Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Zahvaljujem. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno dau sali postoji kvorumi da,prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju narodni poslanici: Staniša Stevanović, Gordana Čomić, Ksenija Milivojević, Miroslav Markićević, Velimir Stanojević i Miodrag Stamenković. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA (nastavak zajedničkog načelnog pretresa sa 11, 12, 13, 14. i 16. tačkom) Nastavljamo zajednički načelni pretres o 10, 11, 12, 13, 14. i 16. tački dnevnog reda – predlozi zakona o izmenama Zakona o porezu na dohodak građana, Zakona o porezima na imovinu, Zakona o akcizama,fiskalnim kasama, izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije i porezu na premije neživotnog osiguranja. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su saglasno članu 89. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele sve poslaničke grupe, sem Demokratske stranke i SPO - Nova Srbija. Dajem reč narodnom poslaniku Rajku Baraliću, a neka se pripremi narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovih nekoliko zakona SPS će podržati iz nekoliko razloga, a nekoliko stvari u predloženim rešenjima će kritikovati. Za kritike je zadužen gospodin Joca Todorović, ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe. Reći ću nekoliko stvari koje su važne. Podržaćemo uvek ravnomernije opterećenje poreskih obveznika. To bi trebalo da rezultira i većom naplatom određenih poreskih obaveza, većim zahvatanjem. Želim da kažem da je uvođenje fiskalne kase ili fiskalnih kasa, osim reda, uvelo je veliku strepnju kod jednog broja ljudi koji se bave privatnim poslom. Koristim ovu priliku, zamolili su me neki ljudi koji imaju opravdane razloge, opravdane smetnje u jednom smeru koji je suprotan od onoga za šta se ovde zalažemo, pošto nema ministra ne znam da li neko može da mi odgovori, da li je moguće da neko ko prvi put osniva STR dva meseca ne mora da uvede fiskalnu kasu. Ako je to tačno, da li je moguće da on može u toku godine šest puta da se preregistruje, svaki put sa novim imenom STR i da nema fiskalnu kasu čitavih godinu dana. Gospoda iz Čačka koja su me zamolila da ovo kažem imaju podatke koji su vrlo precizni. Ne koristim govornicu da kažem njihova imena niti imena firmi koje zloupotrebljavaju ovaj propis. Ako oni smatraju, sami će podneti prijavu. Nije moja uloga da ovde nekog ocinkarimo. Moja je uloga da ukažem na problem i, ako to jeste problem, imamo nerealnu konkurenciju. Meni su rekli ovako - ta gospoda jeftinije prodaju nego što mi nabavljamo. Ako je to tačno, to je veliki problem. Šverc, koji može bitno da ugrožava funkcionisanje raznih sistema u državi, na ovaj način dobija vazduh i može jedan broj ljudi koji se nelegalno bavi poslom da ostavi u životu. Smatram da treba učiniti sve da se uslovi privređivanja za sve privredne subjekte dovedu na onaj nivo koji pre svega garantuje da sve funkcioniše u skladu sa zakonom i da plaćaju obaveze koje država od njih očekuje. Na drugoj strani, želim da ovo iznesem više kao dilemu, a manje kao zahtev ili kritiku. Svi ovi ljudi, koji se bave onim uslugama koje se nazivaju vanpijačnom prodajom, ili već kakve nazive imaju, najčešće se radi o ljudima iz posebnog socijalnog miljea, o ljudima koji su u nekim od na brzu ruku i nekritički privatizovanih preduzeća ostali bez posla. Pokušali su da obezbede sebi i svojoj porodici egzistenciju na taj način što se bave prodajom ili preprodajom robe, najčešće su to buvlje pijace. Juče je gospodin ministar objasnio šta treba da se uradi s tim u vezi. Takođe mislim da će se iz ove priče spasti velike ribe, a da će oni ljudi koji imaju samo za dan i komad biti ugroženi, da će funkcionisanje njihovih porodica biti ugroženo na ovaj način, ali ostaje da vidimo kako će ta stvar funkcionisati ubuduće. Takođe, želeo bih da ukažem na ovaj problem koji se odnosi na cigarete, na akcize. Vraćam se na prethodni problem i želim da kažem sa punom odgovornošću, iako nisam advokat ni ministra finansija, ni ove Vlade, da se na ovaj način ispravlja jedna namera koju su imali prethodna Vlada i prethodni ministar finansija. Uslovi pod kojima su privatizovane duvanske industrije Niš i Vranje bili su suprotni ekonomskoj logici, suprotni zakonima, svim potrebama jednog društva i jedne države. Podsećam još jednom da su duvanske industrije Niš i Vranje privatizovane na sledeći način. Da je prethodno Ministarstvo finansija, gospodin Božidar Đelić, obezbedilo idealne uslove za monopolsko funkcionisanje budućih vlasnika ovih dveju fabrika. Podsećam da je fiskalni kapacitet duvanske industrije u tom trenutku bio jedna milijarda, da su vlasnici duvanskih industrija Niš i Vranje dobili praktično monopol na tržište cigareta u Srbiji, da postoji garancija da se u 2005. godini ne može ni uvesti nova licenca, nova fabrika, a da se pri tom definicijom šta je domaća cigareta obezbeđuju idealni uslovi i garantuje onome ko je u bescenje kupio dve fabrike, na način koji je potpuno suprotan ekonomskoj logici, da ovde za nekoliko meseci zaradi, na nelegalan način, sve ono što je kupovinom uložio u ove dve fabrike. Mislim da svaki put treba da ukažemo na ovakvu privatizaciju. Naš politički ideal nije bio takva privatizacija. Takva privatizacija je štetna. Ona i danas ima štetne posledice po građane Srbije, po budžet Srbije, po proizvođače duvana, po sve korisnike budžeta, za sve građane Srbije i zato je važno da se svim pravnim mehanizmima, kroz ovakve i slične zakone, ispravljaju takvi postupci, iako se neke stvari s tim u vezi apsolutno ne mogu korigovati, jer je stvar rešena na način koji sam ovde opisao. Takođe, želim da kažem da nisam shvatio iz svih ovih zakona i iz nekih drugih kako se u Srbiji oporezuje tzv. kataloška prodaja. Podsećam da ogroman broj velikih sistema, multinacionalnih kompanija, na srpskom tržištu prodaju različite proizvode. Najčešće se radi o kozmetici, tehnici, posebnim uređajima, preparatima. To je tzv. prodaja na kućnoj adresi, putem prezentacija i putem drugih načina. Radi se o enormnim finansijskim sredstvima. Apsolutno se ne kontroliše ulaz takvih roba, ne može se naplatiti porez, nema govora o akciznoj markici, nema govora ni o kakvom prihodu koji država inkasira. Ima samo govora o jednom piramidalnom sistemu bogaćenja jednog broja ljudi, neću da pominjem imena kompanija, one su vama dobro poznate. Neke od njih su finansirale DOS-ovu izbornu kampanju sa više od 100 miliona dolara i danas rade isti posao uSrbiji, dok se na drugoj strani traži od malog prodavca za pijačnom tezgom da plati akcizu na kilogram meda, na litar rakije i na sve ostalo. To nije pošteno, to nije korektno. Mi treba da imamo snage i da kažemo o čemu se ovde radi. Zatim, ukazujem na još jedan problem, na promet aparata mobilnih telefona. U ovoj zemlji postoji nekoliko miliona telefonskih brojeva mobilne telefonije i postoji samo oko 100.000 legalno uvezenih aparata koji služe za mobilnu telefoniju. Svi ostali aparati, njihova cena maloprodajna, uglavnom na crno, u Srbiji je oko 100, 150 do 300 evra, praktično su uvezeni u brodskim kabinama, u kamionskim kabinama, u koferima i na razne druge načine. Molim i apelujem da svi oni koji imaju snage prepoznaju pre svega budžetski prihod u ovome što govorim, da nađu instrumente da to oporezuju, da nađu instrumente i da uhvate i privedu pravdi one koji rade, one koji se bave ovim nelegalnim poslom, i da svi od toga imamo korist, a da se samo prekine lanac bogaćenja pojedinih ljudi koji čine sve što čine na način koji nije zakonit. To vidimo, gledamo nekoliko godina i mislim da imamo obavezu, kao ljudi koji prepoznaju različite interese i različita ponašanja, da to ovde kažemo i da se izborimo, ako već imamo nameru, a nadam se da je ona nesporna, da se budžet Republike Srbije puni ravnomerno, zakonito i da služi građanima Srbije onako kako je to projektovala Vlada i onako kako građani to imaju kao svoju potrebu u toku jedne godine. Ima čitav niz drugih stvari. SPS će podržati ovaj paket zakona, ali insistiramo da se na ovim pitanjima o kojima smo ovde govorili uradi onoliko koliko je neophodno da se to ispravi. Ako ne, postavićemo čitav niz poslaničkih pitanja, neka će biti veoma neprijatna, i zato molim da se te stvari regulišu. Nije normalno da danas oko 100.000 ljudi u Srbiji živi od kataloške prodaje, a da pri tom nikom ništa ne plaća. Niti plaća za svoje penzijsko i invalidsko osiguranje, ni socijalno osiguranje, niti država ubira porez, niti država može da ubira carinu na robe koje ulaze na ovaj način. Imamo li snage da kažemo stop tome? To su oni koji prave staklene palate po Srbiji, koji navodno imaju čitav niz firmi, čitav niz posebnih beneficija u Srbiji, rade ove poslove na način kao što sam opisao, i molim sve one koji imaju snage, da se tome suprotstave, jer mislim da je ovde potpuno jasno o čemu se radi. Inače, nećemo imati moralno pravo da se suprotstavljamo nekom ko prodaje par farmerica na tezgi u Bulevaru revolucije ili na nekom drugom mestu, iako je nemoguće da neko ostvari svoje pravo na tuđem, ali postoji u onome što činimo, nadam se, i elementarni moral koji smo dužni da poštujemo.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, čini se da ova vlada i ministar finansija sve više i više čitaju amandmane koje su poslanici SRS podnosili kada su ti zakoni već bili u proceduri, pa kroz izmene i dopune zakona u stvari provlače amandmane SRS koje tada nisu usvojili. Međutim, sreća bi bila da su se na tome zaustavili, nego i nekim svojim idejama u principu neke svoje poreske zakone su u stanju i da pokvare; čak i za ovom govornicom priličan broj neistina da kažu. Prvi deo priče, da je ovo u mnogo čemu marketinški potez, jeste kada ministar finansija oslobađa poljoprivredne proizvođače poreza na dodatu vrednost, ako oni svoje proizvode daju nekoj samostalnoj trgovinskoj radnji itd. Međutim, uporno izbegava da kaže činjenicu, da bi neko bio oslobođen poreza na dodatu vrednost mora da bude registrovan, barem kao preduzimač. Ako uzmemo u obzir kakvi su naši individualni poljoprivredni proizvođači, da su to mala domaćinstva sa malim obradivim površinama, i sa svim onim troškovima koje registracija preduzimača vuče za sobom, takva tvrdnja je bez ikakvog ozbiljnog osnova. Kada je u pitanju ovaj zakon o prijavljivanju imovine, tu sam primetio jednu nelogičnost, gde ministar ne prati svoje ranije zakone, tako da recimo lice koje ne prijavi ili ne obračuna tačno porez, po bilo kom osnovu na bilo koji prihod, treba da plati kaznu od dva do deset puta. Znači, gde obavlja neku delatnost i zarađuje novac kazna je dva do deset puta, a sada na imovinu, nešto što je sticano generacijama, ako ne prijavi ili ne prijavi u skladu sa zakonom, treba da plati kaznu od dva do 20 puta, s tim da to povlači i one druge sankcije koje su krivične. Akcizno oslobađanje, kada je u pitanju gorivo za poljoprivredne proizvođače, sasvim je u redu. Naša poljoprivreda je u jednoj teškoj finansijskoj situaciji, zbog svega ovoga što nam se dešavalo, međutim, ne razumem zašto se oslobađa akcize gorivo na građevinske mašine. To bih potpuno razumeo da je u pitanju da se u ovoj zemlji nešto ozbiljno radi po pitanju infrastrukture, da se prave putevi, da se prave mostovi, da se razvija infrastruktura, da država pravi stanove. Međutim, zbog te želje da ministar hoće da kaže da će, brigom i smanjivanjem akciza na gorivo koje se koristi za građevinske mašine, pasti vrednost stanova jeste najveća zabluda. Današnji investitori, kada su stanovi u pitanju, kada je poslovni prostor u pitanju, isključivo je urbanistička mafija i ni do kakvog smanjenja cena stanova neće doći. Ova vlada još uvek istrajava na onim zakonskim predlozima koje je prethodna vlada donela, a kada su u pitanju fiskalne kase, gde vidimo da prvo uvođenjem poreza na dodatu vrednost uopšte se postavlja smisao uvođenja fiskalnih kasa, zato što većina poreskih obveznika, sa porezom na dodatu vrednost, već prilikom nabavke robe plaća ogroman deo tog poreza. Tako da smo sada u situaciji da samostalne trgovinske radnje, pa čak i pravna lica koja se bave maloprodajom određenih proizvoda, u svom ukupnom prometu imaju poresku obavezu po porezu na dodatu vrednost od 1-2 posto. Uslovljavamo te ljude da nabavljaju izuzetno skupe fiskalne kase, gde postoji jedan određen monopol, koji je zacrtan od prethodne vlade, a ova ga vlada nastavlja kada je u pitanju nabavka i uvoz tih fiskalnih kasa, servisiranje, održavanje itd. Da cirkus bude još veći, u članu 3. Predloga zakona o fiskalnim kasama, u stavu 4, ministar sebi daje za pravo da predloži koga će da oslobodi obaveze fiskalizacije, odnosno obaveze imanja fiskalnih kasa, pa se to uslovljava specifičnostima delatnosti. Imali smo pre nekoliko meseci izmene i dopune Zakona o porezu na promet, gde je bilo regulisano postojanje fiskalnih kasa, i tada smo u stvari videli o čemu se radi. Ministar za ovom govornicom je jasno rekao da se izmene i dopune Zakona o porezu na promet, gde se regulišu fiskalne kase, isključivo donose da bi mogao lekare koji obavljaju privatnu praksu i advokate da oslobodi fiskalizacije. Razumem što je ministar u Vladi Republike Srbije član stranke G17 plus, što se borio i izborio da lekarima koji rade u državnim institucijama poveća plate. To mu i jeste posao, da obezbedi zdravstvenim radnicima dostojanstvo i uslove da rade. Možemo i sada da tvrdimo da, i pored tog povećanja plata, taj posao koji ti ljudi rade je više nego human, pod uslovom da ga rade onako kako je to predviđeno zakletvom i zakonom. Međutim, sada mi nije jasno zašto oslobađamo privatnu praksu fiskalizacije. Znači, sada, bilo koji lekar u privatnoj praksi, kada naplati od pacijenta, bez ikakvog načina kontrole, taj novac može da strpa u džep i da ga troši kako god on hoće, bez ikakve obaveze da to prijavi i plati na to državi porez. To znači da maltene celokupan promet koji on ima pripada samo njemu, a ovamo maltretiramo sve druge, gde je obavezan ukupan promet koji obave jedan do dva posto. Ovim bih završio svoju diskusiju, jer vidim da i ova skupštinska većina nastavlja onaj manir da četiri ili pet zakonskih predloga strpa u jednu raspravu. Imajući u vidu broj svojih kolega koji su se prijavili za diskusiju, vidim da je ovo vreme za diskusiju isteklo.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Goran Jakšić.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, na dnevnom redu ove sednice se nalazi set zakona koji praktično predstavljaju nastavak onoga što je ova skupština uradila donošenjem, tj. izglasavanjem novog budžeta za 2005. godinu i G17 plus će podržati i glasati za ove zakone, i to iz dva razloga. Prvi razlog zbog koga ćemo podržati ove zakonske predloge je u tome što je Vlada Srbije predložila progresivna i vrlo napredna zakonska rešenja koja prate ovu oblast, a drugi razlog je u tome što se u tim zakonskim predlozima nalaze neka rešenja koja su deo predizbornih obećanja G17 plus, koja imaju isključivu svrhu – napredak i razvoj Srbije. Predlog izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana i Zakona o porezu na imovinu predstavljaju, zajedno sa još nekim zakonima, osnovu razvojnog koncepta budžeta i generalno ekonomske politike ove vlade. U svom izlaganju ću se osvrnuti na ova dva pomenuta zakonska predloga. Oni su, dajem sebi slobodu, možda najvažniji predlozi zakona koji će na intenzivan način uticati direktno na ekonomske tokove i na razvoj ekonomije, a iza toga i na podizanje standarda građana u Srbiji. Dakle, radi se o naprednim predlozima i to će se videti iz onoga što ću sada reći, a videlo se već iz onoga što su moje kolege do sada iznele. Poslodavci su jedna od glavnih tema ovog zakona i oni će imati direktno oslobađanje obaveze plaćanja poreza na zarade u iznosu od 14 posto. Radi se o značajnom oslobađanju, koje u poslovanju jedne firme često predstavlja stopu koja, u stvari, definiše profit firme, tako da ne možemo smatrati da se radi o bilo kakvoj kozmetičkoj izmeni ili nečemu što je samo propaganda. Ovo oslobađanje će imati poslodavci za sve zaposlene u periodu od 1. januara do 31. decembra 2005. godine, i to za onaj prirast radnika, dakle isključivo se stimuliše zapošljavanje novih radnika. Time će se suzbiti siva ekonomija. Poslodavci će imati i te kakvog interesa da uvode određenu disciplinu u ovu oblast i da zapošljavaju nove radnike, čime ćemo imati manji transfer iz budžeta prema tim organizacijama. To znači da će budžet biti oslobođen za ona sredstva koja će moći da se usmeravaju ka socijali, ka zdravstvu, policiji i drugim institucijama, koje čine jednu od osnovnih struktura države i u kojima je zaposlen veliki broj građana Srbije. Takođe imamo i smanjenje poreza, odnosno jednu realnu politiku oporezivanja, tj. poreza na zarade radnika koji se upućuju na rad u inostranstvo. Mislimo da je ovde bilo jedno zaista nepravedno zakonsko rešenje i sada imamo izjednačavanje koje, osim ispunjavanja određene vrste poreske, fiskalne pravde, takođe će biti i podsticaj obezbeđenja veće konkurentnosti naših preduzeća na stranom tržištu. Poljoprivrednici, o kojima ova vlada i te kako brine i u onom prethodnom predlogu budžeta, a i u ovom za 2005. godinu, oslobađaju se ovim zakonskim rešenjem od obaveze plaćanja poreza na prihode od poljoprivrede i šumarstva, znači na onaj deo koji je katastarski prihod, na period od dve godine, znači za 2004. i 2005. godinu, uz istovremeno poresko oslobađanje premija, subvencija, regresa iz budžeta, kao i pomenute PDV nadoknade, dakle radi se o jednom fer pristupu države koja pravi kumulativni podsticaj. Znači, osim subvencije, kao direktnog podsticaja, imamo ovako jedan indirektni podsticaj razvoja poljoprivrede. Snižava se poreska stopa na prihode od samostalne delatnosti za preduzetnike. To je novo zakonsko rešenje koje do sada nije bilo prisutno u našoj poreskoj praksi i ide se sa 14 na 10%, pa čime država pokazuje da ima jednak odnos i prema preduzetnicima i prema pravnim licima. Firme će direktno, a znam iz kontakta sa ljudima koji su preduzetnici, imati podsticajnu meru i fer odnos, osećaj da država na jednak način brine o svima koji se bave ekonomijom, odnosno koji daju svoj doprinos u ovoj sferi. Proširuje se i dosadašnje poresko oslobađanje prihoda ostvarenih u vidu kamate ili kapitalnih dobitaka na osnovu obveznice javnog zajma i stare devizne štednje. Opet se radi o ispunjenju jedne vrste pravde. Država ovim rešenjem se odnosi prema građanima koji su bili i koji jesu vlasnici ovakvih hartija od vrednosti, odnosno stare devizne štednje koji, praktično, iako su bili vlasnici određenih sredstava, na ovaj ili na onaj način, bili su otuđeni od ovih sredstava i prinadležnosti, a ipak su bili obavezni da državi izmiruju određene obaveze. Naravno, dodatna stvar je i poreski podsticaj za razvoj hartija od vrednosti, a što je civilizacijska tekovina u kojoj mi, nažalost, poprilično zaostajemo. Iz osnovice godišnjeg poreza na dohodak građana izuzimaju se dividende i udeli dobiti radi izbegavanja visokog oporezivanja ovih prihoda. Ovo je jedan problem na koji su naši građani i te kako ukazivali, iako je naše tržište hartija od vrednosti još uvek nerazvijeno, ali ide se vrlo intenzivno ka razvijanju ovog tržišta. Veoma je bitno da država obezbedi pravedan mehanizam kojim će regulisati ovakvo jedno poresko opterećenje. Takođe, imamo napredan pristup, to je proširenje neoporezovanog dela, a to je stimulativna mera, povećanjem normativnih troškova, što se odnosi na preduzetnike, ali i na građane. Do sada preduzetnici su imali nižu osnovu tog neoporezivog dela, odnosno manji deo tih normiranih troškova. Država će im omogućiti da taj udeo bude mnogo veći i time će ostaviti jedan deo sredstava koji će moći da reinvestiraju u razvoj te svoje delatnosti. Kao i ono što je pomenuo gospodin ministar, kod ljudi koji su vlasnici nekretnina koje koriste radi iznajmljivanja u turističke svrhe imamo značajan pomak, za 50% se umanjuje osnovica za oporezivanje. U delu zakona koji reguliše porez na imovinu postoji više naprednih rešenja, a jedno od tih je da je po principu socijalne pravde, oni koji imaju više i treba da daju više, pa evo imovina veća od 400.000 evra, nešto što se može smatrati bogatstvom određenog pojedinca ili pravnog lica, po većoj stopi će se oporezivati nego do sada. Oni koji imaju manje, plaćaće manje i mislim da se time postiže socijalna pravda, a koju će podržati G17 plus. Uvećanje za one koji imaju preko 400.000 evra biće za 50% nego što je u dosadašnjim zakonskim rešenjima. Pomenuo bih još jednu stvar, a to je ukidanje, u okviru ovog predloga zakona, poreza i prava svojine nad akcijama izdatim na ime i na udelima društva sa ograničenim odgovornostima, a pre svega kada se tiče akcija. Ovo je nešto što su građani poprilično kritikovali, zbog nerazvijenosti uopšte našeg tržišta i nemogućnosti poslovanja sa hartijama od vrednosti, a i načina kako su firme poslovale. Dakle, bili su vlasnici nečega što im nije donosilo nikakvu dobit, nikakvu dividendu, a morali su, jer zbog toga su vlasnici akcija, da plaćaju određeni porez države. Ovim se uspostavlja ta određena pravda, jer građani na samo vlasništvo akcija u ovom slučaju neće plaćati nikakav porez, a čime će biti dat podsticaj da se tržište hartija od vrednosti i odnos građana prema poslovanju, i vlasništvo nad ovim oblikom hartija od vrednosti, sve više povećava. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević, a neka se pripremi narodni poslanik Dušan Proroković. U međuvremenu, ispravka, malopre pročitano obaveštenje koje je promenjeno, dakle, nastavak 20. sednice Odbora za kulturu i informisanje, koja je bila zakazana za sredu, 8. decembra u 14,00 časova, održaće se u četvrtak, 9. decembra, odnosno sutra u 14,00 časova u sali na drugom spratu. Izvolite, gospodine Gačeviću.
Dame i gospodo, kaže se da je dopuna ovog seta zakona dalja harmonizacija i usklađivanje odnosa sa evropskim zakonodavstvom, odnosno sa zakonima i propisima Evropske unije. S druge strane, ovo je pokušaj smanjenja sive ekonomije, i da će se na ovaj način smanjiti siva ekonomija i značajnim sredstvima izvršiti priliv sredstava u budžet Republike Srbije. Smatram da se ovi ciljevi ne mogu postići, bar što se tiče smanjenja sive ekonomije na ovakav način, jer je siva ekonomija, obzirom na ovoliku nezaposlenost u društvu, svojevrsni oblik socijalne politike. Dok se ne reše pitanja u ovoj oblasti socijalnih davanja i socijalne politike, ne može se rešiti pitanje sive ekonomije i suzbiti siva ekonomija. To je jedan oblik kako narod da preživi i snalazi se, i kako rešavaju svoje institucionalne probleme i opštu egzistenciju. Kada se imaju u vidu i kaznene odredbe ovog zakona, a mogu da kažem da su drakonske, pa da se zbog 20, 30 dinara plus - minus razlike u kasi zatvaraju pojedine radnje poslodavaca, odnosno privatnika i da se primenjuju ovako stroge zakonske mere, onda ovo ne samo da neće ovu sivu ekonomiju da suzbije, nego će se upravo postići obrnut rezultat, da će mnogi koji su legalizovali svoje radnje, odnosno objekti koji rade na legalan način, da pređu u okvire sive ekonomije. Ne samo to, nego da se i povuku u ilegalu, pa će im onda biti daleko teže kontrolisati ili se uopšte neće moći kontrolisati. Navešću primer, da pokažete ukoliko Vlada može da reši ove tokove, odnosno sivu ekonomiju i da je suzbije, da to učini na jednom praktičnom primeru, recimo, Novog Pazara. Novi Pazar je bio i ranije poznat ne samo po proizvodnji i distribuciji nekih akciznih roba, kao što su recimo cigarete, alkoholna pića itd, nego u poslednje vreme pojavljuje se sa proizvodnjom lekova Galenike, pod istim nazivom i sa istim pakovanjem. U suštini, šta je unutra, to ne znam, ali znam da je sve drugo osim leka. Pokažite na tim primerima kako možete to regulisati i suzbiti, pa onda možemo verovati, i onda će se dokazati i takvim će se putevima suzbiti siva ekonomija. U protivnom, ovim putem će ići i drugi. Zakon o porezu na dohodak građana, član 21b kaže - poslodavac koji zaposli na neodređeno vreme nove radnike u periodu od 1. januara do 31. decembra 2005. godine oslobađa se obaveze plaćanja obračunatog i obustavljenog poreza iz zarade novozaposlenog radnika za period od godinu dana od dana zasnivanja radnog odnosa tog radnika. Predlažem da se za sve radnike poslodavcima koji zaposle nove radnike olakšice priznaju. U protivnom, on će otpustiti radnike, najverovatnije pre nove godine, pa će onda da ih uzimaju sva tržišta rada ponovo, a to sigurno nije ni želja, ni namera poslodavaca, ni Vlade, ni tržišta rada, odnosno građana. Dakle, kada se donose ovakvi zakoni valja misliti i na praktičnost njihovog sprovođenja, odnosno ako se daju prava, da se ta prava mogu jednako koristiti. Samo navodim primer kako je tržište rada ranije radilo – za svakog novozaposlenog radnika davano je 24.000 dinara u obliku kredita pod jednakim uslovima, koji su ispunjavali uslove, ali zbog određene mase sredstava u tim fondovima, to je moglo da koristi, eventualno, 10% kandidata. Ko je dobijao ta sredstva? Otprilike, dobijali su oni koji su dali 10% provizije nekome u tržištu rada, pa čak i do Ministarstva, možda i dalje, a to je svakako išlo na ruku korupcije, mita i svih drugih negativnih pojava u ovom društvu. Dakle, svim učesnicima treba dati ne samo pravo, nego i da ostvaruju ta prava. Zato predlažem da se izvrši ova izmena. Dalje, u članu 56. se kaže da se priznaju sledeći normativi troškova, kao što su vajarska dela, tapiserije itd. Smatram da isto treba primeniti i kod proizvodnje taftovanih i ručno čvorovanih tepiha, jer i jedni i drugi se proizvode istom tehnologijom, ne proizvode se mašinskim putem, odnosno proizvode se kao unikati i imaju umetničku vrednost. Dakle, treba im dati i isti tretman.
Reč ima narodni poslanik Dušan Proroković, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Nikolić.
Poštovani narodni poslanici, politika Vlade Republike Srbije u monetarnom i fiskalnom pogledu odvijala se na nekoliko koloseka. Ovim zakonima možemo da vidimo da daje i te kako pozitivne rezultate na dva od tih nekoliko koloseka. Prvi kolosek, koji se tretira ovim zakonima, jeste vezan za politiku štednje, a drugi je vezan za izgradnju institucionalnih kapaciteta svih državnih organa. Što se ovog drugog tiče, izgradnjom institucionalnih kapaciteta, regulisanjem određenih procedura, mi smo za ovih 9 meseci imali povećanu naknadu prihoda za čak 21%. Ne znam za sličan primer u državama u okruženju, da je u tako kratkom roku povećana naknada, i pored smanjenja nekih poreza i nekih akciza za petinu. Što se politike štednje tiče, a u skladu sa ovim što sam rekao, u skladu sa povećanjem naknada prihoda, mi ćemo, kroz ove zakone koje danas razmatramo, smanjiti poreze. Čak četiri zakonska predloga predviđaju određena poreska olakšanja. Predviđaju u tom smeru što će privreda u 2005. godini biti rasterećena za, ako sam dobro izračunao, 7 milijardi dinara, a banke će plaćati manji porez za 4,5 milijardi dinara. Rasteretiti privredu za 7 milijardi dinara nije lako, ali mislim da će efekata i te kako biti. Ukoliko je cena jednog radnog mesta, otvaranje novog radnog mesta od 12.000 do 20.000 evra, onda bi ovim rasterećenjem privrede trebalo da računamo, naravno, ukoliko svih tih 7 milijardi dinara ode na investicije, na otvaranje 6 do 10 hiljada novih radnih mesta u narednoj godini. Takođe, ono što bi mogli da očekujemo od strane komercijalnih banaka jeste da se zbog smanjenog poreza za 4,5 milijardi dinara tokom 2005. godine smanje kamate za nekoliko indeksnih poena. Uz mere koje se predviđaju, a tiču se ukidanja poreza na zarade za sve novozaposlene radnike, kao i veće olakšice za zapošljavanje starijih od 45 godina, dakle na 100 dinara će se plaćati oko 31 dinar doprinosa, mislim da možemo računati da u sledećoj godini budu otvorena, ovim merama Vlade, nova radna mesta. Naravno, niko ne može narediti privrednim subjektima da sve ove pare moraju da daju u investicije, zato što će doći do poreskih rasterećenja, njihovo puno pravo je da to zadrže kao svoj profit, ali mislim da će investicija i te kako biti, jer se izgradnjom institucionalnih kapaciteta stanje u Republici Srbiji i te kako stabilizuje. Želeo bih da kažem da potpuno podržavam ovakvu vrstu motivisanja poslodavaca da prijavljuju svoje zaposlene i da izražavam potpunu podršku jednoj politici koju vode Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede, koju bih nazvao stimulisanje pre sankcija. Mi zakonskim ograničenjima, novim zakonskim sankcijama, nećemo ništa postići, osim toga što će sve veći i veći broj radnih organizacija, privrednih subjekata itd. pokušavati da izbegne te zakonske okvire. Na ovaj način im se nudi subvencija, stimulišu se da to urade u jednom vremenskom periodu, pa tek onda, ukoliko ne urade, preti im se određenim sankcijama, koje će biti za dva do 20 puta veće od dosadašnjih. Ovim merama, moram da podsetim, pre nekoliko godina u Hrvatskoj za nepuno pola godine čak se smanjio broj nezaposlenih za 250.000, ne zato što je otvoreno novih 250.000 radnih mesta, nego što je bilo mnogo onih koji su bili prijavljeni na birou rada, a već su nešto radili. Dakle, njihovim poslodavcima se nije isplatilo da ih prijavljuju, da im plaćaju doprinose. Kod naše Nacionalne službe za zapošljavanje trenutno ima 950.000 evidentiranih nezaposlenih lica. Verovatno će efekat biti sličan kao u Hrvatskoj. Dakle, broj nezaposlenih će se smanjiti, jer se poslodavcima mnogo više isplati da prijavljuju svoje zaposlene. Naravno, i državi se i te kako isplati, jer će biti veći broj prijavljenih zaposlenih, tako da će budžetski zahvat biti na istom ili možda čak i većem nivou. Takođe, ono što se stimuliše jeste vezano za autorske honorare. Mi smo do sada imali jedan neverovatan porez na autorske honorare, za koji nisam čuo nigde u svetu. Oporezivanje je išlo čak do 92%. Na ovaj način se svi, koji će biti predmet oporezivanja za autorske honorare, takođe subvencionišu da svoje autorske honorare prijavljuju. Dalje, ono što je pozitivan trend jeste potpuno prebacivanje odgovornosti na organizatore manifestacija. Takav sistem je mnogo lakši za kontrolu, takav sistem je dao efekte svuda u svetu i mislim da će se efekti vrlo brzo videti i kod nas. Zatim, recimo, u porezu na prihode od kapitala stimuliše se domaća radinost u turizmu, odnosno legalno prijavljivanje turista, boravišnih taksi, što će imati dvosmerni efekat i za budžet lokalnih samouprava, odnosno Republike Srbije, ali i za povećanje kvaliteta usluga u samom turizmu. Do sada smo imali mnogo divljih objekata, mnogo različitih stvari koje su se u tom privrednom segmentu dešavale, neželjenih stvari. Mislim da se ovim malim koracima ti trendovi u budućnosti sprečavaju. Nadalje, ono što vidim kao pozitivan trend, mada sam iz prethodnihgovora video da se neki ne slažu, jeste kategorizacija onih poreskih obveznika koji plaćaju porez na imovinu, otprilike je ta granica 400.000 evra. Dakle, oni koji imaju imovinu u vrednosti do 400.000 evra plaćaće porez 2%, a oni koji imaju imovinu preko 400.000 evra plaćaće porez 3%. Ovo vidim kao pozitivnu meru. Možda bi ovu granicu trebalo malo i smanjiti, možda čak i upoloviti na 200.000 evra. Ovo vidim kao dobru meru, zato što smo svedoci da već godinama pare, pogotovo one koje dolaze iz inostranstva, odlaze u mrtav kapital. Parama se grade ogromne kuće, koje često više koštaju u samom postupku izgradnje nego kasnije na tržištu, što je još jedan od paradoksa našeg tržišta. Ovim merama mislim da možemo deo tog novca usmeriti ne u mrtav kapital nego u proizvodnju i otvaranje novih radnih mesta, a pre svega mislim na novac koji stiže od srpskih gastarbajtera, koji rade najčešće u Evropi. Takođe, ono što su pozitivni efekti ovih predloženih zakona jeste što se poljoprivrednici oslobađaju poreza na katastarski prihod i, takođe vezano za poljoprivrednike, ukidaju se akcize na dizel gorivo za traktore. Pozitivna mera ovoga jeste što ćemo povećati konkurentnost naših proizvoda. Lako je govoriti kako su španske jabuke jeftinije od srpskih i kako naši poljoprivrednici ne mogu ni na domaćem tržištu da se izbore, ali mi nikome ne možemo da naredimo kolika će cena biti bilo kog proizvoda. Ovo jeste jedna od mera subvencionisanja naših poljoprivrednika i želja da se naša roba prvo na domaćem, a u nekoj kasnijoj fazi i na inostranom tržištu pokaže konkurentnijom nego što je u ovom trenutku. Još jedna pozitivna mera jeste što se ukidaju akcize na dizel gorivo rečnim brodovima za transport i prevoz tereta. Veliki sam pobornik ideje da Srbija vodi politiku komparativnih prednosti koju ima u odnosu na države u okruženju. Naša komparativna prednost jeste što imamo jednu od najbitnijih reka koja protiče kroz Srbiju, dakle, Dunav. Mi moramo na ovakav način pokušati da učinimo rečni transport isplativijim, da dovedemo nove investitore u Srbiju, kojima će biti jeftinije da prave svoje tranzitne stanice negde na teritoriji Republike Srbije, a ne u Rumuniji, Bugarskoj ili Mađarskoj, i moramo transport pokušati da učinimo jeftinijim, kako bi se veći promet obavljao preko naših reka. Srbija je takođe i ovde u jednom paradoksu ako uporedite koliki su plovni putevi nekih drugih evropskih država i koliki je obim prometa tim plovnim putevima, koliki su prihodi za privatna preduzeća i za te države. Možemo videti da Srbija u ovom segmentu ima i te kako šansu i da moramo mnogo više da se posvetimo ovim stvarima. Neko je ovde nazvao ove zakone malim zakonima, rekavši da ima i te kako bitnijih tema kojima Skupština treba da se bavi. Ne želim to da osporim, mnogo je otvorenih tema koje i te kako tište našu državu i naše društvo kojima se treba baviti, ali iako su mali zakoni, iako su možda ovo male mere, podsećam da će se uticati ovim zakonima na otvaranje bar nekoliko hiljada novih radnih mesta. Ako ćemo svakim zakonom tako da utičemo na našu privredu, na naše društvo i na sva dešavanja u našoj državi, pre sam za ove male zakone i male mere koje treba preduzimati nego bombastično najavljivati otvaranje nekih 500.000 novih radnih mesta ili plate od ne znam koliko stotina evra, a kasnije u procesu realizacije tu zastati, odnosno voditi konfuznu politiku. Za razliku od svih tih najava koje smo imali prethodnih 20 godina, ovakvim malim merama stvara se ambijent, stvaraju se uslovi za otvaranje novih radnih mesta, za nove investicije u Srbiji, i da Srbija iskoristi svoje komparativne prednosti u odnosu na okruženje, i da nastavi uzlaznim trendom kojim je išla tokom poslednje četiri godine kada je, ako ćemo uzeti jedan podatak vezano za bruto društveni proizvod po glavi stanovnika, debelo prestigla i Bugarsku i Rumuniju.
Reč ima narodni poslanik Milan Nikolić, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Poštovani predsedniče, uvaženi predstavnici Ministarstva, poštovani narodni poslanici, danas raspravljamo o jednoj grupi, po meni, veoma važnih ekonomskih zakona, koji se blagovremeno uvode u proceduru i koji na određen način prave harmonizaciju sa porezom na dodatu vrednost, i mnoge stvari i dileme između jednih i drugih vrsta poreza sada se razjašnjavaju i u isto vreme pravi se harmonizacija odnosa evropskih zakona i našeg zakonodavstva. Mislim da je dobro što se ovi zakoni donose, jer imaju širok obuhvat poreskih obveznika. To je mana ove naše makroekonomske politike ili poreske politike koja je bila do sada. Ovim merama smanjuje se siva zona poslovanja, porez se adekvatno raspoređuje prema ekonomskoj snazi poreskih obveznika i mislim da se sprovodi pravda. Mislim da će se na ovaj način obezbediti ono što je već krenulo, da se budžet ravnomernije puni i da će mogućnost budžetskih potrošača biti takva da ravnomerno mogu da računaju na sredstva koja se iz budžeta dele. Od zakonskih propisa mnogo je važnije da je konačno krenula politika umerenog trošenja, zapravo trošenja onoliko koliko ima i da se time što ima i raspolaže. U isto vreme da ta potrošnja bude punjena na određen način od mnogo većeg obuhvata. Moram da vam kažem da radim u jednoj velikoj firmi koja ima oko 7.000 zaposlenih radnika, da je ta firma zbog kapaciteta koje ima usmerena na spoljnu trgovinu, na izvoz, i mogu da vam kažem da se vrlo lako dogovaramo sa partnerima kada je u pitanju dizajn, kada su u pitanju rokovi, kada je u pitanju kvalitet, a najčešće zapinjemo kod cene. Zapinjemo jednostavno zbog toga što nam je država skupa i što nam je interna ekonomija skupa zbog mnogih događanja u prethodnim godinama, zbog visokih kamatnih stopa koje su prisutne kod banaka.Ulazimo u paradoks da nažalost najveću prednost koju ova zemlja ima, jeftinu radnu snagu, ne može da iskoristi jer su drugi troškovi prevagnuli u pogledu cena. Mislim da je dobro u zakonu o porezu na dohodak građana da se smanjuju porezi na zarade radnika na 52%. To je jedan od bitnih elemenata koji će pospešiti konkurentnost naših proizvoda, pre svega na domaćem, ali i na inostranom tržištu. Mislim da je takođe dobro što se oslobađaju dela poreza na zarade radnici koji se po drugi put vraćaju na posao, koji su bili tehnološki viškovi, i to sa bitnom stopom smanjenja, i što za radnike koji po prvi put zasnivaju radni odnos poslodavac ne plaća poreze za doprinose godinu dana. Mislim da će za mnoge poslove na crno, zapravo radnike koji rade na crno, sada biti kod poslodavaca stvoreni motivi da se vrate u legalne poslove, u legalne radne odnose. Takođe, veoma važno, za sve veći broj malih i srednjih preduzeća, za sve veći broj privatnih preduzetnika je smanjena poreska stopa na prihode na 10%. Mislim da će biti dobra motivacija za razvoj tih poslova, za konkurentnost, za zapošljavanje novih radnika. Mislim da ćemo razviti tržište hartija od vrednosti onoliko koliko je u ovom trenutku moguće skidanjem poreza za trgovanjem hartijama od vrednosti koje su izdate na ime. Dalje, smanjenje poreza ili neplaćanje poreza u poljoprivredi i šumarstvu za dve godine, kao i smanjenje daljih davanja na katastarske prihode takođe će stvoriti podsticaj za razvoj poljoprivrede, koja je dosta dobra šansa ove zemlje, koja može to na pravi način da iskoristi. Mislim da i porez na nasleđe treba da se plati onako kako je po zakonu predviđeno. Onaj ko nasleđuje više, neka plati više. Onaj ko nasleđuje manje, mislim da je potpuno u redu da plati manje. Zakonom o akcizama pravi se harmonizacija, pre svega sa zakonima EU. U isto vreme podstiče se domaća proizvodnja duvana i mislim da je dobro da su se malo odvojile stvari, da imamo akcizno skladište domaćeg proizvođača i da imamo uvoznika koji će odmah morati da plati carinu na samoj granici, što stvara neku prednost naših proizvođača. Imam tu primedbu, navike, tradicije, običaji naših seljaka su daproizvodi za svoje potrebe, recimo, rakiju, koja je takođe akcizni proizvod. U jednom delu zakona se kaže dai promet akciznih proizvoda ili alkohola, konkretno rakije, između fizičkih lica podleže plaćanju akciza. Ministar je obećao, mislim da će kroz amandmane to da se popravi. To nije moguće pratiti, mislim da bi bilo veliko opterećenje. To su uglavnom hobi proizvodnje, ne radi se o proizvodnjama za tržište. Moguće je da se jedan deo toga izdvoji, ali mislim da bi izazvalo više problema, nego što bi se moglo od toga dobiti koristi. Različita su tumačenja oko uvođenja fiskalnih kasa i daljinskog praćenja poslova preko fiskalnih kasa. Ova zemlja je opterećena, kao i sve zemlje u tranziciji, mnogim problemima poslova na crno, šverca, i poreski teret je na veoma malom broju privrednih subjekata. Ti privredni subjekti nisu u stanju da izdrže takva davanja i postanu sposobni za izvoz, nekonkurentni su upravo zbog toga što imaju ta velika opterećenja. Upornošću Vlade, inspekcijskih službi i svih onih koji su zaduženi za taj posao mislim da će moći da se stvori jedna visoka, sveobuhvatna faza. Iz toga će moći budžet da crpi na pravi način i stvara se mogućnost da mogu da se na određen način smanjuju stope opterećenja poreskih davanja u narednom periodu, više nego što je do sada. To ima višestruki značaj za budućnost ove zemlje, za privredu ove zemlje, pogotovo za male preduzetnike. Još jednu primedbu koju bih voleo da predstavnici Vlade imaju u vidu, studentske i omladinske zadruge, za ljude koji do 26 godina rade i školuju se, oslobođene su plaćanja poreza. Međutim, znamo da imamo veliki broj omladinskih zadruga preko kojih poslodavci povremeno, privremeno, ljude koji su uglavnom socijalno ugroženi, uzimaju za završavanje određenih poslova koji ne traju puno.Mislim da bi bilo dobro da se izvrši, možda ne potpuno oslobađanje, ali da budu u nekom prioritetu u odnosu na redovnu zaposlene radnike. Mislim da bi to bila jedna vrsta pravde. SPS će podržati ove zakone. Hvala lepo.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Takač Ištvan. U međuvremenu, još jedno obaveštenje, 41. sednica Administrativnog odbora održaće se danas, u sredu, 8. decembra 2004. godine, u 14,00 časova, u sali na drugom spratu. Izvolite. Gospođa Radeta.
Dame i gospodo, skupštinska većina je juče povredila dostojanstvo Narodne skupštine kada je prihvaćen predlog da se o šest poreskih zakona vodi objedinjena rasprava. U svakoj ozbiljnoj državi, kada se govori o poreskim zakonima, poslanici mogu da govore neograničeno vreme, a mi imamo taman toliko vremena da pročitamo naslove svih ovih zakona i da na taj način završimo raspravu o ovim predlozima. Jasno je zbog čega je to tako, jer kada narodni poslanici poslaničke grupe SRS govore o predlozima Vlade Republike Srbije, onda mi to analiziramo, govorimo o svakom članu onoliko koliko stignemo. Na ovaj način je pokušana da se spreči takva rasprava o zakonima. Zato je ministar juče 50 minuta govorio o ovim predlozima, odnosno više o nekom blagostanju u Srbiji. Po onome što je ministar rekao -ukinut je ovaj porez, ukinut je onaj porez, smanjen ovaj porez, smanjen onaj porez, prosto čovek da se zapita o kojoj to državi ministar Dinkić govori. Ja sam ga iz klupe pitala - da li je ostao neki porez, jer je zaista utisak bio da više građani Srbiji neće da plaćaju svojoj zemlji. Naravno, ništa od toga nije ni tačno, ni približno tačno. Naprotiv, troškovi života rastu svakodnevno, poskupljenja su svakodnevna i građani dobro znaju i svaki dan komentarišu, na svakom mestu gde se nađem - poskupelo ovo zbog Dinkićevih fiskalnih kasa, poskupelo ono zbog Dinkićevog PDV-a, i opšti zaključak je da je ova vlada kao i ona prethodna. Kažu građani Srbije - Koštunica i Tadić su potpuno isti, i jedan i drugi su obećavali nova radna mesta, toga nema. I jedan i drugi su povećavali plate, toga nema, i jedan i drugi su obećavali povećanje penzija, ni toga nema. Ovako česte izmene i dopune ovih zakona iz poreske oblasti govore o tome da se Vlada ponaša prema svojim građanima tako da kao najbitniji posao Vlade smatra punjenje budžeta. Naravno, to jeste obaveza Vlade, ali ne svaki put iz džepova građana. Vlada, pored toga što se brine o punjenju budžeta, prevashodno bi trebalo da se brine o svojim građanima, o standardu građana, a ovakvim zakonima, bez obzira na hvalospeve koji se čuju o ovim predlozima, i od ministra i od poslanika skupštinske većine, niti će se povećati standard, niti će se poboljšati uslovi života građana Srbije. Sve je suprotno od toga. Pošto je nedovoljno vremena da govorim pojedinačno o svim ovim zakonima, uložili smo određen broj amandmana i poslanici poslaničke grupe SRS će u pojedinostima govoriti, ali samo ću na nekoliko članova da se osvrnem. Recimo, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama; u članu 8. su predviđena povećanja akciza za alkoholna pića i upravo smo uložili amandman da se to vrati na staro stanje, jer na ovaj način prodaja alkoholnih pića ulazi u nelegalne tokove i to nije ono što je ministar ovde tvrdio, da više nema crnog tržišta, kaže on, cigareta, a ja mu kažem da sam juče, a i danas u tašni imam cigarete tamo kupljene. Kažu građani da postoje neki kiosci, kad pitam - gde mogu da se kupe ove cigarete, kažu - to imate u Vladinom kiosku, to je Dinkić nasledio od Đelića. U svakom delu grada postoje takvi kiosci gde se prodaju cigarete bez akciznih markica. Sigurna sam da svi vi to znate. Izgleda da je mafiji u Srbiji nedovoljno ono što uzimaju od šverca cigareta, od šverca nafte, od šverca struje i ovakvim povećanjem akciza očigledno i alkoholna pića ulaze u sferu šverca. Takođe smo predložili da se akcize za pivo smanje sa predloženih devet na šest dinara, jer mislimo da je to zaista umesno i umereno. Onda imamo član 20b ovog predloga zakona, gde uslove i postupak za dobijanje i oduzimanje akcizne dozvole, način i kontrolu otpremanja i dopremanja proizvoda u akcizno skladište i vođenje evidencija u akciznom skladištu propisaće ministar nadležan za poslove finansija. Mi smo amandmanom predložili da to bude Vlada, jer zaista mi iz SRS principijelno mislimo da ovako prevelika diskreciona ovlašćenja ne treba davati nijednom ministru, a pogotovo kada je u pitanju ministar Dinkić, o kome mi imamo mišljenje koje vrlo često ovde iznosimo. Još ću samo da prokomentarišem zakon o porezu na imovinu, pošto je taj zakon gospodin ministar ovde najviše hvalio, a onda pogledajte član 9. tog zakona, kada je u pitanju porez na nepokretnost povećava se osnovica sa 250.000 na 400.000 dinara. Govorim o oslobađanju poreza, a mi smo predložili da to bude milion dinara, jer zaista nepokretnost od 400.000 dinara nažalost u našem društvu i našoj državi često je u vlasništvu vrlo siromašnih ljudi, koji nisu u stanju da plate porez. Nemojte vi iz ove skupštinske većine, iz ove vlade da ponavljate bisere onih bivših ministara, koji su građanima preporučivali da prodaju stanove da bi platili struju, a vi kako ste krenuli, očigledno ćete jednog dana, i to vrlo brzo, morati zamoliti građane da prodaju stanove da plate porez. Nemojte, građani Srbije očekuju mnogo više i od Vlade i od ovog parlamenta, pa vam predlažem, dame i gospodo, pošto ministra nema, njemu ne mogu da predložim da usvoji amandmane, ali predlažem vama, kada budemo raspravljali o pojedinostima, da prihvatite predloge SRS i da ovi poreski zakoni, makar i takvi kakvi su, bar malo manje uđu u džepove građana Srbije.
Reč ima narodni poslanik Takač Ištvan, neka se pripremi narodni poslanik Ivan Radić. Izvinite, gospodine Takač, replika. Snežana Stojanović-Plavšić.
Moram zaista da se javim da opovrgnem ono što je rečeno, s obzirom na činjenicu da je to potpuna neistina. Naime, želim da naglasim da stoji činjenica koju građani znaju da je ovo godina u kojoj je postignut privredni rast, da je ovo godina u kojoj je ova vlada značajno povećala industrijsku proizvodnju i da ona nije bila veća u proteklih 20 godina nego što je bila ove godine. Naravno da građani ne mogu očekivati, i nisu očekivali i ne može se ni od jedne vlade očekivati da u periodu od osam meseci značajno podigne standard građana i to je potpuno jasno. Međutim, želim da naglasim da je građanima takođe jasno da je poreska politika koju ova vlada vodi takva da ona dovodi do izjednačavanja svih onih koji plaćaju porez i da siromašni građani plaćaju znatno manji porez od bogatih. To je suština ove poreske politike. Takođe želim da naglasim da se ovim zakonima značajno smanjuju brojni porezi koji opterećuju građane Srbije, i to jeste deo predizbornih obećanja i ona su održana. U tome je i razlika između nas i nekih drugih. Što se tiče šverca cigareta, želim da naglasim da je šverc cigareta sigurno najmanji ove godine. Kada je cvetao šverc cigareta, nafte i ostalih proizvoda, građani Srbije jako dobro znaju, kada su ih kupovali na ulicama kod preprodavaca, i benzin, i cigarete i mnoge druge proizvode. U čije džepove je to išlo, građani takođe znaju. To su oni novoformirani bogataši koji su sada sigurno na nekoj drugoj strani, a ne na strani ove vlade. Takođe pozivam sve odgovorne građane Srbije, pa i one koji to govore za ovom govornicom, da prijave svaku trafiku u kojoj se prodaju švercovane cigarete. Ukoliko sumnjate, možete da prijavite meni, a ja ću sigurno preduzeti sve što je potrebno da takva trafika bude zatvorena. Ja sam odgovorni građanin Srbije i preduzeću sve moguće da poreska uprava zatvori takvu trafiku. Sve informacije koje mi imamo je da takvih trafika nema i da one ne postoje. Izreći za ovom govornicom da Vlada stoji iza takvih trafika, to je zaista više nego drskost.
Hvala vam. Molim vas jedno upozorenje. Ovo nije bila replika, ovo je bio deo načelne rasprave. Molim vas da ne koriste poziv na repliku da biste učestvovali u načelnoj raspravi. Takođe molim građane Srbije da ne cinkare poslanicima, nego da se obraćaju nadležnim odborima u kojima sede svi poslanici. Izvolite, gospodine Takač.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu imamo izmene i dopune zakona koji regulišu poreske obaveze na imovinu, na dohodak građana, akciznih proizvoda i drugih. G17 plus u svom programu rada na značajnom mestu ističe potrebu smanjivanja poreskih stopa i ukidanja određenih poreza. Na početku mandata sadašnje Vlade Republike procenjeno je da se skoro 50% društvenog proizvoda ostvaruje u sivoj ekonomiji. Da bi se ovo stanje popravilo, ova skupština je u proteklom periodu već donela nekoliko zakona. Među ostalima, ukinuti su određeni porezi, i to porez na fond zarada od 1. jula ove godine i porez na finansijske transakcije, koji počinje da se primenjuje od 1. januara iduće godine. G17 plus podržava ove izmene poreskih zakona. Dame i gospodo, vašu pažnju i pažnju sadašnjih i budućih poslodavaca, kao i lica bez zaposlenja želim usmeriti na činjenicu koju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana u 2005. godini predviđa. Naime, ovaj zakon stimuliše poslodavce da zapošljavaju nove radnike sa berze rada, koji su najmanje tri meseca evidentirana kao nezaposlena lica, oslobađanjem plaćanja poreza na dohodak od 14%. Primera radi, kod neto primanja od 7.500 dinara mesečno ovaj iznos predstavlja 1.500 stimulativnih sredstava za poslodavce. Ako je taj radnik stariji od 50 godina, po ranije donetom zakonu za 2005. godinu, poslodavac je oslobođen od plaćanja doprinosa penzijskog i invalidskog osiguranja, zdravstvenog osiguranja i doprinosa za nezaposlene. Ove olakšice, mišljenja sam, probudiće interesovanje poslodavaca da na radne zadatke zapošljava radnike starije od 50 godina, odnosno lica sa evidencije nacionalne službe rada. Porez se oslobađa za dobrovoljno penzijsko i invalidsko osiguranje, koje poslodavac plaća iz zarade zaposlenog, u iznosu od 3.000 dinara. G17 plus se zalaže da se privredni tokovi, a samim tim i socijalna zbrinjavanja, u što većem stepenu ostvaruju unutar privrednih aktivnosti, bez staranja države, pa zato podržavam takve olakšice koje imaju za cilj ostvarivanje takvih težnji. G17 plus posebno se zalaže, a istovremeno podržava donošenje propisa koji će doprineti da poljoprivreda dobija poboljšane uslove privređivanja. Po Predlogu zakona u 2005. godini poljoprivrednici će biti oslobođeni od obaveza plaćanja poreza na prihode od poljoprivrede, šumarstva, na katastarske prihode. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o akcizama predviđa se pravo na povraćaj akciza na dizel gorivo za pogon traktora, do količina koje su poljoprivrednim gazdinstvima potrebne za rad. Ovim se maloprodajna cena smanjuje skoro za 30%. Poljoprivrednici koji su primili razne poljoprivredne stočarske proizvode oslobođeni su od plaćanja poreza na godišnji prihod građana. Preduzetnici su obuhvaćeni ovim poreskim olakšicama. Za njih se predviđa da se poreska stopa na prihode od samostalne delatnosti sa 14% smanjuje na 10%, a sa dodatnim olakšicama da u poslovne rashode uračunaju i oni troškovi koji do sada nisu bili predviđeni. Dame i gospodo narodni poslanici, G17 plus u svim akcijama podržava pospešivanje što efikasnijeg tržišnog privređivanja i zato se zalažem da tržište hartija od vrednosti što brže i po ugledu na razvijene države ima značajnu ulogu regulatora finansijskih tokova. Zato, pored promena propisa radi funkcionisanja ovog tržišta, potrebno je da i privrednici, kada je reč o hartijama od vrednosti, o akcionarskim društvima, obezbede dobit i dividendu. Ovim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu osnovice za godišnji porez građana izuzimaju se i za dividendu i za veliku dobit. Predloženi zakoni o izmenama i dopunama određenih poreskih oslobođenja su stimulativni i imaju za cilj poboljšanje uslova privređivanja i rasterećenje privrede, i zato poslanici G17 plus iste podržavaju i preporučuju da sve parlamentarne grupe isto učine. Hvala.
Hvala vama, gospodine Takač. Reč ima narodni poslanik Ivan Radić, a potom Arsen Đurić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvi put se desilo da Narodna skupština raspravlja u objedinjenoj raspravi, a u predlogu je čak bilo sedam zakonskih projekata, mada je u međuvremenu predlagač povukao jedan zakon, iako znamo da se radi o izuzetno važnim zakonima, odnosno o izmenama i dopunama zakona. Tim je pre to čudnije i zašto se poslanici na taj način, uzimajući u obzir činjenicu da je ograničeno vreme za raspravu poslaničkim grupama, sputavaju da se valjano i na krajnje konstruktivan i dobar način izjasne o tim predlozima zakona i kažu svoje mišljenje. Uzimajući u obzir vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS, samo ću o tri zakona reći neke najosnovnije primedbe, koje sam uspeo da uočim, odnosno to su više neke načelne primedbe. Što se tiče prvog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana, ono što je uočljivo je da postoje tri stope poreza. Dakle, jedna koju bih nazvao opštom stopom od 14 posto, zatim stopa od 10 procenata za preduzetnike koji ostvaruju prihode iz samostalnih delatnosti i na kraju stopa poreza na prihode od autorskih i srodnih prava i prava industrijske svojine po stopi od 20 posto. Mišljenja sam - da je Vlada imala dobre namere sve preduzetnike koji ostvaruju prihode bi oporezovala po jedinstvenoj stopi. Mi smo mišljenja da se to moglo svesti na 10 posto, a time bi se zapravo pokazala dobra volja Vlade i stvarno pomoglo građanima Srbije. Ovako se ovde više radi o nekim više tehničkim promenama, a da ne govorim o tome da može da se desi da se na ovaj način postavi i pitanje ustavnosti ovakvih različitosti, s obzirom da je garantovano članom 13. Ustava Republike Srbije da su građani jednaki u svojim pravima i dužnostima i imaju jednaku zaštitu pred državnim organima. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu, ovde su zaista u pitanju samo kozmetičke promene, bez obzira što se naizgled može reći da su poreske osnovice za imovinu koja je oslobođena poreza podignute sa 200 hiljada na 400 hiljada. Tu se suštinski ništa nije promenilo, naročito ako imamo u vidu da je Predlog zakona koji se ovim izmenama tretira iz 2001. godine. Ukoliko uzmemo u obzir kurs dinara u odnosu na evro u međuvremenu, rast cena i troškove života ukupno, onda mislim da će se to svesti na potpuno identičnu svotu, tj. tih 400 hiljada, to je negde otprilike oko 5 hiljada evra, znači, po nekoj proceni to je jedna bolja zidana garaža. SRS je mišljenja da je tu stopu trebalo znatno podići, da ne kažem udvostručiti u odnosu na ovaj predlog koji je stigao od strane predlagača, a čak je u jednom amandmanu predloženo da on ide do iznosa od milion dinara. Što se tiče zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, to je već svakako jedan nepopularan potez Vlade i samo ću pomenuti član 12. kojim se predviđa povećanje akcize na rakije, žestoka alkoholna pića i likere i niskoalkoholna pića. Stav poslaničke grupe SRS je da akcize treba zadržati na postojećem nivou i da nije bilo potrebe za njihovim povećavanjem, a naročito to važi za novi član 12a, kojim predlažete uvođenje akcize na sve vrste piva, osim bezalkoholnog piva koje sadrži do 0,5 posto alkohola, u iznosu od 9 dinara po litru. To je trebalo opteretiti daleko manjom akcizom, tj. iznosom. Ovo samo govori o tome da je budžet koji smo usvojili pre nekih mesec dana nerealno konstruisan, da nije ni reformski ni razvojni i da ste ovim izmenama i dopunama Zakona o akcizama bili samo primorani da popunjavate budžetski deficit. Na primeru piva ću ukazati koliki je to priliv novca, da se, recimo, u sezoni u Srbiji dnevno proda oko milion boca piva, a možda i više. To je 4,5 miliona dinara, koji se svakog dana sliva u budžet Republike Srbije, što za mesec dana iznosi oko 135 miliona, pa i do 150 miliona dinara, a sve iz džepa građana Republike Srbije. Na kraju bih samo ukratko rekao o zakonu o fiskalnim kasama, a primoran sam da to ovde kažem, jer sam zamoljen od ljudi koji rade na šarenoj pijaci u Jagodini, koji su poručili Vladi i ministru – da li imate imalo morala kada nas primoravate da uvodimo fiskalne kase, onima koji su u procesu tranzicije ne svojom voljom ostali bez posla, i koji na taj način preživljavaju i obezbeđuju sebi i svojoj porodici parče hleba, a da istovremeno ovim predlogom zakona niste opteretili neke druge koji su daleko boljestojeći, kao npr. lekare u privatnoj praksi i advokate.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić (nije tu). Reč ima narodni poslanik Zoran Antić (nije tu). Neka se pripremi narodni poslanik Savo Urošević. Samo trenutak, vi hoćete da se zamenite. U redu je, izvolite.
Pa, još uvek je dan, gospodine Markoviću, a očekujem da ćete da nas obavestite da treba da ostanemo do noćas ovde i da je Dinkić navikao da radi noću. Jer, kada mu je bilo potrebno da raspravljamo o budžetu, koji je usvojen u 4 sata ujutru, kroz skupljanje poslanika iz vladajuće grupacije, mi smo vredno i marljivo, kao što to sada činimo, radili, ali je potpuno besmisleno da govorimo o predlozima ovih zakona u objedinjenoj raspravi za ovoliko tačaka dnevnog reda, a ministra ovde nema. Za to nema nikakvog opravdanja. On može da pošalje pet ili deset svojih zamenika, nema ih toliko, a to nije ni važno, ali da ne sasluša kritike i upozorenje poslanika, sada najveće opozicione stranke, ali verujemo već 2005. godine vladajuće SRS, za nas je neprihvatljivo i nema opravdanja. Ali, to dovoljno govori o njemu i o načinu rada ovog ministarstva, o obećanjima i više promotivnim stvarima koje se tiču predloženih zakona, nego stvarne slike onoga što će oni da pruže u poreskoj politici Srbije za 2005. godinu. Najskandaloznija stvar se zapravo desila pre nekoliko meseci, kada smo imali Zakon o porezu na promet i kroz usvajanje jednog člana koji je do maksimuma povećao diskreciono pravo ministra Dinkića, ministra finansija, da se podzakonskim aktima odredi koje će grupe obveznika biti oslobođene korišćenja, odnosno upotrebe fiskalnih kasa. Mi danas pred Skupštinom Srbije imamo nekoliko grupa nezadovoljnika, a najveći problem je davanje obećanja, i od strane Dinkića i pojedinih predsednika opština i gradova u Srbiji, da će pijačni prodavci biti oslobođeni obavezne upotrebe fiskalnih kasa. Ako želite da razgovarate sa ljudima koji na takav način i na ovo hladno vreme, i kada je kiša, sneg i kada je 40 stepeni napolju koriste mogućnost i tu pijačnu tezgu, a obično su to ljudi koji su ostali bez posla u svojim fabrikama, jer ih je prethodna DOS-ovska vlast ostavila na ulici, ako to jedini način da oni prehrane sebe i svoju porodicu, onda vi poslanici, sada se vama obraćam, jer vam ministar nije tu, budite iskreni, pa im recite da je to jedna obmana. Ono što ne stoji u zakonu može slobodno da se tumači jedino ispravno, da nije obavezujuće ni za koga. Otkud mi znamo šta će sutra da padne Dinkiću na pamet i da li će on da koristi ta, uzgred budi rečeno, veoma visoka diskreciona prava koja je sam sebi dao kroz predloge zakona i da prevari te ljude. Oni nemaju nikakve garancije, ni oni ni bilo ko kome bilo šta obećate. Inače, nezabeleženo je i takva praksa ne postoji nigde u svetu, a naročito u zemljama na koje se vi pozivate i preuzimate od njih mnogobrojna zakonska rešenja, da se potencijalna grupa onih koji neće da plaćaju porez po bilo kom osnovu definiše podzakonskim aktima, a da to ne stoji u zakonu. A da je ministar ovde, prozvala bih ga i pitala da mi navede u kojoj to zemlji u Evropi, na koju se on često poziva, ima i na koji način se to radi. S druge strane, kada je reč o poreskim zakonima i o tome da li su oni dobri ili nisu, shvatam ovo zalaganje, ali dosta neuverljivo, rekla bih po mojoj skromnoj oceni, poslanika iz vladajuće grupacije, a naročito iz stranke G17 plus da promovišu ove zakone, ali da li su neki zakoni dobri ili nisu kada su poreski zakoni u pitanju, o tome vam najbolje govori prihodna strana u budžetu. Da li ste sposobni da od poreskih obveznika naplatite ono što ste planirali u zakonu, odnosno da li će da dožive u praksi svoju pravu impelentaciju. Kažem vam da neće i koliko god da se upinjete i da promovišete smanjenje, koje ništa značajno neće doprineti u pokretanju proizvodnje, u stvaranju nove vrednosti, vi ćete videti da se zapravo u Srbiji sve svodi na to da obični ljudi, a kada kažem ljudi koji su i preduzetnici i imaju samostalne trgovinske radnje, i ovi jadni ljudi koji se smrzavaju ispred zgrade Skupštine, a predstavljaju pijačne prodavce, najviše ispaštaju, a dok s druge strane miljenici režima, ekonomsko-finansijska mafija i raznorazni lobiji čine sve da vrše najveću evaziju poreza i da posluju kroz razne dilove sa miljenicima iz vlasti. Korupcija, toliko prisutna u svim porama i strukturama našeg društva, jeste ono što najobičnijeg građanina i onog ko ima samostalnu trgovinsku radnju, i koji radi na pijaci i koji se bavi poljoprivrednom, onoga koji čeka da primi penziju, neku crkavicu, najviše boli. Idite ka tome da iskorenite korupciju i pokažite nam to na nekim primerima, jer Dinkić ne može da bude dobar primer za to da kaže da je u državi sve u redu i da će poreski zakoni da doprinesu stabilnijim ekonomskim i finansijskim prilikama, kada znamo, a i pokazalo se kroz rad anketnog odbora, a kada je bila u pitanju energetska mafija, da tu nisu čista posla. Sve dok država i nadležno tužilaštvo ne reaguju na takve očigledne i najveće kriminalne afere u zemlji, nemoguće je da ubedite običnog građanina, poreskog obveznika, da je zaštićen potpuno i da je sve regularno u zemlji i da on samo treba da dođe određenog dana u mesecu i da plati porez. Dinkićeve haračlije u svim gradovima Srbije, evo, u mom Kragujevcu, u svim opštinama u Šumadiji, a čujem ipo celoj Srbiji, namerile su da do kraja godine verovatno neki bonus koji im je dat ili normu, kako god hoćete, ispune i da nakupe što više para u budžet, odnosno da se na taj način prevaziđe očigledna teškoća koju Vlada Republike Srbije ima. Da li je onda normalno da nam se to promoviše kroz udar na estradu, a onda bi ljudi rekli i pomislili, pa, dobro, oni imaju mnogo para. Ako neko hoće, a to treba objasniti građanima Srbije, da organizuje porodično veselje, svadbu, ispraćaj sinu u vojsku, da organizuje to i da angažuje nekog estradnog izvođača, ili pravog ili pod znacima navoda, mora mnogo toga da plati državi, odnosno 40%, i da prijavi do petog u mesecu kakav je ugovor sklopio sa tim izvođačem. Kroz ovakvo oporezivanje, a o tome su govorili i koleginica Radeta, kroz nove akcize za alkoholna pića, kroz nemogućnost da se narod i proveseli i da i za to mora da mnogo više da plati, zapravo pokazujete svako odsustvo realnosti i činjenicu da nema tog stimulansa za novo zapošljavanje u Srbiji kroz ovakvu selekciju po godinama starosti, dok se zaista ne stvore pravi uslovi da dođe do otvaranja novih radnih mesta. Neće da se stimulišu preduzetnici samo kroz smanjenje od 4%. Morate da im date povoljne kredite, mnogo povoljniji privredni ambijent da bi mogli da rade, a naročito zbog toga što je u duhu našeg srpskog naroda da neguje preduzetništvo, i da podstičemo tu granu i da koristimo mogućnost da se ljudi zaposle. Nemojte na ovakav način da obmanjujete građane Srbije i da im govorite da će mnogo bolje da žive u 2005. godini, jer imaju vajne i tobož velike poreske olakšice, kada niste ni krenuli da se obračunavate sa kriminalom i korupcijom, i kada niste krenuli da stvarate mogućnost pre svega kroz direktne strane investicije i da se pokreće proizvodnja, da se otvaraju nova radna mesta i da se strateške stvari u našoj privredi i industriji Srbije rešavaju. Sve ovo njima neće ništa da znači, a svakako će mnoge strukture biti pogođene zbog ovakvog načina, a pre svega zbog činjenice da tzv. poreska uprava od onih najsitnijih ovih dana i do kraja decembra, nažalost, želi da ubere najveći deo prihoda kroz enormne kazne koje su propisane prethodnim zakonima. Hvala.
Hvala vama, gospođice Jovanović. Reč ima narodni poslanik Savo Urošević. U skladu sa Poslovnikom, član 84. stav 2, dužan sam da vas obavestim na zahtev dela narodnih poslanika, između ostalog, a zbog spremnosti Skupštine na osnovu razgovora koje sam vodio, da se što pre onaj deo gde se snižavaju porezi, da što pre bude izglasan, a govorim o delu zakona, zbog vaše spremnosti, svih vas, molba je bila da danas ministar finansija bude u Vojvodini, zbog toga što deo krajnje neodgovornih ljudi je pokušao da napravi paniku i da potvrdi da je rebalansom smanjen novac budžetu Vojvodine i građanima Vojvodine. Tako da se danas vode razjašnjenja o tome. Svima nam je stalo da u tome zajednički pomognemo. Izvinjavam se, prenosim izvinjenje i zahvaljujem se na spremnosti da svi predlozi koji su sada izneti budu preneti, naravno, do kraja rasprave, jer i sutra nastavljamo o zakonima sličnog sadržaja. Hvala svima na razumevanju. Reč ima narodni poslanik Sava Urošević, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo poslanici, pred nama je set poreskih zakona koji potpuno dosledno nastavlja usvojenu ekonomsku i socijalnu politiku ove vlade. Uvek kada se govori o novim zakonima iz oblasti poreza, i kod građana i kod privrednih subjekata se javlja strah da oni predstavljaju novo opterećenje i za građane i za poreske subjekte. Ovom prilikom pred nama su zakoni kod kojih mogu da se uoče dve osnovne osobine, a to je rasterećenje i građana i privrede i usaglašavanje sa već donetim Zakonom o porezu na dodatu vrednost. Ovi zakoni su u potpunoj saglasnosti sa programskim načelima i predizbornim obećanjima stranke G17 plus, koja u Vladi Srbije vodi vrlo odgovorno fiskalne odredbe. Zahvaljujući ranije donetim zakonima i dobrom radu poreske uprave, stvorili su se uslovi da u ovim poreskim zakonima, koji su sada pred nama, dominiraju reči "oslobađa se obaveze plaćanja", "smanjuje se osnovica poreza", "snižavaju se poreske stope". Da bih bio potpuno iskren, u ovim zakonima se nešto i povećava, a to što se povećava su normirani ili materijalni troškovi, kako su oni poznati u javnosti, a time se omogućava dodatno rasterećenje obveznika poreza. Pobrojaću samo neke od bitnijih novina u sva četiri zakona, jer oni su jedinstveni. Poslodavci se oslobađaju obaveze plaćanja poreza na zarade za radnike koje budu zaposlili od 1. januara 2005. do 31. decembra 2005. godine. Taj porez na zarade, poznato je, iznosi 14% na bruto zaradu, tako da će ukupno opterećenje, što se tiče poreza i doprinosa za radnike koji se budu zaposlili u idućoj godini, iznositi nešto više od 50%, čime se suzbija siva ekonomija, odnosno stvara se jedan bolji ambijent za zapošljavanje, a istovremeno se smanjuju i transferi iz budžeta prema Fondu za penzijsko, invalidsko i zdravstveno osiguranje. Sledeća stavka iz ovih zakona, koju bih pomenuo, jeste i to da se oslobađa od plaćanja poreza na zarade premija za dobrovoljno dodatno penzijsko osiguranje. Ovo je u potpunosti u saglasnosti sa programskim načelima stranke G17 plus i o tome da bi penzijsko osiguranje trebalo da počiva na tri stuba,jedan koji je još uvek nezavisan i koji se pomaže značajnim transfernim sredstvima iz budžeta, a ovom odredbom se stimuliše formiranje trećeg stuba, a to je dodatno dobrovoljno penzijsko osiguranje, čime se stvaraju uslovi da se u našem društvu pojave i dugoročna sredstva koja mogu da se plasiraju u privredi, jer znamo da su kamate za privredu, između ostalog, visoke i zbog toga što naše banke i investicioni fondovi ne raspolažu dugoročnim sredstvima. Ono što je vrlo značajno, po mom mišljenju, jeste i to da se poljoprivrednici oslobađaju obaveze plaćanja poreza na katastarski prihod. To važi za 2004. i za 2005. godinu. Vrlo važno je i to što se snižava poreska stopa na prihode od samostalne delatnosti za preduzetnike, čime se preduzetnici izjednačavaju sa pravnim licima. Stopa se snižava za četiri indeksna poena ili za skoro 30%, a ovaj porez se snižava za nešto manje od 30%. Prema tome, svako sniženje koje je za trećinu, nije kozmetičko. Ono što se povećava, to je ono o čemu sam već malopre govorio, povećavaju se normirani troškovi, a samim tim se umanjuje poreska osnovica za prihode koji se ostvaruju legalnim turističkim iznajmljivanjem soba, ležajeva i postelja, u slučaju kada se plaća boravišna taksa. Iz Zakona o akcizama, izdvojio sam kao značajno, jeste to da postoji mogućnost odloženog obračunavanja i plaćanja akcize za one koji imaju akciznu dozvolu, a ona se dobija ispunjavanjem propisanih uslova. Ovom merom se smanjuje siva ekonomija u oblasti prometa akciznih roba. Još jednom bih hteo da istaknem to da je, između ostalog, uloga svih ovih zakona koji su pred nama i ta da se, na neki način, svi privredni subjekti dovedu u određeni red i da ulaskom u red dobijaju beneficije ili olakšanja u svom poslu. Iz Zakona o akcizama je još značajno, po mom mišljenju, pravo na refakciju akcize za dizel gorivo koje se koristi za pogon traktora, do količina potrebnih za obradu zemljišta, ali registrovanim poljoprivrednicima, što još jedanput dokazuje koliko je značajno za sve poljoprivrednike da se registruju i pokazuju koje sve beneficije imaju poljoprivrednici koji su registrovani, u odnosu na one koji ostaju, zbog nekog meni potpuno nejasnog straha, neregistrovani. Znači, još jedan dokaz da sva poljoprivredna gazdinstva treba da se registruju. Stopa poreza na prenos apsolutnih prava na poljoprivrednom i šumskom zemljištu smanjuje se sa 5% na 2,5%. Ono što je za većinu od nas značajno, pošto smo svi u situaciji da vozimo polovne automobile, stopa poreza na prenos motornih vozila, plovnih objekata i vazduhoplova, smanjuje sa 5% na 2,5%. Na kraju, siguran sam da su ovo zakoni kojima se suzbija siva ekonomija, kojima se rasterećuje privreda i građani i povećava se broj poreskih obveznika, čime su stvoreni uslovi za snižavanje poreskih stopa.
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Antić – nije prisutan. Onda, neka se pripremi narodni poslanik Snežana Pantić-Aksentijević.
Dame i gospodo, u svom izlaganju ću izneti samo nekoliko primedbi na ovaj set poreskih zakona koji je pred nama. Jedna primedba je formalne prirode, druge su suštinske, ali iako je formalne prirode, ova prva primedba je značajna, jer je predlagač intervenisao već u prvom Predlogu zakona o porezu na dohodak građana. Naime, radi se o usklađivanju odredbi ovog zakona sa Ustavnom poveljom zajednice Srbija i Crna Gora. Već je u članu 2. Predloga zakona o porezu na dohodak građana, koji se odnosi na član 7. osnovnog teksta, intervenisano tako da se reči "drugoj republici i u inostranstvu" zamenjuju rečima "drugoj državi članici i u drugoj državi". Drugim rečima, predlagač je želeo, navodno, da uskladi ovaj zakon sa Ustavnom poveljom i u objašnjenju kaže da se vrši samo terminološko usaglašavanje sa Ustavnom poveljom državne zajedniceSrbija i Crna Gora. Nije mi jasno kako sada ostaje u članu 7. Ako se ovaj zakon usvoji u ovom obliku, ostaje član 7. u ovom obliku: "Obveznik poreza na dohodak građana je rezident Republike Srbije, za dohodak ostvaren na teritoriji Republike Srbije, u drugoj republici i inostranstvu", pa je to zamenjeno "u drugoj državi članici i u drugoj državi". Sada imamo situaciju da je državna zajednica tvorevina ili zajednica Republike Srbije i države Crne Gore. Zakon o akcizama nije usaglašen sa Poveljom, pa u Zakonu o akcizama imamo termin "Republika Srbija" i "Republika Crna Gora". Taj zakon je ostao u tom obliku. Na kraju, Ustavna povelja u članu 2. definiše Srbiju i Crnu Goru kao zajednicu države Srbije i države Crne Gore. Dajte da već jednom to usaglasimo definitivno i konačno, da u svim zakonima stoji ono što je u Ustavnoj povelji, ako hoćemo da to tako primenjujemo ili da ostane onako kako je bilo. Druga primedba je suštinska i odnosi se na poljoprivrednike, kojima su ovim predlozima data nova prava ili nove beneficije. Neke od njih su sasvim u redu; beneficija, pravo ili oslobođenje od poreza na katastarski prihod za 2004. i 2005. godinu. Znači, sasvim je u redu i odnosi se na sve poljoprivrednike koji su obveznici ovog poreza. Međutim, ono što je sporno i što meni lično smeta, i to sam u nekim ranijim izlaganjima govorio, to je selekcija poljoprivrednika. Naime, neke beneficije, neke olakšice odnose se samo na poljoprivrednike koji su registrovani, koji su svoja domaćinstva, odnosno gazdinstva registrovali. Lično sam protiv takve selekcije. Zašto se daju beneficije i olakšice samo onima koji su registrovani, a oni koji nisu registrovani ne mogu da uživaju te olakšice. Naime, ovde se predviđa da se od poreza na dohodak izuzmu premije i druge prinadležnosti koje dobijaju poljoprivrednici koji su registrovali svoja gazdinstva. Čuli smo i ranije da recimo premiju za mleko neće moći da dobijaju poljoprivrednici koji nisu registrovali svoja domaćinstva od 2006. godine. Neke premije će biti ukinute već od 2005. godine za one koji nisu registrovani i pitam se zašto tu selekciju vršite ili čemu registracija poljoprivrednih gazdinstava ako su oni već registrovani u poreskoj upravi. Poreske uprave već imaju u svojoj evidenciji sve poljoprivredne proizvođače, znaju tačno njihove posede, površinu zemljišta i šta znači ta nova registracija, zašto se vrši nova registracija. Znate da postoji prirodna odbojnost seljaka ka svim tim registracijama i popisima. Zašto ih terate na to? Veliki broj domaćinstava ima male posede i radi se o staračkim domaćinstvima, a posebno u brdsko-planinskom području, koja žive, preživljavaju od toga što prodaju deset ili 20 litara mleka dnevno, i ako im tu premiju uskratite po ovim cenama koje su sada važeće, a to je ionako sve simbolično, ali oni od toga preživljavaju i žive, zašto im uskratiti u nekom narednom periodu i te premije. Postoji registar svih domaćinstava ili koji je to uslov potreban za registraciju? Šta znači registracija ako će moći svi da se registruju? Sve te podatke već ima Uprava prihoda i ne vidim svrhu te i takve registracije, znači, konkretno u ovim predlozima, a posebno kod Predloga zakona o akcizama, gde se predviđa da će poljoprivrednici koji su registrovani dobiti tu beneficiju u obliku smanjenja akciza, odnosno izuzimanja akcize iz cene dizela, a oni drugi neće moći to da ostvare. Zašto sada teramo za ovih 15 dana do kraja godine sve seljake da se registruju da bi mogli da ostvare tu povoljniju beneficiranu cenu dizela. Treća primedba, koja je suštinska, jeste primedba na poreske stope koje su predviđene u zakonu o porezu na dohodak građana, gde su primenjene tri stope. Stopa koju plaćaju zaposleni je 14%, zatim stopa koju plaćaju obveznici za prihode od samostalne delatnosti po članu 38. je 10% i stopa za prihode od autorskih prava i srodnih prava po članu 58. je 20%. Mislim da je ipak mnogo logičnije i mnogo lepše da ta stopa bude jedinstvena, znači da se radi o jednoj stopi, a da vi uskladite, ako ste već išli na neke određene iznose koji bi bili realni, logični, pravični, troškove koje priznajete ovim obveznicima na prihode od autorskih i srodnih prava, da ne budu materijalni troškovi priznati u onim procentima, već da se tu izvrši neka korekcija, a da stope poreza budu jedinstvene da bi svi bili u jednom košu i ravnopravni. Još jedna primedba koja je suštinska, a odnosi se na poreska oslobođenja, gde se predviđa da svi oni poslodavci koji u toku naredne godine zaposle nove radnike budu oslobođeni u toku jedne godine od poreza na dohodak građana. Šta će se desiti, i to je kolega Gačević takođe objašnjavao, pošto javnost prati ovu sednicu, ako do kraja ove godine preduzeća, poslodavci otpuste veliki broj radnika da bi u 2005. godini iskoristili to pravo da ih ponovo vrate na posao. Mislim da je bilo mnogo svrsishodnije i pametnije da se ovo oslobođenje odnosi i na 2004. godinu obzirom da smo još uvek u toj godini, s obzirom da postoji jedan vremenski prostor da se nešto uradi u praksi, a osnov za to postoji u Zakonu o radu i po tom zakonu mogu da otpuste radnike u bilo kom momentu, i bojim se da će doći do velikog otpuštanja radnika do Nove godine, da bi se ovo pravo iskoristilo upravo u narednoj godini.
Reč ima narodni poslanik Snežana Pantić-Aksentijević, a neka se pripremi narodni poslanik Momir Marković.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovane dame predstavnice Ministarstva finansija, dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo šest zakonskih predloga iz oblasti finansija. Poslanici G17 plus podržaće i glasaće za ove zakone. U periodu tranzicije u kome se mi nalazimo nužno je zakonski regulisati mnoge oblasti. Međutim, građani treba da budu svesni činjenice da ti novi zakonski propisi u prvom trenutku ne mogu da donesu poboljšanje životnog standarda, međutim kada protekne jedan kratak period svakako da dolazi do boljeg funkcionisanja države i do poboljšanja standarda građana. Svakako da te nametnute mere dovode do poboljšanja i građani iza toga samo mogu da budu zadovoljni. Nedavno smo u Skupštini usvojili rebalans budžeta kojim smo smanjili deficit. Stekli su se uslovi za poresko rasterećenje i četiri od šest predloženih zakona odnose se na poresko rasterećenje. Građani treba da znaju da se G17 plus zalaže za porast broja zaposlenih i prednost jednog od ovih zakona je da se uvode posebne olakšice za poslodavce koji zaposle nezaposlene. Dakle, za novozaposlene poslodavac će plaćati 52 dinara doprinosa na 100 dinara. To je značajno poboljšanje u odnosu na prethodni period, a za zapošljavanje radnika preko 50 godina poslodavac će plaćati samo 26 dinara doprinosa. Na ovaj način povećava se broj zaposlenih, a svi zaposleni biće uredno prijavljeni. Dakle, dolazi se do prelaska na legalne tokove i na motivaciju poslodavaca da zaposle što veći broj radnika, a da ne pričamo o socijalnom osiguranju, zaštiti na radu i o povređivanju, koje će na taj način biti regulisano, jer samim prijavljivanjem radnik će dobiti sve ono što mu pripada, dakle zaštitu kod bolesti i zaštitu kod povređivanja. Svakako, ovom merom smanjiće se i broj onih koji su prijavljeni na biro rada. Činjenica je da je sada 250.000 lica prijavljeno, a svakako da su mnogi od njih prijavljeni samo da bi dobili zdravstveno osiguranje, te ovom merom i taj broj će se smanjiti. Poreska stopa za paušalce smanjuje se sa 14% na 10%. G17 plus je u svom predizbornom programu obećao tri puta veći agrarni budžet i to obećanje smo ispunili, a ono što ovog puta donosimo kao novinu našim poljoprivrednicima je da sada postoje neke nove olakšice, a ukidaju se akcize na dizel gorivo za traktore. Cena goriva će biti 30% manja od januara 2005. godine. Subvencije i regresiranje goriva je novina, tako da one neće ući u porez za 2004. i 2005. godinu. Novina je i PDV naknada. Poljoprivrednik koji distribuira poljoprivredne proizvode moći će od kupca, čoveka koji od njega kupuje poljoprivredne proizvode, da traži povraćaj cene od 5%, a kupcu će taj novac biti vraćen kasnije. Građani će plaćati dva puta manji porez na prenos automobila kupljenih sa 5%. Sad taj poraz ide na 2,5%. Za prenos kupljenih stanova građani više neće plaćati porez, taj porez je bio 5%. Novina je dobrovoljno i dodatno penzijsko osiguranje, koje je takođe oslobođeno poreza. Umetničke delatnosti svakako se oslobađaju poreza tako što se poreska osnovica smanjuje za 40%, a tih 40% su normirani troškovi koje svaka umetnička delatnost ima. Značajna stvar u svemu ovome je da isplatioci i organizatori priredbi i kulturnih događanja moraju da budu registrovani i da plaćaju porez. U turizmu, koja je jedna značajna grana i koju treba razvijati, dolazi do promena, tako da će poreza biti oslobođeni i oni koji redovno plaćaju takse. Za naše građane vrlo je važno da se ukida zakon o porezu na promet, na premije i osiguranja. Stimuliše se razvoj dugoročnog osiguranja, npr. životnog i kolektivnog osiguranja, ukoliko ga poslodavac plaća, a to je značajno za radnike, jer se tako ne plaća porez na naknade koje se daju u slučaju povrede na radu i profesionalnih bolesti. Ovo su samo segmenti poboljšanja, već ste mnogo toga čuli od mojih prethodnika, a još bih rekla da je smanjenje rashoda dovelo i do smanjenja poreza. Uvođenjem PDV doći će do toga da se u junu ponovo smanje porezii još će biti više olakšica za građane. G17 plus će u danu za glasanje podržati ove zakone, a ja vas pozivam da se pridružite i da ga glasate za njih. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Snežani Pantić-Aksentijević. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a za reč neka se pripremi narodni poslanik Vesna Lalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko nekorektnih poteza prema ovom parlamentu je već u toku jučerašnjeg i današnjeg dana povučeno. Prvi je taj da je ministar došao, predložio nam zakone o kojima ćemo da raspravljamo i otišao. Reče predsednik Skupštine da je otišao da smiruje požar u Vojvodini izazvan smanjenjem davanja sredstava za Pokrajinu. Da nisu glasali za uspostavljanje te vlasti u Pokrajini, sigurno danas ne bi imali tih problema. Druga stvar koja iritira poslanike i omalovažava ovaj parlament je da se šest bitnih zakona, koji direktno zadiru u džep građana Srbije, objedine i da se o njima zajednički raspravlja. Razumem male poslaničke grupe koje imaju jednog do dva člana, poslanika koji hoće da izađe za govornicu, i njima je to vreme koje im sleduje sasvim dovoljno. Za SRS, koja ima 82 narodna poslanika i od kojih bar dve trećine hoće da izađe za govornicu i kaže svoj stav po pitanju zakona koji se donosi, predviđeno vreme od sat i trideset i nešto minuta je vrlo malo. Treće, da me pogrešno ne razumete, nije meni žao što ministar Dinkić nije ovde i što ne vidim njegovo milo lice, jer meni on isto liči sad kad sedi ovde u prvom redu i ono kad je sa čarapom na glavi ulazio u Narodnu banku. Meni on kao takav ništa ne znači, ali ministar mora da sedi na svom mestu i da sasluša šta narodni poslanici koji su ga, u krajnjoj liniji, izabrali, imaju da kažu. Uostalom, dama koja je ušla mnogo je lepša od ministra Dinkića, tako da možemo da budemo zadovoljni. Dakle, previše objedinjenih zakona pod jednom tačkom dnevnog reda. Dalje, ministar je juče kad je izašao za ovu govornicu posebno naglasio kako Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na imovinu ima pozitivne efekte za poljoprivrednike. Da li se to ministar izvinjava što je u budžetu uzeo šest milijardi sredstava koje je trebalo poljoprivrednicima rasporediti, pa da se sad na neki način izvini. Svaki od ovih šest zakona koji su na dnevnom redu zahtevaju poseban komentar, i normalno bi bilo da se o svakom posebno i sa vremenom koje poslaničkim grupama sleduje posebno razgovara. Međutim, tako je kako je. O svakom zakonu mora da se kaže samo nekoliko reči da bismo se uklopili u vreme koje nam sleduje. Zato ću, zbog kratkoće vremena, da se osvrnem na zakon o fiskalnim kasama. (Predsedavajući: Gospodine Markoviću, imate sve vreme ovog sveta, ali krenite na temu.) Vreme moje stranke tek dolazi, ali stvar je u tome što ima mnogo govornika iza mene. Čini mi se da je ovaj zakon trebalo mnogo ranije doneti, kad se donosila ona uredba o uvođenju fiskalnih kasa, jer zahvaljujući Đeliću i "Galeb group" iz Šapca, u onom periodu je bar 80% svih trgovinskih i uslužnih radnji, do ugostiteljskih objekata, moralo biti snabdeveno fiskalnim kasama. Doduše, tu su pojedini iz one prethodne vlasti napunili džepove. Mislim da je Dinkić samo nasledio i ostalo mu je malo onih koji fiskalne kase nisu obezbedili. Sada je uveo i na tezgama, i baš me zanima kako će poljoprivrednik koji proizvodi šargarepu, da ukuca - šargarepa, dva komada, ali snaći će se oni. U svakom slučaju, svako će morati da uvede fiskalnu kasu, da kupi pre svega, jer od toga ide provizija za one druge. Ovaj zakon jeste tehničke prirode, ali u njemu ima dosta nelogičnih i nepravednih rešenja koja će direktno pogoditi građane Srbije. Pojedine odredbe zakona, recimo član 3. stav 4, ostavlja mogućnost Ministarstvu za trgovinu i Ministarstvu finansija da naknadno izuzmu obveznike iz obaveznog evidentiranja preko kase sa fiskalnom memorijom, odnosno fiskalne kase. Ovakva mogućnost nije predviđena Zakonom o porezu na promet i ova mogućnost ostavlja prazan prostor u kome će se moći favorizovati, pojedini da li će po prijateljskoj ili po stranačkoj liniji, to ćemo tek videti kad ovaj zakon stupi na snagu. Nekoliko članova ovih zakona predviđa čuvanje fiskalnih dokumenata do tri godine. To nije sporno, ali kaže - taj rok se računa od prvog dana naredne godine u odnosu na godinu u kojoj je fiskalni dokument štampan. Doći ćemo u situaciji da se, recimo, osmog januara štampa dokument i da ga mora čuvati tri, plus celu godinu, ili od 31. decembra ove godine. To će verovatno izazvati zabunu kod ljudi. Član 18. stav 6. zabranjuje držanje druge kase u objektu. Ne za pultom, pa da koristi dve kase, nego zabranjuje držanje druge kase u objektu. Sada će se desiti da neko ko je već kupio drugu kasu, pa je onda kupio fiskalnu, pa nije našao mesto gde će ovu drugu, ni kome da je preda i stajaće mu kasa u radnji, i onda će naići finansijska policija ili ko već bude kontrolisao, i onda će tom čoveku zatvoriti radnju 60 dana i, što je mnogo gore, predviđena je kazna od 100.000do milion dinara. Gospodo, na kraju samo još dve stvari. Svi ovi zakoni, bez obzira koliko ste se vi trudili da pokažete građanima Srbije kako će sada mnogo lakše, jeftinije i lepše da žive, jer ste uveli ove zakone, mnogo teže i skuplje će živeti građani Srbije, jer i od PDV-a i fiskalnih kasa uglavnom se puni budžet. Mislim da Ministarstvo treba da puni budžet, ali ne samo preko grbače građana Srbije, neka iznađe druge mogućnosti.
Pre svega, ova dama je ovde Tanja Đelić, načelnik akcija, tako da nije lepotica, ali molim predstavnike ministarstva da pre nego što budu prisutni u sali Skupštine, o tome obaveste sekretarijat Skupštine i predsedavajućeg Skupštine, da bi mi znali ko je prisutan, a ne da se uđe i sedne a da mi ne znamo o kome je reč. Da ne bih slao sekretara da pita ko je predstavnik. Reč je o Tanji Đelić, načelniku Odeljenja za akcije, o čemu je gospodin Marković sada govorio. Reč ima Vesna Lalić, a potom Zoran Krasić.
Dame i gospodo poslanici, poštovani predsedavajući, ovim se zakonima uređuje i obezbeđuje finansijski sistem i drugi ekonomski i socijalni odnosi od opšteg interesa, kojima se reguliše da se sredstva budžeta obezbeđuju iz poreza i drugih zakonom utvrđenih prihoda. Ovi zakoni će harmonizovati poresku politiku sa propisima EU, smanjiti sivu ekonomiju i obezbediti priliv sredstava u budžet Republike Srbije. Pomenula bih posebno zakon o fiskalnim kasama, koji je neophodno doneti, zato što primenom zakona o porezu na dodatu vrednost od 1. januara 2005. godine prestaće da važi Zakon o porezu na promet, koji sadrži pravni osnov za uređivanje načina, prometa dobara i usluga preko registar kase sa fiskalnom memorijom. Stoga je neophodno da se evidentiranje prometa preko fiskalnih kasa uredi posebnim zakonom. Uvođenje fiskalnih kasa je jedan od glavnih uslova za efikasnu primenu zakona o porezu na dodatu vrednost. To će dovesti do povećanja stepena naplate poreza na dodatu vrednost, pa time i povećanje priliva sredstava u budžet. Takođe, uvođenjem fiskalnih kasa omogućiće se značajno smanjenje sive ekonomije i sprečavanje pojave nelojalne konkurencije. Radi što efikasnijeg punjenja budžeta dat je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama. Akcizne robe su, kao što znate, cigarete, alkohol, benzin, a to je bilo neregulisano i van zakonskih tokova. Zbog svega toga je i podnet Predlog zakona izmena i dopuna Zakona o porezu na dohodak građana. Osnovni ciljevi koji treba da se ostvare donošenjem ovog zakona su novozaposleni radnici. Poslodavci su oslobođeni poreza, plaćanja doprinosa godinu dana, zatim se snižava poreska stopa na prihod od samostalne delatnosti za preduzetnike sa 14 na 10 procenata, čime se ona izjednačava sa stopom poreza na dobit preduzeća. Poljoprivrednici se oslobađaju obaveza plaćanja poreza na prihod od poljoprivrede i šumarstva i na katastarski prihod. Želim da kažem da je gospodin Dinkić jedan od prvih stručnjaka koji je radio za ovu državu, a i sada radi, i da je njegova knjiga "Ekonomija destrukcije" bila prva iskra u kamenu koja je pokazala da sa državom nešto nije u redu. Tom knjigom je još pre nekoliko godina skrenuo pažnju na pogubnu ekonomsku politiku tadašnje vlasti, koja je potpuno uništila egzistencijalnu sigurnost svakog građanina. Sada nakon toliko vremena ova vlada, sa Ministarstvom finansija i gospodinom Dinkićem na čelu, predlaže donošenje ključnih zakona od strateškog interesa za ovu zemlju, kojim će se omogućiti sigurno punjenje budžeta. Građani treba da znaju da to znači redovne penzije, redovne plate u zdravstvu, školstvu, kulturi, redovna isplata stare devizne štednje, kao i obezbeđivanje povoljnih kredita i nova radna mesta. Apelujemo na građane da uredno plaćaju porez, jer se sada porez na imovinu sliva u lokalni budžet, tako da moji Novobeograđani će biti bolji, uredniji. Zato uzmite račune, prijavite imovinu, radite po zakonu i biće bolje i nama i našoj deci. Ne dozvolimo da se vrati vreme kada je bila naša država čardak ni na nebu ni na zemlji, bez temeljnih finansijskih zakona. Kako da očekujem da se država stara o nama, ako je mi ne postavimo na zdrave temelje i ne krenemo da dugoročno o njoj mislimo. Ovi su zakoni zato korak u budućnost i G17 plus će podržati sve ove zakone.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Sledeći put kada predložite spajanje tačaka dnevnog reda, onda koristite 31. decembar, pa napravite popis svih tačaka koje će u 2005. da budu i onda spojte to, i onda će mnogo brže i efikasnije da bude. Znam da vam se žuri, da vam nije lako, da ste se posvađali oko raspodele ovih sredstava za opštine, ali to je vaš problem. Oduvek je to bio problem, ali nikada nije bio ovakav problem da sada poslanici, predsednici opština predlažu amandmane da se nekima tamo otima, da se ovamo daje, ali to je vaš problem. Pošto ste spojili ovih šest zakona, prvo ću da krenem od ovih zakona koje niko ne komentariše, a koji su vrlo opasni za ono što nam sledi do 2010. godine. Tako bih prvo krenuo sa Predlogom zakona o izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije. Kada nas je zapljusnula demokratija 5. oktobra 2000. godine, mi smo sa ove govornice imali ministra Đelića koji je došao iz inostranstva, koji se iščuđavao svemu i svačemu. Imamo jasno obećanje ovih koje protežira MMF da u Srbiji javna potrošnja neće da se finansira iz primarne emisije. Pre dve godine smo dobili nov zakon o budžetskom sistemu i epohalne stvari, i te epohalne stvari su smeštene u odredbama člana 52. do 60. Zakona o budžetskom sistemu, i tu jasno stoji da Republika može da se zadužuje kod domaćih i inostranih poverilaca, da može da zaključuje ugovor o kratkoročnim zajmovima itd. Ovlašćenje ministra, ovlašćenje Vlade, ali sve kratkoročno, što znači da mora da se izmiri obaveza do kraja tekuće godine, do 31. decembra. Ovaj zakon, koji svi izbegavate, kaže da je obaveza Republike Srbije 19,7 milijardi dinara. Pa, vidite, 17 milijardi je kratkoročnih obveznica, koje je ministar izdao u 2004. godini, pa onda milijarda i 899 miliona, to su kratkoročne obveznice elektroprivrede, i nešto oko 802 miliona Direkcije za robne rezerve. Pošto država ne može da vrati, ona to pretvara u dugoročne obaveze i to postaje dug koji će Republika Srbija preko svog budžeta, manje ili više uspešno, a zavisno od toga kakve će biti nove vlade, da servisira sa datumima dospeća 31. decembar 2006, 31. decembar 2007, 31. decembar 2010. godine. I sada ovo – epohalno se pretvorilo u primarnu emisiju. Nisu štampane pare, ali je štampan novac preko obveznica. Šta je to epohalno? Bilo je dobro dok je bilo stranih donatora, ali znate i sami da se 35 posto svakog kredita izgubilo i stvarno postavljam pitanje – bili smo zasuti informacijama na medijima da sve ovo što se radi u elektroprivredi, ta rekonstrukcija, to su neki dugoročni krediti, to je pomoć iz inostranstva, a ovde sada vidimo da se to kreditiralo tako što je država emitovala kratkoročne obveznice i sada to prerasta u jedan malo veći dug Republike Srbije od skoro 20 milijardi dinara. Znači, Vlada je videla i priznaje da je ekonomska politika pukla. Ona ne postoji. Politika javne potrošnje ne postoji. A ona ne postoji, moram da vam kažem, i zbog toga što je ova vlada nasledila ne samo prethodnu vladu nego i manir prethodne vlade, pa onda imamo paradoksalnu situaciju – ne mogu da se pokriju javni troškovi, a otvaraju se nova radna mesta i izmišljaju nove agencije u javnom sektoru. To su dva potpuno odvojena pristupa. Ne smanjuje se državna administracija, ne čini se ona efikasnom, ali se istovremeno otvaraju agencije, nova radna mesta. To je onaj manir gospodina Dinkića, uđe sa čarapom u Narodnu banku, izbaci 400 ljudi i odmah zaposli 500 ljudi. Eto to je njegov skromni doprinos sređivanju stanja u Narodnoj banci. Slično je i u Ministarstvu finansija. Ne verujem da ovi poreski inspektori znaju šta treba da rade, ali dobro – to će njemu o glavu da ide, ali prikuplja se, da znate. Znači, to je taj prvi zakon za koji mi nemamo pravo da glasamo. Nemamo pravo da glasamo iz jednog prostog razloga što mi te pare nismo videli, a za koje bi se Republika zadužila. To su neke obveznice kojima je on pokrivao tekući deficit budžeta za 2004. godinu. Verovatno da u tome ima i nečeg nasleđenog, prenetog, ali to je ta demokratska opcija koja je dala ove rezultate. Sledeći zakon koji se poprilično izbegava ovde je zakon o porezu na premije neživotnog osiguranja. Takav nam je zakon potreban, jer zakon o porezu na dodatu vrednost nije obuhvatio jednu oblast koja treba da se obuhvati i treba da se oporezuje. Ali, tu smo nerešeno. Ministar je prihvatio jedan amandman, valjda je video da je nešto ispušteno, ali je morao da prihvati i drugi amandman. Mi predlažemo da poreska stopa bude 8 posto, a ne 5 posto. A, evo zbog čega. Sve se nalazi u obrazloženju Predloga zakona. Vidite, sada se plaća stopa 20 posto. To je porez na promet. I, data je neka osnovica. Ovde mi ne vidimo da li je došlo do promene osnovice nakon donošenja novog zakona o osiguranju. Ne verujem da je došlo do drastične promene osnovice, ali je došlo do drastičnog pada poreske stope. To verovatno treba tumačiti nekom vrstom ili nekim tipom blizine između ministra i osiguravajućih društava i tog patološkog interesa i žudnje za kontrolom svih novčanih tokova. Zato bi bilo bolje da se to podigne na 8 posto, jer bi to otprilike možda bila neka ponderisana stopa, koja bi nadomestila to što se gubi od 1. januara smanjenjem sa 20 posto. Dalje, interesantan zakon je, došao nam je kao produkt novih demokratskih tendencija, odnosno dobili smo turbo monopoliste. Naravno, kod akciznih proizvoda. Privatizovane su fabrike za proizvodnju duvana. Akcizna politika definisana je za pet godina unapred i sada postavljam pitanje – a zašto nije definisana akcizna politika i za ostale proizvođače akciznih proizvoda, pa bez obzira koji kriterijum da se koristi. Bez obzira. U čemu je razlika, recimo, između vina i cigareta, ili piva i cigareta. Akcizni je proizvod i jedno i drugo. Pivare takođe otkupili stranci. Konkurencija sasvim zavidna postoji. Tu se dižu akcize, ali kod cigareta je sve zamrznuto. E sad, tu mora da se odgovori ko je to obećao, kada je obećao, zašto je obećao i verovatno koliko je uzeo. Vlahovića nema, trenutno je odsutan, on nije ni pokušavao na ta pitanja da odgovori. Prošle godine je to pokušavao Đelić, ali mu je slabo išlo, nije nas ubedio. Doduše, ni ove godine nas Dinkić nije ubedio kada se menjao zakon o akcizama. Sada, koliko država gubi, a koliko dobija. O tome ćemo da popričamo kada dođe vreme za amandmane, pošto je tu takođe nešto mešano, nešto se prihvata, nešto se ne prihvata od amandmana. Kod zakona o porezu na imovinu, prosto sam zaprepašćen da nije usvojen amandman SRS koji ima za cilj da se pomogne jednoj kategoriji naših građana koji su nekada davno, dok su bili mladi, lepi, sposobni i mogli svojim radom da zarade sredstva za svoj život, zbog urbanističkih i drugih razloga bili u obavezi da prave dvospratne i trospratne kuće, a sada su sami u tim kućama. Zvrji im taj prazan prostor. Njima ste praktično ostavili osnovicu na onom niskom nivou, tako da su poreski obveznici poreza na imovinu za posedovanje tih nepokretnosti, što je potpuno neopravdano. Mi smo predložili da se ta osnovica, čini mi se, sa 400 hiljada podigne na milion dinara. I, odmah smo rekli ministru – ministre, nemojte da se sekirate, povećanjem stope poreza sa 2 na 3 posto za onu kategoriju do 30 miliona, čija je vrednost imovine, vi pokrivate ovo. Ali, ovi ljudi nisu pravili tako velike kuće, u to neko vreme šezdesetih i sedamdesetih godina, ne zato što je to bila njihova želja, već zato što je to moralo tako da se radi. A, danas oni nisu u mogućnosti to da plate kao porez na imovinu, a nisu u mogućnosti ni da poslušaju savete Kori Udovički, Đelića i onih drugih koji su rekli – pa, prodajte kuće pa kupite manje stanove. Teško bi nešto i uzeli kada bi prodavali, jer to je pravljeno, po pravilu, na nekim periferijama. Tu ne pomaže ni ono zoniranje, samo da vam kažem. Ali, kada ne postoji spremnost, volja da se neke elementarne stvari pogledaju, onda mi dolazimo do zaključka da, u stvari, ova naša vlada i nema neki ekonomski program. Ono što je zajedničko za ovaj set poreskih zakona je upravo to da Vladi fale pare, pa pošto joj fale pare, daj da uzmemo gde možemo da skupimo. Da li tu postoji neki sistem u tom skupljanju – ne postoji. Pa evo, mi smo predlagali da se oslobodi obaveze plaćanja poreza premija dobrovoljnog penzijskog i invalidskog osiguranja, pošto je to ministar limitirao do tri hiljade dinara. Zašto da se oslobodi? Pa, interes je države da se stimuliše dobrovoljno penzijsko i invalidsko osiguranje. Da bi čovek sam preuzeo brigu o svom socijalnom statusu, da ne bi bio sutra briga države. On kaže – mi smo zaključili da je tri hiljade dinara mesečno dovoljno. Preko toga nije dovoljno. On verovatno ne zna da bi ti privatni penzioni fondovi, invalidski fondovi itd. gde čovek doprinosi svojoj socijalnoj sigurnosti i štedi za starost bili u suštini veliki investicioni fondovi. Sredstva bi se više puta okrenula u toku godine. Korist bi države bila neuporedivo veća. Jer, to bi bila sigurna sredstva, sigurni plasmani, jer onaj ko pruža osiguranje on mora da vodi računa da ne izgubi supstancu, jer te njegove obaveze sutra dolaze. On je nama lepo odgovorio –seo sam i zaključio da je tri hiljade dinara mesečno sasvim dovoljno. Tako ne može. Tako ne može da se vodi država. Tako ne može da se vodi poreska politika. Juče, ko je imao hrabrosti da ga sluša onih sat vremena, mogao je da čuje neke podatke, ali je veliki problem što ti podaci nisu sadržani u obrazloženju predloga zakona. Pa, da nas sa podacima ubedi ministar da to što menja je korisno, celishodno, dobro i da će da se prikupe sredstva, i da će to biti pravičnije i da će to da odgovara onom opštem načelu da svako plaća poreze prema materijalnim mogućnostima i ekonomskoj snazi. On nas poslanike nije ubeđivao u obrazloženju, jer mi nemamo u obrazloženju gotovo ni jedan analitički prikaz, niti kakva je tendencija, niti koji su prihodi pri ovoj stopi, koja bi trebalo da bude stopa itd. Što se tiče Zakona o porezu na dohodak građana, napokon moramo da pogledamo stvarnosti u oči i da kažemo, verovatno su oni Turci 500 godina bili bolji od ove naše dve vlade. Kod njih se znalo, 10% od svega i to pripada državi. Ovde dolazimo do zaključka da imamo različite stope poreza, a radi se o ličnom primanju. S tim što kod zaposlenog to lično primanje se zove zarada, kod zaposlenog u administraciji je plata, a kod privatnika, jadnika, koji radi ili kod onog paušalca, to je, kažu, neki njegov prihod, neka njegova dobit. To je lično primanje, njegova zarada i ne može stopa kod jednih da bude 14%, a kod drugih 10%, bez obzira kako vi matematički dolazili do osnovice na koju se primenjuje ta stopa. Stopa mora da bude ista. Verujte, bilo bi mnogo lakše i mnogo bolje da ste ovaj zakon o porezima na dohodak građana upravo ovako formulisali. Na sva lična primanja, sva gotovinska primanja i sva primanja preko računa koja su upućena pojedincu plaća se porez od 10%, ne bi bilo potrebe za najmanje 50 odredbi. Moram da skrenem pažnju odsutnom Mlađanu Dinkiću i njegovoj ekipi. Mi imamo situaciju da nam se hvali jedan veliki biznismen, koji nam prodaje impulse i koji je zaokružio svoju imperiju raznim firmama i na taj način definisao troškove, on se javlja i kao finansijer, i onaj koji kao troši, navodno troši. Pa, iznajmljivanje kola, toliko i toliko hiljada, ćerke kada snimaju CD toliko i toliko miliona itd. To je zatvoreni sistem. To je država u državi. To se uklapa u jedan NATO koncept, to je vlast bez vlade, paralelna vlast. Može biti u ovih 20.000 nevladinih organizacija, ali može biti i kod ovih deset finansijskih magnata. Jedan od njih se nedavno hvalio kako on svakog meseca 200.000 evra uzima kao zaradu i on to kaže da je zaradio. Meni nije jasno, pošto mi je jasno da poslanici imaju najveću platu u zemlji, zašto nešto niste uradili sa poreskom politkom kada su u pitanju ti garagani. Zašto nešto niste uradili? Onaj privatnik koji mesečno na ime ličnih primanja, zarade, troši 200.000 evra, on je ubeđen da to što prima nije njegovo, jer da je njegovo on bi ga čuvao, investirao, a on to kroz ličnu potrošnju investira i pere pare. Kažite Dinkiću, ako već jedanput krene da napada nekoga, neka to radi efikasno, a ne da mu diže popularnost, ovako sam došao do zaključka da je on u koaliciji sa Bogoljubom Karićem. Od kada je on počeo da ga napada, Karić napravi stranku. Promenite tu poresku politiku, zavedite neki red. Selektujte to. Onaj ko prima 200.000 mesečno na ime ličnih primanja, verovatno bi trebalo dva miliona evra da plati porez na prihod. Verovatno bi morao da plati. Nešto nije u redu, a za mene je to dokaz da se peru pare. Uzeo sam taj primer sa kojim se hvali, a ima još desetine hiljada primera koji se ne hvale, koji, onako, potuljeno ćute, malo finansiraju ovu stranku, malo onu, dok to progrmi. Želim da pohvalim, ima jedna dobra stvar, napokon ćemo valjda da stanemo na vrat ovoj građevinskoj mafiji. Znate, tri fizička lica obezbede lokaciju i dobiju dozvolu da prave osmospratnicu, niti luk jeli, niti luk mirisali, između pet i sedam miliona evra su stavili u džep. Ko im je omogućio? Onaj ko im je dao lokaciju. Ovo vam pričam zbog zakona o porezu na imovinu. Mora neki red da se zavede. Kako bi se red zaveo, onaj ko misli da vlada, prvo treba da zna da vlada, prvo treba da zna da je na vlasti, prvo treba da ima osmišljen program, a ne da imamo vladu sa 15 premijera, svaki ministar je premijer. To je sve odvojeno. Ako ovaj politički deo Vlade želi nešto da preduzme, onda ovaj ekonomski deo kaže, ne dolazi u obzir, nemam pare za to, ne dam pare za to. Ako ovaj ekonomski nešto želi da uradi, odmah se javlja ovaj drugi, politički. Znate, ne možemo mi da vas pomirimo ako ste vi mnogo posvađani, ne možemo nikako da uspemo u tome. Vođenje države je ozbiljna i opasna stvar. U ovom setu poreskih zakona mi ne vidimo tu nit koja se provlači i koja treba da definiše ekonomsku politiku. Vidimo jednu stihiju, vidimo te pojedinačne mere kojima se krpe neke rupe i lepe neke nalepnice tamo gde se očekuje da će nešto da pukne. Osmislite sistem koji može da bude jeftin. Drugo, nemojte da vodite dvojnu politiku, politiku zapošljavanja, otvaranja agencija, a ovamo posle kukate kako nema para, a kratkoročne obaveze prerastaju u dugoročne obaveze i tako selite vašu obavezu budućoj vlasti. Onda buduća vlast sada treba da kaže, to smo nasledili od prethodne, 20 milijardi je razvukao Dinkić do 2010. godine, a zakleo se da neće biti primarne emisije, a u članu tog zakona je naveo da će da se proknjiži na teret primarne emisije. Znate šta, cenite makar to što znamo da čitamo.
Zahvaljujem se gospodinu Krasiću. Pauza do 15,00 časova.
Dobar dan još jednom, nastavljamo popodnevni rad. Molim poslanike da prvo utvrdimo kvorum. Zahvaljujem. Konstatujem da smo primenom elektronskom sistema utvrdili da imamo dovoljno prisutnih za rad. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, a neka se pripremi Aleksandar Vučić.
Kolegama se izvinjavam što sam pre podne kasnio iz opravdanih razloga. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj set zakona koji je predložila Vlada ocenio bih kao dosta drzak i rizičan predlog. Razlog za to je jako jednostavan. Znate i sami da nas od nove godine očekuje uvođenje poreza na dodatu vrednost. Svesni ste svi toga da PDV obično znači i ozbiljan udar, odnosno ozbiljnu inflaciju, tako da smatram da, s obzirom na sve to što nas očekuje u narednom periodu prilagođavanja i prelaska sa poreza na promet na PDV, treba da računamo na stanje koje je realno u našoj privredi. Naša privreda je bez osnovnih sredstava i biće primorana ovim izmenama koje nas očekuju od nove godine da traži dodatna sredstva, pre svega u bankama, što znači da uz velike kamate koje te banke imaju, može da računa na dosta uvećane troškove poslovanja. Najverovatnije će ih prebaciti na teret cena i, sve u svemu, onako kako se to već i dešavalo u nekim drugim zemljama u tranziciji, možemo da očekujemo ozbiljniju inflaciju. Vlada je, istina, pokušala ukidanjem čekova ili postepenim ukidanjem čekova građana i smanjenjem kreditiranja građanstva da eventualno te inflatorne udare, ta inflatorna očekivanja umanji, ali s obzirom na stanje kakvo je u našoj privredi mislim da stvarno pred sobom imamo par dosta teških meseci za sve građane Srbije i nije bilo razloga da se ide sa ovim setom zakona koji će dodatno da opterete građane i samu privredu naše Republike. Ono što nas u narednom periodu čeka je u svakom slučaju pad kupovne moći i pad privredne aktivnosti, pa sam zbog toga uzeo sebi za slobodu da ovaj set zakona koji je pred nama i ovako ocenim, kao dosta drzak i rizičan predlog, za koji, na kraju krajeva, verovatno nije ni bilo neke preke potrebe u ovom trenutku. Istina, pojedini zakoni su neophodni i potrebno je usaglašavanje, zbog prelaska sa poreza na promet na PDV, ali Ministarstvo za finansije je iskoristilo tu činjenicu da dodatno optereti građane, što će, kažem, izazvati velike finansijske poteškoće svim građanima. Što se tiče zakona o porezu na dohodak građana mislim da nas je ministar Dinkić u tom obrazloženju prilično obmanuo. Istina je da se neke poreske stope smanjuju, ali smanjuju se kod onih poreza gde i do sada nije bilo nekog ubiranja, uz znatno ozbiljniju kaznenu politiku. Računa se na to da tu, gde već i nije bilo nikakvog prihoda, ipak ubere ministarstvo neke prihode za budžet. Mislim pre svega na autorska prava, a i sam ministar je rekao da tu, do sada, takoreći nije ni bilo nikakvog prihoda, pa prema tome nema govora o smanjenju. Ako ćemo da govorimo o nekim apsolutnim pokazateljima, biće to verovatno uvećanje od 100, 200 pa i 300 puta u odnosu na do sada ubrana finansijska sredstva. Što se poreza na dodatu vrednost tiče kod poljoprivrednika, i u prethodnim zakonima, gde god se pominju poljoprivrednici, dele se na one koji su registrovani i na one koji nisu. Želim samo da obavestim narodne poslanike i javnost da je svega nekih 15 posto trenutno registrovanih poljoprivrednih proizvođača, i to onih koji su najbogatiji, onih koji od poljoprivrede ostvaruju neki dohodak, i da svim ovim zakonskim rešenjima, kojima favorizujemo te proizvođače, mi faktički one najsiromašnije stavljamo u nepovoljniji položaj i njihov ionako težak finansijski položaj dodatno otežavamo. Što se tiče zakona o porezu na imovinu, kod prenosa motornih vozila, hvalio se gospodin Dinkić kako se i tu smanjuje stopa. Tačno je, smanjuje se sa 5 na 2,5 posto, ali i do sada je većina građana svoje automobile uglavnom vozila uz neko ovlašćenje, uz neko sudsko odobrenje ili već kako se tačno zove. Smanjenje na 2,5 posto je pokušaj da se od građana ubere još neki dinar za stavke, odnosno za konto na kome ionako do sada nisu legala sredstva. A rekao bih i par reči o porezu na imovinu kod ovih bogatijih građana, pre svega na nepokretnosti. Tu je povećan porez sa 2 na 3 posto. Taj potez bih mogao da pozdravim i da u tom smislu ohrabrim i ministra i ministarstvo da dalje nastave tim putem, jer je za vas jedan podatak jako ilustrativan – u vezi popisa stanovništva. Po zadnjem popisu stanovništva imamo jako mali skok broja stanovništva, ali zato imamo negde oko 20 posto više stambenog prostora u odnosu na prethodni popis od pre 10 godina, što pokazuje da građani pre svega investiraju u nepokretnosti, u stambeni prostor, a jako malo u privredu. To je ono što i te kako fali Srbiji u ovom trenutku. Svaka stimulacija i ulaganje u privredu su dobro došli. Što se tiče zakona o akcizama, mislim da je on kukavičije jaje koje je umetnuto u ovaj set zakona. Uglavnom, u svim stavkama znači povećanje i veće opterećenje za građane Srbije. Moje kolege su već govorile o akcizama na pivo, a do sada ih nije bilo. Ona će bitno da uveća iznos akcize kod alkohola. Podsetio bih vas samo da akcize u budžetu učestvuju samo sa dvadesetak procenata od ukupnog poreskog prihoda, odnosno od ukupnog prihoda budžeta, što znači da su sve ove stavke, sva ova povećanja bitna i da bitno opterećuju budžet svakog građanina ponaosob. U ovom predlogu zakona nije pravljena razlika između domaćih i stranih pića. To ne može ni biti, jer se nepotrebno sklapaju ugovori o slobodnim trgovinama, kojima naša zemlja nema nikakvu korist, jer, nažalost, iovako imamo jako slabu proizvodnju i pre svega trebalo bi da povedemo računa o proizvodnji, a tek kad imamo proizvodnju mogli bismo da imamo i ugovore o slobodnoj trgovini, čime bismo to svoje tržište širili. Zakon o fiskalnim kasama, a moj kolega iz Jagodine je nešto govorio, ne znam sa kim je to ministar Dinkić razgovarao i pregovarao, ali siguran sam da većina pijačnih prodavaca iz Jagodine ne deli mišljenje ministra Dinkića i da samo uvođenje poreza na dodatu vrednost znači da već oporezujete kod carinjenja robe, kod veleprodaje te robe i mogli smo nekim paušalnim porezom da to rešimo na znatno pragmatičniji način, ali ministarstvo je istrajalo na tome, pa se to uklapa u moju tvrdnju da su ovi predlozi zakona poprilično drski, a rekao bih i rizični kada je u pitanju standard građana. Na kraju, s obzirom na vreme, a rekao bih očigledno da ministarstvo ulaže veliku energiju u ove poreske zakone i da je dobar njih poprilično doteran, ispeglan i usklađuje se sa poreskim izmenama, ali da bi bilo mnogo bolje kada bi ministarstvo malo uložilo u razvoj privrede, jer bi situacija bila znatno bolja. Činjenica je, nažalost, da ministarstvo sa nekog makronivoa, odozgo gleda na stanje u srpskoj privredi, a bilo bi znatno bolje da se spusti na nivo, neki mikronivo, svakog potrošača i građanina Srbije i da mnogo više poradi na njihovom stanju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS neće glasati za set zakona koji je predložila Vlada Republike Srbije. Naime, ovim suštinski fiskalnim zakonima određuje se na najbolji mogući način budućnost naplate dažbina i, rekao bih, odnosa prema privredi u Republici Srbiji. Najpre ću nekoliko reči reći o Predlogu zakona o akcizama. Naime, srpski radikali traže da se zadrže postojeće akcize, ono što smo već izglasavali ovde, ono o čemu ste nam vi govorili da je vrhunac misli ekonomske nauke i trenutnog stanja i situacije u kojoj se privreda nalazi u Republici Srbiji. Imali smo čuveni Đelićev zakon, imali smo njegovo obećanje, a najveće njegovo obećanje i najznačajnije koje vidimo da se i dalje održava, jeste prema proizvođačima cigareta. Te se akcize ne menjaju i ne mogu da se menjaju narednih pet godina zato što je neko preuzeo obavezu prema pojedinim proizvođačima, posebno stranim, dakle, Filipu Morisu i BAT-u, da se oni ne diraju ni na koji način, ali zato ćemo prema svim ostalim svakih šest meseci to da menjamo, bez obzira da li su u pitanju proizvođači piva, vina. Ko zna ko će sutra kupiti Rubin, ko će kupiti neku drugu veliku srpsku firmu, a onda ćemo svakog meseca ili svaka tri ili četiri meseca, kada nekome padne na pamet, da krenemo u svojevrsni privredni obračun sa tim kolektivima i tim preduzećima, jer mi smo u stanju da podižemo, spuštamo akcizu i u skladu sa tim koliko koji ministar, članovi Vlade ili Vlada u celini imaju za to. To je nešto što niko ko se poslom bavi u ovoj zemlji ne može da podrži i to još jedno od u ovoj zemlji poznatih narušavanja principa ekonomske sigurnosti, a naravno i direktno povezano i sa kršenjem principa pravne sigurnosti. Imamo zakon po kom kratkoročne obaveze Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije postaju dugoročne, a naravno završetak pada 31. decembra 2010. godine. Sada se postavlja pitanje, kakva je to razlika između primarne emisije u gotovom novcu i primarne emisije koju na ovakav način sprovodite u hartijama od vrednosti, odnosno obveznicama. Suštinski nikakva, i takođe se postavlja pitanje, a zašto ministar Dinkić nije objasnio, nije imao nameru, nije želeo da kaže, ako ne nama poslanicima i ako ga ne interesuje da prisustvuje nastavku rasprave u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da bar kaže građanima Srbije, zašto je ranije govorio da će po svaku cenu izbegavati svakovrsnu primarnu emisiju, a sada de fakto priznaje da se pristupa primarnoj emisiji, s tim što će to uraditi prebacivanjem kratkoročnih u dugoročne obaveze Republike Srbije i to će se raditi kroz hartije od vrednosti, odnosno obveznice, a ne kroz gotov novac. Dalje, oko zakona o porezu na dohodak, o kome su već govorili mnogi poslanici iz SRS-a, a ono zašta se mi zalažemo jeste da se tačno zna kako i na koji način funkcioniše taj tzv. porez na zarade. Ali, ono što je za nas od ključnog značaja, to je da uvedemo element pravde i pravičnosti u ovom vremenu. Šta to znači? Naime, ako neko otvoreno kaže, imam 200.000 evra platu, pa sračunajte koliko je to miliona, a na to plaća 10% poreza, onda se tu radi o pranju novca. Svako će to reći, onda se tu radi o pranju novca, zato što neće da prebacuje na drugačiji način i zato što će za svaku drugu finansijsku transakciju morati da plaća veći porez, ili porez na promet, ili će da plaća PDV ili bilo šta što je u svakom slučaju značajno više od 10%. Ako neko ima tako veliku platu i nešto što je nenormalno, uzeo sam jedan primer, ali imamo ih i sa 20, 30, 50 i 100.000 evra itd, pa ako ima neko tako enormno visoka primanja, pa na to, dajte ljudi, mnogo plaćaju porez, pa ako neko ima 200.000, pa neka umesto 20.000 plati 30.000 ili 40.000 porez, pa da bar država više ubere i da manje para opere, jer je to suštinski najbolji mogući mehanizam koji smo mogli da primenimo, da državi bude dobro, a da i građani budu zadovoljni. U uslovima tranzicije, kada je većina narodna osiromašena, kada ljudi teško žive, kada ljudi jedva krpe kraj sa krajem, kada im kažete postoje neki, ako i upravljaju ili rukovode državnom imovinom, a imaju tolika primanja, a govorim o njima kao najeklatantnijem primeru, najdrastičnijem primeru, pa na sve to plate porez 10%. I nikom ništa i šta nas briga za sve to, a sebi po 200.000 evra isplaćuju. Ko zna koliko je to u milionima, ne mogu ni da računam koliko je to dinara. Zašto se ovde ne prihvate i amandmani poslanika SRS, ali da taj koncept i tu ideju prihvataju Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo, i da idemo sa nečim što jeste pravično, sa nečim što jeste moralno i sa nečim što ima ekonomsko utemeljenje, što ne ruši pravnu sigurnost. Dozvolite, preko određenog nivoa ako se ide na isplatu zarada na takav način, onda je potpuno jasno da više nije reč o zaradi, nego je reč o pranju para. To je ono što hoćemo da promenimo. Upozoravam Vladu Srbije, žao mi je što gospodin Dinkić nije ovde, da ljudi u Srbijijedva krpe kraj sa krajem, a da ne bi bilo priče to su demagoške floskule, ovakve ili onakve, ljudi, kada dođe PDV i kada krenu nova otpuštanja, ono što gospodin Dinkić naziva restrukturiranje od nove godine i u javnim preduzećima velikim, kada još ovo malo što je ostalo supstanci ponestane, imaćemo glad od februara i marta meseca. To nije pitanje samo jedne vlade ili bilo koje, to je pitanje našeg strateškog opredeljenja. Zato, oni koji su najmoćniji, oni koji su najjači, oni su iz dana u dan sve jači. Mislite li da to obični ljudi, da to srednji sloj koji nestaje polako ali sigurno, službenički, ljudi koji su pristojno živeli, a žive sve teže, žive sve lošije iz dana u dan, to mogu da gledaju i da to mogu da trpe. Ne mogu. To je naš problem. Pozivam ministra Dinkića da se pojavi u sali, naravno, pa da čuje šta narodni poslanici o svemu ovome misle i da razmišlja o narodu. Narod je gladan, pa zato narod ne može da trpi ni ovu fikus demokratiju od 70.000 dinara, zato narod hoće poštenu i odgovornu vlast koja će tačno redistribuirati onaj višak novac i bogatstva koji negde postoji, a protivpravnim putem je stečen, čak i ono što je pravno stečeno, i da nađe pravno i ekonomsko utemeljenje da država na najbolji mogući način zadovolji. To je jedino rešenje da Srbija ne bude gladna, a da ljudi osećaju da imaju kakvu-takvu zaštitnicu u državi. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovih šest zakona sračunati su uglavnom na jedan veliki harač. Ovo nije bilo ni u vreme Osmanlijskog carstva. Ovo je nemoguće prihvatiti, ako se ima u vidu činjenica da je prošle godine budžet bio daleko manji, a ove godine je budžet daleko veći. Postavlja se pitanje ekonomičnosti, efikasnosti i štedljivosti ove vlade. Kako možemo da kažemo da se radi o štedljivoj politici, politici štednje, ako imamo u vidu činjenicu da je u budžetu Republike Srbije samo jedna pozicija predviđena – 41 milijarda dinara za specijalne usluge i specijalne robe. Vidite, to neko mora da plati. Za tih 41,5 milijardu dinara Vlada je mogla seljacima u Srbiji da kupi 18,5 hiljada traktora "ferguson". Dakle, vidi se da će svako domaćinstvo u Srbiji ove godine imati daleko veća opterećenja nego što je do sada imalo. Kao što su rekli poslanici SRS, nema povećanja proizvodnje, budžet ne može da se puni iz procesa proizvodnje, a to je osnovna i jedina mogućnost da se budžet puni - iz procesa proizvodnje. Vidite, akcize, pa porez na dodatu vrednost i sve drugo što se sada predlaže, uglavnom je sračunato da se zavuče ruka u džep svakog našeg građanina, na svako domaćinstvo. O kakvom se to poreskom olakšanju radi, o kakvim se to oslobađanjima od poreza radi? Ne radi se ni o kakvim oslobađanjima od poreza, niti pak uštedama. Radi se o povećanju poreza i nameta građanima koji iovako teško žive. Sećate šta su u predizbornoj kampanji pojedinci izjavljivali, kako će proces proizvodnje da krene, kako ćemo imati zaposlenih pola miliona u narednom periodu, da će da bude svega i svačega, da će bolje da se živi, da ćemo imati bolje plaćeno zdravstvo, bolje plaćene penzije, da ćemo naročito obratiti pažnju na socijalni program, da će veće biti invalidnine, da će seljaci dobiti premije. Šta imaju seljaci? Evo, reći ću vam. Ratko Šimšić me je pre neki dan pozvao iz Debeljače i rekao mi je da je predao vagon kukuruza "Štirkari", to je industrija skroba u Jabuci, predao je vagon kukuruza za 34.000 dinara, 100 metara kukuruza za 34.000 dinara. Što ne radite, gospodo iz aktuelne vlasti, nešto da se plasman poljoprivrednih proizvoda omogući, da se poveća. Najavljuje ministar Dinkić oslobađanje seljaka od nekih poreza. Videli su da se iz tih pozicija i na taj način i ovako malo moglo do sada naplatiti, jer go se ne svlači, nisu imali od koga da naplate. Sada imamo situaciju da su ljudi, kao što je rekao prethodni poslanik, gradili kuće, da su seljaci gradili kuće, u svoje vreme, sa 200, 300, 400 metara kvadratnih, da su gradili brojne objekte. Sada je došlo vreme da ih ministar Dinkić oporezuje. Kako da ih oslobodi kada kaže da mora biti sve oporezovano, da svaki kvadratni metar mora biti oporezovan, jer porez na imovinu, to će biti mogućnost, porez na određene dažbine građana. Sad slede komunalne usluge. Sada će da ide u paketu. Sve one komunalije koje opterećuju naše građane, tu se uglavnom crpi veliki deo novca. Nema budžetske kontrole, niko ne kontroliše šta rade lokalni moćnici. Recimo, primer, budžet opštine Pančevo je milijardu i 700.000 dinara, a 350 miliona dinara su potrošili u prethodnoj godini za specijalne robe i specijalne namene. Odakle im te pare? Ko kontroliše ono što se naplati? Imamo 7.000 poreznika. Ne mogu da stignu da izvrše inspekcijski pregled, inspekcije ne mogu da stignu lokalnu vlast, da prekontrolišu šta su radili, gde su pare potrošili za protekle četiri godine.Već sam pozvao budžetsku inspekciju da dođe u Pančevo i da proveri gde su te pare. Tako treba u svim opštinama, nakon sprovedenih izbora, da se vidi kako se troše pare, a ujedno će biti i narodna kontrola. Na taj način građani moraju verovati vlasti. Ovako, nema poverenja. Kažu neki "ne verujemo DOS-ovcima više ni kada nam nude poklone koje iovako ne daju".
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika? Da, izvolite, narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pri karaju današnje načelne rasprave o setu ovih poreskih zakona, dozvolite mi da još nekoliko zapažanja, koja moje kolege nisu stigle da iznesu u prethodnoj raspravi, kažem. Najpre, kada je reč o zakonu o porezu na dohodak građana. Nema nikakve sumnje kada dođe do smanjenja pojedinih poreskih obaveza, pa i ovih koje se tiču poreza na zarade. Mislim da ni efekti o kojima se juče i danas govorilo povodom ovog zakona, nisu baš toliki koliko se na prvi pogled može učiniti. Evo zašto. Faktički, mi imamo smanjenje poreza na zarade samo kod samostalnih delatnosti i to, pre svega, iz razloga da bi se izjednačio porez na dohodak i porez na dobit. To ima potpuno opravdanje. Želim da skrenem vašu pažnju i na nekoliko odrednica iz ovog teksta zakona, koje i ne idu baš u prilog smanjenja pojedinih obaveza, a pre svega zato što jesu nasleđene neke anomalije iz prethodnog teksta zakona koji, na žalost, u ovom delu ili u tim delovima nije menjan. Uzmite, recimo, troškove prevoza po osnovu dolaska ili odlaska sa posla. Mi smo do sada imali situaciju da 800 dinara nije tretirano kao prihod i nije oporezivano kao zarada sa 14%. Sada je ta cifra uvećana sa 800 na 1200 dinara. Sve preko toga bi se i dalje tretiralo kao zarada na koju bi poslodavac bio dužan da, prilikom isplate zaposlenom, obračuna tih 14% poreza. Anomalija je upravo u tome što se pored troškova prevoza u zaradama nalaze troškovi ili naknada po osnovu toplog obroka, regresa itd. tako da mi u suštini kada razgovaramo o tome imamo dve vrste tzv. bruto dohotka na koji se obračunavaju zarade. Bruto u smislu onoga što radnik primi neto i bruto ono što na osnovu svih tih primanja tretiramo kao bruto, pa na njega obračunavamo poreze i doprinose i dobijemo zapravo ukupnu cenu jednog radnog mesta. Razume se da je pandan tome odredba u zakonu koja će stimulisati poslodavce da u 2005. godini zaposle jedan broj radnika sa evidencije službe za zapošljavanje i da pri tome budu oslobođeni obaveze plaćanja poreza po osnovu zarada od 14%. To jeste dobra mera. Ja vam, kolege narodni poslanici, u ovom trenutku skrećem pažnju da je možda ovo jedna od mera koja će upravo nama narodnim poslanicima odgovarati. Ako razmislite o čemu govorim onda ću ovu priču da povežem sa, nažalost, neuspelim zakonom o Narodnoj skupštini, koji se iz raznoraznih razloga nije našao na dnevnom redu ovog visokog doma, jer upravo mi molimo poslodavca, naročito oni koji će biti po isteku mandata stariji od 50 godina, da nas prime u radni odnos sa obrazloženjem da će im eto Ministarstvo za finansije oprostiti onih 14% poreza na zarade po osnovu prijema radnika koji su stariji od 50 godina. Nažalost, da bi se to desilo mi ćemo kao narodni poslanici morati najmanje, tako piše u zakonu, tri meseca da provedemo u statusu nezaposlenog na evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje. Mislim da je to bruka i sramota za Srbiju, ma koliko siromašnu, i zato se nikada neću odlučiti da glasam za to da ide zakon o Vladi pre zakona o Narodnoj skupštini. U najmanju ruku to bi moralo da ide istovremeno. Takođe, ukazujem na još jednu odredbu koja odgovara narodnim poslanicima, a doduše odgovara i nekim drugim, a to je odredba koja predviđa da će oni ljudi, oni zaposleni koji se opredele na tzv. dodatno osiguranje penziono i invalidsko kod nekih drugih institucija van penzionog i invalidskog osiguranja, ali samo do iznos od 3.000 dinara, njihovi poslodavci će biti takođe oslobođeni obaveze da na taj iznos od 3.000 dinara obračunaju tih 14% poreza. Vama, poštovane kolege i koleginice, najdobronamernije savetujem da bar deo ovih primanja koja imate u Republičkoj skupštini izdvojite za to dodatno osiguranje, jer znajte da nas čeka jako teško vreme. Dobro je, takođe, što sam siguran da primenjivanjem odredbi o porezu na dohodak građana nijedan, ali podvlačim nijedan narodni poslanik neće biti obveznik tog poreza na kraju 2004. godine, a siguran sam ni na kraju 2005. godine. Zašto? Zato što je predlagač ovde predvideo da će u budućnosti oporezivi dohoci biti samo oni koji su četiri puta veći od prosečnih godišnjih zarada koje se isplaćuju u Republici Srbiji. Kao što znate, dame i gospodo, narodni poslanici primaju tek nepuna dva prosečna lična dohotka od onih koji se isplaćuju u Republici Srbiji. Dakle, nismo ni blizu toga i čak ako Toma Nikolić, ukoliko bude i ubuduće predsednik Administrativnog odbora, stavi tu tačku dnevnog reda na Administrativni odbor, pa bar izjednači zarade republičkih poslanika sa zaradama saveznih poslanika. Čak i da to učini Tomislav Nikolić, pa nam u ovoj godini omogući da primimo pet prosečnih zarada, opet nećemo biti oporezovani zato što ćemo eto i mi kao narodni poslanici imati odbitnu stavku koja se zove ili izračunava na osnovu toga što 40% primenite na prosečnu zaradu koja se isplaćuje u toku 2004. godine, pa sve to pomnožite sa 12 i dobijete nekih 70.000 dinara, pa sve to umanjite od ukupnog iznosa od 750.000 i dobijete 650.000 dinara koji takođe nisu oporezovani. Zašto sve ovo govorim? Ne samo zbog narodnih poslanika nego i zbog toga što jeste dobro jednom zasvagda možda utvrditi one zarade koje će biti oporezovane. Moram da vas upozorim da ovde postoji nešto što se desilo, da će oporezovane zarade biti niže od onih koje su sada oporezovane. Sada je to slučaj sa otprilike 850.000 dinara u toku jedne godine i svi poreski obveznici, odnosno građani koji primaju te zarade biće u obavezi da plate porez, a po novome ako bi ga primenili na 2004. godinu 720.000 dinara bi bilo oporezovano i to nije fer. Nije fer jer to je realnost. Prosečna zarada je 15.000 dinara, puta četiri je 60.000 dinara, puta 12 meseci u godini jednako je 720.000 dinara i to je oporezivi iznos. Sada važi 850.000, a možda čak i 870.000 dinara. Ima još nekoliko odredbi u ovom zakonu koje nisu po meni logične. Kada poslodavac koji vas uputi na službeni put, uz pravo da koristite privatni automobil u službene svrhe, onda on bez dodatnog oporezivanja može da vam isplati maksimalno 3.000 dinara u toku jednog meseca. To tako primenjujući pravo iz zakona da vam tu naknadu priznaje i da je računa na način da primeni 30% od cene benzina po pređenom kilometru; 30% od cene benzina, zaokruženo govoreći, iznosi 20 dinara. Kada neko ide na službeni put iz Loznice u Beograd pređe relaciju od 150 kilometara, ima pravo na naknadu od 20 dinara po kilometru i za 150 kilometara primiće naknadu od 3.000 dinara bez poreza, ali se neće moći iz Beograda vratiti u Loznicu jer treba da pređe još 150 kilometara, a da tih 150 kilometara ne bude oporezovano kao zarada sa 14%. To je ono što jeste ovde apsurd. Šta je negativna posledica toga? Da se svi poslodavci teraju da umesto da racionalno koriste svoja novčana sredstva za nekakve investicije koje će pokrenuti proizvodnju kupuju službene automobile, angažuju vozače i tim službenim automobilima upućuju zaposlene na službeni put. Dame i gospodo, u vezi sa ovim postoji još jedan apsurd. Vidim da nekima ovo možda nije interesantno, ali kada se budu primenjivale ove odredbe zakona onda ćete da vidite koliko ste pogrešili što neke stvari niste propratili. Pogledajte obrnutu situaciju. Kada ste vlasnik preduzeća, a preduzeće ima službeni auto, pa kada hoćete da ga koristite i u privatne svrhe, onda vam se to korišćenje službenog auta u privatne svrhe računa kao prihod posebne vrste i takođe se oporezuje. Znate kako to računaju? Jedan posto mesečno puta 12 meseci jednako je 12% od vrednosti službenog vozila koje ste koristili i u privatne svrhe. Ili, ako vaša firma ima stan u Beogradu, idete na službeni put u Beograd, treba da spavate u tom stanu, ne platite zakup, opet vam se to računa kao prihod. Ako platite zakup, opet se računa kao prihod. Pogledajte apsurdnih situacija. Na jednoj strani pokušavamo da oslobodimo obaveza i to je u redu, na drugoj strani uvodimo obaveze koje su nedolične. Ovom zakonu će se obradovati najpre deca i to deca povodom božićnih praznika, jer će paketići za Božić i Novu godinu biti oslobođeni poreza do iznosa do 3.000 dinara. Nisam siguran da li će to važiti i za novogodišnje paketiće, jer ćemo ih morati podeliti pre 31. decembra, a ovaj zakon stupa na snagu u 2005. godini. Verujem da ćemo to moći da učinimo za Božić i da će ti paketići biti oslobođeni ovog poreza. Namerno ukazujem na apsurdne odredbe u ovom zakonu, iako ću za njega glasati, jer postoji više dobrih stvari. Ali, pogledajte seljaka koji prikuplja sekundarne sirovine ili šumske plodove. Do sada to nije bio slučaj, ali sada je u ovom zakonu rečeno da će i ti prihodi biti oporezovani po stopi od 14%, kao prihod građana, a da će oni koji stiču prihode po osnovu ubiranja šumskih plodova, lekovitog bilja i sekundarnih sirovina imati pravo na odbitke po osnovu normiranih troškova od 20%. Sad vas pitam - ko može da utvrdi prihode onih dečaka koje viđate svakodnevno na ulicama Beograda, koji na trocikletima ili bicikletima guraju hrpe kartona, starog papira, stakla itd. Ko može da utvrdi prihode po osnovu prikupljanja šumskog bilja, odnosno lekovitog bilja i šumskih plodova seljaka koji u slobodnom vremenu, na crveno slovo, kad ne može da radi na njivi ili na neki drugi praznik sa podebljanim crnim slovom, rade u šumi tako što obezbede jednu količinu dopunskog prihoda, između ostalog prikupe 2,3 kile šumskih jagoda i to iznesu na pijacu. Govorim o tome da zakon koji u jednoj meri ne može da se primeni nije dobar upravo u toj meri i ne treba ubacivati u zakon nešto što nema smisla, a nije ni pošteno. Jer na jednoj strani ohrabrujemo seljake da se registruju kao poljoprivredni preduzetnici, da otvaraju svoje račune kod poslovnih banaka, što je potpuno opravdano, oslobađamo, i to je opravdano, od obaveza po osnovu poreza na dohodak građana, subvencije na pšenicu, premije za mleko itd, razbijamo strah kod seljaka od tih i takvih računa, a sa druge strane uvodimo neke obaveze koje nikad nisu postojale i neće nikakav prihod u republičkom budžetu ozbiljan predstavljati. Ne treba time da plašimo seljake i da pravimo takve odredbe u zakonu koje se ne mogu i ne treba primenjivati. Nekoliko rečenica o Zakonu o akcizama. Mogao bih još o nekim stvarima, ali čini mi se da je ovo dovoljno za ilustraciju. Uzmite akcize. Juče je ovde bivši ministar govorio o tome, praveći se nevešt kada je u pitanju tačka 8) izmenjenog člana 1a, gledam gospodina Vlahovića i slobodno neka mi posle ovoga replicira, kada je govorio na temu - šta se smatra domaćom cigaretom. Hoću da kažem sledeću stvar. Upravo prethodna Vlada u privatizaciji Duvanske industrije Niš i Duvanske industrije Vranje je, između ostalog, prodala i tržište, pre svega prihvatajući obaveze po osnovu utvrđivanja tzv. ad valorem akciza. Došli smo do toga da su oni navodno platili nešto skuplje, govorim o kupcima duvanske industrije, i vranjske, ali su pri tom stekli monopol na srpskom tržištu i diktiraju sve druge uslove, jer nam se cigarete iz Crne Gore i Hrvatske pojavljuju sa manje konkurentnim cenama u odnosu na njih, a naša se država obavezala da akcize neće uvećavati zaključno sa 2005. godinom ili ukupno 5 godina. Imate pokušaj ovog ministarstva da napravi popravku u toj oblasti i da crnogorske cigarete takođe mogu imati tretman domaćih cigareta, pod uslovom da je onaj ko proizvodi cigarete u Crnoj Gori kupio dovoljne količine duvana u Srbiji, i od toga proizveo najmanje 2,5 milijarde komada cigareta. To je dobra odredba. Šta jebilo sa 2004. godinom? Šta je bilo sa 2003. godinom? Po kom će tretmanu biti ubuduće proizvođači duvana iz Republike Srpske ili hoćemo li mi u budućnosti zaista doći do toga da nam je svaki poslovni aranžman sa Crnom Gorom u kategoriji spoljnotrgovinskog prometa, i da njihove cigarete ili neke druge proizvode koji podležu akcizama tretiramo kao spoljnotrgovinski promet i kao one koji nisu ravnopravni u utakmici na tržištu sa onima koji su kupili Niš i Vranje. Znam da će mi gospodin Vlahović ili neko iz te Vlade reći da, tako je, ali oni koji su kupili Niš i Vranje platili su nešto višu cenu. Kažem vam - ako bi se izračunali pozitivni i negativni efekti, gubici bi po osnovu tako manjih akciza na proizvode duvanske industrije i Niš iVranje bili mnogo veći nego što su u tom trenutku bili efekti, nešto veće cene u odnosu na tržišnu koja je ostvarenakada je došlo do prodaje tih fabrika. To je za mene suština. Suština je bila i u tome da je ona Vlada imala želju da to proda što pre, da ta sredstva ubaci u budžet i prema odredbama Zakona o budžetu potroši onako kako ih je potrošila, a o tome ćemo drugom prilikom, kada budemo imali završne račune za 2001, 2002. i 2003. godinu, razgovarati i videti jesu li ti efekti onakvi kako govorim, ili su bili pozitivni, u smislu da smo tad profitirali, pa po cenu da u narednim godinama i izgubimo. Ovde je ključno pitanje hoćemo li mi i ubuduće Crnu Goru da tretiramo kao neku drugu državu ili ćemo onog trenutka kad te državne zajednice nestane raditi kao da hoćemo, ali iskreno, da ta državna zajednica opstane i da crnogorske proizvode tretiramo onako kako priliči, ukoliko želimo da imamo zajedničku državu sa Crnogorcima. Nekim ljudima u Crnoj Gori samo trebaju povodi da bi eventualno išli na neke priče o tome da će se valjda odvojiti od Srbije, da valja ići odvojenim putem u EU... (Predsedavajući: Prekoračili ste vreme.) .... da je Srbija ta koja koči njihov ulazak u EU itd. To je ono o čemu sam želeo da govorim u proteklom vremenu. Hvala lepo.
Repliku traži narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, po Poslovniku, imam pravo na repliku pošto sam direktno spomenut od prethodnog govornika. Prvo, ko me zna, zna da se nikad ne pravim nevešt, nego da direktno govorim ono što mislim i da ono što govorim javno, to radim i tajno. Prema tome, tu nema nikakve razlike. Drugo, očigledno je nerazumevanje ad valorem akciza, jer da je poslanik koji je govorio pre mene konsultovao istoriju, video bi da je ad valorem sistem postojao do 2000. godine, u periodu kada je njegova stranka bila na vlasti. Ad valorem akcize nemaju nikakve veze sa monopolizacijom tržišta i na taj način ad valorem sistem akciza nikako nije mogao da uveća vrednost tržišta, odnosno kompanija koje su bile u procesu privatizacije iz duvanske industrije. Naprotiv, ad valorem sistem unekoliko eliminiše državnu administraciju, odnosno poresku administraciju, definisanje akciza je po unapred utvrđenoj formuli i sa tim u vezi smanjuje rizike za onog ko ulaže novac u našu zemlju. Tri, Crna Gora nikada nije bila posmatrana drugačije od proizvođača cigareta u Srbiji. Prema tome, pomenuti član iz zakona o izmenama i dopunama akciza nikako neće moći da bude objašnjen, tako što se crnogorski proizvođači cigareta sada stavljaju u isti ravnopravni položaj sa proizvođačima cigareta iz Srbije. Prema tome, jednostavno vaša argumentacija s tim u vezi nije tačna. Podsetiću vas da postoji zakonom utvrđena harmonizacija carinskih propisa, carinskih stopa i one se jednako odnose na sve proizvođače koji se nalaze na teritoriji Srbije i Crne Gore. Četiri, što se tiče Hrvatske i Makedonije, činjenično stanje je bilo i proizvođača iz Hrvatske i Makedonije da je najveći deo cigareta koji je uvezen iz Hrvatske i Makedonije bio švercovan i da je zatečeni iznos šverca u 2001. godini iznosio više od 70% procenata. Po tome smo bili, čini mi se, ako ne rekorderi onda jedna od zemalja rekordera u Evropi po stanju šverca u oblasti duvanskih proizvoda, pre svega u oblasti cigareta. Između ostalog, upravo zahvaljujući sređivanju stanja u ovoj oblasti, u oblasti proizvodnje, prometa duvana i duvanskih proizvoda, mi smo na početku ove godine imali situaciju gde je manje od 10% iznosio šverc, što se smatra standardnim nivoom, koji je između ostalog imanentan i za visoko razvijene zemlje. Prema tome, ad valorem akcizni sistem ni na koji način nije ugrozio proizvođače cigareta iz Hrvatske i Makedonije. Njih jeste ugrozila odlučna borba države Srbije protiv šverca cigareta duvana i duvanskih proizvoda i to na način da je napravljen jedan stabilan regulatorni ambijent, da je napravljena stabilna regulatorna institucija, i upravo zahvaljujući stabilizaciji ambijenta i institucija mi smo imali jednu od najboljih transakcija u privatizaciji koja je obavljena u prošloj godini, a definitivno najbolju u celoj centralnoj Evropi u duvanskoj industriji. Pare koje su dobijene od privatizacije Duvanske industrije Niš i Vranje su kao nasleđe ostavljene novoj vladi. Vi se vrlo dobro sećate da je više od 500 miliona što u državnim fondovima, što u fondovima lokalnih samouprava preostalo od prethodne vlade. Jedva čekam taj budžetski izveštaj za 2003. godinu o izvršenju u 2003, pa će onda i svi narodni poslanici imati prilike da vide na koji način, kako domaćinski je postupala prethodna vlada sa prihodima od privatizacije.
Po kom osnovu? (Boško Ristić, sa mesta: Replika, juče me je gospodin ministar prozvao.) Gospodine Ristiću, juče vas je gospodin ministar prozvao i vi niste onda tražili repliku, nego danas. (Boško Ristić, sa mesta: Ako postoji zabrana ...) Ne, dozvolite, daću vam reč, pre gospodina ovlašćenog predstavnika Slavoljuba Matića. Sada kao replika imate prednost. Sačekali ste čitav jedan dan, ali čini mi se da ćemo biti racionalniji ako vam dam reč. Izvolite.
Zahvaljujem se na razumevanju gospodinu predsedavajućem, ali smatram da imam pravo na repliku sve dok traje ova sednica, jer Poslovnik ne ograničava vremenski momenat kada to pravo mogu da iskoristim. U svakom slučaju se zahvaljujem na razumevanju svima vama. Da čujete o čemu se radi. Juče je gospodin ministar Dinkić u obrazlaganju svojih stavova i zakona pomenuo mene imenom i prezimenom i zatražio da povučem amandman koji sam podneo na zakon o fiskalnim kasama, kojim tražim da se oslobode slobodni prodavci na robnim pijacama od fiskalizacije za određeni period. Tom prilikom je gospodin Dinkić rekao da je moj amandman u suprotnosti sa stavom poslaničke grupe DS, koja se zalaže za fiskalizaciju i za jednak tretman svih poreskih obveznika pred zakonom i pred državnim organima. Ostajem kod podnetog amandmana i želim da kažem da je gospodin Dinkić izrekao jednu neistinu, da je postignut sporazum sa sindikatima slobodnih prodavaca na robnim pijacama i da su oni odustali od zahteva da budu izuzeti od fiskalizacije. Dobio sam dopis od sindikata nezavisnosti, u koji su uključeni slobodni prodavci na robnim pijacama koji demantuju gospodina Dinkića, jer smatraju da su oni ovakvim jednim rešenjem stavljeni u nejednak položaj sa ostalim poreskim obveznicima, iz razloga što su uglavnom to lica koja su bez svoje volje ostala bez zaposlenja, a ne postoji državni Vladin program za rešenje njihovog statusa. Obrazloženje svog amandmana daću u raspravi o pojedinostima, ali sam smatrao potrebnim da obavestim javnost da je gospodin Dinkić izrekao neistinu i obmanuo veliki deo javnosti da je postignut sporazum sa sindikatima po ovom pitanju. Postoji reakcija ovih sindikata i ja ću podeliti medijima, koji su danas njegovu izjavu uzeli zdravo za gotovo i na taj način obrazložili jučerašnji tok sednice.
Molim da replike u roku od 24 sata kasnije ne dajemo, a naročito ne nekome ko je odsutan u međuvremenu. Reč ima Slavoljub Matić, ovlašćeni predstavnik DSS-a, a potom se javio gospodin Albijanić.
Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedniče, kada ministar finansija najavi poreske zakone, naravno da svi strepimo. Mi građani Srbije znamo da najava poreskih zakona znači najavu novih nameta, međutim, ovaj set poreskih zakona u skladu je sa opredeljenjem Republičke vlade koja želi da uvede red u državu Srbiju i da pokuša još da prištedi neki novac. A tokom 2004. godine, nakon svih izveštaja i nakon rebalansa budžeta, dobijamo priliku da izvršimo poreska rasterećenja. Upravo ovi zakoni služe da budu sredstvo kojim ćemo rasteretiti kako građane Republike Srbije, tako i privredu koja treba da upošljava, a ne da zatvara svoje pogone. To je opredeljenje, ponavljam ga još jedanput i u potpunosti podržavam takvo opredeljenje i Republičke vlade, i duh ovih zakona koji to omogućavaju. Iz tog razloga DSS će glasati za ove zakone. Oni predstavljaju još jedan dokaz da se nalazimo na putu koji vodi ka Evropi. Verujte i ova priča oko sive ekonomije jeste traumatična, bolna, ali drugog puta nema. Voleo bih da vidim kako bi neko drugi organizovao vlast u Srbiji, koje bi mere sprovodio, a da ne liče ili da su skoro istovetne merama koje sprovodi sadašnja vlast. Uvođenje reda košta, mi to dobro znamo, košta i rejtinga vlasti, ali mislim da će biti prilike da se pravi plodovi ovakvog domaćinskog poslovanja utvrde i na narednim izborima. Čini mi se da ćemo svi imati podjednake šanse, i oni koji kritikuju, podržavaju, a i oni koji sprovode ovakve zakone u život. Na kraju i podrška jednog dela opozicije ovakvim zakonima ponajbolji je dokaz za ovo što kažem, pa čak i blaga kritika drugog dela opozicije, i mlaka, takođe dokazuje da su ovo dobri zakoni. Oni nisu možda dobri, sem onih primera koje je poslanik Todorović maločas iskazao. Očekivao sam da će dodati još nešto. Prava je šteta što ministar nije tu. Voleo bih da ga pitam, a to je, čini mi se da se rasterećenje dobrim delom čini u onom delu koji je prihod lokalnih samouprava. Voleo bih da prave efekte ovih rasterećenja objasni ministar i nadam se da će tokom rasprave u pojedinostima ministar Dinkić biti prisutan u ovoj sali i da će omogućiti nama poslanicima, a ja ću iskoristiti i priliku na Odboru za finansije da ga priupitam ponešto o tome. Nisam čuo od ostalih poslanika da su možda u tom smeru razmišljali, ali pretpostavljam da ćemo i u okviru budžeta za 2005. godinu, a sam ministar je najavio i mogućnost rebalansa tog budžeta tokom 2005. godine, imati prilike da možda i neke nepravde koje se mogu pojaviti nakon primene ovih zakona, ne prema građanima, rebalansom ispravimo. Jer, na kraju, po prvi put imamo priliku da primenjujemo u užem smislu strogo evropske zakone. To je prava prilika da ispitamo i zrelost našeg društva i naše države, da li smo u mogućnosti da tako nešto sprovodimo u život. Ovo je samo deo onih reformi o kojima smo nekoliko godina samo pričali, a sada konačno imamo jednu ozbiljnu vlast koja želi da ih sprovodi i u delo, i u život. To je, na kraju, jedan veliki ispit, ne samo za ovu republičku vladu, već za čitavo naše društvo. Neću pričati o svim pogodnostima, ali valjano je podsetiti da ovaj set poreskih zakona proširuje poresku bazu, pa samim tim omogućava da se ostvare veći prihodi tako što će biti smanjene poreske stope. To je jedna činjenica koju svi moramo da uvažimo. Nadam se da će i samo izglasavanje ovih zakona pokazati da smo ne samo kao društvo, već i kao parlament, dovoljno zreli za njihovu primenu. Zahvaljujem.
Hvala vama, gospodine Matiću. Izvolite, reč ima Miloljub Albijanić, predsednik poslaničke grupe G17 plus.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je svakom građaninu ove zemlje važan čvrst dinar za koji jeste zaslužna G17 plus, dakle svaki dinar u džepu jeste važan, tako i svaka poreska olakšica, koja sada dolazi posle usvajanja budžeta za 2005. godinu, za ljude na koje se odnosi zaista jeste važna. Ovde čujem priče da neke olakšice nisu u dovoljnoj meri, da ovo nije bogzna šta itd, ali vam kažem za svakog građanina, za svako preduzeće na koje se ta olakšica odnosi to jeste veoma važno, u ma kom iznosu bilo. Podsetiću vas na nekoliko najvažnijih olakšica. Poslodavci za sve nove radnike neće plaćati porez na zarade po stopi od 14 posto. Ako zaposle radnika starijeg od 50 godina poslodavci će dve godine biti oslobođeni i poreza na zarade i plaćanje svih doprinosa, tako da će im jedini trošak biti neto plate. Za novozaposlene starije od 45 godina doprinosi će biti umanjeni 80 posto. I, šta se zapravo ovim dobija. Pa, ako dobijemo makar jedno novo radno mesto, znači dobili smo nešto. Znači, ovo stvara mogućnost da poslodavci zaposle nove ljude, a i da prijave one koji prijavljeni nisu i na taj način se zapravo smanjuje siva ekonomija. Poreske stimulacije, kao što smo čuli, neće važiti za radnike u državnoj upravi i za javna preduzeća i službe koje se direktno ili indirektno finansiraju iz budžeta. Ovde smo u obrazloženju budžeta za 2005. godinu čuli da hoćemo da napravimo takvu državnu upravu koja je jeftinija i efikasnija, i jasno je da se ovakve olakšice na njih ne mogu odnositi. Dakle, olakšice se uvode u privredu, gde se zapravo i stvara nova vrednost. Naravno, sve ove olakšice će u narednom periodu biti merljiva stvar, da se vide efekti, rezultati. Zašto da se vide? Pa, da se produže i narednih godina. Rasterećenje će imati građevinske firme, jer od 1. januara za zaposlene angažovane u inostranstvu plaćaće doprinose kao u Srbiji, a ne kao do sada, dva do pet puta veće. Više puta se čulo i za poljoprivrednike – oni će biti oslobođeni poreza na katastarski za 2004. i 2005. godinu. Za registrovane poljoprivrednike u osnovicu za oporezivanje neće ući subvencije i premije. Poljoprivrednici će od 1. januara u svoje traktore sipati 30 posto jeftiniji dizel, što je 17 dinara po litru. I zaista, to nije nešto ogromno, ali to jeste izvesna olakšica za poljoprivredu. Čuo sam više puta, dakle ova vlada je prethodnim budžetom napravila tri puta veći budžet za poljoprivredu, i čuo sam da to nije nešto. Nije, ali jeste potez tri puta veći, pa vas zaista molim da ljudima na adekvatan način objasnimo da to jeste izvesna olakšica. Po regresiranim cenama dizel mogu da nabavljaju i građevinske firme za svoje mašine i firme za brodski prevoz rekama. Za paušalce se smanjuje porez sa 14 na 10 posto. Što se banki tiče, one neće morati da plaćaju 20 posto poreza na finansijske transakcije i razne naknade. Time se stvara mogućnost da se spuste kamate. Smanjiće se porez na prenos zemljišta, a takođe i za prenos automobila – polovnih. Pa, svako od nas želi da vozi automobil na svoje ime. Znači, kad čovek kupi od čoveka automobil voli da ga prenese na svoje ime i da nema problema sa onim papirima, sa ovlašćenjima itd. Dakle, na ovaj način se razmišlja. Znači ovo je potez više od budžeta za 2005. godinu. Razmišlja se o tome kako da se polako, korak po korak, pomaže privrednim strukturama da se na izvestan način stimulišu za pozitivne poteze i za porast proizvodnje. Naravno da svaki korak ne može odjednom svima da donese bolje, ali korak po korak znači da je trend jako važan. Važno je da svi razmišljamo da ova država, kako ima finansijsku i političku stabilnost, počne da posluje sve bolje i da pojedinačno ljudi počnu sve bolje da žive, da se stvara klima i ambijent za buduće generacije i buduće godine. G17 plus će podržati ova zakonska rešenja. Bilo je primedbi zašto objedinjujemo tačke dnevnog reda, odnosno nekoliko tačaka ovih zakona. A mi ne možemo da postignemo u Skupštini da uradimo toliko zakona iz oblasti finansija koliko ovde stiže, da se to obavi. Znači, zbog efikasnosti Ministarstva finansija zapravo mi moramo brže i bolje da radimo. G17 plus će podržati ova zakonska rešenja, ali pozivamo i druge da podrže ove zakonske predloge, jer u sebi sadrže dobre mere. Zahvaljujem.
Hvala vama. Samo pojašnjenje, gospodine Periću. Predsednik poslaničke grupe nije koristio vreme, dakle, mogao je da govori 20 minuta, o tome je reč. Da li još neko od predsednika ili predstavnika želi reč? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o – Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama; Predlogu zakona o fiskalnim kasama; Predlogu zakona o izmirivanju obaveza Republike Srbije prema Narodnoj banci Srbije; i Predlogu zakona o porezu na premije neživotnih osiguranja. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na 10. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O POREZU NA DOHODAK GRAĐANA(pojedinosti) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milisav Petronijević, Meho Omerović, Veroljub Arsić, Zlatan Jovanović, Sovranije Čonjagić, Vjerica Radeta, Zoran Krasić, Petar Jojić, Milan Stevović, Vojislav Milajić, Nemanja Šarović, Milovan Radovanović, Igor Mirović i Sreto Perić. Narodni poslanik Sovranije Čonjagić, pisanim putem, povukao je amandman koji je podneo na član 12. Predloga zakona, a kojim je predložio dopunu novog člana 21a. U skladu sa članom 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je, kao neblagovremene, odbacio amandmane koje je na članove 30. i 32. Predloga zakona podnela narodni poslanik Blagica Kostić. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o dohotku građana, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milisav Petronijević i, sa ispravkom, Meho Omerović. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milisav Petronijević iMeho Omerović. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Sovranije Čonjagić. Vlada Republike Srbije i Odbor za finansije su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 7. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Moram da se složim sa konstatacijom da rad parlamenta može biti efikasniji ako se spajaju tačke dnevnog reda, ali postoji jedan efikasniji način, a to je da od ove skupštinske većine koja broji 131 poslanika u 10,00 sati ujutru bude bar 84 u sali i da počnemo u 10,00 sati, a ne u 11,30. Kada se završi popodnevna pauza koja traje do 15,00 časova, bar opet od tih 131 da sedi u ovoj sali 84 i da to počne na vreme, znači, u 15,00, a ne u 16,30 i onda možemo da tvrdimo da je parlament efikasan i nema potrebe da rasprave spajamo. Sve što je brzo to je i kuso, po onoj narodnoj. Dame i gospodo poslanici, što se tiče ovog amandmana, predlagač je odbio ovaj amandman. Pitanje je zašto, zato što amandman u suštini ne menja zakon, već bliže određuje šta su to primanja na koje treba da se plati porez na dohodak građana. Sada smo opet u jednoj situaciji da će posle nekoliko meseci, verovatno, ovaj amandman koji je podnet u ime SRS-a da se nađe u nekim predlozima o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana. Amandman je da se u stavu 1. tačka 2) posle reči "korišćenje stambenih zgrada i stanova" doda tekst koji glasi - bez naknade ili po ceni znatno nižoj od tržišne. Reč je o stanovima koji su u vlasništvu poslodavca ili sa njim raspolaže poslodavac, i ti stanovi se daju radnicima ili nekim drugim korisnicima po osnovu nekih primanja na osnovu kojih treba da se plati porez. Već kada smo uveli to da se plaća porez i na topli obrok i da to ulazi u penzijsku osnovicu nekog radnika, bili bi u redu da ako neki radnik ostvaruje to pravo poslodavca i zato mu je manja plata, da bar taj poslodavac izmiri one obaveze koje mu pripadaju po pravu penzijskog osiguranja, a samim tim da izmiri i one obaveze koje se tiču poreza na dohodak građana. A da ovaj amandman samo bliže uređuje ovu materiju u članu 7, odnosno članu 14a, vidi se u obrazloženju Vlade za pojedine članove predloga izmena i dopuna zakona. Korišćenje stambenih zgrada i stanova obračunava se po iznosu zakupnine prema tržišnim cenama u kojima se oni nalaze, bez obzira da li je to prikazano u nekom ugovoru o zakupu i da li je to cena znatno niža od tržišne ili besplatna. Znači, siguran sam da će ovaj amandman da se nađe već prihvaćen već u nekoj od sledećih tačaka dnevnog reda koje bi se zvale izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana.
Hvala, gospodine Arsiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. Predloga zakona koji se odnosi na član 14. ovog predloga zakona, odnosno osnovnog teksta. Članovi 13. i 14. osnovnog teksta odnose se na zaradu, odnosno ovim članovima definiše se pojam zarade, i u članu 13. stoji da se pod zaradom u smislu ovog zakona podrazumeva zarada koja se ostvaruje po osnovu radnog odnosa, definisana zakonom kojim se uređuje radni odnosi i druga primanja zaposlenog. Dodaje se novi stav gde se govori da zaradu predstavljaju i ugovorena naknada, i druga primanja koja se ostvaruju obavljanjem povremenih i privremenih poslova na osnovu ugovora zaključenih neposredno sa poslodavcem, kao i ugovora zaključenog preko omladinske i studentske zadruge itd. U članu 14. osnovnog teksta stoji da se zaradom, a stajalo je člana 13, ali to je ovom intervencijom brisano, pa ostaje da se zarade u smislu ovog zakona smatraju i druga primanja u obliku bonova, novčanih potvrda, akcija, osim akcija stečenih u postupku svojinske transformacije. ili robe, činjenjem ili pružanjem pogodnosti, opraštanjem duga itd. Posle ovog člana 14. ovim predlogom zakona dodaju nova dva člana, a to su članovi 14a i 14b. U članu 14a definišu se primanja po osnovu činjenja ili pružanja pogodnosti u smislu stava 1. člana 14, gde je navedeno šta se sve smatra činjenjem ili pružanjem pogodnosti. Uvodi se novi član 14b, gde se kaže da se zaradom u smislu člana 13. i 14. zakona smatraju i premije svih vidova dobrovoljnog osiguranja koje poslodavac plaća za zaposlene, a i osiguranike uključene u dobrovoljno osiguranje, u skladu sa zakonom kojim uređuje se dobrovoljno osiguranje, nezavisno od toga iz kojih sredstava se ove premije plaćaju. Suština mog amandmana jeste da se u članu 14b predloga brišu reči i brojevi, "članovi 13. i 14." i da stoji samo zarade u smislu ovog zakona. Ne vidim zašto ste intervenisali u članu 14. postojećeg teksta, pa ste brisali onaj poziv na član 13, a ovde ste to ostavili. Amandman je formalne prirode, ali mislim da će biti mnogo jasnije u praksi i da ne bi bilo nekih nejasnoća i nerazumevanja u korišćenju i primeni ovog zakona, i da se to i ovde briše. Ovih nekoliko članova se odnosi na definisanje zarade i na tu zaradu, kasnije se kaže, definisanu u članu 13. do 14b, plaća se porez po stopi od 14%. Ništa tu više nije ni dvosmisleno ni sporno. Smatram da je sasvim u redu da prihvatimo ovaj amandman, mada je nadležni odbor odbio i nije prihvatio. Mislim da može predlagač još uvek to da promeni i da prihvati amandman, jer je sasvim u skladu sa onim što ste već učinili u članu 14. postojećeg zakona.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo, član 8. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana je jedna neustavna odredba i ovom odredbom je grubo povređeno načelo jednakosti i ravnopravnosti građana, Ustavom zagarantovano. Obrazložiću zašto tako mislim. U članu 8. koji, inače, tretira član 13. i član 14. osnovnog zakona, čije izmene i dopune su danas na dnevnom redu, govori se o zaradama i o porezu na dohodak. Amandmanom koji sam u ime poslaničke grupe SRS podnela, predloženo je da se procenat 14 zamenjuje procentom 10, a to znači da se smanjuje stopa poreza na zarade sa 14 na 10 procenata, i to bez obzira o kakvim zaradama se radi, da li je to prihod od samostalne delatnosti, da li je to zarada, plata, naknada, naknada po ugovoru, preko omladinske zadruge, ugovorena naknada. Dakle, sve je to zarada onoga ko je ostvario tu zaradu, a prihod od samostalne delatnosti je za preduzetnika, u stvari, njegova zarada. Mi iz SRS mislimo da ne postoji ni jedan jedini razlog da se različita stopa poreza utvrđuje za različite vrste zarade. Dakle, ponavljam, predlog je da se smanji stopa na zarade sa 14 na 10%, i to na sve zarade koje se ostvaruju nekim poslom. Da li je to radni odnos u privatnom preduzeću, u državnom organu, u javnom preduzeću, da li je to prihod preduzetnika, da li je to zarada ugovorom preko omladinske zadruge itd. Dakle, ukoliko želimo da ovaj zakon ima isti efekat na sve građane, onda je neophodno da ovaj amandman SRS bude usvojen.
Još neko o ovom amandmanu? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Moram da upozorim predlagače da je ovo značajan amandman, jer je otvorio principijelno pitanje vođenja poreske politike od strane ove vlade. To što neko smatra da tražimo da se poreska stopa sa 14 smanji na 10, to je principijelne prirode, jer svako lično primanje koje ima karakter zarade treba da trpi istu poresku stopu. Međutim, ono što mene stvarno zabrinjava to je odgovor koji smo dobili od predlagača. Kaže: "Amandman se ne prihvata jer ne postoji bilansni prostor za snižavanje stope poreza na zarade u ovom momentu". Kako onda postoji bilansni prostor za snižavanje poreske stope kada su u pitanju prihodi preduzetnika? Tamo se otvorio bilansni prostor, ovde ne postoji bilansni prostor. Nije to razlog. Ovo je izgovor, tim pre što će se iz prihoda po ovom osnovu od 1. januara 2005. godine, posle uvođenja poreza na dodatu vrednost, u velikom delu obezbeđivati sredstva za finansiranje lokalne samouprave. Znači, lokalnim samoupravama se odvaja deo sredstava i zbog toga ne može da se smanji porez. Znači, Vlada kaže – mi moramo da imamo veliku stopu poreza, jer imamo skupu lokalnu samoupravu. Dalje, ono što sledi u drugom stavu ovog obrazloženja, opet je Ministarstvo pobrkalo babe i žabe, i kaže: "Inače, u zemljama u okruženju, koje imaju tzv. sintetičko oporezivanje, u prvoj tranši progresivne skale..." Mi oporezivanje zarada i prihoda imamo po proporcionalnom sistemu, nemamo progresivni sistem. Zašto nam sada neko ubacuje progresivni sistem u odgovor, kada se ovaj amandman i ne tiče progresivne stope oporezivanja, pa nam još daje svetle primere iz nekog okruženja. Znači, amandman je principijelne prirode. Ako ste članom 13, članom 14, članom 14a i članom 14b definisali šta je osnovica, odnosno šta je zarada i koja su sve lična primanja izjednačena sa zaradom, onda stopa poreza na zarade mora da bude numerički ista sa stopom poreza na prihode, poreza koji se primenjuje na prihode kod samostalnih delatnosti i kod preduzetnika. U svakom drugom slučaju ovde imamo instalisanu neravnopravnost, i to u sistemu proporcionalne stope. Vrlo prosto da se shvati, ne treba mnogo da se žuri, da se gomilaju zakoni ovde bez ikakvog smisla. Znači, Vlada nema principijelni stav o poreskoj politici, nego kaže – imamo bilansnu rupu, gde da zagrabimo, ajde ovde da zagrabimo. Koliko – đuture. Ovo kako je Vlada objasnila, ona je mogla da nam kaže da bi porez na plate za državne službenike, po njima, mogao da bude, recimo, 12%, porez na zarade zaposlenih u teškoj industriji 10%, porez na zarade u prehrambenoj industriji 17%. Upravo se borimo protiv toga. Valjda svi moraju da imaju jednake uslove i jednake mogućnosti za rad. Valjda pod istim uslovima okruženja treba da organizuje proizvodnju, i onaj u rudniku, i onaj na polju i onaj u industriji. Ovde se instališe nešto što je zabranjeno Ustavom. Građani na ovaj način nisu ravnopravni i jednaki pred Ustavom Republike Srbije, zbog ovog zakona nisu jednaki pred Ustavom Republike Srbije, što im garantuje Ustav Republike Srbije. Neozbiljno je kako smo dobili odgovor na vrlo važno pitanje. Zato sam pre podne i rekao – bolje da ste dali 10% stopu na sva lična primanja koja primaju ljudi. Uprostio bi se postupak, sigurnije bi se obezbedila sredstva i svi bi bili ravnopravni. Ovako, vi prouzrokujete neravnopravnost građana Republike Srbije, a ovo što ste napisali u obrazloženje je najobičniji izgovor, da su vam, navodno, potrebna sredstva i grabi šta stigneš.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
To je još jedan u nizu amandmana kojima pokušavamo da popravimo ovaj zakon. Znate, mi dolazimo na vlast, pa nam je stalo da ovi zakoni na nešto liče, da ih mi što manje menjamo. Ali, vidim da ćemo morati sve ispočetka, jer ovo stvarno nema nikakvog smisla. Ovim amandmanom je obuhvaćen član 9. Predloga zakona. Vi ste tim članom 9. promenili član 17. i otklonili nešto što ste ugradili pre nekoliko meseci. To su oni koeficijenti, kako se dolazi do osnovice za zaradu za ljude koji rade u inostranstvu, a koji su upućeni iz naše zemlje preko neke naše firme. Sada, da bi to izbegli, pošto se tamo množilo puta 10 itd. vi ste sada dali neku formulu ovde, i kažete: "Za fizička lica, rezidente Republike koji su upućeni u inostranstvo radi obavljanja poslova za pravna lica – rezidente Republike, osnovicu poreza na zarade čini iznos zarade koji bi, u skladu sa zakonom, opštim aktom i ugovorom o radu ostvarili u Republici". Mi sada dodajemo tu "kod pravnog lica, rezidenta Republike, koji ga je uputio na rad u inostranstvo". Ovo što ste vi rekli "na istim ili sličnim poslovima" u praksi može da bude velika smetnja. Svakog knjigovođu da pitate kako će ovo da proknjiži, on ne bi znao šta ste napisali. Šta da uzmete – kolektivni ugovor, nešto izmišljeno, različito od profesije do profesije, od stepena školske spreme do stepena školske spreme. Valjda se osnovica utvrđuje prema rezidentu, prema njegovom stanju, prema onome što on isplaćuje, a ne prema imaginarnim zaradama. Vi imate čitave kategorije koje oporezujete na bazi aproksimacija. Vi ste rebnuli nekima, pogotovo kod onog paušalnog, uredili ste neku osnovicu, a ja vam tvrdim da ti ljudi tu osnovicu ne primaju, ne zarađuju. Znači, videli ste da ste prošli put pogrešili, da koeficijent 10 ništa ne znači. Ako treba da se odredi osnovica, neka se određuje prema plati koju bi taj radnik primio u Srbiji, u firmi koja ga je uputila i sa kojom je on otišao da radi u inostranstvo. To ima nekog smisla, to knjigovođa zna da proknjiži, to onaj ko vrši obračun može da napravi obračun poreza. Ovo što ste vi napisali je čista aproksimacija. Onda će nekom ministru da padne na pamet da pod zakonskim aktom ovo preuredi i pošto ne postoji, nije uređeno, primenjuje se ta i ta osnovica i onda opet ide neko određivanje da neće biti koeficijent 10 po zakonu, nego će kobajagi biti neki koeficijent daleko veći od ovog. Ako ste ovde pošli od prezumpcije da on u inostranstvu zarađuje i da ta plata koju on tamo zarađuje odgovara plati koju bi ovde primio, onda je vežite za pravno lice gde je on u radnom odnosu i pravno lice koje ga je poslalo u inostranstvo. Ako vezujete za neke proseke, za neke imaginacije, onda nije ni trebalo ovo da menjate.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavno odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 10. Predloga zakona, s tim što u stavu 2. u novoj tački člana 18. predlažem da se dodaju reči "u evrima", a ne kako je to predloženo, čime bi se na taj način favorizacija američkog dolara izbegla. Prema tome, smatram da bi se u evrima pravilnije trebalo propisati da se isplaćuju ovi izdaci koji su predviđeni na ovaj način kako je to predlagač predvideo. Međutim, bilo bi dobro da se Vlada odlučila da jedan deo svojih sredstava od onih specijalnih roba i usluga i drugih izdataka izdvojila za potrebe invalida i penzionera, bar u gradskom prevozu za one invalide i penzionere preko 60 godina.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za finansije predlaže da se amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milan Stevović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 10. Predloga i smatram da nije bitno što ga Vlada nije usvojila, bitno je da ovaj amandman usvoji ovaj parlament. Daću kratko obrazloženje ovoga. Smatram da je celokupan član 10. pravno logičan, ali u stavu 4. je životno nelogičan. Naime, radi se o tome da se ne plaća porez na zarade na primanja zaposlenog po osnovu naknade prevoza na službenom putovanju prema priloženim računima prevoznika u javnom saobraćaju. U potpunosti se slažemo. Međutim, nastavak stava 4. je potpuno životno apsurdan. Reč je o tome da se za korišćenje automobila za sopstvene potrebe priznaje naknada, i to do 30% od cene jednog litra benzina, a najviše do 3.000 dinara. Predlagač je dobro procenio da ovaj postojeći iznos od 1.500 dinara treba povisiti i to obrazlaže sa 50% povećanja. Međutim, moram da kažem da ovo nema nikakvog opravdanja. Polazi se da ovim može doći do zloupotreba i to je jedan pogrešan osnov za pisanje zakona. Nikada ne polazimo od toga, zakone pišemo prema onima koji su savesni, koji su pošteni, koji časno obavljaju svoje poslove i zadatke. Ukoliko polazimo sa stanovišta da će biti zloupotreba moramo voditi računa o prvoj kategoriji lica, ali sa druge strane staviti i određenu sankciju ukoliko se to zloupotrebljava i krši. Dakle, ukoliko se lice odluči da koristi sopstveni automobil u službene potrebe, to lice je stavilo na kocku svoj kapital do koga je došlo na vrlo težak način u ovim uslovima života. Drugo, to lice rizikuje sopstveni život sopstvenom vožnjom i može ugroziti treća lica, pa čak i krivično odgovarati. Dakle, veliki je ulog tog lica koje sopstveno vozilo koristi u službene svrhe. O tome zakonodavac nije vodio računa. Vodio je samo računa oko toga da ne dođe do zloupotreba. Primera radi, naveo sam da se može desiti da jedno lice ode do Paraćina, od Beograda do Paraćina na službeno putovanje, i ako mora da nastavi dalje moraće da plati porez na to. Međutim, ista je situacija bila malopre kada je poslanik iz SPS-a govorio, uvaženi kolega Jovo, u potpunosti prihvatam sve ono što je rekao i podržavam njegove reči sa ove govornice upućene svima. Želim da kažem da ne treba vezivati ovu cenu za cenu goriva, jer vrlo brzo se može desiti da poskupi gorivo i onda se smanjuje kilometraža koja može da se pređe u ovim uslovima. Dakle, predložio sam da se umesto 3.000 dinara veže za kilometražu od 1.000 kilometara. To je nešto prosečno gde jedno lice može koristiti svoje službeno vozilo.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se upuštao u svrsishodnost ovakvog amandmana. Mislim da je dovoljno obrazložen od strane predlagača. Mene samo interesuje, a tražim od predstavnika Vlade, znači od vas koji zastupate u ovoj skupštini Vladu, pošto ministra nema, a to znači od gospodina šefa poslaničke grupe G17 plus, koji je doneo blagostanje Srbiji, da mi kaže otkud vam ideja da ne oporezujete poklone zaposlenih deci starosti do 15 godina sa po 3.000 dinara za Novu godinu i Božić, i po kom osnovu izdvajate decu zaposlenih od dece nezaposlenih? U mnogo gorem stanju su deca nezaposlenih. Oni nemaju od čega ni da kupe taj poklon, a ne samo da bude neoporezovan taj poklon. Kome se to ulagujete ovim dodatkom po kome će poslodavac biti oslobođen poreza na poklon detetu zaposlenog? Hoće li Vlada sada da izdvoji posebna sredstva, neoporeziva sredstva za poklone deci nezaposlenih? Jesu li nam sva deca u Srbiji jednaka? Mislim da ne treba prihvatiti ovaj član zakona u ovom obliku ili da se Vlada doseti pa da nekim amandmanom omogući svoj deci u Srbiji do 15 godina starosti da dobiju poklon za Božić i za Novu godinu. Ako je bila svrha da deca radosno dočekaju Novu godinu i Božić, ima dece koja ne pripadaju hrišćanskoj veri, ima dece koja slave neki drugi verski praznik, pa kada pišete već predloge zakona i kada se njima hvalite, brinite o svemu zato što su nam u ovoj zemlji svi jednaki, zaposleni i nezaposleni, pripadnici jedne i pripadnici druge vere, deca do 15 i deca do 18 godina života. Što ne bi dete do 18 godina dobilo poklon? Ne znam ko je smislio ova ograničenja, ograničenja u pogledu zaposlenosti roditelja, ograničenja u pogledu pripadnosti određenoj veri i ograničenja u pogledu godina koje dete ima da bi dobilo neki poklon.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Moram da konstatujem da nam zakone pišu ljudi koji nikada nisu radili u privredi. Ko je proveo tri dana u privredi, ne bi ovo napisao. Prvo, povodom onog amandmana u evrima, idite pitajte računovođu, knjigovođu i svakog direktora i on će da vam kaže kakve muke ima sa obračunom dnevnica u dolarima, pa prevođenje na evro, pošto se to menja itd. Kod ove naknade koja se prima za upotrebu sopstvenog automobila u službene svrhe, čuli ste dva primera - od Loznice do Beograda i od Beograda do Paraćina. To je 3.000 dinara. Sutra, prekosutra i u povratku sve je oporezovano. To je trošak poslovanja firmi i to je trošak na koji se opet platio porez, jer za gorivo se plaća porez. Vi uvodite porez na porez. Onda kažete - oslobodili smo ovde, a ovde otežavate uslove poslovanja, terate ljude, nigde ne postoji javni prevoz. Terate da uzima renta-kar, da kupuje automobile službene, da zapošljava zbog toga što se neko uplašio da će možda neki privatnik da kroz troškove goriva izvuče gotovinu, prikaže kao trošak i to navodno bude neoporezovano. Jutros sam pričao koji su to privatnici koji izvlače velike pare i peru pare kroz ličnu potrošnju. Ako želite da to zaustavite, limitirajte sa kilometrom po mesecu, po jednom vozilu, sa brojem puta, verifikacijom pravilnika koji reguliše te troškove, obaveznom servisnom knjižicom, kontrolom itd. Ovakvo je besmisleno. Vi ste dali pravo i odmah ga sačekali da mu po drugi put naplatite porez. To je trošak poslovanja. To je isto kao da ste uveli porez na neku sirovinu koja je neophodna za proces proizvodnje. To je kao da ste uveli porez na vodu, porez na vazduh. Zbog čega ne postoji bilansna mogućnost i postoji mogućnost zloupotrebe. Videćete sami ko forsira te troškove, proverićete račune, videće se. Onaj ko vodi računa o poslovanju želi da bude uspešan, efikasan, da razvija svoje poslovanje, on neće da pravi ove troškove bezveze. Vi to možete da kontrolišete i to je pravo države, ali nije pravo države da taj trošak po drugi put oporezuje. Ovi koji su radili zakon, da su malo gledali koja je to praksa, videli bi da postoje interni pravilnici koji regulišu ovo i retko ko priznaje 30% od najviše cene goriva, nego 19, 20, 25. I u Skupštini je 15. Ali ne, ovde se nešto napiše, ne znam koga konsultuju i kada im se ukaže naproblem - ne dolazi u obzir. Posle šest meseci lupe glavom u zid i vraćaju. Ko šta radi, mi na šest meseci raspravljamo zbog toga što je neko tvrdoglav i ne želi da uhvati realnost već ruši sve- da izguram, imam kartice, imam 131. Šta to znači sutra u životu? Razmislite.
Hvala, gospodine Krasiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Molim predstavnike predlagača, uzmite u obzir sva tri primera, Loznicu i Paraćin, i gospodina Cimpla sa mnogo manjom kilometražom. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Vlada Republike Srbije nije prihvatila ovaj amandman, Odbor za finansije predlaže da se ovaj amandman ne prihvati, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 12. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dohodak građana i ovim amandmanom SRS je želela da popravi tekst ovog zakona, što bi bilo u skladu sa proklamovanim načelima i željama predlagača ovog zakona, jer se kaže da se na ovaj način, dodavanjem novog člana 21a, stimuliše ulaganje u penzijsku štednju, odnosno treći stub penzijskog osiguranja, koje bi prema opredeljenoj ekonomskoj politici trebalo da bude značajna dopuna obaveznom penzijskom osiguranju. Član 21a kaže da se ne plaća porez na zarade na premiju dobrovoljnog dodatnog penzijskog i invalidskog osiguranja koju poslodavac obustavlja i plaća iz zarade zaposlenog, u skladu sa zakonom koji uređujedobrovoljno penzijsko osiguranje, ukupno najviše do 3.000 dinara mesečno. Stav SRS je da oslobađanje od plaćanja poreza na dohodak građana do tog iznosa od 3.000 dinara ne predstavlja dovoljni fiskalni podsticaj i da se svakako, na taj način, ne može izgraditi taj treći stub, kako kaže predlagač ovog zakona, i da se definitivno na taj način u budućnosti ne mogu obezbediti veća prava i socijalna sigurnost obveznika poreza na dohodak građana, što neminovno mora dovesti do povećanja transfera iz budžeta Republike Srbije za socijalnu pomoć i osnovna penziona prava. A ukidanjem ovog cenzusa od 3.000 dinara, što je predložila SRS, omogućilo bi se onim građanima koji to žele da u većim iznosima ulažu u svoju budućnost, da se obezbeđuju u onim trenucima kada to mogu i da sutra ne zavise ni od socijalne pomoći, niti od penzija koja im može biti 5, 6 ili 7.000 dinara. Trebalo bi da dobrovoljno penzijsko osiguranje, kao oblik štednje, utiče na građane da samostalno obezbeđuju sigurnost za slučaj starosti svojim ličnim sredstvima, ali se ovim omogućava i istovremeno podstiče efikasnije korišćenje i angažovanje sredstava. Oporezivanjem dobrovoljnog doprinosa, odnosno premije, ne samo da se ne stimuliše osiguranje, već se građanima zabranjuje da samostalno raspolažu i upravljaju svojim budućim socijalnim položajem. Postavlja se pitanje - zašto predlagač uopšte uvodi ovako ograničenje i da li je bilo koja zloupotreba ovog prava moguća. Znamo kakva je danas situacija i u Srbiji i u privredi i veoma je mali broj onih koji će se odlučiti da od i od onako malih plata odvoje više od 3.000 dinara za dobrovoljno penzijsko i invalidsko osiguranje. Broj građana koji će koristi ovo pravo biće minimalan. Takođe, SRS ostavlja i tu rezervu da je moguće, ukoliko dođe do promene namene ovih sredstava ili do raskidanja ugovora o dobrovoljnom osiguranju, povlačenje tih sredstava i preusmeravanja u ličnu potrošnju, da onda može doći do dodatnog oporezivanja ovih prihoda, ali u ovom trenutku mislimo da bi bilo dobro ukinuti ovaj cenzus od 3.000 dinara, omogućiti građanima, koji to mogu sebi da priušte i koji to žele, da odvoje veća sredstva od svojih ličnih primanja za svoju budućnost. Zato još jednom predlažem da prihvatite ovaj amandman SRS. Hvala.
Po ovom amandmanu želi reč i gospodin Krasić. On će sutra biti prvi govornik. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova.