Ovo je jedinstveni slučaj. Povodom incidenta koji se dogodio prilikom glasanja 22. jula 2003. godine, odsutno je kompletno tehničko vođstvo i vratiće se ovde čim da izjavu u sudu. Znači, možemo u 11,00 sati da nastavimo sednicu, jer nam sada ne rade mikrofoni. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 198 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 90 narodnih poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milan Radulović, Išpanović Ištvan, Goran Svilanović, Goran Davidović, Miroslav Martić, Gordana Čomić, Radoslav Jović, a da će zakasniti Meho Omerović. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE (nastavak) Reč ima narodni poslanik Boško Ristić. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Imam 10 minuta. Može posle gospodina Ristića.) Gospodin Ristić nije ovde. Gospodine Vučiću, izvolite.
Dame i gospodo poslanici Narodne skupštine, mi u SRS, a, čini mi se, i celokupna javnost Srbije došla je do nekih novih podataka koji bacaju drugačije svetlo i na Predlog ovog zakona, ali i na sve ono što se događa danas u našoj zemlji. Naravno, sačekaćemo i zvaničnu informaciju sa sednice Administrativnog odbora, ali da znate da smo mi iz SRS, ali očigledno i većina u Administrativnom odboru, bili u pravu kada smo juče ukazivali na povredu Poslovnika, kada nije povučena sa dnevnog reda druga tačka, koja govori o izboru guvernera i članova Saveta Narodne banke Srbije. Dobro je da je to uradio Administrativni odbor. Sada bih samo rekao da je očigledno da postoje brojni motivi zašto neko po svaku cenu pokušava da se izbegne hitno raspisivanje predsedničkih izbora. Nije to, što bi neko rekao, samo zbog političke konkurencije ili samo zbog pobede Tomislava Nikolića. To jeste ključni razlog, ali ključni razlog je sledeći: jeste pobeda Tomislava Nikolića u pitanju, ali zbog činjenice da bi kao predsednik Republike imao i značajne ingerencije, posebno kao kontrolor delovanja Vlade Republike Srbije, mogućnost postavljanja pitanja, pozivanja ministara u Vladi Republike Srbije, a zbog uspostavljanja nove i do sada u ovom delu Evrope nezapamćene organizovane mafijaške grupe. O čemu je reč? U Srbiji se uspostavlja i očigledno je da pokušava na vlast da dođe najveća organizovana mafijaška banda, koju predvode Vuk Hamović, Vojin Lazarević. To su ljudi koji su opljačkali državu Srbiju, ogroman novac. Tu se postavlja nekoliko pitanja, pre svega ministru Đeliću i onima koji su do danas radili u Vladi Republike Srbije: kako je moguće da su se setili tih stvari tek kada odlaze sa vlasti, tek kada je jasno da više ne mogu da upravljaju državom Srbijom; kako su se setili da javnost obaveste, odnosno da oznaku "strogo poverljivo" skinu sa pojedinih dokumenata u trenutku kada napuštaju svoje funkcije i zašto o tome nisu govorili ranije, kada smo ih mi na to upozoravali? Naime, ova mafijaška organizacija međunarodnih razmera, najveća mafijaška banda u ovom delu Evrope opljačkala je državu Srbiju za više od 150 miliona dolara. Ta mafijaška banda pomaže političke stranke, deo političkih stranaka koje dolaze na vlast u Republici Srbiji. Oni po svaku cenu moraju da uspostave takvu vlast, da bi ostali na slobodi i da bi i dalje mogli da pljačkaju Srbiju. O čemu je reč? Taj Vuk Hamović, preko firme "EFT" u Londonu, samo u poslednje dve godine opljačkao je državni budžet Republike Srbije na posredan način, preko Elektroprivrede Srbije, za više od 100 miliona dolara. Na stranu što nekada tenderi nisu raspisivani, ali je rađena najveća prevara u ovom delu Evrope, koja je nekome mogla da padne na pamet. Naime, raspiše tender Elektroprivreda Srbije, ali tu nema ponude, odnosno ima ponude, ali nema garancije da će to biti plaćeno. Naravno, nijedna solidna, nijedna normalna firma se ne javlja na tender, osim jedne, koja zna da će joj sve biti plaćeno, i to po znatno višim cenama. To je firma velikog mafijaša Vuka Hamovića. Svaki put mu je sve plaćeno, a namerno ne postoje takve garancije da niko drugi u nečemu sličnom ne bi učestvovao i onda se on pojavljuje kao spasilac, kao neko ko pomaže Srbiji u tobože sumnjivim poslovima, u teškim poslovima. U svemu tome učestvuje i Vojin Lazarević, vlasnik firme "Skvadra i Pima", ali i vlasnik još mnogih drugih firmi. Posle ćemo govoriti o tome kako su i ko je tu sa kim sarađivao, od kojih biznismena koji podržavaju koje političke stranke, kako su te firme nastajale, kako se "Ju point" izdelio na "Ist point", "Hem point", ne znam ni ja koje već pointe. Ta međunarodna mafijaška organizacija rešila je da uspostavi vlast u Srbiji. Očigledno je da joj i do juče nije smetalo, i da je do juče u značajnoj meri upravljala Srbijom, a onda je nešto puklo, nešto se dogodilo između njihovih partnera u vlasti i njih, pa su naglo počele da se skidaju oznake "strogo poverljivo", sa najznačajnijih pljački u poslednjoj deceniji u Srbiji. Sada da se podsetimo, pre dve i tri godine podnošene su krivične prijave protiv ljudi, što su delili radnicima bonove, što su ... Gospodine Markoviću, lepa i šarmantna dama vam dobacuje za temu, ali nemojte da potcenjujete gospodina Markovića, zna on kako da se ponaša. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Vučiću, vi imate svojih deset minuta, nezavisno od teme imate pravo da iskoristite svojih deset minuta.) Hvala. Ovo je prava tema. Dakle, SRS će već danas, mislim za jedno sat vremena najkasnije, podneti predlog Skupštini Srbije za formiranje anketnog odbora o ispitivanju najvećih pljački, koje je učinila ova organizovana mafijaška grupa, na čelu sa Vukom Hamovićem i Vojinom Lazarevićem. Njihova umešanost u Nacionalnu štedionicu, kako je taj finansijski kapital od električne energije uspeo kriminalnim vezama i na kriminalan način da ne dođe, a u stvari fiktivno dođe u Nacionalnu štedionicu, kako i na koji način su građani Srbije pljačkani, sve pod plaštom demokratije, velike borbe protiv kriminala, velike borbe za poštenu, dobru i organizovanu vlast. Zato je potrebno, dame i gospodo, da se prihvati i ovakav predlog zakona, da gospodin Tomislav Nikolić još najmanje 120 dana ne bi mogao da pobedi na predsedničkim izborima, da se još 120 dana to prolongira, kako ne bi mogao na ozbiljniji način sa mesta predsednika Republike da utiče na uništenje organizovane mafijaške grupe, koja pokušava da upravlja životima u Srbiji. Ta organizovana mafijaška grupa u Srbiji je veoma opasna i to vi dobro znate. To su veoma opasni ljudi i gotovo niko se u Srbiji do sada nije usudio da krene ozbiljnije na njih. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci se ne plašimo njihove reakcije, njihovih napada ili nečega drugog, važno je da građani Srbije ovo znaju, ali ćemo tražiti formiranje anketnog odbora na pošten način. Ne u skladu sa reprezentovanjem ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, nego onako kako smo to uvek tražili - iz svake poslaničke grupe po jedan čovek. Znači, nećemo ići na varijantu onoliko koliko mi imamo poslanika, a to je trećina, znači dva iz Srpske radikalne stranke, četiri iz ostalih. Ne, onako kako se pravi anketni odbor, po jedan iz svake poslaničke grupe. Neka bude šest članova anketnog odbora, da ti ljudi utvrde i ustanove šta radi ta organizovana mafijaška grupa, koga ona pomaže na političkoj sceni Srbije, kakvu to vladu ona danas uspostavlja, kakvu vladu hoće i želi da uspostavi, zašto hoće da je uspostavi, koga će da progone, a ko će da bude i na koji način zaštićen. (Predsedavajući: Vaše vreme je isteklo, gospodine Vučiću, molim vas završite.) Naše vreme, gospodine Markoviću, za razliku od vašeg, tek dolazi, a isteklo je vreme Vuku Hamoviću, Vojinu Lazareviću i organizovanim mafijaškim grupama. Hvala vam.
Gospodin Pajtić se javio, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 81. stav 1. i 4, koji se odnosi na održavanje sednica Narodne skupštine. U stavu 1. piše da se sednice održavaju utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10,00 do 18,00 časova, sa prekidom od jednog sata, a u stavu 4. kaže – izuzetno sednica Narodne skupštine (dakle, radi se o izuzetku, ne radi se o pravilu) može se održati i drugim danom ukoliko za to postoje opravdani razlozi koje predsednik Narodne skupštine saopštava poslanicima kada odluči da se sednica održi drugim danima. Dakle, radi se o tehničkoj i poslovničkoj stvari. Postojala je praksa u prethodnom sazivu da se Skupština izjasni o tome da li će se raditi nekim drugim danima. Nije sporno i zaista nam nije teško da radimo i ponedeljkom i petkom i svakim drugim danima, ali molim vas da se ne krši Poslovnik kod ovako trivijalnih pitanja, a očigledno se radi o kršenju. Predsednik je samo zakazao za danas sednicu, bez ikakvog obrazloženja. Skupština se nije izjašnjavala, nije ni obavezna po Poslovniku da se izjasni, ali mislim da je neobično važno, ako se zalažemo za legalistički pristup, da poštujemo Poslovnik, da ga ne kršimo od prvog dana. Drugi predlog - obzirom na činjenicu da je sednica Administrativnog odbora konstatovala da je nemoguće da nastavimo sednicu zbog toga što je povređen Poslovnik, odnosno što je praktično ova tačka dnevnog reda definisana od Administrativnog odbora kao nešto o čemu Skupština ne može odlučivati - jeste da se Skupština izjasni o prekidu ove sednice. Imamo više od 126 poslanika i ja vas molim da se moj predlog stavi na glasanje.
Zahvaljujem. Kao što ste i sami konstatovali, nije nikakva obaveza da se Skupština izjašnjava. Dakle, diskreciono je pravo predsednika Skupštine, citiram vas, da se nastavi rad. To diskreciono pravo je poštovano. Naravno da nema povrede Poslovnika. Inače, kada je u pitanju izveštaj Administrativnog odbora, očekujem da ga svakog trenutka dobijemo i da vidimo da li to piše u njemu. Izvolite.
Dakle, ja vas molim, definisano je. Sada ste i vi povredili Poslovnik. Definisano je da Administrativni odbor odlučuje o povredi Poslovnika. Ponoviću i prethodnu povredu i ovu povredu koju ste vi sada učinili. Znači, u stavu 4. - sednica Narodne skupštine može se održati drugim danom, ukoliko za to postoje opravdani razlozi koje predsednik Narodne skupštine saopštava poslanicima kada odluči da se sednica održi drugim danima. Apsolutno ništa nije saopšteno, samo je zakazana sednica za danas. Dakle, povređen je Poslovnik, tražim da se Administrativni odbor izjasni o tome. Imam pravo kao poslanik na to. Nemojte mi uskraćivati to pravo i vi kao predsedavajući nemate pravo da opredeljujete po ovom poslovniku da li je povreda učinjena ili nije. Moje drugo pravo kao poslanika jeste da tražim da se na osnovu odluke Administrativnog odbora Skupština izjasni o prekidu ove sednice i molim vas da to stavite na glasanje.
Gospodine Pajtiću, nemam nameru da vam uskraćujem to pravo, samo vas molim za strpljenje da saslušate do kraja. Ja vam dajem to pravo, nema potrebe Skupština da se izjašnjava, Administrativni odbor treba da se izjasni o prekidu. Molim vas da se zakaže Administrativni odbor. Da li je gospodin Nikolić tu? Nije. Gospodin Cvetković? Molim vas, zakažite Administrativni odbor. Zahvaljujem. U međuvremenu nastavljamo rad. Sledeći govornik je Igor Bečić. Molim neka se pripremi Dragoljub Kojčić.
Dame i gospodo poštovani poslanici, SRS se već izjasnila da će glasati protiv Predloga zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike, i to iz više razloga. Jasno je da DSS ovim predlogom želi da odloži izbor predsednika i održi ovo neustavno stanje u Srbiji. To vidimo i ovih dana, odnosno prethodnih dana zasedanja, a i ove prethodne dve tačke su jasno pokazale kako DSS i ova skrpljena većina u Skupštini Srbije žele da produže ovo stanje, koje je prouzrokovala Demokratska stranka u proteklom periodu. Tačno je da žele uništavanje institucija. I, to vidimo sa svim ovim odlukama. Jasno je da mi striktno moramo da poštujemo Ustav, a u Ustavu stoji da moramo da imamo predsednika i tu samo treba da se primene članovi 86. i 87. Ustava. Posle donošenja ovih tačaka koje idu posle ove tačke i usvajanja predloga SRS o smanjenju cenzusa, to stanje će, odmah posle toga, biti rešeno. Moraju biti raspisani izbori, a posle toga je sigurno da ćemo dobiti predsednika. Jasno je da su prevaziđena rešenja u postupku izbora, koja sadrži Zakon o izboru predsednika Republike, i u tom pravcu je naš predlog u sledećoj tački. Predlog SRS uređuje materiju zakona, smanjuje cenzus i dobijamo predsednika Republike. Jasno je da sadašnja, vladajuća većina u ovoj skupštini, mada još ne znamo da li je ima, videćemo posle glasanja za guvernera, želi da se odloži ovo na 90 dana, da predsednika ne dobijemo, jer je jasno da će na predsedničkim izborima, što je očigledno posle izbora od 16. i 28. decembra, kandidat SRS, gospodin Tomislav Nikolić, pobediti na ovim izborima. Govori se tu i o nekim koalicijama, a mi vidimo da Vlada Republike Srbije striktno podržava predloge DSS-a, a odbija predloge SRS. Toliko o koalicijama. Jasno je da mi još od 1997. godine nemamo predsednika, jer ono što je radio gospodin Milutinović Srbiji je poznato. Takođe, v.d. stanje gospođe Nataše Mićić pokazuje da je ona u jednom momentu, kada je javnost Srbije tražila da se izbori raspišu ponovo, posle neuspelih izbora u ona tri izborna kruga, u 2002. i 2003. godini, kada izborni turnusi nisu uspeli, kada je javnost Srbije tražila da se raspišu izbori na svi nivoima, izašla i rekla – ja sam odlučila da sada raspišem izbore. A, ko veruje u Srbiji da je ona odlučila? To je uradila samo na inicijativu Demokratske stranke, kada se videlo da izbora mora biti u Srbiji i da će morati da se raspišu izbori na svim nivoima. Imamo situaciju da je DOS temeljno uništavao, raznim manipulacijama, institucije Republike Srbije i godinu dana sprečavao izbor predsednika. Sada vidimo da imaju još veći motiv da to urade, jer je jasno da će posle 28. decembra, na svim budućim izborima, a pogotovo na izborima za Republičku skupštinu, izborima za lokalnu i pokrajinsku skupštinu, pobeđivati samo SRS i da će zamenik predsednika SRS gospodin Tomislav Nikolić biti predsednik Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Dragoljub Kojčić, a neka se pripremi prof. dr Mileta Poskurica.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo, pre neki dan je bila proslava 200 godina od podizanja srpskog ustanka, od 1804. do 2004, koja je, a ovo je sada direktno i u vezi sa temom, bila tako koncipirana, specijalno u Sava centru, da je potpuno prikriveno samo biće srpskog ustanka, pa se prošvercovao događaj kao da je u pitanju dva veka od moderne srpske državnosti, pa je pevana arija toreadora iz Bizeove opere "Karmen". Mi se danas ovde nalazimo u situaciji kao u Marićevića jaruzi, da nemamo ni blizu temelje ustavnosti, zakonitosti, pravnosti i institucionalnosti. Situacija koju smo zatekli od prethodne vlasti je u tom smislu i gora nego ona koju su ustanici 1804. zatekli u Marićevića jaruzi. Postoji jedan problem. Postoji problem da SRS ima jednu vrstu nejasnoće oko stvarnih političkih interesa u toku ovih zasedanja. Sa jedne strane se iskazuje žurba u vezi sa izborom novog predsednika Srbije, a sa druge strane se zapravo ometa mogućnost da se donese jedna takva dopuna Zakona o izboru predsednika Republike Srbije koja bi omogućila da se Zakon i sprovede u delo i da mi zaista posle gotovo dve godine dobijemo predsednika Republike. Dakle, nejasno je da li hoćemo da dobijemo brzinu ili utemeljenu brzinu, ili samo hoćemo da dobijemo brzinu bez temelja. Neutemeljenost se ovde oslanja i na jedno drugo shvatanje koje se pokazalo tokom rasprave o Kori Udovički, ili direktno, kada se govorilo da je to legalni guverner, ili kroz tezu da je to živi guverner. Srbija samo ima Kori Udovički, ona je naravno, Bogu hvala, živa i dobro izgleda, ali Kori Udovički nije legalni guverner NBS, i tu je pravi problem. Moderna teorija legitimnosti i teorija legitimnosti u demokratskom društvu podrazumeva da je legalno samo ono što je legitimno, samo ono što se kvalifikovalo tako što je prošlo proceduru. Dakle, Kori Udovički nije prošla proceduru. Ona nije ni legalna ni legitimna. A, postoji i jedan drugi problem, što je takvo shvatanje legalnosti, gde je samo važno da je samodržac udario pečat na neku odluku, možda ono što predstavlja tajnu vezu između DSS-a i SRS u ovom slučaju. Dakle, to je nešto što pripada vremenima koja su iza nas, a mi ćemo kao narod koji se opredelio za demokratsku izgradnju države da prihvatimo da od sada, u svim zakonima koje budemo donosili, osnova legalnosti uvek bude striktno legitimnost. Pošto je nagoveštena mogućnost izbora za predsednika Republike, a očigledno je započela i predizborna kampanja, moram da konstatujem da je značajan broj glasača SRS, koji su iz najčestitijih patriotskih pobuda dali svoj glas, mogao, i ovim se razlikujemo od svojih prethodnika, da izvuče samo jedan zaključak, da je nažalost taj glas za zaštitu nacionalnih i državnih interesa neupotrebljen. To je glas dobar za opoziciju, ali nama je potrebna pozicija. DSS je upravo zbog toga sigurno mesto na kome će se najviše sakupiti oni glasovi kojima je stalo ne samo do priče o nacionalnim i državnim interesima nego do njihove operativne realizacije. Dakle, Tomislav Nikolić je sigurno dobro izašao sa Dragoljubom Mićunovićem, ali pošto je u funkciji predsednika Republike, pre svega predstavljanje naroda, a to jejedna vrsta našeg ogledala, pred nama samima, to je reprezent pre svega pred svetom, a i u svetu moramo da delujemo, pokazalo se da su mnogi naši pehovi posledica zapravo nerazumevanja na koji se način realno štiti nacionalni interes pred međunarodnom zajednicom. Naravno, nije ona bez debelog dela odgovornosti, vrlo je važno da se uz samu ličnost predsednika Republike sakupi maksimum onih vrlina i onih interesa naroda koje danas ova zemlja može da ima. Pošto je bilo predloga za politički duel Tomislava Nikolića i Vojislava Koštunice, koji nije istakao svoju kandidaturu za predsednika Republike, ja ću vam samo reći da je predstavljački kapacitet Vojislava Koštunice danas najveći predstavljački reprezentativni kapacitet ovog naroda. A propo legaliteta i legitimiteta, ova pešačka zebra tu negde iza nas nema ni legitimitet ni legalitet, a možda bi radi razbijanja uroka bilo dobro da počnemo od njenog sklanjanja. Zahvaljujem se.
Replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi se naravno ne bunimo kada govore predstavnici nove vlasti na ovakav način, ne bunimo se, ne tražimo da ih upozoravate na temu, bez obzira što to nema nikakve veze sa Predlogom zakona. Nisam shvatio da je Predlog zakona kako pokušati da pobedimo Srpsku radikalnu stranku, nisam shvatio da je to suština Predloga zakona, možda i jeste, ali evo sada nam je to kao suštinski motiv i nameru pokazao gospodin Kojčić za ovom govornicom. On je govorio o motivima onih koji su glasali za SRS. U pravu ste, gospodine Kojčiću, to su časni ljudi, dobri ljudi, najvećim delom nažalost siromašni ljudi koji žele da žive bolje, koji žele da budu svoj na svome i ništa više od toga. To je tačno. Ima nešto što nije tačno, a to je, vi ste rekli, gospodine Kojčiću, da su njihovi glasovi neupotrebljeni. Glasovi tih dobrih ljudi, hrabrih ljudi (kada kažem hrabrih, mislim na one koji su smeli da glasaju za SRS pored sve hajke i harange koja je protiv nje, čak i u ovoj kampanji, a posebno preko B92 vođena) nisu upotrebljeni kada napravite koaliciju s koca i konopca samo da bi se dočepali fotelja i vlasti, već su glasovi tih ljudi upotrebljeni kada njihove interese zastupate časno, pošteno, odgovorno, kada se zalažete da se izborite za ono za šta su ti ljudi glasali. U tome je suštinska razlika između vas i nas. Nije nama važan predstavljački kapacitet, pa da istovremeno možemo da predstavljamo i G17 i SPS i SPO i DSS i Nebojšu Čovića i Slobodana Orlića i ne znam ni ja još koju političku stranku. Nama je, za razliku od vas, važno da predstavljamo narod i građane Srbije. To nam je, gospodine Kojčiću, najvažnije i to je najvažnije za građane Srbije. To ćemo raditi i ubuduće. Kažete - vi u Srpskoj radikalnoj stranci, a to ste čuli od predstavnika jedne političke organizacije u ovoj skupštini, za koje ni majka rođena više neće da glasa pošto im je to jasno, da ne bi nikada više ušli u parlament, a mi smo (to je sledeća tačka dnevnog reda) predložili ovaj cenzus od 3%, da se mnogim strankama koje se nalaze na vašoj strani da kapacitet da bi možda i mogle da se bore za taj cenzus na sledećim izborima, da nemaju baš preveliki i nerešiv zadatak kakav je cenzus od 5% biračkog tela. Moram da vam ukažem na još jednu činjenicu, možete sto puta da ponavljate ljudima - glasali ste za SRS, a niste dobili Vladu. Nisu dobili Vladu zato što mi nismo hteli na nečastan način da idemo u tu Vladu i sa nečasnim ljudima da učestvujemo; zato što nismo hteli da učestvujemo u toj Vladi sa onima sa kojima vi učestvujete; zato što nismo hteli da štitimo ni Vuka Hamovića, ni Vojina Lazarevića, niti bilo koga drugog; zato što nećemo da štitimo nijednog kriminalca i da ulazimo u Vladu sa onima koji su to optuživali na najgori mogući način, ali i zato što nismo hteli... (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Vučiću, da poštujete vreme.) ... i što nećemo građanima Srbije da objašnjavamo kako to mi u nekoj Vladi sa DSS-om, kako to sa SPO-om, kako mi to sa nekim drugim političkim strankama. Građanima Srbije koji su glasali za SRS. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, opominjem vas još jednom, poštovaćete vreme, nadam se, koje je isteklo pre minut.) Završavam za desetak sekundi. Dakle, gospodine Kojčiću, nemojte da brinete za glasače SRS, bez obzira na činjenicu što je oteta pobeda SRS, ne u legalnom smislu, ali u smislu legaliteta svakako. Moram da vam kažem nešto, ti glasači su ljuti, ali ne na nas, nego na one koji su tu pobedu oteli. Zato će na prvim sledećim izborima, očekujemo da to budu predsednički, lokalni i pokrajinski, ta pobeda biti mnogo ubedljivija, a sve da bi vam pokazali šta su ljudi zaista hteli, šta su zaista mislili i koga hoće na vlasti, a budite sigurni da vas ne žele, nego baš SRS.
Reč ima doktor Mileta Poskurica, a neka se pripremi Gordana Čomić. Moram da se obratim svim poslanicima da se uporno obmanjuju i poslanici i javnost stalnim obećanjima da ćete završiti za deset ili dvadeset sekundi, moraću da koristim svoju obavezu. Molim vas, kada vas opomenem za vreme, budite ljubazni, mislim da sam bio vrlo korektan svih ovih dana. Hvala vam.
Dame i gospodo, SRS veoma dobro oseća ono što narod misli, čime je okupiran i čime se zanima. Osećamo sve to tako i zato smo dobro prošli na izborima. U svom političkom angažovanju mi politički artikulišemo volju naroda. Eto, nakon formiranja ove skupštine, mi smo predali u proceduru set zakona za koje mislimo da odražavaju realan interes ovog naroda da se nešto bitno promeni, zbog čega su ovi izbori nastupili pre vremena i bili posledica onoga što se u prošlosti dešavalo. Jedna od tačaka o kojoj ćemo raspravljati neposredno nakon ove je naš predlog, a čudnim sticajem okolnosti, valjda vezano za stožer, epicentar ove nove koalicije, došla je neka druga tačka ispred našeg predloga promene Zakona o izboru predsednika Republike. Jednako je to čudno kao što je čudno da ovom sednicom ne predsedava Gordana Pop-Lazić, i to ćete morati građanima da objasnite ili će oni objasniti vama na novim izborima koji će verovatno uslediti uskoro. Zašto je bitno da imamo izabranog predsednika Republike, zašto je to bitan segment u strukturi vlasti, u segmentu pravne ispravnosti i poretka? Bitno je, jer on zapravo sublimira u sebi jedno iskonsko pravo birača da imaju reprezenta, čoveka kome će verovati. Moguće je da zaista postoji situacija u Srbiji da je poljuljano poverenje u jednu takvu instituciju. Moguće je da je kriza institucija za koju znamo da postoji od 5. oktobra na svim nivoima; u početku nisu bili krizni ovi štrajkački odbori, kako se već zovu, mislim na ove koji su menjali i smenjivali levo-desno, a sve u svemu, bilo je krizno u ovom sistemu, pa je krizna i ova funkcija. Da li je i ko je doprineo da institucija predsednika bude takva da se postavlja pitanje izlaznosti i da to neko sada koristi kao činjenicu da ako je mala izlaznost moguće je da to nije ni bitna funkcija. Vlada se nekako na određen način drugačije izjasnila danas. SRS nije odgovorna za devalvaciju te institucije. Tu sublimiranu suverenost naroda SRS uvek ističe; mi govorimo o značaju predsednika. Moguće je da je to neko znatno pre nas uradio, možda onaj ko je neograničeno koristio i druge forme vlasti, i to više nego što su mu po Ustavu pripadale, možda onajiza njega koji se nije ni mešao u posao, a šta su tek radili oni kandaidati koji su sledili unazad tri godine u dva ili tri pokušaja nekakve koalicije, neiskrene, neprincipijelne, i to je verovatno veoma nalik ovoj sadašnjoj koaliciji koju ste napravili. Učinili ste da narod govori o tome, pa i da ne izađu, pa šta ako predsednik odlučuje, o čemu može da odlučuje itd. Da bismo jednom presekli takvo stanje, pružimo priliku narodu da izabere predsednika u meri u kojoj želi i da ukaže poverenje nekom čoveku, mislim naravno Tomislavu Nikoliću. Da je bilo sreće, da je bilo pravedno i pravde, bio bi to Vojislav Šešelj, pa se ne bi dešavalo što se dešavalo sa institucijama koje nije mogao predsednik po Ustavu da kontroliše, a trebalo je da ih kontroliše. Da je Vojislav Šešelj bio predsednik Srbije mnogi zakoni ne bi prošli, ni oni zakoni pred kojima narod postavlja upit misleći da li će sutra imati firmu u koju će se javiti na posao, ni Zakon o radu, privatizaciji, lustraciji itd. Sve to, i ako bi prošlo, bilo bi očiglednije narodu na način na koji je prošlo. Mi se borimo da dođe čovek koji će umeti i smeti da stane ispred svake odluke Skupštine, jer mu to Ustav dozvoljava, da Skupštini vrati nelegalan zakon, da ga popravi, revidira, pa ako ga preglasa i vrati nazad onda će se bar znati ko je kriv. Hoćemo da pokažemo da predsednik ima nadležnosti i u drugim funkcijama, ne samo kontroli izvršne vlasti. Na određen način on mora da brine o sprovođenju zakonitosti i ustavnosti. On je reprezent ove države, garant njenog jedinstva. Da li nama sada nije potrebno da imamo snažnog garanta jedinstva ove države? Nadvilo se štošta nad nju. Da li treba da ostane jedinstvena? Da li treba neko da simbolizuje čvrstinu garanta? Naravno, ne mislim da iko to može bolje da uradi nego srpski radikal, a ovog puta Tomislav Nikolić. Prečesto pominjem, neću da se izvinjavam zbog toga, nije izborna kampanja još, verovatno će uskoro biti; ali mislim da je tako i hoću građanima Srbije da stavim do znanja dok smo tu da ćemo se boriti upravo za ono što smo od njih čuli, da se rešavaju vitalni problemi i upravo ćemo to stavljati pred ovo telo, da o tome rešava.
Reč ima gospođa Čomić. Nije tu. Reč ima Blagoje Krajinović, a neka se pripremi gospodin Đorđe Mamula.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka smatra da je Srbiji krajnje vreme da dobije predsednika Republike. Neophodno je da ima prvo čoveka koji će sve nas predstavljati legitimno i legalno. Ovo stanje koje postoji, ovaj vakuum, totalno je neodrživo. Tako značajna funkcija ne sme više biti pokrivana v.d. stanjem. Istorijski gledano, 2004. godina je veoma bitna za našu zemlju, jer je to godina u kojoj smo proslavili 200 godina srpske državnosti. Dočekali smo da je obeležimo nespremni, i to zahvaljujući režimu koji odlazi sa političke scene, bez predsednika Republike, bez vlade, u jednom opštem haosu i rasulu. Bilo je tužno gledati kako se u tako važnom trenutku narodu obraćaju najviši predstavnici naše države, v.d. predsednik Republike i predsednik Vlade u odlasku. Samo zbog uskostranačkih interesa bivše većine do sada se nije pristupilo izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike. Nadam se, u ime svih 1.200.000 građana koji su glasali za Srpsku radikalnu stranku, da ćemo ovog puta promeniti zakon koji nas je sputao da dobijemo tu ličnost, čoveka koji bi nas poveo iz ovog haosa i doveo u neke mirnije vode. Mi imamo takvog čoveka, pametnog i odgovornog, nadasve popularnog. To je Tomislav Nikolić, onaj koji će sigurno pobediti na narednim izborima, bilo koji kandidat da mu se suprotstavi. Potrebno je da Srbija dobije malo predaha da bi mogla da se podigne iz ruševina prethodne politike, a on je čovek koji to može da uradi. Predlažem da se prihvati Predlog zakona, ali iz sledeće tačke dnevnog reda, i to odmah, da ne gubimo vreme, jer smo ga već dovoljno izgubili u beskonačnim svađama. Predlažem da se ova tačka ne prihvati, a da se odmah koliko sutra, prekosutra raspišu novi izbori. Mislim da je prošlo vreme gospođe Mićić, da više nema osoba koje bi kao ona tako brutalno koristile svoju slučajno stečenu i ničim zasluženu poziciju. Odugovlačenje i odlaganje datuma raspisivanja izbora za predsednika ne odgovara nikome, a ponajmanje odgovara Srbiji. Samo od predsednika Narodne skupštine ili v.d. predsednika Republike Srbije zavisi da li ćemo brzo imati legalno izabranog predsednika ili ne. Čemu čekanje od 60 dana? Raspišite izbore odmah, a vi kolege i koleginice poslanici, od vaše sposobnosti da prevaziđete stranačke interese zavisiće da li će predsednik sigurno biti izabran. Zato vas pozivam da ne gledate interese nego da ozbiljno i razložno razmislite i da date podršku dopuni Zakona o izboru predsednika, koju smo mi predložili, koja će samo ubrzati i olakšati da volja građana Srbije konačno bude sprovedena.
Reč ima gospodin Đorđe Mamula, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Antić.
Ustavni osnov za ovaj predlog zakona je u članu 87. stav 7. Ustava Republike Srbije, a u razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku je rečeno da je predsednik Narodne skupštine izabran 4. februara 2004. godine i da predstoje izbori za predsednika Republike Srbije. Pri tom, nijedan propis ne konkretizuje obavezu predsednika Narodne skupštine da raspiše izbore za predsednika Srbije, tačnije, ne određuje rok u kome je on dužan da izbore raspiše. Predsednik Republike je bitna državna institucija u Srbiji, pa ako što pre ne bude biran može biti ugrožen rad ostalih državnih institucija u Srbiji. Za ovaj naš predlog, koji zapravo sadrži samo jedan član, jer se u postojećem zakonu dodaje jedan član, a najavilo se 27 poslanika, što znači da je isprovocirao vaše interesovanje i da zaslužuje vašu pažnju. U obrazloženju koje ste dobili kaže se da je Ustavni sud doneo 18. septembra 2003. godine odluku kojom je utvrdio da je neustavna odredba člana 5i stav 3. Zakona o izboru predsednika Republike, prema kojoj predsednik Narodne skupštine u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori odlučuje o raspisivanju novih izbora za predsednika Republike. Razlog neustavnosti odredbe je u tome što predsednik Narodne skupštine nije ovlašćen da odlučuje o tome da li će raspisivati izbore ili ne. Ako bi odlučivao, mogao bi da odlučuje toliko dugo da te izbore možemo čekati mesecima. Zato se ovim predlogom određuje tačno trenutak kada mora da raspiše izbore i kada više nema tumačenja da li će ili neće raspisati izbore. Od trenutka stupanja na snagu odluke Ustavnog suda (19. septembra 2003. godine) nastala je pravna praznina u našem pravnom poretku. Mada u Zakonu o izboru predsednika Republike i dalje postoji pojam neuspelih izbora (to je član 5i stav 1), nijedan propis, ni Ustav Srbije, ni Zakon o izboru predsednika Republike, ne određuje rok u kome je predsednik Narodne skupštine dužan da raspiše izbore posle neuspelih izbora za predsednika Republike. Svrha ovog predloga zakona jeste da tu pravnu prazninu reši i omogući blagovremene izbore za predsednika Republike da bi se uspostavila pravna sigurnost. Prema Predlogu zakona, predsednik Narodne skupštine ima zakonsku dužnost da raspiše izbore za predsednika Republike u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori. Time se unosi izvesnost i sigurnost u pravni poredak, u kome trenutno ne postoji norma koja određuje do kada predsednik Narodne skupštine raspisuje izbore. Rok za raspisivanje izbora počinje da teče od trenutka održavanja neuspelih izbora za predsednika Republike. Bez ove odredbe taj trenutak nije jasan. Mada Ustav Srbije ne poznaje pojam neuspelih izbora, zakon ga izričito predviđa, pa samo trenutak okončanja neuspelih izbora može biti relevantan za određivanje početka roka za raspisivanje izbora. Nijedna druga činjenica u vremenu ne može biti relevantna za određivanje početka roka: ni trenutak redovnog prestanka mandata predsednika Republike (a to je član 86. Ustava), ni trenutak prevremenog prestanka mandata predsednika Republike (a to je član 87. Ustava Srbije). Uostalom, pravno i faktičko stanje u kome se Srbija nalazi od 29. decembra 2002. godine, kada je prestao mandat poslednjeg predsednika Srbije, nastalo je kao posledica neuspeha kasnije održanih izbora za predsednika Srbije. Naravno, svima onima koji su podržali ovaj naš predlog se zahvaljujem, kao i onima koji su imali primedbe. Ovaj predlog preporučujem vašoj pažnjii predlažem da glasamo za njega.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, a neka se pripremi gospodin Branislav Ristivojević.
Dame i gospodo, moje ime je Zoran Antić i dolazim iz Jagodine, a želeo bih odmah na početku da kažem da smo loše krenuli, oseća se ova napetost, nervoza, oseća se jedno nasilje koje se provlači i kroz prvu tačku devnog reda, gde smo nasiljem odgovorili na nasilje, i kroz drugu tačku dnevnog reda gde smo birali guvernera iako još uvek nismo smenili prethodnog guvernera, pa i nasilje u okviru ove tačke dnevnog reda. U ovoj tački jedan predlog DSS-a nadređujemo predlogu SRS-a, koji je inače dostavljen narodnim poslanicima nešto ranije. Mislim da je razlog zašto je SRS dala ovaj predlog zakona, kojim se pre svega ukida cenzus od 50%, dobro poznat građanima. Tri puta smo pokušavali da dođemo do predsednika Republike, a nismo ga dobili. Sasvim je normalno i želja je DSS-a da glasa za ovaj predlog SRS-a; to ukazuje da smo bili u pravu što smo ovaj predlog dostavili svim poslanicima i što smo očekivali da ćete taj predlog relativno lako prihvatiti i eventualno, ako je potrebno, nekim dodatnim amandmanima, nekim svojim zamislima obogatiti taj predlog. Gospodin Dejan Mihajlov i DSS očigledno se odlučio da krene drugim putem, da na neki način omalovaži ovaj predlog SRS dostavljanjem svog Predloga zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike, što je samo po sebi pokušaj omalovažavanja SRS-a i dovoljan razlog da poslanici SRS ne glasaju za ovaj zakon. Sam predlog je imao dosta nelogičnosti i pravnih nedorečenosti, ako to mogu da procenim, s obzirom da nisam pravnik, jer u prvom stavu tog predloga stoji da predsednik Narodne skupštine raspisuje nove izbore u roku od 60 dana od dana kada su održani neuspeli izbori. Ako već prihvatate predlog SRS da nema cenzusa, neće biti ni neuspelih izbora. Ovaj stav iz ovog člana zakona je sasvim suvišan, neprirodan, nepotreban. Rok koji dajete od 60 dana (u drugom stavu) od dana izbora predsednika Skupštine za raspisivanje ovih izbora, takođe je suprotstavljen stavu SRS-a da izbore treba raspisati odmah, onog trenutka kada izaberemo predsednika Skupštine. Sam rok je u suštini predugačak, računajući obavezu da dan održavanja izbora treba da bude od 30 do 90 dana od dana kada se raspisuju izbori. Tih 90 dana i ovih 60 dana, to je već nekih 150 dana, a to je već pet meseci od trenutka kada smo izabrali predsednika Skupštine. Predugačak je to rok; gledajući ovu našu današnju situaciju, to bi otprilike značilo da bismo predsednika Republike dobili tamo negde krajem juna, eventualno u maju. Ukoliko u međuvremenu nemamo opštinske izbore, i ostanemo pri tome da opštinske izbore treba održati u septembru mesecu ove godine, stiče se utisak da poput prethodnog saziva, narodu nudimo igara u trenutku kada nema hleba. Iz izbora u izbore odugovlači se, pažnja javnosti se usredsređuje na neka politička pitanja, a nemaština i siromaštvo su već uveliko najvećoj zakucale na vrata većine domova građana Srbije. Sve ovo je sasvim dovoljan razlog da se poslanici SRS odluče da ne prihvate ovaj predlog zakona koji ste podneli, gospodo iz DSS-a, jer je predlog poprilično problematičan i vaše namere nisu u potpunosti jasne. Moja želja je, takođe, da pozovem i one poslanike koji shvataju suštinu i nedoslednost ovog predloga da se pridruže SRS da ovaj predlog zakona ne izglasamo, a da Predlog zakona koji garantuje izbor predsednika u jako kratkom roku, koji je predlog SRS, svi prihvatimo i dođemo što pre do novog predsednika. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Branislav Ristivojević, a neka se pripremi Boris Karaičić.
Dame i gospodo, poštovane kolege, čini mi se da je Skupština juče napravila jednu malu grešku kada je odbila da raspravi zajedno u načelu ovu i sledeću tačku dnevnog reda, jer malo koji govornik je izašao danas i juče, a da nije govorio i o jednoj i o drugoj. Mislim da to najviše govori da su Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike koji je moja stranka podnela i sličan predlog koji je podnela SRS manje - više kompatibilni, odnosno da se slažu. Šta to znači? Postoji više razloga zbog kojih smo došli u ovu situaciju, a to je da nemamo predsednika Republike. Jedan problem je onaj koji imamo u Ustavu, a to je da on ne poznaje kategoriju neuspelih izbora. Drugi problem je činjenica da je predsednik prethodnog saziva Skupštine, doloznim tumačenjem određenih odredbi Zakona o izboru predsednika Republike i njihovim nategnutim tumačenjem, odbijala da raspiše izbore. Nakon toga, znamo svi, to je rečeno za ovom govornicom već deset puta i juče i danas, Ustavni sud proglašava tu odluku neustavnom. Mi sada, jednostavno, imamo dva problema koje treba rešiti i rešavamo ih, jedna stranka na jedan način, a druga stranka na drugi način, ali manje - više predlozima koji se dopunjavaju. Jedan od razloga zašto nismo dobili predsednika Republike,to je taj necelishodni cenzus od 50%, koji je više puta sprečio da, na primer, gospodin Koštunica bude izabran recimo 2002. ili gospodin Nikolić prošle godine. Takođe, imamo problem koji sam napomenuo na početku, a to je da kategoriju neuspelih izbora Ustav ne poznaje. Pošto Ustav takođe nalaže da se materija izbora predsednika Republike reguliše zakonom, mi smo pokušali u našem predlogu da taj problem rešimo. Jednostavno, uvodimo kategoriju neuspelih izbora ovim predlogom i uvodimo obavezu predsedniku Narodne skupštine, ponavljam – obavezu, da u roku od 60 dana od dana njegovog izbora raspiše izbore za predsednika Republike. Znači, te spekulacije koje smo čuli i juče i danas za ovom govornicom da će to biti neki rokovi od 150 dana, 250 dana, a mislim da je jedan od uvaženih kolega poslanika licitirao čak do 330, to sve ne stoji. Rok koji propisuje ovaj zakon je jasan i obavezan za predsednika Republike, a to je 60 dana. Mislim da su potpuno neutemeljeni svi prigovori koji dolaze sa ove govornice, a pogotovo što su od uvaženih kolega iz SRS-a dolazili prigovori različite sadržine. Većina kolega je rekla da su naše namere ovim predlogom zakona jasne i da ćemo odlagati izbore, a uvaženi kolega, prethodni govornik kaže da naše namere nisu jasne. Rekao bih i podvukao, potpuno je jasno ono što predlažemo ovim zakonom o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike, a to je, jednostavno, rešavanje problema koji ne poznaje Ustav, a to je kategorija neuspelih izbora, i uvođenje obaveze, da se ne bi slučajno desilo da bilo koji predsednik Narodne skupštine, ne gospodin Maršićanin, bilo ko, može da postupi kako je postupio predsednik prethodnog saziva, a to je da odlučuje da li hoće ili neće raspisivati izbore. Znači, to je vrlo jednostavno. Kolege iz SRS su se potrudile za problem cenzusa u svom predlogu zakona i zato mislim da bi najbolje bilo i pozivam uvažene kolege narodne poslanike da glasaju i za jedan i za drugi predlog.
Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Ristivojević je rekao kako se ovim obezbeđuje da ne bude više u bilo kojem budućem vremenu odlaganja raspisivanja predsedničkih izbora. I da čak prihvatite svu spornu pravnu argumentaciju da kažete da sve što smo rekli nije istina, a sve što ste vi rekli istina je, postoji jedna stvar koja vas odaje i koja pokazuje da su srpski radikali bili u pravu. Zašto, sada ćete da čujete. Zašto je ostavljen rok od 60 dana, zašto taj rok nije tri dana, sedam dana ili neki manji vremenski rok, da bude jasno svima da se odmah raspisuju izbori, jer jedino ustavno stanje je ili da imamo predsednika Republike ili izbore za predsednika Republike. Tada bi to bilo neuporedivo razumljivije i onda bi neko mogao da kaže da vaša namera nije da se izbori odlažu unedogled, da po svaku cenu pokušavate da se u ovom trenutku izbori izbegnu zbog političkog trenutka, posebno zbog činjenice da vam je potpuno jasno da bi gospodin Nikolić pobedio. Nisam odgovorio u prethodnoj replici, sada ću imati priliku da to dodam, oko predstavljanja zemlje u svetu. Nemojte da brinete za predstavljanje zemlje u svetu. Na najbolji mogući način će je reprezentovati gospodin Nikolić. Reprezentovaće je tako što će sarađivati sa svima, ali istovremeno štititi državne i nacionalne interese. Što se tiče onih koji su pominjali Irak, BAAS partiju Sadama Huseina itd, moram samo da im kažem - da ne govorimo o drugima, posebno da oni ne govore o gospodinu Šešelju, koji nije u prilici da im odgovori, zato što su ga oterali u Hag uz izmišljenu optužnicu - bio sam u Iraku dva puta, govorio na Bagdadskoj konferenciji, govorio ono što sam mislio, ono što i danas mislim i ni jedne jedine svoje reči se ne stidim, ali tamo nisam bio sam. Zajedno sa mnom su bili oni za koje danas kažete da su evropejci, da su dobri, a mi crni i loši. Zajedno sa mnom, u istom hotelu, u hotelu "Mansur melia", bio je i predstavnik DSS i predstavnik SPS. U istom smo hotelu bili, na istoj konferenciji govorili. Neki od njih su dobili gromoglasniji aplauz, da vam iskreno kažem, što mi je bilo veoma žao. Nemojte da izmišljotinama i netačnim informacijama optužujete SRS, jer, za razliku od drugih, mi se ne stidimo onoga što smo radili. Naprotiv, ponosimo se i uvek smo podržavali slobodu, slobodarski duh i mislimo da važnije i preče stvari od slobode nema.
Gospodine Karaičiću, samo trenutak, ako se slažete, da pitam gospodina Pajtića da li i dalje insistira da se Administrativni odbor izjasni, jer imamo dva primera gde je predsedavala gospođa Nataša Mićić, od 30. i 31. oktobra 2003. i od 22. jula 2003. godine. "Predsedavajuća: Ovim završavamo današnji rad i sednicu nastavljamo u ponedeljak 3. novembra u 10,00 časova", bez obrazloženja. Od 22. jula 2003. godine: "Predsednik: Zahvaljujem gospodinu ministru. Na osnovu člana 81. stav 4. određujem sutrašnji dan kao radni dan, dakle, nastavljamo raspravu. Takođe, određujem istovremeno sutrašnji dan i kao Dan za glasanje. Prijatno i hvala na strpljenju". Dakle, ostajete i dalje? Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ovakvi manevri ne vode nas nigde. Dakle, ukoliko smo tražili da se na Administrativnom odboru utvrdi povreda Poslovnika, tražim da se utvrdi povreda Poslovnika i ukoliko je bilo kršenja u bilo kom periodu u srpskoj istoriji parlamentarizma ili prethodnom mandatu Skupštine, to vas ne može opravdavati da prekršite Poslovnik sada.
Dakle, ostajemo pri odluci. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Cvetković mora da izađe kao izvestilac Administrativnog odbora.) Ne mora. Gospodine Karaičiću, izvolite, i znajte da DSS i njena četiri govornika imaju još 31 minut. Ostalim govornicima je isteklo vreme.
Poštovani predsedniče, uvažene dame i gospodo, obraćam vam se kao poslanik Narodne demokratske stranke, sa liste DSS. Mi ćemo da podržimo ovu tačku dnevnog reda, kao i narednu tačku – petu po redu, jer smatramo da je neophodno da se ova oblast uredi i da se spreči svaka moguća vrsta zloupotrebe. Na osnovu izlaganja koja su ovde izrečena, potpuno je jasno da je Ustav po ovom pitanju neusklađen. To je gospodin Aligrudić veoma lepo objasnio. Na osnovu toga, svako drugo tumačenje, po nama, izlišno je i nije tačno. Dakle, ako je to već tako, onda ostaje v.d. predsednik, ukoliko predsednik nije izabran, nakon neuspešnih izbora mu ostaje pravo da on sam odabere rok nakon kojeg može da raspiše ili ne raspiše predsedničke izbore. To je dovelo u prošlosti do velikih zloupotreba. U ozbiljnoj državi, gde ozbiljni ljudi vode računa o tome, to se ne dešava, zbog toga što se svaka praznina u zakonu ili u Ustavu tako ne zloupotrebljava. Ali, ako imate lošu vlast koja vodi računa samo o sebi, onda ta praznina može da bude i razlog da se sa izborima odugovlači i da se oni prolongiraju. Dakle, ukoliko bi se usvjanjem ovog predloga ustanovio rok od maksimalnih 60 dana, time bi se ta zloupotreba sprečila. To je najvažniji razlog zbog kojeg treba glasati za ovaj predlog. Samo bih vas podsetio da je u prošlosti gospođa Mićić, po nalogu poslanika DOS-a, zna se kojih poslanika DOS-a, iskoristila ovo pravo da prvo falsifikuje sam tok izbora i pored toga što je, u to sam ubeđen, izašao dovoljan broj građana na izbore i uz pomoć Izborne komisije i uz pomoć spiskova koji su bili falsifikovani ubedila građane da taj broj nije prelazio 50 posto. Na osnovu naknadnog uvida je bilo vrlo jasno da je taj broj prvog puta bio iznad 50 posto, ali to je bilo, nažalost, nemoguće dokazati. Opet ponavljam, svaka vlast koja vodi računa o sebi a ne o državi, ima, uz pomoć ovakvih praznina u Ustavu i zakonu, mogućnost da vrši zloupotrebe. Opet kažem, ovim se to sprečava. Takođe, oni koji govore da je ova tačka neophodna i da je treba izbaciti zbog toga što se u petoj tački ukida cenzus, nisu u pravu, jer niko ne može da zna da li će ta tačka da bude usvojena ili ne. Ko zna, možda neko odustane, možda ne bude usvojena i zbog toga je, preventive radi, zaista neophodno ovu tačku usvojiti. Kada govorimo o tome ko će da pobedi, a mi smo čuli ovih dana da je gotovo izvesno da je pobednik gospodin Tomislav Nikolić, samo bih vas podsetio da niko ne može da zna ko će da pobedi. Možda pobedi gospodin Marijan Rističević, možda neko drugi, ali ono što je potpuno jasno je: do sada, na svim izborima za predsednika Srbije koji su bili neposredni, od 5. oktobra, pobeđivao je uvek jedan isti čovek, a to je predsednik DSS dr Vojislav Koštunica. Zaista nemam nijedan razlog da ne verujem u to da bi se to ponovilo ukoliko bi ti izbori bili raspisani, a biće raspisani, u to budite potpuno ubeđeni. Biće raspisani u roku od 60 dana, kada se ovaj zakonski predlog usvoji. Ukoliko tako ne bi bilo, ostao bi cenzus od 50%, koji bi bio velika prepreka da se ti izbori na pravi način sprovedu. To bi nas uvelo, znate i sami, u velike troškove koje niko ne želi. Dakle, treba se obezbediti na pravi način i mi ćemo zbog toga da podržimo ovu tačku dnevnog reda. Kažu radikali da su najjači, da su jaki i da je njihova pobeda gotovo izvesna. Tačno je da imate najviše poslanika u ovom sazivu, ali možda ne znate zbog čega imate najviše poslanika. Reći ću vam. Imate najviše poslanika zbog toga što vas mi u kampanji nismo napadali dovoljno. Mi smo napadali Demokratsku stranku zbog toga što su bili na vlasti i jer su bili najveća prepreka promenama u ovoj zemlji, ali nemojte biti ubeđeni da u toku narednih kampanja nećemo da obraćamo pažnju i na vas i da ubedimo građane da vi niste alternativa i da niste bolji od nas. Budite ubeđeni da se onaj koga mi napadamo nije proveo dobro do sada, ma o kome se radi. Dakle, budite ubeđeni jer ćemo se boriti vrlo žestoko, vrlo argumentovano i koristićemo sve moguće prilike i šanse da ubedimo građane da smo u pravu. U to budite ubeđeni. Vi ste koristili ovu govornicu ovih dana za jedan vid kampanje, i to je potpuno u redu, ali nije u redu da se napadaju kolege da krše Poslovnik ili dnevni red, a vi ste bili ti koji ste govorili o svemu, ali samo ne o dnevnom redu. Govorili ste o zlatu i bakru u Boru, o upadima u opštinu Ub, govorili ste o milion drugih stvari, a vas zbog toga niko nije ni ometao ni prozivao. Takav vid zloupotrebe je takođe kršenje Poslovnika. Ako govorimo o poštovanju Poslovnika, ja vas molim dase vi, koji se stalno na moral pozivate, a moralno nije ono što se mora, nego ono što je po savesti, ubuduće kada govorite o nekoj tački dnevnog reda, držite dnevnog reda, da govorite o tome, da ne pominjete stvari kao što je vlada, kao što je bilo šta drugo što nije na dnevnom redu. Hoćete vlast, a ja verujem da ovde među vama nema dve trećine poslanika koji mogu da svojevoljno izađu za ovu govornicu i da kažu ono što žele i hoće. (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Karaičiću, nema razloga da se vređaju poslanici nijedne poslaničke grupe.) To je moje mišljenje. Govorite o Vlasotincu, o Đoši i o 50% u Vlasotincu, a znate i sami da te izbore nije dobio ni predsednik odbora u Vlasotincu, ni bilo ko drugi, nego eventualno gospodin Šešelj, Toma Nikolić ili Vučić, ali nemojte se onda na njih pozivati kada jeu pitanju bilokoja opština u Srbiji, nego kažite da nemamo bolje ljude, mi smo stranka koja ima pet ljudi. Kako takva stranka može da ima vlast? Ne može. (Predsedavajući: Molim sve poslanike za pristojno ponašanje, biće replika sasvim sigurno, a još jednom, gospodine Karaičiću, molim vas bez vređenja poslanika. Držite se teme.) To je moje mišljenje. Ovde je za ovih mesec dana nepunih, koliko traju sednice, rečeno mnogo toga, ali verovatno najbolja izjava, u smislu da karakteriše proteklih deset godina, došla je iz usta gospodina Tomislava Nikolića. On je, ako se dobro sećam, u jednoj replici ne znam kome iz DS-a, čini mi se gospodinu Tadiću, rekao – ne, mi smo podržavali manjinsku vladu 1993, a vi ste podržavali, dakle DS, 1995. To je suština. I radikali i DS su podržavali SPS, svako u svoje vreme, kada je SPS bio veoma jak, moćan, dok smo se mi i DSS borili svim silama da taj režim srušimo; i da nije bilo nas, danas ne bi bilo vas 82 ovde i vas 37. Jedina stranka koja nije sarađivala ni javno ni tajno sa SPS-om je DSS i oni koji nisu tada postojali. Kada govorite, molim vas završavam, sve je istina, o vladi nemojte da napadate vladu koja još nije formirana, koja još ne postoji, i dobro znajte da ukoliko se desi, ne daj Bože, da ta vlada ne uspe u onome što mora da se uradi neće biti nikome dobro u ovoj zemlji i neće niko moći da ispravi ono što je radio SPS deset godina i DOS tri godine. To znate isto koliko ja i molim vas da to imate uvek na umu zbog građana Srbije, a ne samo zbog vaše stranke.
Hvala. Gospodin Vučić, replika. Gospodin Pajtić posle Vučića.
Dame i gospodo narodni poslanici, molio bih gospodina Karaičića da češće izlazi za govornicu. Već za dva meseca imaćemo 150 poslanika, a ne 90. Postoji, međutim, jedna ozbiljna stvar, jedna izjava koju bi neki uporedili, ja ne želim to da radim, zato što ne mislim da je gospodin Karaičić, možda je malo preterao, možda mu se nešto dogodilo, nije on baš to tako mislio - izjava je fašističke sadržine, ali ne mislim da je on to tako hteo. Nešto se zbilo sa njim dok je bio za govornicom, a to je činjenica da je optužio, napao i vređao poslanike Srpske radikalne stranke, na posredan način, nazivajući ih glupim, ovakvim ili onakvim, nesposobnim da svojevoljno izađu za govornicu, i to dve trećine poslanika Srpske radikalne stranke; time je uvredio 800.000 birača u Srbiji, ali pokazao da nije čovek pre svega. Ovde sede poslanici svih zanimanja. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, i na vas se odnosi isto pravilo.) Kada sam rekao, gospodine Markoviću, da nije čovek, znate na šta sam mislio. Ne u smislu da nije ljudsko biće, već da nema takve osobine. Te dve trećine ili svi poslanici SRS-a su različitih zanimanja, starosnog doba, polne strukture, socijalne strukture. U našem poslaničkom klubu je zastupljena Srbija, od radnika do profesora, lekara, pravnika, ekonomista i svih drugih, i ovo je najbolje što je SRS imala, ovo je ono za šta je narod Srbije glasao i nemojte da vređate narod Srbije nikada više. Kaže gospodin Karaičić da smo mi dobili ovoliko poslanika zato što nas on i njegovi nisu napadali. Evo koliko smo se uplašili – već smo naručili 10 kila ovih antidepresiv pilula. Ne znamo šta da radimo u narednom periodu od straha. Ne znamo šta ćemo sa sobom, toliko nam je teško, kako se plašimo napada gospodina Karaičića i ljudi iz DSS-a. E, za svašta ćete moći da nas napadnete, gospodine Karaičiću, da izmišljate, da govorite gluposti, da govorite neistine, da govorite šta god vam padne na pamet, ali nikada nećete moći da nas napadnete za Vuka Hamovića, Vojina Lazarevića, za organizovane mafijaše, a mi vas hoćemo, gospodine Karaičiću. Mi vas i vašu političku stranku hoćemo, i ne brinite, gospodine Karaičiću, na tim izborima... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, isteklo vam je vreme, budite ljubazni, ispoštujte reč.) Završavam, gospodine Markoviću. Ne brinite, što nas više budete napadali i što češće za govornicu budete izlazili, i što vam češći predlozi zakona budu, SRS... Nije slučajno to da ste za 3. mart naložili pojedinima da izvedu iseljenje srpskih radikala iz prostorija. Nova vlast je kao svoj prvi potez rešila da izbaci radikale iz prostorija. Izbacujte, ali ćemo vas pobediti još ubedljivije nego što ste se ikada nadali.
Samo trenutak, prvo gospodin Pajtić ima pravo na repliku, pomenuta je malopre stranka.
Poštovani predsedavajući, mislim da je vaša obaveza bila, kao predsedavajućeg, da obavestite gospodina Karaičića da u ovoj sali radi ozvučenje. Molim kao Boga gospodina Karaičića da se javlja povodom svake tačke dnevnog reda i da napada Demokratsku stranku. Nema bolje reklame za Demokratsku stranku nego kada je napada gospodin Karaičić. I slažem se, gospodine Karaičiću,Demokratska stranka jeste prepreka za promenu. Promena se u ovom trenutku ogleda u tome što vaša stranka uvodi listu Socijalistička partija Srbije – Slobodan Milošević, na velika vrata, u politički život u Srbiji. Koje će posledice doneti ta promena i šta je ta stranka uradila u periodu od deset godina za ovu zemlju – uništila je u biološkom, ekonomskom, finansijskom i svakom drugom smislu. I verujte, Demokratska stranka će vrlo žustro biti protivnik takve promene.
Izvolite, gospodin Dačić. Samo sekund, gospodine Dačiću, da li je to replika – na? Sačekaćete samo malo, izvolite, gospodine Ristivojeviću.
Uvažene kolege narodni poslanici, želim da sa ove govornice pozovem samo na malo konstruktivniji pristup ovde u raspravama. Čuli smo prebacivanje u izlaganju jednog od prethodnih govornika, kada je uvredio uvažene kolege, poslanike druge stranke, a istovremeno smo čuli uvaženog predstavnika te druge stranke kako je uvredio onog prvog govornika, pa mislim da su otprilike izvršili neku kompenzaciju uvreda i da bi na tome moglo da se stane. Treba da se krene napred jednim konstruktivnijim pristupom ovoj raspravi i da se postupi na način na koji sam vas pozvao kada sam govorio malopre, a to je da izglasamo i ovaj i sledeći predlog zakona, koji su kompatibilni, koji se nadopunjavaju. Želeo bih takođe sa ove govornice da istaknem da DSS apsolutno nema nikakve veze sa ovim o čemu vi govorite, gospodine Vučiću, s tim izbacivanjem iz vaših prostorija. Želim to odmah da istaknem odavde – nemamo sa tim veze, molim vas, ograđujem se od toga i ako nije teško molim vas, izađite za govornicu pa i vi to kažite, zaista sa tim nemamo nikakve veze. Hvala.
Gospodin Dačić, replika. Zaista molim Skupštinu da ne radi kompenzacione poslove uvredama. Hvala.
Javio sam se za reč povodom izlaganja gospodina Pajtića. Očigledno je da se bliži izborna skupština Demokratske stranke. Iznenadila me je ovakva njegova priča, imajući u vidu da je izborna lista SPS-Slobodan Milošević podržala njegovog kandidata, Borisa Tadića. Takođe moram da kažem da je bilo i nekih naših odbora u unutrašnjosti koji su bili za Zorana Živkovića, ali smo obavili dodatne konsultacije sa udruženjem "Sloboda" i definitivan stav je da podržavamo Borisa Tadića, u ime izborne liste SPS-Slobodan Milošević. Ali, u svakoj šali naravno ima i "malo šale", zaista je tragikomično da stranka koja je u ove tri godine bila simbol za bezakonje, krađu, diktaturu, krađu u parlamentu i krađu mandata, za veze sa kriminalnim klanovima, ovde nekome deli lekciju. Gospodine Pajtiću, vaša Vlada je dobila 20% glasova onih koji su izašli na izbore. Pomirite se sa tom činjenicom. Vi, za koji dan, silazite sa političke scene Srbije, odlazite u opoziciju, silazite sa vlasti i molim vas da to dostojanstveno primite, pošto je niste dostojanstveno primili nikada ste dolazili na vlast. Hvala lepo.
Hvala vama. Nastavljamo pretres. Za reč se javio gospodin Vojkan Tomić, a neka se pripremi gospodin Dušan Proroković.
Poštovani narodni poslanici, puno je strasti uneto u ove govore u prethodnih petnaestak minuta. Hteo bih da se vratim na temu i da kažem nešto o razlozima za predlog ovakvog zakona. Jednostavno, u prethodnom periodu, zahvaljujući prethodnoj predsednici Narodne skupštine Republike Srbije, i u to vreme v.d. predsednika Republike, imali smo jedno neustavno stanje, imali smo samovolju te gospođe koja je uzela na sebe i u svoje ruke mogućnost da raspiše izbore za predsednika kada je ona to htela, odnosno kada je njoj i njenim mentorima to odgovaralo. I, šta se onda desilo? Desilo se da poziva na konsultacije tadašnjeg kandidata za predsednika gospodina Mićunovića, tobože da se sa njim konsultuje oko raspisivanja parlamentarnih izbora. Tada smo javno postavljali pitanje – pa, dobro, zašto niste pozvali druge kandidate, i gospodina Nikolića i gospodina Marijana Rističevića i sve ostale kandidate? Međutim, ta oholost i samovolja gospođe, koja nažalost nije ovde, koja ne može da mi replicira, bila je tolika da je to bezakonje i neustavno stanje trajalo toliko dugo. Mi smo naveli ustavne razloge zašto treba doneti ovakav zakon i to je vrlo jasno rečeno u članu 87. stav 7. Ustava, gde se kaže da se izbori za predsednika, kao iopoziv, uređuju zakonom. Do sada smo imali samo dve odredbe u Ustavu koje su govorile o izboru predsednika Republike. Prva je kada mu istakne mandat, i to je rok od 30 dana, a druga je gde se taksativno navode razlozi u slučaju kada mu istekne mandat pre isteka vremena, a to je 60 dana. Na ovaj način, ovim predlogom zakona, mi predlažemo da se više ne dešava situacija kada bilo ko ko sedi na ovom mestu gde sada sedi gospodin Marković može imati u svojim rukama ovlašćenja jača od Ustava i zakona, i na taj način želimo da otklonimo ovu pravnu prazninu. Čuli smo argumentaciju gospode iz SRS,i u velikoj meri je ona utemeljena. Međutim, ono što meni nije jasno, a i našoj listi je sledeće – zašto im se toliko žuri; predlažu zakon kojim ukidaju cenzus od 50%, i pri tom kažu da su ovi izbori već trebali biti raspisani. Pa, da su bili raspisani ostao bi im cenzus od 50% i onda bismo ponovo imali neuspele izbore. Vrlo smo jasno rekli na početku diskusije o ovoj tački da ćemo podržati njihov predlog zakona i da to ne dovodi u pitanje opstanak ovog našeg predloga zakona. Ali, možda se gospodi radikalima žuri jer se plaše tobož velike većine koju njihov kandidat ima, pa da im se ne istopi u međuvremenu. Ali, ne treba da se bojite ako je tolika prednost vašeg kandidata, neće se ništa istopiti u toku 60 dana, sem naravno ako se nešto veliko ne desi u međuvremenu. Prema tome, predlažem vam da se uopšte ne bojite, izbori će biti raspisani. Na kraju, želeo bih da pohvalim stav Demokratske stranke, odnosno listu Demokratska stranka - Boris Tadić koja je podržala ovaj predlog zakona, jer je to veliki napredak u odnosu na onaj stav koji su imali ranije kada su vodili glavnu reč i bili mentor gospođe Nataše Mićić. To je zaista veliki napredak i mi i dalje očekujemo konstruktivan pristup liste Demokratska stranka - Boris Tadić. Hvala vam.
Reč ima Dušan Proroković, a neka se pripremi gospođica Milica Gavrilović.
Gospodo narodni poslanici, ne shvatam potrebu pojedinih poslanika, ne znam kako se to predstavljaju problemi i traže problemi čak tamo gde ih nema, osim ako to na dobar način nije obrazložio poslanik SRS gospodin Antić iz Jagodine kada je rekao da smo vas omalovažili, jer smo stavili naš predlog kao treću tačku dnevnog reda, a vaš predlog je četvrta, pa se onda radi o sujeti, ne radi se o suštinskom problemu jednog predloga izmena i dopuna zakona. A, ja u ovom predlogu ne vidim gde je suštinski problem. Pokušaću da objasnim zašto. Prvo, zato što je odluka Ustavnog suda de fakto iznudila jedno ovakvo rešenje, a prema odlukama Ustavnog suda moramo se usmeravati.Drugo, zato što je Predlog zakona SRS, koji ćemo takođe podržati u ovom delu, bio manjkav i imao je izvesne manjkavosti. Želeli smo da napravimo jedan predlog koji je kompatibilan, koji će ga popraviti. Treće, slažem se sa gospodinom Vučićem, da Ustav poznaje dve situacije - ili imamo predsednika ili imamo izbore za predsednika. Međutim, ovo je treća situacija. Mi niti imamo predsednika, niti imamo izbore za predsednika. Mi nemamo predsednika zbog neuspelih predsedničkih izbora koji su organizovani novembra prošle godine. Ustav tu situaciju ne poznaje, postoji pravna praznina u našem zakonodavstvu i želimo na ovakav način elegantno da je prevaziđemo, u dogovoru sa svim ostalim parlamentarnim strankama. Mi hoćemo ovakvu situaciju da rešimo, hoćemo da predsednika što je moguće pre dobijemo. Naše mišljenje je da je optimalan rok za to 60 dana.A zašto 60 dana? Pazite, prema shodnoj primeni prava, pravo glasa na predsedničkim izborima se utvrđuje Zakonom o izboru narodnih poslanika, je li tako? Jeste. Jedna od sledećih tačaka dnevnog reda je i Zakon o izboru narodnih poslanika. Jedna od promena tog zakona koju je DSS predložila jeste da se omogući nesmetano glasanje, na primer, nemoćnih ili sprečenih lica u domovima gde žive. Zašto ne bismo dozvolili izvesni rok i da se dogovorimo o datumu raspisivanja izbora, da uredimo ovu problematiku na pravi način kako je to uređeno u drugim državama i dozvolimo licima koja su nemoćna ili sprečena da glasaju u svojim kućama. Mi hoćemo da ukinemo cenzus, nemojte da obmanjujete javnost i da govorite, pojedini poslanici su ovde izlazili i govorili da mi nećemo da ukinemo cenzus. Hoćemo, ponavljam, DSS će glasati za predlog SRS o ukidanju cenzusa. Srbija jednostavno mora da dobije predsednika, pa ma ko to bio. Ako neko bude bolji od našeg kandidata, ako to bude, kako kažete, Tomislav Nikolić, pružićemo mu ruku, ponuditi korektnu saradnju u interesu države, nećemo praviti nikakve probleme, nema nikakvih smetnji u budućim postupcima DSS-a. Mi ćemo uraditi sve da naš kandidat pobedi, normalno u onim zakonskim okvirima i u svemu što je naše demokratsko legitimno pravo. Međutim, ako pobedite, sigurno je da ćemo vam pružiti ruku, nemojte brinuti. Ako pobedi neko drugi, nije nikakav problem. Međutim, sada optužujete DSS, odnosno potpredsednika DSS-a i predsednika Narodne skupštine da nije na vreme raspisao izbore. Da je raspisao izbore, recite, ostao bi cenzus i izbori ne bi uspeli, pa biste za dva meseca opet sa ove govornice optuživali DSS zašto izbori nisu uspeli. Mi smo ovo predložili upravo zbog toga da bi izbori izvesno uspeli, da bi se sve institucije, jedna po jedna, u Srbiji sređivale i da ne bismo beskonačno dugo odlagali pitanje problema nepostojanja predsednika Republike Srbije. Mi se po ovom pitanju ponašamo potpuno dosledno i principijelno, isto kao što se dosledno i principijelno ponašamo u ovoj Skupštini. Primetićete, juče i prekjuče poslanici nekih stranaka su sedeli u ovoj sali, nisu želeli da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice, nisu želeli da obezbede kvorum za raspravu. Mi se nijedanput po Poslovniku nismo žalili. Zašto? Zato što je naš stav da većina mora da obezbedi kvorum. Pravo manjine u svakom parlamentu, italijanskom, francuskom, belgijskom, jeste da obara kvorum, da ne dozvoli većini da donese odluku. To je vaše pravo, gospodo, i poslanika SRS i poslanika DS-a. Ni jedan jedini put kada mi budemo predlagali odluku i kada budemo mi ti koji ćemo obezbeđivati kvorum, zbog toga vam nećemo prebacivati. Mi smo ovaj zakonski predlog podneli, mi smo za ovaj zakonski predlog dobili većinu, između ostalog zahvaljujući i gospodinu Borisu Tadiću, hvala mu na konstruktivnosti, a istu takvu konstruktivnost mi ćemo već sutra pružiti kada se bude razgovaralo i raspravljalo o predlogu SRS. Davaćemo kvorum na toj sednici, glasaćemo za taj predlog, jer smo duboko ubeđeni da je takav konstruktivan pristup jedini način da Srbija dobije institucije kakve zaslužuje. Hvala vam.
Ima reč gospođica Milica Gavrilović. Pardon, oprostite, nisam vas video, gospodine Vučiću, replika.
Prvo bih zamolio vas, gospodine Markoviću, da ne koristite govornicu kada govorite o nekim kompenzacionim poslovima, jer ja nisam nikoga uvredio, rekao sam samo da nije dobar čovek i da ne može čovek tako nešto da izgovori.
Gospodine Vučiću, samo sam reagovao na rečenicu da se kompenzacija vrši uvredama, rečenica zamenika šefa poslaničke grupe DSS-a, nisam reagovao na vas, izvinite molim vas i izvolite.
Želeo bih na nekoliko stvari da ukažem. Prvo ću govoriti malo o onome o čemu je govorio gospodin Proroković, a onda ću vas pozvati da uradimo nešto što je trebalo da uradimo i sa čime je trebalo da upoznamo i Narodnu skupštinu Republike Srbije, ali i javnost Republike Srbije. Naime, gospodine Prorokoviću, mi možemo da postignemo ovde samo jedan politički dogovor i mi vam ga nudimo sa ove govornice. Ono što smo nudili, nudili smo samo vama, nikome više u ovoj sali, vi ste odbili; to je suprotno želji i volji građana Srbije, to je bilo već prošlo, ali mi mislimo da smo predstavnici građana Srbije koji očigledno... Dakle, mi sa jedne strane, DB plus SPS sa druge strane i da napravimo tu utakmicu, politički dogovor, Tomislav Nikolić protiv Vojislava Koštunice. Nemojte nekog drugog, istaknite najjačeg, da napravimo takav džentlmenski dogovor, znači, Tomislav Nikolić protiv Vojislava Koštunice koga će da podrže sve vaše snage, Tomislava Nikolića će podržati SRS, da idemo sa tim. Bilo je izbora tih 2000. godine, pa je najbolje da ustanovite koliko se to sve promenilo. Sada ne bi bila petostruka razlika za Tomislava Nikolića, ali verujem da bi negde dva do dva i po puta glasova više dobio Tomislav Nikolić. Mi vam nudimo, da ne bismo licitirali sada, da ne bismo govorili rezultate umesto građana Srbije, mislim da je najpoštenija jedna iskrena i fer ponuda, naime, da napravimo dogovor i da se sa tim slože, a složili bi se, građani Srbije. Znali bi da biraju između dva puta, znali bi da biraju put nade i budućnosti, a sa druge strane put DB-a. Neka se narod i građani Srbije izjasne, i to je najbolje rešenje. Izađite posle mene, pronađite poslovničku mogućnost, izađite i samo kažite - prihvatamo ili ne prihvatamo takvu ponudu SRS. Nemojte da izlazite sa slabijim kandidatom, jer ćete nam posle toga reći - Tomislav Nikolić je pobedio nekoga ko nije Vojislav Koštunica. Ne, mi hoćemo da Toma Nikolić pobedi vašeg najjačeg kandidata, da pobedi Vojislava Koštunicu, i to hoće narod i građani Srbije. Da li će to biti ovako kako ja mislim, ostaje da se vidi. Nemojte da govorite o tome da su nama razlozi sujete nametali protivljenje ovom vašem zakonskom projektu. Nije sujeta razlog što mi danas (možda i jeste) ne raspravljamo i ne govorimo o našem tekstu rezolucije o Kosovu i Metohiji, jer smo mi obećali, posebno kao neko ko je dobio ogromnu podršku na Kosovu i Metohiji kod srpskog stanovništva. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, tema replike i vreme vam je prošlo. Budite ljubazni, već zloupotrebljavate. Prošlo je tri minuta.) Završiću. Dakle, danas je ubijeno dvoje ljudi u Lipljanu na Kosovu i Metohiji; trebalo je o tome da raspravljamo i to bi više ljude zanimalo nego izbor Radovana Jelašića na protivzakonit način ili ne znam ni ja šta. Predložili smo čak i predlog zakona o legalizaciji, privatizaciji i o tome je trebalo da se govori. Ja samo želim da vam ukažem na ono što je veoma važno, gospodine Markoviću. Molio bih da pozovete zamenika predsednika Administrativnog odbora gospodina Cvetkovića, da upozna Skupštinu Srbije sa odlukom Administrativnog odbora od juče, koja značajno utiče na tok ove sednice, pri čemu bih rekao da je ovde došlo do falsifikovanja volje u materijalu Administrativnog odbora koji smo dobili. Naime, unapred ću reći, pošto je gospodin Cvetković potpisao nešto u čemu je rekao – Odbor nije odlučio o načinu na koji bi ta povreda bila ispravljena, odnosno otklonjena, budući da nije uticala na tok rasprave. To Administrativni odbor nije rekao. To Administrativni odbor nije odlučio juče, te vas molim da se ovaj falsifikat ispravi, da se to promeni. Ako to nije moguće ili ako neko kaže da to nije tačno, da nije istina ovo što sam ja rekao, tražićemo zapisnik sa same sednice, da vidimo ko je u pravu, ko govori istinu, a ko ne, ali mi insistiramo na ovome. Važno je da se zna da je juče povređen Poslovnik i da je Administrativni odbor takvu odluku doneo.
Prvo replika, gospodin Aligrudić. Inače, da ne obmanjujemo javnost, poslanici su upoznati sa ovom odlukom, jer su je svi dobili.
Gospodin Dušan Proroković, narodni poslanik, maločas je govorio o temi tačke dnevnog reda, govorio je o Predlogu zakona koji smo podneli i kada je polemisao o tome govorio je o potrebi stvaranja kompromisa u pogledu stvaranja ovakvih zakonskih predloga koji uređuju veoma značajnu oblast, a to je izborno zakonodavstvo. Način na koji je on govorio nije zaslužio ovakvu vrstu replike gospodina Vučića. Znači, nalazi se za shodno da se replicira na svaku diskusiju poslanika DSS-a i da se izvlači politička poenta, da se iza toga govori o drugim stvarima, koje nemaju nikakve veze sa onim što je govorio narodni poslanik Dušan Proroković. Zaista bih vas zamolio da se držimio teme, i ako se pokaže u diskusiji dobra volja da o temi razgovaramo na stručan i valjan način i na kompromisan način, ovo zaista nema smisla. Svaka replika poslanika SRS pretvara seu diskusiju koja vodi jednoj mini predizbornoj kampanji za predsednika Republike Srbije, i to pre vremena, jer predsednički izbori uopšte i nisu raspisani. To slušamo ceo dan. Što se tiče tih priča ko bi pobedio na izborima, ko će sa kim da ide u duel itd, to je stvar za ubuduće. Kada se raspišu predsednički izbori, a nadam se da će to biti vrlo brzo, onda ćemo da razgovaramo o tome ko će sa kim da ide u duel. Videćemo ko će biti kandidat na tim predsedničkim izborima. Na kraju krajeva, vi unapred nama dajete stav o tome ko će biti vaš kandidat. U redu, imate pravo na to, možda ste unapred doneli odluku stranačkih organa. To je vaša unutrašnja stvar, u redu, nemam ništa protiv. Ali, u svakom slučaju, što se tiče onoga što je do sada bilo, dosadašnji izborni rezultati, izborni parametri su nedvosmisleni u tom pravcu. Dakle, Vojislav Koštunica je do sada bio neprikosnoven predsednički kandidat, koji je dobio do sada, u objektivnom smislu, najviše glasova na svim predsedničkim izborima koji su do sada raspisani, a na kojima je on učestvovao. Prema tome, to nije sporno i molim vas nemojte u tom smislu više da zloupotrebljavamo ovu govornicu.
Nema replike na repliku. Reč ima gospođica Milica Gavrilović. Dok ja vodim sednicu nastojaću da se držim svih pravila i odnosiće se na sve poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike, koji je podnela poslanička grupa DSS, predstavlja izraz najveće odgovornosti za građane Srbije, jer im upravo takav zakon omogućava da do predsednika što pre dođu. Srbija od 29. decembra 2002. godine nema predsednika. Znači, država nema šefa. Ne znam da li je to nekome važno ili ne, ali Demokratskoj stranci Srbije, kao stranci koja se sve vreme zalaže za postojanje institucija, i te kako je važno. Nemamo predsednika samo zbog toga što u važećem Zakonu o izboru poslanika imamo pravnu prazninu, a pravnu prazninu imamo zato što je Ustavni sud doneo odluku kojom je jedan član Zakona proglasio neustavnim, a taj član Zakona je upravo bio onaj koji je govorio da predsednik Skupštine može sam po ličnom nahođenju i ličnoj želji da kaže da li je za Srbiju dobro da ima predsednika ili da nema predsednika. DOS-ov režim, koji je u ono vreme imao većinu i naravno predsednik Narodne skupštine, gospođa Nataša Mićić, većinom glasova su odlučili da Srbiji ne treba predsednik, jer to po njima nije ni važno. DSS, kao odgovorna stranka prema građanima Srbije i prema biračima koji su za nju glasali, zato predlaže upravo ovakvo rešenje koje nudi prevazilaženje novonastale situacije. Mi kažemo – Srbija predsednika mora da ima. Mi kažemo – predsednik Narodne skupštine izbore mora da raspiše u roku od 60 dana od dana njegovog izbora ili u roku od 60 dana od dana kada su izbori koji su završeni bili neuspešni. Mi se takođe zalažemo za ukidanje cenzusa, ono što predstavlja predlog SRS-a, za ukidanje cenzusa kao jedinog krivca zašto je Srbija za samo tri dana, tačnije vlast, potrošila 15 miliona evra. Možda za nekogu ovoj sali 15 miliona evra nije veliki novac. Za DSS, kao jako odgovornu stranku i kao stranku koja važi kao skromna, ovaj iznos je i te kako veliki. Posebno je veliki u situaciji kada znamo koliko se loše u Srbiji živi, a posebno kada znamo na šta bismo taj novac mogli da utrošimo. Ustav Republike Srbije ne predviđa i ne poznaje izraz – neuspeli izbori. Svakom građaninu Republike Srbije se daje pravo da na izbore izađe, da na njima glasa i da bira predsednika Republike. Volja birača ne potvrđuje, niti negira postojanje institucije predsednika Republike Srbije. To nije ni ustavna svrha samih izbora, jer se izbori raspisuju ne da bi potvrdili institucije, već da bi tu instituciju personalizovali, upravo da bi izabrali predsednika. Nepostojanje predsednika Republike Srbije pokazuje kakav je odnos između zakonodavne i izvršne vlasti. Sve vreme smo imali situaciju da smo mogli da vidimo da ti odnosi nisu usklađeni. Neki moji prethodnici sa ove govornice kažu da ovakav predlog zakona nije po Ustavu, a da bi mi to objasnili kažu - nije po Ustavu zato što naš najjači kandidat, gospodin Tomislav Nikolić, ovakvim predlogom zakona ne može da pobedi. Ako su vas uverili u ovakvu njihovu tvrdnju, mene sigurno nisu. Gospodo radikali, ne donosi se zakon po merilima onih koji misle da vode po trenutnim istraživanjima javnog mnjenja, niti onda kada to nekom lideru ili stranci odgovara, već se zakon donosi samo i isključivo, jedino u interesu građana Republike Srbije. Ovakav predlog zakona to svojom svrhom i pokazuje. Donošenjem ovakvog zakona mi dolazimo u situaciju da nas građani iz našeg regiona, iz drugih država u međunarodnoj zajednici ne nazivaju više građanima obezglavljene države, neke banana-države i zbog toga pozivam sve predstavnike različitih političkih stranaka, koji su za vreme predizborne kampanje govorili koliko je važno da Srbija dobije institucije, da za ovakav predlog zakona, koji je podnela Demokratska stranka Srbije, glasaju.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, a prijavio se u ime predlagača, da iskoristi svojih drugih 10 minuta, gospodin Aligrudić, izvolite.
U svojstvu predstavnika poslaničke grupe. U ovom svom završnom izlaganju neću praktično ponavljati mnogo od onoga što sam rekao u uvodnom izlaganju, kada smo obrazlagali predlog ovog zakona, nego će biti par osvrta na ono čime je bila protkana diskusija ova dva dana dok smo diskutovali o ovom predlogu zakona. Podsetiću na jednu stvar. Mi smo u izlaganju prethodnika imali prilike da čujemo da Ustav poznaje samo dve mogućnosti: jedna je da imamo predsednika Republike, a druga je da ga nemamo. Te, ako nemamo predsednika Republike, prirodno je da se izlaz traži u raspisivanju izbora za predsednika Republike. To je potpuno nesporno. Međutim, podsetio bih na nešto drugo. Kada čitamo tekst Ustava, moramo da ga čitamo tako da povezujemo odredbe između sebe i da povezujemo stavove u jednoj odredbi Ustava. U članu 87. Ustava,gde smo našli ustavni osnov za podnošenje ovog predloga zakona, stoji izričito: "Postupak izbora i opoziva predsednika Republike uređuje se zakonom". Šta znači ova odredba Ustava? Ona kaže eksplicitno da se sve ono što nije rečeno neposredno u Ustavu o postupku izbora predsednika Republike uređuje zakonom. U ovom Ustavu ne postoji ni jedna jedina reč, ni slovo o situaciji koja se zove neuspeli izbori za predsednika Republike. Prema tome, veoma jasno možemo da protumačimo šta je htela odredba člana 87. poslednjeg stava, stava 7. kada ovo kaže, da se postupak izbora za predsednika Republike uređuje zakonom. Koji su to zakoni? To je, pre svega, Zakon o izboru predsednika Republike, koji neposredno uređuje materiju izbora predsednika Republike. Tu je još jedan zakon - Zakon o izboru narodnih poslanika, čije se odredbe supsidijarno primenjuju na izbor predsednika Republike, jer Zakon o izboru predsednika Republike ne sadrži sve odredbe koje regulišu postupak izbora. Dakle, shodno primenjujemo još jedan zakon u postupku izbora predsednika Republike. Ponoviću vrlo kratko, Ustav ne predviđa mogućnost neuspeha predsedničkih izbora, a najbolji dokaz za to je kada je prvi put donošen ovaj zakon o izboru predsednika Republike, koji je kasnije menjan izmenama i dopunama, tada, takođe, ni u zakonu prvobitno nije bila predviđena mogućnost da predsednički izbori ne uspeju. Tek kasnije, posle izbora, a za koje naše kolege poslanici iz SRS znaju koji su to bili izbori, ova materija se drugačije uređuje, donosi se Zakon o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika Republike i uvodi se pojam neuspelih predsedničkih izbora u tom zakonu, i propisuje se odredba prema kojoj predsednik Narodne skupštine u roku od 60 dana od dana kada se održe neuspeli izbori odlučuje o raspisivanju predsedničkih izbora. Podsećam, dalje, došlo je do grube zloupotrebe te odredbe od strane ranijeg predsednika Skupštine Srbije gospođe Nataše Mićić, koja je izvojevala, iz političkih, odnosno politikantskih razloga, da tu odredbu protumači tako da ona diskreciono odlučuje o tome da li će ili neće uopšte raspisati predsedničke izbore, što je naravno bilo nedopustivo. A, da bi se vrzino kolo te rasprave okončalo, Ustavni sud Republike Srbije je u septembru prošle godine stavio van snage, odnosno proglasio neustavnom tu odredbu. Ono što sadrži Predlog zakona DSS-a, to je ponavljanje tog roka od 60 dana za raspisivanje izbora samo sa brisanjem reči koje unose zabunu u čitavu stvar, a to je - odluka predsednika Narodne skupštine. Izbori se imaju i moraju raspisati u tom roku. Naravno, pošto ne postoji drugi osnov iz Ustava, neposredan osnov, a Ustav neposredno i izričito upućuje na zakon, onda se zakonom ova materija ima urediti. Ovo je praktično bio jedini način, o tome možemo razgovarati u stručnom smislu koliko god hoćemo, ali po mom dubokom uverenju ovo je jedini način da se ovaj jaz premosti. Mogli smo razgovarati o tome da taj rok bude 30 dana, 15 dana, on je 60 dana iz prostog razloga, to ne treba zaboraviti, predsednik Narodne skupštine nije izabran juče ili danas, on je izabran pre izvesnog broja dana. Kada govorimo o ovom roku, mi već moramoutvrditi da je jedan dobar deo ovog roka protekao. Kada ovaj zakon stupi na snagu, mi ćemo, maltene, biti na polovini ovog roka. Nema opasnosti od odlaganja predsedničkih izbora. To je prva i osnovna stvar. Međutim, a ovim ću praktično završiti, ovde su se čule rečenice predizborne kampanje za izbor predsednika Republike pre nego što su izbori raspisani. U žaru te predizborne kampanje za jednog od, evo, čuli smo, gotovo sigurnih kandidata za predsednika Republike Srbije, druga strana je optuživana, tj. strana predlagača, da je imala nekakve čudne ili zle političke namere prilikom podnošenja ovog predloga zakona, te da je, tobož, htela da učini da mandat njihovog kandidata na mestu potpredsednika Narodne skupštine traje dovoljno dugo da se neki drugi kandidat, koji bi potencijalno pobedio na tim izborima, onemogući da vrši svoju ulogu. To nije tačno. Ovde motiv nije politički u tom smislu. A ako političkog motiva ima, a otkrio sam da ga ima ovde u našem predlogu, ovde ću vam ga priznati danas. U čemu se on sastoji? U tome što treba da sutradan raspravljamo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, čije se odredbe supsidijarno primenjuju, odnosno shodno primenjuju na izbor predsednika Republike. To su prvi izbori koji nam dolaze. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika mi smo predložili, kao DSS, određene novine, a te novine se tiču proširenja kruga lica koja imaju pravo da glasaju, kojima je to pravo bilo do sada onemogućeno. Imeđu ostalog, to je dijaspora. Tamo je predviđeno u tim odredbama da će se napraviti posebna evidencija tih birača. Predviđen je postupak pravljenja te evidencije. Predviđena je prelazna odredba koja govori o tome šta će se desiti ukoliko izboribudu raspisani pre nego što se posebna evidencija sačini. Taj postupak traje određeno vreme. Prema tome, kada bismo prihvatili predlog onih poslanika koji se zalažu za to da izbori budu raspisani odmah za odmah, onda bi nam se ostavilo vrlo malo vremena da uskladimo ove dve norme. Ne kažem da će se sigurno i dogoditi, ali moglo bi da se dogodi da na taj način sprečimo naše državljane, naše građane u inostranstvu, našu dijasporu da ostvari pravo glasa. To je jedini pravi politički motiv, ozbiljan politički motiv koji je DSS imala kada je razmišljala o roku od 60 dana za raspisivanje ovih izbora. Moguće je da je taj rok dat toliki i opreza radi, moguće da bi se ova stvar mogla spakovati u kraćem roku, ali on je dat samo iz tog razloga, iz razloga tog motiva. Nijedan drugi politički motiv u ovom slučaju nije postojao. Ako se razlikujemo u pogledu stava da li treba ili ne treba dijaspori omogućiti pravo glasa na izborima, to je onda drugo pitanje. Oko toga se možemo razlikovati i onda to valja i reći narodu, pa da se zna da se DSS zalaže za opšte pravo glasa, jednako pravo glasa, i to opšte i jednako pravo glasa baš među svim građanima Srbije i među onim našim građanima koji nisu u prilici da glasaju, jer nisu trenutno u našoj zemlji. Prema tome, molim vas da se ne vodi predizborna predsednička kampanja za ovom govornicom, nego da se razmisli o stvarnim razlozima podnošenja ovog predloga zakona, o tome da on jeste i ustavan i u skladu sa pravnim sistemom, da je određena vrsta nadopune radikalskog predloga zakona, za koji će DSS glasati. Molim vas da za ovaj predlog zakona glasamo, jer ćemo na taj način ne samo zatvoriti rupu u pravnom sistemu, nego ćemo pomoći da se i dalje izborni postupak u Srbiji odvija nesmetano i u interesu svih građana Srbije koji imaju pravo glasa i onih koji nemaju.
Zahvaljujem, replika, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušali smo, rekao bih, ceo dan kako su poslanici DSS-a odgovarali na primedbe srpskih radikala i evo, tek na kraju, u izlaganju predstavnika predlagača čuli smo pravu informaciju i nešto na šta su srpski radikali ukazivali, a to jeste, ako već određujete takav rok, zašto taj rok nije tri dana ili sedam dana, zašto je 60 dana. Ni od koga drugog do sada nismo čuli zašto bi taj rok bio 60 dana, zašto bi se prolongiralo. Sada, da vidimo šta je rekao gospodin Aligrudić. To je zbog činjenice da moramo da napravimo posebnu evidenciju, spiskove birača u inostranstvu i da vidimo gde, kako i drugi tehnički poslovi da budu obavljeni oko glasanja onih koji žive u dijaspori. O tome ćemo govoriti povodom Zakona o izboru narodnih poslanika. Prvo, otkud znate kako, na koji način i koliko vremena je potrebno da se naprave ti birački spiskovi; kako i na koji način će da se reši kontrola? Kažite mi ko će da kontroliše to, ako se glasa isključivo na onim mestima i uz kontrolu diplomatsko-konzularnih predstavnika itd. Ako to bude sve tako, ako mislite da vam Goran Svilanović, Vuk Drašković ili bilo ko drugi šalje te spiskove ili koverte, onako kako su nekada stizale iz kasarni i iz zatvora, onda to nećemo i ne možemo da prihvatimo ni na koji način. Zato mislimo da ovaj rok nije trebalo prolongirati, pa neka se predsednički izbori održe po ovakvim pravilima, uz smanjeni cenzus. Bilo bi mnogo logičnije i pokazalo bi kako i na koji način možemo da uspostavimo institucije u Republici Srbiji i kako to može da funkcioniše neuporedivo bolje nego što je do sada bilo. Još jednu stvar da vam kažem, stalno govorite o poslanicima SRS kao o nekome ko vodi izbornu kampanju za svog predsedničkog kandidata. Da, tačno je, mi imamo predsedničkog kandidata od kojeg očekujemo pobedu. Naravno, očekujemo to poverenje od građana Srbije i to ne krijemo. Ali, sve vreme su i vaši poslanici vodili kampanju za svog predsednika stranke, ili ne znam šta će biti mandatar ili predsednički kandidat, mi se nadamo, i sve vreme nisu govorili o Predlogu zakona, nego su sve vreme govorili o SRS. To im je bila jedina meta i jedina tema. Mi nemamo ništa protiv toga. Nama se jasno pokazuje i jasno vidimo ko je vaš politički problem, sa čim ćete se sučeljavati i sa kim ćete se sukobljavati u političkom smislu i ne bežimo od toga. Nemojte da zamerate opoziciji, a očigledno je da ste formirali vladajuću većinu u ovoj skupštini od DSS, G17 plus, SPO-NS i SPS, a za ovaj zakon i DS. (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, možemo li da se držimo vremena?) Završavam. Dakle, možete to da radite, ali nama nemojte da zabranjujete da ovo koristimo i kao govornicu za političke istupe. To je naš posao, ljudi. Mi se time bavimo. Izbori su završeni, spremamo se za sledeće izbore; naš program, naše zakonske projekte, naše amandmane, sve to objašnjavamo sa ove govornice. To nam je posao, to smo radili i to ćemo uvek da radimo. Mi vas pozivamo da ovaj zakonski projekat ne bude prihvaćen. Žao mi je što nam je gospodin Marković uskratio pravo da koristimo ostatak našeg vremena, zato što nam je to juče dozvoljeno. To nam je dozvoljavala čak i Nataša Mićić, ali šta da radimo, takva su vremena došla, demokratija izgleda pobeđuje na različite načine. Svejedno, želim još jedanput da pozovem sve poslanike u Skupštini Srbije da glasaju protiv ovog predloga, jer onda bismo valjda naterali gospodina Maršićanina da raspiše izbore, a i Srbija bi konačno dobila domaćina na njenom čelu, koji bi je predstavljao i u zemlji i u svetu i, naravno, gospodine Prorokoviću, biće to Tomislav Nikolić.
Gospodin Proroković, replika, pa gospodin Mihajlov. Gospodine Vučiću, molim vas još jednom, nemate nikakav povod da obmanjujete javnost. Došla je malopre gospođica Jovanović i tražila da se dodatno upiše, mimo pravilnika, da se iskoristi diskreciono pravo predsedavajućeg. Juče sam to već uradio. Evo, ovde piše latinicom, to je Gordana Pop-Lazić, ali je ona odustala, jer danas ima amandman. Kada jedna poslanička grupa, ne odnosi se na SRS, ma koja, iskoristi svoje vreme, jer ga taktički nije dobro rasporedila, stvarno nemam nameru da naknadno iz političkih interesa kršim Poslovnik i neću koristiti svoje diskreciono pravo da omogućim ma kome političku kampanju. Gospodine Prorokoviću, izvolite.
Gospodine Vučiću, ne bih želeo dalje da polemišem sa vama. Rekao sam nešto što je, čini mi se, prvi put rekao neko od poslanika ko pripada stožeru koji formira vladajuću većinu. Rekao sam, pod jedan, da manjina ima pravo da bojkotuje rad ove skupštine, jer je to dozvoljeno u većini parlamenata u Evropi, a da isto kao što manjina ima to pravo, većina ima obavezu da obezbedi kvorum. Stranka kojoj pripadam nikada vam neće zamerati ono što su vam zamerale prethodne vlasti kada ste bili u opoziciji, od Miloševića do Živkovića. Nema nikakvih problema, sa nama ćete tu imati korektan odnos. Rekao sam i nešto drugo: ova stranka vas nikada neće pokrasti na predsedničkim izborima. Ko pobedi na predsedničkim izborima, nećemo vršiti ni opstrukciju njegovog inaugurisanja, nećemo vršiti ni opstrukciju izborne procedure. Pružićemo vam ruku ako pobedi gospodin Tomislav Nikolić, a da li će biti, to ćemo videti, o tom potom, izbori će se raspisati, kampanja će ići. Pružićemo vam ruku, pozvati vas na konstruktivnu saradnju u interesu svih parlamentarnih stranaka i države. Korektan stav DSS, molim vas, nemojte zloupotrebljavati za vašu jeftinu političku propagandu.
Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Vi želite posle pretresa u pojedinostima ili sada? Kao predlagač, gospodin Dejan Mihajlov. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Ko je predlagač, Aligrudić ili on?) Gospodin Aligrudić je kao predstavnik poslaničke grupe, a predlagač ovog akta je gospodin Dejan Mihajlov. (Aleksandar Vučić, sa mesta: Rekli ste da je Aligrudić predlagač.) On je predstavnik poslaničke grupe po tački 4. Juče je na početku sednice obaveštenje podeljeno svima, a odnosi se na gospodina Pajtića, gospodina Aligrudića. To su bila dva obaveštenja koja su data na početku sednice. Gospodine Mihajlov, izvolite.
Ako smo ispravili ovaj mali nesporazum, hteo bih da konstatujem da je ova rasprava pokazala da može da se nađe odgovor na pravnu prazninu koja postoji u našem Ustavu, a to je kako rešiti pitanje neuspelih predsedničkih izbora. Ova rasprava, koliko god se neki upirali da ospore nepostojanje mehanizma u postojećem Ustavu za rešavanje ovog problema, pokazala je da taj mehanizam ne postoji i da rešenja koja su nuđena od strane drugih nisu adekvatna i ne daju odgovor na pitanje šta radimo kada imamo tri kruga neuspelih predsedničkih izbora, da li idemo u četvrti krug i trošimo još para, gubimo još vremena ili ćemo naći odgovor na to kada se i u kom roku raspisuju predsednički izbori nakon neuspela tri kruga. S obzirom na sve okolnosti koje su vezane za politički život u Srbiji, da stranke koje nemaju kandidata pozivaju na bojkot i time opstruiraju uspeh predsedničkih izbora, dolazimo u situaciju da je u ovom trenutku najbolje rešenje ono koje je prisutno u mnogo susednih država koje imaju neposredni izbor predsednika, a to je da nema cenzusa za izbor predsednika u prvom krugu. Naš zakon rešava pitanje u kom roku, kada i ko raspisuje izbore nakon neuspelih izbora. Ovim predlogom zakona definisano je da predsedničke izbore raspisuje predsednik Skupštine u roku od 60 dana od konstituisanja Skupštine i njegovog izbora. DSS ovim zakonom rešava pravnu prazninu i ovim zakonom omogućavamo da Srbija konačno dobije predsednika, da posle 14 meseci agonije u kojoj se Srbija nalazi, silnih zloupotreba i kršenja Ustava i zloupotreba prava, Srbija dobije izbore na kojima će dobiti predsednika. Ko će to biti zavisi od volje građana i DSS tu volju građana uvek poštuje, išlo joj na ruku ili ne, ali volja građana se mora poštovati. Upravo uz ovaj predlog zakona, uz predlog zakona SRS-a kojim se ukida cenzus, i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika kojim se dovode se u ravnopravan položaj naši državljani koji žive u inostranstvu, omogućuje im se da glasaju, mi dobijamo jedan adekvatan politički sistem, koji će omogućiti da se volja građana na najbolji mogući način ispoštuje, da Srbija dobije predsednika i da svi građani koji jesu državljani, koji jesu birači, budu u prilici da glasaju na tim izborima. Tu mislimo na naše državljane koji su sticajem okolnosti van države. I ovaj zakon jeste prilika da se reši jedan deo problema koji imamo. Isto tako treba ceniti konstruktivan pristup, pre svega onih koji su u nekim ranijim vremenima onemogućavali izbor predsednika time što nisu hteli da ukinu cenzus, pre svega DS i Borisa Tadića, koji će prihvatiti uz jednu konstruktivnu raspravu da podrže ovaj predlog zakona i na taj način omogućiti da se izbori raspišu u ovom roku od 60 dana. To jeste dobro i to jeste za svaku pohvalu u ovom trenutku. Ono što takođe treba da dovede do toga da ti izbori kada budu raspisani uspeju, to je usvajanje zakona kojim se smanjuje cenzus; sudeći po ovoj raspravi, očigledno je da će biti dovoljno poslanika koji će glasati i za skidanje cenzusa. Očekujem da bude dovoljno poslanika koji će podržati pravo dijaspore da glasa na ovim izborima i na taj način omogućiti da neke nepravde kojih je bilo ranije budu ispravljene i da onda dobijemo izbore za koje može da se kaže da su demokratski, uz sređivanje biračkih spiskova koji su takvi kakvi su, sa preko 800.000 netačnih upisa u biračkim spiskovima, koje će biti omogućeno i formiranjem nove vlade Srbije, kada će Srbija dobiti domaćina u Vladi Srbije, koliko u narednih desetak dana. Smatramo da ćemo ažuriranjem biračkih spiskova, usvajanjem ova tri zakona doći do najdemokratskijih izbora u Srbiji od uvođenja višepartijskog stanja. To je nešto što je za DSS prioritet, da se svi ovi uslovi ispune i da kažemo da smo imali jedne najdemokratskije izbore; i ko na tim izborima pobedi, ko zadobije najveće poverenje građana niko to nikada neće moći da mu osporava, bilo da su izašli sa najjačim kandidatima, najslabijim kandidatima, ali ja bih taj obračun sa ove skupštinske govornice kojim se pokušava da se nešto nametne prepustio građanima Srbije na izborima. Oni su to uvek znali, i mada ima onih koji su ih nekada potcenjivali i mislili da mogu da im nametnu ovo ili ono, građani Srbije savršeno dobro znaju koja je njihova politička volja i šta jenajbolje za njih. To su uostalom i na ovim izborima pokazali i DSS smatra da je pobednik na svakim izborima onaj ko preuzme vlast posle tih izbora i pravi pobednik na ovim izborima videće se kroz desetak dana.
Zahvaljujem. Pošto nema više prijavljenih po članu 89. Poslovnika, zaključujem načelni pretre Saglasno članu 136. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za pravosuđe i upravu nije prihvatio ovaj amandman. Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Molim predlagača narodnog poslanika Dejana Mihajlova da se izjasni o ovom amandmanu. Ne prihvatate. Da li Gordana Pop-Lazić želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iako je jedan od govornika iz poslaničke grupe DSS ovde spočitavao, kako biste vi to novim govorom rekli, da se zakoni donose u interesu građana, a ne kada kome i kako odgovara i da li je izgledu da će njegov kandidat eventualno pobediti na izboru i da tako ostavljamo utisak banana - države, želim da joj kažem da mi jesmo banana - država, zahvaljujući Vojislavu Koštunici koji se odrekao kontinuiteta i uveo ovu državu u Ujedinjene nacije kao najmlađu državu. To je žalosna činjenica, ali je tako. Ja sam ovaj amandman podnela na član 1, i molim predsedavajućeg da toleriše, moram malo širu i sveobuhvatniju priču da imam, s obzirom da zakon ima samo jedan član i praktično mora da se govori o celokupnom zakonu, smatrajući da se ovakvi zakoni donose uglavnom političkim konsenzusom ukoliko učesnici u političkom životu imaju dovoljno sluha za to. Mislim da se svi mi igramo strpljenjem građana, jer, verujte, niko u Srbiji nije zainteresovan za ove zakone koje mi imamo na dnevnom redu na ovoj sednici, osim nas političara koji učestvujemo u političkom životu. Šta je onda trebalo da učinimo? Trebalo je da sednemo pre sednice i da se dogovorimo kakve ćemo zakone prihvatiti i da na ovoj sednici to bude puko glasanje, kao što smo glasali o sastavu izborne komisije. Mi, srpski radikali, načinili smo prvi korak u tom smislu i dostavili vam sve predloge zakona za koje smo smatrali da treba da se nađu na ovoj prvoj sednici, pored ovih izbornih zakona, još neke veoma važne zakone kao što je stavljanje van snage zakona o lustraciji, Zakona o izgradnji objekata (ili, kako se popularno zove, zakon o legalizaciji) i izmene i dopune Zakonao privatizaciji. Zamolili smo vas da nam dostavite svoje sugestije, da kažete šta vam se ne dopada, šta biste želeli da promenite. Niko nije našaoza shodno ni pismeno da nam odgovori, a mogli smo sve to da prevaziđemo i da ne trošimo ovo dragoceno vreme za ovom govornicom i da se nadigravamo i da pričamo o nečemu što, ponavljam, nikoga u Srbiji osim nas ne interesuje. Kako smo to propustili? Naravno, nastavićemo priču još jedan dan o Predlogu zakona koji je SRS podnela, ali je osnovni motiv za podnošenje ovog amandmana pre svega taj što smo mi nedelju dana pre nego što je DSS podnela ovaj predlog zakona podneli Skupštini Predlog zakona o izmenama Zakona o predsedniku Republike, smatrajući da je već propušten rok za raspisivanje izbora. Molim vas, ovde se ne postavlja pitanje zašto su izbori propali - o tome ću nešto više govoriti kada budem obrazlagala naš predlog zakona - nego zašto predsednik Skupštine, onaj prošli ili ovaj sadašnji, nije koristio svoja ovlašćenja i zašto nije svoju obavezu ispunio i raspisao izbore? Mi smo 16. januara mogli da konstituišemo Skupštinu. Tog dana smo mogli da izaberemo predsednika. Tog istog dana je predsednik Skupštine mogao da raspiše izbore i da sve ostane u okviru Ustava. Naravno, ovde ljudi kažu – dva pravnika, tri mišljenja. Mi smo ovde dva dana razgovarali o tome, uglavnom su se kolege pravnici javljali za reč i niko od njih nije hteo da primeti da Ustav praktično predviđa sve ovo što vi tražite Predlogom ovog zakona. Samo je stvar tumačenja. Dakle, ako krenete putem analogije i shvatite šta je Ustav hteo, a Ustav je hteo da imamo predsednika države, Skupštinu, Vladu, Ustavni sud, sudove, javna tužilaštva, mi to moramo u svakom trenutku da imamo. E, sad, vama treba 60 dana da odložimo raspisivanje izbora – zbog čega? Zbog toga što formirate vladu. Lepo narodu kažite – zbog toga što Vojislav Koštunica ne može u isto vreme da bude mandatar, da vodi predizbornu kampanju i da se kandiduje za predsednika države, jer će ljudi da se pitaju – da li ovaj čovek stvarno može da stane u sve te uloge. Ne može. I vama je to problem. Vi nemate nikog drugog, gospodo, koga biste istakli kao kandidata. Treba vam dva meseca da vidite prvo da li ćete formirati vladu, da li će eventualno biti prevremenih izbora. Ako ih ne bude, onda ćete dva meseca uigravati tu novu vladu i odlučiti da li ćete ustupiti gospodinu Labusu mesto mandatara, eventualno, a da Koštunica bude kandidat na predsedničkim izborima. To su vaše međusobne, međupartijske stvari i dogovori u koje mi ne ulazimo, ali kažite narodu zašto mi godinu i po dana nemamo predsednika države. Svi ste vi ovde, sem nas, bili u toj DOS-ovoj vlasti. (Predsedavajući: Gospođo Pop-Lazić, samo malo obratite pažnju na vreme.) .... koji je tu vlast praktično podržavao, gotovo do onog trenutka kada smo oborili Vladu Srbije u parlamentu. Dakle, mi smatramo da je ovaj predlog zakona potpuno suvišan, imajući u vidu da je SRS podnela mnogo sveobuhvatniji predlog zakona. Zahvaljujem se.
Po Poslovniku, gospodine Pajtiću?
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Maršićanin je protivno Poslovniku opredelio ovaj dan za radni dan, ali kada je već tako, onda je potrebno da i predstavnici nove većine u ovom parlamentu budu prisutni, bar u onom broju koji je elementarno pristojan i u skladu sa Poslovnikom. Zato, na osnovu člana 82. stav 6, tražim da se utvrdi kvorum za dalji rad.
Molim poslanike da ubace svoje kartice, da proverimo da li imamo kvorum. Nemamo kvorum. Nastavljamo rad u 15,00 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo, nastavljamo sa 4. tačkom dnevnog reda – Predlogom zakona o dopuni Zakona o izboru predsednika Republike, koji je podneo narodni poslanik Dejan Mihajlov. Na početku sednice, molim vas da utvrdimo kvorum. Ubacite svoje poslaničke kartice. Obavili smo pretres i zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O IZBORU PREDSEDNIKA REPUBLIKE Primili ste Predlog zakona koji su podnela 82 narodna poslanika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije. Amandmani koji, u skladu sa Poslovnikom, budu podneti do otvaranja načelnog pretresa biće vam uručeni u toku sednice. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Podsećam, SRS na raspolaganju ima jedan sat 38 minuta i 24 sekunde, DSS jedan sat, tri minuta i 36 sekundi, DS- Boris Tadić 44 minuta i 24 sekunde, G17 plus 37 minuta i 12 sekundi, SPO-NS 26 minuta i 24 sekunde, SPS 26 minuta i 24 sekunde, a poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi po pet minuta, po članu 89. stav 3. Poslovnika. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 136. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažući zakon o izmenama Zakona o izboru predsednika Republike, pošli smo od činjenice da na izborima 2002. godine i 2003. godine nismo dobili predsednika Republike i da neopravdano, pre svega zbog nedostatka političke volje, imamo v.d. stanje. Štetnost v.d. stanja, mislim da je svima jasna, a imajući u vidu nipodaštavanje, pre svega, Ustava, nepoštovanje institucija, a onda i situaciju da je v.d. predsednik države, odnosno predsednik Skupštine (a evo u ovom periodu od kada nemamo predsednika države, imali smo dva vršioca dužnosti predsednika Republike) u isto vreme i član Vrhovnog saveta odbrane, a to je veoma važna funkcija predsednika Republike. Nije uludo mandat predsednika Republike duži nego što je mandat narodnih poslanika. Dakle, nije uludo pet godina, imajući u vidu ovo njegovo važno ovlašćenje vezano za odbranu zemlje. Ne može niko da me ubedi da je Nataša Mićić, pa sada Dragan Maršićanin pravi predstavnik države Srbije u Vrhovnom savetu odbrane. Kakvu štetu trpimo po tom pitanju, mislim da ćemo tek u dogledno vreme videti, dok Boris Tadić rastura Vojsku Jugoslavije. Faktički i pravno, mi u stvari nemamo predsednika od 29. decembra 2002. godine, kada je prestao mandat Milanu Milutinoviću, mada se on ni ranije nije mešao u svoj posao, verovatno ucenjen izručivanjem u Hag, u periodu od 5. oktobra pa do isteka njegovog mandata. Ovaj zakon koji sada pokušavamo da promenimo donet je 1990. godine. Dva puta je menjan, 1992. i 2002. godine. Sada smo, pred ovu tačku dnevnog reda, imali raspravu o dopuni tog zakona, na predlog DDS; ako taj predlog bude usvojen, a ako i ovaj naš predlog bude usvojen, doći ćemo u jednu kontradiktornu situaciju. Zbog toga bih htela da se vratim na ono upozorenje koje sam dala obrazlažući amandman na prethodni zakon, to govorim zbog nekih budućih vremena, pretpostavljam da ćemo imati priliku za to, da je neophodno da se političke stranke u Skupštini Srbije oko ovih stvari dogovaraju van skupštinske sale, u zgradi Skupštine, kako bismo došli do konsenzusa i kako ne bismo vodili ovakve rasprave koje bi se onda možda pretvarale u tirade pojedinih poslanika koji bi želeli da se dokažu za skupštinskom govornicom. Ovo se tiče nas koji neposredno učestvujemo u političkom životu zemlje, koji se kandidujemo na izborima i koji kandidujemo predsednika Republike. Manje-više građani Srbije su nezainteresovani za ovu našu raspravu. Moram da vršim komparaciju između prethodnog predloga zakona i ovog predloga zakona, kako bismo došli do suštine. Zbog toga ću reći da nikakvih pravnih praznina nije bilo u dosadašnjem zakonu, niti u postojećem Ustavu, kako bi to neki želeli da prikažu. Doduše, mi imamo odluku Ustavnog suda da je neustavna odredba člana 5i stav 3, da predsednik Skupštine nije ovlašćen da odlučuje o tome da li će raspisivati izbore ili ne. Da vas vratim malo unazad, mislim da je bio februar mesec kada je tadašnji predsednik Skupštine gospođa Nataša Mićić donela onu istorijsku odluku da će raspisati izbore posle donošenja novog ustava. Tek nakon što je raspisala novembarske izbore za predsednika Republike, naš Ustavni sud se oglasio i ovu odredbu proglasio neustavnom. Međutim, i sadašnji predsednik Skupštine, doduše, prećutno, ne jednim aktom, ne odlukom, kao što je to Nataša Mićić uradila, odlučuje da ne raspisuje izbore. On je to prvo morao da uradi kada je postao predsednik Skupštine, ako je želeo da poštuje i Ustav i ovu odluku Ustavnog suda. Predlagači ovog prethodnog zakona – DSS treba da se prisete neprincipijelnosti svojih stavova u protekle dve godine, kada su u pitanju predsednički izbori. Čas su pozivali da se izbori raspisuju, čas su pozivali da se izbori ne raspisuju: nemojte da ih raspisujete, visok je cenzus, menjaće se Ustav, biraće se predsednik u parlamentu. Mora da postoji pricipijelan stav po tom pitanju i moramo da se vratimo na razloge zašto smo imali neuspešne izbore. Jeste cenzus jedan od razloga, ali cenzus nismo dostigli zbog toga što svi politički faktori nisu želeli da kandiduju svog kandidata, odnosno nedostajala je politička volja da se predsednik izabere. Da je bilo političke volje, da nije bilo opstrukcije, mi bismo i do sada imali predsednika, ma ko on bio. Uopšte nije u tom trenutku važno, niti je uopšte za građane Srbije u toj meri važno ko je predsednik države, ako je on izabran voljom većine. Svi ostali će poštovati tog predsednika. Barem je to uvek do sada bilo i tako će, nadam se, biti. To da je cenzus visok i da je vreme da ga ovim zakonom ukinemo opravdava i činjenica da mi nemamo uredne biračke spiskove. To svi znaju i mislim da će se složiti predstavnici svih poslaničkih klubova. Svi su imali primedbe na birački spisak. Nažalost, nismo uspeli da ispunimo ni onu odredbu iz Zakona o izboru narodnih poslanika koja insistira na jedinstvenom biračkom spisku. Šta je jedinstveni birački spisak, nema potrebe da sada ovde obrazlažem. To svakako nije zbir pojedinačnih biračkih spiskova koji se vode u organu uprave bilo koje opštine. Recimo, u SAD nikada ne izađe na birališta više od 40 posto, to je maksimum, pa niko ne postavlja pitanje legitimiteta izabranog predsednika. Mi imamo jako dobru izlaznost na izbore i kada su parlamentarni izbori u pitanju i kada su predsednički izbori u pitanju, ali nije postojala ni politička volja za ove tri godine da se interveniše na ovaj način kako mi predlažemo, da se ukine cenzus i da imamo predsednika države. Neki stalno govore o ustavnosti, da poštujemo Ustav, da poštujemo zakone, da poštujemo institucije, a u praksi niti poštujemo Ustav, niti poštujemo zakon, niti poštujemo institucije. Evo, na ovoj prvoj sednici smo, sa nekim dnevnim redom koji se ne tiče našeg konstituisanja, dokazali da ne poštujemo ni Ustav, ni zakon, ni instituciju, ni sami sebe ovde ne poštujemo, naš parlament, jer pojedini poslanici sebi dozvoljavaju da na neki uspaljeni i revolucionaran način ovde govore, ne shvatajući da je prošlo vreme toga. Građani Srbije hoće hladne i trezvene glave političara, hoće da sukobljavamo mišljenja, kako bismo došli do onih rešenja koja će njima ići u prilog, a njima ide i u prilog da se donese zakon po kome ćemo već na sledećim raspisanim izborima imati predsednika Republike. Jer, da smo do sada imali predsednika, verujem da bi on koji ima obavezu da potpisuje ukaze za pojedine zakone i te kako razmišljao da li će potpisati Zakon o radu, zakon o lustraciji, Zakon o privatizaciji i slično, ma ko on bio. Građani od nas uglavnom očekuju da počnemo da ispunjavamo predizborna obećanja, a svi smo obećavali da ćemo poštovati institucije. Jedna od tih institucija jeste i predsednik Republike i zbog toga moramo da im omogućimo da na sledećim izborima i dobiju predsednika Republike. To moramo da dokažemo i na delu. Ne vidim zašto bilo koja poslanička grupa ne bi podržala ovaj predlog zakona. Prethodni zakon, koji je predložila DSS, ukoliko bude usvojen, biće kontradiktoran sa ovim našim predlogom zakona i zbog toga je trebalo, obzirom da je ovo zakon koji smo podneli nedelju dana pre nego što je DSS, da se nađe na dnevnom redu pre one tačke dnevnog reda i da se prvo glasa o njemu, pa onda o onom drugom zakonu, ali dobro, uvek skupštinska većina radi ono što joj je volja. Mi smo to juče pokazali na Administrativnom odboru - da je važno koliko nas je, a ne ko je u pravu - pa smo preglasali tu skupštinsku većinu i odlučili da je predsednik Skupštine Dragan Maršićanin juče prekršio Poslovnik. Postoji problem tumačenja dosadašnjeg Ustava, jer niko ne polazi od pravne analogije, niti od analognog tumačenja da Ustav želi da u svakom momentu imamo sve institucije. Samim tim što predviđa postojanje vršioca dužnosti, on želi da nam ukaže da predsednika Republike uvek moramo da imamo, ali taj koji vrši dužnost predsednika Republike ne može da to bude u nekom neodređenom periodu ovako dugo kako se to nama desilo. Član 4. postojećeg zakona je bio neprecizan, a to je činjenica jer on glasi da izbore za predsednika Republike raspisuje predsednik Narodne skupštine. Ova odredba je neprecizna, pokazalo se u praksi, jer su dosadašnji predsednici Skupštine ostavljali sebi za pravo da odlučuju o tome kada će raspisivati izbore, a oni za to nisu ovlašćeni. To je rekao i Ustavni sud i zbog toga mi i predlažemo da u ovom članu 4. stoji da izbore za predsednika Republike raspisuje predsednik Narodne skupštine istog dana kada nastupe razlozi utvrđeni u članovima 86. i 87. Ustava Republike Srbije. Mislimo da je ovo apsolutno precizno, mada nam Vlada Srbije odgovara (a to je i obaveza, na kraju krajeva, predsednika Skupštine da uputi ovoj odlazećoj Vladi koja samo obavlja dužnost Vlade Srbije da se izjasni o ovom predlogu zakona) da je ovo neprecizna odredba koju mi predlažemo, jer praktično ne može da se utvrdi koji je to dan kada izbore treba raspisati. Ako smo dužni da postupamo po članu 86. Ustava onda uopšte nije teško da se izračuna kada izbori moraju da se raspišu, da bismo imali onaj minimalni zakonski rok za održavanje izbora. Ne stoji tvrdnja pojedinih poslanika koji su izlazili za ovu govornicu u prethodnoj raspravi, da su izbori skupi. To je prilično demagoški. Demokratija je inače skupa, ali imajte u vidu to da se te pare koje se utroše za izbore uglavnom utroše za troškove i nadoknade biračkim odborima. Dakle, te pare uvek odu građanima Srbije u ruke i one se dalje troše i niko od toga štete nema. Zbog toga, ne zbog ovih predsedničkih izbora koji su sasvim izgledni, iako se odlažu, koliko vidim, nego zbog budućih parlamentarnih izbora, trebalo bi da budemo svi pošteni i da se više takvih populističkih tvrdnji ne držimo. Kada jednom uđemo u izborni proces, a ušli smo još septembra meseca 2002. godine, onda više s tim procesom ne treba da zastanemo. Problem je bio, naravno, prekoračenje ovlašćenja predsednika Skupštine, bivšeg, koji je odlučio da se sa tim postupkom zastane, da ne raspisuje izbore. Imali smo odluku Ustavnog suda koji je to posle, mada post festum, nakon što su izbori već bili raspisani, proglasio neustavnim i imamo sada opet jedno neustavno stanje i neustavno ponašanje sadašnjeg predsednika Skupštine koji je već morao da raspiše izbore. Nama u principu, kao političkoj partiji, ne smeta tih 60 dana koje vi predviđate da treba da protekne da bi predsednik Skupštine otkad je imenovan (a to je bilo 4. ili 5. februara) raspisao izbore, jer smo i mi umorni od izbornih kampanja. Sve to stoji. Moramo da se držimo principijelno svojih stavova. Ako smo kritikovali nekog drugog što nešto radi, onda moramo da učinimo sve da to ispravimo i da se ne ponašamo isto, inače na taj način pokazujemo da menjamo stavove u zavisnosti od toga da li smo vlast ili opozicija, da li nam je u interesu da se izbori održe ili nije, kakav je rejting naše političke partije ili našeg predsedničkog kandidata. Politika je jedno, a institucija je drugo, a Ustav je nešto što stoji iznad svega toga. Da bismo prevazišli razne marifetluke nekih dosadašnjih političkih faktora koji su imali uticaja, a da bismo sprečili takve marifetluke i ubuduće, mi smo ovim zakonom praktično u dva člana predložili ukidanje cenzusa i predsednik Republike bio bi izabran ako bi dobio većinu glasova birača koji su glasali. Ako nijedan ne bi dobio većinu glasova birača koji su glasali, glasanje bi se ponovilo u roku od 15 dana od dana održavanja tog prethodnog glasanja i na tom ponovljenom glasanju za predsednika Republike izabran je onaj kandidat koji je dobio najveći broj glasova, bez obzira koliko je birača glasalo. Mi smo ovim predlogom zakona predvideli i mogućnost da u ovom periodu između dva kruga glasanja mogu da se vrše ispravke u biračkim spiskovima, imajući u vidu nesređenost biračkih spiskova i predložili da se briše član 13a koji se tiče finansiranja predsedničke kampanje, s obzirom da je to sve regulisano Zakonom o finansiranju političkih stranaka. Dakle, mala intervencija u Zakonu o izboru predsednika Republike koja bi trebalo da dovede do toga da nam se više nikada ne ponovi da ostanemo bez jedne tako važne institucije i da tu instituciju uzurpiraju oni koji jednostavno nisu kadri da ponesu svu odgovornost koju ta funcija iziskuje, a sama činjenica da je potreban kapacitet određenog broja birača i neposredno izjašnjavanje građana da bi neko bio predsednik države ukazuje na značaj same funkcije. Pozivam vas da još jednomdobro razmislite, da uzmete u obzir činjenicu da je zaista trebalo prvo raspravljati o ovom zakonu i možda bi i tok rasprave bio sasvim drugačiji, možda bi i odluka bila drugačija da smo tako išli, ako smo već prenebregli ono političko dogovaranje koje je moralo da se desi oko ovakvog zakona, i da glasate za ovaj zakon i da se od dana donošenja ovog zakona, kako već jednim amandmanom tražimo, raspišu izbori i da izbore imamo vrlo skoro, u onom primerenom roku, zakonskom, koji smatrate da je neophodan. A što se nas srpskih radikala tiče, ja zaista mislim da posle ovolikog ciklusa izbora više neka druga kampanja nije ni potrebna. Možemo to sve za 30 dana da uradimo i da dobijemo predsednika Republike. Za ovo uvodno izlaganjeja bih imala ovoliko, ali zadržavam pravo, naravno, da se u toku diskusije opet javim za reč.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbora za pravosuđe i upravu, Branislav Ristivojević? (Ne.) Zakonodavnog odbora, Miloš Aligrudić? (Ne.) Da li predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Gospodin Dačić, izvolite.
Mi smo sa podrškama završili, prema tome nije više tema. Mada, gospodin Toma Nikolić i ja smo obećali Borisu Tadiću, na sastanku šefova grupa, da ćemo ga podržati. Istina, dogovorili smo se da ga ja podržim dva dana pred izbore, a on jedan dan, ali ja nisam mogao da sačekam taj dan, a očekujem da to sutra učini i gospodin Toma Nikolić. Što se tiče Demokratske stranke ona, naravno, nije u domenu interesovanja. Prema tome, tema je Predlog zakona koji je podnela poslanička grupa SRS. Očigledno je da će ovaj predlog izmene Zakona biti prihvaćen, odnosno da će biti ukinut cenzus od 50%. Želim da u ime SPS-a kažem da je očigledno da će biti doneta takva odluka, zato što su se dve najveće političke stranke izjasnile, i dva najveća poslanička kluba, u prilog glasanju za ukidanje cenzusa u prvom izbornom krugu. Naravno, u ime SPS-a želim da kažem da je potrebno da Srbija ima predsednika Republike. Srbija je bila ovih nekoliko godina u potpunoj ustavnoj blokadi. Srbija je imala parlament koji je svoju parlamentarnu većinu obezbeđivao krađom glasova i poslaničkih mandata. Takođe, Srbija je imala u ovih nekoliko meseci odlazeću Vladu Republike Srbije, sastavljenu od onih koji ne samo da odlaze sa političke scene nego odlaze i iz Demokratske stranke. Takođe, Srbija je imala i blokadu rada parlamenta i bilo je potrebno da se prekine ta politička agonija koja u Srbiji postoji. Srbija ima Ustav u kome postoji institucija predsednika Republike, koji je jedna usmeravajuća ili moderatorska vlast šefa države, predsednika Republike koji ima istu legitimacijsku osnovu, kao što ima i parlament, zato što je on predstavnik naroda, biran neposredno od strane naroda. Mi smo imali situaciju da je predsednik Republike trebalo da bude institucija koja će sprečiti egzekutivu, odnosno izvršnu vlast, Vladu, da podvede pod svoju vlast legislativu, odnosno Narodnu skupštinu Republike Srbije; institucija koja će sprečiti da parlament bude instrument u rukama Vlade Republike Srbije. Ustavom je predviđeno da se to upravo sprečava institucijom predsednika Republike Srbije, koji vrši jednu vlast koja nije ni zakonodavna, ni čisto izvršna, koja se u teoriji ustavnog prava naziva moderatornom vlašću. Naravno, predsednik Republike ima ovlašćenja koja proizilaze iz načina njegovog izbora. Bilo je više puta, kao što je rečeno i povodom prethodne tačke dnevnog reda, primedbi od strane tadašnjih opozicionih partija da u Srbiji maltene postoji predsednički sistem umesto parlamentarnog sistema. Tačno je da u Srbiji ne postoji predsednički sistem, ali je tačno da predsednik Republike ima i jaču ustavnu poziciju, zato što ima legitimacijsku osnovu kao i parlament, jer ga narod bira neposredno na izborima. I, zato je predsednik Republike imao i ima ovlašćenja da izglasane zakone vraća parlamentu na ponovno glasanje. On može na obrazložen predlog Vlade da raspusti parlament, da traži od Vlade da određena pitanja iz svoje nadležnosti stavi na dnevni red, da zauzme stav o njima. Takođe, predsednik Republike može da uvede vanredno stanje na obrazloženi predlog Vlade. Mi smo došli, u prethodnih nekoliko meseci, godina, upravo zbog toga što je vlast DOS-a kršila Ustav Republike Srbije i nije želela da raspiše predsedničke izbore, u situaciju da Nataša Mićić, kao v.d. predsednika Republike koristi ovlašćenja predsednika Republike koja nisu samo reprezentativna ovlašćenja. Ona koja nije izabrana od strane naroda, ona koja je posredno izabrana, uvela je vanredno stanje, apsolutno neustavno. Ona je vanredno stanje zloupotrebljavala. Donošeni su, kao što znate, i ukazi sa zakonskom snagom, ali su naravno donošeni i zakoni u ovoj skupštini, koji su posle nekoliko meseci od strane same Skupštine proglašavani neustavnim. Kao što se sećate, to je zakon o tome da se ljudi mogu pritvarati bez odluke nadležnog suda, što trenutno ne postoji ni u jednoj državi na svetu; čak je za vreme vladavine DOS-a, u vreme vanrednog stanja, uhapšeno više ljudi nego što je to Pinoče uradio u Čileu. SPS upravo zbog svega toga, zbog jedne jake legitimacijske osnove koju treba da ima izabrani predsednik Republike, smatra da Srbija treba da dobije predsednika Republike i da odmah treba da budu raspisani predsednički izbori. Ali, da predsednik ne bi imao krnji legitimitet, da bi ga birala većina građana Srbije, mi principijelno nismo do sada podržavali, bili smo protiv ukidanja cenzusa od 50% i u drugom krugu. Ostali smo principijelno, nevezano od toga ko ima nameru da se kandiduje i želju da dobije na predsedničkim izborima, protiv ukidanja cenzusa od 50% za prvi izborni krug. U Srbiji nije kriv cenzus za to što nema predsednika Srbije. Podsetio bih da su svi dosadašnji izabrani predsednici Srbije izabrani uz postojeći cenzus u prvom ili drugom izbornom krugu. Ovde je problem bio što DOS-ova vlast nije želela da bude izabran predsednik Srbije. Prema tome, nije u Srbiji nikada bio problem i nije nemoguće dobiti predsednika Republike i sa postojećim cenzusom. Taj cenzus znači da na izbore u prvom krugu treba da izađe više od 50% upisanih birača. Po ovom predlogu zakona taj cenzus više neće postojati, čak neće postojati ni potreba da u drugom izbornom krugu dva kandidata dobiju više od 50% izašlih u taj drugi izborni krug. U drugom krugu 50% od izašlih, ne od ukupnog broja birača. To govorim zbog toga što je moguće da u drugom krugu niko ne dobije više od 50%, a vaš Predlog zakona glasi -većinom glasova. Većinom glasova – to ne mora da znači više od 50% izašlih u drugom krugu. Znači, u Srbiji se može birati predsednik i bez cenzusa. U Srbiji se predsednik može birati u parlamentu, ali ne može imati ova ovlašćenja koja sada ima po Ustavu. Može ih imati, ali će biti sa krnjim legitimitetom, i zato, bez obzira što postoji potreba da Srbija dobije predsednika, bolje je da se sve političke stranke angažuju, da imaju svoje kandidate i da predsednički izbori uspeju, nego da se ukida cenzus. Još jednom bih podsetio – svi dosadašnji predsednici Srbije izabrani su uz postojeći cenzus, čak su neki od njih birani i u prvom izbornom krugu uz postojeći cenzus od 50%. Hvala lepo.
Zahvaljujem se. Nema više predstavnika ni predsednika političkih stranaka koji se javljaju za reč. U ime predlagača gospođa Pop-Lazić, ali mi dozvolite u međuvremenu da vas obavestim da će sednica Odbora za pravosuđe i upravu da se održi u ponedeljak u 9,45, sala na trećem spratu, a sednica Administrativnog odbora održaće se danas u 17,00 časova u sali u prizemlju. Izvolite, gospođo Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodni govornik me je malopre zaintrigirao da ponovo izađem za govornicu da neke stvari objasnim ili razuverim poslaničku grupu SPS-a da je na ispravnom putu, s obzirom da cenzus koji oni traže radi dobijanja legitimiteta budućeg predsednika, iako smo rekli već, a i vi svi znate, postoji u malom broju država gde se neposredno bira predsednik. Ali, zaboravljate da je tačka dnevnog reda nakon ove tačke izmena Zakona o izboru narodnih poslanika koji predviđa još uvek jedinstveni birački spisak (koji nemamo), a predviđa i glasanje u inostranstvu, pa će ljudi koji žive u inostranstvu, koji nikada nisu živeli ovde moći da glasaju. Iako Zakon o izboru narodnih poslanika još uvek kaže, a i Ustav kaže da mora da ima prebivalište na teritoriji naše zemlje ili barem poslednje prebivalište, vidimo da će Predlog omogućavati da i oni koji nikada nisu imali prebivalište u zemlji glasaju. Dakle, oni će u svoj toj masi, ukoliko taj zakon bude donet, a utisak je da postoji nova skupštinska većina koja će taj zakon izglasati, dodatno da otežaju izbor predsednika, jer se te odredbe odnose na sprovođenje izbora za predsednika Republike. Dakle, ako bismo ostavili taj cenzus, mi nikada ne bismo imali izabranog predsednika, imajući u vidu da će moći da glasaju i građani Srbije u dijaspori, pa čak i oni koji nisu nikada imali prebivalište, ali o tom potom. Naravno, videćemo posle rasprave o tom zakonu da li postoji skupštinska većina za izglasavanje tog zakona, ali ja verujem da DSS to ne bi stavila na dnevni red da to nije obezbedila unapred. To dodatno otežava izbor predsednika, jedino ako zaista ne želite da se predsednik izabere. Dakle, ne shvatamstav SPS-a koji se zalaže da postoji ta institucija, imajući u vidu njena ovlašćenja, da toliko potencira taj kapacitet od 50% izašlih birača, znajući za ovu činjenicu koja se tiče glasanja u inostranstvu. A doduše, to, po onom predlogu zakona koji će tek biti na dnevnom redu i o kome ćemo tek govoriti, prosto ne znamo kako ćemo da sprovedemo, s obzirom da nam je ostalo malo vremena do održavanja ovih izbora, a da mnoge tehničke stvari nismo rešili: ni kako će, ni gde će glasati, o čijem će trošku, ako već potencirate tu temu, političke stranke da pošalju svoje predstavnike tamo gde god žive naši građani da bi mogli da glasaju i da kontrolišu te izbore. Bez kontrole izbora, shvatićete i vi valjda, nema demokratskih izbora i ti izbori ne mogu da imaju nikakav legitimitet. Kako će država obezbediti vize za sve one koji budu želeli da imaju svoje predstavnike na biračkim mestima, to je problem za novu vlast, ali budite sigurni da ukoliko to ne budu uspeli da obezbede, te izbore niko priznati neće. Ja se zaista bojim da oni koji se najviše pozivaju na legitimitet, na demokratiju, na institucije, to ne rade namerno, a prosto ne mogu da verujem da je slučaj i da nisu svesni toga da sve te uslove neće moći da ispune, i da samo možda marketinški bacaju prašinu u oči našoj dijaspori koja treba da stekne utisak da DSS želi i njih da pita ko će biti na vlasti u Srbiji.
Replika, izvolite, gospodine Mihajlov.
Gospođo Pop-Lazić, i na najdužim i na najozbiljnijim putevima uvek je potrebno napraviti prvi korak i upravo uvođenje dijaspore u Predlog zakona o izboru narodnih poslanika je prvi korak da se izjednače naši državljani u zemlji i inostranstvu; prvi korak da oni budu građani jednaki sa nama koji danas sedimo u ovoj sali; prvi korak ako želimo da se oni vrate u našu zemlju i budu deo našeg ekonomskog i svakog drugog oporavka, i zato treba napraviti prvi korak. Prvi korak smo napravili i u Zakonu o izboru narodnih poslanika, tu smo uveli mogućnost da dijaspora glasa. Sigurno da prvo glasanje neće biti idealno u svemu, da neće biti možda omogućeno svima da glasaju, ali treba napraviti prvi korak. Ovo je taj prvi korak i DSS je o tome pričala dok je bila opozicija, pričali smo u poslednjih 10 godina kada smo kao stranka nastali i smatramo da ovaj prvi korak, koliko god se vama činio beznačajan, mora da bude napravljen, a mi smo ga napravili i na njemu ćemo istrajati. Upravo zbog činjenice da smo svi mi jednaki, da država Srbija prema onima koji nisu rođeni u Srbiji mora da se ponaša kao majka, a ne kao maćeha. Dokle god mi ne budemo onima koji žive van naše države omogućili da dobiju državljanstvo i da glasaju, oni sigurno neće ovde doći da investiraju, jer neće biti sigurni, samim tim što će se u svojoj državi osećati kao stranci. Da se više ne bi osećali kao stranci, već da bi se osećali kada dođu u Srbiju kao kod svoje kuće, treba da napravimo prvi korak, a to je da im omogućimo da glasaju.
Replika, gospodin Vučić. Samo malo, kao šef poslaničke grupe je odabrao gospodin Vučić da se obrati, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, tema je vrlo ozbiljna. Naime, da pokušam da odgovorim na ovo što je izrekao gospodin Mihajlov, demagoški pokušavajući da kaže kako oni tobož vole naš narod i naše ljude koji žive i rade u inostranstvu, a mi tobož ne volimo ili ne znam ni ja šta. Naime, SRS smatra da kada bi postojalo dobro rešenje i kada bi mogao da se kontroliše sam izborni proces, kada bi to moglo da se uredi na pravni i demokratski način, ne da ne bi bilo problema, bilo bi poželjno da naši ljudi u inostranstvu glasaju. Ovde ima desetine problema koje ćemo veoma teško rešiti, jer je to nemoguće. Kaže gospodin Mihajlov - neće na prvim izborima biti sve idealno. Ako ne bude sve idealno, onda nismo imali demokratske, valjane izbore. Valjda mora da bude sve idealno po tom pitanju, posebno je tu poštovanje biračke volje, urednih spiskova, jasne i tačne evidencije. Ovde se radi, pre svega, o nečemu drugom, a onda i o kontroli samog postupka, što nije predviđeno vašim predlogom zakona. Ovde se radi o nečemu drugom, a to je, sastajali ste se sa predstavnicima naše dijaspore, sastajali smo se i mi, ali za razliku od vas koji ste licemerje pretočili u zakonski projekat, mi nismo obećavali ono što je nemoguće da se uradi. Rekli smo - voleli bismo da se integrišete u naš socijalni život, voleli bismo ako postoji način ili mogućnost i da izađete na izbore, pa da vidimo kako da obezbedimo kontrolu. Ako mislite da ćemo da dozvolimo da izbori budu valjani ili da ih proglasite za uspešne na taj način što će se u diplomatsko-konzularnim predstavništvima glasati uz kontrolu ambasadora, konzula ili bilo koga, tako što će on moći da ubacuje svoje koverte koliko hoće i kako hoće, pa će vaš Glišić u Australiji da donese stotine koverata ili hiljade koverata za DSS, pa makar ne dobili nijedan glas to nećemo da dopustimo. Kako ćemo da obezbedimo to da ljudi mogu da glasaju u Brizbejnu, Pertu, kao i u Melburnu i Sidneju? Kako i na koji način? Da li je neko razmišljao o tome? Kako i na koji način ćete da obezbedite da se glasa u Štutgartu, Dortmundu, Kelnu i Berlinu, zato što ako mu ne dozvolite da glasa ... Ako možete malo da ih umirite i da mi ovo vreme ne računate. Dakle, ako postoji ta mogućnosti da glasaju samo u Berlinu ili u još jednom ili dva grada, onda ćemo imati još veći problem, lakše će im biti da dođu do Beograda. Dakle, to nije pitanje nečije volje da li ti ljudi da glasaju ili ne, kako ste vi to želeli da predstavite, jer mi želimo da ti ljudi glasaju, i zahvaljujući njihovim glasovima, zahvaljujući njihovoj izbornoj volji, jer najveći deo tih ljudi je stigao na parlamentarne izbore u Srbiju, zbog velikog interesovanja, SRS jeste dobila najveće poverenje. I ne brinite, pobeđivaćemo vas ne samo u Beogradu, Pirotu, Novom Sadu, pobeđivaćemo vas i u Minhenu, Adelejdu, Brizbejnu i u svakom drugom mestu na svetu, ali za to moramo da obezbedimo jasan postupak kontrole, na zakonu zasnovan i da tu ne bude nikakvih problema. Još nešto, povodom onoga što je prebačeno gospođi Pop-Lazić, a nije istinito. Završavam, gospodine potpredsedniče. (Predsedavajući: Vi imate svojih 20 minuta, pošto govorite kao šef poslaničke grupe. Nije bilo replike. Tražili ste na intervenciju gospođe Pop-Lazić kao predstavnik poslaničke grupe. Imate još 16 minuta.) Imam još šest minuta. Ovde je istaknuto kako mi imamo predsednički sistem. Nemamo predsednički sistem, to je čista izmišljotina nekadašnjih političkih protivnika vlasti. Nijedan teoretičar u Srbiji vam neće reći da imamo predsednički, čak ni polupredsednički sistem, jer šta su ingerencije predsednika Republike koje su predviđene od člana 82. do 89. Ustava Republike Srbije. Ovlašćenja predsednika Republike su posebna u odnosu na Vladu Republike Srbije, kao drugi organ izvršne vlasti, izuzetno mala. On čak ne može na drugačiji način da utiče na rad Vlade Republike Srbije, osim da poziva pojedine ministre, članove Vlade, i to je više uticaj na javnost i građane Srbije nego što je suštinski uticaj na rad Vlade. On tim pozivima, tim razgovorima, tim apelima može pre svega da utiče na taj način da govori javnosti i ljudima ko loše obavlja svoj posao, ko ga ne obavlja, ko ga obavlja na protivzakonit i kriminalan način itd. Suštinski, on tu nema značajnija ovlašćenja. On ima pravo suspenzivnog veta u vidu njegove kontrole nad radom Skupštine, ali ako Skupština ponovi svoju odluku i ponovo donese isti zakon predsednik Republike Srbije je primoran da taj zakon ukazom proglasi, odnosno da ga potpiše. Dakle, tu je veoma ograničen predsednik Republike. Sada pogledajte kakva je to vrsta kontradiktornosti. Mi nemamo izborni cenzus za parlamentarne izbore. Dakle, moglo je da izađe 100.000 birača na izbore i da izaberete vladu koja će da ima neuporedivo veća ovlašćenja nego što ima predsednik Republike u skladu sa pozitivnim Ustavom Republike Srbije, a cenzus za predsednika Republike bi nam ostao. Mislim da je to nesalomiva logika i da je to potpuno jasno svakome. Zato je neophodno da se donese ovakav zakon i zato sam uveren i očigledno je da ćemo za to imati poslaničku većinu. Postoji nekoliko razloga zašto smo mi tu imali probleme sa izborom predsednika Republike, faktičke i pravne. Faktički problem imamo i danas. Da napravimo jednu simulaciju: da sutra raspišete izbore i da kaže npr. Srpska radikalna stranka (iako mi to nikada nismo učinili, hoću da kažem kakva je politička situacija u Srbiji, kakva bipolarnost postoji u gotovo svakom trenutku) da neće da učestvuje na predsedničkim izborima, niko živi ne bi mogao da dovede do 30% izašlih, a ne do 50%; ili da kaže ceo jedan blok ovih ostalih stranaka koje su protiv SRS - nećemo da učestvujemo, mi ne možemo da izvedemo naravno 50% ljudi na izbore i to uopšte ne krijemo, tu nema spora. Znači, mi imamo jednu tešku političku situaciju, značajnu podeljenost i, naravno, mislimo da imamo veći broj pristalica i simpatizera, ali ta značajna podeljenost je nesporna. Sa druge strane, imamo pravno pitanje da li nam je potrebno i da li moramo da imamo predsednika Republike. Moramo da imamo predsednika Republike ili da imamo izbore, ali je bolje da imamo izabranog predsednika, jer ćemo time motivisati sve one da uđu u tu vrstu političke utakmice. Kada se ukine cenzus neće moći da kaže ni DB takozvani, niti će moći da kaže SRS, niti bilo ko drugi – izvinite, prepuštam ovom drugom pobedu na tim izborima. Pobeda na tim izborima je od suštinskog značaja, ne samo zbog činjenice što će imati neka ovlašćenja da bude član Vrhovnog saveta odbrane, da predlaže predsednika i sudije Ustavnog suda Srbije i ova koja sam naveo, da ne govorim o odlikovanjima i pomilovanjima koja su nešto manje značajna ovlašćenja predsednika Republike. On ima suštinski značaj zbog jedne stvari: izabran je neposredno izraženom voljom građana Srbije. U tome leži njegova ogromna snaga koja nije zasnovana na ustavnim ovlašćenjima i prerogativima vlasti, već na ogromnom uticaju koji ima kod građana Srbije. Odatle potiče njegova ogromna politička moć. Dakle, ukoliko bi se to dogodilo i na takav način, pod ovim uslovima se raspišu predsednički izbori, onda se jasno može sagledati promena biračke volje, promena raspoloženja građana Srbije i onda je jasno da bismo morali da idemo na nove parlamentarne izbore ili da vidimo kako i na koji način da se drugačije ustanovi nova većina u Skupštini Srbije. Dakle, mislim da su to dva ključna razloga zbog kojih bi ovakav predlog, koji je podnela SRS, trebalo da prihvate sve poslaničke grupe u Skupštini Srbije. Jasno je da ćemo imati većinu zato što su neke druge političke stranke to tražile ranije, ali ono što je važno to je da se postigne politički konsenzus i da ovo prihvate sve političke snage. Imali smo problema i ranije. Nije tačno da je lako biran predsednik u prethodnom periodu. U stvari, kada je Vojislav Šešelj pobeđivao onda je nedostajalo 0,02 pa su vađeni glasovi tamo gde nismo imali kontrolora, a nije nam dozvoljeno da na svakom mestu na Kosovu i Metohiji u tom trenutku imamo kontrolore. Onda smo u ponovljenom izbornom turnusu imali slučajeve da u Glogovcu kandidat Socijalističke partije Srbije ima 19.000 glasova, a mi da imamo četiri glasa. U Donjem Prekazu njihov kandidat ima 642 glasa, a mi nula glasova. Tamo, znamo da su srpski policijski tenkovi 1999. godine uspeli da uđu u Donje Prekaze, a nikada pre toga, od 1945. godine srpska noga kročila nije, ali je neko rekao da su otvorena biračka mesta i Savezni ustavni sud kaže – šta nas briga, nemate dokaz da nije. Vi mu kažete – čoveče božiji, tamo nikada niko živ nije došao, a kamoli da su izbori održani, i on nas ubedi da je Adem Jašari glasao za Milana Milutinovića. Znači, sve je bilo moguće, ali je ispunjavano na takav način. Ovo je konačno rešenje kojim možemo da pokažemo da treba da imamo predsednika, da uđemo u otvorenu političku utakmicu, u bespoštednu, ali korektnu i fer političku borbu, da dobijemo najboljeg među nama. Ako to bude srpski radikal, biće to značajna promena za Srbiju, a ako pobedi neki vaš kandidat, mislimo da će to biti loše za Srbiju, vi mislite da će biti dobro. Naravno, kao što ste vi rekli, mi vam kažemo i znate da smo uvek priznavali volju građana, uvek prvi saopštavali izborne rezultate, nikada nismo lagali, nikada nismo krali i to nećemo činiti nikada u budućnosti.
Gospodin Dačić, replika, a zatim gospodin Ristivojević kao zamenik predsednika.
Javio sam se u stvari zbog onoga što je rekla gospođa Pop-Lazić, ali je gospodin Vučić sada spomenuo neke stvari, pa bih ujedno da iskoristim da i na to repliciram ili svejedno da iskoristim svoje vreme kao predsednik poslaničkog kluba SPS. (Predsedavajući: Molim vas da iskoristite svoje vreme za repliku, jer ste iskoristili prvih 10 minuta i poslednjih 10 ostavili za završnu reč.) Znači, replika u jednoj rečenici. SPS je principijelno protiv skidanja cenzusa. Pokazalo se da se mogao birati predsednikRepublike i sa postojećim cenzusom i sa cenzusom u drugom izbornom krugu. Dosadašnja parlamentarna većina DOS-a je skinula cenzus u drugom izbornom krugu i opet nije izabran presednik. Na poslednjim izborima, čini mi se da je procenat izlaznosti bio 38%. Ako uzmete broj dobijenih glasova vodećih kandidata, to bi otprilike bilo sa 20% glasova, sa 20% biračkog tela bi bio izabran predsednik Republike. I to je moguće, ali smatramo da to nije dovoljna legitimacijska osnova za takva ovlašćenja koja predsednik Republike ima. Nisam rekao da je u Srbiji predsednički sistem, u Srbiji je sistem parlamentarizma, ali sa malo naglašenijom ulogom predsednika Republike, koja nije samo simbolička i reprezentativna, zato što se bira od strane naroda. Zato i nije logično da Nataša Mićić sa svojom torbicom proglašava vanredno stanje, a njunarod nije izabrao. Gospodin Vučić je malopre rekao nešto o izborima, a pretpostavljam da je mislio na predsedničke izbore 1997. godine. Što se toga tiče, ne bih želeo da se vraćam u prošlost, samo bih želeo da kažem da je SRS učestvovala na tim izborima i njen predsednik Vojislav Šešelj, da je učestvovao Milan Milutinović u ime SPS-a. On je na tim izborima pobedio, kao predsednik Republike dao je mandat za sastav Vlade Mirku Marjanoviću, koji je sastavio Vladu čiji je potpredsednik bio Vojislav Šešelj. Prema tome, smatram da je to apsolutno legitimno. Hvala lepo.
Reč ima gospodin Ristivojević, kao predstavnik poslaničke grupe, zamenik šefa, izvolite.
Uvažene kolege narodni poslanici, želeo bih samo da istaknem par stvari, odnosno da se osvrnem na par stvari koje su rekli uvažene kolege prethodni govornici, gospodin Vučić naročito, a to je da mi je žao što smo počeli raspravu o sledećoj tački dnevnog reda, pre nego što smo ovu iscrpeli. Međutim, ne mogu a da se ne osvrnem na par stvari koje su tu rečene. Sasvim je moguće, gospodine Vučiću, da izbori budu legalni i zakoniti, a da ne budu idealni. Zakon o izboru narodnih poslanika, na primer, predviđa niz povreda postupka, neke su apsolutne, neke mogu automatski da dovedu do poništavanja, recimo, glasanja na jednom biračkom mestu, neke su relativne, ne moraju odmah. Postoje takve povrede biračkog postupka koje apsolutno ne utiču na zakonitost postupka; npr. na izborima za ovu skupštinu na kojima smo mi izabrani, kao i na prethodnim predsedničkim nije funkcionisao, recimo, nadzorni odbor koji pominje Zakon o izboru narodnih poslanika, pa su izbori bili zakoniti, legalni, a nisu bili idealni. U tom smislu, treba shvatiti reči gospodina Mihajlova, koji je govorio da je moguće da i na budućim izborima za koje predviđamo stvaranje posebnih evidencija, odnosno posebnih spiskova birača, naših sugrađana koji se nalaze u inostranstvu, neće biti idealni ti spiskovi. Verujem da nije moguće u narednih mesec ili dva popisati sve naše ljude koji imaju boravište u inostranstvu, ali zaista je neophodno krenuti bar sa tim prvim korakom. Tamo gde je moguće, to treba uraditi i tamo gde je moguće napraviti te posebne evidencije treba sprovesti glasanje. Nadam se da ću u narednih par godina, najduže, do sledećih izbora ili možda za eventualno dva kruga izbora za ovu skupštinu,biti moguće da se svi ili najveći deo naših sugrađana koji se nalaze u inostranstvu nađu na tim posebnim spiskovima birača koji se nalaze u inostranstvu i da se svima njima omogući glasanje. Vi ste uzeli za primer Australiju. Slažem se sa vama se da je skoro nemoguće da za naredne izbore uspemo, recimo, u Australiji da popišemo ljude; zato bar u bližoj okolini, geografski, bar u zapadnoj Evropi gde se nalazi najveći deo naših sugrađana, mislim da je moguće. Tu imamo veliki broj diplomatsko-konzularnih predstavništava kojapredlažemo kao mesta na kojima bi ti izbori mogli, odnosno glasanja, da se sprovedu. Znači, ponavljam, da ne bi bilo zabune, zbog naših sugrađana koji gledaju ovaj prenos, moguće je da izbori budu zakoniti, a da ne budu idealni.
Hvala vama. Po Poslovniku, gospodin Pajtić, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, skrenuli smo pažnju....
Samo mi recite koji član?
Član 82. stav 6. Izražavam sumnju u postojeći kvorum utvrđen elektronskim sistemom. Protivposlovnički je sednica zakazana za danas i niste u stanju sat vremena da držite kvorum i u toku prepodneva i u toku popodneva. Toliko o novoj skupštinskoj većini. Molim vas da utvrdite kvorum.
Poslušaćemo, naravno, gospodina Pajtića. Molim vas da utvrdimo kvorum. Molim poslanike da stave svoje poslaničke kartice. Konstatujem da imamo kvorum. Nastavljamo rad. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe DSS, SRS i DS-a. Dajem reč narodnom poslaniku Miroslavu Petkoviću, a neka se pripremi narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, dva dana u ovoj sali razgovaramo o dva zakonska predloga i mislim da je uglavnom već sve rečeno. Pokušaću samo da se osvrnem na par najznačajnijih činjenica. Srbija nema predsednika, naša kuća nema domaćina. Znamo da je za to kriva bivša vlast, da veliku odgovornost za to snosi gospođa Nataša Mićić. Znamo da je kršila Ustav. Ali, da ne lamentiramo nad njenom sudbinom, mislim da je dobro da vidimo šta možemo da uradimo u ovom trenutku u interesu građana Srbije, kada se već pozivamo svakog dana više puta na naše birače. Činjenica je da danas raspravljamo o dva zakonska predloga koji su kompatibilni, i to je nesporno. Činjenica je da će DSS podržati predlog SRS-a u tom smislu da se ukine cenzus prilikom izlaska na izbore od 50%, i to je nesporno. Uostalom, da je to učinjeno kada je to predlagala DSS, gospodin Vojislav Koštunica bi već odavno bio predsednik Srbije, i to je nesporno. Predlog SRS-a u stvari bi značio da se u ovom trenutku raspišu izbori, da odmah izađemo na izbore po cenzusu od 50%, uz troškove od pet miliona evra i konačan ishod - Srbija ponovo neće dobiti predsednika. Ne znam kome vi terate inat, gospodo, a ne mogu da se složim sa tezom da troškovi nisu veliki, a demokratija košta. DSS je odgovorna stranka prema svojim biračima, gospodine Vučiću, i ona će učiniti sve da svojim biračima ispuni ono što je obećala u predizbornoj kampanji. Gospodine Vučiću, nema razloga da tako reagujete, uostalom, od bukve se violina ne pravi .... (Predsedavajući:Molim vas, malo pristojnog ponašanja. Molim vas. Izvolite.) Gospodo, niko nema tapiju na mesto predsednika Srbije, biće u Srbiji izbora, ko što narod kaže.
Reč ima gospodin Žarko Obradović, a neka se pripremi Vjerica Radeta.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, Srbija nema predsednika Republike zato što dosadašnja vlast to nije želela. Predloženim rešenjima će se sigurno smanjiti legitimitet i kredibilitet budućeg predsednika, kao važne funkcije u državi i kao kohezionog faktora. SPS neće podržati predložene izmene Zakona o izboru predsednika Republike, pogotovo one koje se odnose na ukidanje cenzusa od 50 posto, kao uslova validnosti izbora i pobede nekog od kandidata za predsednika Republike. Zanimljivo je, to je jedno malo zapažanje pre nego što pomenem razloge zbog kojih nećemo podržati ove izmene, da postoji saglasnost dve najveće poslaničke grupe oko tog famoznog cenzusa, ali zanimljivo je iz razloga što kada slušate predstavnike te dve poslaničke grupe, niko se ne usuđuje da kaže da je reč o koaliciji. Radikali su upotrebili jednu lepu reč "konsenzus". Kada se druge poslaničke grupe slažu, postoji istovetnost stavova, onda to nije konsenzus, onda je to koalicija. To govori samo koliko, u stvari, politički interesi dominiraju svakom raspravom koja se vodi u ovoj skupštini, što nije sporno, ali bi bilo pošteno priznati. Juče su nekima usta bila puna ustavnosti i potrebe poštovanja Ustava, donošenja rešenja koja su u skladu sa Ustavom, a danas, kada je reč o ovom predlogu zakona, Ustav se apsolutno zaobilazi. Morala bi postojati jednakost u izbornom procesu. Ustav propisuje kako se predsednik može opozvati i takvi uslovi bi bili logični da se primenjuju i kada je reč o izboru predsednika Republike. Svi govore o cenzusu, a vrlo se malo govori o ovlašćenjima. Ranijih godina priča je bila upravo obrnuta. Pričalo se o velikim, ogromnim ovlašćenjima, cezarističkim ovlašćenjima predsednika Republike, a cenzus nije bio sporan. Izbori koji su održavani između 1990. i 2000. godine su uspevali, iako je postojao cenzus od 50 posto i u prvom i u drugom izbornom krugu i to nije bila smetnja da građani Republike Srbije dobiju legalno izabranog predsednika, tajnim glasanjem na izborima, kao što je to red. Sada je, očigledno, cenzus problematičan, jer nema kandidata koji mogu privući građane da izađu u tom broju i obezbede da izbori budu uspešni. Zato se pribegava najprostijem, najbezbolnijem rešenju: izmeniti zakon, cenzus ne postoji, pa koliko izađe neka izađe, predsednik da bude izabran. Ima jedan mali problem, kažem, ta ustavna rešenja vezana za opoziv. Imaćemo predsednika sa ovlašćenjima, neću reći ni velikim ni malim, jer ranije je bilo reči da su velika, a sada to niko ne pominje, čak kaže da su protokolarna, ali je suština da postoji jedan raskorak između izbora i opoziva. Zanimljivo je da i ovaj sadašnji cenzus od 6.511.000 birača jeste problem za izbor predsednika, a zaboravlja se pomenuti da je već jedanput cenzus smanjen. Godine 1997. biračko telo Srbije iznosilo je 7.220.000 birača, pa je taj cenzus smanjen, pa je i to smanjenje birača prepreka za neke kandidate da pobede na izborima. Ali, cilj opravdava sredstvo. Sada se koriste drugi argumenti, naravno, da bi se obezbedila pobeda kandidata. Moramo reći da se predloženim izmenama Zakona, posebno smanjenjem cenzusa potrebnih glasova za izbor predsednika, narušava i princip jednakosti u izbornom procesu oko izbora predsednika i njegovog opoziva. Logično je da se neko bira i razrešava na isti način i pod istim uslovima. Ustav Republike Srbije, još uvek važeći, u članu 88. stav 3. propisuje da je predsednik Srbije opozvan ako za to glasa većina od ukupnog broja birača. Naravno da se o opozivu odlučuje neposredno i tajnim izjašnjavanjem. Ako se usvoje ponuđene izmene zakona, logično je da onda predsednik Srbije može biti, i sigurno će biti, izabran sa jako malim brojem glasova birača, svakako daleko manjim nego što je potrebno za njegov opoziv. Isti čovek, ista funkcija, a potpuno različiti uslovi za izbor i opoziv. Doduše, u ovom zakonu ima i dobrih stvari. Jedna je brisanje odredbe koja je davala predsedniku Narodne skupštine mogućnost da odlučuje o raspisivanju izbora za predsednika Republike. Da to nije dobro rešenje i da daje mogućnost za zloupotrebu, SPS je istakla i novembra 2002. godine, kada je Skupština raspravljala o izmenama Zakona o izboru predsednika. Tada smo bili u pravu, pokazala su i kasnija dešavanja na političkoj sceni Srbije. Tadašnji predsednik Narodne skupštine Republike Srbije je, radeći jedino i samo u interesu politike DOS-a, "odlučio", jer svi znamo kako je odlučivano, da ne raspiše izbore, sa tada, a i sada vrlo smešnim objašnjenjima. U stvari, izborni rejting DOS-a je tada bio vrlo mali i procenilo se da treba kupiti vreme, pa tek u nekim novim uslovima raspisati izbore. Posle devet meseci, kada im se učinilo da je situacija bolja, da je rejting veći, naprasno je od strane istog tog predsednika odlučeno, a odlučili su drugi, da se raspišu izbori. Kasniji razvoj događaja je pokazao da procene nisu bile dobre, što je dobro za Srbiju, ali i koliko je ta odredba bila osnov za voluntarističko tumačenje. Suština priče jeste u tome da su takve odredbe bile u Zakonu da bi se mogle oblikovati kako odgovara vladajućoj koaliciji. Naravno, DOS je pravio izbore da uspeju ili ne uspeju, kako im odgovara, kao što je na izborima za predsednika Republike imao i svoje kandidate, kako one zvanične, tako i nezvanične. Ceo izborni proces je bio napravljen tako da ostvari željene interese DOS-a, pa smo imali zvaničnog kandidata i onih nezvaničnih koji su, da kažem, popunjavali prazan prostor i oblikovali medijsku scenu Srbije da drugi pravi kandidati ne bi mogli da iskažu svoje vrednosti, a kamoli da se politički stavovi mogu predstaviti na valjan način. Imali smo situaciju, i to je tolerisano, da neki kandidati nisu skupili 10 hiljada potpisa, neki 500, neki 600, neki 1000, a neki čak i 4-5 hiljada manje. O tome je postojao i zvanični izveštaj MUP-a, koji je imao zakonom utvrđenu obavezu da proverava validnost tih potpisa, da vidi da li su stvarno potpisnici. Naravno, taj zvanični izveštaj MUP-a je potpuno ignorisan, jer je to tada odgovaralo DOS-u. Nadam se da se to više nikada neće desiti i da i ta dimenzija izbora neće biti primenjena. Srbiji je, nesporno, potreban predsednik, ali za to nije prepreka cenzus. Potrebna je saglasnost političkih stranaka i jedinstven poziv biračima Republike Srbije da učestvuju u izborima, takođe i da mediji ne vode negativnu kampanju, da rešenja budu u skladu sa Ustavom, bar dok Ustav postoji, što sada nije slučaj. Još dve reči, vezano za izbore. Slažem se sa ostalim kolegama da biračke spiskove treba urediti, da tu ima mnogo manjkavosti. Objektivno, to je jedna velika prepreka za uspešnost svakih budućih izbora. Opštinski organi očigledno nisu uradili na tom planu mnogo i to će biti jedan veliki izazov za njih, a prepreka za legalan izbor predsednika Republike ili za bilo koje druge izbore. Još nešto o načinu praćenja samih izbora. Mi smo imali jedan nadzorni odbor, koga niko nije pominjao, niti se zna da li je živ i da li funkcioniše ili ne funkcioniše. Skupština bi morala stvoriti i te pretpostavke za uspešnost izbora, jer smo imali jednu paradoksalnu situaciju, da se pojavljuje nevladina organizacija CeSID kao neko ko u ime državnog organa daje ocene o regularnosti izbora, a videli smo u protekle tri godine da je postojala apsolutna pristrasnost tog organa, vezano za vladajuću koaliciju, odnosno DOS. Ako želimo regularne, fer, poštene izbore, da građani Srbije biraju onoga koga žele, onda i ta rešenja moraju biti izmenjena ili napravljena da budu u skladu sa Ustavom. Ovaj predloženi zakon delom predloženih rešenja nije u skladu sa Ustavom i mi, Socijalistička partija Srbije, ih zato nećemo ni podržati.
Hvala vama. Gospodin Vučić je tražio repliku. Pomenuta je stranka.
Dame i gospodo, nemojte profesore Anđelkoviću da se srdite i ljutite, direktno je pomenuo SRS. Malopre smo se pomalo osmehivali i smejali kada smo čuli jednu tvrdnju gospodina Obradovića, ali smo shvatili da je više tragično, ali ja moram da je objasnim zbog građana Srbije. Naime, gospodin Obradović je, pošto je teško braniti politiku njegove političke stranke danas, izašao pa kaže – radikali su u koaliciji sa DSS-om, glasaće za jedan zakon zajedno. Dakle, što se tiče SRS-a i odnosa koalicije i konsenzusa po određenim pitanjima, koalicija se pravi po ključnim političkim pitanjima, pre svega formiranja, podržavanja i održavanja vlade. U tome se sastoji koalicija, ili u formiranju i podržavanju zajedničkog kandidata za predsednika Republike ili zajedničku parlamentarnu listu. To su koalicije. Da li ćemo mi glasati za odluku DSS-a po kojoj je danas petak ili ne, to nije koalicija, to se podrazumeva da ćemo učiniti, a oni bi teško mogli da objasne svojim biračima i građanima Srbije zašto su protiv radikalskog predloga zakona za koji su se toliko zalagali. Meni je veoma stalo da i poslanička grupa SPS glasa za predlog SRS-a. Voleo bih da svi u ovoj skupštini glasaju za ovaj predlog, pa smo spremni tu, ako hoćete metaforične ustupke da učinite. Kada kaže gospodin Obradović – sve je u redu sa zakonom, problem je u kandidatima, evo, ako njihov kandidat dođe do 3%, neka on bude predsednik Republike. Spremni smo i tako nešto da prihvatimo, ne bismo nikakav problem sa tim imali. Naravno, ovo sam se šalio, ali kako je nemoguće da taj kandidat dobije 3%, tako je nemoguće prihvatiti i ovakvu vrstu primedbi. Dakle, SRS vas još jedanput podseća na činjenicu da Skupštinu Srbije biramo bez ikakvog cenzusa, a skupštinska većina formira vladu Republike Srbije. Vlada Republike Srbije je organ sa najvećim ovlašćenjima u Republici. Ako je to moguće da se uradi bez cenzusa, podrazumeva se da je moguće i da je normalno i da to bude i sa predsednikom Republike, koji ima neuporedivo manje prerogativa vlasti, neuporedivo niže ingerencije. Dakle, to je što se toga tiče, a naravno ne brinite za građane Srbije, oni će dobro umeti da procene i ko je sa kim u koaliciji, ko je na koji način i zbog čega pravio koalicione sporazume, ko je odbijao neke koji su bili vrlo logični i jedino prihvatljivi za građane Srbije, i zato mi od tih izbora ne bežimo, a neka narod kaže ko mu je najprihvatljiviji. Može to da bude i kandidat SPS-a, a može da bude kandidat i Demokratskog centra, ne ulazimo u to; a ako kažu da je to kandidat SRS-a, a mi verujemo da hoće, očekujemo da ostali to prihvate, podrže i da opet ne nalaze nekakve falinke i mane, samo zato što jeu pitanju srpski radikal i zato što ne mogu da podnesu takav izborni poraz.
Po Poslovniku?
Kao šef poslaničke grupe.
Izvolite, to je drugi deo vašeg vremena, gospodine Dačiću, budite ljubazni, pošto ovo morate sa mnom da raspravite, sigurno ne sa nekompetentnim ljudima, budite ljubazni.
Molim predsedavajućeg, ili predsednika Skupštine, da kada daje poslanicima reč vodi računa po kom osnovu daje. Mi ćemo se pridržavati Poslovnika. Dobro je poznato da šefovi poslaničkih klubova mogu da se javljaju ako se neko uvredljivo izrazio o njegovoj političkoj stranci. Prema tome, ja ne želim ovoga puta da tumačim da li se gospodin Vučić uvredljivo izrazio ili ne, ali koristiću ovo dodatno vreme koje imam kao šef poslaničkog kluba. Što se tiče SPS-a, naše principijelno opredeljenje ne zavisi od želje SRS-a, DSS-a, oni imaju isti cilj, da njihovi kandidati budu izabrani za predsednika Republike Srbije i to je legitimno pravo svake stranke i njihov stranački interes. Mi samo ukazujemo na to da i član Ustava Srbije kaže kako se opoziva predsednik Republike, a dobro je poznato da u pravu i prilikom izbora uglavnom na onaj način na koji se neko bira, na takav način se taj i razrešava. Nije moguće da se predsednik Republike izabere sa milion i 200.000 glasova, a da treba da se opoziva sa tri miliona i 260.000 glasova. To je suština. Govorili su malopre da je bilo bojkota izbora, da su političke stranke bojkotovale izbore. Ja bih vas podsetio da su gotovo svi izbori koji su održavani od 1990. godine pa do 2000. godine bili bojkotovani od nekih političkih partija i uvek je izlazilo više od 50% birača. Da su sada raspisani izbori, da nekoliko vodećih političkih blokova ima svoje kandidate, izašlo bi više od 50% građana i ne razumem zašto postoji ovakva želja da se predsednik izabere sa 20% glasača od ukupnog broja birača. Očigledno je da postoji zajednički stranački interes SRS-a i DSS-a, i to je legitimno. Nemojte onda kada Socijalistička partija Srbije glasa u ovom slučaju, na primer, zajedno sa DS-om, da to smatrate kao neprincipijelno. Mi samo tražimo iste aršine kada govorite o svemu. Gospodin Vučić je malopre kritikovao Žarka Obradovića. Ja želim ovom prilikom njega da kritikujem. On je moj zamenik, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS i potpredsednik stranke. Želim da ga kritikujem što nije naveo koga je citirao kada je izneo ono što je rekao. Gospodin Žarko Obradović je citirao sa Prve sednice Drugog redovnog zasedanja održane 5. novembra 2002. godine, doktora Vojislava Šešelja. Gospodin Vojislav Šešelj je tada u zvaničnoj knjizi koja je ovde objavljena, takođe povodom rasprave o zakonu, rekao – nije kriv zakon što nije izabran predsednik Republike, nego su krivi kandidati, koji nisu mogli da privuku građane da za njih glasaju. U pravu je Šešelj i u pravu je Žarko Obradović.
Gospođa Gordana Pop-Lazić, kao predlagač.
Dame i gospodo, da se razumemo, nama srpskim radikalima je apsolutno svejedno kako će ko u ovoj sali glasati i sa kim će se u određenom trenutku složiti. Interesi su različiti, koncepcije su različite, programi su različiti. I, nemojte vi nas da prozivate zbog toga što se neko odlučio u ovoj sali da podrži naš predlog. Taj neko ima neke svoje razloge. Naše je bilo da podnesemo predlog zakona. Na to imamo pravo. To smo uradili. Ko će to podržati nama je svejedno. Mi bismo želeli svi. Ne smatrate svi da je to potrebno, imate neke razloge zbog kojih nećete – to je takođe vaše pravo. Nikakvih dogovora, nažalost, oko ovih zakona među političkim partijama nije bilo, iako, ponovo kažem, trebalo je da bude i trebalo je da se oko toga dogovaramo. Svi znate šta stoji iza ovoga, kakve ćemo mi izbore ubuduće imati, i zato hoću malo da se vratim u istoriju, jer su se neki za ovom govornicom vraćali u istoriju govoreći o periodu između 1990. i 1997. godine. Molim vas, svi znate da je bilo preko milion rezervnih glasova na Kosovu, šiptarskih glasova, i da su oni korišćeni. Pa, te 1997. godine naši poslanici su bili hapšeni na Kosovu i Metohiji, oni koji su pokušavali da budu na biračkim mestima. Policiju su socijalisti tada slali na naše poslanike. To je otišlo u istoriju. Bilo, ne ponovilo se, i nadam se da se nikada zaista neće ponoviti. Malo ulazim u temu tačke dnevnog reda koja će tek doći - da me pogrešno ne protumačite, apsolutno nemamo ništa protiv da i dijaspora glasa. Ali, treba da se obezbede uslovi da se kontroliše glasanje i da svi mogu da glasaju, da mogu da iskoriste to pravo. Ne može onaj u Americi da glasa, a onaj u Australiji da ne glasa, zbog toga što je država neozbiljna i ne može da obezbedi te uslove, a pozivate se na ozbiljnost. Nama je svejedno. Pazite, vi preuzimate na sebe rizik. Vi ćete biti vlast. Vas će prozivati i politički protivnici i ti građani u dijaspori ako im ne omogućite da pod jednakim uslovima mogu da glasaju. A, ko će, molim vas, da obezbedi da se pred diplomatsko-konzularnim predstavništvima i u diplomatsko-konzularnim predstavništvima sprovede evidencija izvoda iz biračkih spiskova i da se ljudi prijavljuju u biračke spiskove? Neće valjda to da uradi Goran Svilanović? Neće. A, ako uspete dotle, molim vas da promenite Gorana Svilanovića, jer evo, gospodin Maršićanin je sigurno obavestio Skupštinu državne zajednice da je ovde izglasana delegacija za parlament državne zajednice, a kao da se ništa nije desilo. Tamo još uvek nema nikakvog saziva. Ljudi više ne znaju da li su poslanici ili nisu. Jesu verovatno, legitimno je da jesu, jer su ovde izabrani, ali ne znaju gde da odu, niko ih ne zove. A, on se šeta po belom svetu, juče na konferenciji Saveta Evrope, kao predsednik Skupštine državne zajednice. Čovek se legitimiše i predstavlja lažno, onako kako nije. Taj isti Goran Svilanović nam ovde piše, kao ministar inostranih poslova, i traži da odredimo delegaciju koja će primiti, molim vas, sestru senatora tog i tog, ili svastiku senatora tog i tog, ili snaju savetnika Džordža Buša, i traži da mi budemo delegacija koja će primiti takve goste. To je ponižavajuće za ovaj parlament i za ovu državu. Verujte, kada sam pročitala taj poziv došlo mi je da odgovorim gospodinu Svilanoviću – u delegaciji Srpske radikalne stranke biće komšinica gospodina Mirčića, narodnog poslanika, sestra gospodina Šarovića, narodnog poslanika, itd. Pa, mislim, toliko ne poštujemo institucije, toliko ne poštujemo sami sebe, nije ni čudo što nam se dešavaju ovakve stvari i što nam radi ko šta hoće i naređuje kako ćemo mi u našoj kući da radimo. Za sve smo uvek krivi sami. Ne treba da krivimo druge. Oko cenzusa - molim vas, setite se lokalnih izbora i zakona o izboru predsednika i gradonačelnika opština. Cenzus ne postoji. Za opoziv opet treba da se izjasni veliki broj birača, i recite mi, molim vas, koji je to predsednik u svetu ikada opozvan. To je iluzorno, znate, da dođe u tu situaciju. Uvek postoji politički pritisak koji će navesti tog predsednika, koji izađe iz okvira svojih ovlašćenja, da podnese ostavku. To je nešto što je apsolutno logično. Tu situaciju mi nikada nećemo imati i ne treba toliko toga da se držimo. To je uglavnom to. Htela sam da se osvrnem na ono što ste u dosadašnjoj diskusiji istakli, a rasprava će teći dalje i nadam se da ćemo se do kraja ipak razumeti.
Hvala. Gospođa Vjerica Radeta konačno, izvolite. Neka se pripremi... Pardon, nemate sreće. Gospodin Dačić, replika. Nisam video gospodina Dačića. Molim vas, ne zloupotrebljavajte činjenicu da stvarno nastojimo da budemo korektni prema svima. Izvolite.
Pošto je gospođa Gordana Pop-Lazić u ulozi predstavnika predlagača rekla neke stvari koje bi se mogle odnositi na poslovničku odredbu da se uvredljivo izrazila o političkoj stranci čiji sam ja predsednik poslaničkog kluba, vezano za neke prethodne predsedničke izbore, želim i ovom prilikom da kažem da je tačno da SRS ima manir da za sve što je dobro iz prethodne vlasti kaže da je ona bila predlagač toga, a za ono što nije bilo dobro da su oni bili kritičari te vlasti. Svako ima svoju ulogu u tom periodu. Još jednom ponavljam – Milan Milutinović je izabran za predsednika Srbije u drugom izbornom krugu. Milan Milutinović je mandat za formiranje Vlade poverio Mirku Marjanoviću, i ovde u Skupštini je izabrana ta vlada. Potpredsednik Vlade je bio Vojislav Šešelj, a gospođa Pop-Lazić je bila ministar u Vladi, kojoj je mandat za formiranje dao Milan Milutinović. Zašto ste prihvatili onda mandat od čoveka za koga smatrate da je došao na vlast krađom glasova?
Replika, gospodin Vučić, ili hoćete da pustite damu prvo? Dogovorite se.
Dame i gospodo narodni poslanici, prosto ne volim ovakvu vrstu rasprave zato što morate da polazite u otvoreni politički obračun sa neravnopravnim protivnikom, koji je mnogo, mnogo jači od nas, mnogo, mnogo veći od nas, jer tako misli, zato što mu je to tako ostalo još od pre 10 ili 15 godina i misli da se ništa u Srbiji nije promenilo. Naime, što se tiče činjenice da je Milan Milutinović nekome davao mandat, nije Milan Milutinović davao mandat nikome iz SRS, čak ni godinu dana posle toga Vojislav Šešelj, kao potpredsednik Vlade, nije hteo da razgovara sa Milanom Milutinovićem i nije ni razgovarao.I niko iz Srpske radikalne stranke. A što se tiče njegovog odnosa prema toj vladi, u tu vladu je ušao sa željom da zaštiti Kosovo i Metohiju i da Kosovo i Metohija ostanu u državno-pravnom sistemu Republike Srbije. Na našu žalost u tome nismo do kraja uspeli, opet ne zahvaljujući SRS, već zahvaljujući nekoj novoj koaliciji koju je jednokratno u Skupštini Srbije napravila SPS sa SPO-om. Dakle, to je što se našeg ključnog cilja i zadatka tiče. Ta Vlada je imala mnogo loših, mnogo dobrih strana, i ovakvih i onakvih. Mi smo na svoja pleća primali najgore i najteže udarce i nije slučajna bila činjenica da je izmišljena priča o Šešeljevoj taksi na sve i svašta, iako to nije bila Šešeljeva taksa. Nisu to slučajno radili službenici DB-a i preko medija i na sve druge načine, nego da bi se za to okrivili srpski radikali. Za ono za šta smo mi krivi, mi smo pretrpeli političku odgovornost. Postavlja se pitanje da li smo mi u Srpskoj radikalnoj stranci kršili zakon, da li smo krali i otimali. Političke konsekvence loše vladavine ili ne najbolje vladavine doživeli smo u septembru mesecu 2000. godine i nismo hteli da idemo ni u prelaznu Vladu, ni u kakvu drugu Vladu sa DOS-om; nismo imali šta da krijemo, ni račune, ni bilo šta drugo, odmah smo ušli u žestok obračun sa njima, sukobili se sa njima i svoju priču tu završili. Da li su srpski radikali krali, otimali ili ubijali? Niko u SRS nije ubijao, krao i otimao, i time se ponosimo i nikome iz SRS, ni vi, za taj period, ni ovi danas koji još vladaju, ni ovi koji dolaze ne mogu da kažu ime ni jednog jedinog člana da je ubijao, krao i otimao. U tome je razlika između srpskih radikala i naših protivnika, zato vas pobeđujemo, zato, ma kako vi umišljali sopstvenu veličinu, vi ste danas mali, mnogo mali, a mi smo sve veći i veći, toliko veći da ćemo biti veći od svih ostalih zajedno.
Molim vas, nema replika, ovo nije uvredljivo, ovo je naprosto hiperbola. Prethodna replika, gospođa Pop-Lazić, izvolite. Hoćete kao predlagač onda, pošto je pravo na repliku iskorišćeno? Izvolite.
Dame i gospodo, samo hoću da napravim jedno poređenje. Septembarski izbori 1997. godine i drugi krug, za divno čudo, desio se 5. oktobra 1997. godine sa Lilićem, kada je nesporno Vojislav Šešelj pobedio. Gospodin Dačić je tada bio predsednik izbornog štaba i, pretpostavljam, veoma uticajan u to vreme kada smo zna se kako na Kosovu i Metohiji prolazili. Svi znaju da je Vojislav Šešelj pobedio tada na izborima, 49,8% je bilo navodno izašlih glasača; i šta nam je preostajalo da uradimo? Da izađemo na ulice kao što ste vi iz DOS-a izašli na ulice 5. oktobra 2000. godine da tražite da se prizna pobeda Vojislava Koštunice? Ne postoje nigde dokazi da li je Vojislav Koštunica stvarno pobedio, da li je izašlo dovoljno birača, sem u arhivi Srpske radikalne stranke, s obzirom da je ono što postoji u Saveznoj skupštini spaljeno. Prema tome, vi ste tada imali podršku Zapada, vama je rečeno - jurišajte na Saveznu skupštinu, jurišajte na televiziju, idite na Miloševićevu kuću, radite šta hoćete, mi ćemo vas podržati, šta ja znam. SRS nikada nije koristila revolucionarne metode, niti joj pada na pamet da zarad bilo koje pozicije u državi koristi te metode i da rizikuje život bilo koga. Shvatite, kad-tad će većina shvatiti da smo mi ta jedina demokratska snaga u ovoj zemlji koja se bori za demokratske principe, evropske, i mi ćemo legitimno pobediti na svim izborima i naći se na svim mestima na kojima ćemo moći da utičemo na budućnost ove države i ovog naroda. Narod je nestrpljiv, ne igrajte se njegovim strpljenjem. Mi vam ovo dobronamerno kažemo. Ne znam da li ćemo moći sami da vladamo. Mi hoćemo da svi budete ispravni, da možemo nekoga od vas da pozovemo u koaliciju, jer ćemo sigurno biti najjači, a vi vodite računa o svojim postupcima i gledajte malo da umilostivite i ovaj narod, a i nas. Molim vas, ko se usuđuje da danas kritikuje i da viče na poslanike SRS? Nije ovo 2000. kada je vas bilo 176, a nas 23. Nas sada ovde ima 82 i nemojte da se usuđujete više tako nešto da radite, molim vas da sa respektom gledate u desnu stranu.
Replika, gospodin Dačić, gospodin Mihajlov.
Dame i gospoda iz Srpske radikalne stranke ne shvataju poentu. Ja ih nisam kritikovao zbog toga što su učestvovali u Vladi, a mandat joj je poverio Milan Milutinović. Mislim da je dobro što su učestvovali u toj Vladi, samo mislim da sada nije vreme za kajanje. Što se toga tiče, SPS, ako se reči gospodina Vučića odnose na nas, nije ni ubijala, ni krala, a ako imate aluzije na SPS, onda nije trebalo sa njom ni da sarađujete sve ovo vreme koliko ste sarađivali sa njom.
Gospodin Mihajlov, izvolite.
Meni je žao što je gospođa Pop-Lazić izašla, s obzirom da je njena stranka u izbornoj noći 2000. godine objavila da je Vojislav Koštunica pobedio u prvom izbornom krugu, da je tada Vojislav Šešelj čestitao Vojislavu Koštunici za pobedu, i to je tačno i niko nikada nije nelegalno ništa drugo radio. Mi smo se samo izborili za izbornu volju građana. Ako vi smatrate da je izborna volja građana nešto za šta se ne treba boriti, mi ne smatramo. Mislimo da je svaki glas građana Srbije važan. Mi smo rekli da ćemo poštovati volju građana na svakim izborima i poštujemo je, tako smo tražili da se volja građana poštuje na tim izborima 2000. godine, i ako ona za vas tada nije bila važna, za nas jeste. Kao što ste vi učinili i priznali da je Vojislav Koštunica tada pobedio i poštovali volju građana, mislim da ne možete da osporavate pravo da mi isto tako tu volju građana ispoštujemo i što smo tražili da se ona prizna. To je jedno krajnje legitimno pravo. Ne vidim da tu ima prostora da se oko bilo čega sporimo, kao što nema prostora da se sporimo ni oko dijaspore, ni oko svega što smo slušali ovde. Mi smo danas najmanje slušali o Predlogu zakona koji je na dnevnom redu. Sam predlagač Gordana Pop-Lazić o svom zakonu ništa nije govorila, jer je ona predložila zakon čiji je prvi stav potpuno besmislen. Meni je žao što nema gospođe Pop-Lazić da možemo pravnički ili stručno da polemišemo o tome, on je potpuno besmislen i ne znam zašto to stoji. Mi smo to rekli, uostalom, u raspravi i o onom zakonu. Neka ona priča o tim besmislenim odredbama, a kada dođe na red Zakon o izboru narodnih poslanika u ponedeljak, onda možemo lepo da raspravljamo o tome da li treba dijaspora da glasa ili ne. Po gospođi Pop-Lazić ne treba, bez obzira što je vojvoda Đujić, nekada perjanica dijaspore u Americi, proglasio puno radikala za vojvode i što je onda dijaspora bila dobra sredinom 90-tih godina, a sada ne valja. To je opet političko delovanje pojedinih stranaka i ako neko previše računa na amneziju srpskog naroda, ne mora da računa da ćemo mi koji se bavimo politikom imati tu istu amneziju i zaboraviti šta se u Srbiji dešavalo poslednjih 10-15 godina.
Molim vas, gospodine Vučiću, ovo je bila replika, hoćete repliku na repliku Gordani Pop-Lazić, hoćete vi kao pomenuta stranka da se obratite? Izvolite, izvinjavam se još jednom gospođi Vjerici koju sprečavamo već pola sata. Izvolite, obratite se.
Dame i gospodo, zahvaljujem se, ali ovo je čisto pravo na repliku i nemojte to da nam, nemojte molim vas, sve vreme govori o našoj stranci... (Predsedavajući: Gospodine Vučiću, budite korektni, dobili ste reč, izvolite.) Dame i gospodo, gospodin Mihajlov nije slušao gospođu Pop-Lazić. Gospođa Pop-Lazić je malopre, dakle pre pet minuta, rekla da nema ništa protiv, kao što smo svi to rekli, da naši državljani koji imaju boravište u inostranstvu izađu i glasaju. Imamo problem zbog samog postupka, načina kontrole, metoda glasanja. Čak sam čuo da ćete i vi neke naše amandmane da prihvatite. U tome je problem. Pitanje je da li taj problem možemo da rešimo. Mi hoćemo da oni glasaju, jer svaki njihov glas je mnogo više glasova za Srpsku radikalnu stranku nego za bilo koga drugog. Zašto brinete o tome? Nemojte da se sekirate. Meni je drago da vi vodite računa o interesima SRS, ali ste malopre rekli, vaš predstavnik ovde je rekao – nećemo moći da obezbedimo da se glasa u Australiji za prve izbore ili nećemo moći možda u Americi, ali ćemo moći ovde u bliskom okruženju. To je nemoguće. Ne možemo mi da pravimo takvu vrstu diskriminacije. Ili imamo opšte biračko pravo ili nemamo. Takvu vrstu diskriminacije ne možemo da imamo, ali ne brinite, ako to uspete da uradite i ako uspeju da se poštuju ovi elementarni uslovi na kojima insistira SRS, onda ćete videti kako to lepo izgleda: u Los Anđelesu Srpska radikalna stranka 90%, u Brizbejnu 90%, u Johanesburgu 90%,u Minhenu i Berlinu 90%, a u Ševeningenu kod srpskih patriota 100%, i to će nam biti najdraža pobeda. Što se tiče priča o vojvodi Đujiću, on je samo jednog vojvodu izabrao u Srbiji, gospodina Šešelja. Nije više njih nego jednog jedinog. To je što se toga tiče, gospodine Mihajlov, da znate. Svuda tamo gde žive naši ljudi moramo da nađemo ozbiljna rešenja kojima možemo da garantujemo ozbiljan, ispravan, logičan i normalan izborni postupak. Ako to uspemo, bio bi to veliki pomak napred, ali se plašim da u tome nećemo uspeti. Plašim se da će biti mnogo nedostataka, da će biti ostavljanja brojnih mogućnosti za zloupotrebe, mahinacije, izborne krađe. Tih smo slučajeva u prethodnom periodu imali mnogo, znate kako je to bilo ranije u kasarnama, pa oni koji su direktno postavljani od strane režima ... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Vučiću, po ko zna koji put danas.) Hvala vam po ko zna koji put gospodine Markoviću, ne morate baš na mom primeru da budete tako revnosni. (Predsedavajući: Puštao sam vas po dva minuta duže na repliku od tri minuta. Budite tolerantni prema drugima, pre svega prema poslaniku Srpske radikalne stranke koji već pola sata čeka da dođe na red.) Gospođa Radeta sa velikim strpljenjem čeka i ona će vrlo mudro i pametno da govori, kao i svi radikali. Dakle, gospodine Mihajlov, organizujte gde hoćete i kako hoćete, ali da to bude u skladu sa zakonom i da može da se kontroliše. Onda uopšte nemojte da berete brigu, uputićemo vam posle izbora pravu, veliku zahvalnicu, znate kakvu mi u Srpskoj radikalnoj stranci pravimo, za to što nam je doprinelo da umesto 130 imamo 140 poslanika i na tome ćemo vam biti izuzetno zahvalni. Predsedavajući: Gospođo Radeta, imate reč. Još jednom molim, koliko god tolerisali, kradete vreme svim poslanicima. Molim vas, svaki put najmanje dva minuta produžetka. Budite ljubazni, poštujte, barem u toku replike. (Igor Mirović, sa mesta: Kakva je to reč – krademo? Vi ste potpredsednik Skupštine. Meni to nemojte da kažete ni slučajno.) Gospodine Miroviću, molim vas ne dobacujte. Reč ima gospođa Radeta.
Dame i gospodo, 16. januara ove godine istekao je krajnji rok kada su u Srbiji morali da se raspišu predsednički izbori. Ta obaveza je proistekla iz Ustava i iz odluke Ustavnog suda, koju očigledno niko do sada ne želi da poštuje. Bilo je to moguće bez obzira na činjenicu što smo u tom momentu bili država bez države, država bez jedne institucije. Danas imamo samo Narodnu skupštinu i očigledno nemamo volju da dalje ove institucije uvedemo onako kako nas Ustav obavezuje. Mogli su i tog 16. januara da se raspišu predsednički izbori i nemam nameru da ovde polemišem sa kolegama pravnicima, jer je to tema za okrugli sto stručnjaka pravnika, ali je očigledno da nije bilo političke volje da se tako nešto uradi i nije danas možda interesantno zato što nije aktuelno. Kako stvari stoje, ne možemo biti sigurni da se ta situacija neće ponovo aktuelizovati. Ko zna šta može da se desi u narednih 60 dana po pitanju formiranja vlade, po pitanju eventualnog raspuštanja ove skupštine, ali ako to bude aktuelno tada ćemo o tome. Međutim, juče skoro ceo dan i danas nekoliko puta narodni poslanici Demokratske stranke Srbije pokušavali su da pogrešno predstave javnosti Srbije sa ove govornice da poslanička grupa Srpske radikalne stranke ne zna šta hoće, jer kao hoćemo predsedničke izbore odmah, sa druge strane hoćemo ukidanje cenzusa za izbor predsednika, pa kao mi ne znamo šta hoćemo. Znamo, gospodo, šta hoćemo. Naš predlog o izmenama Zakona o izboru predsednika Republike predat je u skupštinsku proceduru 4. februara 2004. godine. To znači da je gospodin Dragan Maršićanin onog momenta kada je izabran za predsednika Skupštine mogao i trebalo je da napravi kratku pauzu u radu, da se dogovori sa predsednicima poslaničkih grupa, da se postigne konsenzus i da ovaj naš zakon, o kojem tek danas raspravljamo, bude odmah na dnevnom redu. U tom slučaju bi zakon bio usvojen, već odavno objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije", već odavno bi bili objavljeni predsednički izbori i već bismo bili u predsedničkoj kampanji. Međutim, volje za tako nešto niti je bilo tada, niti ima sada. Već 14 meseci, dame i gospodo, Srbija nema predsednika. Znamo svi, spominjano je to ovde, da je gospođa Nataša Mićić uzurpirala tu funkciju i da je, što je još gore, u obavljanju te uzurpirane funkcije predsednika države učinila niz zloupotreba i niz kršenja zakona. Pomenuću dva najdrastičnija. Jedan je uvođenje vanrednog stanja, o kojem je ovde bilo govora, a drugi, koji mi je ostao u vrlo ružnom sećanju, gospođa Nataša Mićić je u funkciji predsednika države primila Džordža Soroša u zvaničnu posetu kada je došao da joj kaže da je ovde da bi iskazao da se zalaže za samostalno Kosovo, odnosno Kosovo republiku. Gospodo iz Demokratske stranke Srbije, ničim nas niste ubedili da se razlikujete od Demokratske stranke i da se Dragan Maršićanin razlikuje od Nataše Mićić. Ja zato ne bih više o Nataši Mićić. Ono što je ona radila biće predmet, nadam se, rada pravosudnih organa. Ako ne sada, onda u skoroj budućnosti sasvim sigurno. Zašto kažem da nas niste ubedili da se razlikujete od Demokratske stranke? Prvo, svi ste vi DOS bili i ostali, i videćemo to posle nekoliko dana kada prođe ova skupština Demokratske stranke, ponovo će se potvrditi ono što nikada nije ni bilo prekinuto. Već dva meseca pokušavate da obmanjujete građane Srbije. Prvo se vaš predsednik samoproglasi mandatarom, pa se vi onda samoproglasite pobedničkom strankom na parlamentarnim izborima. Rekoh vam pre neki dan i danas ponavljam, niste bili na času matematike kada je trebalo da predaju da je 53 manje od 82. Vi, gospodo iz DSS-a, obmanjujete javnost Srbije pričom da ste vi legalisti, a kršite Ustav, zakon, Poslovnik, i to ste pokazali najslikovitije u zakazivanju i utvrđivanju dnevnog reda Trećeg vanrednog zasedanja ovog parlamenta. Vi kažete da se zalažete za vladavinu prava, za pravnu sigurnost; gospodo, prvom i drugom tačkom dnevnog reda ovog zasedanja pokazujete da u stvari uvodite pravni haos u Srbiju. Odluka Administrativnog odbora sinoć je svakako pokazala da ste sada i vi došli u situaciju sa predsednikom i Savetom i guvernerom Narodne banke da će biti takođe nelegalno izabran zbog onog što niste prekinuli sednicu, kao što je nelegalno izabrana i Kori Udovički. Takođe, gospodo, obmanjujete javnost da ste vi stranka koja se zalaže za jačanje institucija. Nije tačno. Ne zalažete se. Da se zalažete za jačanje institucija, onda biste sigurno već do sada raspisali predsedničke izbore i Srbija bi konačno dobila izabranog predsednika. Naravno, osim ako vi pod jačanjem institucije predsednika ne mislite na jačanje institucije predsednika u liku Dragana Maršićanina. Juče je gospodin Maršićanin bio nešto ljut i uvređen što su narodni poslanici, nekoliko njih, rekli da se on ni u čemu ne razlikuje od gospođe Nataše Mićić. Nije danas tu, ali, evo, poručite mu, razlikuje se ipak - on ne nosi tašnu o ramenu. (Predsedavajući:Gospođo Radeta, molim vas da se držite teme i da ne vređate predsednika Skupštine. Molim poslanike da ne dobacuju. Izvolite.) U redu je. Dame i gospodo, ukidanje izbornog cenzusa i raspisivanje predsedničkih izbora bilo je predizborno obećanje svih stranaka u poslednjoj predizbornoj kampanji. Kao uvek, jedina SRS ispunjava obećanja data u predizbornoj kampanji. Upravo zato smo mi i predložili ovaj zakon, da se ukine cenzus i da se odmah raspišu predsednički izbori i da Srbija konačno dobije predsednika. Mislimo da naš zakon, u odnosu na ovaj predlog zakona DSS-a, zaista ima onaj krajnji cilj, a to je da se izabere predsednik, i da je ovo celovitiji predlog. Cenzus je prevaziđena kategorija i nije poznata u uporednom pravu i zato mislimo da nema razloga da svi narodni poslanici u ovom parlamentu ne glasaju za naš predlog zakona. Znam za problem koji vas muči i zašto je vama stalo da ovo traje možda još 60 dana ili nekoliko puta po 60 dana, zavisi od toga kako ćete se i da li ćete se dogovoriti u vezi sa formiranjem vlade. Vaš problem, gospodo, jeste u tome što je sigurno komplikovano da nađete zajedničkog kandidata DSS, SPS, G17, NS, SPO; zaista vam nije lako u toj kombinaciji izabrati jedinstvenog i pravog, ali vam poručujem da je to vaš problem i da to nije problem građana Srbije. Problem građana Srbije, gospodo, jeste da počne da funkcioniše Vlada. Rekli ste da možete da obezbedite većinu; obezbedite, dajte Vladu i pokažite građanima Srbije šta znate, pokažite građanima Srbije da ćete zaustaviti otpuštanje radnika, da ćete zaposliti nezaposlene, da će prestati rušenje kuća. Pokažite da će prestati uticaj na sudove, kao što je ovih dana aktuelan uticaj predsednika Okružnog suda, člana DSS-a, pa evo, požurio da za 3. mart zakaže iseljenje SRS-a iz prostorija koje potpuno zakonito koristi. Pokažite građanima Srbije, gospodo, šta ćete uraditi da smanjite broj gladnih, jer građani u Srbiji nemaju šta da jedu i verovatno im je muka od ove naše priče ovde i nije ih mnogo briga, verovatno, da li ćemo mi doneti ovaj zakon ili ćemo doneti onaj koji ste vi predložili. Sigurno da ih jako interesuje kada ćemo staviti na dnevni red predlog SRS-a da se stavi van snage Zakon o planiranju i izgradnji, tzv. zakon o legalizaciji, kada ćemo raspravljati o stavljanju van snage Zakona o radu, o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji, kada ćete zaustaviti lopovsku privatizaciju. Sve ste to, gospodo, obećavali u predizbornoj kampanji, a ništa od toga očigledno niste spremni da uradite. Kada pokažete, gospodo iz DSS-a, građanima Srbije šta znate u ovim oblastima koje sam nabrojala, onda budite sigurni, a što reče danas jedan vaš poslanik, da na predsedničkim izborima može da pobedi Marijan Rističević, sigurno će moći da pobedi i Vojislava Koštunicu i Vuksanovića.
Replika, izvolite.
Samo treba odgovoriti na jednu logičku besmislicu. Prvo, gospođa Radeta kaže - da je Dragan Maršićanin pravi predsednik Skupštine, on bi odmah raspisao predsedničke izbore. Ti izbori opet ne bi uspeli, jer je cenzus 50%. Onda kaže - mi imamo zakon koji smanjuje taj cenzus od 50%. Onda kažete - nema osnova za raspisivanje izbora. Šta vi hoćete? Da li hoćete da bez osnova Maršićanin po starom zakonu koji daje cenzus od 50% raspiše izbore, a ovamo ste predložili zakon da se ukine cenzus od 50%? Dajte jednom, gospođo Radeta, kažite šta hoćete. Dajte da čujemo šta vi hoćete. Da li hoćete da izbori uspeju, da li hoćete da izbori ne uspeju, da li hoćete da imate kandidata, nećete da imate kandidata, kažite, gospođo Radeta. Vi ovde u jednom delu izlaganja kažete - Dragan Maršićanin je trebalo još pre sedam dana da raspiše izbore ili kada je izabran trebalo je da raspiše izbore sa cenzusom od 50%. Onda kažete - nije trebalo da raspiše izbore, jer ti izbori ne bi uspeli, a zato smo mi podneli zakon da smanjimo cenzus od 50%. Mislim da je vrlo teško pratiti šta vi govorite u jednom izlaganju od 10 minuta, s obzirom da se ne zna ni gde je glava, ni gde je rep. Činjenica je da je jedno tačno, da vi hoćete izbore. Izbore ćete dobiti i mi od tih izbora ne bežimo, izbore bez cenzusa, pa ćemo onda da vidimo kako će se ti izbori završiti. Niko ovde u ovoj skupštini niti se plaši bilo koga, niti od bilo kojih izbora beži. Izbora će, hvala bogu, ove godine biti. Formiraće se Vlada Srbije. Videće se ko je na ovim izborima pobedio, ko je dobio i ko je formirao Vladu. Nakon toga ćemo videti ko je kako raspolagao glasovima koje su mu građani dali, pa ćemo imati predsedničke izbore, ali vi jednom kažite, gospođo Radeta, da li hoćete izbore sa cenzusom od 50% i da ih Dragan Maršićanin raspiše danas,da ostane cenzus na snazi, s obzirom da zakon još nismo usvojili. Može Dragan Maršićanin da raspiše izbore i da odgovornost bude na vama što ti izbori neće uspeti, pa onda vi, gospođo Radeta objasnite građanima Srbije zašto ste dodatno tražilida se potroši 10 miliona evra na izbore koji neće uspeti po zakonu, jer ste vi tražili da se raspišu izbori. Vi to objasnite. Da li ćete vi iz vašeg džepa da date 10 miliona evra za te neuspešne izbore?
Kao šef poslaničke grupe, gospodin Vučić želi kao .... (Aleksandar Vučić: Pominjana je stranka.) Nijednom, molim vas. Molim vas, ova skupština radi po pravilima, poštuje pravila i svi će doći na red. Reč "radikali" nije upotrebljena. Reč je bila o ličnom persiranju i upotrebljena je reč "vas". Proverićemo u stenogramu. Na redu je gospodin Milan Marković, a neka se pripremi Zoran Nikolić.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, najpre moram da izrazim neko svoje saznanje nakon ova dva dana, a to je da ova formirana poslanička i već sad politička većina u Srbiji ima problema sa vođenjem Skupštine, i to u dva aspekta. Prvi aspekt je efikasnost rada. Izuzetno cenim i gospodina Markovića i gospodina Maršićanina. Posebno kada je u pitanju gospodin Marković, tolerancija je lepa stvar, ali ovde treba da se primenjuje Poslovnik. Ako bi smo radili onako kao što se dešavalo u prethodna dva sata, mislim da bismo došli do tog nivoa efikasnosti da bi se izgubio svaki smisao daljeg sedenja u ovom parlamentu. Drugi aspekt jeste način na koji se utvrđuje dnevni red. Ja sam na to juče upozorio. Ako pogledate dnevni red po kojem smo radili ove nedelje, prve dve tačke dnevnog reda su, u najmanju ruku, sporne. To ne možete osporiti. One su sporne sa aspekta Ustava, zakona i načela pravne sigurnosti. Onda smo došli do 4. i 5. tačke, i juče sam vam rekao da te tačke imaju pogrešan redosled. Tada sam rekao da ne tvrdim to zbog toga što to piše ili ne piše u Poslovniku, nego imaju pogrešan redosled zbog toga što se odnose na isto pitanje. Jedan predlog je podnet deset dana ranije, a imaju norme koje su kontradiktorne, koje jedna drugu isključuju i u najmanju ruku su inkompatibilne. Pošto i sada kolege kažu "nije", mi smo na pragu da budu usvojena oba predloga zakona i sada vrlo direktno pitam: ukoliko usvojimo i predlog koji je podnela DSS, za koji će DS glasati, jer mislimo da je umesan i ukoliko usvojimo i predlog SRS, da li će predsednik Narodne skupštine raspisati izbore koristeći svoja ovlašćenja iz predloga DSS – u roku od 60 dana, ili će raspisati izbore prvog narednog dana od dana stupanja na snagu ovog zakona? Molim vas, takva dva zakona će egzistirati u našem pravnom poretku i vi ne možete sporiti da je to istina. Nezavisno od toga, amandman je sastavni deo zakona; amandman SRS je, to sam rekao nekim kolegama iz SRS, bio potpuno nepotreban, jer time razgrađuju prvi član Predloga zakona, koji je potpuno jasan, jer ne možete sporiti da je sa ustavnog aspekta apsolutna istina da postoje samo dva stanja, a to je ili izbori za predsednika ili postojanje predsednika. Ono treće stanje je vanustavno. Znači, ta dilema svakako postoji. Sada bih se vratio na zakon. Ovaj predlog koji je podnela SRS predviđa jednu značajnu novinu u našem pravnom poretku, uvodi ukidanje cenzusa za predsedničke izbore. Bilo je mnogo obrazloženja i mnogo šta iz obrazloženja SRS stoji, a posebno stoji ono što se odnosi na aktuelnu političku situaciju, odnosno na činjenicu da mi nemamo predsednika već duže vreme. Međutim, stav poslaničke grupe Demokratska stranka – Boris Tadić po ovom pitanju je potpuno racionalan i nije promenjen pod pritiskom ovih dnevno-političkih dešavanja. Mi smo svesni, i nema potrebe da to koristimo kao argumentaciju, da u uporednom pravu i u uporednim političkim sistemima normalno funkcioniše ovaj ili onaj sistem izbora predsednika Republike. Tu nema nikakve dileme, i u Srbiji može da funkcioniše i jedan i drugi sistem izbora predsednika Republike, tako da bismo samu ideju o ukidanju cenzusa mi mogli podržati, ali samo pod jednim uslovom, a to je da se celina sistema postojanja predsednika Republike u našoj državi reguliše. Znači, ne samo jedan segment, ne samo separatno, ne samo način izbora predsednika, nego i ono što je mnogo bitnije, a to je nadležnost tog predsednika i način opoziva predsednika. To su pitanja koja nužno moraju da korespondiraju. To je nešto što je stvar logike. Podsetiću vas na deo nadležnosti, pošto, nažalost, u dosadašnjem toku diskusije se nije o tome govorilo, a treba, zbog javnosti, da se zna šta sve to može da uradi predsednik Republike Srbije. To je Ustav Republike Srbije, član 83. On predlaže Narodnoj skupštini kandidata za predsednika Vlade; kandidate za predsednika i sudije Ustavnog suda; ukazom proglašava zakone - ali to podrazumeva i pravo suspenzivnog veta. Predsednik Republike kod nas ima pravo suspenzivnog veta. Zatim, obavlja poslove iz oblasti odnosa Republike Srbije sa drugim državama i međunarodnim organizacijama; rukovodi oružanim snagama i u miru i u ratu; naređuje opštu i delimičnu mobilizaciju; kad Narodna skupština nije u mogućnosti da se sastane, on utvrđuje postojanje neposredne ratne opasnosti ili proglašava ratno stanje, po prethodno pribavljenom mišljenju Vlade; na predlog Vlade, kada su na delu teritorije Republike Srbije ugroženi bezbednost Republike Srbije, slobode i prava čoveka i građanina ili rad državnih organa, proglašava vanredno stanje. Zatim, ima ova protokolarna ovlašćenja koja je pomenuo i jedan od kolega: daje pomilovanja; dodeljuje odlikovanja i priznanja utvrđena zakonom; obrazuje stručne službe itd. To je sve ono što čini jedan kapacitet te funkcije predsednika Republike. Zamislite da mi takvog predsednika Republike treba da biramo, kao da biramo predsednika mesne zajednice ili predsednika skupštine stanara. Pa i oni zakoni o stanovanju i održavanju stambenih zgrada propisuju strože uslove kada neko želi da izabere svog predsednika skupštine stanara, nego što bismo mi sada da predvidimo kao uslove za izbor predsednika Republike. Posebna priča je opoziv predsednika Republike i o tome manje – više svi već znamo. Znači, potrebno je dve trećine narodnih poslanika da se najpre izjasni o tome da je on povredio Ustav, a zatim je potrebno, ne polovina birača da izađe, nego je potrebno da polovina birača glasa za njegov opoziv, što spada u nešto nemoguće. Trebalo bi da 3,5 miliona ljudi izađe i glasa za njegovopoziv, što pretpostavlja izlazak od 90 posto birača, jer logično je da će biti nekih koji će misliti drugačije. Ne mislim da su ova ustavna rešenja dobra i verovatno se i vi ne slažete sa ovakvim ustavnim rešenjima. Međutim, to je ono što je navedeno u Ustavu, to je tako, to je bilo kritikovano godinama i od političkih stranaka i od raznih drugih organizacija, eksperata, stručne javnosti itd. Međutim, meni se čini da ovde, zarad nekih uskopolitičkih interesa ili nesposobnosti političke elite (nikoga posebno ne apostrofiram) da motiviše birače da izađu na izbore i glasaju za predsednika Republike, mi pribegavamo tome – hajde da promenimo zakon i sve će biti u redu. Prosto mi se čini kao da, bežeći od odgovornosti, od naše obaveze, zatvaramo oči pred našim neuspehom i kažemo – evo, promenićemo zakon, promenićemo pravila igre i sve će biti u redu. Neki, pak, navode kao razlog za ovakvu izmenu Zakona neažurne biračke spiskove. Nećemo valjda zato što postoji sumnja u ažurnost biračkih spiskova da menjamo Zakon o izboru predsednika Republike? To je samo jedan govornik ovde rekao i ne smatram da je to iole ozbiljan argument. Pred nama jeste donošenje novog ustava. To je nešto oko čega postoji saglasnost skoro svih političkih aktera u Srbiji. Demokratska stranka će sigurno sve učiniti da se dođe do rešenja koje će relaksirati ovakvu našu političku scenu. Ona sigurno nije najbolja, daleko od toga, vrlo je napeto i neizvesno stanje u Srbiji. Znači, učinićemo sve, pa makar se to ticalo i sistema izbora predsednika Republike. Mi nemamo apriori negativan stav prema tome kako će se on birati, jednostavno, mi smo samo protiv toga da se u nečem interveniše separatno zbog toga da bi danas vaš ili naš kandidat postao predsednik Republike, a da se jedan sistem kao celina pri tome pokvari. Mislimo da se na taj način ne može intervenisati u nečem što bi trebalo da bude jedan pravni sistem ili pravni poredak. Zakoni se ne donose po meri momentalnih interesa političkih stranaka, zakonodavac treba da ima jednu širu viziju i da zakone donosi po meri onoga što zovemo država i, u krajnjem slučaju, naroda, u koga se non-stop zaklinjemo. Zato poslanički klub DS – Boris Tadić neće podržati Predlog zakona koji smo ovde čuli. Nadamo se da će biti izglasan Predlog zakona DSS-a, da ćemo na taj način popuniti pravnu prazninu, da ćemo nakon toga zajednički svi sve učiniti da po postojećim propisima, u postojećem sistemu, dođemo do novog predsednika Republike, a potom pristupiti novoj promeni ustava. A ukoliko to jeste trend u nekom zapadnom svetu na koji se ugledamo, da se ide na to da se u krajnjem slučaju ukine cenzus i promeni kompletna pozicija predsednika Republike, pa da bude tako kao što je i u nekim drugim zemljama. Znači, mi nećemo podržati ovaj zakon, ne zato što smo protiv cenzusa, već zbog toga što mislimo da se ovde ipak mora prići malo odgovornije i da je prethodni korak promena Ustava, promena pozicije predsednika Republike, a zatim ćemo se lako dogovoriti oko toga kako ćemo takvog predsednika Republike izabrati.
Gospodin Vučić je tražio reč kao predstavnik poslaničke grupe. Sledeći govornik će biti Zoran Nikolić iz DSS-a. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, najpre da odgovorim na ono o čemu je govoreno ovde, a na račun gospođe Radete, što nije bilo istinito, što jednostavno nije odgovaralo činjenicama i što čak nije bilo ni politički korektno. Gospođa Radeta je jedna od onih koja najbolje poznaje pravo u ovoj skupštini; i kada nije bila u ovoj skupštini pisala je najveći broj predloga akata, izvanredno poznaje i pravnu tehniku, te ne bih na takav način pokušao da sudim, posebno ako o tome zna mnogo manje. Ona je jasno rekla ovde i reći ću vam o čemu je reč, ponoviću još jedanput, nema potrebe da se neki upinju ili žeste zbog političkog stava, ili pravničke logike poslanika Srpske radikalne stranke koji su izlazili za ovu govornicu. Naime, ona je rekla – 4. februara smo dostavili ovaj predlog zakona, sa predlagačem Gordanom Pop-Lazić, Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ako do tada nije raspisao izbore, a nije raspisao, predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, ovo je trebalo da mu bude prva tačka, da raspiše izbore i da idemo dalje na ostale tačke dnevnog reda, pri čemu bi te tačke dnevnog reda bile Kosovo i Metohija, zakon o legalizaciji, Zakon o privatizaciji, ono što su već poslanici SRS-a (15 dana pre nego što ste vi svoje predloge dostavili Skupštini Srbije) dostavili u redovnu i regularnu proceduru. To je ono gde mi kritikujemo, u skladu sa Poslovnikom, predsednika Narodne skupštine, jer je on taj koji se stara o predlaganju dnevnog reda. Samo sam želeo da vas upozorim, gospodine predsedavajući. Danas sam vam to rekao dva puta sa ove govornice, te bih vas molio da po tom pitanju nešto preduzmete, jer odluku Administrativnog odbora narodni poslanici u Skupštini Srbije nisu dobili. Dobili su jedan falsifikat, nešto što nije usvojeno na sednici Administrativnog odbora Republike Srbije, te bih vas molio da se po tom pitanju Skupština izjasni, da to raspravimo, jer to nije važno samo u dnevno – političkom smislu, već će to ostati za istoriju. SRS je predložila ukidanje cenzusa. Predložili smo ukidanje cenzusa od 50% za predsedničke izbore u prvom izbornom turnusu. I sada je zanimljivo da na otpor prema jednoj takvoj ideji, koju su prihvatile sve relevantne političke stranke, nailazimo u obrazloženju, i to kod onih koji kažu – pa, nisu političke elite moćne i sposobne da izvedu birače, pa to ne treba da se prihvati. Dobro, mi nismo dovoljno moćni da sami izvedemo 50% birača. Hajde vi izvedite, hajde vi izvedite 10% birača. Niste sposobni 10, a neki ni 5%. Važno je da držite predavanja kako neki drugi nisu sposobni. Mi nismo. Da vidimo ko je sposobniji. Da vidimo šta vi tu možete, da ponudite građanima Srbije, a da imamo institucije. Šta je to što možete a da ne kršite Ustav Republike Srbije, da ne kršite zakone, a da opet ostvarimo ono što je interes građana Republike Srbije. Da prekinemo sa tom pričom"neki su nesposobni". Mi ne možemo 50% od ukupnog broja birača sami da izvedemo na izbore, ako sami izlazimo na izbore. Da vidimo koliko to vi možete. Ja mislim da ne možete ni 10%. Ni blizu. Da vidimo i da razmišljamo o tome, da li je to ključni razlog ili nije. mislim da mi danas moramo sasvim racionalno i realno da posmatramo političku scenu Srbije. Jasno je sve, posebno posle prethodnih izbora gde su ljudi glasali za promene, želeli suštinsku promenu vlasti i mi u SRS-u mislimo da je jasno i sada da su ljudi uglavnom nezadovoljni stvaranjem neke nove vladajuće većine, ali o tom potom. Dakle, ne sporimo tu vrstu legalnosti i moguće odluke, to je političko pravo, mi smo sigurni da će političku cenu vrlo brzo oni koji takvu vlast sastavljaju platiti. Ali, i u tom smislu, odmah ćete imati vrlo jasno podeljenu Srbiju na većinski deo, opozicioni, koji čini SRS, i manjinski deo, baš kakva je i nova vlada, koji čini ovaj tzv. demokratski blok, ali ćete imati nespornu podelu u Srbiji. Šta onda da radimo ako samo jednom od predstavnika ta dva bloka padne na pamet i kaže – izvinite, nama izbori u ovom trenutku ne odgovaraju, ne želimo da ih imamo i nećemo da izađemo, a ne prihvati se Predlog zakona koji je podnela SRS. Onda ćemo imati novi trošak, i neće to da bude 10 miliona iz džepa nikoga iz SRS-a, jer nikada nije ni bilo, a nisam video baš ni da su se gospodinu Mihajlovu, koji je o tome govorio, izvrnuli džepovi za milion evra, a da ne govorimo o 10 miliona evra. Nisam video da je neko njemu uzimao, niti bilo kome drugom, niti je to posao bilo koga od političara, niti to neko od nas može da plaća. To je posao ljudi koji sede u Vladi Republike Srbije, koji su ovlašćeni da za to nađu dovoljno finansijskih sredstava. Dakle, mi bismo želeli da se postigne što širi politički konsenzus da ovaj naš predlog bude prihvaćen, da ta ideja bude prihvaćena i da idemo na izbore i da to bude dovoljan motiv za sve, za one koji misle da su mnogo jači od SRS-a. Slušali smo ih i danas, ne iz jedne političke stranke, iz nekoliko političkih stranaka, neka izađu na izbore, pobediće nas onda. Još ne moraju da brinu koliko će ljudi da izađe. Ako izađe i 40% ljudi, oni nas pobeđuju, ako je to tako. Time relaksirani mogu da izađu na izbore, jer ih narod mnogo voli. Mislim da oni upravo negoduju zbog toga što znaju, kao što i ovi prvi odlažu to za još 60 dana, da bi ishod izbora bio mnogo drugačiji ili sasvim drugačiji. U tom smislu, znam da ćemo imati mnogo problema. Nije slučajno to jedan govornik odavde najavio. Znam da će svi pokušati na svaki način da broj od 82 poslanika SRS-a najpre minimalizuju, a zatim da krenu u hajku i harangu protiv srpskih radikala. Znamo mi to svi u SRS-u, zato što nemaju ničim drugim da se bave, osim progonom SRS-a, i to očekujemo. Ne bežimo od togai ne bojimo se. Vi sa tim krenite, a mi ćemo da krenemo sa nečim drugim. Da vidimo ko je insistirao pre svega na formiranju neke nove vlasti, neke nove vlade, brže – bolje da na ovakav način bude, da bi se zaštitili njihovi krupni finansijski interesi. Da vidimo, evo počeli su da pristižu, videli ste, veliki koverti u poslaničku grupu SRS o lopovskim mahinacijama Vuka Hamovića i njegovih kompanjona. Mi smo danas podneli, a vezani su ne samo za Elektroprivredu Srbije, i nemojte da cokćete, u pitanju je veliki lopovluk, ne mali. Nije neko ukrao, a jednako je kad ukrade i pet dinara i pet miliona, ali nije pet dinara u pitanju. U pitanju su stotine miliona dolara ili stotine miliona evra, ne od juče, pa da vidimo kako i zašto ti ljudi misle da će biti zaštićeni. Ko je taj Vojin Lazarević? Evo, stiglo nam je pismo iz apatinskog brodogradilišta, saopštenje iz tog brodogradilišta, odmah posle naše rasprave danas, kako je tamo sve pokradeno, i to uz pomoć ljudi iz vladajućeg režima (napravio sam pleonazam, dakle iz režima), ali imamo i priču o tome kako su otimane najveće poslovne zgrade u Knez Mihailovoj ulici u Beogradu, a sve to je sitan novac. To – pet miliona evra, to je ništa, to je za bakšiš, to je za dnevnu upotrebu. Oni su trošili po 20 miliona dolara državnih para onako kako im padne na pamet, onako kako im je odgovaralo. E, dakle, ono što će morati da se spreči, i to će morati da spreči novoizabrani predsednik Republike svojim uticajem i kontrolnom funkcijom u odnosu na Vladu Republike Srbije ... i zato ako su mislili ovi lopovi, ovi koji predstavljaju organizovanu međunarodnu mafiju, reći ću vam ja, tu je jedan veliki svetski kriminalac sa njima. Svetski kriminalac koji je radio na celom Balkanskom poluostrvu, u svim zemljama je radio. (Glasovi: Cane.) Nije Cane. Cane je drugi kriminalac isto balkanskog formata, ali nije svetski. Ovaj je svetski. Reći ću... nisam čuo ni da je Pacoli, moguće je, Pacoli je radio u ovoj cementari Popovac, gospodine Mihajlov... (Predsedavajući: Molim vas, vratite se na temu, inače vaše vreme je isteklo.) Evo završavam. Reč je o jednom velikom kriminalcu. Ustanovićemo mu ime, američkog je državljanstva. Vrlo brzo ćete sanati o kome je reč i kako je potkradana država Srbija za velike, velike pare. Zato smo tražili formiranje anketnog odbora i zato insistiramo i na smanjenju cenzusa, ako hoćete, uz sve pravne i pravničke motive. Imamo i taj politički motiv, jer znamo da će Tomislav Nikolić, kada pobedi, sprečiti organizovanu međunarodnu mafiju da dalje pljačka Srbiju i da uništava našu zemlju. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodinu Vučiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić, a u međuvremenu mi dozvolite samo da vas obavestim da narodni poslanici Socijaldemokratske partije istupaju iz poslaničke grupe G17 plus i da će ubuduće nastupati kao narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe. Radi se o sledećim narodnim poslanicima (čitam obaveštenje upućeno predsedniku Narodne skupštine): Ljiljana Nestorović, Slobodan Lalović i Meho Omerović; svojim potpisom navedeni narodni poslanici su dali saglasnost o istupanju iz poslaničke grupe G17 plus. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, pošto ću najverovatnije biti poslednji govornik danas, želeo bih da završim u jučerašnjem maniru. I, zaista sam iznenađen nastupom kolege Markovića iz Demokratske stranke, jer i mi iz DSS-a podržavamo Borisa Tadića, a on nam ovako vraća za govornicom. Želeo bih da konstatujem da smo u današnjem popodnevnom radu imali puno praznog hoda i hoda i zapravo o tačkama koje su prethodile ovoj tački dnevnog reda i o tački dnevnog reda koja tek sledi. Zaista ne razumem takav pristup. Mislim da je ovo jedna od tačaka oko koje se, bar mi se tako čini, slažemo, četiri poslaničke grupe, i da smo zaista mogli da saslušamo one koji se sa ovom tačkom i predlogom ne slažu i da jednostavno pređemo na sledeću tačku. Ne znam zbog čega se ovo radi, ali sve ovo ukazuje da i ovaj parlament pokazuje one mane koje je imao, a to je da se ne radi efikasno. Zamolio bih predstavnike svih političkih stranaka i svih poslaničkih grupa da se zaista koncentrišemo na ovu tačku dnevnog reda. Zašto sam rekao da sam iznenađen nastupom predstavnika Demokratske stranke danas? Zato što je Demokratska stranka izjavila, tj. njen poslanički klub, dane želi da glasa o ovoj tački dnevnog reda. Navešću jedan prost primer. Hajte da uradimo simulaciju kao posledicu jednog ovakvog zakona. U prvom krugu imate više predsedničkih kandidata i nevažno je da li će izaći više od 50%, odnosno nije nevažno ali izaći će više od 50%, ali svakako da nijedan od kandidata neće imati tu potrebnu većinu da bude izabran u prvom krugu. Svejedno, u drugi krug idu dva kandidata i tada dolazimo do stanja kojeg već imamo u formi zakona, a to je da u drugom krugu ne treba tih 50%, odnosno nije potreban cenzus. To je ona stvar na kojoj je insistirala DSS i to je u ovom parlamentu izglasano i, ako se ne varam, za to je glasala i Demokratska stranka. Šta se sada bitno promenilo, osim činjenice da možda Demokratska stranka nema svog predstavnika i da nije zainteresovana za predstojeće predsedničke izbore? Dakle, mi smo principijelno i dosledno bili tada, i predložili i podržali, kada već tad nije moglo u prvom krugu, da taj cenzus u drugom krugu ne bude potreban uslov; iz istih razloga i danas podržavamo da cenzus ne bude uslov ni u prvom krugu. Iznenađen sam da stranka koja stremi brzim koracima ka Evropi ne poštuje evropske standarde, jer ako pogledamo evropska iskustva, voleo bih da neko ovde izađe i kaže mi u kojoj zemlji u Evropi postoji taj uslov od 50%, odnosno cenzus od 50%. Dakle, stvar je vrlo jednostavna. Mislim da će ovaj predlog izmena i dopuna Zakona o izboru predsednika biti izglasan, ne zato što ovde postoje koalicije, već u krajnjoj liniji iz jednog prostog razloga, video sam danas, pretpostavljam da ste i svi vi to videli, da je Vlada Republike Srbije svima nama poslala jedan dopis u kome predlaže Narodnoj skupštini da ne prihvati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru predsednika. Jasno je da kad jedna vlada pošalje ovakav dopis, a ima uporište u parlamentu procentualno 10%, da će takav zakon svakako u ovom parlamentu proći, ne zato što postoji koalicija između DSS-a, Radikalne stranke ili G17 i neke druge stranke, šest stranaka ili četiri stranke, to je nebitno, već zbog toga što se ipak nešto dogodilo i promenilo posle 28. decembra, a to je da ovde postoji drugačija Skupština i drugačiji poslanici i da po pravilu sve što ova vlada, koja hvala Bogu odlazi i uskoro ćemo joj videti leđa, predloži, to u ovom parlamentu ne može proći, odnosno biće podržano sa skromnih 24 do 37 poslanika. Dakle, to je faktičko stanje. U više navrata ovde je DSS prozivana kao stranka koja ulazi u nekakve koalicije. Rekao sam da smo bili za ukidanje cenzusa i prošle godine, odnosno pretprošle, to smo i sada, dakle pridržavamo se svojih načela i svojih principa i tu ništa ne menjamo. Nema koalicija. Ali, postoji koalicijski kapacitet koji DSS ima, u stvari demokratski kapacitet, a to znači sledeće – sve što je dobro za građane i što je dobro za državu, bez obzira koja poslanička grupa i stranka to predloži u ovom parlamentu, DSS će u ime tih građana i u ime države podržati. Hvala.
Molim vas, u skladu sa članom 81, budući da je u pitanju zakon koji razmatramo po hitnom postupku, odlučujem da nastavimo rad u ponedeljak u 10,00 časova.