade određen je broj lica koliko postoji u kabinetu i tako je predviđeno da jedno ministarstvo može da ima osam ljudi u kabinetu, tri ministarstva po sedam, pet ministarstava po šest, pet ministarstava po pet, dva ministarstva po tri, što je ukupno 90 ljudi i oni traju dok traje ministar. Tih 90 ljudi i onih 44, to je 134 čoveka koji su politički podobni ljudi. To je pre nego što su formirana nova ministarstva. Sa novim ministarstvima raste broj ljudi koji su članovi kabineta i broj ljudi koji su savetnici ministra. Ovo vam govorim zato što ta priča o depolitizaciji uprave, o profesionalizaciji, o stručnim, kvalitetnim kadrovima nije tačna, kao što nije tačna ni suština izmena i dopuna ovog zakona. Vlada je imala, da je htela, dovoljno vremena da primeni odredbe Zakona o državnim službenicima i da završi započete konkurse i da postavi lica koja su prošla sve uslove konkursa. Inače, konkurs je vrlo detaljan i uslovi su vrlo jasni i teški, ali vlada to nije htela. Ovde se očigledno radi o jednoj političkoj potrebi Vlade da zadovolji potrebe partnera u Vladi i da imenuje nove ljude. Videćete tek kada budemo govorili o nekim ministarstvima i o broju ljudi koji su imenovani, odnosno o državnim sekretarima, koji bi trebalo da bude drugi čovek u ministarstvu, u nekim ministarstvima je imenovano više državnih sekretara, tako da je ta ideja sama po sebi dovedena do apsurda. U svakom slučaju, ove izmene i dopune Zakona o državnim službenicima nisu uopšte naivne kako izgledaju i nema smisla pominjati da nekih 400 ljudi čeka, da je svega dvadesetak imenovano. U pravu je kolega koji je pomenuo da se ne može opšti društveni interes tumačiti kroz sudbinu 200 ljudi. Srbija ima oko sedam miliona stanovnika, preko milion i nešto zaposlenih. Ako oni moraju da zadovolje interese ljudi sa kojima rade, onda to treba tako reći, ali ne sme se pozivati na opšte odredbe i interes građana Republike Srbije. Hvala vam.
Reč ima ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Milan Marković. Izvolite ministre.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Imao sam priliku i želim da se zahvalim poslaničkoj grupi SPS što me je pozvala da razgovaramo o ovim zakonima i u njihovim prostorijama, odnosno na sastanku njihove poslaničke grupe. Žao mi je što i druge poslaničke grupe, izuzev poslaničke grupe DS, nisu koristile tu mogućnost. Nadam se da ubuduće, posebno kada budu zakoni koji su u nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, dakle, ovo nije zakon iz nadležnosti Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali kad budu zakoni iz nadležnosti ovog ministarstva na čijem se čelu trenutno nalazim, nadam se da će poslaničke grupe imati vremena da me prime na razgovor kako bismo razmotrili sve teme i sve dileme. Naravno, i naš razgovor u SPS nije uspeo da odgovori na sve teme. Imamo različita mišljenja po određenim pitanjima. Ako dozvolite, odgovorio bih gospodinu Žarku Obradoviću, vezano za jedan broj njegovih primedbi. Pre svega mislim na ono najvažnije, a to je pitanje odnosa Zakona o vladi i Zakona o državnim službenicima. U vreme kada je donet Zakon o vladi nije postojala ideja o podeli državnih službenika. Svi su bili funkcioneri, pomoćnici ministra su bili funkcioneri, sekretar ministarstva je bio funkcioner. Kada je donet Zakon o državnim službenicima sva lica koja ste nabrojali, koja su precizirana članom 33. Zakona o državnim službenicima, postali su državni službenici. U tom smislu se primenjuju one odredbe Zakona o vladi koje se odnose na to da Vlada nakon isteka manda ne može postavljati funkcionere, odnosno u konkretnom slučaju ova lica koja su sada državni službenici. Ta odredba sad važi za lica koja su preimenovana u državne službenike. Zato je možda taj mali nesporazum. Funkcioneri su sada ostali samo ona lica koja se vezuju za politiku i političare. Državni sekretar je funkcioner. Znači, lica koja prate kada odlazi jedna garnitura, odlazi jedan ministar, odlazi jedna vlada, odlaze i svi oni, i dobro je što je to tako urađeno. Dakle, napravljena je ta podela, oni koji su državni službenici na položajima, ostaju nezavisno od promena političkih garnitura. Ne mogu da govorim o radu drugih ministarstava, ali ako dozvolite na primeru Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu bih objasnio kako to izgleda. Vašim glasovima, odnosno glasovima većine u ovom parlamentu postao sam ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu i u Ministarstvu sam zatekao upravno državne službenike na položajima koji su prošli konkurs, to su četiri pomoćnika ministra i sekretar ministarstva, koji po sili zakona i dalje ostaju, bez obzira što sam ja novi ministar, oni ostaju državni službenici na položaju, odnosno pomoćnici ministara. Jedini novi pomoćnik ministra je došao na upražnjeno mesto, svi poznajete gospođu Milicu Dražić, tako da se u tom smislu možete uveriti da je u pitanju čist profesionalizam, a ne bilo kakva politizacija. Mislim da je to generalno način kako treba raditi u buduće. Ne znam kako radi konkretno svaki ministar, to je pitanje, ali mogu svakome da kažem da je moje iskustvo, dok sam bio i predsednik opštine, dok sam bio potpredsednik skupštine i sada u ministarstvu, moja preporuka, moj savet je upravo taj, ne treba dovoditi nove ljude, treba se osloniti na profesionalce, verujte da su odnosi daleko bolji, vrlo jasno se zna ko šta radi i poslovi se brže obavljaju. To što je gospodin Obradović pomenuo, činjenica je da nisam ministar koji je zadužen za zakon, odnosno ministarstvo na čijem sam čelu nije radilo ove izmene zakona, radio je Sekretarijat zakonodavstva, ali Poslovnikom Narodne skupštine i Poslovnikom Vlade predviđeno je ko može tu vladu zastupati za određene zakone. Između ostalog, za ono što radi Sekretarijat za zakonodavstvo, direktor sekretarijata je nadležan, odnosno ovlašćen da to zastupa i da brani pred Narodnom skupštinom, ali isto tako narodni poslanici mogu iskazati svoje nezadovoljstvo činjenicom da neko brani neki zakon i da im se to ne sviđa. Kao narodni poslanik, tada opozicija, zalagao sam se da u Poslovniku Narodne skupštine bude sadržano da samo ministri mogu da brane zakon i da se pojavljuju pred Narodnu skupštinu, a pred vama je izrada novog Poslovnika i mislim da o tome treba da razmislite. Ne bi to svodio na personalno, da li se neko nekome dopada ili ne dopada, nego što mislim da Narodna skupština treba sebi da ustanovi to pravo da im se isključivo ministri obraćaju sa govornice. Mislim da je to na vama da vi to uredite, a kao poslanik zalagao sam se za to kada sam bio opozicija, ali nisam mogao da utičem značajnije na to pitanje. Što se tiče lica u Kabinetu koje je pomenuo gospodin Žarko Obradović, otvoreno je pitanje koliko treba tih lica da bude i tu se slažem, jer mi možemo posmatrati one različite načine, da li je optimalan broj koji sada postoji ili nije optimalan, i to bi trebalo dobro proceniti od ministarstva do ministarstva. Verujte mi ima ministarstva gde ono što je predviđeno je malo, a verujte da ima ministarstva za ono što je predviđeno i više nego što treba, ali mislim da se u celini vodilo računa o tome da to ne bude neki preveliki broj. To su mahom nameštenici, dakle lica koja obavljaju prateće poslove. Moram reći da u praksi to nije tako kao što izgleda na papiru. Konkretno, u ministarstvu gde sam ja i gde radi, popunjena su dva ili tri mesta, tih namešteničkih i ako može da bude popunjeno po ovom pravilu, dakle šest ili sedam, plus ova posebna tri savetnika. Što se tiče posebnih savetnika, tu niste u pravu, utoliko što je to regulisano Zakonom o državnoj upravi, dakle, nije podzakonskim aktom Vlade, nego je Zakon o državnoj upravi regulisao postojanje tih posebnih savetnika i primedba je ta trebalo da se istakne u momentu donošenja Zakona o državnoj upravi, mislim da je član 27, ako se ne varam. Prosto, to su zakonska rešenja o kojima možemo diskutovati. Mislim da treba da postoji mogućnost posebnih svetnika, a da li je to najbolje uređeno aktom koji ste vi čitali, ne bih sada ulazio u tu temu. Ali, verujte mi, postoje situacije kada je zaista neophodan poseban savetnik, a posebno imajući u vidu ovu reformu koja se sada vrši i koja ide na to da se određeni broj poslova isključivo obavlja preko državnih službenika. Što se tiče pitanja zašto nisu izvršena postavljenja, gospodine Obradoviću, donekle ste u pravu, nisam bio u Vladi u momentu kada je donet Zakon o državnim službenicima, ali kažem, od 14. februara nisu mogla da se vrše postavljenja, po sili zakona nisu mogla. To da ima 400, verujte da ima 400, jer radi se o tome, doneo sam spisak, imamo posebnih organizacija 24 u državi i nema to veze sa ovom vladom ili sa prethodnom. Posebnih organizacija ima 24, službi ima 11, nema veze, to nije ništa novo i nemojte vezivati za ovu vladu, toga ima. Znači, posebnih organizacija i službi ima, kao što ima organa uprave u sastavu ministarstava, prosto nisam doneo taj spisak, jer nisam ga ni imao, najiskrenije, a nije moja nadležnost da vodim taj spisak, ali sam ovo doneo prosto da bih vama u diskusiji pomogao. Broj ministarstva je 22, posebnih organizacija 24, službi Vlade 11 i verujte da to dođe oko 400 sveukupno. Na kraju, vi kažete - nije opšti interes. Ne mislim da može opšti interes biti pojedinačno pitanje 200 odnosno 400 ljudi, ali kada kažem da opšti interes imamo u vidu ovlašćenja i odgovornosti koja oni imaju u obavljanju svojih poslova. Gospodin Nikolić nije tu. Hteo bih da mu kažem, nemoguće je zaključivati ugovore o povremenom obavljanju poslove za ono što nije opisano u delokrugu, kao što je nemoguće ugovorima o delu ustanovljavati obavljanje poslova koji vuku posebne odgovornosti. Ugovor o delu možemo da zaključujemo, prema našim pozitivnim propisima, samo za poslove koji bi bili neki intelektualni poslovi, izrada određenih zakona itd. Ne možete vi sada da napravite ugovor o delu i time rešiti pitanje ovog vakuuma koji sad imamo. To je samo odgovor, ukoliko sam uspeo, koliko-toliko da raščistimo delimično ove nejasnoće.
Replika, narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Hvala, gospodine predsedavajući. Hvala gospodinu ministru na ovom vrlo detaljnom odgovoru. On je pokušao, da kažem, da spreči negativne efekte onoga što sam izneo i gospodine ministre, samo u jednom ste u pravu, moram da priznam, posebni savetnici nisu deo pravilnika unutrašnje sistematizacije i tu ste potpuno upravu, pogrešio sam, reč je o odluci, o posebnoj i sada ću citirati čoveka koji je vrlo kompetentan, a ako bude ministar insistirao, pročitaću i njegovo ime, inače radi u Vladi i za Vladu sprema sve. Taj čovek kaže - ministar može da ima najviše tri posebna savetnika, citiram, gospodine Albijaniću, da znate, zbog vas...
Ne citirate Poslovnik.
''Posebni savetnici su deo političke strukture ministarstva zajedno sa državnim sekretarom. Posebni savetnik po nalogu ministra priprema, sačinjava mišljenje i vrši druge poslove. Posebni savetnici ne zasnivaju radni odnos u ministarstvu, pa se ne sistematizuju u Pravilniku o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u ministarstvu. Sa posebnim savetnicima ministar zaključuje ugovor kojim se regulišu prava i obaveze. Moguće je da poseban savetnik ministra i ne svraća u Ministarstvo (jer šta će u Ministarstvo), već da sa ministrom opšti preko elektronske pošte. Najviša naknada za rad posebnih savetnika je 90.000 dinara.'' I onda kaže, odluka, koliko ima posebnih savetnika i pominje ovaj broj 44, ne pominje, nego utvrđuje i kaže - broj posebnih savetnika na osnovu postojeće odluke. To su, gospodine ministre činjenice i bilo bi dobro, naravno, ti posebni savetnici su kao i državni sekretari, politički ljudi, i pošto se pokušava navodno depolitizovati uprava i državni službenici podvesti da budu u skladu sa odredbama ovog zakona, onda ćemo to raditi. Gospodine ministre, jedno pitanje za vas, da li možete Narodnu skupštinu da obavestite da li je posle formiranja Vlade od 15. maja 2007. godine iko postavljen na položaj odlukom Vlade? Ako nije niko, onda u redu, Vlada poštuje zakon. Ako nije, to ćemo da čujemo ministra, a ako jeste onda je Vlada u problemu, zato što radi poslove za koje nama sada tvrdi da ne radi i da nije radila, tako da će biti zanimljivo, gospodine ministre, da nas o tome informišete. Inače, javnosti Srbije radi, od formiranja ove vlade do danas, prema uvidu u dokumentaciju raspoloživu koju dobijamo kao poslanici, imenovan je 41 državni sekretar, 16 sekretara ministarstva i 59 pomoćnika ministara. Stavite još ovaj broj posebnih savetnika koji ne ulaze u ove cifre 44 i onaj broj zaposlenih u kabinetu, plus novi kabineti, pa ćete doći do zanimljive cifre od oko 200 ljudi. Znači, ono što mene interesuje, gospodine ministre, da li je Vlada posle formiranja donela bilo kakvu odluku o postavljenju određenih ljudi na ova mesta koja zakon predviđa.
Narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS. Izvinjavam se, gospodine Krasiću, ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Milan Marković.
Nije sporno, gospodine Obradoviću, potpuno se slažem sa vama. Dakle, evo gospođa Milica Dražić, koju vi svi dobro poznajete, posle 39 godina radnog staža je sada postala pomoćnik ministra u Ministarstvu u kom sam ministar, na mestu na kom je prethodni pomoćnik ministra otišla u inostranstvo i to je upražnjeno radno mesto. Nije došlo do povećanja ukupnog broja kada prestanem da budem ministar, možda vi dođete gospodine Obradoviću, već ste radili ranije u Ministarstvu za državnu upravu, i postanete ministar, pa sve ono što je u okviru kabineta i nameštenika odlazi, uključujući državne funkcionere. Oni su funkcioneri Vlade, političke ličnosti, oni normalno odlaze i dolaze novi. Suština je da se ne menja profesionalna struktura. Suština je kada vi dođete, gospodine Obradoviću, takođe kao ja, da ne insistirate na smeni ostalih koji su tu u ministarstvu, nego logično je da ono što je vezano za vas kao političku ličnost, kao politiku Vlade, to dolazi i odlazi. Ministri, državni sekretari i generalni sekretar Vlade, oni dolaze i odlaze. Nameštenici, prateće osoblje. U tom smislu vi kada postanete ministar takođe nećete povećati broj zaposlenih, samo ćete ono što je otišlo sa mnom vi nadomestiti sa svojim. To je potpuno logično. Mi smo predstavnici različitih politika i nismo mi sami eksponenti te politike, nego imamo i ostale funkcionere, državne sekretare i tako dalje. U tom smislu niste u pravu. U pravu ste je da je izvršeno postavljenje, ali niste u pravu da je to nešto negativno, to je sasvim normalno i prirodno, to je ta kapa koja se menja, odlazi predsednik Vlade, odlaze ministri, odlazi generalni sekretar Vlade, odlaze državni sekretari i umesto njih dolaze novi predsednik Vlade, novi ministri, novi državni sekretari. U tom smislu je razlika koja je izvršena sada Zakonom o državnim službenicima u odnosu na ono što je bio Zakon o Vladi. U tom smislu je Zakon o Vladi razdvojio ono što se zovu funkcioneri od onoga što su državni službenici. Naša tema ovde su državni službenici i mi treba svi zajedno da insistiramo na tome da državni službenici budu nepromenljivi, da oni budu nezavisni, politički nezavisni, da budu profesionalci. Opet vam kažem, zaista pozivam svakoga na primer u Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, na primeru uslovno rečeno ministra koji je sada pred vama, možete utvrditi šta je suština i šta je intencija Zakona o državnim službenicima. S jedne strane ste u pravu da su izvesna postavljenja, ali niste u pravu kada insinuirate da je to nešto negativno. Nije negativno.
Narodni poslanik Žarko Obradović, replika.
Gospodine Albijaniću, sve u svoje vreme. Mislim da imate više brige da vidite šta će biti sa guvernerom i tako dalje. Hvala, gospodine ministre. Gospodin ministar je odgovorio na nešto što ga nisam pitao, a ono što sam ga pitao to je izbegao, ali to je deo načina obraćanja ovoj skupštini. to prihvatam kao način obraćanja, a ne prihvatam ono što je on rekao. Uopšte nemam ništa protiv toga da vi uzimate kao pozitivan primer ovo ministarstvo, meni je drago, inače sam i ranije sarađivao sa tim ministarstvom i sve najbolje mislim i o ministarstvu i o ljudima koji su radili u tom ministarstvu. Profesionalci rade svoj posao, ali ne govorim o jednom ministarstvu, govorim o većini ministarstava koja su ovde i samo se pozivam na jedan papir do koga sam došao, gde ona pitanja koja sam postavio su vrlo smislena, jer ovde je suština ako se insistiralo da se promeni Zakon o državnim službenicima, pa da se vrše postavljenja državnih službenika, onda bi to trebalo valjda poštovati za sve. Ako se to nije poštovalo, nego se išlo selektivno, onda se potvrđuje ona teza koju sam izneo na početku današnjeg izlaganja da je ovde suština u stvari da se zadovolje politički apetiti stranaka koje su u Vladi, koje su dovele svoje ljude ili će dovesti svoje ljude na ta neka radna mesta. Jednostavno treba izvršiti izmene i dopune zakona da bi se stvorili formalni uslovi. Gospodine Markoviću, niko, mislim, u ovoj skupštini nije protiv efikasnog rada uprave. Ovde je poenta ako se Vlada zalaže za depolitizaciju u upravi, profesionalizaciju, stručnost i tako dalje, zanimljivo je da se na drugoj strani povećava broj ljudi koji po političkim kriterijumima ulaze u Vladu. To je suština cele priče. Da li to ko shvata ili ne shvata, bez uvrede neću o tome da dajem tumačenje. Suština je da ovi ljudi koji sada budu deo strukture Vlade, ovi državni funkcioneri, oni će ovim odredbama zakona biti primljeni na konkurs i ostale stvari, i zato se predlaže 2008. godina, i oni će biti kao nestranačke ličnosti, oni će biti profesionalci, plus ovi koje sam pomenuo, državni sekretari, pre svega, po zakonu, ali i ovi posebni savetnici i unutar kabineta. Izračunajte koliko je to ljudi, ali računali ne računali, to je ogroman broj, ali je suština ljudi iz jedne političke opcije, s tim što se jedni nazivaju profesionalcima i deo depolitizovane uprave, a deo je naravno deo stranačkih struktura u novoj Vladi.
Po Poslovniku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, čuli ste u izlaganju gospodina Nikolića po Poslovniku da postoje i poslovnički i Ustavni razlozi da gospodine ministre u ime Vlade povučete ovaj zakon iz rasprave, jer nije u skladu sa Ustavom, nije u skladu sa Poslovnikom. Upravo dolazim sa neodržane sednice Zakonodavnog odbora. Pošto skupštinska većina nema kvorum da održi Zakonodavni odbor, kažu da su im neki članovi na godišnjem odmoru, uglavnom nisu tu, i to je jedan od razloga da prekinemo ovu raspravu, da povučete ovaj predlog zakona sa dnevnog reda, jer u skladu sa članom 45. Poslovnika Narodne skupštine Zakonodavni odbor je u obavezi da razmotri predlog zakona, drugih propisa i opštih akata. Ovo je, znam da će predsedavajući sada da posle ove moje intervencije kaže da odbori nisu u obavezi da dostave svoje mišljenje i da to nije uslov da se raspravlja o zakonu, a ja vas upozoravam da, s obzirom na ukazane povrede i Poslovnika i Ustava, da je to razlog više da je Zakonodavni odbor morao da zauzme stav o ovom predlogu zakona. Naravno, imali smo nameru mi iz SRS-a, svi smo bili ispred sale gde se održava sednica Zakonodavnog odbora sa namerom da pokušamo da članovima Zakonodavnog odbora objasnimo da moraju da objasne ministru i skupštinskoj većini kako nema uslova za raspravu o ovom zakonu, kako je ovaj predlog zakona potpuno besmislen, neprimenljiv, zakasneo, kao što je rekao gospodin Tomislav Nikolić. Ponavljam, s obzirom da nije bilo kvoruma Zakonodavnog odbora i da ga verovatno u toku današnjeg dana neće biti, jer sam čula da kolege članovi Zakonodavnog odbora nisu u Beogradu, nadam se da nećete ponavljati nešto što se dešavalo u parlamentarnoj praksi da se održavaju sednice i putem telefona i tako dalje, da se glasa iz Bodruma, Soluna, ne znam odakle sve. Danas bi izgleda trebalo da se glasa iz Strazbura ili Pariza, koliko mi je poznato, pa da se to ne bi desilo predlažem, gospodine Milane Markoviću, povucite ovaj predlog zakona. Inače, mi ćemo u toku rasprave i u načelnoj raspravi i u pojedinostima da vas upozoravamo na sva moguća kršenja i Ustava i Poslovnika. Vi ste, imala sam utisak, dok niste postali ministar bili dobar pravnik, više to očigledno niste, ali o tome ću govoriti kada budem govorila o Predlogu zakona, ukoliko ne poslušate pametan savet i ne povučete ovaj neustavni predlog iz procedure.
Gospođo Radeta, Zakonodavni odbor Narodne skupštine Republike Srbije, na sednici održanoj 29. juna 2007. godine, razmotrio je Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima koji je podnela Vlada i podneo izveštaj. Pretpostavljam da se radi o pojedinostima, pa će valjda da odrede i te stvari. Ovo je rasprava u načelu. Hvala vam na primedbama. Narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Ista meta isto odstojanje. Prošle godine u ovo vreme smo razmatrali zakon koji je regulisao plate državnih službenika i nameštenika i sada ponovo. Godine 2005. smo razmatrali Zakon o državnim službenicima i nameštenicima. Tada je poslanička grupa SRS upozorila onu vladu, Balinovca, šta će biti sa tim zakonom. Rekli su da neće ništa da bude loše, biće sve u redu i evo došli smo po svoje, tako da ovo što se samo promenio ministar ili izveštač, predstavnik Vlade, jeste dekorativna promena. Gotovo da je Milan Marković ponovio sve stavove Balinovca od pre dve godine. Nema neke principijelne razlike. Uostalom, vi ste svi u demokratskom bloku. Mada ste me na počeku zbunili jutros sa onim izvinjenjem, ali onda sam shvatio, pošto je juli, demokrate se obično u julu izvinjavaju serijski, neselektivno. Dragi gledaoci, na primeru Zakona o državnim službenicima i nameštenicima i zakona o njihovim platama, a to je sve jedna te ista tema, bez obzira na ovaj zakon koji se nešto menja, oni podsećaju na Nušićeva dela, "Gospođa ministarka'', ''Sumnjivo lice". Vodi računa, Vaso, kada onaj bude izabran za ministra, ono nesposobno dete stavićemo za nameštenika: a postavljenje, a koji razred. Tema je ista. Znači, Nušić je na univerzalan način opisao kako to izgleda vlada u Srbiji. Pre nego što se uključim u konkretne predloge šta da se menja u ovom zakonu, moram samo da vam skrenem pažnju, kada su zapalili Saveznu skupštinu, došli na vlast, rekli su - zatekli smo neupotrebljiv kadar u ministarstvima, to sve treba da se promeni, ne znaju engleski, ne znaju da rade na kompjuterima, to su sve zaposleni po nekim političkim kriterijumima, to sve mora napolje i to su uradili u prvom naletu. Do septembra 2001. godine skoro da su prepolovili neka ministarstva. Naravno, odmah su doveli svoje eksperte koji pojma nemaju sa životom. Došao sam do neke dokumentacije kako se to u međuvremenu radilo, naročito ovde u Narodnoj skupštini, a isto i u ministarstvima. Ima vremena da to sve lepo legne, da se lepo objasni, da bi se shvatila ova labudova pesma Vlade povodom ovog zakona, kao nešto hitno sada treba, nešto epohalno se dešava. Ako je to toliko epohalno onda mi objasnite zašto ovaj predlog zakona niste podneli decembra ove godine. Šta je razlog da ste ga podneli sada u julu? Mogli ste u decembru. I decembar sledeće godine može da bude period koji obuhvata period mandata ove vlade, ali vaša je logika da u poslednjem članu zakona o izmenama i dopunama ili pretposlednjem stavite - retroaktivna primena odredbi i vratite na datum 1. jul, jer to je takav način, to je takva psihologija. Mi danas praktično nemamo zakon koji se primenjuje na ove državne službenike na položaju. Žarko Obradović je lepo postavio pitanje, od kada je ova vlada izabrana do danas da li je Vlada postavila nekog pomoćnika ministra. Nema odgovora. Izašao je Milan, ispričao tu nešto, tendencije, tokovi, nastojanja, lepe želje. Znamo mi vaše lepe želje, drp-sistem, to je prava definicija za demokratski blok, drpi gde stigneš. Da se vratim na zapošljavanje. Znači, 2000. godine mnogo, pa onda kreni 2001, 2002, 2003. zapošljavaj sve i svašta, pa onda naravno došla nova garnitura demokratskog bloka, nove stranke, pa G17, Nova Srbija, krenuli i oni da zapošljavaju. Sada se formirala nova vlada, kreni dalje da zapošljavaš. Kako to ide. Čitam podatke koje je Vlada saopštila u svom Predlogu zakona o budžetu, tako da ćemo ove godine na kraju godine da imamo 258.332 zaposlena u različitim varijantima sa statusom državnog službenika i nameštenika, mada se tu nalazi, moram da kažem, policija, vojska, nalaze se te tzv. društvene delatnosti, znači kompletan sistem zdravstva, obrazovanja itd. U svim tim tabelarnim pregledima, gde se uredno navodi koliko će da se poveća ove godine, ima mesta gde se povećava, ministarstava, nema na kraju zbirnog podatka, da se ne vidi koliko je to novih koji moraju da se zaposle. Biće novih koji će da se zaposle. Zašto? Moraju da udome svoje ljude. Kako da isteraju ove? Ne mogu da ih isteraju jer su i oni iz demokratskog bloka. Sada kadrovska struktura u svim ministarstvima je sa baznim mesecom nekim januar 2001. godine, a ovo što ima malo starije, to su ostaci prošlosti. Međutim, ostaci prošlosti su vrlo korisni kada se pojavi velika rupa zbog nemogućnosti obezbeđenja kadrova iz budućnosti. Kada napune 36, 37 godina ili 39, onda će da prođu kao Periša Jovanović, šest meseci raspolaganja i godinu dana na biro da ostvari pravo na penziju. Hoćete da mi kažete da Periša Jovanović nije profesionalac? Pravi profesionalac za svoj posao, ali šta vredi kada je tu morao da dođe Cesid, a Periša nije u Cesid-u, ne uklapa se, i onda pričate neke bajke ovde, tu treba da bude profesionalci, tu trebaju ovakvi, onakvi. Kakva priča, kome priča? Priča za ovo, priča za B92. Danas se mi suočavamo sa bliskom prošlošću i šta je to bilo 2001. godine, ko je s kim bio u prijateljskim odnosima, šta je bilo 2003. godine, ko je kog mafijaša posećivao, suočavamo se sa prošlošću, što se menjao zakon, odnosno donosio novi Zakon o državnim službenicima, novi zakon o njihovim platama, ali u pravnom sistemu su ostale rupe. Prethodni zakon važi za, recimo, autonomne pokrajine i lokalnu samoupravu, ali ne važi za ove državne službenike i nameštenike koji su u nadležnosti Vlade. Naravno da smo protiv konkursa. Zašto smo protiv konkursa kada su u pitanju pomoćnici ministra? Zato što oni uopšte nisu stručnjaci, oni su samo političari. Njima je vokacija diplomirani ekonomista, diplomirani pravnik samo uslov da bi došao na političku poziciju pomoćnika ministra, a u opisu posla - politički posao. U ministarstvu je politički posao ako se traga za novim rešenjima, ako se iznalaze neka nova rešenja, a onda je napravljena diskriminacija pa su podeljeni, u istoj kancelariji se nalazi državni službenik, a preko puta njega nameštenik. Gledajte sada paradoksalnu situaciju. Zato što nivo prava nije mogao da se pomeri ili da se smanji prilikom donošenja Zakona o platama državnih službenika i nameštenika imamo sada ovakvu situaciju: da državni službenik koji radi neki posao ima 30.000 dinara platu, a onaj koji je nov, primljen po nekom konkursu, ima 12.000 dinara, a isti posao rade. To su ove demokrate izmislile. Da li postoji veći oblik diskriminacije nego što ga sprovodi demokratski blok? Kako je moguće, ljudi u istoj kancelariji, za istim stolom, a dve različite plate. Evo sada državni službenik da da otkaz i da se sutradan navodno ponovo zaposli u svoje ministarstvo, on će dva puta manju platu da ima. To su generali smislili, ovi genijalci, evropski trendovi. Gde to ima u Evropi, ljudi? Kažite mi u kojoj državi to ima? Ima kod Nušića, a vi ste iz Nušićevih dela izašli. Tamo ima, kod Nušića. Imate ove savetnike, i-mejl savetnike, je li tako? Šta kaže, ne morate ni da se vidite sa njim, ali 90.000 mora da primi. Kada sam vas kritikovao prošle godine, 6. juna, povodom toga, kažete - govor mržnje. Rekao sam šta će da bude. Došli ste sa tim zakonom sada ovde. Sad je danas govor ljubavi, eto. Ne može Srbija da izdrži eksperimente Demokratske stranke, ne može. Ide maca oko tebe, ali demokrata se zaposli. Ide maca oko tebe, DSS se zaposli, ovaj zapošljava svoje, a imate ovu situaciju. Mi nemamo pravu informaciju šta se sve zapošljavalo i kako se zapošljavalo od 2000, od kada je došla demokratija. Na nekim primerima pokazaću vam kako to izgleda u Narodnoj skupštini. Evo ovako. Godinu dana traje jedan projekat, od 1. juna prošle godine do 31. maja ove godine. Vrednost projekta je 135.600 evra. Vlada Nemačke odobrila 50.000 evra za aktivnosti u Narodnoj skupštini. Neko je zaključio taj ugovor, pa onda kaže - pozadina i opravdanost projekta, pa korisnici projekta, pa ciljevi projekta. I dođemo - zapošljavanje. Eto, Vlada Republike Nemačke nama diktira zapošljavanje, zapošljavanje koordinatora za pristup javnosti. Kaže - OEBS će finansirati koordinatora godinu dana, uz mogućnost da nakon toga bude zaposlen u Narodnoj skupštini na neodređeno vreme. Trošak za zapošljavanje koordinatora je 7.200 evra. Da li neko zna za ovo? Da li je neko ovlašćen da zaključi ovo? Ne. Nije bitno. Evo ga jedan projekat. Idemo dalje, opet čuveni OEBS, kaže ovako - memorandum o razumevanju, o Kancelariji kadrovske službe u Skupštini Republike Srbije. Pa tu onda sada je otvaranje kancelarije kadrovske službe i kaže - ugovor o radu za šefa kadrovske službe i njegove pomoćnike mora biti u skladu sa sledećim uslovima. Znači, njih baš briga za zakon. OEBS kaže koji su uslovi i baš vas briga. Vi ovde radite šta hoćete sa vašim zakonima. Kaže pod jedan, ugovor će biti u skladu sa republičkim Zakonom o radu. Đavola. Dva, oba zaposlena će imati zdravstveno osiguranje, invalidsko osiguranje i osiguranje za slučaj smrti, kao i penzijsko osiguranje u skladu sa posebnim republičkim zakonima i podzakonskim aktima. Treće, šefu kadrovske službe će biti ponuđena osnovna mesečna plata koja neće biti manja od 21.000 dinara, a pomoćniku mesečna plata ne manja od 15.000 dinara. Onda su obaveze, obaveze, i na kraju kod oporezivanja - ne plaća se porez. Zašto vi onda jurite ove privatnike. Jurite ove po ulici i kažete da ima neprijavljenog radnika. Pa evo ga, Skupština ima neprijavljenog radnika, ne plaća se porez. S kojim pravom vi jurite po ulici. Vi ste leglo kriminala.
Gospodine Krasiću, molim vas da ne vređate Narodnu skupštinu. Skupština ima sistematizaciju radnih mesta i uredno se vrši zapošljavanje.
Gospodine Albijaniću, uzeću vam u obzir da ništa niste rekli. [[Smeh u sali.]] Dalje, gle čuda, taj ugovor je potpisao poslanik, jedan od vaših ovde. Poslanik potpisao. Idemo dalje. Ugovori zaključeni sa međunarodnim organizacijama, pa 2003. Memorandum o saradnji Centra za resurse Narodne skupštine u saradnji sa Ambasadom SAD u Srbiji, skraćenica je NDI; Memorandum o saradnji između Agencije za međunarodni razvoj IBM EPI; pa dalje Memorandum o razumevanju, program podrške Skupštini, zaključen između OEBS-a, Misije u Srbiji, i Narodne skupštine. Pa, dalje, Program studentske prakse u Narodnoj skupštini. Ovo vam citiram zbog toga što je sve to praćeno sa zapošljavanjem. Evo imate ovde. Oni nas uče što mi ne znamo da radimo u Skupštini. Pa onda kažu, Parlamentarni centar Kanade - ostvaruje se u vidu stručne i materijalne podrške rukovodstvu i zaposlenima u izradi politike upravljanja kadrovima, opisa radnih mesta, procene učinka u radu. E, oni nas da uče o tim stvarima. Onda šta će nam ministarstvo, šta će nam državna služba, ako treba svaka šuša da dođe da nas uči nešto. Dalje kaže - saradnja Narodne skupštine sa Ženevskim centrom za demokratsku kontrolu oružanih snaga. Pa onda kaže - program za savetnika u parlamentima zemalja jugoistočne Evrope. Programom da se obezbedi ekspertska pomoć parlamentarnim odborima za odbranu i bezbednost u njihovim naporima za jačanje demokratije, civilne strukture i, naravno, zapošljavanje. Ovde imate desetak takvih projekata gde oni zapošljavaju, ne plaća se porez, ne plaća se doprinos, samo se posle prevaljuju u radni odnos u državnoj službi. Ima ovde još jedan papir, ali neću sada pošto mi ga nema otac demokratije. To je izveštaj budžetske inspekcije, kada G17 i Demokratska stranka nisu bili u dobrim odnosima, iz 2004. godine, gde je utvrđeno da je ovaj Milan Lučić, on se muva i dalje po ovoj skupštini, što se razume u prava preko žene koja je diplomirani pravnik, jeste, i oko ovog njihovog fonda za one tri zavese, što kaže Batić, u Saveznoj skupštini što su spaljene, nestalo je 6.000.000 dinara, nestalo preko Fonda. Drp-sistem. Naravno, ovde želim da se koncentrišem samo na onaj deo koliko se menja u zakonu. Vi u ovom zakonu želite da prolongirate rok. Zašto? Da bi bilo onda zakonito to što se radi. Poverovao bih da je to tačno da je sve ovo do danas bilo zakonito. Ali nije zakonito. Vi ste većinu pomoćnika ministara, koji su prošli neku kadrovsku komisiju i trebalo je da se donese odluka o njihovom prijemu, uslovili da mogu da ostanu na tim poslovima ukoliko prihvate da budu članovi političke stranke i to one odakle je ministar koji preuzima određeno ministarstvo. Ko je to prihvatio, on je i dalje ostao. Jer ako po ovom zakonu Vlada nije mogla da izabere nove pomoćnike ministra zato što nije sproveden konkurs, nije mogla da ih postavi, onda nije mogla ni postojeće da razreši. A ona je postojeće razrešila. Njih 50 su razrešeni. Oni će da vode sudski postupak protiv vas, ja ću da im pomognem, da znate, a onda ste obrali bostan. Još će sporova da bude povodom ovoga. Jer mi u ovolikoj šumi zakona imamo sada situaciju da nemamo propis koji treba da se primeni. Evo, sada da postavite zamenika, odnosno pomoćnika ministra, vi nemate propis kako da ga postavite, na osnovu kog zakona da ga postavite. Po ovom novom, konkurs nije sproveden. Do 1. jula ovima je morala da prestane funkcija. Pričam o državnim službenicima na položaju. Naravno, poručujem vam, kada SRS dođe na vlast odmah prvi dan menja se ovaj zakon. Zašto? Svi ovi vaši pomoćnici ministra su političke ličnosti. To pričajte vi drugima da su, ne znam, veliki eksperti ili neki stručnjaci. Ma nisu, oni kreiraju politiku, oni učestvuju u kreiranju politike. Ne učestvuje običan savetnik, običan referent, ne učestvuje daktilografkinja, ne učestvuje raznosač pošte, ne učestvuje onaj koji je u pisarnici. Već i načelnik odeljenja učestvuje u kreiranju politike. Vi ste rekli da će pisanje zakona biti u ministarstvima, neće da ide van, jer ste želeli da sredite državnu upravu tako da trust bude u ministarstvima, a izvršenje u decentralizovanim delovima, da se ne koriste više usluge ministarstava. Znači, mi se nalazimo na terenu apsolutnog bezakonja. Njima ne treba zakon. Oni su i bez zakona završili svoje. Apetiti su zadovoljeni, trenutno su zadovoljeni. Sada gledaju kako to da uklope u neku formu. Evo, sada ovo što radite je isto kao da ste u decembru ove godine podneli zahtev o izmenama i dopunama ovog zakona i u pretposlednjem članu da ste napisali - retroaktivno se primenjuje prethodni član od 1. jula 2007. godine. Znači, nema lepe priče. Imam još malo vremena. Gospodine predsedavajući, bilo bi interesantno da sve narodne poslanike, da pre bilo kakvog odlučivanja o ovom predlogu zakona, dobijemo tabelarni pregled šta se sve to zapošljavalo u službama u državnoj upravi od 25. januara 2001. godine, kao datuma kada je u Srbiji došao prvi demokratski predsednik Vlade, verovatno zato što je član Demokratske stranke, kada je zavladalo blagostanje u Srbiji, da vidimo koliko je zaposleno, pa ćemo mi da tražimo po imenima i prezimenima, posle, koja stranka, koji ogranak, koja frakcija i sl. Zbog čega? Kako bi se skinula fama koja je nametnuta od strane demokratskog bloka. Oni su generalno sve osuđivali što je bilo pre, a kažem vam da je prethodni zakon koji je regulisao radne odnose zaposlenih u državnoj upravi bio za dve klase bolji od ovog, ako ni zbog čega drugog onda zbog toga što nije vršio diskriminaciju među zaposlenima. Ovaj vrši diskriminaciju među zaposlenima. Kao kriterijum ste uzeli da li neko vrši neposredno poslove vezane za primenu propisa, to je neki rad na upravnim stvarima itd. To su najobičnije gluposti. Naravno, glasaćemo protiv ovog predloga zakona. Podneli smo dva amandmana i sa zadovoljstvom ćemo da objasnimo te amandmane. Gospodine Albijaniću, bilo bi stvarno korisno za raspravu da dobijemo napismeno koliko je zaposleno, koliko putem konkursa, koliko putem dovođenja. Još nismo zahvatili član 15. Zakona o platama državnih službenika i činovnika, to je ona specijalna fela onih koji su u okviru kabineta, specijalni savetnici, koji su i-mejl saradnici, koji mogu da rade šta hoće. Oni treba da savetuju ministra, ako tolke savetnike treba da ima ministar, onda nam takav ministar i ne treba.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SPS i SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Srđanu Šajnu, po Poslovniku. Gospodine Šajn, imate pet minuta kao poslanik koji ne pripada nijednoj poslaničkoj grupi. Izvolite.
Samo bih da istaknem, pošto imam relativno kratko vreme, pa ću pokušati u okviru ovih pet minuta i onog vremena koje imam po amandmanu kompletno svoje izlaganje da dizajniram, tako da molim poslanike da ga na taj način i shvate. Za Romsku partiju je stavljanje ovog zakona i analiza i rasprava o ovoj tački dnevnog reda ujedno mogućnost i da uskladimo celokupno pitanje funkcionisanja državne uprave i da otvorimo još jedno pitanje i našu ideju, a nadam se svih poslanika, da državna uprava mora da se približi građanima, da državna uprava mora da bude sve više u funkciji građana dokle god ne postignemo taj apsolutni cilj, da ona zaista jeste državna uprava koja isključivo je u funkciji građana. Da bi zaista to bila, ona mora određene ustavne principe i određena ustavna načela i rešenja da realizuje u svom radu. U tom smislu, za pripadnike Romske partije od izuzetno velikog značaja su primena, praktično, članova Ustava 15, 21. i 77, dakle, ustavnih odredbi koje govore o tome da u Srbiji moramo na drugačiji način da pojmimo položaj različitih polova, da poimamo pitanje i položaj invalida, kao i pitanje nacionalnih manjina. Ustav nam je dao mogućnost da to pitanje kvalitetno na drugačiji način rešimo. Zakon o državnim službenicima je jedan od zakona gde treba da afirmišemo te ustavne principe i sve to može da nas dovede i da nas približi definisanju srpskog društva, kao jednog modernog, evropskog društva koje zaista vodi računa o svim svojim kategorijama. Da je to zaista bitno govori činjenica da u mnogim opštinama nemamo mogućnost ne samo da uđu invalidi da budu korisnici usluga, već ne postoji nijedan državni službenik ili činovnik koji radi u tim organima uprave. Zatim, ne možemo da prenebregnemo činjenicu da Roma gotovo nema u opštinama i na drugim nivoima vlasti u državnoj upravi, a moramo svi zajedno da priznamo da jesmo svi građani ove države Srbije, da svi poštujemo zakone Srbije. Međutim, različite grupe, različite kategorije imaju specifične načine života, imaju specifične navike, specifičnu kulturu i ukoliko nemamo mogućnosti da te specifične navike i da se ta specifična kultura na pravi način i shvati u državnoj upravi, onda imamo situaciju da su suštinski u neravnopravnom položaju oni ljudi koji imaju drugačiju kulturu, koji imaju drugačije potrebe i drugačije navike od onih ljudi koji se sada nalaze u državnoj upravi zaposleni. U tom smislu, Romska partija i ja kao poslanik Romske partije, predložili smo jedan amandman. Na moje zadovoljstvo, u konsultacijama i sa ministrom i sa njegovom službom mislim da smo našli najbolje moguće rešenje u ovom trenutku, koje ide u cilju stvaranja uslova da se u punom smislu ovih ideja o kojima sam govorio ostvare, ali zaista ide i na trag tome da Srbija ne može preko noći da reši nagomilane probleme, da mi ne možemo u ovom mandatu ili u ovim imenovanjima da rešimo te probleme i da definišemo državnu upravu kadrovski onako kako bi najbolje moguće bilo. Svesni te činjenice, Romska partija je u svom amandmanu dala dovoljno prostora da nalazimo najbolja moguća rešenja, ali sa jednom vrlo jasnom obavezom da državna uprava mora da brine od procesa zapošljavanja o ovim pitanjima o kojima sam govorio, a i te kako u svom radu, sa time ću da završim ovaj deo izlaganja, sa mogućnošću kada budem govorio o amandmanu da to dalje elaboriram, da država zaista preko svojih državnih službenika, preko državnih organa uprave mora da bude isključivo u funkciji građana. I da više ne dolazimo u situaciju da li građani treba da dođu u organe državne uprave ili u opštinu, ili u pokrajinu, ili u republičke organe vlasti zbog toga što je njima potrebno, već da moramo da redefinišemo taj naš stav i da moramo da shvatimo da i Skupština, a i državni organi drugi, i državni organi uprave postoje radi tih građana... (Predsedavajući: Vreme.) ... i da se mi zalažemo da se prisposobimo načinu života građana u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, a zatim narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima, koji se nalazi pred nama, treba možda građanima objasniti šta je sadržaj tog zakona. Jedna rečenica samo, da se ne primeni zakon 1. jula 2007, kao što je to bilo predviđeno, već da se odloži primena u delu tog zakona do maja 2008. godine. To je ceo sadržaj zakona. Dakle, kao što se vidi, mali tekst ali velika poruka, a suština te poruke u stvari razobličava politiku Vlade tzv. demokratskog bloka, jer iz ovoga se da videti, a reći ću vam posle na nekoliko primera, da jedno priča, a drugo radi. Dve ključne reči i kada je Zakon o državnim službenicima donošen, i kada je trebalo da bude primenjen, i sada kada se menja je i u izbornim kampanjama depolitizacija uprave i profesionalizacija uprave. Zatim, kada je zakon donošen i kada se kažu te dve ključne reči, pa još evropski, ko to ne bi podržao, pa smo i mi tako podržali. U stvari, ispostavilo se da je Vlada te dve reči pobrkala, pa promenila redosled. Izmenama ovog zakona stavlja do znanja da upravu politizuje i deprofesionalizuje, dakle pogrešan je redosled tih reči. I, naravno, enormno povećava. Obrazloženje ministra da Vlada nije mogla da postavi na položaje državne službenike, bez uvrede, gospodine ministre, nije tačno. Vlada, prema Zakonu o Vladi, nije mogla da postavlja funkcionere u vreme kada je prestao mandat. Zakon o državnim službenicima je rekao da državni službenici na položaju nisu funkcioneri. Dakle, šta je smetnja? Ako je stvarno ideja depolitizacija, profesionalizacija, ako su objavljeni konkursi, ako su konkursi sprovedeni, ako su stvarno kvalitetni ljudi učestvovali na konkursu, kakve veze onda ima ko će da ih postavi, ako je to depolitizovano. Nije tačno. Ili Vlada ne priznaje Zakon o državnim službenicima, pa kaže - znate šta, mi smo nekada mislili da su to funkcioneri, pa pošto nisu, eto, mi smo mislili da treba da primenimo ono naše mišljenje da su oni i dalje funkcioneri. Još nešto, 2005. je donet zakon, 1. jula 2006. godine je stupio na snagu. Dakle, godinu dana, da ne govorim o onom periodu prethodnom od osam meseci, bilo je dovoljno vremena da se izvrše sve pripreme, da se organizuju sve komisije, sve što je potrebno, raspišu konkursi, sprovedu konkursi i postave. To nije urađeno. Iz kojih razloga? Iz političkih razloga, jer onda bi stvarno bilo depolitizovano i profesionalizovano, a to je već nešto što nam služi samo da pričamo u javnosti, a da u suštini radimo obrnuto. Vladi je prestao mandat 14. februara 2007. godine, postala je, kako kaže, tehnička vlada. Pa čak i za taj period od tri meseca, kada su trajale agonije ko će, kako i na koji način da formira vladu, nije bilo zakonskih smetnji da se konkursi koji su sprovedeni izvedu do kraja, nije bilo zakonskih smetnji jer nisu funkcioneri već po Zakonu državni službenici. Ali, hajde i taj period. Od 15. maja do 1. jula je 45 dana. Ako je postojala želja da se stvarno taj posao uradi kako treba, onda je ministar nam ostao dužan ovde nekoliko odgovora. Prvo, koliko je po konkursu postavljeno. Drugo, koliko je završenih konkursa i predloga stiglo do Vlade. Treće, koliko je završenih konkursa koji su bili pred konkursnom komisijom. Četvrto, ako nisu postavljeni, a postavljeno je, koliko smo malopre videli, 59 pomoćnika, gospodine ministre na reagovanje dr Žarka Obradovića za 59 pomoćnika, dakle državnih službenika na položaju, vi ste odgovorili da državne sekretare Vlada treba da postavlja itd. Dakle, da li među tih 59 pomoćnika ministara ima takvih koji su za to mesto konkurisali, prošli proceduru, ispunjavaju sve uslove, nisu izabrani, već su izabrani druge? Sledeće pitanje, koje je takođe vrlo važno, znači veoma važno pitanje da se kaže zbog čega nisu izabrani? Pa, bar tad vlada nije bila tehnička. Naravno, još jedno pitanje, za vas gospodine ministre, da biste stvarno potvrdili da je to profesionalizacija, baš bi bilo interesantno navesti sva ta imena, ne govorim o onom nepotizmu dobro poznatom, muž ministar, supruga pomoćnik ministra itd, već sam govorio, smešno je da pričam stalno, to je postalo normalno. Ali, da li ti pomoćnici ministara stvarno ispunjavaju uslove prema Zakonu o državnim službenicima, a to je devet godina radnog iskustva u struci? I, naravno, šta je to u struci, da li to znači ako je hirurg devet godina bio vrstan hirurg da li ispunjava uslove, jer, eto, u toj struci je imao toliko radnog staža? Dakle, kada se sve to pogleda, šta je suština cele priče? Suština je priče da se nastavi sa politizacijom uprave, da se nastavi sa neprofesionalizacijom i enormnim povećanjem. Molim vas, pre samo nekoliko dana imali smo budžet na dnevnom redu. Ko se od vas seća, kad je gledao onaj kadrovski plan, kako to sada zovu, mogli su da primete da je od decembra, ne govorim o nekom ne znam kom vremenu, do maja, odnosno juna, kada je budžet bio, povećano za oko dve hiljade ljudi, ali samo govorim o ministarstvima i posebnim organizacijama, ne govorim o vojsci, policiji, prosveti itd, njima se zabranjuje povećanje. Recimo, Ministarstvo zdravlja koje vodi izuzetnu kampanju smanjivanja broja zaposlenih u zdravstvu, povećava se broj zaposlenih u Ministarstvu za zdravlje. Da ne pričam primer ovog čuda od Ministarstva Dinkićevog za ekonomiju, gde je 200 novih ljudi više, pored onih preuzetih. Da ne pričam primere Ministarstva rada i socijalne politike, iako je deo zaposlenih otišao, plus još 36, da ne pričam Ministarstvo prosvete, omladine i sporta plus 74, pa plus Ministarstvo za sport 79 i da ne nabrajam više, dve hiljade ljudi je više od decembra do jula. To su karakteristike i ova izmena zakona ima cilj da jednostavno to verifikuje. Nije to samo primer u Srbiji, evo primer u Beogradu, gde je takođe tzv. demokratski blok na vlasti. Pre mesec dana bila je velika rasprava u javnosti oko imenovanja 27 direktora zdravstvenih ustanova u Beogradu, suprotno i stavovima sindikata, i stručnoj javnosti i zaposlenima. Samo po političkoj podobnosti je to urađeno. Dakle, priča Vlada jedno - kako je za depolitizaciju i profesionalizaciju, a ovo je suštinski obrnuto. Ovo je politizacija, ovo je deprofesionalizacija i enormno povećanje, i to je suština čitave stvari. Suština je da se izmenama ovog zakona postave na položaje državni službenici, na položaje kao političke ličnosti, da bi za narednih godinu dana stvarali uslove da ih tada ta ista vlada proglasi depolitizovanim, odnosno profesionalizovanim. Iz tih razloga mi to nećemo podržati. Hvala lepo.
Gospodine ministre, izvolite. Ministar Milan Marković ima reč.
Osećam potrebu, kada je diskusija kvalitetna, da prosto razmenimo stavove o ovoj temi, pa bih sada iskoristio priliku nekoliko stvari da kažem vezanih za prethodne govornike. Prvo, gospodin Šajn je pomenuo jednu temu, mislim da je to veoma značajna tema. Mi ćemo taj amandman svakako prihvatiti, važno je da se afirmiše taj princip i u drugim zakonima, ali i u načelu posmatrano to sve treba da bude regulisano jednim celovitim zakonom koji bi rešio pitanje učešća u javnom životu, mogućnosti zapošljavanja itd, svih onih koji su danas diskriminisani po raznim osnovama, a što mislim da generalno nije politika vlade, nego je prosto posledica toga da oni imaju određene probleme u svojoj socijalizaciji, bez obzira da li su u pitanju nacionalne manjine ili lica sa izvesnim zdravstvenim problemima, ili su u pitanju neke druge marginalne grupe itd. Dakle, to je nešto što ćemo rešavati verovatno vrlo brzo nekim sveobuhvatnim zakonom, ali nije zgoreg da mi u ovom zakonu već to istaknemo kao princip i da tražimo da se jednostavno zapošljavanjem u državnoj upravi vodi računa o tome. Što se tiče mog uvaženog kolege Zorana Krasića, moram priznati, u vašem dvadesetominutnom izlaganju malo toga je bilo vezano za Zakon o državnim službenicima, još manje za Zakon o državnoj upravi, a za Zakon o Vladi baš nimalo. Razumem da je to bio deo i vaših političkih stavova koje ste hteli da iznesete za govornicu. Pomenuli ste nekoliko stvari, pa bih hteo da vam odgovorim. Pomenuli ste ime jednog čoveka koji je ovde radio, gospodin Periša Jovanović, svi ga dobro poznajemo. Lično sam Periši Jovanoviću ponudio izuzetno dobro i visoko mesto u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ceneći njegovu stručnost i profesionalnost, a ne vodeći računa o tome da li je on politički opredeljen ili nije. Ukoliko jeste, vi dobro znate da sigurno nije opredeljen u skladu sa mojim političkim opredeljenjima i načelima. To je obaveštenje za vas, kada nas već osuđujete da mi vršimo neku politizaciju ili da nam je važan taj politički milje. Što se tiče plate i diskriminacija apsolutno mi nije jasno o čemu ste pričali. Pitao sam i moje pomoćnike apsolutno nam nije jasno o čemu ste pričali. Kako vi to mislite da ljudi rade na istim poslovima i da imaju različite plate, izuzev onog dela koji se tiče razlike u godinama staža? Ne znam gde to postoji. Voleo bih da mi kažete gde to postoji. Ako, pak, mislite na poziciju pomoćnika ministra i vozača u ministarstvu, oni zaista imaju različite plate. Ako mislite na dva pomoćnika ministra, oni imaju sigurno iste plate. Iskreno, ne znam i biće mi zadovoljstvo da mi objasnite. Pitali ste osnov, kako se sada vrši zaposlenje i prestanak radnog odnosa. To možete naći u članu 179. Zakona o državnim službenicima. Potpuno je naveden osnov kako se zasniva radni odnos, odnosno kako sada lica na položaju postaju lica na položaju i kako prestaju da budu lica na položaju. Nije tačno da ne postoji nikakav pravni osnov. To je potpuno definisano i navedeno. Treće, govorite o bezakonju itd. To su političke kvalifikacije u koje ne mogu da ulazim. Nisam čuo od vas šta je alternativa za ovu situaciju, kada imamo Zakon o državnim službenicima, u Zakonu je opredeljen jedan rok, po isteku tog roka prestaje funkcija službenicima koji su na položaju i službenici koji su na položaju imaju određene posebne odgovornosti koje se tiču usklađivanja rada organa, odnosno sektora. Šta je rešenje? To važi, moram reći, gospodine Petronijeviću i za vas. Vi ste glasali taj zakon, bio sam opozicija. Ne vidim u čemu je razlika bila tada i sada. Razumem da možda sve nije sjajno, još više razumem da nije u redu što zakon nije sproveden do kraja, odnosno što nisu izvršeni konkursi, ali mi ovde ulazimo u neverovatnu diskusiju, to se vidi kroz neke amandmane, da uopšte ne znam odgovor na pitanje šta raditi sada. Ne može nam biti alternativa - ajde što gore, to bolje, ili ajde ne važi ništa, haos, ne znam šta. Moramo zakonom urediti ovu situaciju. Gospodin Miša Petronijević kaže da je suština zakona da se ne primeni zakon. Ne, gospodine Petronijeviću, suština je da se odloži primena odredbi koje se odnose na rokove. Slažem se sa vama, bilo bi lepše da toga nema, ali ima. Ne možemo drugačije. Od 14. februara Vlada nije imala pravo da postavlja. Tu se ne slažem sa vama i opet tvrdim da Vlada nije apsolutno imala pravo da postavlja. Pomoćnici ministara su, prema prethodnim propisima, postavljani na svoje funkcije tako što ih je predlagao ministar i postavljala Vlada. Oni su de fakto bili funkcioneri. Kada Zakon o Vladi govori o funkcionerima, on govori o pomoćnicima ministara, o direktorima posebnih organizacija, zamenicima i pomoćnicima direktora posebnih organizacija, direktora organa uprave u okviru ministarstava itd. Svi su oni bili obuhvaćeni pojmom funkcioneri. Nakon toga dolazi Zakon o državnim službenicima i zakon izlučuje jedan značajan broj tih ljudi iz pojma funkcioneri i prevodi ih u sistem državnih službenika, koji se ustanovljava Zakonom o državnim službenicima, za koji ste vi tada glasali. Ako kažemo da se Zakon o Vladi odnosio na sve ono što se zove funkcioneri, on se, u tom smislu, odnosio i na ove koji su sada državni službenici na položajima. Ne možemo reći da sada to više nisu ta lica, hajde za njih da kažemo da Vladino ovlašćenje važi. Zašto bi Vladino ovlašćenje važilo za njih, a ne bi važilo za funkcionere? Obrnuto, gospodine Petronijeviću. U budućnosti treba da važi sledeće pravilo: da Vlada do zadnjeg dana može da postavlja funkcionere. Mislim da se tu slažete, da Vlada može da postavlja generalno sekretara Vlade, državne sekretare itd, ali ne sme istekom mandata da postavlja državne službenike na položaju. Državni službenici na položaju jesu profesionalci, a ovo su političke ličnosti koje prate sudbinu Vlade. Kada ide ministar, odlaze i oni, kada ide predsednik Vlade, odlaze i ovi koji su direktno vezani za predsednika Vlade. Tu je ta suštinska razlika. Zato mislim da niste u pravu pri tom tumačenju. Ne vidim kako drugačije da tumačimo činjenicu da je Zakon o državnim službenicima izlučio deo ovih koji su funkcioneri, odnosno da se ovo odnosilo na ceo spektar tih ljudi o kojima sada pričamo. Sada bih najradije promenio Zakon o Vladi, taj član 17. i predvideo da Vlada može da postavlja funkcionere, jer oni su političke ličnosti, ali ne i da postavlja državne službenike na položaju, tako da Vlada to nije mogla da radi nakon 14. februara. Non-stop se postavlja pitanje - ko je postavljen? Postavljenja su javna, sve se objavljuje u ''Službenom glasniku''. Vi to imate i znate, nema tu nikakve dileme. Vidite imena i prezimena tih ljudi. Gospodine Petronijeviću, prosto ne znam ko je postavljen. Kako mogu govoriti o tome ko je postavljen. Ne pratim ko je u kom ministarstvu postavljen. Odgovor na to pitanje vam ne mogu dati. Možete postaviti poslaničko pitanje, pa da vam iz Službe za upravljanje kadrovima daju odgovor, a ne mogu ja da vam dam odgovor, zaista ga nemam, nisam se ni pripremio na tu vrstu pitanja. Ima veze u političkom smislu, ali nisam se za to pripremio. Znači, odgovor možete dobiti, nije tajna. Postavili ste pitanja da li ispunjavaju uslove. Takođe, morate tražiti odgovor od Službe za kadrove i verujem da ćete ga dobiti. Nema nijedan razlog da ga ne dobijete. Morate dobiti, to je vaše pravo. Reći ću vam za moje Ministarstvo. Pomoćnici ministara, svi do jednog, ispunjavaju. Oni imaju od 39 godina radnog staža, koliko ima gospođa Milica Dražić, do nekih 16-17, koliko ima najmlađi pomoćnik ministra. Svi ispunjavaju apsolutno sve uslove, uključujući i gospodina Đorđa Cvjetičanina, sekretara Ministarstva. Svi ispunjavaju zakonom propisane uslove i doživljavam ih kao profesionalce. Neko je ovde pomenuo, mislim gospodin Krasić, kaže da moraju da se učlane u političku stranku. Kažem da ne moraju. Oprostite ako vi niste rekli, neko je rekao. Nikada nikome nisam rekao - učlani se u političku stranku, da bi imao korist. Šta će mi član stranke koji se na taj način učlanjuje? Taj član ne treba nikome. Uopšte ta logika da neko pokušava da učlani čoveka koji je službenik i da misli da time ostvari neku korist. Kome trebaju takvi članovi? Član stranke postajete iz srca, iz ideje, iz želje da se bavite politikom i da se borite za neku ideju. Ne postajete član stranke na taj način, niti mislim da tako treba da se postaje član stranke. Dakle, meni je zadovoljstvo, gospodine Petronijeviću, vodili smo interesantnu diskusiju i kod vas u poslaničkom klubu, zadovoljstvo mi je da pričam o ovim stvarima. Očigledno različito tumačimo odredbe Zakona o vladi i Zakona o državnim službenicima. Dozvolite da ostanem pri svom stavu. To je stav Vlade. Potpuno razumem vaš stav, koji je drugačiji. Davno je rečeno - dva pravnika, tri mišljenja Verujem da je ovo ispravno tumačenje i mislim da je dobro što se Vlada uzdržala od drugačijeg tumačenja i postavljenja tih državnih službenika na položaje. Očekujem da će se ovaj postupak do 1. jula 2008. godine sprovesti u skladu sa odredbama ovog zakona. Zaista vam kažem, mislim da će svaki pametan ministar iznad svega će voditi računa da pomoćnici ministara budu profesionalci, da imaju adekvatnu stručnu spremu, godine staža itd. Verujte mi na reč, ne mogu da zamislim kako bi izgledalo ministarstvo kada bi se tu dovele stranačke kolege. Znači, verujem u profesionalizaciju i verujem u depolitizaciju državne uprave. Iskreno se nadam da ćete vi, kao narodni poslanici, moći upravo prateći kroz ''Službene glasnike RS'' da se uverite u to da li ministarstva to rade na taj način. Verujem da će ova vlada i ministri ove vlade voditi računa o tome i da će se zaista dosledno sprovesti depolitizacija državne uprave, kroz postavljenje službenika na položaje.
Imamo dve replike. Prvo narodni poslanik Zoran Krasić, a zatim narodni poslanik Milisav Petronijević. Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč.
Prvo, kada ministar kaže da nešto ne zna što svi državni službenici, činovnici i nameštenici znaju, onda znači da se širi zaraza zvana - neobaveštenost. To ste kritikovali, da su ovi spavači, a vi ste hiperaktivni. Sada kada ste dograbili vlast, postali ste i vi spavači. Pa imate u ovoj zgradi, prošetajte se gospodine Markoviću od kancelarije do kancelarije, imate pet kancelarija gde rade ljudi isti posao, a imaju različitu platu. Da vas podsetim kako to izgleda kada je to demokratski. To je kao ono "šuki plazma", znate taj čuveni fenomen. On je bio nešto u saveznoj administraciji i onda, malo poslanik, malo ovo, malo ono, on pokupi 40 i nešto plata da izađe iz državne službe. Ne znam koliko je bilo, mnogo para je uzo. Evo ga sad ponovo u državnoj službi. Valjda kada neko uzme pare da napusti državnu službu i da traži na drugom mestu posao, nema potrebe da se zapošljava u državnu službu. Država ne sme da ga primi, ona ga je izbacila. Znači, kod "šuketa plazme" važi drugi propis. Gospodine Markoviću, vi ne odgovoriste na pitanje, da li je od 14. februara do danas Vlada postavila nekog pomoćnika ministra? Ne pričam o onima u skladu sa konkursom, nego pričam o onim upražnjenim mestima kada ste došli na vlast, razrešili ste zatečene pomoćnike ministra, da li su na njihova mesta došli neki, s obzirom da konkurs nije sproveden. Kako je sproveden? Pustite vi član 179. Po kom osnovu su oni zaposleni? Odgovorite na to pitanje, s obzirom da je 1. jul 2007. godine prelomni datum. Dana 1. jula 2007. godine prestala je funkcija svima koji su se zatekli na tim mestima koja se sada zovu položaji. Njima je prestala funkcija. Kako ste vi na ta mesta mogli da postavite nekoga ako nije sproveden konkurs, a postavili ste neke. Znamo koga ste postavili. Čekamo da vi priznate. Teraćemo vas dva dana da izađete za govornicu i da kažete ko je to primljen na mesto pomoćnika ministra, nije sproveden konkurs, a navodno ste ga primili, sad je to državni službenik na položaju. Objasnite nam to. Drugo nešto, jeste li čitali obrazloženje ovog zakona? Pročitajte još jednom obrazloženje zakona, jer ono što vi pričate nije podudarno sa odeljkom Razlozi za donošenje zakona, prvi, drugi i poslednji pasus na toj strani. (Predsedavajući: Vreme.) Kad uporedite te pasuse, kad to pročitate, videćete da sve ono što ste ispričali ide po sistemu: ide maca oko tebe, pazi da te ne ogrebe. Vodite računa.
Po Poslovniku narodni poslanik Vjerica Radeta. Oprostite, Poslovnik ima prednost. Zatim ministar.
Mnogo ste fini, gospodine Albijaniću, kada se izvinjavate ministru, ne znam zbog čega, a trebalo je da vodite računa o Poslovniku u toku rasprave gospodina ministra. Prekršili ste član 104. stav 1. u vezi sa članom 113, koji se primenjuje za sve učesnike u radu parlamenta, a to znači i za vas, gospodine ministre. Ministar ovde može sa narodnim poslanicima da komunicira tako što će konkretno da odgovara na pitanja vezana za predlog zakona. Narodni poslanik može da iznosi svoje političke stavove i treba, ministar ne sme da iznosi političke stavove svoje stranke, gospodine Milane Markoviću. Sećam se kada ste sa ovog mesta ovo isto govorili nekim drugim ministrima, a sada vašim kolegama u Vladi. Znam da to vi dobro znate, ali mnogo toga ste, izgleda, naprasno zaboravili i insistiram, gospodine predsedavajući, da vodite računa, da ne dozvolite ministru da vređa dostojanstvo Narodne skupštine. Vi ste ovde, gospodine ministre, izašli i pokušavate kao da nam pričate viceve, da se šegačite sa narodnim poslanicima. Morate da se ponašate u skladu sa državnom funkcijom koju, nažalost, obavljate. Pitao je gospodin Krasić koga ste primili od 24. februara na mesto pomoćnika ministra. Naravno, ja neću odgovoriti na to pitanje, vi ćete, nego vas to pitam. Ali ste vi rekli da Vlada nije imala pravo da nikoga primi od 24. februara. Mi to znamo, ali pitanje vama je, gospodine ministre, šta je sa onima koji jesu primljeni. Prvo, ko su oni, i drugo, šta ste uradili vi kada ste došli, kada tvrdite da nisu imali pravo, šta ste uradili, da li su ti ljudi i dalje na tim funkcijama, na tim položajima, kako ih vi sada zovete. Gospođo Milice, molim vas, ministar ima pravo da govori, a ostali službenici ministru dodaju papire. Vi to dobro znate kao stari iskusni službenik iz ovog parlamenta. Dakle, gospodine ministre, kažete da vi ne vodite računa o tome ko je pripadnik koje stranke, da vama ne pada na pamet da pitate nekog da li je član vaše DS. Za vašu informaciju, zapravo za informaciju javnosti, vi to znate, pohvalili ste se da vam je Đorđe Cvetinčanin sekretar Ministarstva. Ne znate ko je. Blizak prijatelj Zorana Balinovca, član JUL-a u to doba i sekretar Ministarstva pravde ... (Predsedavajući: Vreme.) ... u vreme kada sam bila zamenik ministra; sada član vaše stranke.
Ministar Milan Marković ima reč.
Biću vrlo kratak. Zaista, sa gospodinom Krasićem godinama diskutujem i čini mi se da sada govorimo o različitim stvarima. Član 179. Zakona o državnim službenicima - do postavljenja državnih službenika na položaje, postavljena i imenovana lica u državnim organima, čija radna mesta postaju položaji, nastavljaju rad prema propisima koji su važili na dan njihovog postavljenja, uključujući i pravila za slučaj prestanka dužnosti. Stav 2 - ako postavljenom ili imenovanom licu dužnost prestane pre postavljanja državnog službenika na položaj, novo postavljenje ili imenovanje sprovešće se prema propisima koji su važili na dan postavljenja ili imenovanja lica kome dužnost prestaje. Ne znam kakav drugačiji pravni osnov može postojati izuzev člana 179. koji je potpuno jasan. Ne razumem šta je nejasno u našoj diskusiji i polemici. Gospođa Verica je ponovila pitanje. Pitate me da li je Vlada tadašnja, od 14. februara, pošto nisam bio član Vlade, nije imala pravo, gospođo Radeta, a to može da se pita i neki član Vlade iz tog perioda, po mojim informacijama, ni jedan jedini državni službenik, ako imate drugačiju informaciju, nemam razloga da branim period od 14. februara do formiranja nove vlade, nije postavljen. Ukoliko je postavljen, pred svima vama odgovorno kažem da je to urađeno protivno Zakonu o vladi. Po informacijama koje imam, nijedan jedini nije postavljen. Predlažem vam da pred Narodnom skupštinom kažete ime i prezime onoga ko je postavljen nakon 14. februara 2007. godine. Nakon formiranja nove vlade, u skladu sa članom 15. Zakona o Vladi ona ima pravo da postavlja, pozivajući se na član 179. Zakona o državnim službenicima, i ima pravo da vrši postavljenja. Mogu da vam kažem ko je postavljen u mom ministarstvu. Možemo uzeti "Službeni glasnik" pa pročitati ko je postavljen u drugim ministarstvima i ne vidim zašto se tu sporimo. Na kraju, što se tiče gospodina koga ste spominjali, gospodin nije član DS, gospodin je državni službenik na položaju, gospodin je u tom ministarstvu poslednjih pet godina. Verujem u profesionalizaciju državne uprave. Verujem u depolitizaciju i verujem u to da svi moramo poštovati zakon. Gospodin je postavljen po zakonu i po zakonu ima mandat još četiri-pet godina. Prema tome, nema potrebe bilo koga posebno da pominjete. Ako vas baš zanima moj lični stav, vrlo sam zadovoljan radom svih državnih službenika na položajima koji su u tom ministarstvu, a koje, kao što vam je poznato, nisam doveo, nego sam ih zatekao shodno Zakonu o državnim službenicima. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović, pa replika narodni poslanik Milisav Petronijević.
Gospodine Albijaniću, zamenik sekretara je trebalo da vas opomene, ako vi niste uspeli da naučite, zamenik zamenika, dve odredbe Poslovnika. Zaista sam na više načina pokušavala, i formalno i neformalno, da vas ubedim da vam to nekako uđe u glavu. Onog momenta kada se narodni poslanik javi za povredu Poslovnika, vi ste dužni da istog trenutka date reč poslaniku koji prijavljuje povredu Poslovnika. Vaša snishodljivost prema članovima Vlade, kako one prethodne, i ove sadašnje, toliko je više degutantna, gospodine Albijaniću, da dovoljno govori o vama. Ne znam šta vi još treba da uradite, ponesite četku ujutru, pa pogledajte kakve su cipele gospodina Markovića, ako treba da mu brišete cipele, jer vi ste to navikli i kod Dinkića, kod svih članova prethodne Vlade, pa računate kada ste tako bili snishodljivi ...
Gospođice Jovanović, možda je to vaš način ponašanja, ali moj nije.
Ne, to je vaš način ponašanja, toliko očigledan, ne znam koju reč da upotrebim kao soba sa dostojanstvom, ali to je zaista ispod minimuma ljudskog dostojanstva. Kada vas lepo upozorim, a milion puta vam je rekao gospodin Nikolić da nije Skupština robinja Vlade, vi ste potpredsednik Skupštine, treba da štitite prava narodnih poslanika i pravo Narodne skupštine nad bahatim ponašanjem ministra. A ministar je zaboravio da je u ulozi ministra od 15. maja, umislio je da je i dalje narodni poslanik, i osim toga što ste glasali gospodine ministre onda kada ste podneli ostavku sami za sebe, to je tek priča o kojoj možemo da raspravljamo, ali potpuno ste dezinformisali javnost koja možda ne zna da ste vi onaj Milan Marković koji je preskakao preko klupe da donosi odluke koje nisu bile u skladu sa Ustavom i zakonom. Ovekovečeni ste za sva vremena, skoro se niste ni promenili, isto izgledate i sada i pre četiri godine, kada ste čak preko dve klupe preskočili da glasate tuđom karticom ili da izvadite nečiju, da pravite neke mahinacije. Vi sada nama pričate, gospodine Markoviću, kako ste vi jedan čovek potpuno depolitizovan, a za svog zamenika ste postavili kolegu Radosavljevića iz Kragujevca. Niste vi tražili nekog tamo depolitizovanog nekog pravnika, nego člana DS-a, koga je servirala DS iz Kragujevca. Sada što je najžalosnije od svega, vi ste gospodine Markoviću, zajedno sa drugim vašim kolegama, preskačući preko klupe ili na već druge načine nekako, skrpili tada tu većinu, čak išli toliko daleko da ne možete da radite sa državnim službenicima i po vertikali sve da postavljate u vaše ministarstvo članove DS, to je nesporno i ne može da vas opere ni Sava ni Dunav, to se zna da je tako. Vi ste čak u jednom danu glasali za čoveka, sećam se, to je bilo 2002. godine, da se ne zna...
Gospođice Jovanović, upozorio sam vas da vam je isteklo vreme.
Sačekajte malo da čujete nešto pametno, vi ste tada bili u nekom zapećku, da vam kažem za taj flagrantni primer kršenja dostojanstva.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, replika. (Nataša Jovanović, sa mesta: po Poslovniku.) (Tomislav Nikolić, sa mesta: Po Poslovniku.) Odmah ćete dobiti reč iza govornika. Izvolite, gospodine Petronijeviću. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Po Poslovniku.) Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Gospodine Albijaniću, znam da vrlo dobro znate tu odredbu Poslovnika po kojoj se prijava za povredu Poslovnika odmah evidentira i onaj ko traži povredu Poslovnika izlazi za govornicu da ukaže na tu povredu pre onoga ko je tražio pravo na repliku. Molim vas, ova sednica će sada dugo da traje, zato što ste postavili zamenika sekretara protiv čijeg izbora je iz principijelnih razloga bila SRS. Mi ćemo sada početi da vam prijavljujemo povrede Poslovnika sve dok ne dovedete nekoga ko može da sedi tu pored vas i da vam daje prave savete. Ne možete da date reč za repliku sve dok se ne iscrpi lista narodnih poslanika koji su tražili reč povodom povrede Poslovnika. (Nataša Jovanović, sa mesta: Po Poslovniku.)
Gospodine Nikoliću, vi reklamirate povredu Poslovnika, i kažete vašim poslanicima da reklamiraju povredu Poslovnika, zato što ovde sedi izabrani zamenik sekretara; pa to je povreda Poslovnika koju vi činite. To zaista smatram povredom Poslovnika, na taj način da se remeti rad Skupštine, sa legalno izabranim zamenikom sekretara Narodne skupštine. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, pošto se više ne obraćam predsedavajućem, pre svega vama gospodine ministre, da nastavim onu priču od malopre.
Koji član Poslovnika je povređen?
Član 104. za vašu informaciju.
Šta to znači?
Znači da ne znate da čitate. Ako otvorite neku stranicu u Poslovniku i vidite šta znači član 104, biće vam lakše da razumete šta hoću da kažem.
Gospođice Jovanović, morate obrazložiti zašto je povređen član 104. i da li ga baš vi vređate sada.
Ministar je povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Da li me pažljivo pratite? Da li je dovoljno sporo za vas i za vaš kapacitete razmišljanja i shvatanja? Dakle, povredio je dostojanstvo Narodne skupštine činjenicom da nas je obmanuo da je u periodu od kada je on aktivni političar, u celom duhu vaše rasprave ste se obraćali kolegi Krasiću i koleginici Radeti, da oni mogu da vode politiku svoje stranke, da se bore za ideju na nekom drugom mestu, a kada su u pitanju ovakve stvari, izbor državnih činovnika, odnosno službenika, da tu nema nikakve politizacije. Opet da se vratim na onaj samo jedan, a mnogo ih je u nizu, ali da vam kažem, gospodine Markoviću, kada ste vi bili poslanik vladajuće DS-a, kao što ste sada, u jednom danu ste, kršeći sve elementarne norme, pre svega stručnosti – a da ne govorim o činjenici da ste ljude gvozdenom metlom poterali sa mesta na kojima su bili do 5. oktobra 2000. godine, da ste kriznim štabovima upadali u fabrike, u ustanove, u tadašnji Privredni, kasnije Trgovinski sud, da ste to uradili u Narodnoj banci Jugoslavije, odnosno Srbije, i vi nama govorite o depolitizaciji, o stručnosti – a u jednom danu ste i vi, Milan Marković, glasali za to: čoveka koji je bio v.d. direktor neke propale gumarske industrije izabrali za sudiju Opštinskog suda u Surdulici, pa ste ga posle dva meseca postavili na mesto predsednika tog istog opštinskog suda. O čemu vi onda pričate? O nekoj stručnosti. Zaista bi bilo dobro, ne želim uopšte lično da govorim ovde, pogotovo o osobama koje nemaju mogućnost ni reč da govore kada prisustvuju sednici i asistiraju vam, što kaže gospođa Radeta, da vam dodaju neku dokumentaciju, ali znate, razvojni put raznih Bora šnajdera je tako interesantan, pa je bolje da ne otvaramo tu priču. Malopre smo pomenuli jednog, koliko je ko prošao, odnosno ona ili on stranaka i koliko režima, bilo bi veoma interesantno, zato vam je bolje da ćutite i da to ne ističete, nego recite lepo - biće kadrovi koje meni daje DS iz Kragujevca, Pirota, Vranja, Novog Sada, Beograda, to ću da radim zato što sam ministar i tako će da bude dok ministrujem, a nemojte da pričate o nekoj stručnosti, o kvalifikacijama ljudi koje možda postoje, ali pre svega su uslovljeni članstvom u vašoj Demokratskoj stranci i drugim strankama koje su na vlasti.
Narodni poslanik Milisav Petronijević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na Poslovnik, član 104, zato što je ministar odgovarao na pitanja koja mu nisu postavljena, a nije na ona koja su mu postavljena i tu je već u pitanju dostojanstvo Skupštine. Gospodine ministre, glasao sam za Zakon o državnim službenicima zato što je trebalo da bude depolitizacija, profesionalizacija, evropski kriterijumi itd. I sada se borim za takav zakon, a vi nam nudite obrnuto. U tome je razlika. Vi nam nudite politizaciju, deprofesionalizaciju, enormno povećanje, čak ako hoćete i obesmisli ste Zakon o državnim službenicima pričom kako će tada da budu samo ministar i državni sekretar funkcioneri, a ostalo će da budu profesionalci par ekselans itd. Pogledajte šta ste uradili. Evo ovo čuveno ministarstvo što obuhvata celu Vladu za ekonomiju: šest državnih sekretara. Kome mislite da objasnite tu priču? Koliko će tek pomoćnika imati? Svih šest pokrivaju te sektore, one koji treba da pokrivaju pomoćnici, a da ne pričam o posebnim savetnicima, o kabinetima ministra, kojih inače nema u Zakonu o Vladi, ima samo kabinet predsednika i potpredsednika, da ne pričamo o brojkama, o enormnom povećanju broja ljudi. Ali, šta niste odgovorili, gospodine ministre: ako tvrdite da Vlada nije mogla od 14. februara da postavlja do 14. maja, imaćete potrebe stručnoj javnosti da objasnite, kako Vlada nije primenila Zakon o državnim službenicima zato što oni smatraju da to jesu funkcioneri, iako Zakon o državnim službenicima kaže da nisu. Dakle, Vlada ne priznaje Zakon o državnim službenicima. To ćete morati da objasnite stručnoj javnosti, ne insistiram više na tome, ali insistiram da li je u tom periodu postavljen nekih od tih državnih službenika na položaj. Onda biste mogli da kažete ono što ste rekli. Mi znamo, imamo u "Službenom glasniku" objavljeno sve, ali od vas očekujemo da nam odgovorite, jer vi branite ove promene. Znam da je vama posle lustracije Balinovca to zapalo da uradite, ali to što vi ne znate to vas ne pravda. Vi ste morali da dođete sa obrazloženjem ovde zašto se predlažu ovakve izmene i dopune zakona. Da ste vi nama rekli - od 14. maja do 1. jula mi smo učinili sve da primimo ljude po konkursima koji su završeni, koji su ispunjavali sve uslove, koji su profesionalci, ali eto nismo uspeli da stignemo, mi molimo da se produži rok za još neko vreme da bismo to završili. Vi niste izašli sa tim obrazloženjem i nemojte da nam pričate šta je alternativa. Ako nam pričate šta je alternativa 3. jula naravno da je to tako, ali vas pitam zašto 14. maja niste uradili taj posao. Dakle, ključna su pitanja na koja vi niste dali odgovor i zato se mi razlikujemo. Inače, i dalje podržavam zakon koji će uvesti depolitizaciju, profesionalizaciju, kompetentnost itd.
Narodni poslanik Tomislav Nikolić po Poslovniku, a zatim ću odrediti pauzu za ručak.
Reklamiram povredu člana 104. Zaista smo dužni da poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine. Kakvo je to dostojanstvo i kakva je to Narodna skupština, predsedava iz G17 plus, pomaže mu u radu iz CESID-a. Je l' to volja građana? Je l' to volja birača? Je 'l to bila volja birača? Nije. Gospodin koji se predstavljao da je nevladina organizacija, formirao mišljenje birača tri ili četiri godine, odjednom se pojavljuje kao neko koga vladajuća većina u ovoj skupštini bira na odgovornu funkciju u Narodnoj skupštini. Mi tu farsu hoćemo da razotkrijemo pred biračima Srbije. Dakle, svako ko je u nevladinoj organizaciji pripada žutima ili nekom ko je delimično žut. Ovaj se predstavljao kao nevladina organizacija koja brine o izborima, demokratiji, regularnosti izbora, prognozira rezultate izbora, prati, a odjednom posle izbora pojavljuje se u funkciji nekoga koga biraju poslanici Demokratske stranke na funkciju. Sada vam kažem, ući ćemo u opstrukciju dnevnog reda ove sednice sve dok ne promenite zamenika sekretara koji sedi pored vas ili dok ne dođe izabrani sekretar da vodi ovu sednicu. To je naše pravo, a vi razmišljajte o tome šta radite sa biračima u Srbiji i u šta pretvarate Narodnu skupštinu Republike Srbije, ako otvoreno i jasno pokazujete šta su za vas tzv. nevladine organizacije. Jer je to vaš servis, vaši pastorčići, oni koji za vas obavljaju prljave poslove. Dakle, mi ćemo vam ukazivati na sve povrede Poslovnika danas, sve do momenta dok sednica ne uđe u svoj normalni tok.
Ponoviću da je zamenik sekretara legalno izabran ovde na Skupštini. Određujem pauzu od jednog sata. Nastavljamo rad u 14,40. [[Posle pauze – 14,50]] Nastavljamo rad. Ima reč narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, mislim da je potrebno radi javnosti da kažem da kasnimo sa početkom popodnevnog zasedanja 10 minuta zato što službenici Skupštine u zgradi nisu mogli da pronađu ministra Milana Markovića. Konačno su ga našli, evo ga tu, i sada možemo da govorimo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima. Gospodine Milane Markoviću, ministre, ne predsedniče, nego ministre, moram da vam kažem da vas je ministarska fotelja mnogo iskvarila. Dok ste bili narodni poslanik imali ste malo više razumevanja i prema Poslovniku i prema Narodnoj skupštini, a kako ste stupili na ministarsku funkciju mislim da ste rekorder među ministrima, inače poznatim, od predsednika Vlade pa dalje, po kršenju ustava i zakona. Vi ste od prvog pojavljivanja do danas, onako u kontinuitetu, kršili Ustav. Najpre ste nezakonito proglasili Bulevar AVNOJ-a Bulevarom Zorana Đinđića. To niste mogli da uradite u skladu sa zakonom. Dalje, ministre, pretite građanima Srbije da ćete Zakon o lokalnim izborima da stavite na dnevni red Vlade Srbije tek krajem oktobra. Pa vas onda pitam, ako ste u skladu sa članom 3. Ustavnog zakona, odnosno ako smo u obavezi da do kraja ove godine i obavimo te lokalne izbore, onda zaista pitam vas i pitam se kako je moguće, ako vi najavljujete da ćete tek sa nacrtom zakona da izađete pred Vladu krajem oktobra. Da li vi to namerno opstruišete ili ne vodite računa o rokovima. Već ste čuli da je ovaj predlog zakona zaista u suprotnosti i sa Ustavom i sa poslovnikom. Imali ste pametan i konstruktivni predlog gospodina Tomislava Nikolića da povučete ovaj predlog zakona, da se ne brukate. Rekla sam i u prepodnevnom delu, a evo i sada kažem, dok ste bili poslanik zaista sam imala utisak da niste loš pravnik. Ali mnogo vas iskvarila ministarska funkcija, gospodine Markoviću. Trebalo bi da se malo više posvetite Ustavu Republike Srbije. Znam i razumem da vi cenite svog predsednika, ali nemojte na njega da se ugledate kada je u pitanju Ustav. On je jedan od državnih službenika, govorim o Borisu Tadiću, pošto govorimo o Zakonu o državnim službenicima, koji nije položio zakletvu u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Nemamo još uvek zakon o predsedniku Republike, pa niko više ne zna šta je to nadležnost Borisa Tadića, ni u čije ime gde nastupa, u čije ime se kome izvinjava. Šeta čovek po belom svetu. Ponaša se uglavnom kao član DS, jer pretpostavljam da ostale stranke i ostali građani Srbije nikako ne bi prihvatili ono sramno izvinjenje na hrvatskoj televiziji od pre nekoliko dana. Rekli ste, gospodine ministre, da ovaj zakon, odnosno da Predlog zakona mora da se donese ili treba da se donese, jer ako ne donesemo ovaj zakon 380 službenika, sa ne znam kakvim već funkcijama po ovom zakonu, bi bilo razrešeno. Stvarno ne znam zašto mi moramo, narodni poslanici, zašto Skupština mora da lije suze nad tih 380 postavljenih lica u Vladi i Skupštini Republike Srbije, jer su to pre svega i isključivo stranački funkcioneri. Volela bih, gospodine ministre, da ste se osvrnuli na stotine hiljada ljudi koji su ostali bez posla, zahvaljujući pogubnoj politici DOS-a od 2000. godine do dana današnjeg. Takođe ste pominjali da već postoje ljudi, tih 380 ljudi koji obavljaju te funkcije i te poslove, a tek danas nam predlažete zakon na osnovu kojeg bi trebalo da se raspiše konkurs, pa da se onda na taj konkurs prijave ti ljudi, pa da onda budu izabrani, naravno po vašoj volji. U to se ne mešamo, niti možemo da se mešamo. Niste odgovorili, pre svega kao pravnik, gospodine ministre - kakom mislite da razrešite ovu situaciju? Amandmanom gospođe Nade Kolundžije to svakako nije moguće i vi to dobro znate. Kako mislite da razrešite situaciju, ne znam koliko će to biti dana, ako budete poštovali Poslovnik ovaj zakon bi mogao da bude usvojen tek prekosutra, šta će se desiti sa tih nekoliko dana koji su nepokriveni bilo kojim propisom? Koji će biti status tih ljudi? Šta će biti sa aktima koje su oni eventualno potpisali, jer se radi o ljudima koji imaju određena ovlašćenja u ministarstvima i u Narodnoj skupštini. Vi ste pitali nekog od mojih kolega - šta je alternativa. Otprilike ponašate se kao i neke vaše kolege u sadašnjoj Vladi i onoj prethodnoj, koja je skoro ista. Podsećam vas, i vama je to nekada bilo interesantno, kada je Velimir Ilić rekao, kada se govorilo o nabavci onih šarenih vagona za železnice, je li, pa je onda je Velja Ilić rekao -što smo toliko zapeli za Zakon o javnim nabavkama, jer to je toliko loš zakon da njega treba svakako promeniti. Pa onda imate vašeg kolegu iz bivše vlade koji je javno rekao da je Vlada morala da donese uredbu o privremenom finansiranju na osnovu nekog zakona koji odavno nije na snazi, kaže na osnovu nekog starog zakona. Vi sada niste dali odgovor na pitanje koje vam ceo dan postavljamo - šta je sa ovih pet-šest dana koliko će biti u pitanju vakuuma koji nijednim zakonom nije pokriven. Šta to znači? To znači, gospodine Milane Markoviću, da vama i vašoj Vladi uopšte ne trebaju zakoni, jer ako možete šest dana bez zakona, onda možete i 66. Ako može neko od vaših kolega da se ponaša suprotno odredbama zakona zato što procenjuje da zakon nije dobar, onda takvom ministru i takvoj vladi ne treba ni loš ni dobar zakon. Nadam se da ćete se složiti sa ovim konstatacijama. Mi smo vas, ne vas, jer vi niste glasali, istina, za Zakon o državnim službenicima, jer to je bila 2006. godina i vi ste u to vreme bili narodni poslanik, ali u grupi DS, koji su bili narodni poslanici samo na blagajni, ne i u ovoj skupštini, mi smo i tada upozoravali tadašnju skupštinsku većinu da je Zakon o državnim službenicima loš zakon, da će biti neprimenljiv, da će biti nemoguće da poštuju rok koji su zadali u tom zakonu. Evo, kao i ne znam koliko puta do sada, ono što smo mi nekada stavljali kao amandman, desi se da se nađe u Skupštini kao predlog zakona o izmenama i dopunama nekog zakona. Zašto je još ovaj zakon loš? Zato što ste Zakonom o državnim službenicima samo vodili računa, rekla bih, o viskom državnim funkcionerima, službenicima čija radna mesta vi nazivate "položajima". Onda ste pokušali da karikirate nešto što je gospodin Krasić vrlo argumentovano ovde govorio, pa ste rekli da je nemoguće da neko sedi u istoj kancelariji i radi isti posao sa nekim drugim, a da imaju različite plate. Podsećam vas da je na osnovu ovog zakona omogućeno da, recimo da vaš vozač, gospodine Markoviću, ima platu 16.000 dinara, a vi kao ministar 160.000 dinara. To je zato što su, recimo, vozači imali platu pre ovog zakona 22.000 dinara i umesto da im se plata poveća, ovaj zakon im je platu smanjio sa 22.000 na 16.000 dinara. To nije slučaj samo sa vozačima. To je slučaj sa svima koje ste po zakonu nazvali nameštenicima. Pokušavate da uvedete nekakve evropske standarde, a verujte da ovakva čuda nigde u Evropi nećete sresti. Sve ono od čega se svi pametni krste i čega se odriču, vi to prihvatate oberučke, vi to pokušavate da primenite u državi Srbiji. Mi danas u Skupštini imamo nekoliko funkcionera DS i DSS koji su na visokim položajima i koji imaju platu veću, znatno veću od sekretara Skupštine. To nema logike, od sekretara koji je šef svima njima. Po ovom zakonu je to moguće. Dakle, ovo je toliko loš zakon, toliko loš da je to strašno. Na osnovu ovog zakona vi ste zaposlene u državnim organima, u ministarstvima, u Skupštini, u Vladi doveli na prosjački štap. Vi ste ljudima smanjili plate, ljudima koji imaju završenu srednju školu, smanjili ste im plate za 6.000 do 8.000 dinara na osnovu zakona. To je nedopustivo. Mi smo vam govorili, kada se pričalo o ovom zakonu, da to ne treba da radite, da će se desiti upravo to, a tada nam je predstavnik Vlade tvrdio otprilike da mi pričamo gluposti i da je to nemoguće, da taj zakon kaže to, pa nam tu je nešto izračunavao onako pametan. Naravno, prva obračunska lista i prva plata pokazalo se da smo mi bili u pravu, kao što smo uvek u pravu. Zašto ovaj zakon ne sme da se usvoji? Zato što njegova primena, gospodine Milane Markoviću, predstavlja Ustavom zabranjenu retroaktivnost. Ustavom zabranjenu. To me onda podseća, a podsećam i javnost Srbije, na vreme one čuvene akcije "Sablja", kada je ona vaša, zvala sam je "Biserka" Brkić, a ime joj je Sonja Brkić – a Biserka je po biserima koje je ovako u javnosti izgovarala, to je ona gospođa koja je bila predsednik Vrhovnog suda, izabrana od strane Vlade Republike Srbije, kada je bilo vanredno stanje i kada se sve tajno radilo u ovoj državi – tada je ta Sonja Brkić u jednoj emisiji rekla kako ona zna da je retroaktivnost Ustavom zabranjena, ali jednostavno tako je odlučeno. Sada vas pitam, pošto sam sigurna da vi znate da je retroaktivnost Ustavom zabranjena, da ovaj predlog zakona ne može da se podvede pod one moguće izuzetke koje Ustav predviđa, onda vas pitam, gospodine Milane Markoviću, ko je to odlučio, ko je to rekao i čije mi to sada želje ovde treba da ispunjavamo. Da li ovaj zakon donosimo da bi na svojim položajima oliti funkcijama bile sigurne gospođa supruga ministra Milosavljevića, ministra Đilasa, ministra Dinkića, bivšeg potpredsednika Vlade Labusa itd? Da li zbog tih gospođa mi moramo i terate narodne poslanike da krše Ustav i da krše zakone? Gospodine Markoviću, zaista od vas to nisam očekivala. Nadam se da će ovo što budemo danas govorili da rasvetli celu situaciju i poslanicima koji su možda bili spremni da glasaju za ovo. Kada vi dobijete izmene zakona, tri člana, kaže, u Zakonu o državnim službenicima u članu 45. stav 1. reči "Srbije i Crne Gore" zamenjuje se rečima "Srbije". U članu 180, to je drugi stav, "1. jula 2007." zamenjuje se "1. maja 2008." Zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja i ovako, laik bi rekao, što da ne glasamo, to su neke formalne izmene tri člana zakona. A ovo nije formalno, ovo je mnogo bitno. Upravo nezakonitim, neustavnim produženjem ovog roka, vi hoćete ono što ste ovde pričali u prepodnevnom delu, da ste vi ubeđeni da ćete doprineti formiranju neke nepartijske države itd, a vi ovim samo učvršćujete partijsku državu. Vi hoćete i zato ste ovim osnovnim zakonom predvideli da sve ove funkcije traju pet godina. Vi ste potpuno svesno propustili ovaj rok 1. jula kako biste imali još više vremena da posle tog narednog roka koji ste predvideli ovim zakonom, a to je 1. maj 2008. godine, dakle, do tada će vam biti svi ovi vaši sadašnji funkcioneri to što jesu, pa ćete onda tamo, ako budete još uvek na vlasti, da raspišete konkurs i onda ćete sve te ljude da izaberete na rok od pet godina, i onda će neka nova vlada da trpi da joj državni sekretar bude gospođa Đilas, gospođa Milosavljević, Dinkić itd. E pa, bogami, neće. Vi možete da donesete ovaj zakon, nažalost, mi još uvek nemamo ustavni sud, pa nemamo kome da se obratimo, odnosno, obratićemo se ustanovi, instituciji koja se zove Ustavni sud, ali nemamo sudije, nemamo ustavni sud. Vi, gospodine Markoviću, i kompletna Vlada Vojislava Koštunice, vidim da se tu jako lepo slažete, koristite ovo vreme dok nema ustavnog suda da Skupštini predložite sve što je neustavno, sve što je nezakonito. Skupštinsku većinu morate nekako da uspete da sklepate, da vraćate ljude sa službenog puta, da preskačete jedan dan bez ikakvog obrazloženja itd, jer imate mnogo čvrstu skupštinsku većinu. Kakvu god, koristite narodne poslanike, a koje upozoravam, da ne učestvuju u prljavim poslovima Vlade Republike Srbije, da narodni poslanici, ako to neće Vlada, sebi zadaju zadatak da poštuju Ustav Republike Srbije, da poštuju zakone Republike Srbije. Jer mi smo ti koji treba da kontrolišemo Vladu, mi smo ti, gospodine Markoviću, koji sve ovo vama možemo da kažemo, a vi ne smete, kao što ste to uradili u prepodnevnom delu ove sednice, ovo je radi javnosti, da držite politički čas narodnim poslanicima. Za to koristite stranačke tribine, nemam ništa protiv, ali narodnim poslanicima možete da odgovarate samo na konkretna pitanja. Prema tome, poslanici SRS, čuli ste već, neće glasati za ovaj zakon. Osnovni razlog je što poslanici SRS nikada u životu nisu i neće kršiti Ustav, kršiti zakone, neće glasati za protivustavne predloge, odnosno zakone i nikada skupštinska većina SRS ne bi dozvolila nekoj vladi koju podržava, a naravno ne može se ni desiti da mi podržavamo vladu koja bi predlagala protivustavne zakone. Zato što je normalno da ćemo posle sledećih izbora, skupštinska većina SRS, podržavati vladu SRS, koja će raditi i ustavno, i zakonito i u interesu svih građana, a ne kao vi, gospodine Markoviću, i Vlada Vojislava Koštunice u interesu pet supruga pet ministara.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika. Gospodine Krasiću, zaista želim da budem fleksibilan, ali morate i vi biti konstruktivni, replika se odnosi na vreme oko 13,15 časova.
Gospodine Albijaniću, nisam kriv što ste vi naprasno prekinuli sednicu Narodne skupštine. Ako ste prekinuli, nastavlja se tamo gde je prekid došao, to je valjda jasno. Gospodine Markoviću, radi javnosti samo, da prikažem kako to radi DS kada nema argumentaciju. Zakon o državnim službenicima je ukazom proglasio vaš predsednik DS, u svojstvu predsednika Republike, 16. septembra 2005. godine, znači ne 2006. nego 2005. godine. Dalje, gospodine Markoviću, član 171. kaže: "Stupanje na snagu zakona: ovaj zakon stupa na snagu 1. jula 2006. godine", znači devet meseci kasnije, s tim što ima nekoliko članova koji stupaju u roku od osam dana od dana objavljivanja tog zakona. U tih nekoliko članova ne nalazi se vaš miljenik član 179. Dalje, član 190: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje da se na radni odnos u državnim organima primenjuje Zakon o radnim odnosima u državnim organima". Navedena su još dva zakona, odnosno po nekoliko članova iz još nekoliko zakona koji se tiču te iste materije. Zašto vam ovo kažem? Vi ste, verovatno, predavač na fakultetu bezbednosti i predajete terorizam, ali ovo nema veze sa terorizmom. Terorizam je ono što ste radili 5. oktobra. Sada da vam objasnim svrhu stava 2. člana 190.
Molim vas, gospodine Krasiću, pojmovi da se razlikuju, šta je terorizam, a šta je ovo 5, oktobra, to je različito.
Ne znam šta sam pogrešio kažite mi, molim vas.
Peti oktobar i terorizam, to ste pogrešili.
Ne, ne, 5. oktobar je jedna vrsta terorizma, a gospodin Marković obučava kako da se bore protiv terorizma studenti fakulteta kod ovog ćelavog Dragišića. Znam to, tako ste napisali u vašoj biografiji. Član 179. stav 2. kaže: "Ako postavljenom licu ili imenovanom licu dužnost prestane pre postavljenja državnih službenika na položaj (misli se pre postavljenja državnog službenika na položaj u skladu sa konkursom) novo postavljenje je (opet) privremeno''. Zašto je privremeno? Zato što član 180. u stavu 2. kaže: "Prvog jula 2007. godine prestala im je dužnost". Znači, 1. jula - pre dva dana. Nemamo više nijednog od tih pomoćnika ministra, može da postoji samo neko ko je izabran na konkursu. Takvih je 22. Znači, još je 380 prazno, sada nemate nikoga. Zašto niste skočili preko puta kod Tadića. Pa ako ste hteli da menjate zakon zašto niste predložili februara, marta, aprila, maja, juna. Vidite, mi smo sada u julu, 3. jul. Vi ovde pokazujete kakav imate odnos prema zakonu. Vaš odnos prema zakonu je - zakon je za opoziciju, nije za vlast. Onda gospodin Marković izađe i kaže ovde - nisam shvatio neke stvari. Evo, ja sam sve ovo lepo pročitao da bi svaki građanin u Srbiji shvatio. Ništa nisi shvatio, ništa me nisi slušao, ništa me nisi razumeo? Gospodine Albijaniću, moraću da iskoristim priliku ponovo da mu objasnim, pošto vidite da ništa ne razume. Ovo nema veze sa terorizmom, Markoviću.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Narodni poslanik Rajko Baralić ima reč, zatim narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine Albijaniću, gospodine ministre, gospodine Šami, dozvolite da pozdravim gospodina ministra, uvaženi saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, nije gospodine Krasiću to bio terorizam, to je bio intervencionizam. Znači, intervenisale su strane obaveštajne službe i Tim Maršal je o tome napisao knjigu. Dobro, to je prosto da znamo o čemu se ovde radi. Vas su, gospodine ministre, prevarili koalicioni partneri. Znači, gospodin Lončar je zastupao ovaj zakon verujući da će njegovim usvajanjem potpuno biti onemogućena bilo kakva pozicija DS ako samostalno ostvari vlast da promeni državne činovnike i nameštenike kada se to dogodi. Ni slutili nisu da ćete vi biti ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu i da sada vi morate da ispravljate njihove "krive Drine". Ali, dobro, to je sada ovo koalicioni kapacitet, kohabitacija, koalicija itd. Zakon je, inače, u suštini imao plemenitu nameru da onemogući da se kod svake promene vlasti menjaju važni državni službenici, nameštenici, činovnici itd. Samo tu ima mali problem, onaj ko preuzme odgovornost za vršenje vlasti on tu odgovornost iskazuje, između ostalog, i tako što personalnim rešenjima u određenim važnim državnim institucijama, organima i ustanovama postavlja one ljude u koje ima najviše poverenja, a to pri tom podrazumeva da su oni prethodno dovoljno osposobljeni i stručni. Ta stvar je potpuno čista. Ukoliko bi to tako funkcionisalo, onda bi jedan državni činovnik mogao da to bude sto godina i to nije sporno. Postoje takvi primeri, recimo da je glavni urednik najvažnijeg socijalističkog lista u Francuskoj jedan desničar, ali on je, nažalost, samo izuzetak, nije pravilo. Ovde se dešavaju dve stvari: ne mogu da budu izabrani oni za koje je sproveden konkurs, a na drugoj strani moraju ostati oni ili će biti postavljeni neki koji nisu ni konkurisali; to je prosto neprincipijelno. Želim da kažem da je potpuno odgovorno i to razumem, i to se uklapa u princip koji sam ovde naveo kao prvi. Znači, nije moguće da neko vrši vlast, makar u ovom trenutku u Srbiji, a da pri tom ne imenuje, ne postavlja, ne bira one ljude u koje ima najviše poverenja. Samo to treba svaka vlast da ima snage da kaže - želim da vršim vlast, građani Srbije, tako što će svi ovi ljudi koji će biti pomoćnici, državni sekretari, biti ljudi u koje imamo najviše poverenja. A ukoliko stvari krenu kako ne treba, onda da znate ko snosi odgovornost za njihovu neefikasnost, eventualno nezakonito ponašanje. Ništa ovde ne postoji što je novo. Znači, kada smo zakon usvajali mi smo vam o ovome govorili i ako bi neko želeo da pogleda one knjige, koje zovem čitanke, naše stenografske beleške, tamo piše rečenica koju sam i onda izrekao - da će svaka vlast, ukoliko joj zakon ne bude odgovarao, naći pogodno obrazloženje da usvoji, donese novi pravni alat kojim će ono što već piše u zakonu da na izvestan način derogira i da obezbedi sebi prostor da postavi nove ljude. To se upravo dešava i, eto, samo prosto, sve vas molim, vas iz vlasti, da nas ne terate da to ne razumemo, to je prosto tako i ništa to nije sporno. To se radi u opštinskim skupštinama, to se radi na nekim drugim mestima, to radi gazda kada kupi novu banku, on kaže - menadžer je ovaj, pi-ar je ovaj, zato što imam poverenja da oni rade taj posao. Ovde je nekoliko kolega govorilo o tome koliko je novih nameštenika. Od 21. januara 2001. godine do 30. juna 2006. godine država Srbija je zaposlila 26.730 novih ljudi. To je toliko novih sistematizovanih radnih mesta, a od onog datuma do današnjeg dana još nekoliko hiljada. To su podaci kojima raspolaže SPS, ove prve nam je dostavio, na naše traženje, gospodin Dinkić, kada je bio ministar finansija. I ako pažljivo pogledate budžete od 2001. do ove godine videćete da se broj ljudi koji primaju platu sa budžeta povećava godišnje za nekoliko desetina hiljada, a nekad za nekoliko stotina. To je, naravno, tačno i sa tim ne treba polemisati, samo što mi treba da znamo, govorili su i neki drugi danas ovde, znači 250 hiljada ljudi u Srbiji danas prima platu sa budžeta. Praktično, 260 hiljada, odnosno 258 hiljada ljudi i u tome su i ovi državni nameštenici, činovnici i pomoćnici sekretara. Ono što mene nervira, što me buni, zato što jedno ministarstvo ima deset sekretara, što se oni zovu državni sekretari, što kod ljudi to izaziva zabunu. Državni sekretar je nešto sa čim se nisam slagao ni kada je zakon pisan i usvajan. Postoje bolja i preciznija rešenja, odnosno formulacije ovog zvanja. Ovako mi ne znamo tačno, ima ovde sada ministara koji imaju šest-sedam državnih sekretara. Molim vas, to je nedopustivo, to je potpuna inflacija tog zvanja. Znači, on treba da radi jedan posao i treba da bude najbliži ministrov saradnik i da on bude odgovoran za sve ono. Postavljena su ministarstva široko, neki imaju, kao što vidite, ogroman broj državnih činovnika, bez ikakve potrebe. To je ono što nije dobro, a nije rđava koncepcija. Inače, ovaj zakon je postojao 1934. godine, kralj Aleksandar je prepisao tzv. francuski model. Kidrič i Kardelj su to imali ovde kao platne razrede do 1959. godine. Ništa vi niste izmislili. Ovo sve postoji. Ako uzmete neka iskustva u drugim državama, to takođe postoji. Slažem se da jedno zvanje treba da bude tako plaćeno da se zna da je to rang itd. Nije dobro ovo što nemaju iste plate oni koje je birao narod i oni koje je birala Vlada. Ne zalažem se da se povećaju plate ovima koje je birao narod, već da se smanje plate onima koje je birala Vlada. To bi bilo pošteno. Dakle, da oni koje bira Narodna skupština imaju jedan dinar manju platu od narodnih poslanika, a ne da, kao što je sada i kao što je to tema svaki dan u novinama, nekoliko desetina, pedeset, šezdeset, sedamdeset hiljada dinara ima višu platu državni činovnik nego narodni poslanik. To nije normalno. Onaj ko misli da je to normalno, neka osnuje političku stranku, neka se učlani u neku stranku, neka stane na listu, neka nađe pare za kampanju, neka zadobije poverenje građana, neka izdrži konkurenciju u svojoj stranci, pa neka pokuša. To je potpuno suprotno svemu što postoji svuda u svetu. Dakle, da građani Srbije ne razumeju za šta se zalažem. Zalažem se da se svim državnim činovnicima, osim predsednika Republike i predsednika Vlade, plate spuste ispod nivoa 75.000 dinara, poslanička plata je tolika, a svi ostali treba da imaju manje. Inače, neka to pravo ostvaruju u privatnim kompanijama i na nekim drugim mestima, jer to, pre svega, nije normalno i nije fer. Ta priča da će tamo doći stručnjaci uglavnom je tačna, ali kao što vidimo ponekad i nije. Na kraju, gospodine ministre, juče sam kontaktirali službeno, u Srbiji danas postoji samo jedna opština koja nema usvojen budžet. To su veliki problemi. To je 50.000 stanovnika. Molim da ono što su vaši saradnici juče obećali ispoštuju. Nisu ono što smo se juče dogovorili. Kakva god da je to vlast i ko god da je tamo vlast, od juče je suspendovana svaka mogućnost finansiranja bilo kakve aktivnosti u opštini Gornji Milanovac. Ako nisu dobri, povešajte ih, postreljajte ih, ne znam šta da im uradite, ali nije moguće da 50.000 građana već godinu dana bude živa politička laboratorija. To jednom mora da se preseče. Dakle, postoji nekoliko važnih razloga koji mene rukovode da ovo kažem. Imam utisak da stvari nisu tamo principijelno postavljene. Dakle, najljubaznije molim da onaj ko je juče preuzeo tu obavezu, tu obavezu realizuje, pa ako ne može, da onda vidimo šta dalje, jer niko ne treba da bude talac bilo čije političke volje. Moram da kažem da su tamo stvari veoma komplikovane. Opština Gornji Milanovac više od 50 godina služila je za primer u Srbiji, i po svojoj privredi, i po svom prirodnom potencijalu i svakom drugom. Dakle, najljubaznije molim da se to reguliše. Ako ne može, mi ćemo tražiti politička rešenja, a ona će biti veoma radikalna.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika na izlaganje gospodina Baralića. Obaveštavam vas da SPS više nema raspoloživog vremena, ali ima predstavnik poslaničke grupe 10 minuta, po drugom javljanju.
Gospodine Baraliću, niste me dobro razumeli. Terorizam je svaki akt nasilja koji ima cilj da se dezavuišu nadležni državni organi i na taj način se manifestuje, pored onih štetnih posledica itd, nepoštovanje jednog pravnog poretka. Po svim kriterijumima, 5. oktobra se desio akt terorizma. Samo da vas podsetim, zbog izbora za predsednika Jugoslavije, spaljena je zgrada Savezne skupštine, a posle nekoliko dana je prećeno ovde u Narodnoj skupštini da Vlada Republike Srbije mora da podnese ostavku. Znači, nisu bili republički izbori.
Gospodine Krasiću, nema više Jugoslavije. To je bilo pre sedam godina. Da se ne vraćamo unazad.
Ne, ne, gospodine Albijaniću, suočavanje sa tom prošlošću je neminovno. Moramo da se suočimo sa tom prošlošću. Ne može neko da zapali Skupštinu, pa da kaže da je to bilo demokratski, a onda kada mu se posle nekoliko godina kaže, kada ispliva istina, kada sve izađe na videlo, čujete sada, prelepo je slušati Čedu, Bebu, Mihajlovića, izlazi istina, prosto navire, ne može da se zaustavi, to je bujica, pa sada da kažemo - to ne važi, to je zastarelo, to je bilo pre sedam godina. Pre sedam godina su neki ljudi tolike patnje doživeli zbog onih koji su palili zgradu Savezne skupštine. Doduše, nekima je bilo vrlo neprijatno kada ste i vi duvali u balone, moram da vas podsetim. Ne možemo sada da kažemo ''puj pike ne važi se''. Gospodo, moja su deca šest meseci zbog vas uplakana dolazila iz škole svaki dan. Zašto? Zbog čega? Sedam godina vodite neki krivični postupak, nije mrdnuo od početka. Mene ste predstavili kao kriminalca, pa ste mi nalazili imenjaka, pa ste njega predstavljali kao nekog i nešto. Sada treba da kažem ''puj pike ne važi''. Valjda se i tada primenjivao zakon. Valjda će i danas morati da se primenjuje zakon. Znači, to je bio klasičan akt terorizma, inspirisan iz inostranstva, finansiran iz inostranstva. Vidite kako inostranstvo sada menja u naletima garnituru koja treba da sprovodi politiku MI6. Nekada je bilo nezamislivo da Cesid dođe u strukture vlasti. Nekada je bilo nezamislivo da neko iz nevladine organizacije bude državni službenik. Danas idu, znači, školovali su se, pripremili su se, došli su sada na državne pozicije, sada Srbija mora da finansira one koji su je uništavali, koji su je gazili. I treba povodom toga da ćutim? Ne, neće biti ćutnje. Samo ću da vas podsećam. Podsećaću i vas i građane Srbije šta ste radili, kako ste došli, zašto ste došli, da se ne bismo iznenadili kakve su posledice danas. Videli ste, 20 i nešto hiljada ljudi su zaposlili. Koga? Strine? Ne strine, zna se koga su zaposlili. Zaposlili su one koji treba da unište državnu strukturu. Javiću se i malo kasnije po povredi Poslovnika, da rastumačimo stav 2. člana 179. i stav 2. člana 180.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, a zatim narodni poslanik Gojko Radić.
Dame i gospodo, kada se uporedi i pogleda kada je donet doskora važeći zakon, tj. ove odredbe čije se izmene i dopune traže, vidi se da nije protekla ili je protekla samo godina dana. To je veliki problem. Kada se donose zakoni, treba da imaju, pre svega, kvalitet svoj po sadržini i obimu. Sa druge strane, ti zakoni treba da budu primenjivi, ali u dužem vremenskom periodu. Mi nijednog slova nemamo u obrazloženju, ni u predlogu, obzirom da naša država želi da ide u Evropsku uniju, a ta Evropska unija nama ne donije ništa. Samo kaže - idemo da se pridružimo toj Evropskoj uniji i hoćemo da donesemo zakone jer nam oni preporučuju i od nas zahtevaju. Međutim, dame i gospodo, u uporednom pravu nemamo nijednu državu koja za godinu-dve dana donosi 280 zakona. Ponavljam, vavilonski vladar Hamurabi doneo je Zakonik, u tom zakoniku Hamurabi je u 282 člana regulisao i krivično, i građansko i procesno pravo. Ali to je bio klasni zakonik, zakonik koji je različito bio primenjivan kada su bile u pitanju krivične sankcije. U vladajućoj klasi različito su kažnjavani oni od potčinjene klase. Kada je u pitanju ovaj zakon koji se predlaže, još se mastilo nije osušilo, takoreći, od potpisnika zakonodavca da je usvojen Zakon o državnim službenicima, već tražimo izmene i dopune. Dame i gospodo, u objašnjenju pojedinačnih rešenja na strani 2. stav 3. predlagač obrazlaže - predloženim pomeranjem rokova obezbeđuje se delotvorno sprovođenje postupka postavljanja na položaje u ministarstvima, organima uprave, u sastavu ministarstava, posebnim organizacionim jedinicama, službama Vlade i Republičkom javnom pravobranilaštvu i sprečava se kriza i zastoj u njihovom radu. Ima li ovde nečega realnog? Nema. U članu 21. Ustava Republike Srbije, dame i gospodo, držim ga u rukama, imate odredbu člana 21. koji kaže - svako ima pravo na jednaku zaštitu, pred Ustavom i zakonom svi su jednaki. Postavljam predlagaču pitanje - ako jednom radniku u jednom preduzeću u Srbiji prestane radni odnos po bilo kom pravnom osnovu, da li će taj radnik moći sutradan ili posle par dana, ili 10 dana, kod istog poslodavca, bilo da je u pitanju javno preduzeće, državno, ili da je u pitanju privatno preduzeće, da zasnuje radni odnos na ovakav način kako to predlagač uređuje ovim predlogom. Zamislite, tim nameštenicima, kako rekoše poslanici SRS, a to ste vi i definisali tako, a njih ima oko 200, zar se mora zbog njih donositi zakon, ali zašto se onda određuje rok od godinu dana. Šta vam to treba za godinu dana da pronađete kadrove, da pronađete lice ili vašeg stranačkog kolegu, ili člana neke stranke, da ga postavite za zamenika ministra, da postavite za pomoćnike ministara, da postavite za direktore direkcija i uprava, da postavite svoje savetnike kojih ima pet-šest vrsta, sekretare organa uprave resornih u Vladi, šta vam to treba da ovoliko vremena izgubite, a da ne rešavate i ne donosite zakone koji imaju prioritet. Postavljam pitanje predlagaču, koliko imamo državnih sekretara, koliko imamo u kom ministarstvu pomoćnika, koliko ima sekretara, koliko ima savetnika i koliko ima referenata? To opterećuje mnogo budžet Republike Srbije. Uz to postavljam pitanje i tražim odgovor - koliko imamo sekretarica ovim rukovodiocima, nameštenicima, koliko imamo ličnih vozača, koliko automobila i vozača i koliko iznosi njihova reprezentacija pojedinačno kao korisnika budžeta? Na ta pitanja treba davati odgovore, jer to građani Srbije traže, jer oni plaćaju poreze, a iz poreskih davanja naših građana, kojima se dere koža, upravo se plaćaju oni pacovi koji tamo sede i mudruju. (Predsedavajući: Gospodine Jojiću, molim vas da vodimo računa o terminologiji i rečniku, sa uvažavanjem da se obraćamo narodnim poslanicima.) Jeste, pročitajte o pacovskim kanalima nešto, pa ćete videti, nisam ovde nikoga uvredio. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Jojiću.) Dalje, dame i gospodo, kada je u pitanju primena Zakona o državnim službenicima, svi zaposleni koji rade, kaže, u sektoru informatike, administrativnom sektoru, materijalno-finansijskom i računovodstvenom sektoru bi morali da budu državni službenici. U članu 2. stav 3. navodim da su samo prateće tehničko osoblje nameštenici. Izvršena je degradacija u smislu da poslove koje obavljaju službenici obavljaju i nameštenici. Ne postoji mogućnost napredovanja u službi, dame i gospodo, nemogućnost povećanja plata onima sa najnižim primanjima; pravna nesigurnost, nameštenik pravi ugovor o radu sa poslodavcem, za razliku od službenika koji potpisuje rešenje o stalnom radnom odnosu. U Službi Narodne skupštine postoje sektori, gde je deo osoblja nazvan službenici, a deo nameštenici, iako radnici u takvim sektorima po zakonu potpadaju u državne službenike. Ne znam šta se ovde novo izmislilo, ne znam šta će ovde biti delotvorno, kako je to moguće da 50, 60, 70 godina u našem pravno-političkom sistemu i u zakonodavnom telu rade službenici, nazovimo ih i radnici ili referenti, a da su imali jednaka prava. Dame i gospodo, nije dopušteno da se u jednoj kancelariji za dva stola sa dve stolice nalaze dve kategorije radnika, odnosno zaposlenih u jednom državnom organu. S jedne strane sedi nameštenik, a sa druge strane državni službenik. Ali, kada bi oni radili različite poslove, a ne bi se odnosilo na poslove koji su u isključivoj nadležnosti zakonodavnog organa, da su to poslovi neke druge podele, možemo da govorimo o tome, ali ako rade državne poslove i jedan i drugi moraju imati po Ustavu jednak status i ista prava. Inače, dolazi do diskriminacije. Nadalje, u članu 5. važećeg zakona kaže se - neutralnost. Državni službenik dužan je da postupa u skladu sa Ustavom, zakonom i drugim propisima prema pravilima struke, nepristrasno, politički neutralno. Molim vas, gospodo iz vladajuće većine, objasnite građanima Srbije kako je to, što je napomenuto istaknuto kao jedna neoboriva činjenica, u upravi zaposleno 26.000 od 2001. godine do danas. Radi li se tu o inflaciji birokratije? Po mojoj dubokoj proceni radi se o velikoj inflaciji i birokratija preuzima inicijativu. Da vidimo da li se u nekim drugim privrednim granama, osim u upravi, tako brzo procentualno zapošljavaju radnici, u industriji i u proizvodnim pogonima. Hajde da vidimo šta je Vlada uradila, koliko je fabrika otvorila od 2001. godine do današnjeg dana, koliko je zaposleno radnika u proizvodnji, a iz proizvodnje se budžet puni da bi mogla država da funkcioniše, i odbrana, i bezbednost, i pravosuđe i drugi organi uprave. Dakle, u tu kožnu torbicu dolaze pare poreskih obveznika, ali ono što je najkatastrofalnije za ovu i prethodne vlade od 2005. godine, nema proizvodnje. Šta se proizvodi? Nema proizvodnje, ali se prodaju proizvodni kapaciteti koje su naši radnici decenijama stvarali, i na taj način preživljavate, prodajete imovinu i želite da očuvate socijalni mir. Nema bez proizvodnje ništa. Zbog toga čudi me da je ova vlada bila spremna, a i prethodne vlade, da na ovakav način birokratiju stimuliše, a proizvodnju da uništava. Uzmite poljoprivredu; poljoprivredno zemljište danas tajkuni kupuju, kupuju na hiljade hektara, ali prema mišljenju SRS u prvom krugu moraju, kada bude davano poljoprivredno zemljište, moraju pre svega da konkurišu individualni proizvođači u svim mestima u Srbiji, pa ukoliko preostane zemljišta koje nije bilo dato u zakup u dugoročnom periodu da se tada tajkunima ponudi i neka oni plate, ali visoku cenu. Dame i gospodo narodni poslanici, mi nemamo Ustavni sud. Džabe mi pričamo u ovoj skupštini, džabe SRS, a i neki misle, da bi trebalo formirati Ustavni sud. U članu 5. Ustava Republike Srbije, stav 2, normirano je da u drugom zasedanju Skupštine Republike Srbije mora se izabrati Ustavni sud. Kome sada treba da uputimo inicijativu za ocenu ustavnosti i zakonitosti bilo kog zakona, pa i ovog zakona koji je u pitanju? Nemamo kome. Da li je ovo neustavna monarhija? Bez Ustava nema reda. Nijedna država nije bez ustava, osim Srbije danas, u Evropi. Imamo Ustav, ali nemamo Ustavni sud. Imamo Ustavni zakon, ali nemamo Ustavni sud koji treba da ocenjuje ustavnost i zakonitost pojedinih akata. Kada je u pitanju ova materija i promena Zakona o državnim službenicima, čudi me da zakonodavac ne predviđa mogućnost zašto nisu ista prava u pokrajinama i u lokalnoj samoupravi za razliku od ovog zakona. Tamo se primenjuje, u pokrajinama i u opštinama na lokalnom nivou, Zakon o javnim službenicima, međutim, ovaj zakon nije primenljiv za područje AP, niti opština. Sada treba na tome raditi da usaglasimo ove zakone. Treba usaglasiti da bi imali građani Republike Srbije ista prava u svim opštinama, ista prava i u pokrajinama. Šta nam se događa, tu je ministar Marković, na lokalnom nivou? Vidite šta se događa na lokalnom nivou, koje se odluke donose i koliko su one vrlo nezakonite, i koliko je zloupotreba službenog položaja i koliko je tamo kršenja zakona. Tamo ni FAP sa jednom prikolicom iz jedne opštine ne može da izvuče koliko je kršenja zakona i određenih propisa. Tamo treba da se učini napor, tamo treba vršiti inspekciju, tamo treba budžetska inspekcija da zaviri i da vidi kako se troše sredstva poreskih obveznika. Gospodine predsedavajući, gospodo iz Vlade Republike Srbije, pre nedelju dana bila je katastrofa u Pančevu, zagađenje životne sredine u južnoj industrijskoj zoni, mediji su to samo zabeležili jednodnevno, međutim, posledice ostaju velike i Vlada Republike Srbije se ne oglašava šta je učinila i koje je mere preduzela da se u Rafineriji nafte Pančevo utvrdi ko je izvršio krivično delo i da obavesti javnost da li je to lice uhapšeno, ti odgovorni naravno u toj firmi, i da li je pokrenut krivični postupak ili ne. S druge strane, zašto Vlada Republike Srbije ćuti, ne daje materijalna sredstva za oporavak i revitalizaciju industrijske zone Rafinerije, Petrohemije i Azotare u Pančevu? Procenjena je vrednost od strane zamenika predsednika Vlade, gospodina Labusa, pre par godina, da je za šteta koja treba da se otkloni, da se poprave fabrike i da se postrojenja revitalizuju, potrebno 360 miliona evra. Šta Vlada Republike Srbije čini? Iz te opštine, iz opštine Pančevo, dere kožu, jer su to javna preduzeća i izvlači profit. Ponavljam, samo u Petrohemiji, industriji pančevačkoj, u 2006. godini izvezeno je 212 miliona evra robe. Šta je ostalo građanima opštine Pančevo? Građanima opštine Pančevo samo treba da ostane da uzmu motke i da ne daju nikome da uđe u fabriku, ni predsednik Vlade, ni predsednik države, dok se ne izmire računi i ne popravi industrija.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Batić. Poštovani narodni poslanici obaveštavam vas da ćemo, po članu 85. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, produžiti rad i posle 18,00 časova, sa završetkom načelne rasprave po ovoj tački dnevnog reda. Očekivanje je da će to biti i pre 18,00 časova, ali nije logično da ostavimo jednog govornika za sutra. Dakle, imamo još pet narodnih poslanika koji se javljaju za reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredbe člana 226. Poslovnika Narodne skupštine, žao mi je što tu nije predsednik parlamenta, jer od njega tražim potrebno obaveštenje. Budući da je u toku prepodnevne rasprave predsednik parlamenta rekao da ne može on odgovarati na pitanja na koja treba da odgovaraju ministri odnosno funkcioneri na čelu nekih drugih republičkih institucija, ali evo dva pitanja na koja tražim objašnjenje i obaveštenje od predsednika Narodne skupštine. Jedno se tiče onoga što već neprestano ponavljamo, a to je izbor sudije Ustavnog suda. Valjda narodni poslanici treba da budu obavešteni od predsednika Narodne skupštine kada će sa kvote Narodne skupštine biti izvršen izbor sudija Ustavnog suda. Da zanemarimo onaj deo koji se odnosi na listu koju treba da predloži predsednik Republike. Valjda izabrani narodni predstavnici zaslužuju da o tome ne čitaju iz novina. Navodno, predložio je predsednik Republike listu kandidata za izbor sudija Ustavnog suda. Da to apstrahujemo, šta je sa listom kandidata Narodne skupštine. Hoće li to da nam objasni predsednik Narodne skupštine? Hoće li jedna zemlja koja pretenduje da bude država, uz to pravna država, dobiti i kada ustavni sud? Ovo je jedinstveni slučaj u svetu. Ne da nemamo ustavni sud, nego se ni ne pokušava da on bude formiran. To je jedno pitanje za gospodina Dulića, a podsećam ga na član 9. Ustavnog zakona. Podsećam ga i na član 5. Ustavnog zakona - kada će biti izabran guverner NBS? Mi imamo jednog kozačkog guvernera.
Gospodine Batiću, molim vas da se zaista odnosimo prema guverneru Narodne banke Srbije sa uvažavanjem.
Sa velikim uvažavanjem, jer nisam rekao da je kriminalac, što mnogo više priliči. Sve ono što je protivustavno, to je kozački, to je hajdučki, to je uskočki, to je protivpravno. Takav je guverner NBS, koji je trebao biti izabran ovde do kraja prvog redovnog zasedanja. To treba da nam odgovori predsednik Narodne skupštine. Samo jedna ispravka u odnosu na prepodnevno izlaganje gospodina Andrića. Mandat specijalnom tužiocu za organizovani kriminal traje do 23. jula. Nemamo državnog tužioca, nemamo okružnog tužioca u Beogradu, a šta će biti sa specijalnim tužiocem za organizovani kriminal? Ili to neće biti važno? Važno je šta on saopštava javnosti, ko će da ga izabere. Pošto nemamo državnog tužioca, na kraju jedna mala opaska uvaženom ministru Markoviću. Čudi me, gospodine Markoviću, da ste onako vrlo lakonski, komotno jutros započeli obrazlaganje zakona. Mora malo više poštovanja da bude prema narodnim poslanicima, jer i ako od nekih ministara to ne očekujem, to očekujem od vas. Rekli ste još jednu stvar, pored onog objašnjenja zašto ste zakasnili, to se svima dešava, mada nije adekvatno objašnjenje. Rekli ste, nažalost da zakon nije donet u parlamentu pre mesec dana. Na čiju žalost? Vašu žalost? Da li je vama žao Balinovca? Niste nam obrazložili, gospodine Markoviću. Da li ste i vi glasali za Balinovca? Da li ste vi glasali Dejana Mihajlova? Znate na šta mislim. Da li ste vi većina u Vladi? Pretpostavljam da jeste, ali nemojte propuste Vlade i greške vladajuće koalicije da prebacujete narodnim poslanicima.
Reč ima narodni poslanik Gojko Radić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, predstavnik Vlade, kao što vidimo, nije više gospodin Zoran Balinovac. Mislim da je ministar mogao da kaže na početku svog izlaganja šta se desilo sa gospodinom Balinovcem, da li je bolestan, da li je na odmoru, da li je otišao na put u Kinšasu ili mu se nešto drugo desilo. Znači, neko je uspeo da natera Vladu Republike Srbije, a neko je to u Vladi Republike Srbije jedva i čekao, da promeni predstavnika predlagača. Sada je to ministar za državnu upravu, gospodin Milan Marković. U prošlom pokušaju rasprave po ovoj tački dnevnog reda, kada se uveliko kršila odredba Ustavnog zakona, slušali smo kako bivši pripadnici DOS-a bacaju drvlje i kamenje jedni na druge. Čuli smo kada je neko bio loš, on je bio kod Koštunice, opet oni drugi kažu da je još neko bio loš, on je bio kod Đinđića, onda je neko bio kod Perišića, neko je bio kod Čovića, a svi su oni zajedno došli posle 5. oktobra na vlast i znamo kako nam je bilo. Na kraju je gospodin Balinovac ispao kolateralna šteta, da bi se namirile sujete bivših, a i sadašnjih pripadnika DOS-a. Sudeći po ovom predlogu izmena i dopuna Zakona o državnim službenicima, ovoj vladi nisu prioritetni problemi Kosova i Metohije, niti nezaposlenost, niti ratni i vojni invalidi, ni kršenje ljudskih prava, recimo, mladića koji su robijali zbog lepljenja plakata, kasnije oslobođeni. Stavljanje ove tačke na dnevni red je potreba da se zadovolje apetiti svih stranaka koje čine ovu vladajuću koaliciju, ali što je još gore moraju da se ispune i zahtevi koji dolaze od onih nevladinih organizacija koje su se javno svrstale uz pojedine političke stranke i sada traže deo svoje nagrade. Do 1. jula je trebalo popuniti veliki broj radnih mesta postavljanjem novih državnih službenika, pa ste zato prinuđeni da prepravljate rokove koji su bili određeni u prvobitnom zakonu, donetom za vreme prethodnog mandata Narodne skupštine. Predlagač se u obrazloženju Predloga ovog zakona poziva na rok koji je potreban za proceduru sprovođenja javnih konkursa za položaje, s obzirom da 1. jula 2007. godine prestaje dužnost po sili zakona svim licima koja su bila postavljena prema ranijim propisima. Kod nas se u poslednje vreme sve dešava u poslednjem trenutku. Tako je bilo sa Vladom, a tako i sada u ovom slučaju. Rok je istekao u nedelju, dakle, prošao je voz, što kaže narod, ali ko je kriv što nije bilo vremena. Upravo je kriv Boris Tadić i Vojislav Koštunica. Da su formirali Vladu odmah posle konstituisanja Narodne skupštine, 14. februara, ovaj rok bi bio ispoštovan, a građani Srbije bili bi pošteđeni od svakodnevnih vesti i priloga o pregovorima koji su trajali čitava tri meseca. Došlo se do toga da su u samom finišu pregovora vređali jedni druge, nazivali se međusobno izdajnicima, kriminalcima, pominjali hulahopke, izvučene uši, glave bez mozga itd. Kada se slegla prašina opet se sastavio DOS, doduše u okrnjenom izdanju. Dakle, što nije formirana Vlada pre četiri meseca, već 15. maja, u filmskom završetku, sada vas prisiljava takva situacija da prolongirate pomeranje rokova za 10 meseci. Haos koji preti da nastane opet je zasluga bivše, a i sadašnje Vlade. Čitavo vreme govorite o rokovima, a zaboravljate na jedan drugi rok, na vreme koje brzo prolazi, a Skupština čeka, i Vlada takođe. Reč je o Kosovu i Metohiji. To je zadatak koji stoji pred nama poslanicima i za koji ne sme da postoji nikakav rok. Službenici su tu gde jesu, njih ne dira ni Solana, ni Buš, ni Čeku. Kosovo i Metohija mora da se odbrani i sačuva, a evo o čemu mi danas raspravljamo. Nažalost, ovu pauzu od 10 meseci, koju ste predvideli ovim zakonskim rešenjem, iskoristićete da bez žurbe ispunite želje, i ne samo političkih stranaka iz vladajuće koalicije, već ćete početi da ispunjavate želje, a možda i obaveze prema različitim nevladinim organizacijama i udruženjima. Kao što reče naš predsednik Skupštine onog dana kada je preuzeo dužnost u svom mini-ekspozeu, kaže trudiće se da instalira ljude na neke položaje. Ne radi se tu o običnim službenicima, već o onima čije će funkcije biti veoma značajne u državnom aparatu. Evo kako to instaliranje izgleda na delu. Prvi je "instaliran" gospodin Miloš Todorović. Aterirao je pravo iz Cesida na mesto zamenika sekretara Skupštine. Mogli ste na neku drugu funkciju da postavite i nekog iz druge nevladine organizacije, ako već toliko volite te nevladine organizacije. Što niste tražili nekog kandidata, recimo, iz nevladine organizacije "Dveri", ili iz organizacije "1389", "Kolo srpskih sestara", ali oni nisu iz vaše priče. U stvari, sve je to zbog svrstavanja Cesida na stranu jedne političke opcije. Znate i sami za Cesid kada krenu da pogađaju kao neka, ko što kaže narod, baba Vanga, i to samo 10 minuta posle zatvaranja biračkih mesta. Sam predsednik Skupštine se u svojoj biografiji hvalio da je pogađao kurs koji je u Srbiji aktivno organizovala i sprovodila Sonja Liht, opet nevladina organizacija. Sada će ovaj period od 10 meseci da iskoriste svi oni, i Sonja Liht, i Vučo, i Biserko, i Kandićka, da čerupaju po koje nameštenje u državnoj upravi, jer imaju očigledne zasluge.
Molim vas, nevladine organizacije nemaju veze sa nameštenicima. Vlada postavlja svoje službenike.
Imaju, mada za te njihove zasluge srpski narod ima jednu jako lepu reč, a to je izdaja otadžbine. Pa tek kada vam se pojave oni tzv. zagrebački intelektualci iz kruga dvojke, pa forumi, pa ''Žene u crnom'', i eto na šta će nam ličiti državna uprava ako ova vlast potraje. Setite se samo napisa u dnevnom listu "Pravda" pre nekoliko nedelja, kada je osvedočeni srbomrzac Karla del Ponte, verovali ili ne, kandidovala Gorana Svilanovića za šefa BIE, dakle, osvedočenog promotera nezavisnosti Kosova i Metohije. Pošto znamo koliko su naši aktuelni nosioci vlasti jaki i dosledni u odbrani srpskih nacionalnih interesa, recimo u državi Ohajo, onda ni ova ludačka zamisao Karle del Ponte neće biti moguća. Na kraju, evo danas je 3. juli, prošao je i taj rok od 1. jula. Šta se desilo? Da li je propala država? Nije. Sutra je 4. juli. Većina vas iz vladajućih stranaka možda će i slaviti na prijemu u američku ambasadu. Kada budete otišli kod američkog ambasadora koji vam preko prevodioca hladno i bezosećajno kaže - uzećemo vam Kosovo i Metohiju - zapitajte se koliko vredite tog trenutka. Na kraju, samo bih poželeo Srbima na Kosovu i Metohiji mnogo slobode, Vojislavu Šešelju bih poželeo da pobedi u Hagu, a generalu Mladiću bih poželeo spokojan san i sigurne gorske staze.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a zatim narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Ja ću, dame i gospodo narodni poslanici, što reče Njegoš, "sa kraja tanjega" da počnem, ne bi li konačno i ova moja leva strana sale shvatila da smo shvatili o čemu se radi. Dođe ona elementarna nepogoda onog 5. oktobra, zvana DOS, poplavi Srbiju, a kad se voda povuče, sve ono prljavštine ispuza uz obalu, dokopa se državnih poluga, poluga vlasti i od onda do danas za Srbiju sreće nema. Naravno, vi ste tada prikazivali neke koje ste doveli iz belog sveta ekspertima, a ja onda krstih u jednom društvu vašeg predsednika i tu vladu - Ali baba i 40 eksperata. Po sistemu što oko ruka ne ostavlja, jer ste dugo bili željni vlasti, očerupaste, a onda kad zasitiste svoje apetite, morali ste da počnete i onima koji su vas gurali prema obali da valorizujete rad. Onda poče prvo nameštanje, s obzirom da ovde ima naziv "nameštenici". Namestiste čoveka koji nije državljanin Srbije za viceguvernera, pa posle toga ubrzo i za guvernera, inače čoveka koji se razume u finansije. Samo čovek koji se razume u finansije može da napravi onakvu transakciju.
Gospodine Markoviću, da vas obavestim on jeste državljanin Srbije, ako niste znali.
Gospodine Albijaniću, pravim uvod ne bi li i vi shvatili. Jer samo čovek koji se razume u finansije može onakvu vilu kupiti za 380.000 evra. Da počnemo od reči "nameštenik". Nameštenik znači namestiti nekoga na radno mesto, namestiti nekome funkciju, namestiti nekome posao. Iz tih reči je izvedena i reč "nameštenik". Dakle, namestiti na radna mesta, na državne funkcije, na državne jasle ljude koji su vas debelo zadužili onih godina. Pa onda krenu tako nameštanja, pošto ste ministarstva popunili, i u hodnicima su bili stolovi u ministarstvima, onda formirate agencije. Srpska radikalna stranka je kritikovala nekoliko godina formiranje tih agencija, pa Agencija za duvan, pa Agencija za šećer, pa za leba, pa za vodu, za sve čega ste se god setili napravili ste agencije. Napravili ste agenciju za formiranje agencija. Naravno tako agenciju po agenciju, 40 po 50 nameštenika. Uglavnom, udomiste vi sve što su nosili ili su imali nameru da nose vašu člansku kartu. Mnogi su je nosili iako su se gadili na nju. Tako namestiste i u kontrolu leta čoveka koji se zove Nikola Stankov, čija jedina kvalifikacija je bila muž, tačnije, muž sekretarice iz kabineta pokojnog premijera Đinđića. Njemu nemam nameru ništa da prigovaram. Prigovaram onima koji su Stankov Nikolu namestili zato što je njegova žena tamo. Danas kontrola leta predstavlja neverovatan majdan za pljačku. U roku od šest meseci dva puta po milion dolara su utrošili za kupovinu luksuznih automobila. Pravili su radare i gde treba i gde ne treba. Napraviše radar na Kopaoniku, pa tek onda shvatiše da im KFOR ne dozvoljava da ga koriste. Taj isti Nikola Stankov, s obzirom na činjenicu, jeste državljanin Srbije, ali nije Srbin, da pomogne rodnom kraju na planini Rili je pokušao da napravi, od srpskih para, od para države Srbije radar. Naravno, to je zaustavljeno i fala bogu da je zaustavljeno. Nekada je država Jugoslavija pokrivala celo nebo sa dva radarska sistema. Danas ih imamo, ne računajući onaj jedan završeni i onaj što se pravi u Crnoj Gori, imamo ih samo u Srbiji sedam. Pošto ste podmirili sve te koji su mogli i hteli, eventualno, da se učlane u vaše stranke, krenuli ste naravno na nevladine organizacije. Njih treba namestiti, jer i oni treba da se zovu nameštenici. Tako imamo nameštenike iz Cesiida, pa nameštenike iz Otpora. Jeste, gospodine, iz Otpora (obraća se poslaniku) sećam se da ste lupali u šerpu vi ovde Knez Mihailovom ulicom. Sada ih nameštaju, ali oni su funkcioneri, jer nameštenici su činovnici i niži činovnici. Kad smo već kod tog nameštanja podsetiću vas samo na jedan podatak. Pre neki dan ste birali, mi smo glasali protiv, onog narodnog advokata, zaštitnika građana. Izabrali ste izvesnog Sašu Jankovića. Do mene je došla dokumentacija, pa ću pročitati samo ovaj prvi deo. Prvog aprila 93. godine u njegovom stanu, dakle u stanu Saše Jankovića, njegovim pištoljem je ubijen Predrag Gojković. Kompletna istraga, puna nedoslednosti i propusta, na kraju i nije došla do glavnog krivca. Ali ima nešto simptomatično ovamo u ovom rešenju o sprovođenju; ne, ovo je rešenje Okružnog suda u Beogradu.
Molim vas, gospodine Markoviću, da ne iznosimo neproverene informacije.
Vrlo su proverene. Pa zar vi ne verujete rešenjima Okružnog suda, gospodine Albijaniću.
Ne vidim pečat. Dostavite nam te podatke.
Objasniću vam. Nemam sada vremena, teče mi vreme, ne bi da trošim stranačko vreme. Objasniću vama posle o čemu se radi. Vama treba malo duže objašnjavati. Hteo sam samo da pročitam jedan pasus, pa ćete videti ko je u stvari taj Saša Janković. Kaže: "O tragovima barutnih čestica, odnosno nitrata na parafinskim rukavicama okrivljenih, dakle on je bio jedan od okrivljenih, veštak je takođe dao prihvatljivo objašnjenje, uzimajući u obzir prirodu ovih čestica..." itd. i veštak na kraju kaže "... njihovo prisustvo ne može da se uzme kao dokaz da je okrivljeni u kritičnom trenutku imao predmetni pištolj u rukama." Dame i gospodo narodni poslanici, pitam vas da li ste znali za ovaj podatak iz biografije onoga ko treba da bude zaštitnik građana i ko treba sve nas da štiti, eventualno sutra. Naravno, on je samo zaštitnik građana, pa će ta piramida da se širi kroz celu Srbiju i onda će biti nameštanja i nameštenika do zadnje opštine u Srbiji.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a zatim narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Slobodan Jovanović je u jednom svom članku koji je objavljen 1940. godine u "Srpskom glasu", organu Srpskog kulturnog kluba, rekao da zakoni, ma kako dobri bili, nisu ništa drugo do jedan pravni sistem, a kakve će posledice jedan pravni sistem imati u praksi, to ne zavisi samo od njega, nego i od konkretnih političkih pitanja one posebne zemlje u kojoj se taj pravni sistem primenjuje. Gospoda iz DOS-a očigledno za ovu mudrost Slobodana Jovanovića nisu čuli. Oni su mislili da je dovoljno prepisati tuđe zakone i da će, samim tim, biti ispunjeni tzv. evropski i svetski standardi. Kada su krajem XIX veka njegovi saradnici pitali Nikolu Pašića, koji je tada postao prvi put predsednik srpske Vlade, gospodine Pašiću, kaže, zašto vi kod nas ne uvedete englesku demokratiju, koja je toliko popularna u svetu, a Pašić im je odgovorio, kaže, kako da uvedem englesku demokratiju, a gde su mi Englezi. Otprilike tako se ponašaju i sve DOS-ovske vlade od 2000. godine. Oni bi hteli da budu Englezi, da prepisuju engleske zakone, a da se ponašaju kao Turci osmanlije, da u Srbiji vlada bezakonje, da vlada javašluk, da vlada birokratija. Od 2000. godine sve DOS-ovske vlade obećavaju, između ostalog, i temeljnu reformu državne uprave. Krajem 2004. godine prva Vlada Vojislava Koštunice usvojila je jedan strateški dokument u oblasti reforme državne uprave, a to je Strategija reforme državne uprave. Tom strategijom proklamovano je nekoliko osnovnih principa na kojima reforma državne uprave treba da počiva, kao što su princip decentralizacije, depolitizacije, profesionalizacije, racionalizacije itd. Nažalost, naravno nažalost po DOS-manlije, praksa pokazuje sve suprotno od onoga što su oni proklamovali na bazi političkih principa. Što se tiče Zakona o državnim službenicima, odnosno o njegovoj primeni u praksi, želeo bih da narodne poslanike i građane Republike Srbije upoznam sa egzaktnim podacima kako je to u praksi izgledalo, pri tom napominjem da su u pitanju podaci koje je davala sama Vlada, odnosno njena ministarstva. Prema podacima Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, na dan 31. avgusta 2001. godine u republičkim organima uprave, dakle u ministarstvima, izuzev MUP-a, i posebnim organizacijama i srodnim institucijama, kao što su Generalni sekretarijat i službe Vlade i Uprava za zajedničke poslove republičkih organa, radilo je 8.099 lica, a od toga 171 postavljeno lice i 7.928 zaposlenih lica. Nepune tri godine kasnije, na dan 31. marta 2004. godine, državna uprava u Republici Srbiji kadrovski je uvećana za nešto više od tri puta, broj lica koja su radila u centralnoj državnoj upravi, bez MUP, iznosio je 27.238 ljudi. Ako se ovi podaci uporede sa podacima Svetske banke o broju zaposlenih u pojedinim evropskim državama u periodu od 1999. do 2001. godine, dolazi se do zaključka da je srpska državna uprava kadrovski predimenzionirana, odnosno da je broj lica koja rade u državnoj upravi Republike Srbije iznad evropskih proseka. Tako, na primer, broj zaposlenih u državnoj upravi u Republici Srbiji manji je nego u Irskoj, Grčkoj i Austriji, ali je zato veći nego u Finskoj, Češkoj, Mađarskoj i Poljskoj, koje su i same, sa izuzetkom Finske, države u tranziciji. Kadrovska prenapregnutost srpske državne uprave ima i svoje finansijske posledice. Uporedni podaci o učešću fonda zarada zaposlenih i funkcionera u državnoj upravi u Republici Srbiji i državama centralne i istočne Evrope u ukupnom obimu javne potrošnje takođe su nepovoljni po Republiku Srbiju. U Republici Srbiji tokom 2004. godine zabeleženo je veće učešće fonda zarada u ukupnom obimu javne potrošnje nego u Albaniji, Austriji, Bugarskoj, Rumuniji i Slovačkoj. Veći procenat od Republike Srbije imale su samo Grčka, Hrvatska i Slovenija. Ono sa čime smo se još susretali u vreme DOS od 2000. godine jeste da je veliki broj ljudi zaposlen u državnoj upravi, na raznim mestima u državnoj administraciji, a da nije ispunjavao elementarne zakonske uslove. U tom smislu, karakterističan je slučaj Ministarstva prosvete i sporta, u kojem je, pored 400 lica koja su već radila u tom ministarstvu posle 2000. godine, primljeno još 200 lica, tako da je početkom 2004. godine, u vreme stupanja na dužnost prve Vlade Vojislava Koštunice, ovo ministarstvo brojalo čitavih 600 činovnika. Nešto slično desilo se i u Ministarstvu pravde. U januaru 2004. godine broj zaposlenih povećan je za 20%. Inspekcijski nadzor u pojedinim ministarstvima pokazao je da su u državnoj upravi radno angažovana i lica koja nisu imala položen stručni ispit za rad u organima državne uprave. Samo u Ministarstvu prosvete i sporta tokom 2004. godine otkrivena su čak 122 takva lica. Ovo je, naravno, samo delić podataka koji govori o tome kako je DOS "reformisao" državnu upravu. Mi smo danas čuli u obrazloženju gospodina Markovića da Vlada, zato što je postala tehnička, nije mogla da sprovede odredbe Zakona o državnim službenicima, odnosno da sprovede javne konkurse, kako bi državni službenici na svoje položaje bili postavljeni zaključno sa 1. julom 2007. godine. Zakon je, međutim, donet još u septembru 2005. godine i stupio je na snagu, sem nekolicine odredaba, još 1. jula 2006. godine. Znači, Vlada da je imala političku volju, da je htela, ona je mogla da sprovede Zakon o državnim službenicima, da raspiše sve javne konkurse i da do 1. jula 2007. godine imamo postavljene državne službenike na položaje, shodno odredbama Zakona o državnim službenicima. Naravno, ono što je sada potpuno izvesno, to je da mi više nemamo, sem onih dvadesetak ljudi koje je Vlada postavila shodno Zakonu o državnim službenicima, državne službenike koji su na valjan način postavljeni u skladu sa važećim odredbama Zakona o državnim službenicima. Što se tiče retroaktivnosti, retroaktivnost kao pravni institut u ovom slučaju ne dolazi u obzir, zato što Ustav Republike Srbije, u članu 197. stav 2, izričito kaže da samo pojedine odredbe zakona mogu imati povratno dejstvo ako to nalaže opšti interes utvrđen pri donošenju zakona. U ovom slučaju ne postoji nikakav opšti interes da se retroaktivno primene odredbe zakona. Opšti interes bi značio, u slučaju da se zakon ne usvoji, da bi došlo do teških posledica po život i zdravlje ljudi, bila bi dovedena u pitanje bezbednost države, javni red i mir itd. Mi smo, međutim, čuli od ministra da je u pitanju nekih 300 ljudi koji treba da budu postavljeni na položaje. SRS smatra da neće doći u pitanje normalno funkcionisanje države, da se neće dodatno ugroziti bezbednost građana, državnog poretka, ustavnog poretka itd. ako ta lica ne budu postavljena na položaje. Potpuno je jasno, dame i gospodo narodni poslanici, da Vlada Republike Srbije snosi političku odgovornost zato što je prekršila Zakon o državnim službenicima i nije, shodno odredbama tog zakona, do 1. jula 2007. godine postavila državne službenike na položaje. Za to im niko nije kriv. Što se tiče SRS, ona neće dozvoliti da parlament Srbije bude za Vladu salon za plakanje, da ministri dva dana nakon što je protekao rok dođu u Skupštinu Srbije i kažu, pa eto, šta mi možemo, istekli su rokovi i dajte da retroaktivno primenimo zakon. Možda možete da se igrate sa skupštinskom većinom, što se tiče SRS, mi vam to nećemo dozvoliti.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Reč ima ovlašćeni predstavnik SRS, gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Dakle, posle gospodina Martinovića stiče se siguran utisak da je sneg pao i da su u julu divlje životinje pokazale svoje tragove. Da se vratimo, 2005. godine donet je zakon, stupio na snagu 1. jula 2006, do 1. jula 2007. godine u kontinuitetu Vlada Vojislava Koštunice, izvorna, tehnička i ova nova je rekla - nas ne interesuje Zakon o državnim službenicima, nas ne interesuju te odredbe. Zašto nas sve to ne interesuje? Zato što imamo skupštinsku većinu i oni su u mogućnosti da obezbede retroaktivnost čak i onog zakona o izmenama i dopunama koji ima, recimo, samo tri člana. Poslednji član određuje kada stupa na snagu ovaj zakon, drugi član vraća se retroaktivno unazad, primena odgovarajućih odredbi osnovnog teksta, te vraćamo se na početak onoga što je rekao gospodin Martinović, a ja samo malo drugačijim rečima, ako ste toliko silni, ako ste toliko snažni, vi ste to mogli i da uradite decembra ove godine. Zašto? Jer taj pretposlednji član vraća sve na 1. jul 2007. godine. Zašto smo mi u toj situaciji? Mi smo u toj situaciji zato što nisu ispunjene materijalne pretpostavke da ovaj zakon se sprovodi na način kako je to gospodin Marković na početku milozvučno nama ispričao. O depolitizovanoj državnoj upravi, kako tamo samo državni sekretar deli sudbinu sa ministrom i ovi savetnici po ugovoru o delu, koji čak mogu i preko interneta da komuniciraju sa ministrom, a ne moraju da ulaze čak ni u ministarstvo. Sada se vidi da su i pomoćnici i svi ovi drugi koji imaju taj tretman državnog službenika na položaju u stvari poprilično političke ličnosti. Da oni nisu političke ličnosti, odavno bi se završio konkurs. Ilustrovaću vam to jednim vrlo lepim primerom. Neko plaća tu produkcijsku kućnu mrežu koja je, pa ono znate - Evropa, samo što nismo ušli, i tamo se javljaju razne ličnosti kao voditelji da nas ubede. Tako nas je jedna gospođa ubedila o depolitizovanoj državnoj upravi preko jednog televizijskog priloga. Prilog je bio otprilike ovakav: postavljali su pitanje nekolicini ljudi koji su postavljeni po konkursu na mesto pomoćnika ministra, šta oni misle o tome. Oni kažu - mi smo profesionalci, nama to ništa ne smeta što ćemo pet godina da radimo, ministar može da se menja kako god hoće, ali mi smo do koske profesionalci. Onda pitaju jednog pomoćnika ministra iz Ministarstva pravde da li je on profesionalac, on kaže - jesam, veliki sam profesionalac. Pa dobro, obzirom da DSS i SRS mogu da naprave vladu, to je bilo negde tamo februara, marta taj prilog, a on kaže - pa onda ne bih mogao da ostanem u tom ministarstvu ako bi radikal bio ministar pravde. Zašto? Pa kaže - oni su protiv evropskih integracija, a ja sam dušom i telom za evropske integracije. Evo vidite na jednom vrlo interesantnom primeru se pokazalo da u stvari ti pomoćnici ministra samo u priči gospodina Markovića i Balinovca su depolitizovani. Oni su u suštini i te kako politizovani, možemo tačno da kažemo ko kojoj stranci pripada, koju člansku kartu ima, a ja bih vam poneki put mogao da kažem i koji je broj članske karte pojedinih tih pomoćnika ministara koji su depolitizovani. Ima nekih koji imaju 3-4 članske karte, ali to je druga priča, to su neke druge stvari. Meni je izuzetno drago što je gospodin Martinović vrlo pregledno pokazao kako se kretao broj zaposlenih u državnoj službi. Videli ste sami da se to nekoliko puta povećalo u odnosu na ona crna vremena 2000. godine. Ko je omogućio da se do tih razmera razvije državna uprava ili, da budem sada precizniji, birokratija? Znači, sada imamo u klasičnom smislu pravu birokratiju, po definiciji i Lenjinovoj i ovim drugim definicija, to je čista demokratija. Šta ona ima za zadatak? Da očuva postojeći sistem vlasti, postojeće stranke koje su na vlasti. Kako? Tako što su rešili svoju materijalnu egzistenciju time što rade u ministarstvu, neki imaju relativno dobru platicu, pripadaju nekoj političkoj stranci ili opciji i oni reklamiraju to svuda. Pa naravno, njihove žene, deca, to sve sutra mora da glasa za demokratski blok, bez obzira na pojavni oblik demokratskog bloka, na to fluidno stanje. Ali, nama se priča ovde, to su ljudi na položaju, oni su na položaju zato što su mnogo pametni, zato što su profesionalci, oni će da budu pet godina, pa na pet godina ponovo ide konkurs. Zašto na pet godina? Da kada se promeni ministar ne ode profesionalac u fioku. Ma, ići će vam ti profesionalci u fioku, ljudi, ići će vam. To što je lepa priča to je samo lepo, ali kod vas u praksi je to potpuno drugačije. To su do koske ljudi koji pripadaju tim političkim opcijama. Tačno može da se kaže od ministarstva do ministarstva kojoj stranci pripada državni službenik na položaju. Pripada onoj stranci odakle je ministar koji vodi to ministarstvo ili je u pitanju nepotizam. To je opet ono što je Nušić tako lepo slikovito objasnio u svojim komedijama i mi to doživljavamo danas. Kada krene neki ministar, zna se, kreće bulumenta za njim, jer su sve to eksperti, stručnjaci, oni su depolitizovani. Samo da vas podsetim da obratite pažnju na ''Službeni glasnik'' Republike Srbije, pa ćete videti kako je došlo do preraspodele tih stručnjaka. Gde je otišao Mlađan Dinkić, kako su pojurili neki sekretari. Kada je Mlađan Dinkić u pitanju ima i elemenata da se kaže da nisu politički opredeljeni, jer oni su opredeljeni samo za ovo, to se zna. Gde su pare, tu je Mlađan Dinkić. Zbog toga su i promenili koncepciju budžeta, pa ste videli koliko je sredstava moralo da ide prema ministarstvu gde se seli Mlađan Dinkić. Imam legitimno pravo da kritikujem ceo koncept Zakona o državnim službenicima, i cela SRS, zato što smo vas na ovo upozoravali još 2005. godine, kada ste ovde isto sa smeškom rekli - ma da, to je 126 glasova, to ćemo mi da izglasamo itd, ma to ćemo mi da primenimo. Šta se desilo 21. januara do formiranja ove nove Vlade? Svi oni raniji koalicioni partneri, a verovatno je tu najviše izvisio SPO, ostali su bez visoko profesionalnih pomoćnika ministara. Neki su mogli i dalje da ostanu u Ministarstvu, ali pod uslovom da se učlane, znam za jedan konkretan predmet gde su tražili da bude član G 17 plus, ako bude član G 17 plus onda bi mogli nešto da rade na temu člana 179. stav 2. Međutim, danas je nemoguće, ni ta odredba više ne postoji, zato što je danas 3. jul. Prvog jula je svima prestala funkcija, postavljenim licima, i oni su već u ponedeljak morali da napuste ministarstvo. Da li je to 380, kako reče gospodin Marković, ili je to neki veći broj, ne ulazim u to, morali su neki da odu jer više nemaju veze sa državnom službom, znači više nemaju nikakvih dodirnih tačaka. E sad, ako vi obezbedite retroaktivnost člana 2. Predloga zakona koji je na dnevnom redu, vi onda kažete sledeće - da je čoveku zaključena radna knjižica, on više ne može biti na tom položaju. Samo da vam skrenem pažnju, gospodine Markoviću, vi ste mlad čovek, ekspert za terorizam, ne znate ove stvari. Po prethodnom Zakonu, koji vi mislite da je na snazi, a tvrdim da nije na snazi, ali u varijati vašoj da je na snazi, pomoćniku ministra kada prestane ta funkcija njemu prestaje radni odnos u ministarstvu. Kritikovao sam tu odredbu starog Zakona, tako da vodite računa kada me ispravljate, jer nikada neću da vam kažem nešto što nije tačno. I na svojoj koži sam to osetio, jer su zbog takve odredbe u starom Zakonu koji reguliše radni odnos u državnoj službi neki ljudi, koje sam zatekao u Ministarstvu trgovine, izuzetno dobri kadrovi, morali da budu šest meseci na raspolaganju, a onda im je prestao radni odnos. I 2005. godine sam kritikovao između ostalog stari Zakon zbog te odredbe, a vi ste se takođe smeškali i uvek kažete - nije tačno. Nikada DOS nije rekao - da, ovo što radikali pričaju je tačno. Ne, uvek kaže - vi to niste dobro protumačili, vi ste maliciozni, vi nešto izmišljate, vi vodite neku socijalnu demagogiju, sve crno. Nekada ste pričali da smo primitivno prosti, doduše sada više to ne pominjete, ali nije bitno. Znači vi nikada niste rekli - radikali su u pravu. Bilo je dovoljno da prođe nekoliko meseci, pa da vam se lupi o glavu to što smo vam mi rekli i da vi opet ne izvučete neku pouku. Vi i dalje srljate, vi i dalje srljate sa ovim konceptom koji je očigledno pogrešan. On je toliko pogrešan da su čak morali i poslanici koji podržavaju vladu Vojislava Koštunice, u kohabitaciji sa Tadićem, da podnose amandmane na ovaj predlog zakona, što je nepojmljivo. U ovako koncipiranoj Vladi, koja ima neku nategnutu većinu, prosto je nemoguće da poslanik vlasti podnosi amandman, a da se prethodno nije dogovorio sa Vladom. Mi sada imamo situaciju da poslanici vlasti više ne mogu da trpe tu nepravdu, ne mogu da trpe ono što im prigovara njihova socijalna sredina odakle su, pa oni jednostavno kažu - moram da podnesem amandman, radi svoje časti, radi svoje savesti. Imate slučaj sa geometrima, samo da vas podsetim. Vi ako to usvojite, vi ste poništili koncept celog zakona. Samo na vreme da vam kažem šta može da se desi. To vam govorim na vreme zbog države, ne zbog vlasti, jer mi nije sasvim svejedno kakva će država biti, da li će biti fildžan, da li će postojati institucije ili neće. Ovo što ste napravili sa državnom upravom, državnom administracijom ili demokratskom birokratijom jeste apsolutna katastrofa. Ova vrsta kapilarne seobe vlasti u agencije, područne organe, da ne pričam sve kako ste ih nazvali, katastrofalna je po državu. Evo ga ovaj vaš RRA. Javljaju se oni koji su i ruke i noge dizali za Zakon o radio-difuziji, pa kažu - ne valja. Zašto naknadna pamet kod vas pojedinačno dolazi do izražaja kroz dve-tri godine? Što vam ta pamet nije prisutna kada se donosi zakon? Što ne napravite pauzu, pa razmislite o onome što vam se stavlja kao prigovor? Da li nama imponuje ako vi usvojite amandman SRS? Nama je sasvim svejedno, ali nama je stalo do države. Do amandmana da vam skrenemo pažnju šta treba da se izmeni. U tom smislu podnosimo amandmane, pa čak i one koji su najmisaoniji - ''član se briše''. To su najbolji amandmani. Vidite, vi iz DSS ste napokon i shvatili nešto, ali ste zarazili ove iz DS, izgubili su onu kondiciju, onu euforiju, onu brzinu i sada su i oni postali neobavešteni, tromi, spavači. Gde sad nađu da se uspavaju, kada se država brani i kada se vrlo važne stvari odlučuje u pogledu sudbine države. Evo, sad vam kažem, ako se, kojim slučajem, usvoji Predlog zakona kako je predložila Vlada, vi ste dali neke rokove do maja 2008. godine. Hipotetički da bude da ste na vlasti u tom periodu. Vi opet nećete moći da sprovedete ovaj zakon. Zašto? Zato što su državni službenici na položaju eminentno ljudi koji imaju direktnih dodirnih tačaka sa politikom, jer je nemoguće da budu toliki profesionalci da nemaju nikakve veze sa politikom, jer neće ministar da ga predloži, neće Vlada da ga izabere. Kadrovska komisija Vlade sedne i kaže - kakav je odnos snaga u parlamentu, mi imamo 65, vi imate 50 i nešto, dajte da nađemo neku proporciju. U tim proporcijama se i kreće zapošljavanje. Vi mislite da nisu političke ličnosti ako ga primite iz inicijative mladih, ako ga primite od ove Sonje Liht, neke njene organizacije ili ove iz Cesida. Duboko politizovanje. Zašto? Ako ništa drugo, zbog toga što su primali iz inostranstva pare da bi vršili destrukcije u zemlji i vršili su destrukcije. Vaš koncept je urušen, vaš koncept je postao toliko očigledan da se gadi građanima Srbije, jer su posledice vaše politike loše. Pričamo vam šest godina kakve će biti posledice, vi se smeškate i kažete - imamo 126, imamo podršku iz inostranstva, mi smo omiljeni, onaj Valevski kaže - lider na Balkanu, perspektiva Evrope itd. Kad, istrča 11 miliona, ''drp-sistem''. To građani Srbije više ne mogu da trpe. Jutros sam gledao podatke o bruto-društvenom proizvodu, kako se on kretao od 2001. godine naovamo. Po glavi stanovnika smo opet na začelju. Nekada je na Balkanu Albanija bila sa najgorim podacima, a sada je ispred nas. Znate, ta priča o demokratiji, o blagodetima demokratije, o demokratiji koja donosi preporod, svi problemi su demokratsko pitanje itd, po pokazateljima kojima statistika prati ta kretanja vidi se da je loše. Znači, mi danas nemamo tih 300 i nešto ljudi na položaju. Ako je tumačenje gospodina Milana Markovića za član 170. stav 2. da propis na osnovu koga su postavljeni je onaj propis koji je stavljen van snage i da on i dalje može da se primenjuje, onda je njima prestao i radni odnos. Ako je moje tumačenje da taj zakon više ne postoji od 1. jula 2006. godine, onda ne znam njihov status. Ne znam kako ste vi mogli da postavljate ove ljude, osim one koje ste postavili po konkursu, po političkoj nagodbi. Onda vam skrećem pažnju da one koje ste razrešili, i oni su morali da budu razrešeni po nekom propisu. Njih ste razrešili po zakonu koji ne postoji. Ne kukam nad njihovom sudbinom, zato što su to ljudi iz SPO-a, možda iz Nove Srbije, možda iz nekih drugih stranaka koje su bile u onoj vladi, ne kukam, ali pričam o principu kako vi primenjujete zakon. Vi donesete zakon, date mu jedan veliki for od godinu dana da se pripremi itd, i ništa se ne uredi u tih godinu dana. Kada bude pet minuta pred kraj roka, e predlog zakona, hitan postupak, retroaktivnost. Mi smo se naučili da je retroaktivnost normalna pojava od kada je DOS došao na vlast. Nekada je to bio stvarno izuzetak, pa se tri puta glasalo oko jednog člana, da li se dozvoljava retroaktivna primena tog člana. Pred Ustavnim sudom zahtevao sam da se uvek stenogrami dostave Ustavnom sudu kada se ocenjuje ustavnost nekog zakona, ako je osporavanje zbog retroaktivnosti. Zašto? Da se vidi iz rasprave da li su postojali opravdani razlozi, da li je postojao opšti interes za retroaktivnost. Ali, gde ste vi mogli sa Vučetićem. On dobije nalog šta mora da se uradi, prevuče preko kolena i završi posao. I on je isto ekspert. Dalje, kaže se da su raniji propisi koji su regulisali radni odnos zaposlenih u državnoj upravi bili opterećeni politikom itd. Član 179. stav 2, na koji se poziva gospodin Marković, upravo sadrži tu političku konotaciju. Kad su oni na vlasti, to njima odgovara, ta politička konotacija njima odgovara. Prosto, demokratija je neki neverovatan fluid. Merilo za kvalitet demokratije jeste da li su ispunjeni interesi DS. Ako su ispunjeni interesi DS, onda je to evropsko, savremeno. Zaboravio sam, tamo mi je papir, da prikažem javnosti kako je kod nas došla ova Državna revizorska institucija. Ona je došla po nalogu iz inostranstva. Mi moramo po tom nalogu da napravimo još jedan organ koji će da kontroliše, kome će ta Državna revizorska institucija da podnosi izveštaj. Samo da vas podsetim, Rade Obradović je gurao taj zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, kada nije bilo ustavnog osnova. Sa nekim izmenama, pre nekoliko dana, navodno je došao neki ustavni osnov. Kada se pogledaju papiri, nalog iz inostranstva, pa se čak u tom nalogu daju primeri kako je to u Engleskoj. Znači, ovi od kojih vi uzimate pare iz inostranstva, njih apsolutno ne interesuje Srbija. Oni bi hteli da državnu strukturu u Srbiji preslikaju sa nekom državnom strukturom neke od država Zapadne Evrope. Da li postoje materijalne pretpostavke za to, da li postoji potreba, šta se dobija, apsolutno njih ne interesuje. Oni imaju tamo nešto da proknjiže, koliko treba da plate Srbiji, ovi naši se zalete za te pare, oni su drčni za pare, čim vide pare sve prihvataju, samo daj pare. Nama se u pravni sistem instalira strano tkivo, sa kojim mi u jednom trenutku i ne znamo šta da činimo. Vidite i sami, pravite neke institucije, onaj prethodni predsednik se hvalio kako je doneto 280 zakona. Da li možemo na prstima jedne ruke da izbrojimo koliko se tih zakona primenjuje? Koliko smo tih zakona morali da menjamo, da odlažemo primenu i ne primenjuju se ni dan-danas. Oni koji su vam dali pare, naravno, moraju da podnesu neki izveštaj svojim poreskim obveznicima, konstatuju da, nažalost, iako su oni pomogli, dali pare, Srbija donela propise, ti propisi ne primenjuju. Znači, ovi su u stanju svakog da prevare, i Evropu, i Srbiju i ceo svet, samo kada su u pitanju pare. Ovo posebno ističem zbog toga što se neki ljute kad kažem da je u pitanju "drp-sistem". Na svakom konkretnom primeru mogu da vam dokažem da je prioritet da se drmne, da se mazne, i naravno, tu su ovi buzdovani iz medija koji kažu da je to u skladu sa evropskim tekovinama. Mi ćemo imati depolitizovanu državnu administraciju, kako je to ovde rečeno, kako je to gospodin Balinovac 2005. godine najavio, sve će to da bude u redu, ali kada dođete do šaltera vidite da to nije depolitizovano, nego politizovano i to bogami od portira pa nagore. Kaže se - do 2000. godine moralo je direktno da se potplati, a sad mora od portira pa do direktora. Nekada za građevinsku dozvolu sekretaru potplatili pa završili posao. Sada od portira, preko načelnika, sve redom mora da se potplati da bi se završio posao. To nam se predstavlja kao evropski standard. Mi u Zakonu o budžetu imamo odredbe koje regulišu radni odnos državnih službenika. Vi ste glasali za Zakon o budžetu. Pogledajte šta piše u članu 7. i članu 8. Član 6. se direktno tiče plata zaposlenih u državnoj službi, a član 8. zapošljavanje i ukupan broj državnih službenika u pojedinom državnom organu. Po članu 8, ako nema kadrovskog plana na dan donošenja budžeta, svi moraju da cepaju kolena i da idu kod ministra finansija da dobiju saglasnost da bi se primio makar jedan zaposleni koji im je neophodan, jer to nalaže potreba da se obavi posao koji je u nadležnosti nekog državnog organa. Znači, naučili ste nas da je samovolja najveća demokratska tekovina, a da zakoni služe radi retroaktivnosti. Molim vas da se zapamti ovo, jer ovo je definicija legaliteta, u koju smo čuli da su se neki zaklinjali, da im je to najpreče na srcu. Sećate se, Koštunica je rekao, da se naprave institucije, da institucije profunkcionišu, da sve to ide svojim tokom. Nijedna institucija vam ne funkcioniše. Samo da vas podsetim na još jednu manipulaciju sa brojevima ukupnog broja zaposlenih. Vi ste dali 258.500. Moram da vas upozorim da ste tu izbacili veliki broj ljudi iz vojske, da izbacujete iz nekih drugih državnih organa, a da se u masi ne smanjuje ukupan broj u tim institucijama, nego da primate svoje miljenike. Sada ću da vam dam jedan primer, aktivno vojno lice ide na raspolaganje šest meseci, a posle toga dobija prestanak radnog odnosa, aktivno vojno lice, znači oficir, a na njegovo mesto je došao čovek po ugovoru. Znači, zastavnik mora da bude izbačen zbog transformacije, a na njegovo mesto dolazi čovek po ugovoru, koji pojma nema šta je to oružje itd. Nekom drugom prilikom ću da zamolim gospodina Delića da vam pročita o tome kako su se neki modernizovali u našem okruženju, približno istih potencijala i veličine kao što je Srbija, a kako se kod nas sve uništava; danas su javili da se nešto uništava, i ljudi i materijalno-tehnička sredstva. Vama nije stalo do države. Vi želite da je dimenzionirate da bude nemoćna po svim atributima suvereniteta i nezavisnosti. Zato mi nećemo da glasamo sa ovakav predlog zakona, a prekosutra ćemo konkretno da vam objasnimo šta znače ovi amandmani. Mislim da imamo dva amandmana na ovaj predlog zakona.
Zahvaljujem kolegi Krasiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko još nije iskoristio svoje pravo na osnovu člana 93. Poslovnika? (Ne.) Da li želi ministar, gospodin Marković, reč? Izvolite.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je bila dosta kvalitetna diskusija i mislim da smo pomenuli dosta toga, mislim da su se videle i neke slabosti postojećih zakonskih rešenja, i dobro je da smo vodili ovu diskusiju i da smo mogli da zaključimo i takve elemente. Uz dužno poštovanje svih onih koji su govorili i iznosili primedbe, rekao bih nekoliko stvari vezano za ono što se čulo u poslepodnevnoj diskusiji. Nije sve to imalo mnogo veze sa ovim zakonom, nešto jeste, nešto nije, ali narodni poslanici su tražili da odgovorim. Samo bih ukratko hteo da kažem nekoliko stvari. Pitanje odluke o nazivima ulica donosi jedinica lokalne samouprave, Ministarstvo samo daje saglasnost. Zaista, sve što je urađeno u Ministarstvu je isključivo u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, a odluku o tome, i prethodnu i konačnu, donosi jedinica lokalne samouprave. Što se tiče termina po kom će Ministarstvo predložiti zakone koji proizilaze kao obaveza iz Ustavnog zakona Republike Srbije, a koji su uslov za raspisivanje lokalnih izbora, želim da vas obavestim da je Ministarstvo spremno i sposobno da te zakone završi do kraja septembra. Kada sam se obraćao na konferenciji za štampu, rekao sam da je krajnji rok, po mom mišljenju, imajući u vidu druge obaveze koje su moguće da se dese, da je krajnji rok da se ti zakoni polovinom oktobra nađu pred narodnim poslanicima. Kada će ih Narodna skupština usvojiti, to zavisi od dinamike rada u Narodnoj skupštini, ali oni sigurno mogu da se nađu do polovine oktobra pred narodnim poslanicima i mislim da će to biti sasvim dovoljan rok da se nakon toga ti zakoni i usvoje. Ono što je bitno, potrebno je da razumemo da je neophodno da se o tim zakonima sprovede široka diskusija, ne samo unutar Vlade, nego pre svega političkim strankama, stručnoj javnosti itd, jer zakoni iz oblasti lokalne samouprave će se odnositi i na suštinsko menjanje same lokalne samouprave, odnosno nivoa decentralizacije, zatim formiranja novih gradova, zakon o teritorizaciji, zakon o lokalnim izborima i izborni sistem, i mislim da je potrebno dosta da razgovaramo o tome i da napravimo dogovor kako bi to trebalo da izgleda. U diskusiji vezano za ovaj zakon konstantno se provlačila kao tema sudbina nekih 300 ljudi. Nije ovde u pitanju sudbina 300 ljudi imenom i prezimenom, mi govorimo o ljudima koji imaju zakonom utvrđenu posebnu odgovornost da upravljaju određenim organom, ili da upravljaju nekim organom u sastavu ministarstva i u skladu sa tim oni imaju i posebne odgovornosti i posebne nadležnosti. U tom smislu kažem da postoji interes da to funkcioniše nesmetano. Ne govorim o pojedincima. Nisu tu pojedinci bitni, bitno je da su oni na čelu i da imaju određene odgovornosti, zato sam čitao, ako se sećate, u prvom delu diskusije, odredbe člana 33. Zakona o državnim službenicima. Upravo odatle pokušavam da izvučem argument za zahtev Vlade da se ovakav zakon usvoji. Dakle, nije u pitanju sudbina tih ljudi, nemojte da na taj način banalizujemo tu stvar, ne radi se o njih 300 da li će da primaju platu ili ne. Ovde je izrečeno, igrom slučaja, da je plata ministara ne znam kolika. Plata ministara nije tolika, ona je u rangu potpredsednika Narodne skupštine. Činjenica je da sistem i to je nešto što se uređuje Zakonom o platama, nije tema ovog zakona, nešto što se uređuje Zakonom o platama i o čemu smo diskutovali u Narodnoj skupštini, čini mi se da smo i u ovom mandatu pričali o tome kada smo počeli razgovore o tome da treba doneti zakon o Narodnoj skupštini, potpuno je nenormalna, nelogična stvar da oni ljudi koji se nazivaju nameštenicima imaju plate od 16 ili 18 hiljada dinara. Potpuno se tu svi slažemo i očekujem da će Vlada vrlo brzo izaći sa izmenama zakona o platama, jer prosto ovde svi mislimo, nema nikakve logike, potpuno je neprijatno u krajnjem slučaju raditi kada ste svesni da neko do vas, ko sa vama ceo dan provodi, jedva može da skrpi kraj sa krajem. Tu se potpuno razumemo, nema dileme i mene su ovde isti vozači vozili ko i vas, i iste sekretarica, i sve to znam, kao što i vi znate i slažem se u potpunosti s vama, ali nije tema ovog zakona, ništa drugo. Jeste povratno dejstvo, kolega je veoma lepo govorio, ne poznajemo se, zaboravio sam prezime, veoma lepo je govorio i o povratnom dejstvu zakona. Dakle, taj stav 2. člana 197. Ustava Republike Srbije daje mogućnost za povratno dejstvo. Opšti interes treba da utvrdi Narodna skupština. Ako vi utvrdite da postoji taj opšti interes, onda može, a ako utvrdite da ne postoji, onda ne može. Pozivam vas da imate na umu onu odredbu člana 33. Zakona o državnim službenicima, kada razmišljate o tome da li ćete utvrditi opšti interes, za koji mislim da postoji u smislu funkcionisanja države. Mislim da je bio lapsus, kada je koleginica rekla da neka nova vlada treba da trpi državne sekretare ove vlade. Državni sekretari su u onom domenu funkcionera. To su one političke ličnosti, oni nisu na pet godina. Državni sekretar je zamenik ministra nekadašnji. Državni sekretar odlazi zajedno sa ministrom, govorim o pomoćnicima ministra, kao vrh službenički, i oni su ti koji ostaju i nakon odlaska političke garniture. Tu se spajaju politička garnitura i profesionalna garnitura. Dakle, namera ovog zakona, kako je rekao kolega Baralić, jeste bila kvalitetna. To je profesionalizacija državnih službenika i da dođemo do toga da se političke nomenklature menjaju a državni službenici da ostaju. Da li mi to u našim životima dezavuišemo, banalizujemo, to je već od slučaja do slučaja, mi ovde govorimo o nečemu što je opšti akt, ali je dobra prilika da se ukaže na probleme koji postoje. Ali kad govorimo o nečemu što je opšti akt i govorimo o rešenjima opšteg akta, onda možemo da apstrahujemo pojedinačne slučajeve, ali kažem dobra je prilika i to posebno važi za poslanike opozicije da koristeći to ukažu na te loše stvari i volim da se one čuju u javnosti. Slažem se da je naziv državni sekretar malo neprimeren. To sam govorio kada sam bio poslanik opozicije, to mislim i sada. Prosto unosi zabunu, to treba da bude zamenik ministra, ne znam zašto se zove državni sekretar, ali kao i vi, tako i ja poštujem zakon i poštujem terminologiju zakona. To je sada državni sekretar. Tu je bilo pomenuto pitanje, gospodina Baralića, mi smo rekli primićemo gospodina iz Gornjeg Milanovca, kao što u Ministarstvu primamo svakog predsednika opština, ali nemojte sa ove govornice da dajemo prednost jednoj ili drugoj stvari. Videćemo, razgovaraćemo, pa ćemo videti šta se dešava. Vi svi to znate, imamo velikih problema u lokalnim samoupravama. Očigledno je da prethodni zakon nije baš najbolje anticipirao moguće odnose kod nas u Srbiji i mislim da ćemo tu nešto morati da menjamo. U stvari, Ustav je već dao odlično rešenje, a to je da se predsednici opština biraju iz reda odbornika. Jedan od kolega je pomenuo da se ovaj zakon ne primenjuje u autonomnim pokrajinama i u jedinicama lokalne samouprave. To je tačno. U jedinicama lokalne samouprave i u autonomnim pokrajinama se još uvek primenjuje Zakon o radnim odnosima u državnim organima, a to je rešeno članom 189. ovog zakona, i treba da se donese novi zakon. Taj novi zakon nije u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, to je u nadležnosti Sekretarijata za zakonodavstvo. Ova Narodna skupština je usvojila takav Zakon o ministarstvima. Istina, i ona prethodna je usvojila takav Zakon o ministarstvima, meni nije jasno zašto je na taj način iscepkano Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali nisam u mogućnosti da na bilo koji način to menjam. Činjenica je da nije sve to logično, nema tu neke logike u tome, šta je čija nadležnost. Dakle, potpuno je nelogično i to što Ministarstvo za državnu upravi i lokalnu samoupravu nije predlagač i ovog zakona, ali sada je tako prema Zakonu o ministarstvima. U svakom slučaju slažem se da je neophodno što pre da se dođe do tog zakona, jer treba da se uredi položaj ljudi zaposlenih u autonomnim pokrajinama i lokalnim samoupravama, a ne da se primenjuje Zakon o radnim odnosima u državnim organima. Bilo je pomenuto pitanje autonomnih pokrajina i lokalnih samouprava. Tu se ne primenjuje ovaj zakon, nego prethodni. Tu se non-stop ponavlja jedno isto pitanje. Kaže - Vlada je mogla da postavi, ali nije postavila. Očigledno je da nije postavila do 14. februara, kada je istekla mogućnost da postavi. Nemam potrebu da branim zašto Vlada neka prethodna u periodu od 14. februara nije postavljala, ovde sam da vam kažem da Vlada nije postavila, nisu izvršena postavljenja, protekao je rok, nalazimo se u vrlo neprijatnoj situaciji i jedini izlaz iz te situacije je da usvojite zakon koji vam ja danas ovde obrazlažem u ime Vlade. Ne mogu da se složim, mada mislim da tu ima mesta dosta da se razgovara, da li stav 2. člana 180. kaže da prestaje radni odnos, onda kaže prestaje dužnost, prestanak dužnosti nužno ne povlači prestanak radnog odnosa, ali ako otvorimo tu temu, ona je dosta dugačka. Slažem se i mislim da smo generalno otvorili neke teme pravno-tehničkog karaktera, koje su posledica loše pravno-tehničke redakcije postojećeg zakona. Neke razlike su i dalje ostale, kao član 179, ali bože boj, različito doživljavamo neke stvari, različito tumačimo neke zakone. Meni ostaje na kraju da vam se zahvalim na ovoj načelnoj raspravi, da sačekamo prekosutra, pretpostavljam da je rok 24,00 časa za raspravu po amandmanima, da razgovaramo o predloženim amandmanima i nakon toga na vama je odluka da li ćete prihvatiti zakon. Drago mi je da gospodin Nikolić ovako uživa, znao sam da mu nedostajem, ali nisam znao da je to baš ovoliko. Hvala vam svima na pažnji.
Zahvaljujem ministru Markoviću. Ovim obraćanjem zaključujem načelni pretres o Prijedlogu zakona i podsećam vas da je članom 140. stavovi 4. i 5. Poslovnika predviđeno da se od završenog načelnog pretresa do otvaranja pretresa Prijedloga zakona u pojedinostima mora da prođe najmanje 24,00 sata, kao i da u vremenu između završenog načelnog pretresa i otvaranja pretresa Prijedloga zakona u pojedinostima nadležni odbori mogu da podnesu amandmane na Prijedlog zakona. Saglasno toj odredbi, sednica će se nastaviti u četvrtak u 10,00 sati, pretresom Predloga zakona u pojedinostima. Zahvaljujem. Prijatno.