Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora. Uvažene dame i gospodo zastupnici. Republika Hrvatska odlično napreduje prema punopravnom članstvu Europskoj uniji. Nakon povijesnog otvaranja pregovora 3. listopada 2005. godine u Luxemburgu iza nas je već gotovo godina i pol dana procesa pristupnih pregovora, godina i pol bliže ostvarenju jednog od najvažnijih nacionalnih ciljeva. I ovdje bih željela istaknuti da je za Vladu Republike Hrvatske osnovna misao vodilja pregovora kakvoća dogovorenog sa aspekta zaštite najvažnijih nacionalnih interesa, a ne isključivo njihova brzina. Bit je procesa u pripremi toga procesa, u pripremi za djelovanje u uvjetima punopravnog članstva kako državnih institucija tako i gospodarstva te svih segmenata društva. Rekla bih da trenutni kontekst proces pristupanja Europskoj uniji određuju sljedeće sastavnice. Ispunjavanje obveza koje proizlaze iz ispunjavanja uvjeta za članstvo, pregovora i provedbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, jačanje administrativne i pravosudne sposobnosti za učinkovitu provedbu pravne stečevine Europske unije, ostvarivanje maksimalne učinkovitosti u korištenju predpristupnih fondova te provedba komunikacijske strategije za informiranje hrvatske javnosti o Europskoj uniji i pristupanju Europskoj uniji. Ključni mehanizam za koordinaciju svih reformi koje se poduzimaju jest upravo dokument koji je danas pred vama, Nacionalni program za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji. Sigurno primjećujete da je naziv dokumenta izmijenjen naglašavajući uznapredovalu fazu odnosa Hrvatske i Europske unije te procesa pregovora. MPPU 2007. već je peti takav dokument u nizu pripreme kojeg su započele još u rujnu 2006. godine. Nakon usvajanja od strane Vlade Republike Hrvatske na sjednici održanoj 18. siječnja ove godine, Nacionalni program upućen je u Hrvatski sabor kako bi zastupnicima bila pružena informacija o svim konkretnim aktivnostima koje proizlaze iz procesa pristupanja Europskoj uniji. Kao i dosadašnjih godina predlažemo Hrvatskome saboru usvajanje dodatka A Nacionalnog programa, koji sadrži popis svih zakona kojima će se u 2007. godini usklađivati hrvatsko zakonodavstvo s pravnom stečevinom Europske unije. Željela bih naglasiti da je nacionalni program izrađen na temelju drugog izvješća Europske komisije o napretku Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji te još uvijek aktualnog pristupnog partnerstva iz veljače 2006. godine čiju reviziju očekujemo krajem ove godine. Uz to, u programu su sadržani kratkoročni i srednjoročni zadaci temeljeni na ocjenama Europske komisije iz Izvješća o napretku Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji kao i obveze koje proizlaze iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Želim naglasiti jednu bitnu okolnost. Naime, temeljem izvješća o rezultatima analitičkog pregleda usklađenosti zakonodavstva tzv. screeninga koje Europska komisija izrađuje za svako pojedino poglavlje a koje još očekujemo za značajna poglavlja pregovora te temeljem rezultata pristupnih pregovora predviđamo pristupiti reviziji nacionalnog programa. Realno je za očekivati i takve poruke smo dobili od njemačkog predsjedanja, da će do travnja 2007. Hrvatska zaprimiti sva izvješća o rezultatima analitičkog pregleda usklađenosti zakonodavstva. Sukladno njihovim rezultatima kao i do tada usvojenim pregovaračkim stajalištima Republike Hrvatske, predviđamo kako ćemo niz poglavlja Nacionalnog programa revidirati tijekom svibnja ove godine, o čemu ćemo izvijestiti Hrvatski sabor. Ne isključuje mogućnost da će tijekom revizije doći do promjene ukupnog broja zakona koji se moraju donijeti tijekom 2007. godine bilo njihova smanjivanja ili povećanja. Želim naglasiti još jedan moment u zajedničkom ispunjavanju obveza proizašlih iz procesa pregovora. U izbornoj smo godini. Tijekom četvrtog kvartala 2007. godine planirano je održavanje redovnih parlamentarnih izbora. Ukazujem na to kako predmetna okolnost objektivno utječe na vremenski raspon mogućnosti usvajanja zakonskih akata u tekućoj godini što je imalo izravni utjecaj na određivanje zakonodavnih prioriteta po pojedinim poglavljima, a koji su sadržani u ovom planu. U određivanju prioriteta prednost je dana ispunjavanju obveza preuzetih u sklopu procesa pregovora, odnosno obveza koje proizlaze iz dovršenih izvješća o analitičkom pregledu usklađenosti zakonodavstva, te izrađenih pregovaračkih stajališta o čemu se redovito izvješćuje Nacionalni odbor za praćenje procesa pregovora. Time se potvrđuje vjerodostojnost Republike Hrvatske kao države kandidatkinje odlučne da pravovremeno ispunjava sve preuzete obveze i izbjegava situacija da Europska komisija ustanovi negativan učinak po pojedinim poglavljima pregovora u slučaju da se pokaže neostvarivost ispunjavanja preuzetih obveza u 4. kvartalu 2007. godine. Dopustite mi da ukratko predstavim strukturu dokumenta. Nacionalni program temelji se kao i svake godine na kriterijima za članstvo u Europskoj uniji. Sve navedene planirane aktivnosti ne samo zakonodavnog karaktera, predstavljaju daljnji nastavak aktivnosti provedenih tijekom protekle godine. Novost u strukturi programa je što ove godine uz pregled zakonodavnih, sadrži i sažeti tabelarni pregled svih provedbenih mjera za 2007. godinu od kojih je gotovo polovica izravni rezultat procesa pregovora. Riječ je o čitavom nizu pratećih mjera koje podržavaju ili obveze preuzete pregovorima ili tekuće reformske procese. U odnosu na prošlogodišnji, ovogodišnji program MPPU 2007. ne sadrži posebno poglavlje jačanja administrativnih kriterija već smo u poglavlju 3. izradili portfelj svakog poglavlja pregovora s pripadajućim zakonodavnim mjerama i sve uz njih povezane provedbene aktivnosti. Time smo vjerujem dobili bolji uvid u to što će se, ali i kako provesti. U tekućoj godini predviđamo usvajanje 55 zakona i 228 podzakonskih propisa, te oko 170 provedbenih mjera. Vidljivo je kako će se usklađivanje zakonodavstva intenzivno nastaviti u 2007. godini, posebice u kontekstu pregovora o stupanju u članstvo Europskoj uniji. Polazeći od onoga što sam uvodno napomenula, kvartalno smo rasporedili obveze na sljedeći način: Prvo, u prvom kvartalu predviđamo usvajanje 17 zakonskih prijedloga. U drugom kvartalu predviđamo usvajanje daljnjih 28. A u trećem kvartalu preostaje usvajanje 10 zakonskih prijedloga. Zaključno ali ne manje bitno ostaje pitanje osiguranja financijskih sredstava za potrebe provedbe svih predviđenih aktivnosti ovim programom. Proračunska sredstva za 2007. godinu usklađena su s državnim proračunom Republike Hrvatske za 2007. i projekcijama za 2008. i 2009. godinu. Tako su predviđena izdvajanja za potrebe eurointegracijskih aktivnosti u iznosu od 1,9 milijardi kuna za 2007. godinu. Komplementarnost s vlastitim proračunskim sredstvima prikazali smo i planirana sredstva strane pomoći. Dodatak B tako daje i sustavni pregled tekuće i planirane strane tehničke pomoći, projekata i programa ulaganja u Republiku Hrvatsku koji podupiru provedbu Nacionalnog programa za pristupanje Europskoj uniji. Sredstva strane pomoći uključuju programe i pomoći i suradnje s Europskom unijom, druge multilateralne izvore pomoći, bilateralne programe pomoći koju prima Republika Hrvatska te zajmove međunarodnih financijskih institucija, kao što su pomoći, donacije, zajmovi i slično. Dame i gospodo zastupnici, predstavivši novi Nacionalni program za tekuću godinu, ocjenjujem kako on odražava spremnost Republike Hrvatske da putem provedbe konkretnih mjera ostvari kratkoročne i srednjoročne prioritete u procesu približavanja Europskoj uniji te predstavlja vrlo značajan korak ka ostvarenju strateškog cilja punopravnog članstva u Europskoj uniji. Da bi se postigao taj cilj važno je dalje uložiti sve napore u ispunjavanje prioriteta iz pristupnog partnerstva, političkih i ekonomskih kriterija, obveza koje proizlaze iz članstva. Posebnu pozornost moramo posvetiti ispunjavanju obveza preuzetih u sklopu procesa pregovora i u daljnje usklađivanje zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije te na snažan razvoj institucija koje će biti zadužene za njegovu primjenu i provedbu. Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici! Predlažem da Sabor usvoji dodatak A Nacionalnom programu koji sadrži pregled zakonodavnih mjera za tekuću 2007. godinu, te zahvaljujem na vašoj pozornosti.
Hvala. Odbor za europske integracije? Predsjednik Odbora, poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovana gospođo ministrice, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Odbor za europske integracije na svojoj jučerašnjoj 45. sjednici raspravio je Prijedlog plana usklađivanja hrvatskoga zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije i u raspravi koja je vođena podržan je taj prijedlog. Podržan je jednoglasno od svih članova, nazočnih članica i članova Odbora. U samoj raspravi istaknuto je da je Nacionalni program kao ukupan, cjeloviti dokument metodološki unaprijeđen, da je vrlo pregledan i da omogućava sagledavanja posla, reformskoga posla koji je i pred Saborom i pred Vladom u narednoj, u praktički ovoj tekućoj godini. Također, u raspravi na Odboru izražena je potreba da se plan pristupanja odnosno plan usklađivanja hrvatskoga zakonodavstva do kraja realizira u ovoj godini. Da ne bude zaostataka kakvi su bili bilježeni u prethodnim godinama, jer ovog puta, u ovoj godini je taj plan, izvršavanje toga plana izravno vezano s dinamikom pregovora. Također, Odbor očekuje i reviziju nakon što završi ukupan proces screeninga odnosno nakon što završi se analiza stanja hrvatskoga zakonodavstva što će omogućiti da Hrvatski sabor dobije potpunu sliku potrebnog usklađivanja zakonodavstva u narednim godinama a ne samo u 2007. godini. Evo, ukratko Odbor podupire i predlaže Hrvatskom saboru usvajanje Plana usklađivanja hrvatskoga zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije.
Hvala. Odbor za pravosuđe? Odbor za lokalnu i područnu samoupravu? Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav? Ne. Otvaram raspravu. U ime kluba SDP-a, poštovani zastupnik Neven Mimica. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, poštovana gospođo ministrice, uvažena pomoćnici ministrice, kolegice i kolege zastupnici. Hrvatski sabor po peti puta ima mogućnost upoznati se s ukupnim sadržajem potrebnih prilagodbi za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji opisanim u Godišnjem nacionalnom programu. Ovoga puta taj program dolazi pred nas pod novim nazivom. Nacionalni program pristupanja umjesto dosadašnjeg termina pridruživanja Hrvatske Europskoj uniji. Pozdravljamo činjenicu da je Vlada konačno spoznala pravu prirodu procesa koji se odvija s Europskom unijom, pa sada napokon potvrđuje da se Hrvatska nalazi u procesu pristupanja a ne tek pridruživanja Europskoj uniji, budući da je Hrvatska pridružena članica Europske unije još od 2001. godine, kada je i potpisan Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju. Početak pregovora o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji postavio je i nove zahtjeve i izazove u pogledu planiranja zakonodavne ali i ukupne reformske prilagodbe europskim kriterijima. Sam Nacionalni program dobro, sadržajno i pregledno opisuje stanje u pojedinim područjima prilagodbi i navodi potrebne i planirane reformske poteze kojima ćemo obavljati daljnje prilagodbe. Zbog toga je i moguće lako doći do zaključka da je pred Vladom i svim institucijama još veliki dio reformskoga posla. Nažalost, tri godine mandata Vlade nisu bile dovoljne za bitan reformski pomak pa inventura stanja pokazuje da je veći dio posla tek pred nama. Stoga se može reći da su tri prethodne godine, izgubljene godine za reformski proces u Hrvatskoj. To izravno potvrđuje i sama Vlada u svojoj komunikacijskoj strategiji, gdje je po prvi puta u jednom službenom dokumentu navela da će se spremnost Hrvatske za članstvo ostvariti u 2009. godini, a ne u 2007. kako je to planirala prethodna Vlada. Ta odgoda roka za dovršetak unutarnjih reformi očekivana je posljedica činjenice da ova Vlada već tri godine pokazuje izrazitu usporenost u predlaganju zakonodavnih reformi i njihovoj provedbi u praksi. Kao dokaz, dovoljno je pogledati odnos planiranih i donesenih europskih zakona. U 2004. godini, od 45 planiranih donesena su 32 zakona. U 2005. taj je odnos bio 44 prema 30, a u prošloj godini došli smo do još više poražavajućeg odmjera, od 59 planiranih a samo 24 donesena europska zakona. Dakle u tri godine od 148 planiranih doneseno je 86 zakona ili tek nešto više od polovine predviđenih planovima usklađivanja europskog zakonodavstva. Znam da će na ovu kritiku predstavnici Vlade i zastupnici saborske većine sada izaći s neuvjerljivim tvrdnjama da je važnija kvaliteta nego broj donesenih zakona. Neuvjerljivost međutim proizlazi iz činjenice da broj planiranih zakona nije bio nametnut nego ga je svake godine Vlada sama predlagala. Dakle ili je loše planirala ili je loše ostvarivala planirano. Ovoga puta u planu zakonodavnog usklađivanja s pravnom stečevinom Europske unije u 2007. godini zaista i jednostavno ne smije biti nikakve razlike između planiranoga i ostvarenoga. To zato jer planirano po prvi put proizlazi iz zajedničke analize zakonodavne usklađenosti koje su u pregovaračkome procesu izradile naša i europska strana. Zaostatak u donošenju planiranih zakona značit će zaostatak i usporavanje dinamike pregovora. Ulozi su ove godine daleko, daleko viši nego ikada ranije. U SDP-u podupiremo ovako utvrđen plan zakonodavnog usklađivanja s pravnim stečevinama Europske unije. Doduše ne mislimo da je pretjerano ambiciozan i sigurni smo da će po okončanju ukupne analize pravne usklađenosti u čemu europska strana poprilično kasni biti potrebno izraditi reviziju ovog plana i nadopuniti ga novim zakonima. I to bez obzira što ćemo sve ovogodišnje dodatno planirane zakonodavne aktivnosti u Saboru zbog izbora morati dovršiti u 3 umjesto u 4 tromjesječja. Završetak ukupne analize usklađenosti našega zakonodavstva nakon obavljenog tzv. «screeninga» bit će prigoda da Vlada Saboru predoči i ukupan plan usklađivanja zakonodavstva za cijeli obujam toga posla do njegovog konačnog završetka. Više nije dovoljno da Sabor zna samo za godišnje segmente usklađivanja zakonodavstva. Planiranje na kapaljku je nadam se iza nas i sada moramo imati punu sliku očekivanja od saborske zakonodavne aktivnosti na europskome planu. Dakle očekujemo a prije ljetne stanke Vlada Saboru pošalje cjelokupni plan usklađivanja preostalog dijela zakonodavstva s navođenjem zakonskih projekata ali i godišnje dinamike toga usklađivanja u naredne dvije, tri godine što je i krajnji rok za dovršetak ovoga zahtjevnoga posla. Tek kada Sabor bude znao koliki, koliko još zakona treba donijeti za potpuno usklađivanje sa pravnom stečevinom Europske unije moći ćemo reći je li Sabor u ovoj godini treba donijeti čak 55 zakona ili samo 55 europskih zakona? U ovoj raspravi o usklađivanju nacionalnoga zakonodavstva sa europskim potrebno je ukazati i na ne tako rijetku pojavu da se procedura hitnog donošenja europskih zakona koristi i za to da se lakše da tako kažem proguraju i neka zakonska rješenja koja nemaju uporište u pravnoj stečevini Europske unije nego se predlažu zbog unutarnjih potreba vladajućih. U tim se slučajevima oznaka P.Z.E. stavlja uglavnom zbog gotovo nevažnih usklađivanja sa europskom pravnom stečevinom, a onda se sadržajno puno važnija ali i puno problematičnija rješenja koja su dio tih internih potreba stavljaju pod europsku kapu. Tu praksu treba izbjegavati jednako kao i praksu da se neki nesumnjivo europski zakoni ne stavljaju u P.Z.E. proceduru. Neću propustiti ovu prigodu da ponovo ne naglasim već ranije iznašano uvjerenje SDP-a da će pristupni pregovori s Europskom unijom biti onoliko uspješni i kvalitetni koliko uspješne i kvalitetne budu prilagodbe, reforme i unutarnje pripreme za članstvo u Europskoj uniji, a ne nikako obrnuto. Za SDP nije svejedno kakva će Hrvatska ući u Europsku uniju. Za nas kriterij uspjeha nije brzina nego kvaliteta ulaska Hrvatske u članstvo Unije. Zato je naš naglasak na dovršenju reformi, na unutarnjoj pripremi Hrvatske kako u Uniju ne bismo ušli nepripremljeni uz daleko veće gospodarske i društvene troškove od objektivno potrebnih. Plan prilagobe zakonodavstva i njegova stvarna provedba bitna je sastavnica toga nastojanja za ostvarenjem boljeg života u boljoj Hrvatskoj. SDP je danas jednako eurooptimističan kao što je bio i jučer i kao što će biti sutra. Kada kritiziramo i sumnjamo u reformski kapacitet Vlade ne izjašnjavamo se niti protiv Europe niti protiv saveza za Europu kako bi nam to neki htjeli podmetnuti. Ukazivanjem na Vladinu reformsku nesposobnost mi ustvari jačamo savez za europsku Hrvatsku koji je za nas važniji i potrebniji od saveza za Europu kakvim ga zamišlja HDZ. Važno je da Hrvatska uđe u Europsku uniju ali je još važnije da Europa uđe u Hrvatsku. U odnosu na sam Nacionalni program za pohvaliti je napredak koji se zamjećuje u predviđanju financijskog učinka odnosno troškova koje će provedba predviđenih novih zakona imati za državni proračun i državu u cjelini. Unaprijeđena metodologija u analizi financijskoga učinka novoga zakonodavstva pokazuje da će u naredne tri godine trošak zakonodavnih prilagodbi iznositi oko dvije milijarde kuna svake godine. Za punu i pravnu sliku troškova ali i koristi od priključenja Uniji pa i za potrebe nošenja sa europskim euroskepticizmom bilo bi dobro učiniti dodatni napor za utvrđivanje iskazivanje i one pozitivne strane, pozitivnih učinaka promjene zakonodavstva u svakom konkretnom slučaju jer njih nesumnjivo ima. I još jedna napomena. Osim izračuna financijsko-proračunskih učinaka novoga zakonodavstva bit će potrebno razviti i sposobnost i praksu izrade tzv. ukupnog regulatornog učinka novoga zakonodavstva. Europska komisija je u sklopu projekta bolje regulative upravo najavila da više neće predlagati niti donositi niti jedan propis za koji nije prethodno učinjena analiza regulatornoga učinka na mikro i makro razini gospodarstva i društva. Toliko o zahtjevnosti posla koji nas čeka u prilagodbama našeg zakonodavstva europskom. I završno, za SDP će postupak usklađivanja hrvatskoga zakonodavstva sa europskim biti iznimno važno područje doprinosa Hrvatskoga sabora uspješnome ulasku Hrvatske u članstvo Europske unije. Držimo da se taj posao i u Saboru i u Nacionalnom odboru treba temeljiti na argumentiranom dijalogu političkih stranaka o najboljim rješenjima ne samo za pregovaračka pitanja nego prvenstveno za pitanja koja su samo naizgled europska a u svojoj suštini su doboko razvojna i reformska pitanja koja će određivati našu spremnost za članstvo ali i našu poziciju u budućem članstvu u Europskoj uniji. Sasvim je legitimno da o tim razvojnim pitanjima stranke imaju i nude svoju viziju i svoja rješenja bez obzira jesmo li u predizbornim, izbornim ili postizbornim godinama. Sažeto, SDP će podržati usvajanje plana usklađivanja zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije u 2007. godini i pri tome očekuje da će Vlada prvo osigurati dosljednu i potpunu provedbu usvojenoga zakonodavnoga plana i tako omogućiti da zaostaci, mogući zaostaci ne usporavaju ili ugrožavaju dinamiku pristupnih pregovora sa Europskom unijom. Drugo, da će Vlada ubrzo donijeti reviziju zakonodavnog plana za 2007. godinu utemeljenu na završnoj analizi usklađenosti zakonodavstva od strane Europske unije te da će tada Saboru predložiti i cjeloviti plan usklađivanja zakonodavstva po dinamici u svim narednim godinama. I treće, da će unaprijediti i primijeniti metodologiju izrade regulatornog učinka novoga zakonodavstva koja će biti sastavnim dijelom obrazloženja svakoga novoga zakonskoga prijedloga. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovano gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, poštovana gospođo ministrice. Pa prvo što moram kazati u ime kluba HSP-a da nam je drago čuti da i SDP se priklonio našem stajalištu, a i ostali da vezano za pristupanje Europskoj uniji nije važna brzina nego je prije svega važna kvaliteta pregovora. To smo mi govorili i prije 4 godine, govorimo i danas i to nam je evo danas drago čuti. Jer dok su bili na vlasti govorili su sasvim drukčije. A nadam se da će i HDZ shvatiti istu tu situaciju da brzina nije važna nego je bitna kvaliteta. A zašto mi to govorimo u klubu Hrvatske stranke prava? Zbog toga što smatramo da danas kad govorimo o novom prijedlogu plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama Europske unije trebamo otvoreno progovoriti o više važnih činjenica. Prvo je važna činjenica što se radilo i za bivše Vlade, a što se radi i za ove Vlade. Je li vi i dalje smatrate da su bukvalni prijevodi direktiva i smjernica usklađivanje pravnog zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama Europske unije? Je li vi to i dalje smatrate? Hoćemo li mi u Hrvatskoj i dalje usklađivati hrvatsko zakonodavstvo sa pravnim stečevinama Europske unije ako ćemo dobivati bukvalne poluprijevode direktiva ili smjernica Europske unije? Znate li vi koliko je to pogubno za pravnu sigurnost odnosno pravnu nesigurnost? Svaki taj propis koji smo dobivali ide mahom po hitnome postupku, što smo i sami bili svjedoci. Imali smo slučajeva i u ovome sazivu Sabora da smo dobivali totalno bukvalne prijevode, čak da je nedostajalo stranica, to je bilo posebno bilo vidljivo iz resora ministra Kalmete. Dobivali smo zakonske prijedloge koji su nosili oznaku P.Z. govorilo se o pravnom, usklađivanju pravnih stečevina Europske unije odnosno hrvatskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije da je nedostajalo i 20-ak, 30-ak članaka. Znači ako mi tako budemo nastavili usklađivanje naših pravnih propisa dovest ćemo do totalne pravne nesigurnosti. Ali što je tu još bitno kazati? Bitno je kazati da svaki taj zakon koji mi sad eto zovemo europskim zakonom traži i donošenje određenog velikog broja desetaka i podzakonskih propisa. Da li mi te zakonske propise donosimo, znači, odnosno Vlada nadležni ministri? Ne donose. I što to znači za pravnu sigurnost i što to znači na ostvarivanje prava hrvatskih građana, što to znači na cjelokupno stanje pravne sigurnosti na načelo vladavine prava? Hoćemo li o tome progovoriti? U ovoj šumi propisa ovaj Hrvatski sabor će biti zapamćen po tome da proizvodi jedan zakonodavni stampedo. Uzmite samo činjenicu da smo do sada donijeli nešto oko 379 zakonskih propisa, što je bilo, od toga je 72% bilo po hitnome postupku. Ako se ovako nastaviti to više ne mogu pratiti niti odvjetnici, niti može pratiti državna uprava, niti mogu pratiti sami građani. Prema tome, to je jedan od velikih problema o kojem treba danas otvoreno progovoriti. Očito da Vlada nema ekipe, poglavito u nekim resorima, pravna struka nije na zavidnoj razini. Ako ovo sve što dolazi kao poluprijevodi direktiva ili smjernica, prolazi Ured za zakonodavstvo Vlade Republike Hrvatske to je već signal za uzbunu. Pogledajte samo zakonske propise koje dobivamo pod oznakom P.Z.E. iz bilo kog resora Vlade. Onda se događa ta varijanta da se ima ogroman broj amandmana. I na kraju što to znači u smislu primjene i provedbe propisa. Drugo što je bitno progovoriti po stajalištu kluba HSP-a hoćemo li jedanput točno utvrditi što znači s jedne strane pregovaranje, a šta znači s druge strane usklađivanje hrvatskog zakonodavstva sa pravnim stečevinama Europske unije. Ukoliko mi sve ono što se od nas traži budemo odmah stavljali u svoje zakonske propise onda o čemu mi pregovaramo. O čemu mi pregovaramo ako recimo odmah stavljamo da stranci mogu kupovati nekretnine, ako sve stavljamo ono što Europska unija traži, o čemu mi pregovaramo? O čemu mi pregovaramo? Pa vi ne znate onda ni o čemu mi govorimo ovdje. U tome je taj cijeli problem. Znači ajmo iskoristiti iskustva drugih zemalja koje su prošle cijeli taj tijek. S jedne strane i politika bivše Vlade i ove Vlade u smislu pregovaranja je takva da s jedne strane prihvaćamo cjelovite zahtjeve Europske unije kao cjeline, a s druge strane prihvaćamo i zahtjeve pojedinih članica Europske unije. E sad, kakva je to politika? I o čemu mi pregovaramo? I kakvu nudimo onda budućnost hrvatskim građanima ako ovako neodgovorno pregovaramo? Imate situaciju da će vas svaki put Italija ucjenjivati s jedne strane. Slovenija će vas ucjenjivati s druge strane. Europska unija kao cjelina. I onda o čemu mi pregovaramo? Zbog čega imamo toliki broj u okviru pregovaračkoga tima po poglavljima. Oni samo putuju i otvoreno kažu mi dolazimo tamo, kažu nam što trebamo napraviti i vraćamo se nazad. Kažemo onda hrvatskoj javnosti jesu li to pregovori? Jel mi štitimo nacionalni suverenitet? Jel mi štitimo prava hrvatskih građana? Jel im omogućavamo davati budućnost? Prema tome, nemojmo se neodgovorno odnositi prema pravnoj struci i kažemo kad usklađujemo naše pravne stečevine onda to usklađujemo prema našim pravnim standardima. Normalno moramo prihvatiti ono što jesu pravne stečevine, ali ne prihvatiti sve ono što je i dio pregovora, što je dio pregovora vezano za pitanje privatizacije, za pitanje HEP-a, za pitanje druge privatizacije. Sad će vam doći normalno zahtjevi da se može i poljoprivredno zemljište pa da se mogu i prirodna bogatstva kupovati. Jesu li to pregovori? N isu pregovori. To je čisto pristajanje na ucjene i onda govorimo mi idemo u Europu. Pa svaka članica Europske unije vodi brige prije svega o svojima interesima, a onda normalno vodi i brige u interesima koji jesu na razini Europske unije. I tako se trebamo ponašati. Trebamo se odgovorno ponašati i štiti interese svojih građana, imati pravni sustav koji će biti takav da će omogućiti jednakopravni položaj svih hrvatskim građanima pred zakonima. A ne dobivati šumu propisa a da ne znamo u biti ni mi u Hrvatskome saboru što smo uopće donijeli i kakve jesu situacije. Uzmite Ovršni zakon, uzmite Ovršni zakon. Kad smo donosili i on se je usklađivao sa pravnim stečevinama Europske unije. I većina osim nas iz HSP-a bili ste za. A na kraju što se dogodilo? Nastradala je sirotinja jer se je donosio pod krinkom usklađivanja sa pravnim stečevinama Europske unije, a donose se po diktatu bankarsko-novčarskih institucija onih koji sada provode ovrhu nad sirotinjom bilo da je to Hrvatska televizija nad TV pretplatom. Znamo i sami kakva je situacija i koliko je ljudi u ovršnom postupku i tko tu zarađuje? Zarađuju te iste bankarsko-novčarske institucije i zarađuju odvjetnici. Znači hoćemo li konačno kad radimo propise i tzv. europske, simulirati ih. Ako ih ne simuliramo, ako ne znamo kako će u konačnici izgledati primjena i provedba takvoga propisa onda bolje da ne radimo taj posao. Jer ovaj saziv će onda ostati zapamćen kao saziv Hrvatskoga sabora koji je prouzročio zakonodavni stampedo i koji je donio pravnu nesigurnost hrvatskim građanima. Kad će Vlada konačno izaći pa reći zbog čega nije donijela preko 70% podzakonskih propisa, a zakon ne može se primijeniti bez podzakonskih propisa jer uvijek u svim situacijama kada se ne zna kako i na koji način će se pojedino pitanje riješiti onda se ide na pravnu varijantu da će se to riješiti podzakonskim propisom. Toga podzakonskoga propisa nema, evo to vam je situacija najzadnja bila vezano sa Zakonom o sigurnosnim službama, trebali smo u roku mjesec dana, Vlada je trebala donijeti podzakonske propise, nije donijela i onda se ide na razno-razna pravna tumačenja, ova ili ona. Znači to je neodgovoran odnosa kako hrvatske Vlade, a i nas samih u Hrvatskom saboru što dopuštamo da uđemo u taj zakonodavni stampedo što uopće ne znamo zašto glasujemo i što ne simuliramo primjenu i provedbu. S druge strane uvjerite se kako se radi vani, gospođo Pusić vi ste bili pa bi trebali nešto i naučiti, ali očito da niste naučili, kako se vodi briga o tome da su, jedan zakon da je usklađen sa drugim zakonom. Na žalost evo vidite pravnog znanja je malo u ovoj sabornici i to je ono što, što najveći problem će biti hrvatskim građanima, jer ako ne budemo se odgovorno ponašali imati ćemo ovo što sada imamo. Hvala vam lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Netočno je što je kolega izjavio da se mijenjao Ovršni zakon kako je eto samo HSP bio protiv donošenja tog zakona. To jednostavno nije točno. Ja se ne sjećam da li su oni bili za ili protiv, u to ne ulazim, ali klub SDP-a je energično ustao protiv takvih izmjena koje su narušile onu ravnomjernost koju smo bili uveli u Ovršni zakon 2003. godine i po kojem je zaista ovrha sada postala brza i efikasna prema siromašnim građanima, općenito prema građanima, a kada se ta ista država oko, dakle brza je kada se država okomi na njih, ali kada taj isti građanin nešto potražuje prema toj državi ili prema drugom građaninu ona je i dalje prekomplicirana i spora. Jedino smo dobili brzu i efikasnu ovrhu kada banke i financijske institucije nastupaju naspram građanina kao dužnika.
Klub zastupnika HSS-a, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažena gospođo ministrice, kolegice i kolege. Evo nakon nadahnutog govora kolege Kovačevića, evo ja ću pokušati također nekoliko rečenica vezano uz ovaj plan usklađivanja sa dodatkom a) Nacionalnog programa RH. Moram reći iako se ovdje kada pogledamo radi o dvije-tri stranice, svi mi znamo da su ovdje zakoni, njihova važnost je izuzetno bitna za Republiku Hrvatsku, za sve nas i mislim da ovaj cjelokupni posao koji je pred nama, koji je pred Vladom Republike Hrvatske moramo svi zajedno pristupiti što je moguće na najodgovorniji način. Prema tome bilo je već ovdje naglašeno da brzina, količina i sveobuhvatnost nije ovoga trenutka najbitnija stvar o kojoj bi trebali voditi računa pa vjerujem da će i o tome Vlada voditi računa kada predlaže određene zakone nego je puno bitnije koja je kvaliteta i kakve te zakone donosimo i koja je mogućnost same njihove primjene. U tom dijelu svakako svima nama upadaju u oči ono što na žalost nemamo i na što smo upozoravali prošli puta kod donašanja ovog prijedloga dodatka a) Nacionalnog programa vezano uz pridruživanje Europske unije za 2007. godinu, jer to da nismo ponovo dobili iz kojih razloga u 2006. godini ono što je bilo predviđeno nije ostvareno i što se dogodilo sa tim prijedlozima. Mislim da bi to bilo izuzetno bitno da kada imamo i kada donosimo određeni plan za određenu godinu onda moramo stvarno čuti što je sa onim prijedlozima zakona koji su bili na popisu a nisu izvršeni u 2006. godini. Ja ću samo napomenuti ovdje one zakone koji su u 2006. godini bili, a iz sektora su poljoprivrede, a nisu upućeni iako su se nalazili u planu za 2006. godinu. Tako je to Zakon o zaštiti sorti poljoprivrednog bilja, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o hrani, Zakon o veterinarstvu, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o vodama, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o lovu. Ovdje treba spomenuti da u proceduru nisu poslani zakoni koji su bitniji i značajniji za poljoprivredu, budući da rješenje iz istih direktno ili indirektno reflektiraju se na poljoprivredu, prvenstveno se ovdje radi o Zakonu o koncesijama, dakako i jedan od izuzetno bitnih zakona, to je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o zadrugama. Ukoliko od strane Europske komisije postoje razlozi vezani za analitički pregled pojedinih poglavlja, a u svezi konkretnih zakonskih projekata tada bi po našem mišljenju trebao Hrvatski sabor koji plan usklađivanja zakonodavstva donosi tim više da mnoge za prošlu godinu planirane zakonske projekte sada u ovom planu i ne vidimo. Mislim da je to bitno naglasiti što se dogodilo sa onim stvarima koje su bile planirane u ovom dijelu, a da ih sada ovdje ne vidimo i što je sa tim zakonskim aktima, to je npr. Zakon o izmjenama dopunama Zakona o lovu, bio je u 2006. godini, više nije ništa učinjeno sa njime u 2006. godini, a sada se više ništa i ne planira za 2007. godinu, znači postoje neki razlozi, nije moguće da je nešto se dogodilo u međuvremenu. Ako se i dogodilo, mislimo da bi bilo bitno da nam se to na određeni način i da i pojasni o čemu se tu radi. Što se poljoprivrede i poljoprivrednih proizvođača tiče te zakonskih uvjeta kojima će trebati prilagoditi svoju proizvodnju, bilo bi dobro da već sada dobijemo barem okvirnu informaciju u kojem će se opsegu ovo područje osim ovog plana usklađivati s pravnom stečevinom Europske unije, odnosno u kom će se smjeru navedeni plan revidirati u svibnju mjesecu kao što je to u dopunskom obrazloženju ovdje poslan. Seljake, a također i sve nas zanima da li će se i u kom smjeru usklađivati i … sustav potpora, dakako i poticaja kao jedan od osnovnih regulatora u samoj poljoprivredi. Sve ovo do sada rečeno ide u prilog tezi kako bi bilo dobro da hrvatski Parlament dobije informaciju zašto nije izvršen akt kojeg on donosi, na taj problem kao što sam već rekao upozorili smo i prije, no međutim pojašnjenje iskreno se nadam da će ministrica nam ovdje dati. I sada ponovo ukazujemo da bi bilo dobro da se Vlada RH-a prije upućivanja u zakonodavnu proceduru Prijedloga plana usklađivanja zakonodavstva za tekuću godinu, izvijesti Hrvatski sabor o provedbi plana za proteklu godinu. Ako ne kao dokument, onda barem kao informacija radi upoznavanja zastupnika kako bi imali cjelovitu sliku pred sobom prije glasovanja, jer ovakav plan je nažalost, samo zbroj popisa zakona kojeg sačinjavaju resori iz kojih se ne može iščitati strateška razrada i opredjeljenje glede zakonskih aktivnosti u postupku prilagodbe s pravnom stečevinom Europske unije. Dakako, mislim da ne bi ostali na ovim, ja bih rekao više formalnim stvarima vezanim uz ovaj prijedlog, mislim da je potrebno naglasiti i ona jasna opredjeljenja koja se odnose na sam i proces pridruživanja Europskoj uniji. Zato u ime Hrvatske seljačke stranke ovdje želim vrlo jasno naglasiti da naša stajališta u tom pogledu se ne mijenjaju. Nismo ni euro skeptici, nismo ni preveliki euro optimisti, samo pokušavamo biti euro realisti. U mislim da je svaki zakon i svaki zakonski akt koji se prilagođava, posebno, detaljno analizirati i jasno iz njega izvidjeti što on Republici Hrvatskoj donosi, što on pojedinim sektorima čini kao prilagodba i što sve iz njega proizlazi. Nažalost, dobivamo jedan opći dojam u kojemu se pokušavaju neke stvari rekao bih iz političkih razloga ubrzat, a da se nema dobro viđenje cjelokupne situacije što pojedina europska direktiva kada se najdirektnije primjeni u našu hrvatsku legislativu, kada se primjeni u naše pravilnike, znači konkretno za jednu situaciju u našoj zemlji. Mislim da u tome bi trebalo više voditi računa, pa i iz razloga da budemo u nekim stvarima, ja bih rekao i malo sporiji. Ovdje kada govorim konkretno o nekim zakonima koji se odnose na poljoprivredu, prvenstveno evo, mogu tu spomenuti i Zakon o veterinarstvu gdje već imamo ja bih rekao, određene pravilnike koji definitivno pokušavaju na neki način da mi idemo ispred vremena i ispred mogućnosti koje su trenutno u Hrvatskoj. Mislim da je to vrlo važna stvar u kojoj treba biti jedna međuresorska suradnja izuzetno velika, cijeneći težnju i politički cilj kojega Vlada ima. No međutim, taj politički cilj ne smije biti na nikoji način staviti nad cilj onoga što proizlazi iz bilo kojeg zakonskog akta. Zato kada i raspravljamo danas i govorimo o tome da je potrebno ove neke zakone staviti u provedbu, da ih je potrebno donijeti i da su oni izuzetno važni zbog određenih ciljeva, onda svakoga od njih treba analitički dovesti u situaciju u kojoj možemo procijeniti, što će on konkretno u svojoj primjeni izazvati u hrvatskom gospodarstvu, ovdje konkretno promišljam o poljoprivredi i što će se dogoditi u tome kada je on u primjeni? Ako vidimo da neki od tih zakona ili nekih provedbenih akata koji proizlaze iz zakona, djeluje negativno na situaciju u kojoj bi se našla hrvatska poljoprivreda ili hrvatsko gospodarstvo onda moramo pronalaziti načine da takve zakonske akte ili pravilnike pokušavamo donijeti u skladu sa vremenom i sa prilagodbom koja je Hrvatskoj potrebna. Nije potrebno posebice naglašavati da pred Hrvatskom zasigurno svi ovi zakoni koji su danas ovdje navedeni nisu iz razloga naših političkih ciljeva pridruživanja Europskoj uniji nego oni prvenstveno ovdje moraju se naći zbog naših unutarnjih stvari, zbog naših reformi koje Hrvatska mora učiniti. Nažalost, moram konstatirati da ova Vlada u pogledu reformi ne ide onim tempom kojim bi trebala bit, mogu se ovdje najdirektnije referirati na sektor poljoprivrede, gdje nažalost od onih naviještenih reformi koje su već trebale biti možemo slobodno reći da smo propustili gotovo 3, 4 godine, ipak jednog tempa u prilagodbi koja nam je nužno potrebna. Mislimo da situacija vezano uz taj dio ukupnih reformi u Hrvatskoj ne ide u onoj dinamici i onim željenim dijelom, a da ne spominjem i ove druge sektore u kojima je to još lošije. Mislim da na sami ovaj dio što se tiče usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije je u ovom dodatku A samo nabrojani zakoni, ali mislim da je tu puno, puno više obveza ne samo hrvatske Vlade nego i nas u ovom europskom Parlamentu, pa vjerujem da nam predstoji rad nas svih na tom djelu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege. Svaki put kad razgovaramo o planu prilagodbe pravnoj stečevini Europske unije, zapravo razgovaramo o planu mijenjanja nas samih. Ne zato što imamo sad tu nekakvog protivnika s kojim treba pregovarati, nekakve zakulisne svjetske sile, masonske, ne znam kakve, koje nas hoće polomiti i skršiti nego zato što smo sami shvatili i prihvatili činjenicu da naše ponašanje, funkcioniranje kompletnog društva uključujući i pravosuđe naravno i, uključujući zakonodavstvo trebamo i hoćemo prilagoditi standardima koji vrijede u onom svijetu u kakvom bi mi sutra rado živjeli. Dakle, ta dilema radi li se o prilagođavanju ili pregovorima je zapravo lažna dilema. Ne radi se ni o jednom ni o drugom. Radi se o tome da sebe mijenjamo. E, sad kako se mijenjamo? Mijenjamo se planski, naravno, kako drukčije. Ovaj materijal, podebeo materijal, par stotina stranica koje smo dobili je dobar opis zadaća. Nutra srazmjerno, pregledno, jasno piše što treba napraviti, kojim tempom bi to Vlada htjela napraviti. Međutim, nažalost nema garancija da će to tim tempom Vlada i napraviti. Sam omjer planiranih i donešenih zakona, europskih zakona u prošloj godini 59 planirano, 24 donešena, govori o sklonosti Vlade da intenzivno misli na svijetlu budućnost, da planira izuzetno optimistički, da obećaje sve što se da obećati i još malo iznad toga. Međutim, kad dođe do realizacije onda se stvari malo uspore. Naravno da ima i objektivnih okolnosti zbog kojih su se stvari usporile. Naravno da je možda pametno i pametno ponekad i usporiti i ne juriti ispred nekakvih ocjena koje će doći od strane Europske unije sa donašanjem propisa koji će sutra možda biti dubiozni. Ali, to bi se moglo shvatiti da je taj omjer 59:45. Ali, ako je omjer da je manje od polovice planiranog realizirano onda nešto ne valja sa planom jer taj plan nitko nama nametnuo nije. Taj plan je predložila naša Vlada, usvojila ga većina u ovom Parlamentu, usvojio ga čitav Parlament i sad ako, ako smo sumnjali da nećemo moći cijeli provesti ajde de, ali ako nam se dogodi da provedemo manje od jedne polovice onda nešto sa postupkom planiranja i sa postupkom provedbe ne štima. Plan za 2007. trebao bi biti ozbiljniji i realnije baziran. Ne zato jer je ova godina nekakva prestupna kakva već je nije prestupna nego zbog toga što se nalazimo u fazi pristupanja Europskoj uniji koja je puno ozbiljnija i gdje nas se puno ozbiljnije gleda. Bez obzira na ove folklorne sukobe sa Italijom, Slovenijom, s kim već se prepucavaju naši čelnici i njihovi naravno. Mi smo u fazi pristupa kad nas europski Parlament i Vijeće Europe gledaju kao ravnopravne sudionike u procesu pridruživanja. I kao takvi više si jednostavno ne možemo priuštiti raditi planove koje ćemo ostvariti sa 40%. To je neozbiljno. To je, ne znam ni sam kako bih rekao, ali u svakom slučaju nije, ne može se podvesti pod opis ozbiljne Vlade koja ima stvarno namjeru uvesti ovu zemlju u Europsku uniju. Što ova Vlada naravno neće napraviti ali njezin slijednik će naslijediti njezine poteze. Između ostalog sve ovo košta. I ovaj posao košta. Ovaj posao košta 6 milijardi, 6 milijardi kuna u sljedeće tri godine. Točno 6 milijardi 113 milijuna i nešto sitno kuna. Dakle 2 milijarde godišnje. Jučer smo mogli pročitati mišljenje eksperta Svjetske banke da je zabrinjavajuća razina siromaštva u Hrvatskoj i da bi se ta razina siromaštva u Hrvatskoj mogla praktično anulirati sa financijskom injekcijom od milijardu i po kuna. Ovo košta dvije. Ni na koji način u ime Hrvatske narodne stranke ne želim reći da se trebamo ponašati kao Amerikanci prema svemirskom programu. Najprije ćemo složiti sve na zemlji pa onda idemo gore. Ne, trebamo krenuti u Europu. Samo moramo biti sasvim sigurni da taj novac, to je ozbiljan novac, da je taj novac potrošen dobro. Da se taj novac u krajnjoj instanci isplati. I mislim da bi nam tu Ministarstvo europskih integracija moglo dati jedan prikaz druge strane ove vage tj. što ćemo sa tih 6 milijardi kuna uloženih a praktično se ulaže u poboljšanje državne administracije, funkcioniranja države i tome slično. Što ćemo uštedjeti? Jer ako osnivamo nova europska tijela koja će nas na europski način voditi u Europu očito da uklanjamo onda nekakva balkanska tijela koja su nas na balkanski način držala na Balkanu. Ne može biti da sve ostaje pa da se samo na to nadograđuju, nadograđuju nekakva nova tijela, nekakve nove agencije, nekakve nove organizacije koje koštaju. Tu računicu, taj balans mislim da bi nam Ministarstvo trebalo dati. Ako ništa drugo zato da se svi na jednak način i jednako zdušno založimo u promoviranju europskog, hrvatskog pristupa Europskoj uniji jer statistike i ispitivanja javnog mišljenja nisu baš posebno naklonjeni ovom putu. To se vrti oko 50%. Na koncu će doći do referenduma. Ja sam uvjeren da će taj referendum proći. Uvjeren sam da će se stanje prije referenduma popraviti, ali i mi smo zaduženi da to stanje popravimo. Možemo ga popraviti ako imamo argumente. Jedan od argumenata je i to. Usklađivanje je ispunjavanje određenih uvjeta. Međutim usklađivanje i spremnost da prihvatimo standarde u praktičnom životu, a to je i bitnije. Ako nam Vlada kao što je jedan moj prethodnik ovdje rekao ponekad lansira nesuvisle prijevode, bukvalne prijevode akata iz europske pravne stečevine koji postaju naši zakonski propisi, a koji u prijevodu ne znače ama baš ništa ni onom tko je prevodio ni onom tko čita. To govori zapravo o spremnosti da se formalno mi lijepo uklopimo u tu škatulju. Međutim kako će to u praksi biti? Ima vremena, vidjet ćemo. Vjerojatno nikako. Taj pristup naravno ne vodi, ne vodi ničemu. Moramo izbjeći situaciju koja bi nam se mogla dogoditi da primijenimo u naše zakonodavstvo veći dio europske pravne stečevine, a da onda u praksi ne možemo gotovo ništa od toga provesti. Neke zemlje su se našle u toj poziciji i danas jesu punopravne članice Europske unije ali na nekoj vrsti probnog rada. Nitko im zapravo ne vjeruje da to što su napisali u svoje propise stvarno provode i ne provode oni to. I zato ih drže u takvoj vrsti članstva gdje ih se oštro promatra jesu li oni zapravo spremni provoditi sve to što su obećali? Dakle najbitnije je da donesemo te standarde, da donesemo zakonske propise ali da ih onda provedemo u praksi. Kad se govori o provođenju propisa koje nam Europa ne diktira, koji su autohtono naši i koji nemaju veze sa europskom pravnom stečevinom, kad se govori o njihovom provođenju u praksi uvijek u ovom Parlamentu diskusija kreće: «Aha, donijeli smo krasan propis, ali eto ne primjenjuje se tu, tu, tu i tu.» To nam se može dogoditi na domaćem planu. To nam se može dogoditi sa onim što ne interesira nikog, nikog u inozemstvu. To nam se ovdje ne bi smjelo događati. To jednostavno nema ni smisla. Nemojmo se zavaravati, svaki korak i ovog Doma i Vlade i vladinih ministarstava i vladinih ureda i gotovo svakog državnog službenika se oštro, lijepo prati i analizira. I sve to negdje piše. Ako varamo, ma varamo sami sebe. Nedavno sam bio u posjetu Europskom parlamentu i postavili su mi pitanja ponekad za koja nisam pojma imao da uopće razmišljaju o njima. A razmišljaju. Razmišljaju o sitnicama o kojima mi ovdje ne razgovaramo. Prema tome ni ne, nemojmo ni pokušavati napisati propis, donijeti ga na brzinu a bez nakane da ga, da ga provodimo. Sve u svemu Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovaj plan, plan treba napraviti. Naravno uz obećanje Vlade da će se plan ovakav kakav se sad predlaže za 2007. i ovu godinu poslije da će se izvršiti u značajno većem postotku nego što je to bilo prethodnih godina. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Poštovani gospodine predsjedniče. Ispravljam netočan navod kolege Vuljanića koji je nesuglasice Hrvatske sa Italijom i Slovenijom nazvao folklornim sukobom. Znači nesuglasice, teške su riječi pale i s jedne i s druge strane vezano između predsjednika Mesića i predsjednica Italije. Imate priopćenje Europske komisije. Imate slučaj da su nam Slovenija i Italija zabranile da proglašavamo gospodarski pojas i to je za vas folklor. Molim i ministricu da se ona očituje na te stvari. To je dosta ozbiljna situacija, ne folklor. Ako vam je politika folklor onda ovo sigurno nije.
Za klub zastupnika PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Nikola Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvažena gospođo ministrice sa suradnicima. Dozvolite da o ovom planu o kojem danas raspravljamo, Planu usklađivanja zakonodavstva i o NPP-u kažem ponešto u ime regionalnih parlamentarnih stranaka PGS-a, MDS-a i SBHS-a. Jasno je sasvim da kao stranke koje su od početka apsolutno u grupi eurooptimista i onih koji snažno podržavaju taj značajni nacionalni interes ulaska u Europsku uniju da mi jasno podržavamo i ovaj plan, ni to nije sporno, jer jednostavno mislimo da tom nacionalnom interesu kada je budućnost Republike Hrvatske nema alternativa. Mi podržavamo i ovu promjenu termina pridruživanju u pristupanje i uvjereni smo da neće biti razloga niti da u svibnju ili lipnju kada dođe do korekcija programa ne budemo stajali iza toga zbog toga što držimo da je vrlo važno da taj savez za Europu koji u ovoj zemlji, ako ne na druge teme, barem kada je u pitanju Europa postoji i funkcionira da se održi i da ostvarimo ipak što kraći i što brži ulazak u Europsku uniju, neovisno o velikim i teškim riječima kako je to možda ponekada i štetno. Mi se gospođo ministrice rado određujemo prema jednoj ova vaših uvodnih rečenica kad ste kazali da proces pristupanja Uniji odlično napreduje. Vi ste najkompetentnija za to kazati i mi sa zadovoljstvom prihvaćamo tu vašu ocjenu i mislimo da taj proces ide dobro. Međutim, naravno kao i svi ostali nešto bismo i u smislu sadržaja tog procesa kazali iz jednog specifičnog kuta gledanja baš regionalnih stranaka. Mi smo se zadnje vrijeme kao male stranke koje participiraju u ovom Parlamentu pokušali baviti i bavili smo se nekim temama koje nadilaze regionalni karakter naših stranaka. Tijekom jeseni i ove zime bavili smo se analizom i aktivnostima oko stvaranja uvjeta za to da ulaskom u Europsku uniju uđemo sa što boljom pozicijom hrvatske brodogradnje. Svježe sada bavili smo se sa aktivnostima koje su bile u formi interpelacije, ali ustvari bilo je bitno to da smo htjeli ovom Parlamentu otvoriti problematiku funkcioniranja tekstilne i obućarske industrije, odnosno položaja 40-ak tisuća radnika i toliko vjerojatno obitelji, a vjerojatno i više koja je još uvijek u toj tekstilnoj industriji i obućarskoj u Hrvatskoj rade. Sve će to što smo tih mjeseci poticali naravno biti predmet posebnih i pojedinačnih razgovora kada se o tim grupacijama bude razgovaralo. Mi gledajući ono što se dešava u određenom broju zemalja koje su u predzadnjem ili zadnjem ulasku odnosno ciklusu proširenja Unije ušle u Uniju držimo da se tu može vidjeti da su države na različite načine ušle u Uniju. Pa prema tome, s obzirom na odvojenost ovih dviju stvari, jedno je pregovaranje o čitavom nizu stvari, a drugo je mislimo onako kako je kolega Vuljanić maloprije rekao to stvaranje pravnog okvira, usklađivanje našeg zakonodavstva sa europskom stečevinom. Mislimo da je apsolutno nesporno to da moramo i bržim tempom sa što manje neizvršavanja vlastito preuzetih obaveza usklađivati svoje zakonodavstvo. I mislimo zaista da ovaj broj 148 planiranih zakona i 86 usklađenih nije dovoljno dobar broj i da bi ova Vlada i ovaj Parlament morali na tome intenzivnije raditi. Međutim, kada je u pitanju pregovaranje o pojedinim nacionalnim interesima vezan im za gospodarstvo. Željeli bismo bez upotrebe teških riječi dosta jasno kazati ovako služeći se jednom metaforom možda čak i našaliti se, može se u Uniju ući pogrbljen, može se ući i puzajući, a može se ući i hodajući. Mi bismo se založili da pregovarajući oko gospodarskih nacionalnih interesa mi što je moguće uspravnije uđemo u Uniju. Naime, tu konkretno mislimo na neke stvari. Ako u 5 europskih zemalja u kojima postoji brodogradnja, u kojima postoji nacionalna brodogradnja se omogućava zemljama članicama Unije da investicijama u razvoj svojih brodogradilišta, ustvari da brodogradilišta subvencioniraju, onda mi mislimo da čvrsto moramo stajali na tim pozicijama da jednostavno na razini u postocima, u financijskim iznosima, ukoliko se to dozvoljava Malti, Italiji ili Poljskoj da to u pregovaranju mi moramo isto tako osigurati za nas. Isto je tako pitanje kada smo govorili o tekstilu i obućarskoj industriji. Neke su europske zemlje sanirale intervencijama države svoju tekstilnu i obućarsku industriju, danas bi se prema Hrvatskoj postaviti na način da mi to kao država ne možemo. Dakle, mislimo da u tom dijelu zaista treba apsolutno vidjeti jesu li to za takva uska područja timovi koji će pregovarati u ime Hrvatske sastavljeni objektivno od stručnjaka kojima politički kriterij nije bio bitno, nego gdje je bilo bitno da imamo najbolje ljude iz struke i ljude koji poznaju europsku praksu u tim branšama da na taj način pokušamo pregovarati i da osiguramo što povoljnije uvjete. Jer kad se nešto ispregovara po ulasku u Uniju teško će to biti mijenjati. Sigurno je da na tu temu se može govoriti i o poljoprivredi, da se može govoriti i o poticajima u poljoprivredi koji, jer pod onim okolnostima s kojom poljoprivredom uđemo u Uniju ta će biti okvir isto tako sasvim je jasno da će se veoma, veoma teško mijenjati. Prema tome, mislimo da bi zaista i o tom dijelu, o tom sadržaju značajnih pregovaračkih područja moralo se ozbiljno razgovarati. Što se tiče konkretnog plana, ja želim predstavnicima Vlade postaviti jedno pitanje uspoređujući plan sa prethodnim. I molio bih da se na to odgovori. Dobro, mi smo u ovoj godini zaista imali situaciju gdje se ne možemo pohvaliti, 59 planirano, 24 ostvareno. Vi to najbolje znate u Vladi zašto je to tako. Ali mene zanima posebno jedna stvar, a to je, mi smo u planu za 2006. koga smo također podržali, imali pod točkom 44. Zakon o regionalnom razvoju. Za 2006. smo ga imali, za 2007. ga uopće nema u ovome planu. Ne znam što se desilo i gdje je nestao taj zakon ili gdje je nestala potreba da donesemo Zakon o regionalnom razvoju. U vezi toga nadopunio bih sa još jednom stvari. Ovdje imam jedno očitovanje grupe općina prema ministarstvu mora i ono kako sve to skupa ide, turizma i ne znam čega sve ne, na koju temu, na temu prijedloga strategije regionalnog razvoja. To je tema koja je prošla ministarstvo, to je tema koja je bila na stranici, to je tema gdje se od jedinica lokalne i ostalih, tražilo očitovanje. Ovo je recimo očitovanje Općine Gorskog Kotara na tu temu. Strategija regionalnog razvoja, nakon toga nema, nestala je i mi o njoj ništa ne znamo, kao što kažem zaista ne znam, da li to znači da sada Vlada misli da nam Zakon o regionalnom razvoju ne treba i da ga ne trebamo donijeti u okviru paketa europskih zakona. Naravno da mi kao regionalne stranke mislimo da nam on treba, da je vjerojatno da bismo se u tome kakav taj zakon treba biti, razlikovati u stavovima, ali mislimo da temu regionalnoga razvoja, strategija regionalnog razvoja uz donošenje Zakona o regionalnom razvoju moramo otvoriti u 2007. iz razloga što mislimo da je to važan dio onoga što na putu u Europu moramo učiniti. Ja bih podsjetio i na to da vi to bolje znate od mene u Sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju, mislim da su i regionalne agencije za razvoj, što smo mi u stvaranju okvira regionalnih agencija za razvoj do sada učinili. To su regionalne agencije za razvoj, to po europskom modelu moraju preuzimati dio ovlasti Ministarstva gospodarstva u smislu kreiranja razvoja i gospodarstva na regionalnoj razini, mi o tome ne govorimo. To je važan dio procesa euro pridruživanja i pristupanja Hrvatske i iz tog razloga želimo, podržavajući ovaj plan naravno, apsolutno i bez ikakve dileme, ukazati i na to da nam se čini da neke stvari za koje izgleda nema spremnosti da ih se analizira, nema spremnosti da se nešto predloži i da se otvori i rasprava na nacionalnoj razini pa onda i u Parlamentu, ostaju sa strane i mislimo da će nam u finišu ovog procesa kasniti. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSLS-a, poštovani zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče, štovana gospođo ministrice, kolegice i kolege. Mislim da nema posebice potrebe da ističemo da je Hrvatska-socijalno liberalna stranka u svojem političkom djelovanju uvijek, nikada nije imala nikakvih skepse, potrebe da Hrvatska što prije postane punopravni član Europske unije i da upravo nam članstvo u Europskoj uniji zapravo jamči upravo da će procesi demokratizacije, liberalizacije, modernizacije, europeizacije biti onda još i više zajamčeni i da u takvim procesima nema alternative. Upravo stoga i smatramo da je ova praksa najave usklađivanja zakonskih propisa s Europskom unijom za tekuću godinu pozitivan korak izvršne vlasti i kao takvog mi ga i pozdravljamo. Uvijek je dobro kada se zna okvir i kvartalna dinamika donošenja novih propisa, onda se lakše pripremiti da doista o tome možemo ovdje meritorno i odgovorno govoriti. Samim time otvara se mogućnost da se napravi jedna šira konzultacija sa stručnjacima, jer doista vrlo je teško da, prošla su ona vremena kada je doista zastupnik mogao biti, odnosno ponašati se po principu čovjeka provenijencije Leonarda de Vincija komuniverzale. Danas u svijetu koji je … [[Ne razumije se.]] vrlo je teško biti univerzalan, i u pravo zbog toga, zbog našeg digniteta i posla koji obavljamo itekako je važno da doista znamo, znamo dinamiku donošenja određenih zakonskih prijedloga u ovu proceduru. Upravo zbog toga ću ja možda nešto drugačije govoriti od svojih kolega koji su na neki način ukazivali rebalans između onoga što je planirano i onoga što je ostvareno i ono što se zapravo realiziralo u ovome Parlamentu. Nešto što nas smeta u klubu, a to je zapravo upravo ova praksa upornoga pa gotovo i masovnog donošenja propisa po hitnom postupku. Ne mislimo doista da je svaki puta brzina da je uvijek i vrlina. I ono što se meni, mislim da zapravo bez obzira na ovu sada trenutnu situaciju odnosa sa Italijom i Slovenijom i ovi problemi koji se javljaju, ja ipak mislim da mi sada prolazimo jedan stabilan tranzicijsko razdoblje. Ipak Hrvatska je u mnogočemu doista pokazala da je u ovoj tranziciji svaki puta da su odgovorno smo reagirali i prijenos vlasti 3. siječnja napravljen je bez ikakvih problema. Izborni postupci ipak protječu sa doista gotovo neznatnim primjedbama, na neki način građani su, građani a i politika je pokazala visoki stupanj zrelosti i mnoge stvari koje se događaju u nekim drugim zemljama Hrvatska je hvala Bogu uspješno prevladala. Upravo zbog toga ne mislim da, na kraju treba dobro čitati i duh Poslovnika našeg Sabora koji kaže zakon se može donijeti po hitnom postupku samo kada to zahtijevaju interesi obrane i drugi osobito opravdani državni razlozi, odnosno kada je to nužno radi sprječavanja i otklanjanja većih poremećaja u gospodarstvu. Mislim da ipak takve, kažem takve situacije ove, interesi obrane, neki opravdani državni razlozi, poremećaji u gospodarstvu zapravo nisu tako česti da bi doista bilo potrebno da veliki broj zakona donosimo po hitnom postupku. Ali onda se javlja obično kao bitan razlog za usklađivanje za hitan postupak navodi se usklađivanje s propisima Europske unije. Tu Poslovnik kaže po hitnom postupku donose se zakoni koji se usklađuju s propisima Europske unije ako to zatraži predlagatelj i predlagatelj to u pravilu doista svaki puta i zatraži. Ali nisam siguran da je to zapravo, da je to dobar put. Jer netko je ovdje, mislim kolega Ivaniš i kolega Vuljanić isto su rekli pa mi te zakone ne donosimo samo zato da bismo nešto uskladili, da nešto imamo i da kažemo sada to postoji nego prije svega nas bi trebalo zanimati implementacija tih zakona, upravo kako oni funkcioniraju u praksi. I upravo zbog toga što ovim našim, odlučili smo se za reforme i gotovo mislim da u Parlamentu postoji politički konsenzus svih relevantnih političkih stranaka, da onda doista ako je ta reformski put da nema alternative onda mi se čini da je poneki puta čak i važnije biti nešto sporiji, nešto temeljitiji upravo jer na taj način zapravo branimo identitet Sabora, ali i nas kao saborskih zastupnika koji doista smo mnogo puta ostavljeni upravo da govorimo, da improviziramo i da zapravo zakonima koje moramo donijeti nemamo dovoljno vremena da ih analiziramo ni kao politika ali ni kao struka. I onda što se upravo događa? Da vrlo često se javlja upravo ta, ona potreba da doista za mjesec, dva ili tri moramo ponovno pristupiti određenim dopunama i izmjenama. I to doista onda stvara jednu lošu sliku i stvara upravo taj osjećaj nesigurnosti, neizvjesnosti koji ja mislim da ga se može, da ga možemo upravo prevladati time da ćemo izbjegavati hitan postupak i da doista čak i njegovo usklađivanje s propisima Europske unije ne traži zapravo nikakav hitan postupak, nego upravo jedan obrnutu praksu da doista polako ali sigurno da utvrđujemo i naše nacionalne interese. Upravo ono što svaki puta kada razgovarate sa predstavnicima iz Europske unije, onda vam kažu da u procesu pregovora doista su vam sve mogućnosti samo otvorene. Vi slobodno možete braniti svoje interese, vi slobodno možete pokazivati upravo određene specifičnosti i upravo neke razloge zbog čega neke stvari su vam kao zemlji koja mora postati članica Europske unije, su vam neprihvatljive. Ali, ono što izaziva kod Europljana određenu zapravo nelagodu je to, kada mi nešto prihvatimo, potpišemo i onda poslije toga to dovodimo u pitanje. To je zapravo se pokazuje jedna određena neozbiljnost ili na neki način zapravo neiskorištavamo sve one mogućnosti koje vam doista proces pregovora pruža. Nije to i nije najčešće ili zapravo najrjeđe da nešto imate te uzmite ili ostavite. Tako se vrlo rijetko ili gotovo nitko ne ponaša. I to na kraju imamo neka iskustva ne znam, Poljske ili nekih drugih zemalja koje su upravo znale obraniti svoje strateške interese i pokazati zašto bi primjena određenih ne znam, europskih standarda na način u nekim drugim zemljama zapravo doživjele neuspjeh. Mislim da to taj prostor mi imamo i upravo da na taj način ćemo i upravo to je i smisao one komunikacijske strategije da zapravo možete educirati i pripremati građane da ne može sve biti, da neće sve biti samo med i mlijeko, ali da upravo, da zašto se nešto mora prihvatiti? Ili zašto će onda nešto poslije toga se pokazati u praksi da će davati pozitivne rezultate? Zato kažem, mislim da ova brzina, da nema nikakve svrhe donositi propise na brzinu, u hitnom postupku, jer mjesec, dva dana ovaj duži, redoviti postupak ni na koji način neće dovesti niti po vašem mišljenju, ni do poremećaja u gospodarstvu, neće ugroziti niti nacionalnu sigurnost, neće ugroziti niti neke druge državne interese a niti neće blokirati pregovore sa Europskom unijom. Kažem, ako donosimo puno propisa na brzinu onda upravo nam se to događa da mi moramo nakon nekoliko mjeseci ispravljati greške iz tih propisa a to onda doista stvara tu i pravnu nesigurnost jer vrlo teško se tu slažu i stručnjaci. A pokušajmo onda zamisliti onda običnog građanina u tom moru propisa. A uvijek znam o da nepoznavanje zakona nikoga ni na šta neapstinira, neamnestira, pardon. Treba jasno reći da je i pred nama ogroman posao, ali posao koji prije svega treba odraditi kvalitetno. Mi u klubu mislimo da Sabor može i dulje zasjedati, da se, ali kažem upravo da nemamo, ne vidimo nikakvog razloga da primjena redovitog postupka donošenja zakona u dva čitanja, na kraju krajeva na tragu je upravo i određenih propisa Europske unije koja također zapravo predviđa da se svaki puta uz relativno kratak tekst donese i određeni i nekoliko podzakonskih akata koji će doista omogućiti ovdje jednu kvalitetnu implementaciju onih zakona koje tu donosimo. Kažem, hitno postupak tek je način, bilo bi dobro kad bi ovaj Sabor sveo doista na jednu podnošljivu mjeru. Ono što, kad smo dobili ovaj plan rada, onda evo recimo, u klubu … [[Govornik se ne razumije.]] nećemo ponavljati što su neke druge kolege rekli, recimo da smo ogromno iznenađeni što nema Zakona o koncesijama. Postojeći Zakon o koncesijama ako se ne varamo donesen je krajem '92. godine, a stupio je na snagu početkom '93. godine. U pitanju je izrazito kratak zakon, sadrži svega 10 članaka i naravno da se u tih 10 članaka može samo osnovno navesti složena problematika koncesija. Kao posljedica toga je da je svaka djelatnost koja uključuje koncesije definirala praktično u cijelosti posebnim zakonom, pa tako sada imamo nekih 30.-tak odvojenih i sadržajem i formom raznolikih koncesijskih režima. U svemu tome ne mogu se snaći opet ponavljam ni stručnjaci a ne bi nitko od nas bio u ulozi suca Upravnoga suda kada mu dođu sporovi vezani uz odluke o koncesiji gdje gotovo svaka kategorija koncesije ima svoj zakon i svoju proceduru. Novi Zakon o koncesiji se sprema godinama i kažem bilo bi nam drago da je ušao u ovaj plan za 2007. godinu. Problematika koncesija je složena ali to područje regulira vrlo opsežne eurodirektive kažem, ali taj posao ipak mislim da mi ćemo kad-tad morati napraviti i bilo bi dobro recimo da to isto bude jedna od onih zakonskih tema s kojima ćemo se uskoro susresti. Ponavljamo, ovakav plan bi trebalo dobivati svake godine i to je kažem to je dobro i to je za pohvaliti. Ali ono što mi, na čemu mi inzistiramo, Sabor mora funkcionirati sukladno ne sam o formi već i smislu Ustava i Poslovnika. Dakle, ponavljamo što manje hitne procedure, tim više kažem što od reformi ne možemo i ne smijemo odustajati, one nemaju alternative i upravo samo će nam reformski put i donošenje zakona u ovom Parlamentu, ne zato što ih usklađujemo zbog Europske unije, nego prije svega zbog samih sebe omogućiti onakvu Hrvatsku kakvu želimo a to je moderna, građanska, europska, demokratska, liberalna, normalna gdje smo doista sve ove … [[Govornik se ne razumije.]] i prije koje smo preuzeti odnosno prije tranzicije, tranzicijske gdje ćemo uspješno prebroditi. Klub HSLS-a će daje pozitivno mišljenje ovom Prijedlogu plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2007. godinu. Hvala.
Hvala lijepa. U 10 i 45 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Za klub IDS-a, poštovani zastupnici Damir Kajin i Valter Poropat.
Poštovani gospodine predsjedniče, cijenjena gospođo ministrice, uvažena gospodo zastupnici! Pa, ispada da ćemo do izbora znači do 2007. usvojiti čak 55 europskih zakona. Kako i koliko smo bili uspješni do sada o tome drugom prilikom. O tome su govorili moji prethodnici, ponajviše gospodin Mimica. Međutim, o brzini, veličini, kvaliteti tih zakonski tekstovi itd., ja neću progovarati i da li ih je uvijek moguće implementirati u naš život. Ali karikatura danas u "Večernjem listu" gospodina Srećka Puntarića je doista sjajna i možda najbolje oslikava upravo ovaj trenutak. Sad imamo Felixa s jedne strane. Mi smo na jednoj velikoj vjetrometini kaže. Od svih euroatlantskih pojava za koje znamo, nas zahvaća samo atlantska ciklona. I to je doista tako. Meni je da bude iskren drago da usvajamo ovaj paket ekoloških zakona koji se ovdje navode, da jamčimo maksimalnu zaštitu okoliša zraka. Ali isto tako da paralelno s time radimo na ponovnoj industrijalizaciji Hrvatske jer ovaj odnos uvoz-izvoz plus 500 hiljada manje radnih mjesta danas nego '90., dva puta više umirovljenika danas nego '90., 38 milijardi dolara vanjskog duga ili 30 milijardi EUR-a ako je nekome draže. Građani unutar bankarskog sustava, unutar zemlje duguju tim institucijama 100 milijardi kuna. Imamo 300 hiljada nezaposlenih i sve to govori da Hrvatska možda neće moći izbjeći i sam argentinski poučak. Mi ćemo se otrijezniti, bit će nam kasno. Ponavljam, sto posto sam za najviše ekološke standarde pogotovo za ovu ratifikaciju Kyotskog protokola uz Okvirnu konvenciju Ujedinjenih naroda o promjeni klime pod točkom 33. ovog Prijedloga plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske i čak bih ovdje zamolio ako to oni prate svoje Istrijane u New Yorku da se i oni zauzmu pri svojoj Vladi u Washingtonu da i Amerikanci ratificiraju tu konvenciju. Ako oni ovo gledaju, jasno, razumjet će zašto ja to govorim? Ali svi bi se trebali složiti da je najbolja socijalna politika politika pune zaposlenosti. Ali da ne bih ja sad govorio u zagonetkama ja ću spomenuti neke druge zakone pod recimo točkom 10. To je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskom, mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje. Taj zakon bismo trebali usvojiti u prvom kvartalu ove godine. Pod točkom 2. to je drugi kvartal, Zakon o preuzimanju dioničkih društava. Zatim pod recimo točkom 46. to bio u 3. kvartalu, to je tamo negdje ne znam kad nakon ljetne stanke Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o doplatku za djecu. Pod točkom 50. Zakon o kaznenom postupku, Zakon o općem upravnom postupku, 54. Zakon o izmjenama i dopunama Kaznenog zakona i tako dalje i tako dalje. Naročito zanimljiv zakon barem po mom sudu to je ovaj pod rednim brojem 10. koji bi trebao pred nas doći u prvom kvartalu, a to je Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o mirovinskim osiguravajućim društvima i isplati mirovina na temelju individualne kapitalizirane štednje. Volio bih da se ovdje među tim zakonima na neki način naznači i potreba usklađivanja starih i novih umirovljenika jer sigurno ne može biti europski standard da onaj tko ide u mirovinu 2007. ili je u mirovinu išao 2000. godine ima recimo 2 puta manju penziju od onog koji je išao u mirovinu recimo prije 1999. godine. Zapravo ta razlika nije dva puta manje je jasno, ali reći ću samo to da se broj novih umirovljenika stalno povećava. 2004. bilo ih je 280 tisuća. 2006. 352 tisuća. Broj starih jasno pada. A iznos mirovina zaostaje. 2004. novi umirovljenici u odnosu na stare zaostajali su 430 kuna. 2005. 495 kuna. 2006. 531 kunu. Jasno govorim za one koji su išli u penziju s punim radnim vijekom od 40 godina za muškarce i tako dalje, i za žene. Vidimo da taj detalj recimo Europsku uniju ne brine. I to nije fer kao što jednostavno nije fer i takvo rezolutno stanje Bruxellesa na stranu Napolitana glede one njegove dikte o krvoločnosti Slavena bez obzira što je i predsjednik Mesić bio oštar, ali nije bio isključiv kao Napolitano. Ja bih sad odgovorio nekima ovdje koji su to prije progovarali kako dalje? Politikom dobrosusjedstva, … [[Govornik se ne razumije.]] suživota da se ne štite oni koji ruše partizanske spomenike jer je NOB integrirao Istru u Nacionalni korpus Hrvatsko-Slovenskog naroda. Ali i da se prizna istina koja je bolna i za jedne i za druge. Ali je naša. I kada su gorjeli Brgudac i Kras i Lipa i Šajini i Kresini, ali i kada je na primjer Pulu 1947. od 32 tisuće ljudi napustilo 28 tisuća. No i jedan i drugi su antifašisti. Ne postkomunisti kao što danas u Novom listu piše Matvejević i neka ponovno počnu razgovarati. Zašto spominjem baš ova mirovinska osiguravajuća društva? No prije toga da kažem sa punim radnim vijekom 40 godina muškarci imaju penziju u Hrvatskoj 62,37% prosječne plaće. A kako je sad to u Europskoj uniji koja nam na primjer uvjetuje najprije u NATO, tek onda u EU. U Europskoj uniji prosječna penzija spram plaće izgleda na primjer ovako. U Njemačkoj 63%. Svega 0,63% više od Hrvatske. S time da se tamo vjerojatno sa 63% može pristojno živjeti u odnosu na tih 1500 kuna u Hrvatskoj. Austrija ima 80%. Švedska 71% mirovinu, prosječna plaća za one koji je išao u puni staž. Belgija 67, Danska 71, Italija 89, Nizozemska 92, Slovenija 82%, Mađarska 102, Luksemburg 98, Finska 73. Ja namjerno to govorim jer Europska unija sve traži ali ne i mjere za bolji standard hrvatskih građana. Bez obzira što ja vjerujem da Europska unija nosi bolji standard sama po sebi, ali i obvezu puno većeg rada i nesmiljenu tržnu utakmicu gdje je jasno rad roba, a što oni koji su počeli raditi kao većina nas u socijalizmu to teško prihvaća. Neće nam biti lako ni s Europom no prije toga mi moramo riješiti ove probleme koje sam spominjao oko tog jednog socijalnog statusa. Zanimljiv je ovaj Zakon o doplatku na djecu koji bi došao u trećem kvartalu. Nadam se da će taj doplatak biti veći, ne manji. Ne znam zašto treba po 101. puta recimo mijenjati Kazneni zakon, Zakon o kaznenom postupku je nešto drugo i vrijeme je da se barem pritvor ograniči tj. skrate ti rokovi, a time valjda i cijena kaznenog postupka. Sve ostalo je prihvatljivo ali na primjer zar nismo pred 6 mjeseci donijeli niz zakona na primjer Zakon o hrani i tako dalje? I konačno što fali nekim zakonskim rješenjima Republike Hrvatske koji su, koji recimo tretiraju ovu materiju kao na primjer Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o slobodnim zonama. Problem je što se to ne primjenjuje kod nas. Zakon o elektroničnim medijima ili šta ja znam? Zakon o veterinarstvu. Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o sudskom registru i tako dalje i tako dalje. Zakon pod točkom 8. Zakon o tržištu plina, MGRIP, kako skraćenica glasi. Ovo što se gospodo radi, to namjerno govorim da su neke tvrtke koje rade po cijelom svijetu na hrvatskom tržištu diskriminirane, da ne mogu probiti se na primjer sa svojim rezervoarima i tako dalje, to je sramota. A poznajući ljude sa kojima sam odrastao i koji rade u tim tvrtkama sto posto im vjerujem da im se čini nepravda. Ima i drugih institucija koje vrše pritisak na, indirektno na tu privatizaciju. Na primjer Svjetska banka. Ja jučer nisam bio u 7 i pol navečer ovdje. Išao sam negdje oko 6 i pol doma, gdje se između ostalog traži privatizacija luke Ploče ako vi želite 58 milijuna eura ili ne znam dolara čini mi se. No da ne bi sada davao mišljenje o svakoj točki jasno je treba prihvatiti ovaj prijedlog, ali treba znati da se u Europi više radi, da tržna utakmica je bespoštedna, da zaštita je tamo ja bih se usudio reći jasno nešto slabija nego možda danas ovdje ali se sigurno bolje živi. Da li je to sve to pošteno o tome nekom drugom, drugom prilikom. Kada je Europska unija želim reći i to da 2000. godine se na parolama o Europskoj uniji moglo dobiti i neki izborni poen. 2007. neće. To je dobro i zato trebamo biti maksimalno realni i objektivni. Ne trebamo biti euforični, jasno ne trebamo biti niti euroskeptični, ne trebamo se zanositi iluzijama da neće trebati raditi ili da ćemo sa isto rada imati ista primanja kao u Luxemburgu ili recimo u jednoj Njemačkoj. Tome neće biti tako, barem ne preko noći. Ali će Hrvatska imati neusporedivo više prilika i šansi nego li danas. Ako ih iskoristimo svima će biti bolje. Ako ne biti će nam kao i do sada. Ali jesam protiv gospodarskih ucjena.
Hvala. Za trenutak zaustavite vrijeme, radi ispravaka netočnih navoda. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović.
Hvala gospodine predsjedniče. Pa evo sigurno je netočan navod da će Hrvatska doživjeti sudbinu Argentine. Naime, krunski dokaz kolege Kajina je zaduženost građana. A manipulirajući s tim zaboravlja reći da je i štednja građana upravo isto toliko. Gospodarska situacija je znatno bolja nego što gospodin Kajin govori, što se vidi jer je dobit godišnje rasla gotovo 30%. Ali ono što je interesantno u svemu tome. U svakom izlaganju kolege isti tekst svaki dan, bez obzira na zakon, tako da sigurno titulu možemo dežurnog katastrofičara mu dodijeliti mislim jednoglasno. Hvala.
I poštovani zastupnik Marin Jurjević, ispravak netočnog navoda.
Kolega Kajin je rekao da su hrvatski predsjednik Mesić i talijanski predsjednik Georgio Napolitano oboje antifašisti. Pošto je Georgio Napolitano rekao da su fujdbe rezultat krvoločne slavenske mržnje i slavenski aneksionestičkih težnji. I pošto je predsjednik Italije Georgio Napolitano odlikovao zadnjeg fašističkog, znači Mussolinijevog šefa policije u Zadru meni uopće nije važno kako se on osobno deklarira, što je bio, što je radio. To je za mene nespojivo sa antifašističkom i antirasističkom pozicijom. Dakle, Georgio Napolitano poslije ovakvih poteza, izjava i radnji duboko stavlja u sumnju svoju antifašističku poziciju, a za mene je i negira.
Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik potpredsjednik Doma, pardon. Drugi dio izlaganja kluba IDS-a, poštovani zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažene kolegice i kolege zastupnici, uvažena ministrice, gospodo iz Vlade. Hrvatska je pridruženi član Europske unije još od 2001. godine. Želim vjerovati da još uvijek imamo šanse i vremena da postanemo punopravni član 2009. godine. Međutim, reformski proces po mišljenju nas u klubu IDS-a ide relativno tromo i osjeća se usporenost na polju usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije. Netko će reći da je važnije donositi manji broj zakona li bolje kvalitete nego veći broj zakona pa onda se vraćati nazad sa izmjenama i dopunama istih, što naravno uskraćuje naše vrijeme. U IDS-u držimo da na polju zakonodavstva treba ići s više elana i čvrstine i samim time ubrzati usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije, ali i uz donošenje kvalitetnih zakona. Da, donošenje ovih zakona košta. Košta, ali zato je važno da budu kvalitetni i da u praksi budu korisni i sprovedivi. Pa će se trošak sigurno i isplatiti. Dakle, planiranje usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama Europske unije mora biti bolje, a dinamika mora biti realno brža sa što kvalitetnijim zakonima. Klub IDS-a podržat će ovaj prijedlog Plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije za 2007. godinu, dodatak A Nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji 2007. godine. Jer ćemo sa realizacijom prihvaćanja usklađivanja zakonodavstva biti bliži ulasku Republike Hrvatske u Europsku uniju, za što se mi iz IDS-a potpuno zalažemo. A vjerujem da upravo ovaj plan ima tu težinu i tu dinamiku s kojom naravno uz čvršće i brže donošenje istih imamo mogućnost da ostvarimo 2009. kao punopravni članovi Europske unije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma, Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Čini mi se da smo zapravo dovedeni u situaciju da bi ipak trebali reći nekoliko važnih stvari da bi znali o čemu raspravljamo. Naime, prvo bi trebalo reći šta je to uopće pravna stečevina. Imam osjećaj da ljudi kad raspravljaju o svemu tome uopće o tom dijelu ne govore ili različito pod tim pojmom podrazumijevaju sadržaj. A radi se o skupu prava i obaveza koje sve zemlje članice obavezuju i povezuju unutar Europske unije. Ono obuhvaća sadržaj načela i političke ciljeve osnivačkih ugovora, zakonodavstvo je usmjereno primjenom osnivačkim ugovora te presuda Suda europske zajednice, deklaracije, rezolucije koje je Unija usvojila, mjere koje se odnose na zajedničku vanjski u sigurnosnu politiku, mjere koje se odnose na pravosuđe i unutarnje poslove, te međunarodne ugovore koje je sklopila zajednica, kao i ugovore između zemalja članica u području djelovanja Unije. To je prvo. Drugo, mi smo se opredijelili da ćemo uskladiti naše zakonodavstvo sa ovim stečevinama da bismo zapravo stvorili ustavnopravni i zakonodavni okvir za ostvarivanje društvenih, socijalnih, gospodarskih i inih odnosa u našem društvu neovisno o tome hoćemo li ili nećemo ući u Europsku uniju. I treće, u pregovorima i razgovorima oko kao kandidata za pristupanje Europskoj uniji usklađivanje sa ovom stečevinom je zapravo pretpostavka da tek možemo otvarati pojedina područja vezano za pregovore preko kojih bi mogli ući u tom pogledu jer se ne sporimo oko pravnih pitanja. I u tom pogledu je veoma važno ovo pitanje naznačiti da bismo zapravo shvatili šta se dešava. A zašto? Zato što se dogodilo nešto što ipak ne bi smjelo biti više i ne bi se smjelo više ponoviti. Prvo mi smo dobili prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom koji nema nikakvo obrazloženje. To je nedopustivo, to je suprotno Poslovniku članku 177. i 152. Poslovnika, a tamo točno piše šta obrazloženje konačnog prijedloga akta, a ovo je drugi akt, ili ostali akti koji se donosi po postupku i na način kako se donosi konačni prijedlog akta i tamo piše šta konačni prijedlog akta mora sadržavati. Ako je potrebno, ja mogu vrlo lijepo to naznačiti i to vam pročitati. Tamo piše u članku 152.: "Konačni prijedlog zakona podnosi se u obliku u kojem se donosi zakon. Obrazloženje konačnog prijedloga zakona obuhvaća razloge zbog kojih se zakon donosi, pitanja koja se njime rješavaju, objašnjenje odredbi predloženog zakona" itd. da ne citiram sve. A u članku 177. se kaže da se ostali akti donose po postupku i na način kao što se donosi konačni prijedlog zakona. Zašto je ovo važno? Zato što bismo trebali zbjeći nekoliko spornih problema koji se zapravo pojavljuju pa i u našoj dosadašnjoj raspravi, a jedno od njih je i pitanje razumijevanja ili nerazumijevanja zašto su ponovo u planu predloženi neki akti i zakoni koje treba uskladiti sa pravnom stečevinom, a u isto vrijeme se radi o zakonima koji su ili već 2003. ili 2004., 2005., 2006., 2007. već usklađeni. Ima nekoliko takvih akata od ovih 59, koji se ponavljaju. Onda se postavlja pitanje, da li je vjerodostojno ono ako smijem tako reći, stajalište nadležnog, resornog ministarstva iskazanog u izjavi o usklađenosti pojedinih propisa sa pravnom stečevinom ili ne. Jer ovdje se nalazi i onaj prijedlog akata koje treba usklađivati sa pravnom stečevinom Europskom unijom a da se u međuvremenu u Europsku uniju u tom području nije mijenjao pravna regulativa. Ja na to upozoravam i postavljam pitanje, da li se između ostaloga zbog toga otvara rasprava o promjeni nekih propisa zbog naših internih interesa i odnosa, a ne zbog usklađivanja sa pravnom stečevinom, a pravna stečevina nam poslužuje da bismo zapravo pojednostavili i ubrzali postupak vezano za to usklađivanje. To je prvi problem koji bi htio naglasiti. Drugi problem, tako primjerice imate Zakon o javnoj nabavi, treba uskladiti iako je donesen 2003., pa Zakon o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima 2003. donesen, pa onda Zakon o hrani donesen 2003., pa o veterinarstvu, pa onda o dopunama Zakona o nadzoru državne granice, pa onda imate primjerice Zakon o medicinskim proizvodima, Zakon o lijekovima, sada jedan zakon pretvaramo u dva itd. itd. Postavlja se pitanje šta se to novo dogodilo na pravnoj stečevini u Europskoj uniji da se ovi zakoni mijenjaju. Neki kod njih ima, kod nekih nema. Prema tome postavlja se pitanje zapravo šta se iza toga krije. Četvrto, nedopustivo je da nositelju zakonodavne politike i zakonodavnih ovlasti se daje materijal radi upoznavanja. Gospodo Sabor je nositelj zakonodavne politike i izvršna vlast ima pravo predložiti okvire ostvarivanja zakonodavne politike, ali ovo nije radi upoznavanja. Kolege valjda ćemo mi donijet ovaj plan ili ne, ako donesemo ovaj plan onda po njemu mora Vlada postupati, pripremati i dostavljati Saboru a ne kao prošli puta da onda ne izmišljamo maltene nekakve konstrukcije po kojem eto prebrzo ćemo se približiti Europskoj uniji ako uskladimo sa stečevinama. Nećemo se sa stečevinom ništa približiti, sa stečevinom ćemo tek stvoriti pravne okvire da imamo odnose kao što to važi u zemljama Europske unije. I to je nešto što u krajnjoj liniji pomalo ako smijem tako reći i pokazuje ili nepoznavanje odnosa između izvršne i zakonodavne vlasti ili podcjenjuje sam Parlament. Mislim da nije u redu. Nije u redu i to ne govorim sa aspekta, ja govorim o dopisu kojeg je potpisao premijer. Lijepo piše u stavku 2.: Ujedno Vlada Republike Hrvatske radi upoznavanja zastupnika dostavlja Nacionalni program Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji itd. itd. kao i ovdje u ovom planu. Prema tome postavlja se pitanje da li, jer je uz plan dodatak a) Nacionalni program, znate. Dakle plan bi trebao biti sastavni dio Nacionalnog programa kojeg ovdje nema priklopljenog. I sada dolazimo ponovo do toga da se postavlja pitanje zapravo šta se u ministarstvu, odnosno u Vladi radi oko kompletiranja akta koji bi morao biti u Sabor upućen u skladu sa saborskom procedurom. Znate da se radi o prijedlogu opozicije, sigurno bi bio taj akt, ne bi uvršten bio u dnevni red iz jednostavnog razloga, pozivom na Poslovnik nije sastavljen niti dostavljen u skladu sa Poslovnikom. Uostalom imali smo takav slučaj vezano za pokretanje pitanja jedne interpelacije koja je odbijena jer nije formalno usklađena sa Poslovnikom. E sada slušajte, to se zastupniku iz opozicije ili bilo kojem zastupniku može dogoditi jer on nema stručni aparat, ali Vladi koja ima stručni aparat ne bi se smjelo dogoditi. Još nešto. Vrlo je interesantno da se ovdje pojavljuje i situacija gdje se predlaže kao što je između ostaloga već i prošle godine učinjeno, recimo izmjenom Pomorskog zakona, da se zapravo usklađuje sa ugovorima i koji nisu akti ili nisu sastavni dio pravne stečevine Europske unije. Ja ću biti slobodan podsjetiti. Jučer smo dobili Prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o jamstvu između Republike Hrvatske i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, projekt integracije, trgovine i transporta, s Konačnim prijedlogom. U tom ugovoru se između ostaloga u ugovoru o jamstvu dakle, ugovoru između države i banke kaže, citiram ponovo: "Odjeljak 204, najkasnije do 23. siječnja 2007. jamac će podnijeti Hrvatskom saboru izmjene i dopune Zakona o pomorskom dobru i morskim lukama od 25. rujna 2003. godine kojim će izmijeniti definiciju lučke nadgradnje kako bi se isključile dizalice i ostala oprema za manipulaciju tereta." Poštovane kolegice i kolege, draga gospodo, mi smo ovim ugovorom preuzeli obvezu mijenjanja pravne stečevine s jedne strane, a u isto vrijeme smo prošle godine taj zakon donijeli po izmjenama i dopunama kao da se radi o usklađivanju sa pravnom stečevinom, a ne radi se, ovo nije pravna stečevina. Ugovor o jamstvu između nas i Međunarodne banke to nije, naravno problem je u nečemu drugom, što treba promijeniti zakon da onaj zahtjev koji je daleko najvažniji, a o tome je spomenuo nešto i kolega Kajin, a sadržan je u 203 točka a) koji glasi, citiram: "Jamac će poduzeti potrebne mjere za smanjenje državnog vlasništva u Luci Ploče, ne u lučkoj upravi Ploče" ovdje ne piše lučka uprava nego u Luci Ploče, nastavljam citat: "na ne više od 20% u skladu s postojećim zakonima i odredbama u dogovoru s bankom". Dakle mi ćemo privatizirati luku Ploče. Ponovo kažem, ne lučku upravu nego luku Ploče u dogovoru s bankom a ne u dogovoru između Vlade, Sabora, interesa hrvatskog naroda i hrvatskih građana. Zbog tog pitanja postavljamo ozbiljno pitanje. Da li bi trebalo dobiti uz ovakav plan, prijedlog plana, ono što Poslovnik nalaže i traži, obrazloženje da bismo mi zapravo razumjeli zašto ovaj prijedlog zakona treba uskladiti, a onaj drugi ne treba? Jer ima još zakona itekako puno koje treba uskladiti sa pravnom stečevinom, jer pravna stečevina čini nekoliko desetaka, tisuća akata kojima treba uskladiti Hrvatsku i pravni poredak. Hvala lijepa.
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođo ministrice, kolegice i kolege! Naravno da Prijedlog plana usklađenja zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije za 2007. godinu treba gledati u kontekstu ukupnih događanja, u kontekstu nešto širem nego što bi ovaj prijedlog plana bio dostatan za jednu ozbiljnu raspravu koja se naravno mora nametnuti i na koju parlamentarno tijelo, Parlament kao predstavničko tijelo naroda treba dati svoju ocjenu. Mislim da smo i do sada griješili što naprosto nismo u Parlamentu čvršće, jasnije i konkretnije zauzimali stajališta kad su u pitanju upravo pregovori o zakonodavnim rješenjima odnosno usklađenju onih rješenja koja mi imamo u odnosu na ona pravna rješenja koja postoje u Europskoj uniji. Naravno da smo od samog početka krenuli sa ispravnom pa i točnom informacijom u smislu informiranja naših građana, vjerujem da tada, da danas ne bi bili u poziciji da u pogledu može bitnog referenduma kad je u pitanju ulazak Hrvatske u Europsku uniju nažalost, prema svim relevantnim istraživanjima moramo strijepiti. Naime, krilatica uđimo što prije, da je od početka imala krilaticu uđimo što bolje i bolje pripremljeni naravno da bi tada naša subkoordinacija sa građanima bila bolja. Prema tome, ne postoji apsolutno u odabiru koja razina vlasti treba sa građanima imati najotvoreniji kontakt i najizravniju komunikaciju. Apsolutno, uvijek odabir pada na Parlament. Parlament je taj koji treba sa građanima najizravnije kontaktirati i čije poruke su praktično samo prenesene preko Parlamenta a sadržavaju većinsku volju naših građana. I upravo ako bi se na taj način mjerilo dosadašnje postignuće koje je Republika Hrvatska postigla u smislu zakonodavnog približavanja onda se ono može nazvati zadovoljavajućim, kad je u pitanju pravno gledanje na stvar. Međutim, ako to gledamo u kontekstu na koji način građani doživljavaju ili kako raste unapređenje njihovog pozitivnog gledanja na pridruživanje, tada situacija naravno i nije takva. Naravno pod uvjetom da Hrvatska prođe cijeli put pridruživanja, da Hrvatska usvoji one gospodarske i društvene norme koje vrijede u Europskoj uniji i da uistinu iz tog kapitala se rodi kapital koji će građani prihvatiti jer će im značiti u konačnici kvalitetniji život, lakše radno mjesto, bolju zaposlenost, na makroekonomskom planu smanjenje izloženosti vanjskog duga ili poboljšanje platne bilance. Kada bi to bio uspjeh, pa da čak i ne uđemo u Europsku uniju u vremenu i na način kako danas to svi skupa zamišljamo, da se to i ne dogodi, tada je to veliki kapital. Naravno to bi na drugoj strani bio relativni poraz za političku elitu koja je ustvari sebi postavila cilj da možda o tom cilju u pogledu načina nije ni pitala u početku svoje građane. Prema tome, taj relativni neuspjeh i ne bi bio neuspjeh kada su u pitanju naši građani ukoliko bi oni osjetili na vlastitoj koži, na vlastitom novčaniku da ono što se događalo u procesu je za njih bilo korisno. I mislim da jednom takvom logikom koju na neki način svi pomalo prihvaćamo a naravno i ministrica je više puta kazala da brzina nije bitna nego kvaliteta. Znači, jedno takvo prihvaćanje činjeničnog stanja će nas vjerojatno sutra svih skupa ohlađene glave u jednom drugom ambijentu donijeti do toga da je uistinu najvažnije da kvalitetno završimo posao u našoj kući. Jer kada Europa bude kroz standarde, uvjete stanovala u Hrvatskoj pod navodnike, tada naravno smo mi naš cilj ispunili. Prema tome, tada ostaje samo to tehničko pitanje na koji način i kada ćemo stvoriti ustavno pravne veze sa Europskom unijom i sa zemljama članicama Europske unije. Ja bih također naravno kazao da i euro skepticizam koji u Hrvatskoj postoji i koji je legitiman ustvari ima izvorište u tim nejasnim i nedovoljno objašnjenim stvarima i koji je rezultat ustvari ili krive ili nedovoljne komunikacije s našim građanima. Prema tome, ja sam se i klub HSS-a uvijek zalagali da ovaj Parlament mora biti čvršće zastupljen kada je u pitanju nastavak zakonodavnog usklađivanja ali i kad je u pitanju pregovori, screening i sve ono što čini jedan ukupan paket ovih odnosa sa Europskom unijom. Parlament naprosto mora izaći iza zavjese. On se još uvijek danas nalazi na neki način kao otok kad je u pitanju ozbiljnost pregovora sa Europskom unijom. On je na jednoj deklarativnoj razini uvijek silno zastupljen ali u stvarnom osjećanju te zastupljenosti kažem kad su u pitanju hrvatski građani, onda se vidi kakvi su i koliki su nedostaci toga. Malo bi se vrati na jedno poglavlje u okviru ovog Plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske a koje se konkretno dotiče jedne teme koja mi je na neki način prioritetna a tiče se tercijarnih djelatnosti, usluga i onoga što u našem bruto društvenom proizvodu čini eto, gotovo 20%. Znači, nije zanemarivo. Mislim da je i europski Parlament upravo u korist tih tercijarnih djelatnosti turizma kao nekog globalnog okvira usmjerio čitav niz svojih aktivnosti i čitav niz svojih zakonodavnih mjera i da je načinio ogromne iskorake kako u razvoju određenih vrsta turizma koji su se u posljednjim godinama pokazali kao izraziti i koji su upotpunili tradicionalni okvir gledanja na turizam. Prije svega sam mislio na kulturni turizam, razmjena mladeži Europe i stvaranja uvjeta za razvoj turizma mladih, socijalni turizam kao jednu novu kategoriju koju naravno mi još uvijek nemamo u našem gospodarstvu. Seoski turizam koji treba biti posebno opredmetnjen kad je u pitanju sustav organizacije poticaja, poticanja i stvaranja uvjeta za razvitak tog seoskog turizma o kome se tako puno, silno priča, a nažalost pojedinci koji se bave s time ili će se baviti s time su prilično sami u tom pokušaju da se izbore za svoje mjesto na tržištu. Nadalje poticanje turizma u području naobrazbe što se danas u Europskoj uniji smatra kao jedna od najvažnija tema koja naprosto treba upravo poslužiti u ovoj formi razumijevanja građana i javnosti što je to što se u okviru Europske unije može postići i od čega se može imati koristi? Naravno da održivi razvoj Hrvatska treba posebno imati na umu. Zemlja koja ima ovakve prostore koji su naprosto nenadoknadivi, nezamjenjivi ali naravno nažalost potrošni jer se mogu potrošiti treba održivi razvoj tretirati kao nešto do čega joj je uistinu stalo. Naravno zemlje članice Europske unije su posebnu pažnju usmjerile i u svom zakonodavstvu na zaštitu potrošača, turista svih onih koji se kreću. Na informacije i naobrazbu, zastupanje i konzultacije, zaštitu zdravlja i sigurnosti i naravno naknada štete. Sve to možda se čini nebitno u ovoj formi prije ono teških ili velikih riječi međutim ovo je život o kome ovisi kako će naš turizam kao jedna grana koja može biti vrlo važna u razvoju ukupnog hrvatskog gospodarstva izgledati sutra. Bez ovakvih prilaza toj, tom segmentu tržišta naravno nećemo postići one rezultate koje smo željeli postići. Mi se danas nalazimo nažalost da smo tek nedavno nažalost one Zakone o ugostiteljstvu i turizmu koje smo primjenjivali dugo godina od bivše Jugoslavije tek sada donekle preobrazili. Još uvijek ovu puninu zahvata u zakonodavnoj formi ne da nismo ispunili nego nismo prišli rješavanju tih gorućih otvorenih problema i onda se stvara dojam znate da kad sagledavate plan pridruživanja odnosno zakonodavno usklađivanje da vrlo rijetko nalazite upravo te tercijarne djelatnosti, taj turizam. Na drugoj strani on čini 20% društvenog bruto proizvoda. U strategiji razvoja vrlo teško nalazimo tim putem kojim bismo se uvjerili da uistinu [[Upadica: Dobro, dobro.]] živimo i da jesmo u turističkoj zemlji [[Upadica: Da.]] Gotovo, je?
Gotovo. Replika poštovani zastupnik Valter Poropat.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Pa eto kolega Markov ja se slažem s vama u većini slučajeva što ste rekli ali ovo kad ste rekli da je važnije prihvatiti kvalitetnije i bolje zakone i bolje pripremiti se sami u Hrvatskoj za europske standarde pa je ulazak u Europsku uniju samo tehnička da tako kažem, ja se slažem s vama, međutim vjerujem da ste mislili u tome da datum odnosno 2009., krajem 2009. Hrvatska ima mogućnost da se sa kvalitetnim i dobrim zakonima pripremi i da stvori standarde kako bi ulazak u Europsku uniju 2009. bio moguć.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Ante Markov.
Pa ja, ja apsolutno ne ulazim u vaše pravo da vi mislite da Hrvatska 2009. može ući u Europsku uniju. Ja nisam siguran da će građani ove zemlje u onom smislu o kome sam ja govorio biti spremni da svi zajedno imamo iste uvjete, iste kriterije i da nam važe ista pravila. Pa i danas vidimo da ta pravila nisu ista kad je u pitanju međunarodno poimanje povijesnih događaja. Kad je u pitanju odnos talijanskog predsjednika i hrvatskog predsjednika. Pa se bojim da i na ovom drugom tragu o području ta ravnopravnost i neće biti baš najbolje izražena.
Poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovana ministrice sa državnim tajnicama. Mi ovdje imamo jedan po meni ključni problem. Znamo kuda idemo, znamo kada bismo željeli na taj cilj doći međutim mi ne znamo u ovom trenutku koliko će taj put biti dug? Koliko na tom putu imamo zavoja, prepreka? Koliko stepenica na tom putu moramo savladati? Kad to ne znamo onda naravno da imamo drugi veliki problem a to je pitanje dinamike. Mi u ovom trenutku ne znamo da li da na tom putu moramo trčati ili se naprosto možemo u Europu odšpancirati jer imamo malo prepreka, kratki put i vrlo lako ćemo ih savladati. Ili imamo jako puno prepreka, jako dugački put, jako puno moramo raditi pa nam je vrijeme ne da o tome razmišljamo i razgovaramo nego naprosto da hitro počnemo trčati kako bismo stigli one zacrtane ciljeve koje imamo. Dakle naš problem je da ne možemo, mi naravno da ćemo podržati svaki plan usklađivanja sa pravnom stečevinom Europske unije, ali imamo problem jer ne znamo u ovom trenutku da li je on dostatan? Da li doista jesu određeni pravi prioriteti? Da li bi mogli biti neki drugi prioriteti? Da li je on preopsežan ili je možda nedovoljno opsežan? Da li je terminski definiran onako kako bi trebao biti definiran da doista ostvarimo taj cilj koji naravno da svi želimo, a to je dakle da 2009. budemo spremni, budemo spremni za ulazak u Europsku uniju što znači da ne samo da završimo pregovore nego da smo uskladili pravnu stečevinu i tako dalje. Ali treba ovdje imati na umu koliko se sjećam kad je gospodin Baroso bio u ovoj sabornici on je rekao da eto Hrvatskoj neće biti dovoljno samo usklađivanje sa pravnom stečevinom nego će se od Hrvatske očekivati da to što je uskladila i implementira u društvo i ne samo da implementira nego i da provede reforme na tom putu. Dakle da doista to sve u hrvatskom društvu i zaživi. Bojim se da budući da ne znamo koliko još imamo za napraviti da taj cilj nismo si dovoljno ambiciozno postavili na način da u ovom prvom vremenu dakle još 2007. i 2008. učinimo što je više moguće kako bismo na kraju doista ostavili samo neke stvari, neke stvari za glancanje. Nadalje, u ovom planu nedostaje nam isto tako i razlozi zbog čega nismo u zadovoljavajućoj mjeri ostvarili prošlogodišnji plan usklađivanja s jedne strane. I s druge strane što mislim da je ključno, nemamo kriterije učinka implementacije tih zakona. Mi ovdje imamo u dodatku A koji smo primili na znanje doista vrlo sadržajno pobrojano sve što jest činjeno i ne samo na planu usklađivanja sa Europskom unijom, jer ovdje praktično imamo jedan, u dodatku A imamo temeljiti opis onoga što je Vlada i Sabor prošle godine radila na pripremi zakona, a Sabor na usvajanju zakona. Imamo čak i napisano što je pripremljeno, a još nije u Sabor poslano. Međutim mi ovdje iz dodatka A nigdje ne vidimo kakav je učinak toga. Mi bi moralo kao saborski zastupnici, a mislim i kao hrvatska javnost ovaj plan usklađivanja dakle trenutak shvatiti kao nekakvo podnošenje izvješća o stanju nacije na tom putu reformi i priključivanja ka Europskoj uniji. Dakle morali bi imati izvješće što smo učinili u proteklom razdoblju, koje su nam zamke i nedostaci i što sve trebamo činiti u tim etapama do 2009. A 2009. nije tako daleko, dakle ostaje nam samo još dvije i pol ili tri godine od čega je ova prva praktično samo na pola, jer druga polovica godine će biti definitivno jako izborna i bit će vrlo teško donositi neke zakone, posebno zakone od kojih se očekuje da se provode reforme u društvu. Mi nažalost umjesto toga imamo samo dakle jedno tehničko izvješće što se činilo. I imamo jedan dokument koji govori što se planira u ovoj godini učiniti, pri čemu ni tu čak nemamo što bi bilo dobro da je ova tabela popunjena, dakle da znamo kad će neki zakon biti upućen u Vladu, kad će biti donesen na Vladi, kad će biti upućen u Sabor, kada se planira primjerice u Saboru on usvojiti, to je nama u Saboru malo teško jer mi ne znamo što ćemo raditi poslijepodne, a kamoli kad ćemo donositi neki zakon, i na kraju kakav je status toga. Ali znate, u Europskoj uniji Parlament isto i Vlade malo onako dugoročnije rade pa se otprilike zna i nekoliko mjeseci unaprijed kad će neka točka biti kako bi se i zastupnici i stručna javnost i politička javnost mogla o nečemu pripremiti i o tome razgovarati. Evo mi se pripremo, već cijelu godinu raspravljati primjerice o Zakonu o srednjem obrazovanju, zato jer je ministar najavio da će od sljedeće godine srednje obrazovanje biti obavezno. Čak štoviše najavljuje se da će biti potrebno izmijeniti Ustav da bi srednje obrazovanje od sljedeće školske godine bilo obvezno. E sad slijedi iznenađenje, znate, u planu usklađivanja sa Europskom unijom uopće nema Zakona o srednjem obrazovanju. Tek u trećem kvartalu imamo Zakon o strukovnom obrazovanju. Što znači, odnosno da li to znači da će samo biti obvezno srednje obrazovanje u gimnazijama, primjerice, a ne i u strukovnim školama. Jer ako ćemo tek u trećem kvartalu imati Zakon o strukovnom školstvu onda je gotovo nemoguće da ćemo 1.9., odnosno 3. rujna kada počinje nova školska godina imati obvezno srednje obrazovanje. Jer ta djeca koja bi trebala ići u obvezno srednje obrazovanje neće znati u kakve strukovne škole će ići, budući da tek treba donijeti zakon. Ako idemo na obavezno srednje obrazovanje, onda pretpostavljam da se i taj zakon treba uskladiti sa europskom pravnom stečevinom. I ako radimo takvu jednu radikalnu reformu kao što je prelazak iz fakultativnog u obavezno srednje obrazovanje onda je to prvi prioritet. Onda srednje obrazovanje mora biti, odnosno Zakon o srednjem obrazovanju i donošenje Školskog standarda za srednje obrazovanje treba biti u prvom kvartalu ove godine. Ili ćemo ponovno reći, o.k. idemo u to, ali ćemo onda u, ne znam, 2008. donijeti, 2007. strukovnu, 2008. opće srednje obrazovanje, a 2012. možda standarde. Kada ovaj plan dakle ovu tabelu uskladite i pogledate sa dodatkom A onda vidite isto tako da do, da u srednjeročnom planu, dakle ovdje u dodatku A ne piše uopće ništa o obveznom srednjem obrazovanju. E sad se postavlja pitanje da li je obvezno srednje obrazovanje samo koristi se kao politička poruka za domaće prilike, a da o tome Europi ništa nismo rekli ili doista jesu ta dva procesa u potpunosti usklađena. Dakle, mislim da bi u tome trebalo napraviti još jedan iskorak u ovim ciljevima o kojima sam ja govorio. I na posljetku ono što bi trebao rezultat toga biti, dakle nema ulaska u Europsku uniju bez jedne, jedine činjenice, a to je referendum. Sve ovo ostalo su preduvjeti. Dakle i pravna stečevina i ratifikacije i odluka Sabora i odluke Vlade. Mi bi morali na kraju svakog izvješća, odnosno na početku svakog plana imati rezultat našeg rada iz prošle godine. Dakle mi bi trebali znati kakav je učinak Komunikacijske strategije koji smo usvojili prošle godine, novelirali dakle druga je usvojena prošle godine i što ćemo ove godine činiti i kakav nam je cilj na kraju ove godine. Jer sve ovo je potpuno bespotrebno raditi ukoliko na kraju tog procesa građani Hrvatske neće, više od polovice njih, reći da, mi želimo ući u Europsku uniju. Dakle svakako bi bilo potrebno da se u budućnosti ovaj dokument dopuni Izvješćem o realizaciji komunikacijske strategije. Nažalost naš zahtjev da Saboru se podnosi to izvješće nije usvojeno nego se ono podnosi Vladi. Ali mislim da bi bilo korektno da i Sabor dobije Izvješće o učinku komunikacijske strategije u proteklom razdoblju. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočno je kolega Mršić ustvrdio da se u drugim parlamentima nekoliko mjeseci znaju teme i kad će se raspravljati itd. Naime, poznavajući rad drugih parlamenata i po Europi pa i drugdje sasvim sigurno da je to netočno. Dakle oni funkcioniraju na sličan način kao što funkcionira naš Sabor. I u tom smislu Hrvatski sabor na vrijeme donosi prijedlog dnevnog reda. Zna se koja je procedura. Prema tome ne morate nas na taj način uspoređivati jer je netočno potpuno.
Četiri replike sada imamo još. Prvi, poštovani zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospođo ministrice. Pa ja ustvari sam se odmah na početku javio za repliku iako je i na kraju svog izlaganja uvaženi zastupnik Mršić se dotaknuo upravo toga o čemu ja želim replicirati. Naime vaše uvodne opservacije koje ste govorili iako općenito, su vrlo važne. Važno je da Vlada, pa na kraju krajeva i svi zastupnici Hrvatskoga sabora jasno znaju taj put o kojem ste uvodno govorili, ali prije svega je važno spomenuti da li građani Republike Hrvatske znaju kojim putem i kojom brzinom idemo u Europsku uniju jer na kraju će kao što ste i na kraju spomenuli vi, ocjenu da li smo spremni i da li želimo u Europsku uniju pravo dati građani Republike Hrvatske na referendumu. Ako mi ovdje u Hrvatskom saboru nismo do kraja usuglasili stavove da li je dinamika puta dobra, da li je plan usklađivanja o kojem sada ovdje govorimo dobar ili treba biti drugačiji, pitanje je kako će i na koji način to tumačiti sebi građani Republike Hrvatske. Svakako da sve ovo skupa je itekako povezano sa učincima komunikacijske strategije koji po mom osobnom mišljenju nisu još uvijek dobro valorizirani, ustvari niti se ne vide ti učinci. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa ja doista mislim da je potrebno na ovom poslu, a ajmo ga zvati europski posao, promijeniti ovu tezu o konkurenciji između političkih stranaka, između Vlade i Sabora, između Sabora i građana i mislim da trebamo tu tezu o konkurenciji pretvoriti o tezi o partnerstvu jer doista je ovo posao gdje je postignut nacionalni i politički koncenzus i mislim da bi svi trebali u tome pronaći svoje mjesto kako doprinijeti tome na tom putu, jel'. Ovdje ja kao oporbeni zastupnik ipak mislim da postoji jedan mali onako zazor od oporbenih zastupnika ili od Parlamenta u tome i da se ne koristi Parlament dovoljno dobro od strane Vlade da bismo na tom putu bili dovoljno efikasni, da bismo bili dovoljno brzi, da bismo u željenom vremenu savladavali put i da bismo zajednički donosili prioritete kako na tom putu što bolje uspjeti. Prema tome ovdje mislim da ćemo biti svi pobjednici, neće biti pobijeđenih i pobjednika, svi ćemo biti pobjednici ukoliko doista ostvarimo taj cilj da 2009. budemo u potpunosti usklađeni, ali ne Vlada, ne ministarstvo, ne Sabor nego Republika Hrvatska i građani Republike Hrvatske sa svojim željama i sa onim što Europa od nas očekuje i ukoliko građani Republike Hrvatske njih više od 50% bude zainteresirano ući u Europsku uniju jer će smatrati da će tamo imati više koristi nego nedostataka.
Poštovani zastupnik Ante Markov replika.
Hvala lijepa. Kolega Mršić je nastavno na najavu Vlade Republike Hrvatske o uvođenju obvezatnog srednjoškolskog obrazovanja zapitao se zbog čega se, sa pravom se zapitao zbog čega se ne nalazi na listi prioriteta o kojoj sada raspravljamo, ali zapitao se da li je u naravi to europska stečevina da znamo i o tome imati svoj sud. Ja se samo nadam da to nije politička stečevina koju želimo na politički način razgovarati, jer mislim da to ne bi bilo dobro, jer uistinu srednjoškolsko obrazovanje je vrlo bitno, ali ono iziskuje čitav niz preduvjeta koji se moraju stvoriti da se tako nešto uvede. I naravno svi ti uvjeti koji se trebaju stvoriti, ne stanuju u Europskoj uniji nego stanuju ovdje u Hrvatskoj i trebaju biti od ovog Doma otvoreni, a građanima se ne smije tako olako davati obećanja koja se mogu protumačiti kao dio izborne godine.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa moja bojazan kod srednjeg obrazovanja nije išla toliko prema Europi, ona je išla više ka tome da vidimo da li doista taj cilj se može 3. rujna realizirati. Jer naime ukoliko se izmijeni Ustav i ide se za tim da bude obavezno srednje obrazovanje, nama na jesen fali negdje između 7 i 10 tisuća stolaca u nepostojećim učionicama gdje će ti učenici koji inače ne upisuju se u srednju školu, morati krenuti u prvi razred. Dakle to je prvi prostorni preduvjet. Drugi preduvjet je da mi smo prvo čuli da će biti obavezno srednje obrazovanje pa onda za nekoliko mjeseci smo čuli da će biti tek prva dva razreda obavezna u tom srednjem obrazovanju, pa se postavlja pitanje da li idemo u nekakvu radikalnu reformu srednjeg obrazovanja jer primjerice što će gimnazijalac nakon 2. razreda, koju će on imati struku. Što će jedan obrtnik nakon 2. razreda kada imamo trogodišnje i četverogodišnje obrtničko obrazovanje, odnosno strukovno obrazovanje. Što će drugi srednjoškolac koji ide u opću školu, nakon 2. razreda? Dakle tu se postavlja cijeli niz pitanja, ali onda je apsurdno da imamo ovdje dakle prijedlog o strukovnom obrazovanju, a nemamo prijedlog o srednjoškolskom obrazovanju sa standardima. Čak što više, onda kada pogledate kako zadovoljiti ove prostorne uvjete, vidite da je ovaj plan u nesuglasju sa smjernicama, odnosno sa Zakonom o izvršavanju državnog proračuna, jer Zakon o izvršavanju državnog proračuna je rekao da će se donijeti novi Zakon o javno-privatnom partnerstvu. On još nje donesen i pitanje je kako ćemo tako regulirati javno-privatno partnerstvo tijekom ove godine koje bi trebalo omogućiti da se evo sagradi neka od tih učionica. Dakle mene brine da 3. rujna srednjoškolci ponovno ne postanu eksperiment, jer mi nemamo pravo eksperimentirati na živim ljudima.
Poštovani zastupnik Valter Poropat, replika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ono što je rekao kolega Mršić, ja velim da o tim stvarima razmišljamo isto, a to znači da bi do 2009. godine morali biti spremni ući u Europsku uniju što se tiče zakonske regulative, ali i implementacije te zakonske regulative u život i standard života hrvatskih građana. Jer budimo realni, vremena stvarno imamo dovoljno, znamo da smo tek početak 2007. godine, a do kraja 2009. godine imamo punih dvije i pol godine, a ona je nešto više od toga. Dakle, smatram da osobno i na taj način moramo više djelovati na terenu ili doprinositi da postignemo taj cilj, ne da čekamo samo ono što će Vlada učiniti ili neko ministarstvo nego svatko od nas pojedinaca zastupnika da itekako djelujemo i radimo na tome da nam se taj cilj ostvari.
I poštovani zastupnik Antun Kapraljević replika.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa evo, kolega Mršić jako dobro ste primijetili da mi u ovom trenutku bi trebali napraviti ne svojevrsnu inventuru da vidimo šta smo od toga implementirali, šta smo od tih zakona implementirali, ali isto tako da znamo šta nas još čeka? Međutim, još veće pitanje je, šta smo mi od toga implementirali u društvo? Šta smo od onih prijedloga koje smo napravili po pitanju korupcije napravili? Šta smo napravili sa poljoprivredom, s brodogradnjom? I da na nabrajam dalje. Zatim, postavlja se pitanje i suvereniteta ekonomskog, financijskog, gospodarskog? Kako čuvamo prirodnu baštinu? I zbog toga svega što mislim da smo napravili malo ili premalo, Hrvatska je prekrasnu prilagodbu napravila samo u dvije stvari. Prvo. Premijer prekrasno funkcionira u hodnicima Bruxellesa. I drugo. Kud Europa okom, tu mi skokom.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite!
Pa možda bi ovdje, nije bilo vremena, nije nažalost, mi ni nemamo priliku napraviti raspravu o tome, o nečem što bi se moglo govoriti čak i o lobiranju Republike Hrvatske za ulazak u Europsku uniju i za te reforme. Nažalost, ono nije slojevito onako kako bi trebalo biti. Ono se odvija samo na najvišoj razini dakle, premijera, ministara, parlamentarnih zastupnika. Pregovarački timovi se sreću s nekim tamo ljudima iz administracije od kojih većina bojim se nikada nije niti bila u Hrvatskoj. A da bismo na tom putu bili uspješni, naše lobiranje mora biti potpuno slojevito dakle, uključivati od toga da pojedine jedinice lokalne samouprave, civilna društva, druge organizacije znaju što mogu očekivati od Europske unije da budu upoznate sa tim što se u Europskoj uniji čini, da budu uključene u sve procese, ne samo političke, nego sve aktivnosti koje Europska unija provodi i da praktično i fizički određeno vrijeme budu prisutni u Bruxellesu, kreću se u tim krugovima kako bi prilagodili i doveli do toga da građani doista shvaćaju Europsku uniju kao nešto što im donosi samo buduće koristi. I da u to budu osobno uvjereni, a ne da ih mi moramo posredno uvjeravati u to što će im evo, tamo neka Europska unija ili nekakav Bruxelles donijeti.
Završni osvrt, ministrica vanjskih poslova i europskih integracija, Kolinda Grabar-Kitarović. Izvolite!
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Prije svega vam zahvaljujem na svim argumentima i mišljenjima koja su iznesena u ovoj današnjoj raspravi jer doista proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji je proces koji je da tako nazove vlasništvo sviju građana. Pa tako prije svega i vi kao predstavnici predstavničke demokracije u njemu morate i imate pravo sudjelovati. Kad je riječ o samoj raspravi ja bih podsjetila da se o procesu pregovora intenzivno raspravlja u okvirima Nacionalnog odbora za pristupanje Republike Hrvatske odnosno za praćenje procesa pregovora u kojem su zastupljeni i svi klubovi. A isto tako Vlada i redovito podnosi izvješće dva puta godišnje nakon završetka svakog predsjedanja upravo Hrvatskome saboru. Iznimno mi je drago, žao mi je da uvaženi zastupnik Kovačević trenutno nije ovdje, ali da se svi doista slažemo i ono što sam istaknula na početku da je osnovna misao vodilja pristupnih pregovora kvaliteta dogovorenog s aspekta zaštite najvažnijih nacionalnih interesa što onda određuje svakako i proces usklađivanja zakonodavstva a ne isključivo njihova brzina. Iako naglašavam da je svakako i brzina jedan od elemenata koji su bitni. Ja ću sad u ovom osvrtu doista nastojati odgovoriti na sva vaša pitanja i primjedbe. Bilo ih je dosta. Pokušat ću to sistematizirati na neki način. Prije svega kad je riječ o samom Nacionalnom programu i onome što je uvaženi zastupnik Arlović rekao, svakako slažem se s njim i drago mi je da je pojasnio što je to zapravo pravna stečevina s kojom se usklađuje hrvatsko zakonodavstvo. Dakle, da je to niz ugovora, direktiva, zakonskih propisa s kojim se zakonodavstvo usklađuje a koje je napisano na više od 80.-tak tisuća stranica. Isto tako je činjenica da smo se opredijelili za usklađivanje našega zakonodavstva ne zato što to od nas traži Europska unija. Dakle, ne isključivo zbog članstva kao cilja samoga po sebi, nego upravo zato da bismo uredili politički, gospodarski, socijalni i sve druge sustave u samoj Republici Hrvatskoj i kako bismo poboljšali životni standard naših građana prije svega. Samo dvije primjedbe odnosno obrazloženja glede primjedbi uvaženog zastupnika Arlovića, zašto se ne prilažu obrazloženja i zašto Sabor prihvaća samo anex A, a ne cijeli Nacionalni program? Čudi me zapravo da je to pitanje postavljeno tek sada nakon pet godina dakle, kad je riječ o 5. Nacionalnom programu jer to je bila i dosadašnja praksa. A zapravo i nakon rasprave 2002. godine u Hrvatskome saboru, u siječnju 2003. godine prihvaćen je zaključak u kojem se upravo donosi to rješenje odnosno zaključuje se da se Nacionalni program dostavlja Saboru na upoznavanje a da Sabor prihvaća dodatak A sa potpisom zakonodavnih mjera. Zašto se taj popis zakonodavnih mjera mijenja? I zašto je 2006. godina, zašto je donesen manji broj zakona? Donešeno ih je zapravo 28, nego što je to bilo inicijalno predviđeno. 2006. godina bila je vrlo specifična godina. I mi smo i ja osobno i svi mi naglašavali svakom prigodom kad su se usklađivali Nacionalni programi i, kad se donosio, kad je Sabor prihvaćao taj anex, da je riječ o živom, radnom dokumentu koji se nadopunjuje sukladno potrebama i procjenama resora. A svakako u 2006. godini dogodila se činjenica da upravo nakon završetka procesa screeninga odnosno procesa usporedbe i dubinske raščlambe analize hrvatskog zakonodavstva i njegove usporedbe s pravnom stečevinom, tek nakon završetka toga procesa možemo biti sasvim sigurni koliko smo toga zapravo uskladili do sada, što je ono što preostaje za usklađivanje i što će biti predmet pregovora. Proces screeninga je završen u manje od godinu dana. I tu mogu doista kazati da je taj pregovarački tim o kojem se i maloprije govorilo, ako i čini trenutno više od 2 tisuće osoba uključujući i predstojnike strukovnih udruga, fakulteta, civilnoga društva dakle, na taj način je uključena ne samo Vlada i Hrvatski sabor putem Nacionalnog odbora nego doista i civilnog društvo i stručnjaci iz Hrvatske. Da nakon tog procesa koji je, za koji smo dobili najpozitivnije ocjene od strane Europske komisije, da je završena znači i ta raščlamba, usporedba zakonodavstva. Međutim, još uvijek nismo dobili sva izvješća o screeningu i očekujemo ta izvješća u prvo kvartalu ove godine. Njemačko predsjedništvo na to se obvezalo. I zapravo kad sva ta izvješća pristignu onda će doći i do revizije ovog Nacionalnog programa za ovu godinu, sukladno tome kako se procijeni, dakle koje su obveze Hrvatske eventualna mjerila za otvaranje i za zatvaranje poglavlja i sve ostalo, jer naglašavam mjere koje su zakonodavne i sve ostale mjere koje se donose u ovom programu za 2007. godinu prije svega su usklađene sa potrebama iz pregovora sa samim procesom pregovora. Inače Vlada već evo daje i taj pregled okvirni plan što će se i kako će se usklađivati i za 2008. i 2009. godinu. Međutim, trebam naglasiti da zahtjev koji je danas postavljen da se prije ljeta ove godine uspostavi višegodišnji program, detaljni program usklađivanja ne možemo ostvariti obzirom da evo očekujemo u vrijeme slovenskog predsjedanja Europske unije, dakle sljedeće godine, predaje najvećeg broja pregovaračkih stajališta kao i dovršetak verifikacije mjerila za otvaranje pregovora. U tome želimo postići i neka prijelazna razdoblja, jer normalno Hrvatska ne može i to je i bit pregovora zapravo da se pregovara ne o sadržaju pravne stečevine nego o prijelaznim razdobljima sukladno tome kako možemo prilagođavati naš cjelokupni sustav, dakle tražiti ćemo prijelazna razdoblja. Ako sada ugradimo plan usklađivanja unaprijed, dakle ako do ljeta donesemo taj definitivni konačni plan, to može biti i otežavajuća okolnost u borbi za prijelazna razdoblja, zato treba biti oprezan u planiranju dinamike jer ne želimo neke bitke za interese Republike Hrvatske ne samo izgubiti unaprijed već ih unaprijed zapravo niti ne započeti prije nego što počnemo pregovore po pojedinim poglavljima. Nadalje kada je riječ o pojedinim zakonima koje ste spominjali za proteklu godinu zašto nije doneseno o regionalnom razvoju. Prije svega činjenica je da smo još uvijek u postupku konzultacijama sa Europskom unijom o podjelama na tzv. NAC2 statističke regije i slijedom te podjele koju Europska unija još nije prihvatila, a proces konzultacija je u tijeku, nakon tog usvajanja izraditi će se mapa regionalnih potpora, projekt pomoći za tu izradu mapa regionalnih potpora od strane Europske unije upravo je u tijeku, a obzirom da pregovori nisu započeli i mapa regionalnih potpora o kojoj ovisi Zakon o regionalnom razvoju izrađuje se zajedno sa Europskom komisijom. Budući da je riječ o teškoj temi koja svakako definira i razvoj zemlje, cijele zemlje, razvoj Republike Hrvatske, tom pitanju želimo posvetiti doista najveću pozornost i zato mislim da kada je riječ o regionalnom razvoju doista treba nastupati vrlo oprezno i nakon formalnog dogovora sa DG regijom i Eurostatom nakon izrade, nakon prihvaćanja podjele na statističke regije onda pristupiti i konkretnim rješenjima. Koncesije doista uistinu su bile planirane, međutim isto tako spoznala se i složenost sustava koncesija, a kada govorimo o tom sustavu ne mislim samo na Zakon o koncesijama nego i 40 propisa koji uređuju koncesije s jedne strane, licence s druge strane. To je ogroman pravni posao i jednostavno ne želi se srušiti cijeli sustav nego svesti na jednaka pravila za sve i na jednaku pravnu zaštitu isto tako za sve. I isto tako valja naglasiti kada je riječ o cijeloj toj problematici da prije svega isto tako treba voditi računa o nacionalnim interesima Republike Hrvatske i svemu onome što želimo zaštititi i kroz sustav koncesija. Isto tako imam prigodu najaviti da u suradnji sa OECD-om a u ožujku sa MMF-om sljedeći tjedan Vlada usvaja smjernice za izradu Zakona o koncesijama i 40 propisa kako bismo imali i polazišnu osnovu i hodograme za sve povezane sektorske zakone. Nadalje, kada je riječ o komunikacijskoj strategiji, doista slažem se s vama da nju treba pojačati i osnažiti i pozivam vas ovom prilikom da se kao saborski zastupnici uključite u samu provedbu komunikacijske strategije obzirom da iako je to obveza Vlade, Vlada je ta koja može jednim dijelom biti i kredibilna u odnosu na hrvatske građane kada predstavlja prednosti i nedostatke članstva u Europskoj uniji, a svakako mislim da u tome veliki kredibilitet imaju i saborski zastupnici, stručnjaci, posebno članovi akademske zajednice i mislim doista da je komunikacijska strategija i njena provedba obveza sviju nas. Iskoristila bih prigodu isto tako da vas podsjetim da Ministarstvo redovito organizira tzv. nacionalne forume gdje idemo od mjesta do mjesta u Hrvatskoj. Primjerice u ponedjeljak smo u Rijeci i raspravljamo o istinama i zabludama o Europskoj uniji. Moram kazati da redovito pozivamo saborske zastupnike na te forume, naročito one koji su iz određene županije u kojoj održavamo forum. Na žalost odaziv nije uvijek zadovoljavajući i evo pozivam sada uvaženog zastupnika Mršića da nam se pridruži na nacionalnim forumima koje ćemo održati u ako želite u Rijeci, ali htjela sam vas pozvati u Koprivnici i u Virovitici da nam se pridružite. Turizam kao tercijalna djelatnost iznimno bitno, slažem se u potpunosti, svjesni smo važnosti iako je zapravo usklađivanje toga marginalno, ipak smo mi u sklopu analize učinaka članstva Republike Hrvatske Europskoj uniji na hrvatsko gospodarstvo i uopće sveukupni život u Republici Hrvatskoj, ta analiza koju smo još prošle godine zatražili od Ekonomskog instituta, on to radi u suradnji sa ostalim institucijama u Hrvatskoj, jedno od opsežnih studija je upravo analiza učinaka u turizmu. Dakle iako je samo usklađivanje marginalno, shvaćamo važnost te djelatnosti i zbog toga ćete dobiti i rezultate uskoro nadam se, obećali su nam negdje u 3. mjesecu ove godine da će biti gotove kompletne studije koje smo zatražili protekle godine. Isto tako … [[Ne razumije se.]] analiza za svaki zakon moram kazati, dakle da u ovom trenutku svaki zakon koji odlazi u Sabor prati tzv. … [[Ne razumije se.]] koji se trenutno svodi na financijske učinke a do srpnja ove godine svaki zakon pratit će kompletna analiza svih financijskih, pravnih i drugih učinaka. Nadalje, glede financija, netko je spomenuo financije na što se troše novci. Napominjem da je glavnina novaca koja se troši u sklopu usklađivanja ide na reformu pravosuđa i na znanost, a mislim da ćete se svi složiti da su to apsolutno prioriteti ne samo u procesu pridruživanja nego uopće za razvoj Republike Hrvatske. Zakon o lovu ovisi o Zakonu o koncesijama, dakle to je vezano uz to. Napominjem isto tako da uz broj zakona koje donosi Hrvatski sabor kada je riječ o usklađivanju zakonodavstva treba reći da je Vlada u protekle tri godine donijela i 414 uredbi i drugih podzakonskih akata, a to isto tako spada u proces usklađivanja. Dakle ne može se reći da on ne ide svojim pravim tempom nego upravo da smo u tim provedbenim fazama kad se ne donosi isključivo samo okvirni zakoni nego se donose i provedbeni akti a implementacija je upravo i sama srž toga procesa. Isto tako valja kazati s čime se suočavate i svi vi u Hrvatskome saboru da zakoni koji se danas donose da su puno složeniji nego što je to bilo samo usklađivanje sa direktivama na početku. I ne mogu se složiti s argumentom kojeg je danas izveo poštovani zastupnik Kovačević da je riječ o bukvalnim poluprijevodima direktiva. Ne, naprotiv prijedlozi zakona su rezultat jednog duljeg procesa usklađivanja u koji se uključuju ne samo tijela državne uprave nego i stručnjaci. Onda se on šalje na mišljenje komisiji. Komisija vraća, opet ide na usklađivanje u tijelima državne uprave na konačno mišljenje komisiji i onda se šalju u Hrvatski sabor u saborske odbore i tako dalje. Dakle i to je jedan od razloga zašto proces usklađivanja zakonodavstva ne ide onako brzo kao što je išao u počecima. Jednostavno zato što ne želimo da nam se zakoni vraćaju ponovo u postupak radi ponovnog usklađivanja kao što se to znalo događati ranije kad bi se samo djelomično usklađivali jer zakon je usklađen samo kad je u potpunosti usklađen. I isto tako otklanjam primjedbu da se u Hrvatski sabor, da Vlada šalje zakone koji nemaju veze s usklađivanjem pod oznakom P.Z.E. kako bi išli u hitnu proceduru. Jer zakoni uvijek sadrže izjavu o usklađenosti i usporedni prikaz usklađenosti i kategorički tvrdim da ova Vlada ne šalje zakone koji nemaju veze s usklađivanjem. Možda je to netko radio ranije ali ova Vlada to sigurno ne radi. Isto tako apsolutno je netočno da u procesu pristupanja, da u procesu pregovora popuštamo, prihvaćamo uvjete pojedinih članica i da Italija i Slovenija brane primjenu ZERP-a ili da se prihvaćaju njihovi uvjeti u pregovorima. To u potpunosti otklanjam i to otklanja uostalom i sama Europska komisija odnosno Europska unija gdje se vrlo jasno za otvorena pitanja koja imamo sa susjedima kaže da su to bilateralna otvorena pitanja koja nisu proces pristupanja. Imamo odgovornost i mi i zemlja s kojom imamo otvorena pitanja da ih riješimo ako nije moguće pregovorima onda izlaskom pred međunarodno pravosudno tijelo. Međutim Europska unija neće se niti se nije miješala u meritum procesa i rješavanja tih otvorenih pitanja. I svakako bih podsjetila zapravo da je odluku o suspenziji ZERP-a bio donio Hrvatski sabor u odnosu na članice, države članice Europske unije a prošle godine zapravo na prijedlog Vlade donešena je odluka o njegovoj primjeni najkasnije sa 1. siječnjem 2008. godine. Dakle apsolutno Vlada niti Republika Hrvatska ne pristaju na bilo kakve ucjene bilo koga jer nacionalni interesi su prije svega. Naposljetku bih htjela kazati i odgovoriti na ove primjedbe da je kad je riječ o reformama da su nažalost izgubljene 3 godine i da nije ništa učinjeno. Prije svega takve argumente pobija izvješće o napretku Europske komisije koja bilježi napredak Republike Hrvatske u svim područjima i ja bih podsjetila da je prošlogodišnje izvješće o napretku duplo kraće od onoga za 2005. godinu i da se doista bilježi taj napredak. U nekim područjima je on veći, u nekim područjima je manji međutim bilježi se napredak u svim područjima uključujući i u tzv . poglavlju obveza, preuzimanja obveznih članstva što se zapravo odnosi na usklađivanje zakonodavstva. A kad je riječ o reformama i koliko je učinjeno mislim da je najbolje sagledati stanje u vrijeme naših odgovora na upitnik i usporediti sa današnjim stanjem. Ne samo sa izvješćem o napretku nego sa svim onim što smo učinili. Primjerice u odgovorima na upitnik kad je riječ o malom i srednjem poduzetništvu ističe sa kako zapravo ništa nije dostupno niti na internetu a primjerice Hitro HR je to riješio na takav način da zapravo govorimo o razlikama. Danas govorimo o svemirskom brodu u odnosu na vrlo primitivno vozilo u to vrijeme. Dakle apsolutno ne da nisu izgubljene godine nego se doista, doista radi na primjeni svih reformi. A kad je riječ o tome što je spomenuo uvaženi zastupnik Mimica da je prethodna Vlada imala ambicije da Hrvatska bude spremna za članstvo u 2007. godini a da je ova Vlada zacrtala 2009. godinu. Da, možda su bile ambicije za 2007. godinu. Međutim one nisu bile utemeljene na nekakvim projekcijama obzirom da su i nacionalni planovi u to vrijeme se odnosili na jednogodišnje a ne trogodišnje ili višegodišnje razdoblje. A osim toga ako je netko razmišljao o datumima samima po sebi opet je u krivu jer su projekcije bile krive a mislim da i činjenica da iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju koji je potpisan je razvidno da se razmišljalo zapravo o krivim pretpostavkama vremenskima i kad je riječ o nekim složenim političko-socijalnim pitanjima. Ja bih podsjetila da po tom SSP-u smo mi zapravo već trebali u ožujku prošle godine kompletno promijeniti sustav državnih potpora. Odreći se potpora za grad Vukovar, za brdsko-planinska područja. Za područja od posebne državne skrbi za što držim da apsolutno ne odgovara trenutno ni socijalnoj situaciji niti prioritetima Vlade Republike Hrvatske a zapravo i cijeloga Hrvatskoga sabora. A da i ne spominjemo nekretnine za koje se po SSP-u predviđa potpuna liberalizacija za 1. veljače 2009. godine bez obzira bila Hrvatska tada članicom Europske unije ili ne što je svakako jedna vrlo otežavajuća okolnost u pregovorima upravo u poglavlju o kretanju kapitala. Slobodi kretanja kapitala. Dakle moramo krenuti iz tih pozicija koje su zacrtane u SSP-u. I naposljetku u zaključku ovoga svega što je rečeno danas zahvaljujem svima još jednom na raspravi, na konstruktivnim prijedlozima. Mi ih i dalje uvijek uključujemo i u naše, i u naš rad i u naše nacionalne programe. Oni su vrlo korisni. Ovo je proces učenja za sve nas ne samo od strane Europske unije, Europske komisije od strane država članica od kojih mi preuzimamo to iskustvo nego i međusobni proces učenja gdje i mi kao Vlada isto tako i temeljem vaših primjedbi i sugestija možemo korigirati i svoj rad. A isto tako evo naposljetku da ne bude zabune ova će Vlada do kraja, prije isteka ovoga desetljeća uvesti Hrvatsku u Europsku uniju. Hvala vam lijepa. … [[Pljesak.]]
Hvala. Poštovani zastupnik Ante Markov, ispravak netočnog navoda.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine predsjedniče nimalo u nakani da osporim ili da demantiram ovo završno izlaganje uvažene ministrice vanjskih poslova i europskih integracija nego prije svega da činjenično pojasnim jedno područje kojeg se uvažena ministrica dotakla [[Upadica: Pojasnite.]] A mislim da nije točno konstatirala da je turizam minoran u pogledu istraživanja koje je provedeno jer izvješće Vlade Republike Hrvatske kaže da je udio turizma u bruto društvenom proizvodu 2006. godine iznosio 19,8% što je izuzetno visok … … [[Upadica se ne razumije.]] /Upadica: Nije to rečeno./
Nije, nije rečeno da je turizam minoran. … [[Govornik se ne razumije.]] usklađivanje ali … Poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović.
Mislila sam ispraviti jedan netočan navod, jedan netočan navod. Ali s obzirom da je ministrica Kolinda Grabar Kitarović i također ovo završno da će ova Vlada uvesti Hrvatsku u Europsku uniju. To je naprosto netočno. Ova Vlada neće uvesti Hrvatsku u Europsku uniju.
Dobro, molim vas.
Ova Vlada je uvela siromaštvo u Hrvatsku. Tako da Svjetska banka … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Mir molim vas! Molim vas!
Netočno je da … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] se ovdje navodi da je eto odgođena primjena ZERP-a čak do 2008. godine. To je upravo argument da Hrvatska popušta Italiji, da se hrvatska Vlada još jasno nije izjasnila na stalna, verbalna posizanja hrvatske Vlade, pa bila ona berlusconijeva ili Prodija gdje se stalno tvrdi pa to čak … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]] kako su Zadar, Istra, Dalmatinski otoci povijesne hrvatske, povijesne talijanske zemlje. Na to hrvatska Vlada se nije očitovala. Ona to treba jasno i glasno reći. Zašto nije obilježen 10.2. kada je dobijena diplomatska bitka za pripajanje Istre, Zadra i Dalmatinskih otoka. Upravo … [[Govornik se isključio, ne čuje se.]]
Hrvatski sabor se je vrlo jasno očitovao na teritorijalne pretenzije sa one strane Jadrana. I poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospođo ministrice, netočno je kako je servis HITRO svemirski brod kako ste vi rekli za malo i srednje poduzetništvo u odnosu na razdoblje prije. Naprosto jer servis HITRO govorio samo o osnivanju poduzeća, a ne govori o onom što se trebalo govoriti u ovom sektoru, o usklađivanju Zakona o obrtu, Zakona o zadrugama i Zakona o malom i srednjem poduzetništvu sa stečevina Europske unije. To se nije dogodilo u ovom trogodišnjem možda već čak i četverogodišnjem razdoblju. Fondovi pretpristupni nisu dostupni obrtnicima malim i srednjim. I za vašu informaciju 12 tisuća, 12 milijardi blokada imamo u FINA-i. 30 tisuća ljudi radi u tim poduzećima. Najveći broj je malih i srednjih. Za njih se zapravo nije previše učinilo, a servis HITRO najmanje tu može učiniti.
Hvala. Zaključujem raspravu po ovoj točki dnevnog reda. Prijedlog plana usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnom stečevinom Europske unije za 2007. godinu, dodatak A nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji za 2007. godinu. Dajem na glasovanje prijedlog plana usklađivanja. Možemo glasovati! Rezultat? Sa 93 za, 13 suzdržanih donesen predloženi plan.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Temeljem članka 6. stavka 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav sastavio je listu kandidata koji ulaze u uži izbor suca Ustavnog suda. Za izbor jednog suca Ustavnog suda Republike Hrvatske odbor predlaže listu kandidata na kojoj su Boris Koketi i profesor Davor Krapac. Sukladno članku 9. stavka 2. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske predsjednik Ustavnog suda je 13. rujna 2006. godine izvijestio Hrvatski sabor da sucu Milanu Vukoviću istječe mandat suca Ustavnog suda dana 1. ožujka 2007. godine. Zbog rečeno potrebito je do tog datuma izabrati jednog suca Ustavnog suda kako bi Ustavni sud nastavio djelovati. Člankom 125. stavkom 2. Ustava Republike Hrvatske i člankom 6. stavkom 1. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske propisano je da postupak kandidiranja suca Ustavnog suda i predlaganja za izbor Hrvatskom saboru provodi odbor Hrvatskog sabora nadležan za Ustav. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav Hrvatskog sabora uputio je sukladno članku 6. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske poziv pravosudnim institucijama, pravnim fakultetima, Odvjetničkoj komori, pravničkim udrugama, političkim strankama, drugim pravnim osobama i pojedincima da predlože kandidate za izbor jednog suca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Poziv je objavljen u "Narodnim novinama" broj 132. iz 2006. godine. Na poziv su pravovremeno stigle kandidature Borisa Koketija, profesora Davora Krapca, Andrije Laboša, Marte Vidaković-Mukić. Odbor je ustvrdio da svi kandidati ispunjavaju uvjete za izbor sudaca Ustavnog suda utvrđene Ustavom i ustavnim zakonom i prihvatio je kandidature. Odbor je pozvao na javni razgovor sve kandidate te su tom prigodom članovi Odbora postavili kandidatima niz pitanja na temelju čega su stekli dojam o pojedinom kandidatu. Člankom 6. stavkom 4. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske propisano je da nadležni odbor na temelju prikupljenih podataka i rezultata javnog razgovora sastavlja listu kandidata koji ulaze u uži izbor za suce Ustavnog suda te lista kandidata u pravilu sadržava više kandidata od broja sudaca Ustavnog suda koji se bira. S tim u svezi Odbor je zaključio da sastavi užu listu na kojoj će biti dva kandidata. Prigodom utvrđivanja uže liste članovi Odbora izjašnjavali su se o pojedinim kandidatima. Prigodom izjašnjavanja o kandidatima istaknuto je da je profesor Davor Krapac ugledni sveučilišni profesor s nizom objavljenih radova, velik je autoritet u području u kojem se bavi, a sudjelovao je i u izradi Božićnog Ustava. Također je naglašeno da Boris Koketi tijekom radnog vijeća uspješno je obavljao odgovorne pravosudne dužnosti, a kao pomoćnik ministrice pravosuđa dao je značajan doprinos reformi pravosuđa i povećanju povjerenja u zemljišne knjige. To su odlučni razlozi zašto se Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav opredijelio za ova dva kandidata u odnosu na ostale koji su također pokazali zavidan nivo stručnosti. Takvo opredjeljenje Odbora potvrđeno je javnim glasovanjem pri čemu je jednoglasno utvrđen prijedlog koji se prosljeđuje Hrvatskom saboru. Postupak utvrđivanja i predlaganja kandidata bio je u cijelosti transparentan i pratio je veliki interes javnosti te su u javnom razgovoru i sjednicama nazočili predstavnici OSCE-a, GONG-a i Tiska. Na temelju članka 6. stavka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske Odbor uz prijedlog kandidata za izbor jednog suca Ustavnog suda Republike Hrvatske dostavlja listu svih kandidata koji ispunjavaju uvjete za suca Ustavnog suda Republike Hrvatske te kompletnu dokumentaciju o provedenom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika SDP-a, poštovani zastupnik, potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Klub zastupnika SDP-a moramo odmah u početku reći, smatra da je možda trebalo uz prijedlog ova dva kandidata dostaviti i materijale o druga dva preostala dva kandidata jer formalno i pravno ispunjavaju i oni, pardon ispunjavaju uvjete. I da bi u tom pogledu trebalo, to smo zapravo htjeli reći, ne dostavit nego naznačiti da su i oni ispunili te uvjete i onda dodatno obrazložiti zašto se posebice Odbor opredijelio za ova dva kandidata kao prijedloge, vezano za Ustavni zakon o Ustavnom sudu. Naime o čemu se radi. Vrlo jasno Ustavni zakon kaže da za suca Ustavnog suda, se može izabrat osoba koja je hrvatski državljanin, diplomirani pravnik s najmanje 15 godina radnog iskustva u pravnoj struci koja se istakla znanstvenim ili stručnim radom ili svojim javnim djelovanjem. E sad naravno, ako se radi o osobi koja je stekla doktorat ili znanstveno znanje, ona mora, ne mora imati 15, može imati dovoljno je da ima i samo 12 godina rada u struci. Mi u tom pogledu moramo reći da u formalno pravnom pogledu, formalno sva četiri kandidata a posebice ova dva kandidata koja su predložena ispunjavaju uvjete. I tu nekakvog velikog formalnog prigovora nemamo. Međutim, otvara se pitanje ili može se otvoriti pitanje i sa onog aspekta kako u sadržajnom smislu se formalni uvjeti ispunjavaju i udovoljavaju? I polazeći od te pretpostavke i polazeći od članka 5. Ustavnog zakona o Ustavnom sudu za nas je posve jasno i posve vidljivo iz predloženih materijala, životopisa, popisa i rada kako na znanstvenom, tako na stručnom ali ako hoćete i na javnom području da jedan kandidat apsolutno odskače od svih drugih kandidata i da je to pitanje u takvoj mjeri razrađeno i vidljivo da je praktički neuporedivo u odnosu na druga tri kandidata, pa i u odnosu na jednog od kandidata kojeg sam predlaže Odbor. Radi se o profesoru doktoru Krapcu, Davoru Krapcu koji je sasvim jasno da u svom ovom radu koji je iz životopisa lako izdvojiti i koji je vidljiv, vrlo lijepo se vidi da praktički u svoje 33 godine i 5 mjeseci rada, da je prošao sva područja pravne struke od vježbeničkog odnosa u odvjetništvu do znanstvenika koji je dao ogroman doprinos ne samo na užoj specijalnosti vezano za Kazneno pravo nego i za zaštitu ljudskih prava i sloboda, na zaštitu i ostvarivanje Ustavom propisanih prava i sloboda. A osim toga osobno je i sudjelovao u Ustavnoj komisiji za donošenje Ustava, u izradi kako Božićnog Ustava. Tako valja reći da je itekako doprinjeo svoj dio i dao svoj doprinos na ostvarivanju samog Ustava kroz zakonodavnu djelatnost i rad u stručnim tijelima, ministarstva prije svega pravosuđa ali i drugih ministarstava i Vlade Republike Hrvatske na izradi pojedinih zakona koji su trebali i jesu doprinijeli oživotvorenju kako Božićnog Ustava tako i izmjena i dopuna Ustava i iz '97. i iz 2001. odnosno 2002. godine. Drugo što bismo htjeli naznačiti jeste činjenica da u cijelom svom ovom vremenu od '90. na ovamo profesor doktor Krapac nije bio samo član Ustavne komisije za izradu Ustava, nego je on bio i u čitavom nizu drugih radnih tijela Hrvatskog sabor od Odbora za pravosuđe kao što je i sada primjerice u Odboru za Ustav, Poslovnik i politički sustav. Pa je bio u Državno odvjetničkom vijeću, Državnom sudbenom vijeću itd., i u tom pogledu je posve jasno da je kroz taj svoj rad dao ogroman doprinos ne samo javnom razmatranju pojedinih pitanja, nego prije svega i sa znanstvenog aspekta i iznošenja argumenata u izradi i donošenju zakona na razini zakonodavnog tijela koje je trebalo osigurati one propise koji moraju i trebaju omogućiti da se hrvatski Ustav ostvaruje s jedne strane. I s druge strane da u procesu tranzicije naše zakonodavstvo se istodobno uskladi i sa pravnom stečevinom Europske unije kojoj je itekako važan doprinos dao profesor doktor Krapac. Ne samo kažem kroz naša radna tijela i kroz naš javni rad, nego i kroz članstvo u različitim tijelima Vijeća Europe, zatim na sastancima, na konferencijama i na specijalističkim seminarima u Vijeću Europe, u Europskoj uniji i širom zapravo znanstvenih institucija u kojima je i sam član. Valja podsjetiti da je on član Pravne akademije, da je dopisni član Hrvatske akademije znanosti i u tom pogledu je posve jasno kažem ponovo u ime našeg kluba, da profesor doktor Davor Krapac po nama daleko, daleko u odnosu na ono što iz svog znanstvenog i svog stručnog i svog javnog djelovanja a koje proizlazi iz njegovog životopisa, koji proizlazi i iz njegovih djela napisanih, znanstvenih radova, knjiga, njegovog doprinosa na radu na radnim tijelima Hrvatskog sabora koji smo imali prilike i mi kao zastupnici ne samo upoznati i vidjeti, nego često puta i sa valjanom argumentacijom saslušati argumente pravne naravi koje su pripomogli mnogima neovisno o stranačkoj pripadnosti da kvalitetnije zauzmu politički stav u vezi sa donošenjem nekakvog ili nekog od zakona koji je tema dnevnog reda. Drago nam je da su se pojavile i druge kolege koje su zainteresirani i to iz jednog drugo razloga koji bismo htjeli posebice naznačiti. Naime, radi se o tome da su se druga tri kolege zapravo predložila sami. Taj kolega koji je prihvaćen od strane našeg Odbora da uđe u uži krug odnosno kao drugi kandidat je sam predložen. Naravno, to Ustavni zakon o Ustavnom sudu prihvaća i takvu mogućnost otvara i nije ništa sporno u formalnom pogledu. Ali valja voditi računa i o tome kada se i u kojim slučajevima se dešava da oko kvalitete znanstvene, stručnog doprinosa i javnosti, zatim osobito doprinosa kroz svoje javno djelovanje i za neke osobe kao kandidata za ovako odgovoran posao stane institucija. I u tom pogledu valja reći da je apsolutna prednost po nama kod kolege Davora Krapca jer je on predložen od strane znanstvene ustanove na kojoj radi, od strane Pravnog fakulteta odnosno preciznije od samoga znanstveno nastavnog vijeća i u tom pogledu i dekana i u tom pogledu je posve jasno da u takvoj situaciji je ovo argument više koji u odnosu na ono sve što mi znamo o kandidatu ili što možemo iz priloženih dokumenata, iz priloženih popisa radova. Iz poznavanja samog rada u znanosti dodatno zaključiti i u takvoj stvari smatramo da bi bilo u našem zajedničkom interesu dobiti ovakvog kandidata za suca Ustavnog suda jer bi on u svojim znanstvenim, svojim teoretskim dakle znanjem, svojim praktičnim iskustvom koje je stekao u radnim tijelima Hrvatskog sabora, ustavno-pravnim komisijama, koji je stekao kroz rad na primjeni pravnih propisa itekako doprinio ostvarivanju i provedbi Ustava Republike Hrvatske a uz to valja naznačiti još i jednu osebujnu dužnost koju je obavljao kolega Krapac ili koju je obavljao i kao dio svog javnog djelovanja. Naime kolega Krapac je i vanjski savjetnik Ustavnog suda kada se radi o posebice složenim pitanjima sa područja prava i s kojima se Ustavni sud može susretati kod donošenja pojedinih rješenja. On je u tom segmentu davao i uspijevao riješiti određena pitanja zajedno sa samim Ustavnim sudom. Davao svoja stručna i znanstvena mišljenja koja su itekako doprinijeli i dosadašnjem radu Ustavnog suda na zaštiti i ostvarivanju zaštite ne samo ljudskih prava i sloboda sa aspekte moguće pojedine ustavne tužbe nego prije svega s aspekta zaštite ustavnosti i zakonitosti pravnih propisa koji, koji trebaju biti u skladu sa Ustavom i sa zakonom i koji Ustavni sud njihovu ustavnost odnosno zakonitost ocjenjuje. Polazeći od svega toga za naš Klub je potpuno jasno i nemamo nikakvih dvojbi oko predloženih kandidata. Naš Klub zastupnika će glasati za kolegu Davora Krapca da postane sudac Ustavnog suda jer smatramo uz odavanje poštovanja i svim ostalim kandidatima da je ovo kandidat koji neuporedivo bolje ispunjava formalne, sadržajne, znanstvene, stručne i one sadržaje koji su vezani uz javni rad nego bilo koji od drugih kandidata koji također ispunjavaju ove uvjete ali ne tako dobro i tako kvalitetno kao što to ispunjava profesor doktor Davor Krapac i zbog toga će Klub zastupnika SDP-a glasati za ovog kandidata a ako prođe od srca mu želimo da i dalje nastavi znanstvenim, stručnim i javnim djelovanjem osigurati punu ustavnost i zakonitost kao bitnu pretpostavku zapravo vladavine prava u Republici Hrvatskoj kroz rad Ustavnog suda i kroz ocjenu ustavnosti i zakonitosti akata i propisa koji će se pojavljivati kao mogući, moguće osporavanje pred njim i kroz naravno zaštitu ljudskih prava i sloboda koji su Ustavom posebice propisani u slučajevima kada to naši građani budu tražili da se zaštite njihova Ustavom propisana prava i slobode u ustavnim tužbama. Hvala vam lijepa. Mi ćemo dakle glasati za ovog kandidata. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolega zastupniče. U ime Hrvatske narodne stranke Klub zastupnika kolegica zastupnica potpredsjednica Vesna Pusić. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. U ovoj odluci vezano na suca Ustavnog suda pred nas se sticajem okolnosti stavlja mogućnost koja nije česta i tako uobičajena da tom odlukom možemo pojačati i autoritet jedne izrazito važne institucije za Hrvatsku čiji autoritet u velikoj mjeri proizlazi iz osobnog, stručnog, znanstvenog autoriteta ljudi koji ju čine. Dakle osobni i autoritet i integritet, osobna biografija ljudi koji su ustavni suci u velikoj mjeri dodaje ili doprinosi ili oduzima autoritetu same institucije Ustavnog suda i u cijelom konceptu institucionalnog jačanja Hrvatske koja je jedna od naših temeljnih i zadaća i problema i zahtjeva na ovom putu prema europeizaciji hrvatskih institucija to je sigurno važna odluka. Čini se da je iz procedura koja je ovaj puta vođena može se zaključiti da je a meni se čini da je bila u potpunosti u skladu s onim kako to treba raditi. Dakle ne samo zakonom nego i proceduralno transparentna, usput hoću podsjetiti da se čini da smo možda odstupili nešto od takvog postupka u jednom ranijem slučaju i na taj način izgubili današnjeg doduše pučkog pravobranitelja Juricu Malčića iz ovog sastava sudaca Ustavnog suda. Danas imamo drukčiju proceduru nego što smo, što je bila onda kad se kolega Malčić kandidirao i kad nismo imali ovu vrstu transparentnog postupka niti smo imali ovu vrstu uvida i mogućnosti biranja između kandidata. Što se tiče Ustavnog suda obzirom na procedure koje smo do sad imali, a obzirom i na sastav mislim da je dosta očito da je autoritet te institucije samom činjenicom recimo nerazjašnjenog statusa Ustavnog suca Vukojevića u pogledu sumnji koje su se javile i javnih optužbi koje su iznesene na njegov račun obzirom na njegovo, njegovu ulogu u ratnim godinama institucija Ustavnog suda je po mom mišljenju doživjela jedan prilično ozbiljni napad na vlastiti autoritet i na vlastiti ugled činjenicom da taj slučaj ni na koji način u trajanju mandata suca Vukojevića nije razriješen. I ako išta taj primjer samo potcrtava potrebu da pokušamo barem sada i barem onoliko koliko jeste u našoj moći obzirom da smo Sabor a ne Državno odvjetništvo, dakle koliko jeste u našoj moći doprinijeti da se autoritet te institucije poboljša, vrati, da mu se doprinese pozitivno izborom koji je danas pred nama. E sad, ni u jednom području se ne događa često da imamo kandidata takvog ranga i takvih kvalifikacija kakav je profesor Krapac. Ništa ne kažem, svi ostali kandidati kao što je moj prethodnik ovdje rekao isto ispunjavaju uvjet, formalno tehnički sve je u redu. Ali se je ovdje dogodilo da se je javio netko tko naravno ne proizlazi njegov autoritet iz same činjenice da je sveučilišni profesor. Sveučilišnih profesora također ima svakakvih, različitog značaja, različitih opusa znanstvenih i različitog ugleda i autoriteta u akademskoj domaćoj i međunarodnoj zajednici. Međutim profesor Krapac ima autoritet kakav možda u znanstvenoj zajednici uopće ima 10-ak posto ljudi. Dakle prelazi formalne okvire i kvalifikacije koje se mogu izreći na temelju uvida u životopis ili uvida u znanstveni opus. Iako i sam uvid u znanstveni opus koji smo ovdje dobili njegovim popisom radova je dovoljno snažan argument i govori sam za sebe. Međutim profesor Krapac naravno i temeljem svog znanstvenog rada i temeljem stručnog rada međunarodnog i u savjetodavnoj funkciji u različitim institucijama vezanim za Parlament, za Ustavni sud dakle za državna tijela ima autoritet stručnjaka koji mislim da uopće nikad nije ni na koji način doveden u pitanje. Prema tome, sa pojavom tog kandidata imamo šansu ne samo izabrati kvalitetnog kandidata, i to rijetki je slučaj da mislim da nitko od protukandidata čak ne bi mogao osjećati ni pogođenim da je izabran Krapac u usporedbi sa bilo kim praktički drugim. Dakle imamo mogućnost izabrati ne samo izuzetno kvalitetnog kandidata za koje se relativno rijetko događa da se uopće kandidiraju za ovu vrstu funkcije. Nego imamo šansu doprinijeti i izgradnji i jačanju institucionalnog kapaciteta Hrvatske, odnosno u ovom konkretnom slučaju ugleda snage pa i institucionalnog kapaciteta apsolutno Ustavnog suda. Mislim da bi bilo potpuno neodgovorno da tu šansu propustimo kad smo ju već dobili. Dakle neupitno je da će HNS podržati profesora Krapca za suca Ustavnog suda. Ali apeliram da razmišljate na ostale kolege da razmišljate u ovim okvirima što bi to potencijalno značilo za instituciju Ustavnog suda. A svakako bi značilo jedan vrlo potreban, a i vrlo očit pozitivni pomak. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepo. U ime kluba IDS-a, kolega zastupnik Damir Kajin. Izvolite kolega zastupniče.
Poštovana gospođo potpredsjednice. Ja se doista nadam da se danas neće ponoviti onaj sramni dogovor od pred 7 ili 8 godina kada su se mjestima u Ustavnom sudu trgovalo na relaciji dvije, odnosno tri stranke i time se de facto Ustavni sud pretvorio u jedno dioničko društvo. Istina, Ustavni sud je i prije te 2000. godine i nakon 2000. godine odradio neke velike, doista velike stvari. Dovoljno je spomenuti povrat ili obeštećenje umirovljenika čime je konačno na svoje 2006./2007. došlo ili dolazi negdje oko 400 tisuća ljudi. Da li je danas riječ o nekom političkom dogovoru sa eventualno nekim odgodnim rokom to će se vidjeti u 9. ili 10., 11. mjesecu ove godine, ja to ne znam. Ali zasigurno ovo tijelo valja depolitizirati. Tu moraju biti ljudi, to su rekli i moji prethodnici punog jednog moralnog, profesionalnog i pravnog autoriteta i svakako ljudskog autoriteta. Ja želim vjerovati da ova današnja rasprava i današnji izbori idu u tom pravcu. Time afirmiranje i vraćanje povjerenja jasno u pravnu državu, bez obzira što Ustavni sud nije klasični sud. Ali upravo stoga i zbog toga njihove odluke imaju ono dalekosežno značenje bilo da je riječ o obeštećenju umirovljenika, bilo da je riječ o denacionalizaciji, bilo da je riječ o vojnim stanovima, bilo da je riječ o ljudskim pravima. Vidimo i to da je današnja rasprava puno normalnija od one u kojoj smo sudjelovali tamo '99. godine. I već to upućuje na jačanje povjerenja u tu instituciju, indirektno jasno i u pravnu državu. Iako će prema njoj naši građani i u buduće gajiti ogromne rezerve. Vesna Pusić, gospođa potpredsjednica govorila je o autoritetu Ustavnog suda koji proizlazi iz samih sudaca, iz njihova života između ostalog, ali i odnosa ja bih rekao ovog Doma do njihovog izbora i obrnuto, odnosa Ustavnog suda do izvršne i predstavničke vlasti. Do sada je Ustavni sud pogotovo do 2000. godine bio na neki način i politički sud. Danas je daleko manje i tu instituciju doista treba podržavati korektnim i poštenim raspravama i u ovom Parlamentu i korektnim izborima sudaca. Gospođa potpredsjednica ovoga Doma spomenula je slučaj suca Vukojevića te da je on bio napad, doslovce citiram: "… na autoritet suda.". Ja se djelomično s time slažem. Ali ja bih isto tako rekao da je dogovor da je trgovina, prostitucija stranaka '99. godine oko izbora sudaca bio stvarni napad na tu instituciju, a ne samo izbor jednoga ili drugoga suca. To je istina. Sve ostalo je između ostalog bacanje prašine u oči. Znači sudstvo ne možemo zbog izbora koji se vrše u ovome Domu, prijedloga koje znamo kako idu 100% depolitizirati, ali izborom sudaca ne smije se politizirati. Ne moramo jednom riječju namještati izbor sudaca, pogotovo ne Ustavnog suda, normalno ni jednoga suda, ne moramo trgovati tim izborima ne moramo nikome pogodovati, jer onda time stvaramo dužnike u tim institucijama u sudu, a to onda dovodi do ovisnog sudstva. Naš izbor kao kluba sličan je izboru ostalih mojih prethodnika, nije to sporno, međutim vidjet ćemo da li će se trgovina iz 99. godine nastaviti u 9., 10., 11. mjesecu ove godine kada također reizbor čeka nekoliko sudaca Ustavnog suda.
Hvala lijepo kolega zastupniče. U ime kluba HSLS-a, kolega zastupnik Zlatko Kramarić. Izvolite kolega zastupniče.
Hvala. Poštovana potpredsjednice Hrvatskoga sabora, kolegice i kolege. U pravu je kolega Kajin, ovaj izbor ovoga jednoga suca je tek zapravo mini uvertira onoga što će se događati ovu jesen kada nas čekaju izbori, još 8 sudaca Ustavnog suda. I lijepo je to čuti da se zalažemo za depolitizaciju i to je kao načelo je vrlo dobro i poželjno, ali ovu odluku donosi Hrvatski sabor. Hrvatski sabor je par exellence političko tijelo i ova odluka opet kako god to mi želimo prikazati, u sebi ima upravo ovu političku dimenziju i vrlo je teško otkloniti politiku iz ove, ne ove nego bilo koje priče kada je nama hrvatskim parlamentarcima se da mogućnost da mi nešto biramo, a birati nije lako i doista to je jedno, cijela jedna filozofija govori o tome o slobodi izbora kao prokletstvo. I mi doista u mnogim situacijama imamo, bismo željeli zapravo odustati od te mogućnosti da biramo, ali uvijek je bolje da bira Parlament ne znam nego ne daj Bože jedan čovjek. Mi imamo negativnih iskustava sa izborom sudaca Ustavnog suda i uvijek spominje se ta 99. godina, spominju se neka imena, neki ljudi. Budimo iskreni da ni poslije toga također nije bilo baš sve sjajno i u mnogim, također i u mnogim drugim izborima, kolegica Pusić je spomenula jedan, bi se mogle staviti određene primjedbe i određene spekulacije koje su i onda bile prisutne kod izbora za ovu a ne neku drugu osobu i to je činjenica, od toga ne trebamo bježati i kažem to je to prokletstvo izbora koje i svakom izboru se uvijek može staviti određena sumnja, dovesti u pitanje i na neki način podvesti pod ovu, nešto što se zove politička trgovina. Ono što je dobro i što je za pohvalu da se praksa pokušava mijenjati što doista je pritisak javnosti bio takav da ono što se dogodilo 99. godine je i politiku prisilo pa smo tamo negdje početkom 2000. godine ipak donijeli neka nova pravila igre, neku novu proceduru i ta nova procedura na neki način onemogućava ili smanjuje one negativne repove koji se vuku od onog zadnjeg velikog izbora iz kraja 99. godine. I sada uvođenje tih novih običaja je za pohvaliti, ta institucija "hiringa" da dođete da vidite kandidate koji na neki način se predstave i koji na neki način upravo ta mogućnost predstavljanja vama omogućava ipak da sa manje nelagode pristupite odluci. Ja sam bio djelomice na ovom posljednjem odboru, odbor što je imao i pitanja koja tamo, odnosno koja je inauguriraju jedan naš kolega zastupnika, … [[Ne razumije se.]] tako mogu djelovati možda i ne previše i ozbiljno, ali otkrivaju ipak o nekim ljudima neke istine i meni je doista teško recimo prihvatiti za suca Ustavnog suda čovjeka koji bi rekao da bi Ustavom zabranio pravo na pobačaj. Ako je to i unutar moje doktrine, mog svjetonazora jedan takav stav zapravo čovjeka koji bi trebao sjediti u Ustavnom sudu ga automatski diskvalificira. Mnogi drugi od ovih drugih kandidata nisu imali stavove o relativno jednostavnim pitanjima, iako kažem moram priznati nije lako odgovarati unutar ovoga da i ne i nemam stava, to uvijek moram priznati to su zapravo najteža pitanja i najteži odgovori s kojima smo se i kao kroz tijekom svog školovanja sučeljavali. Između ovoga da i ne ipak se kriju čitave sudbine i čitavi svjetovi. Upravo iz tih razloga klub HSLS-a će apelirati da se glasa po savjesti, znači da ne postoji stranački stav i stranačka stega. Ja ovdje također bi mogao doista govoriti i reći da poštujem opus određenih ljudi, njihovu akademsku težinu, stručnu težinu, na kraju krajeva i sam dolazim iz tog svijeta pa, ali isto kažem upravo ni na koji način da ne, da se ne opredjeljujemo jer nije lako čak ni u tih 15-tak minuta ljudima o kojima najčešće ne znate apsolutno gotovo ništa, ni o njihovim hobijima, o njihovim interesima i tako vi morate kažem donijeti neku odluku i ta kažem odluka uglavnom je prokletstvo. Ovo sužavanje ovog broja je opet pomoglo na neki način i Saboru, jer odbor je ozbiljno tijelo i ima ozbiljnoga predsjednika koji to doista, i potpredsjednicu, koji su to vrlo i mudro vodili i zadržali upravo onu nužnu dozu ozbiljnosti pa neki puta kada je to izgledalo da može otići ovako u jednom pomalo, nešto što ne pripada dignitetu i ustanove za koju se kandidira, a ni ovoga Doma koji da tako kažem predlaže, mi ćemo, mi smo ipak mišljenja da ostavljamo sebi kao klubu pravo da doista glasamo po savjesti i na taj način mislimo da će se ipak i sačuvati i autoritet te prevažne institucije u našem društvu koji bez obzira, a budimo i to iskreni, bez obzira na čitav, na onu neugodnu epizodu iz 99. godine ipak je bila kritična masa ljudi koji su u tom sudu radili i doista donijeli čitav niz vrlo itekako značajnih i hrabrih odluka i na neki način čuvali su i štitili ustavnost ove zemlje, čuvali su i vladavinu prava i nisu se svaki puta obazirali na odnos političkih, odnosno i ne obaziru se na odnos političkih snaga u hrvatskom Parlamentu niti u hrvatskoj Vladi i to kažem i to svakako treba pohvaliti, iako i sama činjenica kao što kaže kolega Kajin, to nije sud u pravom smislu te riječi, ali čitav niz nekih naših nespretnih odluka ih je zapravo zatrpao pa da imaju ne znam preko 6 tisuća predmeta godišnje pokazuje upravo još uvijek jednu pravnu nesigurnost u našem društvu i da zapravo mnogi građani svojim ustavnim tužbama pokušavaju istjerati kako se kaže, pravdu. Eto za to bismo voljeli da se ovom izboru pristupi doista odgovorno i upravo ova sama činjenica da je Odbor pomogao pa ponudio dva kandidata da ipak savjest svakoga pojedinca ne stranačka ili stega da bude bitna prilikom odabira novoga člana koji kažem Ustavnog suda, a sve to skupa je samo jedna blaga uvertira za ono što nas čeka ovu jesen. Hvala.
… [[Govornik se ne razumije zbog najave.]] kolega zastupniče, u ime kluba Hrvatske seljačke stranke kolega zastupnik Željko Pecek. Izvolite kolega zastupniče!
Hvala lijepo poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Nama se i ovaj puta događa ono uvijek isto što mi možda i ne želimo i sami sebi priznati. Između više kandidata, u ovom slučaju između dva kandidata moramo izabrati jednog i rukama koje o tome odlučuju upravljamo upravo mi. Međutim, pod mi mislim da tim rukama upravlja politika. Koliko savjest može biti ispred politike ukoliko mi pojedinačno želimo odlučivati o najboljem kandidatu između ova dva naravno, o tome moramo prosuđivati mi sami. Međutim, vjerojatno možemo izabrati model koji je najbolji kako bi se to dogodilo. Hoće li biti političke trgovina opet čuli smo danas ovdje neke sumnje. Očito da je to u nekim izborima prije bilo. Bojimo se danas. Jednako tako se bojimo da će se to dogoditi i za nekoliko mjeseci. Interesantno je ovdje o toj političkoj trgovini govorimo mi. Mi se bojimo i to upravo mi zastupnici koji o tome odlučujemo. Na neki način optužujemo i sami sebi da smo učesnici te i takove političke trgovine. Zbog toga mi u klubu HSS-a predlažemo da se razmotri mogućnost tajnog glasovanja ovom prilikom. Očito navijanja će biti za jednog od dva kandidata i ovo bi bila prilika da primijenimo članak 231. našeg Poslovnika gdje se kaže, kako se tajno glasovanje upravo i provodi u pravilu kod izbora odnosno imenovanja kada se broj predloženih kandidata kada je veći od broja koji se bira odnosno koji se imenuje. Eto, u tom slučaju bi možda izbjegli utjecaj direktni politike na ruke koje se dižu ovdje za jednog ili za drugog kandidata u ovom Saboru. U tom slučaju bi vjerojatno i naša savjest bila puno čistija i pretpostavljam da bi barem otklonili bilo kakvu mogućnost oko političke trgovine. Ako ne otklonili onda je barem umanjili. Hvala lijepo.
Hvala kolega zastupniče. Nema više prijavljenih klubova, pa ćemo ići na pojedinačnu raspravu. Prvi se javio kolega zastupnik Stazić. Izvolite! ... [[Upadica se ne razumije.]] Nema ga. Gubi pravo na riječ. Sljedeći je zastupnik kolega Josipović. Izvolite kolega zastupniče!
Gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege! Da je netko tko ne poznaje političku scenu i tko ne poznaje pravo kao struku slušao raspravu kolege Arlovića možda bi pomislio da je profesor Krapac istaknuti aktivist SDP-a. Možda bi to pomislio i da je slušao gospođu Vesnu Pusić, naravno u pogledu HNS-a. Srećom ja neposredno i osobno poznajem profesora Krapca i mogu vam reći da on ne podržava ni jednu od ovih stranaka i da nije ni simpatizer a još manje član neke od tih stranaka. Zašto vam to kažem? To vam kažem kao uvertiru u ono što želim reći. Izbor suca Ustavnog suda jest napast. Napast je za svakog političara i svaku politiku u smislu da li da glasa za jednog kandidata za kojeg pretpostavlja da će mu sutra vratit neku političku protuuslugu prilikom odluke koja se donosi, prevažne odluke Ustavnog suda, takvih ima često. Dakle, to je jedna alternativa. Ili će se odlučiti za izbor po savjesti. Pa naravno kolega Kramariću po savjesti. Nema te stranačke stege koja bi mene natjerala da glasam za kandidata za kojega ne vjerujem da je stručan i da je potpuno neovisan politički. Takva stega ne postoji za mene. Dakle, da li će se odlučiti učiniti uslugu svojoj domovini i glasovati za onog suca koji je apsolutno imun na političke utjecaja i za kojega pretpostavljamo da je dovoljno stručan da donese pravilnu, stručnu i moralnu odluku. Sudac Ustavnog suda rečeno je i nije obični sudac. To je možda i razlog zašto se relativno malo sudaca od karijere i javlja za tu poziciju. Sudac Ustavnog suda jest za mene vrhunski intelektualac. To je osoba koja poznaje naše društvo, koja poznaje naš pravni sustav ali koja je i dovoljno visoko da vidi preko plota i da prepozna da li u Europskom pravu, u Međunarodnom pravu ima ono nešto dobro i pozitivno što mi moramo i trebamo unijeti u naš pravni sustav. Posebno se to odnosi na ljudska prava, zaštitu ljudskih prava i na to kako treba tumačiti naše pravo. Naime, upravo tumačenje jest nešto što vrlo često nedostaje našim pravnicima. Mi smo danas zapravo u jednoj sretnoj situaciji. Mi smo u sretnoj situaciji zato što zaista današnji izbor po meni treba i mora bit uvertira u izbore za 11. mjesec. Danas smo u prilici da zaboravimo sve ono što je bilo kod prijašnjih izbora, sva predbacivanja, sve namještaljke, igre, kuhinje i dogovore koji su zaista doveli do toga da veliki dio javnosti smatra da politika nije izabrala najbolje suce Ustavnog suda u svakoj prilici. Neovisno o političkoj boji, u ime koje se trgovalo. Mi smo u sretnoj poziciji iz razloga što danas možemo inaugurirati danas ili sutra, kad se bude glasovalo, pravilo po kojemo ćemo gledati stručnost i neovisnost i po kojemu ćemo se oduprijeti onoj napasti o kojoj sam govorio da za razlog nekog našeg političkog oportuniteta izaberemo kandidata koji možda nije ono što bi ustavni sudac trebao biti. Istina je, nama je danas izbor jako olakšan. Naime, imamo 4 kandidata od kojih svaki zaslužuje naše poštovanje. To su četiri kandidata koji ispunjavaju formalne, pa rekao bih uglavnom i stručne kriterije. Međutim, razlika u suštinskom ispunjavaju uvjeta između tih kandidata jednog i sva tri druga je toliko dramatična, da bi izbor koji ne bi pratio kriterij struke i moralnosti u smislu kvalificiranja, jer kažem svi zaslužuju naše poštovanje bio jasan šamar koji bi ovaj Sabor opalio hrvatskoj javnosti i hrvatskoj demokraciji. I ja sam sasvim uvjeren u to da će ovaj Hrvatski sabor smoći snage da izabere kandidata koji udovoljava ovim visokim i rekao bih najvišim kriterijima koji ne pišu svi u zakonu, koji su negdje u zraku, koje mi svi osjećamo. I da će time one izbore u 11. mjesecu već sada motivirati i formulirati na drugi način. Zahvaljujem gospođo potpredsjednice.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Sljedeći je zastupnik Ante Markov. Izvolite kolega.
Hvala lijepa. Poštovana gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Temeljna zadaća Ustavnog suda proizlazi iz Ustavnog zakona kojim se uređuje upravo postupak izbora Ustavnog suda. A u članku 2. piše da Ustavni sud jamči poštivanje i primjenu Ustava Republike Hrvatske. Kada se govori o izboru člana Ustavnog suda i kada se o njemu raspravlja kroz mogući viši broj kandidata kao što je to danas to se može nazvati jednom demokratskom ali prije svega utemeljenom procedurom koju je zakon i Ustav propisali na koji način se dolazi do biranja člana suca Ustavnog suda. Naravno u Parlamentu sjede političke stranke. Političke stranke sa svim svojim različitostima. Sa svojim društvenim i političkim promišljanjima, provijencijama i svemu onome što čini različitost. Naravno da kriteriji koji se propisuju pa i oni kriteriji koji se ne propisuju a koji uistinu traže od ustavnog suca da bude intelektualac. Da bude čovjek koji ima povjerenje u sustav, ali koji prije svega ima povjerenje u Ustav. Da se od njega traže najviše vrijednosti i dostignuća koja u etičkom, znanstvenom, ljudskom i moralnom smislu ima ovo društvo. No naravno da se opet vratim na odlučivanje u Parlamentu, u svakom parlamentu, svaki parlament ima u okviru političkih stranaka svoje političke ili društvene provijencije. Načine gledanja na društvenu zbilju. Načine gledanja čak i na to kako sudac Ustavnog suda treba raditi? Koje vrijednosti Ustava treba ustrajno i nepopustljivo braniti? Koje su donje granice koje sudac Ustavnog suda može napustiti a da ne iznevjeri ne samo Ustav Republike Hrvatske nego i povjerenje koje je dobio. Ja ne dvojim da su suci Ustavnog suda kao i suci drugih sudova različiti po svojim opredjeljenjima i zbog toga ja se ne slažem sa pozivanjem da bi izbor jednog značio politički pragmatizam. Da bi neglasovanje za jednog kandidata u smislu argumentacije da jedan ima sve prelongative koje treba imati bila, bio politički čin, a ono drugo nije politički čin. Sve što se dogodi u ovom Parlamentu je naprosto politički cilj volje ljudi koji odlučuju i žele glasovati. Ja osobno kao pripadnik stranke koja se drži konzervativnom na osnovu tih uvjerenja i usmjerenja pokušavam iščitati najveću bliskost sa kandidatima koji su ovdje predloženi. I to uz činjenicu da svi udovoljavaju uvjetima koje smo raspisali i koje je Ustav pretpostavio daje mi apsolutno legitimno pravo da me nitko ne može prozivati za moju osobnu odluku da ću na osnovu tih mojih provijencija i promišljanja glasovati onako kako ću glasovati. I ne postoji niti jedan razlog i niti jedan argument viši, manji, srednji koji će nametnuti tobožnju aureolu politikantstva onima kojima misle drukčije od bilo kog drugog. Prema tome razmišljanje o tome tko će za koga glasovati pripada svakom pojedincu kao što i mandat pripada svakom od nas. Prema tome kad je u pitanju ovako važno donošenje odluke onda se ne treba pokušavati da bi se izbjeglo politikantstvo stvarati novo politikantstvo nego uistinu na osnovu svojih stajališta uvjereni u ispravnost onoga što je Odbor ponudio a ponudio je dva jednakopravna kandidata treba se odlučiti za jednog od njih. Hvala lijepa.
Hvala kolega zastupniče. Sljedeći je na redu zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice, kolegice i kolege. Ja ću biti vrlo kratak ali sam našao za potrebno da ipak kažem nekoliko rečenica u tijeku ove rasprave. Naime čuli smo kako se radilo ranije. Čuli smo kakve su greške činjene i čini mi se da danas radimo prvu veliku prekretnicu i da ćemo danas suce Ustavnog suda birati na bitno drugačiji način. Ja želim se zahvaliti kolegi Bošnjakoviću i članovima našeg Odbora za Ustav na način na koji su radili. Prvi puta se radilo transparentno. Odbor je razgovarao sa svim kandidatima. Odbor je detaljno ušao u njihove stručne životopise što je dobro i tako treba raditi. Naime ono što treba međutim ovdje se pitati je da li se može raditi još bolje i kako u biti napraviti eventualno još koji iskorak da naša ja bih rekao pozitivna selekcija u svim područjima bude još efikasnija. Zato ću samo nekoliko rečenica reći o tome kako to rade u drugim europskim parlamentima, a posebno u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe gdje se primjenjuju najviši demokratski standardi. Naime prvo pitanje koje si moramo postaviti je da li naš nadležni Odbor ima pravo pa čak i ako ima pravo da li treba on eliminirati one kandidate za koje smatra da nam ne treba ponuditi. Ovaj puta vidimo da su oni predložili da se dvoje njih eliminiraju, a da se dvoje predlože Saboru a da Sabor onda odlučuje među njima. Ja ću vam reći kolegice i kolege da u većini europskih parlamenata Odbor će odraditi još hrabrije svoj posao i predložit će temeljem jasnih kriterija, kriterija koje će svi moći u svako doba upoznati, temeljem tih kriterija će se predložiti samo jedan jedini kandidat, pardon predložit će se jedan kandidat ali će svi oni koji ispunjavaju uvjete biti na listi da možemo u slučaju da netko smatra da treba glasovati za nekog drugoga imati i takvu mogućnost. Ali dakle Odbor hrabro uz pomoć struke, dakle čak se pozivaju ljudi iz raznih struka, ako se radi o nekim izborima onda iz nevladinih organizacija itd. ali Odbor dolazi do jednog imena i prezimena. Temeljem jasnih kriterija. Ali pri tome ponavljam ne eliminira ostale. Glasovanje ide kako? Glasovanje u Parlamentarnoj skupštini Vijeća Europe i u najvećem dijelu parlamenata kad su u pitanju suci Ustavnog suda jeste tajno, dakle tajno glasovanje. Zato ja predlažem da i mi ubuduće napravimo još taj mali pomak da i mi u biti ohrabrimo naše odbore kada se radi o raznim izborima da u biti nam predlože tko je najbolji među kandidatima, a da mi onda odlučimo izbore da li ćemo upravo toga kandidata i podržati. Reći ću vam da u europskim zemljama gdje se tako radi, ono što odbor predloži temeljem jasnih, stručnih, znanstvenih kriterija, kriterija iskustva, kriterija ne znam prethodnog rada u raznim područjima koji su relevantne za taj izbor u 99% slučajeva će upravo i taj kandidat i proći. Nema tu, to on prolazi. I velim, mi se ne trebamo plašiti da i mi krenemo tim putem ako su jasni stručni i ostali kriteriji koji su važni za takav odabir. Ovaj put čini mi se da nije napravljena nikakva šteta jer je evidentno da jedan od kandidata toliko odskače po stručnim, znanstvenim i drugim kriterijima od ostalih, on se nalazi među ovom dvojicom koji su nam ponuđeni, ali ubuduće je moj prijedlog da napravimo velim još mali, mali iskorak da radimo onako kako mi se čini bi bilo i najučinkovitije. Hvala lijepo.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Nema više prijavljenih zastupnika. U ime predlagatelja završnu riječ zastupnik Bošnjaković. Izvolite kolega zastupniče.
Gospođe potpredsjednice, kolegice i kolege. Samo želim u ime Odbora za Ustav, poslovnik i politički sustav zahvaliti svim sudionicima u ovoj raspravi. I doista smo se trudili i poštivajući odredbe Ustavnog zakona o Ustavnom sudu Republike Hrvatske ovaj postupak provesti maksimalno transparentno što smo i učinili. Objavili smo poziv u "Narodnim novinama", utvrdili smo da svi kandidati ispunjavaju uvjete, obavili smo ovdje jedan razgovor sa njima na kojem su bili nazočni i predstavnici tiska i predstavnici nevladinih udruga. I sukladno zakonu koji je rekao da se u pravilu, da se u pravilu predlaže znači više kandidata od onih koji se bira predložili smo dva kandidata. Znači ne smatramo to pitanje ovim što je kolega Dorić rekao pitanje hrabrosti da predložio samo jednog kandidata. Upravo je kolegica Pusić govorila na tu temu da je u nekom prijašnjem izboru bio samo jedan kandidat i da bi joj bilo puno, puno draže da su bila dva kandidata. Evo, zahvaljujem se svima na raspravi. I mislim da je Odbor za Ustav ovaj postupak zaista proveo vrlo korektno i transparentno. A sada je na nama kao na Saboru da donesemo i odluku da jedan od ova dva kandidata bude ustavni sudac. Za to naravno mora dobiti većinu glasova od ukupnog broja zastupnika. Hvala lijepo.
Hvala lijepa kolega zastupniče. Rasprava je završena.
I idemo sada ovo zaključno glasovanje. Šta ćeš baciti člansku iskaznicu? Prijedlog liste kandidata za izbor suca Ustavnog suda Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno članku 231. Poslovnika Hrvatskoga sabora, o izboru suca Ustavnog suda provest će se tajno glasovanje s obzirom da je broj predloženih kandidata veći od broja koji se bira. Za izbor je potrebna većina od ukupnog broja zastupnika, članak 6. stavak 7. ustavnog Zakona o Ustavnom sudu. Poštovani zastupnik u ime kluba HSP-a Anto Đapić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče rekli ste da je ovo posljednja točka danas glasovanja.
Je.
Pa me interesira šta je sa glasovanju o Konačnom prijedlogu Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o političkim strankama.
E tu još malo treba neke konzultacije, to ćemo glasovanje obaviti sljedeći puta.
Nadamo se dobrim konzultacijama. Hvala.
Sljedeći puta, a već će biti dobro proljeće kada to bude bilo. Sada ovako, molim da četvero zastupnica i zastupnika pomognu kod provođenja tajnog glasovanja. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović, Nikola Vuljanić, Silvano Hrelja i Emil Tomljanović. To je nadzorni odbor za provođenje glasovanja. Molim svi kod kutija, idemo glasovati. Eto gospođe i gospođo zastupnici da proglasimo rezultate glasovanja. Glasovanje je završeno. Od ukupno 152 zastupnika glasačke listiće za izbor suca Ustavnog suda primilo je 104 zastupnika, glasovala su 104. Nevažeća glasačka listića bilo ih je 5. Kandidati su dobili sljedeći broj glasova: Boris Koketi 26, Davor Krapac 73, budući da treba 77 proglašavam da za suca Ustavnog suda Republike Hrvatske nije izabran ni jedan kandidat. To se glasovanje sada ide opet isti postupak. Prijave za glasovanje u jesen, glasujemo za, odnosno treba izabrati još 6, 7, 8 sudaca. Zaključujem 24. sjednicu. Iduća sjednica će biti, sigurno ćemo imati stanku od dobra 3 tjedna.
Možemo početi sa sljedećom točkom dnevnog reda do stanke. Sljedeća je na redu - Prijedlog Zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja (državna mirovina) – Predlagatelj Klub zastupnika SDP-a, prvo čitanje P.Z. br. 581. Predlagatelj zakona je Klub zastupnika SDP-a. Kod utvrđivanja dnevnog reda prihvatili ste primjenu hitnog postupka. Prijedlog akta primili ste poštom. Sukladno članku 159. poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Klub SDP-a je zatražio suglasnost za prezentaciju i dostavu prenosivog medija. Odobrenje imate. U ime kluba SDP-a, zastupnik Vidović. Izvolite kolega zastupniče.
Evo kolegice i kolege sa posebnim zadovoljstvom vam želim predstaviti Prijedlog zakona kojim rješavamo jedan od onih problema u Hrvatskoj o kojemu se već duže vrijeme govori, koji direktno tangira u ovom trenutku najmanje 336 tisuća ljudi, a u budućnosti i daleko veći broj ljudi. Riječ je o svim onim umirovljenicima koji su u mirovinu otišli od 1. siječnja 1999. i koji će u mirovinu odlaziti u godinama koje slijede sve dok u Hrvatskoj ne počne funkcionirati mirovinski sustav onako kako je projektiran '99. godine kao sustav sa tri stupa u kojem dakle će biti zadržan kao I. stup sustav generacijske solidarnosti i dva stupa, obavezno mirovinsko osiguranje i III. dobrovoljni mirovinski stup. Možete vi polako prebacivati da imamo prezentaciju. Dakle u ovom trenutku Hrvatska ima mješoviti javno-privatni mirovinski sustav utemeljen na tom trodijelnom mirovinskom osiguranju. I dozvolite da ukratko podsjetim da je u godinama koje su za nama ili točnije od '99. godine kada je došlo do izmjene mirovinskoga sustava i reforme I. stupa da su se dogodile velike značajne promjene. Istina je da je taj I. stup mirovinskog osiguranja zadržao temeljne karakteristike, znači tekuće financiranje utemeljenost na načelima uzajamnosti, solidarnosti, neprenosivosti prava. No promijenjeni su temeljni parametri koji utječu na održivost toga osiguranja odnosno mirovinskoga sustava u cjelini, promijenjeni su uvjeti za ostvarivanje prava, dio prava je uminut, dio je premješten u sustav socijalne skrbi, promijenjen je način određivanja mirovine. Sve je to skupa utjecalo na dinamiku umirovljena, visinu mirovina, prihode, izdatke itd. Što se to zapravo promijenilo tom reformom iz '99. godine? Prvo, uvedeno je veće i trajno smanjenje prijevremene starosne mirovine. Promijenila se definicija invalidnosti koja prilagođena tržišnom gospodarstvu. Postupno su povećane dobne granice za starosnu i prijevremenu starosnu mirovinu za 5 godina. Obračunsko razdoblje iz kojega se uzimaju plaće za određivanje mirovina postupno se širi, širi po tri godine svake kalendarske godine i to sa nekadašnjih 10 najpovoljnijih godina, u 99. godini na cijeli radni vijek kao što će to biti 2009. godine. Promijenjen je način usklađivanja mirovina. Podsjećam uvedena je čuvena švicarska formula koju su pokušali evo u mandatu ove Vlade promijeniti pa se ipak vratilo na staro. Prava, neka prava socijalno-zaštitnoga karaktera, recimo pravo na doplatak za pomoć i njegu, pravo za osposobljavanje djece za život i rad su ukinuta u mirovinskom i prebačena u sustav socijalne skrbi. Za pravo na zaštitni dodatak uz mirovinu koji je ukinut, uvedena je svojevrsna zamjena najniža mirovina. Ukinuta su i prava na zaposlenje preostale radne sposobnosti tim u vezi na pravo na naknadu plaće. Šta je rezultat svih ovih promjena? Pa rezultat je ono što su projektanti mirovinske reforme zapravo i željeli. Stabilizirano mirovinsko osiguranje na temelju generacijske solidarnosti kada je riječ o tom troškovnom aspektu, smanjen je priliv novih umirovljenika. Podsjećam 99. godina je bila zadnja godina masovnoga odlaska u mirovinu, 80 tisuća ljudi je te godine otišlo u mirovinu ali došlo je zbog tih promjena zbog invalida itd. Stabiliziran je broj osiguranika i umirovljenika u omjeru negdje na ispod 1:4:1 i smanjen je udio mirovinskih izdataka u BDP-u na oko 11,6% u 2006. godini, dakle bruto društvenog proizvoda. Međutim što se još dogodilo, šta je još rezultat ili bolje rečeno posljedica ovih promjena unutar mirovinskog sustava? Na žalost pored onoga što se željelo postići, dogodile su se i stvari koje nisu bile željene. Prije svega nitko od projektanata mirovinske reforme nije mogao naslutiti niti dobro izračunati da će mirovine padati tako ubrzano i tim tempom kao što je to bio slučaj u proteklih 7-8 godina, tako da su te mirovine danas doista došle ispod razine koje jamče elementarnu minimalnu egzistencijalnu dakle sigurnost ljudi koji mirovine primaju. Nešto se u međuvremenu također dogodilo što je dovelo do disproporcija u odnosu na mirovine koje su ostvarene do tada. Idemo dalje, ovo ćemo preskočiti razlozi smanjenja mirovina itd. Možete i drugi slajd. Što mi u ovom trenutku imamo kao stanje stvari? Imamo prosječne mirovine novih umirovljenika koji su u 2005. godini bile u prosjeku niže za oko 30% u odnosu na mirovine ostvarene 98. godine. Mislim ove godine da je riječ o 34% nižoj mirovini. Prosječne mirovine starih umirovljenika u rujnu 2006. godine iznosila je 2.094,00 kune dok je prosječna mirovina novih korisnika mirovine u tom razdoblju iznosila 1.563,00 kune. Dakle pojavljuje se razlika od čak 530,00 kuna između starih i novih umirovljenika gledajući prosječne mirovine. Kako je došlo do te razlike? Razlike za smanjenje smo spominjali. Kako je moguće dakle da se ta razlika, da se tako drastično pojavljuje? Pa reći ću zato što je starim umirovljenicima tijekom donošenja različitih mjera za poboljšanje njihovog položaja, prije svega kroz rješavanje odluke Ustavnog suda o povratu duga i obeštećenju umirovljenika u 2000. godini i 2001. godini su donijeti zakoni kojima se povrat duga umirovljenicima pretvorio u iznos povećanja mirovine i to za čak 770 tisuća umirovljenika u 2000. godini od kojih 667 tisuća kuna je dobilo odmah povećanje mirovina za 20%. Kad se tome pridoda, to je u tom trenutku značilo dodatnih 2 milijarde i 400 milijuna kuna. Podsjećam to je bilo vrijeme kada su ukupni mirovinski izdaci bili 19 milijardi. Kada se tome pridoda da je 2002. godine po isteku dodjele dodatka od 100,00 kuna i 6% kao svojevrsnog obeštećenja koje je uvela Matešina Vlada, donijeta odluka da se s tom isplatom nastavi i ubuduće kao trajnim, životnim dodatkom, mirovine su dodatno povećane za 160,00 kuna u prosjeku pa je tako nastala razlika od gotovo 400,00 kuna koliko su mjesečno prosječno povećane mirovine po osnovi povrata duga umirovljenicima. I pogledajte zapravo na ovoj shemi možete vidjeti kako je to izgledalo kada je riječ o rastu mirovina u mandatima od 2000. do 2003. i 2003. do 2006. Mirovine su u mandatu, u razdoblju od 2000. do 2003. ukupno porasle za 562 kune što je kada se preračuna u postotke iznosilo 49%-tono povećanje mirovina u 4 godine. Što to znači? Koliko je to povećanje bilo? Najbolje svjedoči podatak da je u zadnje tri godine povećanje, nominalno povećanja mirovina iznosi samo 163,00 kune. Kada se sada to sve skupa pretvori u realni rast mirovina, znači kada se oduzmu od rasta mirovina u tim godinama, oduzmu troškovi života, inflacija itd. dolazi se do brojke od 9,5% rasta mirovina u razdoblju 2000. – 2003. i sada od svega 0,6% rasta mirovina. Iz ove krivulje podaci su naravno Zavoda za mirovinsko osiguranje i Hrvatskog zavoda za statistiku, pokazuju da smo imali u 2001. godini izdatke mirovina u ukupnom društvenom proizvodu ili na razini od 13,87%, gotovo 14%. Ti su izdaci sada pali u 2005. na 11,92, a u 2006. na 11,6% bruto društvenog proizvoda. Znači udio mirovina kontinuirano pet godina pada u društvenom proizvodu. Zapamtite ovu tabelu jer je ona, ovaj grafikon jer je on vrlo važan za prijedlog o kojem govorimo. Dakle, nema nikakve dvojbe poštovane kolegice i kolege, da se problem, da je problem postao drastično, on je drastično izražen i da se on mora riješiti iz nekoliko razloga. Prvo, zbog niske razine mirovina što je potvrdio evo nalaz Svjetske banke jučer predstavljen hrvatskoj javnosti, koji pokazuje da je u Hrvatskoj među petinom siromašnih građana stvarno, objektivno siromašnih najveći rizik siromaštva je niska naobrazba, nezaposlenost i starost. Starost je rizik za siromaštvo u Hrvatskoj, što je nedopustivo. Ogroman broj umirovljenika se nalazi ispod granice siromaštva. Zašto je i još treba donesti ovaj zakon? Zato što je riječ o jednoj generaciji umirovljenika koja se našla u stanovitom procjepu između staroga mirovinskoga sustava i novog mirovinskog sustava kojega će ove naše mlade kolege koristiti, koji upravo odlaze, koje pozdravljamo. Dakle, oni su se našli između nereformiranoga i reformiranoga sustava mirovinskog osiguranja. Treći razlog je načelo solidarnosti. Ne možemo mi nepoštivati temeljno načelo na kojem počiva Ustav. I rekao bih nekakva elementarna društvena solidarnost mora biti prisutna i u ovom sustavu. Četvrti razlog su upravo te razlike koje su sve veće, pa je s pravom se govori o tome da što kasnije ideš u mirovinu, što više radiš, da će ti mirovina biti manja. I najzad rekao bih, zato što u ovom trenutku postoje objektivne mogućnosti i pretpostavke da se financiraju ove mirovine. Ovo posebno ističem da ostvarivanje cilja kojeg želimo postići ovim zakonom za jednake plaće i za jednaki staž i za jednake mirovine, ne samo da je nemoguća misija. Ovih dana nam se poručuje iz Vlade, da se to ne može ostvariti. Ovaj zakon će posvjedočiti da je to moguće napraviti. I da se pri tome ne naruši niti na bilo koji način osnovne intencije mirovinske reforme i osnovni instituti uspostavljeni unutar mirovinskoga sustava '90. i 2002. godine, kada je uspostavljen novi mirovinski sustav. Dakle, moguće je i jedno i drugo. Kada smo krenuli k ostvarivanju ovog cilja, onda smo si dali nekoliko zadaća. Prvo, ne smijemo narušavati konzistentnost mirovinskog sustava. Ne smijemo ga narušiti. On mora sačuvati svoje ključne parametre. Inače bi to bio katastrofalni povratak u jedno stanje koje se moralo na drugačiji način i normativno i na svaki drugi način institucionalno riješiti. Drugi zahtjev koji smo imali da moramo stvoriti sustav koji će korespondirati, koji će biti usuglašen sa svim faktorima provedbe. To znači da mora biti pravno usklađen, da mora biti financijski održiv i da mora biti politički prihvatljiv. I najzad, da bude u suglasju s očekivanjima jamstva. Model je vrlo jednostavan. Sastoji se u ovom rješenju. Pored osobne mirovine koju bi umirovljenici primali i koje primaju sada po Zakonu o mirovinskom osiguranju, svaki od tih novih umirovljenika znači, od 1.1.'99. do zaključno onih koji će primiti mirovinu iz drugog stupa, mirovinu prima pored te osobne mirovine prima i drugi dio mirovine koji smo nazvali državnom mirovinom. Ta se državna mirovina ustrojava prema ovom, prema posebnom zakonu. No međutim, taj posebni zakon ne govori da je riječ o nečemu što bi bilo manje vrijedno u odnosu na ono prvo, jer obe te mirovine i osobna i državna postaju sastavni dio mirovinskih primanja svakoga umirovljenika. Korisnici su kao što sam rekao svi oni, koji su otišli u mirovinu od 1.1.'99. pa zaključno dakle, sa onima novima umirovljenicima iz dva odnosno tri stupa. Tih je u ovoj godini negdje oko 336 tisuća. Svake godine se može očekivati povećanje negdje oko 35, 40 tisuća tih umirovljenika. Tako da će njihov broj rasti do jednoga trenutka a onda će počet postupno padati. Državna bi se mirovina ostvarivala od 1.7.2007. Cilj nam je bio da smo išli već od 1.1. ove godine. Htjeli smo, ponudili smo, zakon je bio u proceduri. Nažalost, nije prihvaćen. I tek je sad došao na red. Ali je mogao pomoći i Vladi i mi smo ga ponudili da ga preuzmemo. Način određivanja mirovine, ovo je rekao bih jedno sjajno rješenje koje nitko nije pobio i koje rješava sve one dileme vezane za pravednost, solidarnost itd. Dakle, uzeli smo jednu čvrstu točku. To je proračunska osnovica. I od te proračunske osnovice 30% te osnovice bi bio dakle, tih 30% to je osnovica za ostvarivanje državne mirovine. Ona bi se korigirala sa dvije veličine. Prvo, sa faktorom godina odlaska u mirovinu tako da bi oni koji su najmanje oštećeni '99. godine imali faktor 0,25 a oni koji išli 2009. kad se puni staž uzima, oni bi imali faktor 1. Da bismo bili još pravedniji unutar te kategorije mi bismo dodali još jedan faktor korekcije prema godinama staža i on bi iznosio 0,025% za svaku godinu mirovinskog staža ostvarenoga u Hrvatskoj. Što je još važno? Važno je da državna mirovina ima karakter mirovinskog primanja. Dakle, ona je sastavni dio mirovinskog primanja. Ona je pravno, potpuno uređena. To nije nikakav dodatak. Ona zajedno sa osobnom mirovinom i drugim primanjima čini mirovinska primanja koja su određena propisima o mirovinskom osiguranju. Idemo dalje. Način usklađivanja svake godine Vlada bi usklađivala proračunsku osnovicu donoseći proračunsku osnovicu. Odmah bi se revalorizirala da tako kažem i visina državne mirovine 1. siječnja svake godine. Preskočili smo jedan slajd. Dakle, rekli smo ta bi mirovina ovog časa za nove umirovljenike značila povećanje mirovina od 100 do tisuću kuna. Znači, faktor 1 tisuću kuna prosječno povećanje. Radeći izračune i kalkulacije pokazalo se da bi to ne baš u lipu, ali gotovo u cijelosti izjednačilo mirovinu starih i novih umirovljenika. Izvor financiranja. Ovih dana čujem čak i predstavnici umirovljeničkih, Stranke umirovljenika dovode u pitanje nešto što se meni činilo da je najvrjednijim elementom ovog zakona. A to je da se ta mirovina isplaćuje iz proračuna. To je jedina sigurnost. Svaka priča o tome, osnovat ćemo fondove, neke nove, pa će se iz tih fondova ako se što god tu zaradi, pa će se to onda malo podijeliti, pa se davat novim umirovljenicima itd., sve je to da prostite na vrbi svirala i to je neozbiljan posao. Ako hoćemo trajno riješiti problem mi moramo taj novac zahvatiti iz Državnog proračuna a za to ima mogućnosti jer je cijeli trošak ovoga projekta, oko milijardu i 400 milijuna na godišnjoj razini. On bi rastao iduće dvije godine, poslije bi padao. I želim reći da milijardu i 400 milijuna kuna čini 0,7% bruto društvenog proizvoda Hrvatske. On je, ako je bio 250 milijardi u prošloj godini dakle 0,7% društvenog proizvoda značilo bi da smo povećali udio mirovinskih izdataka sa tih 11,6 na 12,3 to je još uvijek manje od 12,6% koliko je u Europskoj uniji. Ovdje je pitanje ima li političke volje da se taj problem riješi ili nema? I ništa drugo jer nismo dobili niti u obrazloženju Vlade nikakav argument zbog čega se ovo ne bi moglo prihvatiti? Nadležna institucija bi bio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje. On bi izdao rješenja. Na ta se rješenja može žaliti. Napravili bi se izračuni i tako dalje. A riječ je o modelu koji ima svoje prednosti jer poštuje načelo solidarnosti. To znači da bi siromašni umirovljenici dobili nešto više. On je transparentan. On je financijski podesiv i trošak se u budućnosti može kontrolirati. Ne vidim niti jedan, nisam čuo razlog zbog kojega to ne bi bilo prihvatljivo. Ako nam je ideal poštene mirovine svima a mislim da smo svi za to zainteresirani ja sam uvjeren da se to ovim zakonom može ostvariti u onoj mjeri u kojoj se mogu ostvariti poštene plaće svima, poštene socijalne naknade svima i tako dalje. Neće to biti nikada pošteno, ali barem poštenije nego što imamo u ovom trenutku. Hvala lijepa.
Hvala lijepo kolega zastupniče. Kolegice i kolege proglašavam stanku do 15 sati. Želim vam dobar tek!
Nastavljamo sjednicu. Odbori za zakonodavstvo, rad, socijalnu politiku i zdravstvo? Otvaram raspravu. Za klub zastupnika HSU-a, poštovani zastupnik Stjepan Kozina. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici dozvolite da se uključim malo u raspravu. Prije svega htio bih odgovoriti gospodinu Vidoviću, međutim njega tu nema. Ali da se zna, mi se iz Hrvatske stranke umirovljenika nismo opredijelili još za nikakvo razmatranje prije ovoga tu i ne znam tko je to govorio da bi se to sredstva za ova mirovine namaknula iz fondova, ne znam. To meni nije jasno, mi o tome nismo ni raspravljali. Drugo isto tako tu je bio zakon kojega je predstavio HSS. Tamo gospodin Sabati je govorio da smo mi bili protiv. To nije istina, to ne stoji, Hrelja je bio suzdržan, ja sam bio za taj zakon. Tak radi znanja i raznanja. Trebalo bi to znati i moralo bi se govoriti istinu. Znači Hrvatske stranke umirovljenika nije se izjašnjavao od kud sredstva za ovaj zakon. Drugo, razmatrajući ovaj Prijedlog Zakona o državnoj mirovini, jer ona ima takav naslov, moramo se sjetiti nastanka mirovine od formiranja bratske zajednice do Zakona o uređenih mirovina. Zakonom uređene mirovine bez razlike na promjene sistema, vlasti, doslovno su se poštivali. Znači svaka promjena vlasti, od Austro-ugarske, Jugoslavije, NDH, opet Jugoslavije i do ove naše države, uvijek su se zakoni o mirovinama poštivali. Od statuta bratskih zajednica i njihovih pravilnika do zakonski regulirane u državama. Znači do kraja su se poštivali zakoni o mirovinama i one su bile isplaćivane tako kako su bile normirane. Prvi puta se to dogodilo '93. godine Uredbom o ograničenju sredstava za isplatu mirovinskih primanja. A da to nije bilo u redu dokazano što je Ustavni sud presudio 1998. godine i rekao da to nije u redu. Međutim, odluka Ustavnog suda počela se tumačiti kako je komu odgovaralo i kako je tko htio, bez razlike na koju vlast se to odnosilo. Međutim, odluka Ustavnog suda nije se mogla do kraja eliminirati pa se onda počelo sramežljivo davati nekakvi određeni postoci, nešto ovo, nešto ono. U međuvremenu isto tako svaka se vlast oslobodila doprinosa za mirovinsko osiguranje. Tako je bilo i ono oslobođeno 7 i pol milijarde koji je kasnije prizna ti isplaćivalo se tu 100 kuna i 6% tu. Što se kasnije dogodilo to se zna. Malo ćemo kasnije o tome i reći. Gledajte, isto tako i koalicijska vlast na čelu s SDP-om vratila dio duga. Oni su vratili od 0,5 do 20%, što nije odgovaralo odluci Ustavnog suda. Stručne službe mirovinskog fonda ili mirovinskog osiguranja stalno su predlagale da to bude od 0,5 do 37%. Međutim dato je od 0,5 do 20, a ovih 17% zakinuti su oni umirovljenici koji su išli u mirovinu '93. i prije. Svi oni su bili zakinuti. Dobro, to se već danas toliko ne osjeća, jer svi ovi masu tih više nema. Međutim radi istine moramo znati kako se je to dogodilo. Iako se već tada znalo da se priprema i mirovinska reforma, znači, mirovinska reforma i novi Zakon o mirovinskom osiguranju. Taj zakon počeo je da se primjenjuje od 1999. godine. Što je predviđao taj zakon? Taj zakon predviđa 3 stupa. Prvi obavezni ili generacijsku solidarnost. Drugi stup obvezno kapitalizirana štednja. I treći stup dobrovoljna štednja. E sada gledajte šta se dogodilo? Svi ovi umirovljenici koji su umirovljeni od '99. pa bit će umirovljeni do 2009. svi su oni oštećeni za drugi stup. Prvi stup se njima obračunao i oni su dobili tu mirovinu, ali obračunava se na osnovu novog zakona koji se može primjenjivati tek od 2011. godine kad se počne primjenjivati drugi stup i dobivaju se sredstva iz drugoga stupa. Znači to je ono bitno što bi se trebalo dogovoriti. A treći stup ja ne znam. U tom trećem stupu koliko uopće ima osiguranih. Da je premašena ta mirovinska reforma i da ona ide na štetu umirovljenika jeste. Jer su umirovljenici najveći nesretnici tim novim zakonom, a isto tako Zakonom o pretvorbi. Znači sve ovo je išlo na leđa umirovljenika kako starih tako i ovih novih posebno, posebno su ovi novi oštećeni. Zašto to govorim? Govorim to radi toga jer gledajte, mi stalno baratamo da je veliki, da je premali razmjer zaposlenih i umirovljenika. Sad je to 1:1,4, a prije je to bilo, govori se 1:3. Međutim nitko ovdje ne govori da je onda bilo više fondova, da je bio Radnički fond, da je bio Poljoprivredni fond, da je bio Fond samostalnih zanatlija, ugostitelja i autoprijevoznika i da su bile vojne mirovine. Znači 4 mirovine, to je sada sve skupa objedinjeno. I normalno da je taj odnos znatno manji sada. Jer i znamo da imamo negdje oko 400 hiljada ili 300 hiljada ne znam koliko nezaposlenih koji ne ulažu u taj Mirovinski fond, normalno. Problem ovih novih umirovljenika evo vidi se sada. Sad su počele i međunarodne te organizacije intervenirati. Govore da je veliki prag siromaštva kod nas, a posebno tu spadaju niske mirovine gdje ljudi imaju mirovine takve imaju i od tih mirovina praktično ne mogu ni živjeti. Da postoji volja za to pokazano je. Evo i nedugo je bila ta tematska sjednica Odbora za rad, socijalna pitanja i zdravstvo gdje je isto bilo prezentirano i gdje je rečeno tu. Tu je bilo dosta rečeno i od strane drugih, ja to ne bih sada ponavljao, vjerojatno će to doći i na ovaj Sabor, da se o tomu možemo tu izjasniti. Što se tiče samoga zakona, ja se slažem za, i mi u Klubu zastupnika Hrvatske stranke umirovljenika slažemo se s ovim prijedlogom ali imamo određene primjedbe na to. I slažemo se sa svakim prijedlogom koji ide u korist umirovljenika, ma za svakim prijedlogom. I za svaki prijedlog ću dići ruku koji će biti u skladu sa normama kako treba biti. Ja ovaj zakon sam vrlo pomno proučio, pokušao sam si neke stvari i urediti i tako da sam si nešto i izračunao. Ja sam tu malo konzultirao neke članove, međutim nisu mi ništa odgovorili pa ja govorim u ime onoga kako sam ja došao do toga i kako sam ja ovdje govorio. To je Zakon o izjednačavanju mirovinskih primanja ili državna mirovina. Tu članak 2. pobrojava na koga se sve odnosi i članak 3. govori da bi osnovica za izračun državne mirovine da se one određuju u visini 30% od proračunske osnovice za kalendarsku godinu u kojoj se ostvari pravo na mirovinu Zakona o mirovinskom osiguranju. Znači ta proračunska osnova ove godine je 3 hiljade 326 kuna i 30% toga je 997 kuna. U skladu sa člankom 3. točka 4. množi se prema godinama kako ide i plus toga se još dobiva i radni staž. Ja sam ovdje pokušao izračunati najnižu mirovinu i tu se govori i korisnik najviše mirovine. Najnižu mirovinu mi otprilike imamo negdje oko 500 kuna, mi imamo dosta umirovljenika koji primaju do 500 kuna. Ima ih negdje oko 40 i nešto hiljada. I imamo isto tako korisnika koji primaju najvišu mirovinu. E sada ovim prijedlogom po meni stvaraju se razlike. Stvaraju se razlike u najnižoj mirovini i najvišoj mirovini. Evo otprilike, najniža mirovina znači sa 15 godina staža prema ovom prijedlogu, prema proračunskoj osnovici tu bi za 15 godina to bi iznosilo kada se pomnoži s ovim faktorom, 738 kuna i 30 lipa i plus ovaj dodatak na staž 289,93. Dok stare mirovine najniže iznose 500 kuna, ja sam to već unaprijed govorio. A najveća mirovina sada je 7 hiljada 715 i ovim prijedlogom koji vi dajete, bilo bi 8 hiljada 488, ali to se odnosi samo na one umirovljenike koji su umirovljeni nakon 99. godine i kasnije. Prema tome, mi ovim zakonom opet stvaramo razlike što nije u redu, po meni nije u redu i mi bi to trebali ispraviti. Evo mi predlažemo da, mi ćemo podržati prijedlog ovoga zakona, ali s time da on ide u drugo čitanje i da se ove nepravde isprave. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Uvaženi kolega zastupnik kaže da postoji politička volja i da je to pokazala tematska sjednica Odbora za rad, socijalnu politiku i zdravstvo. Suprotno. Netočno. Suprotno, ta sjednica je pokazala da nema političke volje gdje je gospođa Jasna Babić govoreći tada u ime Vlade, Vera Babić govoreći tada u ime Vlade rekla da Vlada ne može to podržati i da ona nema sredstava ni načina da izjednači mirovine starih i novih umirovljenika. To znači za umirovljenike nije pokazivanje političke volje, za njih je to politička nevolja da imaju takvu Vladu koja neće i ne zna kako izjednačiti mirovine starih i novih umirovljenika.
Hvala. Tko je digao, tko diže pločicu? Izvolite.
Kolega je povrijedio Poslovnik mislim 209. i 203. jer je zapravo ispravljao prethodnika na način da je navodio posve netočnu tvrdnju, dakle da je ustvrdio posve netočno. Prvo dakle kolega nije uopće bio na tom odboru, predmetnom odboru o kojem je kolega zastupnik govorio i nije točno da se tamo čulo to što ste vi ovdje kazali, nego dapače bila je jedna vrlo otvorena rasprava i ukazalo se na mogućnost i otvorene mogućnosti kako bi se našlo rješenje u smislu u kojem je kolega ispred Udruge umirovljenika govorio. Hvala.
Klub IDS-a, poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, uvažena gospodo zastupnici. Evo da prekinem ovu polemiku, ali i ja kao i gospodin Stazić koji nisam bio na toj sjednici odbora, pročitao sam u novinama, srijeda 14. veljače 2007. Vera Babić "Ništa od izjednačavanja starih i novih umirovljenika. Potpuno izjednačavanje mirovine starih i novih umirovljenika nije moguće jer bi se urušio cijeli mirovinski sustav, poručili su s jučerašnje tematske sjednice Odbora za rad, socijalnu skrb i zdravstvo. Državna tajnica za rad, Vera Babić i ravnatelj Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje, Mile Rukavina." Evo to je 14. veljače, to je bilo jučer u "Jutarnjem listu". … [[Upadica se ne čuje.]] E sada ovo što se predlaže jedna hvale vrijedna mjera, kao što je hvale vrijedna mjera i božićnica i obeštećenje pa i ovaj Zakon o provođenju odluke Ustavnog suda Republike Hrvatske od 12. svibnja 98. godine, ali i ovaj zakonski prijedlog gospodina Vidovića je isto tako pravičan. Ono što treba učiniti, ono što je obveza sviju nas, da pokušamo iznaći modus i kako uskladiti stare i nove umirovljenike. E sada se postavlja pitanje da li je to moguće. Ja tvrdim da je. Kako? Da se u ovoj zemlji jasno više radi, da se omogući ljudima da rade, da ih se pusti da rade. Kako mislite isplaćivati ne znam gospodo u zavodu ili u ministarstvu, mirovine? Jedino novcem koji dolazi u proračun. Prije sedam dana smo ovdje govorili o tekstilnoj industriji. 2001. ili 2000. godine bilo je 44 tisuće zaposlenih, sada je negdje 35 tisuća zaposlenih s tendencijom vjerojatno i daljnjeg smanjivanja. Pa je industrija recimo tamo 2000. i neke izvozila 5,5 milijardi kuna, sada izvozi manje od 5 milijardi kuna. Uvoz-izvoz 1:2. Ja to stalno tvrdim da tako ne može u nedogled i da je u ovoj zemlji izgleda najveća budala onaj tko radi. Mi moramo shvatiti da bez radnih mjesta, da bez industrije ne možemo se dobro provesti. Malo prije je rečeno i spominjane su neke isplate po osnovi mirovina. Do 500 kuna u Hrvatskoj mirovinu prima 61 tisuća 493 umirovljenika. Od 500 do tisuću kuna njih 116 tisuća 968. Od tisuću do tisuću 500 kuna 156 tisuća 293. Od tisuću 500 do 2 tisuće kuna njih 2 stotine 095 tisuća i 016. Ukupno znači, ispod prosječne mirovine, mirovinu u Hrvatskoj prima 629 tisuća 770 tisuća hrvatskih građana. Od dvije tisuće do tri tisuće kuna, mirovinu prima 272 tisuće kuna. Od tri tisuće do četiri tisuće 97 tisuća kuna. Od četiri tisuće do pet tisuća 27 tisuća kuna. Od pet tisuća do šest tisuća 9 tisuća 137. Od čest do sedam tisuća kuna 21 tisuća 378. Od sedam do osam hiljada kuna njih 320. Ukupno je to milijun 038 tisuća 806. Od čega znači, starosnu mirovinu prima 570 tisuća i 95, invalidsku 235 tisuća 987, obiteljsku 232 tisuće 724. Utoliko je sigurno dobro da se danas razgovara, nazovimo to tako, o toj socijalnoj mirovini, ali u Hrvatskoj treba otvoriti raspravu i o radnim mjestima i ono što život znači. Lako je dijeliti jasno kad ima. Ali pogledajmo sada stanje mirovinskog sustava. U Hrvatskoj imamo milijun 498 tisuća 877 tisuća osiguranika, krajem 2005, ajde plus minus hiljadu, dvije danas. Naspram milijun 80 tisuća 571 korisnika mirovine. Od tog broja od milijun 498 tisuća 877 osiguranika treba odbiti 200 tisuća nas koji smo na proračunskoj plaći, plus 40 tisuća ljudi koji rade u insolventnim tvrtkama pa ne uplaćuju mirovinsko, zdravstveno itd. Pa ispada da negdje milijun 250 tisuća nazovimo to tako proizvodnih radnih mjesta ali od toga trebate odbiti nadgradnju u INA-i, HRT-u itd. Znači, negdje oko milijun radnih mjesta mora uzdržavati nas 200 hiljada ljudi u nadgradnji, bez čega opet tako nema života bez ljudi koji rade u zdravstvu, prosvjeti, policiji, sudstvu, vojsci, plus tisuću 80 tisuća umirovljenika, plus 300 tisuća nezaposlenih, plus kompletnu socijalu, osigurati razumljivo gradnju škola, cesta, bolnica, zatvora što se sada ponovno traži itd. I to je hrvatska realnost. A to se najbolje vidi upravo kroz ovaj Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje gdje doprinosi dostižu nepunih 60% potreba ove mase umirovljenika ili od 27 milijardi i 300 milijuna kuna 2005., Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje putem doprinosa osigurava 15 milijardi i 700 milijuna kuna. Znači, fali 12 milijardi kuna. Prosječna mirovina je 41,32% bila za 2005., za 2006. je još i manja a ona ostvarena uz rad, u punom radnom vremenu znači 40 godina rada muškarci, žene 35 itd., je 62,37%. To je cca. 2 hiljade 500 kuna, s time da je problem novih umirovljenika to moramo priznati akutan. I sad bih ja mogao nizat brojke u nedogled. Da ne bi razočarao gospodina Kovačevića, pred sedam dana je bio kod mene predsjednik … [[Govornik se ne razumije.]] Fumić, spominje problem boraca NOB-a isto tako, pa i oficira JNA, jasno govorim o onima koji se nisu kompromitirali za vrijeme rata. Ali bit je, uz sve silne nepravde da smo '90. imali milijun 968 tisuća 737 osiguranika i 655 tisuća 788 umirovljenika, a 2005. imamo taj omjer jedan milijun i 500 tisuća naprema jedan milijun i 80 tisuća. I to je bit. Znači, kako do viših mirovina. Samo sa više radnih mjesta. Sa većim znači gospodarskim rastom. Po logici da je najbolja socijalna politika politika pune zaposlenosti odnosno da je najbolja mirovinska politika politika kakve takve zaposlenosti. Sa punim radnim vijekom znači 40 godina muškarci, žene itd., u Hrvatskoj je rekao da je prosječna mirovina 62,37%, za 2005., u odnosu na prosječnu plaću. Koliko je npr. u Njemačkoj? 63%. Znači, 0,63% veća. S tom razlikom da se vjerojatno sa tih 63% u jednoj Njemačkoj može pristojno živjeti za razliku od tih dvije ili dvije i pol hiljade kuna u Hrvatskoj. U Austriji je međutim sa punim radnim vijekom prosječna mirovina 80%, u Belgiji 67, u Češkoj 79, u Danskoj 71, u razvijenoj Finskoj za koju tvrde da je jedna od najsocijalnijih država svijeta 63% kao i u Njemačkoj, svega 0,63% više nego u Hrvatskoj, u Francuskoj 80%, u Mađarskoj 1025, u Italiji 89%, Luksemburgu 98%, Nizozemskoj 92, Sloveniji 82%, Švedskoj 71% itd. Znači, još jedanput ću reći. Mirovinski sustav u najmanju ruku složit ćete se sa mnom drže radna mjesta. I utoliko one županije koje imaju veću zaposlenost, koje imaju veći prosječni taj dohodak ili plaću sigurno u tome na neki način prednjače. Za kraj što reći? Odnos novih, starih umirovljenika. 2004. godine imali smo 280 tisuća novih umirovljenika, 742 tisuće starih. 2005. imamo 319 tisuća novih umirovljenika, 709 tisuća starih. Znači, brojka kod starih opada, jasno ljudi odlaze, novi umirovljenici dolaze. 2006. već imamo omjer 352 tisuća naprema 689 tisuća. Ili ono što je još daleko zanimljivije, to su iznosi mirovine, kod novih odnosno starih. Razlika između novih i starih umirovljenika 2004. bila je 430 kuna, a to je izgledalo ovako, da je stari umirovljenik dobivao hiljadu 918 kuna, novi tisuću 488 kuna, 2005. ta razlika se povećava sa 430 kuna na 495 kuna, stari dobija u prosjeku dvije tisuće i jednu kunu, novi tisuću 506 kuna, a 2006. razlika opet skače za gotovo 40 kuna u korist starih umirovljenika, penje se na 531 kunu ili stari umirovljenik ima prosječnu mirovinu 2093,79 lipa a novi 1562,64 lipe. To su zapravo najegzaktniji pokazatelji o kojima mi danas govorimo i koje dakako treba ukoliko ima jedno, ja bih rekao moralnog poštenja ali zasigurno i materijalne mogućnosti a treba je biti, znači što treba ispraviti? Za kraj, pokušajmo svi poraditi na privlačenju investicije, investicija. Izjednačimo te stare, nove umirovljenike. Potrebno je recimo samo za ovaj zakon kojega smo izglasali prošli petak a to je o provođenju odluka Ustavnog suda o obiteljskim mirovinama, a takvih je 43 tisuće ljudi u Republici Hrvatskoj, pronaći dodatnih milijardu i 400 milijuna kuna. A za izjednačavanje starih i novih trebalo bi još najmanje 2 milijarde kuna. Ja držim da bi to trebali učiniti pa i bez rasprodaje javnog sustava. Ima jasno načina da kada se prodaje javni sustav taj otpor se umiri. Kako? Po ključu recimo dodijelim 25% dionica INA-e građanima. Oni će nešto u međuvremenu od toga zaraditi, ali opet ni te dionice si svi ne mogu priuštiti a svi novi umirovljenici morali bi se izjednačiti sa starim. Znači ovaj zakon je dobar. Ja bih bio licemjeran kada ne bih rekao da je dobro rješenje bila božićnica. Da je dobro rješenje bilo ovaj, ovo što će se dogoditi kroz formu obiteljskih mirovina i osiguravanje tih milijardu 400 milijuna kuna za 43 tisuće takvih obitelji. Točnije 43 tisuće 781. Dobro je sigurno što se ušlo u povrat duga ili u obeštećenje kao što je dobro da i onih 100 kuna plus 6 posto ušlo u mirovinsku osnovu. Sve to smo do sada podržavali. Držim da ćemo podržati i ovaj Prijedlog kojega je danas iznosio gospodin Vidović. Jednom riječju dobro je došlo takva jedna inicijativa da se progovori o mirovinskom sustavu u Republici Hrvatskoj. Jasno je samo se postavlja pitanje što ćemo prodavati u dogledno vrijeme da se namiču tih milijardu 400, dvije ili ne znam koliko milijardi kuna kako bi se sve to na neki način izniveliralo. Slušam u međuvremenu da ćemo prodavati i Hrvatske ceste i Hrvatske vode i HEP i INA-u i HT. Da će država u tim sustavima zadržati svega 25+jednu dionicu. Jučer se je progovaralo o Zakonu o luci Ploče gdje Svjetska banka financira to sa 58 milijuna EUR-a ili dolara ali pod uvjetom privatizacije jednog dijela tog sustava. Pa ja bih samo rekao oprezno sa time. Nemojmo to činiti, nemojmo se jednostavno istrčati. Dug se mora još jedanput vratiti, ali ne prodajom obiteljskog srebra već novim radnim mjestima. To nije lako ali ja tvrdim da je to moguće i da je to jedina racionalna i opravdana politika uz onu konstataciju da je najbolja socijalna politika politika pune zaposlenosti kao što je i najbolja mirovinska politika isto tako po mogućnosti pune zaposlenosti. Ovo treba podržati odnosno poslati u drugo čitanje i vjerujem da će i Vlada uskoro pred nas izaći sa svojim prijedlogom usklađivanja mirovina između starih i novih umirovljenika i da gospođa Vera Babić ne odražava raspoloženje većine u ovome Domu pa ni u redovima vladajuće stranke. Jednom riječju ta povijesna nepravda koja je učinjena tim ljudima nakon 1999. i koja se u kontinuitetu čini do današnjih dana treba biti ispravljena.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite [[Upadica: Ja sam se javio za ispravak.]] A za ispravak? … [[Upadica se ne razumije.]] Molim, ja nisam primijetio, ja sam bio malo prije, izvolite. Izvolite. Poštovani zastupnik Krunoslav Markovinović. Ja sam tu malo se zabavio pa…
Hvala gospodine predsjedniče. Koliko god je točan omjer između njemačkih mirovina i njemačkih plaća jer malo Nijemaca dobiva hrvatske mirovine toliko je apsolutno netočan omjer između hrvatskih plaća i hrvatskih mirovina. Dok god ne budemo imali podatke koliko Hrvata prima 300 kuna mirovine a 1000 EUR-a njemačke mirovine dotle taj omjer neće biti točan. U Njemačkoj se to vodi, nažalost kod nas je to nepoznanica. Drugo, do kad će se isto u Saboru tiskovine reklamirati? Ja bih lijepo molio ovo svaki dan kolega reklamira, jučer Globus, danas Jutarnji što mi liči na korupciju «Ja tebi ti meni» pa molim da se to zabrani. Hvala.
Zastupnici mogu citirati novine, mogu citirati novine. To je … … [[Upadica se ne razumije.]] Ne možemo zaustaviti Reuter. Klub HSS-a poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege zastupnici, pa evo kao što smo čuli u obrazloženju pred nama je Prijedlog zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja i taj Prijedlog zakona u prvom čitanju dakle ne u hitnoj proceduri kako je netko prije mene rekao nego je u redovnoj proceduri, Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke apsolutno podržava. Zašto podržavamo taj Prijedlog zakona? Podržavamo ga iz razloga što u njemu gledamo nastavak nastojanja koje smo i mi pokazali u prošloj godini kad smo izmjenom dvaju zakona zapravo željeli ukloniti nepravdu koja se provukla kroz reformu mirovinskog sustava. Nažalost tada parlamentarna većina odbila je prijedloge izmjena i dopuna jednog i drugog zakona ustrajući na nepravdi koja je posljedica na brzinu sročene reforme mirovinskog sustava. Međutim činjenica je da je u međuvremenu došlo do određenog napretka u promišljanju Vlade Republike Hrvatske jer u mišljenju na naša dva prijedloga zakona koje je dala Vlada Republike Hrvatske predlažući Hrvatskom saboru da odbije jedan i drugi prijedlog bilo je izrijekom napisano da razlika između novih i starih umirovljenika nema, a ako ima nekih razlika radi se o pojedinačnim slučajevima. Tako je pisalo u mišljenju koje smo mi dobili na svoj Prijedlog zakona. Danas u mišljenju Vlade Republike Hrvatske koja također predlaže da se Prijedlog zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja odbije u Hrvatskom saboru ali barem imamo napisano priznanje da postoji razlika između novih i starih umirovljenika. Dakle situacija se ponavlja. Sličnu smo situaciju imali kod starih umirovljenika kad se godinama poricalo da postoji dug prema umirovljenicima tada smo nakon da ne kažem 10 godina dobili prvi puta priznanje da taj dug postoji. Evo sada nam je trebalo nešto kraćeg vremena da Vlada prizna da postoji razlika između starih i novih umirovljenika. Kako je prije mene ovdje bilo sporeno tko je bio na Odbor za rad, zdravstvo i socijalnu politiku koji je imao tematsku sjednicu o statusu novih umirovljenika, ja sam bila na tom Odboru. I na Odboru gospođa Babić je uistinu rekla ono što su objavila sredstva priopćavanja, izrijekom je rekla da nema izjednačavanja novih umirovljenika sa primanjima starih umirovljenika. Isto tako predsjednik HSU-a, gospodin Jordan je izrijekom rekao da umirovljenici ne podupiru Prijedlog zakona koji će teretiti državni proračun za isplatu ovih razlika, nego je ustrajao na mišljenju da se ta razlika ili izjednačavanje umirovljenika treba vršiti preko fonda koji će ostvarivati određena sredstva i na taj ukloniti te razlike. Dakle, danas ovdje postoje činjenice. A činjenice su da je 350 tisuća umirovljenika otišlo u mirovinu i da je tih 350 umirovljenika dobilo manju mirovinu nego što su je dobile njihove kolege za, uz istu plaću i za isti radni staž, ali su otišli u mirovinu do 31.12.1998. godine. Oni koji su otišli 1.1.1999. godine već im se obračunavalo na drugačiji način. Danas imamo eklatantan dakle potpuno jasan i nesporan podataka da je danas razlika u tim mirovinama 30% ili 500 i nešto kuna. Obrazlažući svoj prijedlog da hrvatski Parlament odbije prijedlog kolega iz SDP-a Vlada smatra da je pronašla rješenje i to obrazlaže da su donijeli odluku o ispitivanju ovog stanja i da je formirana radna grupa koje će predložiti zakonsko rješenje. Za nas u Klubu zastupnika Hrvatske seljačke stranke to nije rješenje. Jer ovih 350 umirovljenika koji danas imaju 500 nižu mirovinu od svojih kolega za isti radni staž i uz isti plaću, kada njihova prosječna mirovina iznosi 29% prosječne plaće u Republici Hrvatskoj, kad znamo da će ove naredne godine svake godine kako smo čuli od predlagatelja pod tim istim uvjetima otići u mirovinu daljnjih 30 do 40 tisuća umirovljenika smatramo da ovakovo rješenje koje se sastoji od donošenja odluke i imenovanja radne grupe je nezadovoljavajuće i u ovom trenutku kažemo da toga rješenja ne postoji. Kako ne postoji rješenja Vladinog dakako da je i za pozdraviti svako drugo rješenje, uz sve moguće manjkavosti koje će se pojaviti. Ali je jedna činjenica da ovaj prijedlog zakona od kolega iz kluba SDP-a uklanja nepravde napravljene u reformi mirovinskog sustava, ali isto tako i poboljšava materijalni položaj 350 tisuća umirovljenika. I zbog toga ovaj prijedlog zakona apsolutno treba podržati. Kako na sjednici Odbora za rad, zdravstvo i socijalnu politiku, tako i u Hrvatskom saboru vjerojatno će se još pojaviti sporovi i različita gledanja o izborima financiranja toga. Ovdje imamo prijedlog da se financira iz državnog proračuna i mi zaista nemamo protiv toga ama baš ništa. Jer političkom voljom određena kategorija umirovljenika je zakinuta. Toj kategoriji umirovljenika nije omogućen drugi stup, dakle nije ostavljeno na volju nego oni jednostavno nisu mogli po drugom stupu i kroz to prijelazno razdoblje apsolutno treba angažirati i sredstva onih države koja je to tako napravila. Osobno smatram, a isto tako i mi u klubu Hrvatske seljačke stranke smatramo da bi se mirovine trebale financirati iz doprinosa mirovinskog osiguranja koje uplaćuju osiguranici. O ovoj pojavi neprestano govorimo, međutim nikad nećemo govoriti dokle god se to ne otkloni. Kolege zastupnici, ponavljam, prema izvješću FINA-e danas je u blokadi za 12 milijardi kuna nenaplaćenih doprinosa. Najveći dio od toga se odnosi na mirovinsko osiguranje. Dakle poslodavci nisu uplatili 12 milijardi kuna doprinosa na štetu, na štetu umirovljenicima, ne oni će dobiti iz državnog proračuna, na štetu državnog proračuna. Za podsjetit ću da smo prema Izvješću Državnog odvjetnika saznali 20 milijardi kuna je prijavljeno u stečajnu masu nenaplaćenih potraživanja s osnova neplaćenih poreza i doprinosa. Doprinosi mirovinskog osiguranja imaju najveće učešće. Dakle 32 milijarde kuna. To je ono što je dospjelo. Da li postoji još mogućnosti i da li postoje mjesta gdje je moguće dobiti sredstva u mirovinske fondove kako bi se pokrivale isplaćene mirovine? Da, postoje. Opće je poznata činjenica da se danas ne uplaćuju doprinosi. Sama činjenica ovih 12 milijardi kao primjer sam navodila i ponovo ću navesti, primjer Sušionice povrća i voća u Vrpolju koja je državno vlasništvo. Od listopada 2004. godine za radnike nisu uplaćeni porezi i doprinosi. Državno poduzeće. Državno poduzeće ako na takav način daje primjer poslodavcima onda je to loš primjer i tako se poslovati ne može. Daljnji problem je, i to je opće poznata stvar, svima nama poznata osim Republičkom inspektoratu, a to je da je uobičajeno da se danas zaposlenicima isplaćuju plaće na dva način. Jedan legalni, preko tekućeg računa na koji se uplaćuju porezi i doprinosi. To je onaj najniži na koji se ne plaćaju porezi. Preostali dio se uplaćuje ispod stola. Što smo mi to napravili, što su napravila tijela i institucije Hrvatske države da se tome stane na kraj? Radnik je privremeno zadovoljan zato što je dobio novac i zato što može živjeti i u strahu da ako progovori o tome da će dobiti otkaz. Međutim sutra ćemo imati umirovljenike koji će imati vrlo nisku mirovinu. Da li smo uveli financijsku disciplinu da otklonimo nepravilnosti, devijacije, financijsku nedisciplinu koja lančano za sobom vuče niz, niz štednih posljedica? Nismo napravili. Pa ne možemo zbog toga što je eklatantna nemoć države u tim sektorima prebaciti sveukupni teret zaista neodrživosti mirovinskog sustava samo na umirovljenike koji su otišli u mirovinu nakon 31.12.1998. godine. To je nedopustivo. I u tom smislu gledamo ovaj prijedlog zakona i u tom smislu apsolutno podržavamo ovaj prijedlog zakona. Predlažemo kolegama iz SDP-a da do drugog čitanja razmotre i mogućnost naknade mirovina onima koji su već primali mirovinu od 1.1.99. godine do sada, nisam zapazila da se rješava pitanje naknade onoga što njima kroz ovo vrijeme nije isplaćeno, jer imamo tu dug novih umirovljenika. Ovim prijedlogom zakona dakle mi rješavamo umirovljenike koji će ubuduće ići u mirovinu, međutim ostaje dug umirovljenicima koji su do sada primali mirovine. Nadalje ono što također pozdravljamo, a to je što se i ovom prilikom u jedinstvenom zakonu mislilo na onu kategoriju umirovljenika koji su najsiromašniji i tu smo mi imali prijedlog Zakona o nacionalnim mirovinama u dva navrata, međutim voljom parlamentarne većine ti prijedlozi zakona su odbijeni, međutim evo sada ponovno imamo prijedlog zakona koji zaista razmišlja i o onima koji primaju mirovinu do 500 kuna mjesečno. Čuli smo da je to negdje oko 70 tisuća ljudi. E pa sada umirovljenici koji su otišli u mirovinu temeljem poljoprivrednog osiguranja, koji su voljom parlamentarne većine isključeni iz prava povrata duga i po zakonu oni nemaju pravo na povrat duga, koji su voljom parlamentarne većine istisnuti iz mogućnosti primanja nacionalnih mirovina kao i svi oni građani Republike Hrvatske koji imaju 65 godina života a nemaju nikakvih primanja zato što sada više nisu zdravstveno sposobni ni radno sposobni i ne mogu privređivati. Neki od njih su radili, ali nisu imali sreću da navrše 15 godina radnog staža i nisu stekli uvjete za, minimalne uvjete za odlazak u mirovinu upravo ovim prijedlogom zakona se misli i na njih, i njima se pruža kakva-takva socijalna sigurnost. Naglašavam Republika Hrvatska u svom Ustavu kaže da je socijalna država, pa socijalna država mora skrbiti o svojim socijalnim kategorijama, siromaštvom su najviše pogođene upravo stari ljudi i ljudi koji su zdravstveno i radno nesposobni. Smatram i mi u klubu Hrvatske seljačke stranke se nadamo da će ovaj prijedlog zakona lišit se pri odlučivanju o tom prijedlogu zakona, da ćemo se lišit svih političkih stega, da o njemu nećemo razmišljati na politikantski način nego razmišljat glasujući o njemu, o svim onim ljudima koje, ne govorim sa nekim posebnim osjećajima, ali ako na večer pogledamo tamo gdje se skupljaju kontejneri, onda ćemo te stare ljude vidjeti da prekapaju po kontejnerima, a na tržnicama ispod klupa skupljaju listove salate. Ako ne bi željeli to gledati, a uvjerena sam da nitko od nas ne bi, onda podržimo svi zajedno prijedlog zakona iz kluba kolega SDP-a, a našu potporu u klubu HSS-a imate.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Nevenka Majdenić.
Evo ispravljam netočan navod. Naime, netočan je navod da je ova većina odbila izjednačiti mirovine. Samo da vas podsjetim zastupnice Lalić da je u četiri godine vaše vlasti da ste smanjili mirovine, smanjili ste plaće iz kojih se izdvaja doprinos za mirovine, niste vratili dug umirovljenicima, ali drago mi je da ste problem uočili tek u predizborno vrijeme. Ova Vlada brine o umirovljenicima i rast mirovina nije mali. 25% u odnosu na 2003. godinu što je više od ukupnog rasta, rashoda proračuna koji je 21%. Ni novi umirovljenici neće ostati nezbrinuti i osmišlja se novi model i novi zakonski okvir za bolji status novih umirovljenika.
Povreda Poslovnika, poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Povreda članak 209. jer je ispravljen netočnošću točni navod, a da je to tako pokazuje podatak da je mirovina 31.12.99. godine iznosila 39% prosječne plaće Republike Hrvatske a 31.12.2003. godine iznosila je 44,71%. Kolegice matematiku biste trebali znati, pa vidite da je to povećanje!
Na žalost niste ispravili povredu Poslovnika nego ste ispravili ispravak ispravka netočnog navoda. Niste se pozvali…
Netočan navod, da, da.
Ali ne možete ispravljati kroz povredu Poslovnika netočni navod.
Netočnim navodom je kolegica ispravila moj točni navod.
To je po vašem stajalištu. Ali to ja ne mogu arbitrirati. To nije povreda Poslovnika.
Kolegice Marija ja znam da vi znate da je to točno, pa je meni to zadovoljstvo. … [[Upadica se ne čuje.]] Laž je grijeh.
Predlagatelj.
Hvala lijepo. Evo dozvolite da se osvrnem ukratko na ovaj dio rasprave koje su do sada vođene u ime klubova. Prvo da se zahvalim kolegicama i kolegama koji daju podršku ovom zakonu prepoznajući njegov zapravo smisao i namjeru da riješi jedan od krupnih gorućih problema kojima se susreću naši umirovljenici. Drago mi je, iako me ne bi smetalo da je bilo i u tom smislu kakvih poboljšanja i prijedloga što zapravo nije u raspravama ukazano na postojanje nekakvog ozbiljnijeg telera ili greške u modelu i u samomu prijedlogu zakona. Ono na što je upozorio uvaženi kolega, predstavnik stranke umirovljenika što može izgledati kao greška. Moram reći nije greška nego je svjesna namjera. Njegov dobar izračun, kolegin dobar izračun koji pokazuje da će oni sa najnižim mirovinama dakle, oni sa 500 kuna mirovine dobiti nešto više kada se to postotno gleda nego oni s najvišim mirovinama je točan. Taj izračun je točan i korektan. Ali to je namjerno napravljeno. To nije stvaranje nove nepravde. To je svjesna nakana da se solidarno pomogne i na ovaj način onoj skupini naših sugrađana koji imaju najniža primanja. Tim našim sugrađanima se mora pomoći ne samo kroz ovaj zakon. Ako se ne pomogne kroz njega, kroz sustav socijalne skrbi. Dakle, nije to velika razlika. Zašto će ti s najnižima dobiti više? Pa dobit će zato što već imaju onaj dodatak koji ide na najnižu mirovinu, pa se na njega zapravo ovaj, za njega ide novi dodatak i zato to ispada više nego što bi bilo kada bi se striktno poštivala formula koja bi vrijedila za sve jednako. Jedino oni bolje prolaze. Drugo, čudi me što kolega spominje ovdje nešto što nije dokažljivo. U raspravi primjerice, da eto, stručna služba negdje dvije tisućite i neke godine, 2000. kad smo radili Prijedlog povrata duga, izračunalo da bi trebalo 37% povećat mirovine, pa da je to kao netko skinuo na 20%. To naprosto nije točno. Ja vam moram reći jer sam osobno sudjelovao u tome, da sam kao ministar, mislim stupio na dužnost 29. siječnja 2000. a već 3. veljače prvi zapravo koji su došli su bili umirovljenici, predstavnici umirovljeničkih udruga. I da smo obećali pronaći rješenje za povrat duga u toj godini, u prvoj polovici te godine. I to se doista i dogodilo. E sad. Da li je to rješenje bilo dobro? Nije li ono moglo biti bolje? Možda smo sasvim sigurno mogli pronaći neko rješenje koje bi zadovoljilo neku skupinu više, nego neku drug. Ja sam mogu reći koji su manjkovi toga rješenja. Primjerice, činjenica da smo vraćali dug kao povećanu mirovinu sasvim sigurno nije poštena prema ljudima koji su umrli. Koji nisu stigli dobiti tu mirovinu. Prema njima nije pravedno. Prema njima nije pravedno. Toga smo mi svjesni bili odmah. Ali znate, kada se izračunavalo kako najbolje, kako najmanje grešaka napraviti opredijelili smo se za taj model. Mirovine odmah i sada. Primjedbe koje su se također čule o tome da tobože nije nigdje rečeno da ova Vlada neće odnosno da ne može ispraviti jer bi to bilo vraćanje, već demantirano. Kolege su pokazale, to je doista rečeno neki dan na sjednici Odbora. To je javno više puta ponovljeno. Ja bih volio da se Vlada korigira u tom smislu, pa da kaže, da moguće je izjednačiti, moguće je izjednačiti stare, nove umirovljenike. Ako se to učini, nemamo ništa protiv. Ako se dade i neki bolji prijedlog od ovoga, opet nemamo ništa protiv. Ovdje su također, spominjane povijesne nepravde. Postoji nešto što je neupitno. Svaka promjena u bilo kojem sustavu, unutar sustava socijalne politike, svaka promjena barem djelomično nekoga više favorizira, a nekoga manje. U mirovinskom sustavu nažalost, česte promjene formula, zakonskih prijedloga, dodataka itd., su uvelike narušili konzistentnost sustava. Zato je bilo toliko važno u ovom zakonu ne dirati sustav. Ne dirati sustav. Ostavit ga da se ne desi. To je jedan od rijetkih da tako kažem zakonskih projekata koji ima slijed u tri Vlade. Započela je ona Matešina Vlada '90.-tih godina, nastavilo se u Račanovoj Vladi i sada se taj isti model funkcionira i sada. To je dobro, to nije loše. To znači da ne idu stvari uvijek … [[Govornik se ne razumije.]] ne idu kao da svijet počne sa nama. Uvažavajmo realnost. Primjedba koju je kolegica Lalić spomenula je suštinski točna. I prijedlog da se pokuša vidjeti kako obeštetiti od '99. na ovamo te umirovljenike. Ona je suštinski točna. Ti će ljudi upravo zbog toga što su imali manja primanja i sve manja i manja su doista u lošijem položaju od onih koji će ako se ovaj zakon usvoji sutra ić' u mirovinu i od onih koji su išli prije njih. No formalno pravno nema duga prema njima. Formalno pravno nema duga. Ne bi se moglo govoriti o dugu. On jest suštinski, on jest sadržajan jer su ti ljudi manje dobili, ali u pravnom smislu to ne bi mogao biti dug. Trebalo bi vidjeti kako ih obeštetit na neki drugi način i kroz neke druge forme. I još jedno pitanje koje mi se čini da se uz ovaj zakon nepravedno pokušava staviti. Riječ je o tome da se ne mogu svi problemi, sve nepravde riješiti ovim zakonom. Nama na raspolaganju stoji još čitav niz projekata kojima možemo ispravljati pojedine nepravde. Pozdrav svim učenicima Klasične gimnazije, ako sam dobro shvatio koji su pratili dio naše sjednice. Primjerice, Zakon o socijalnoj mirovini, Zakon o socijalnoj mirovini i to je na neki način i odgovor dodatni kolega iz Hrvatske stranke umirovljenika, bi trebao omogućiti da mirovinu u ovoj zemlji dobiju svi stariji ljudi od 66 godina, naprosto zato što oni nemaju radnu sposobnost. 120 tisuća ljudi je u Hrvatskoj koji nemaju radnu sposobnost, a 58 tisuća prema našim izračunima je onih koji nemaju niti bilo kakvu imovinu da od nje žive. Oni nisu stekli pravo na mirovinu, nemaju dakle uvjete ali im se može dati određeno primanje, određena naknada koja je socijalna kategorija. Ona nije, nema ishodište u mirovinskom sustavu i pravu, ali ima u pravu uspostavljenom Ustavom ove zemlje da moramo bit solidarni s onima koji nemaju. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege mislim da čitava ova diskusija i tema kojom se bavimo ne prvi puta u ovom Domu pokazuje zapravo da su umirovljenici platili zapravo jedan od najvećih cehova u stvaranju ove države u ratu, u privatizaciji a plaćaju ga i danas. Prva mirovinska reforma koja zapravo i nije bila reforma nego je bila rezanje mirovina od strane tadašnjeg ministra financija odnosno Vlade a usput budi rečeno ministar financija iz tog doba, gospodin Škegro jednom prilikom jasno i glasno na Hrvatskoj televiziji rekao: «Pa ne misle valjda umirovljenici da će moći živjeti od mirovina koje im Hrvatska država daje. Trebali bi se i sami o tome pobrinuti.» To je u tom trenutku zvučalo kao karikatura govora, međutim ispalo je da je to istina. Umirovljenici su u toj, u tom prvom rezanju opljačkani što desetak godina nitko, osam godina nitko nije htio javno priznati da bi konačno Ustavni sud donio takvu odluku i rekao: «Da, istina je to. Ljudima je oduzeto nešto što im pripada i to im treba vratiti. Sad se to vraća.» Vlada Ive Sanadera donijela je zakon po kojem se to vraća. E sad pitanje od kud se vraća? Pa vraća se od onoga što je inače pripadalo tim umirovljenicima. Vraća se od prodaje tvrtki u državnom portfelju. Tvrtke koje su bile ili trebale biti u Umirovljeničkom fondu. Te se tvrtke lijepo prodaju i umirovljenicima se vraća dug. Pitanje je sad tko vraća umirovljenicima dug? Pa sami sebi vraćaju. Sami sebi naravno vraćaju dug i to dosta uspješno i to veselo ide. Od 1999. kreće nova nepravda. Najprije ne izgleda tako strašno. Vlada obećava, javno izjavljuje da će se ti novi umirovljenici od 1999. koji kreću pa nadalje da će se to kretati u razini sadašnjih odnosno ondašnjih mirovina jel' kakve su bile. Međutim pokazalo se da nije tako. Ta lavina se zalaufava sve jače i jače da bi prema projekcijama koje su sasvim realne, ne znam da ih je itko i pokušao opovrgnuti. 2009. godine kad u potpunosti stupa Zakon na snagu dakle kad će se cijeli mirovinski staž računati u osnovici za mirovinu prosječna plaća od 4 tisuće kuna, 4 i nešto recimo današnja prosječna plaća bi rezultirala mirovinom od ispod 1000 kuna. Što to zapravo znači? Prosječna plaća od 4 tisuće kuna u 36 godina staža, a to je prosječni staž koji ljudi odrade da bi otišli u mirovinu iznosi 345 tisuća kuna u mirovinskom fondu. Prosječno korištenje mirovine je 16 godina. Dakle ljudi požive 16 godina prosječno u mirovini. Taj prosječni umirovljenik koji je imao 4 tisuće kuna imat će recimo 1000 kuna penzije. U tih 16 godina bit će mu isplaćeno oko 192 tisuće. On je uplati 345 tisuća. 153 tisuće opet je negdje nestalo. Nema ih. Nije ih on dobio taj koji je plaćao. Dakle do 2009. valjda ćemo shvatiti i nešto napraviti, donijeti, donijet će Ustavni sud odluku ili će donijeti ovaj Sabor odluku ili slijedeći Sabor ili Vlada da je i ovim ljudima napravljena debela nepravda a do te godine će se ta nepravda protegnuti na po prilici isti broj ljudi koje je obuhvatila i ova prva. A po prilici istu količinu novaca. Pa kad to ustanovimo onda ćemo provesti žućnu raspravu u Parlamentu i aktualna Vlada će donijeti Zakon o ispravljanju nepravde jer će biti stvarna nepravda kako će to ljudi u Europskoj zajednici u koju ćemo 2009. ući živjeti sa 150 EUR-a penzije po tim europskim cijenama to je zapravo neobjašnjivo. Onda ćemo tim ljudima ići vraćati dugove. No do tada kako stvari stoje i kako se kreću prodat ćemo sve živo i neživo. Što ćemo prodavati 2009.? Neće biti Pliva-e, neće biti INA-e. Što će još ostati da prodamo pa da tim ljudima namirimo dugove. Očito nije dobro čekati 2009. Nešto treba uraditi danas. Bez obzira što Vlada tvrdi da se ne mogu te penzije ujednačiti, da to ruši sustav, smak svijeta, propast svijeta evo ovaj model pokazuje da nije propast svijeta. Vjerojatno ima još modela koji bi mogli doći do sličnih, do sličnih rezultata. Nemojmo, nemojmo odbaciti ovaj recept, ovaj model samo zato što dolazi sa krive strane ove Sabornice. Poboljšajmo ga, pustimo ga u drugo čitanje. Dajmo sugestije, dajmo prijedloge, ali ajmo nešto napraviti danas. Nemojmo čekati 2009. godinu da priznamo da smo 1999. napravili strašnu nepravdu i da onda «zbrda zdola» skupljamo novce po svim čoškovima da bi ljudima tu nepravdu skompenzirali. Jer nepravda definitivno jeste. Jednostavne brojke to pokazuju. Minimalna mirovina ostvarena prema propisima koji su se prije primjenjivali iznosila je za rujan 2006. 2085 kuna. Po novom propisu 1192 kune. Maksimalna, ove visoke mirovine. Po, obračunate po prethodnom propisu 5 tisuća 700 kuna. Obračunate po novim propisima 5 tisuća 242 kune. Nepravda se očito dogodila. Vidimo ju danas. Nemojmo zatvoriti oči, ispravljajmo nepravdu danas. Jeftinije je nego da ju ispravljamo za 4 godine. Hvala.
Hvala. 16 sati i dvije minute, isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Klub zastupnika HSP-a poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, predstavnici Vlade. Klub Hrvatske stranke prava podržava prijedlog Kluba SDP-a tako da normalno treba otkloniti, ispraviti nepravdu koja je učinjena novim umirovljenicima u odnosu na stare umirovljenike i mislim da bi bilo daleko prikladnije da je danas i Vlada već izašla i sa svojim prijedlogom pa da možemo razgovarati o dva prijedloga da vidimo koja su rješenja bolja. Znači u ovome trenutku imamo samo jedan prijedlog koji ipak govori o tome kako i na koji način bi se mogla ispraviti ova nepravda koja je nanesena znači tzv. reformom mirovinskoga sustava. A reforma kao takva trebala bi u sebi sadržavati da je nešto pozitivno. Pa je očito mi pod reforme stavljamo i nešto što baš nije pozitivno. Jer smo dobili situaciju da su novi umirovljenici u daleko težem položaju. I sama činjenice da je recimo to iznosilo razlika je 531 kunu u 2006. godini dovoljno govori o tome. Normalno da općenito i kad se uzme recimo da je prosječna mirovina starih umirovljenika znači koji su umirovljeni prije 1.1.'99. godine iznosila nešto oko 2 tisuće i 013, odnosno 2 tisuće 014 kuna. Dok je novima umirovljenicima ona iznosila negdje oko tisuću 562 kune dovoljno govori o tome kakav je i položaj ovih starih umirovljenika. Znači tih starih umirovljenika koji su kao povlašteni recimo prema ovima novima umirovljenicima i tu je razlika 531 kuna. Sad uzmimo koliko su prosječnu troškovi četveročlane obitelji pa ćemo lako doći do situacija da općenito položaj … [[Govornik se ne razumije.]] broja umirovljenika u Hrvatskoj nije zadovoljavajući. I to znamo. Znamo kakav je odnos broja umirovljenika prema broju osiguranika. Ajde on se tu uspio stabilizirati zadnjih par godina, ali to nije stabilizacija pozitivna nego negativna stabilizacija. Znači tu je odnos 1:1,4. I sad kad vidimo kakva je situacija u Hrvatskoj da nema otvaranja novih radnih mjesta. Recimo u zadnje 3 godine je otvoreno nešto od 15 do 17 tisuća novih radnih mjesta, da nemamo gospodarske strategije razvoja Hrvatske kako i na koji način mi mislimo u buduće isplaćivati mirovine. Vidjeli smo i sami danas iz govora prethodnika da u ovome trenutku recimo Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje koga mi u klubu Hrvatske stranke prava zovemo div na staklenim nogama potražuje na temelju doprinosa za mirovinsko 32 milijarde kuna. I da mirovine se ne isplaćuju iz proračuna zamislite kakva bi uopće bila situacija danas u Hrvatskoj vezano sa isplatom mirovina. I sami znamo da smo ovaj dio duga koji je jedan dio vraćen, a vraća se temeljem presude Ustavnog suda mi to u biti vraćamo od novca dobivenih ili od PLIVA-e ili od nekog drugog diva. A šta ćemo kad toga više ne bude bilo? Šta ćemo kad toga više ne bude bilo? Kakve će onda biti i ove mirovine koje su sada nepovoljne od 2 tisuće kuna. Ajmo i o tome danas malo progovoriti. Znači ne možemo samo progovoriti o tome što se slažemo i podržavamo vaš prijedlog da moramo ovu nepravdu ispraviti. Ali ajmo razgovarati malo na duže etape. Hoćemo li se dogovoriti da napravimo strategiju gospodarskoga razvitka? Hoćemo li otvarati nova radna mjesta? Hoćemo li uvesti reda u financijsko poslovanje u financijsku disciplinu? Ako imate i službene podatke da recimo godišnje državni proračun izgubi negdje od 11 do 15 milijardi kuna, znači onih prihoda koji pripadaju državnom proračunu ako znamo da se doprinosi mirovinskome, Hrvatskom zavodu za mirovinsko osiguranje ne uplaćuju redovito i da poslodavci mahom nastoje isplaćivati najniže doprinose s obzirom, a da drugi dio isplaćuju na druge nezakonite načine. Prema tome, sve to govori o svemu tome da se mora uvesti jedna cjelovita disciplina, ali se mora uvesti i takva porezna politika koja će omogućavati da imamo što više subjekata, znači da imamo što više zaposlenih. A na taj način ako je više subjekata, više zaposlenih, kao što je Irska recimo išla onda se postiglo i taj dio da su se fondovi daleko bolje punili. Prema tome, razgovarajmo o jednoj cjelokupnoj koncepciji. Jer šta će biti kažem, neće više biti prodat će se INA, prodat će se HT, prodat će se još što se ima i šta onda. Šta onda? Prema tom, HEP se već u to, to se podrazumijeva svakako. I što će se onda napraviti ako za vrijeme dok imamo mogućnosti ne stvorimo i napravimo strategiju gospodarskog razvitka na osloncima koje imamo u ovom trenutku a koje možemo izgubiti onda nismo ništa riješili nego samo palijativno rješavamo probleme. Ako i znamo i sami kakva nam je demografska slika s obzirom na prosječnu starost pučanstva u Hrvatskoj, da nemamo odgovarajuće niti populacijske politike i sve to znači stvara jednu dosta crnu sliku za budućnost. Ali kažem imamo vremena, imamo mogućnosti da se uhvatimo u koštac sa svima tima problemima, a nemojmo bježati od tih problema. Jer ne možemo samo rješavati stvari dok ima se šta prodati, dok se ima šta privatizirati ako ne možemo omogućiti da ovaj umirovljenik koji ima recimo, koji je u povlaštenom položaju on ima recimo 2 tisuće kuna prosječnu mirovinu on ima i djecu koja mu se školuju, on ima možda i djecu koja su završila školovanje, a ne mogu dobiti posao. Prema tome to je ta situacija i to je bit svih ovih problema. Znači neodgovorno je sa stajališta Vlade što nije izašla sa svojim prijedlogom da danas raspravimo obadva prijedloga. A onda će se na kraju dogoditi, naime to je najgora varijanta da se nešto radi u tijeku predizborne godine. Pa će reći, obećat će se ovo, pa će se ovo napraviti, pa sad će se ukinuti i služenje vojnog roka, pa će se ovo, a onda će se to odgoditi. A sve će to doći na naplatu jednoga dana. A kome će doći na naplatu? Opet hrvatskih građanima, hrvatskim poreznim obveznicima, opet tima umirovljenicima. Jer sad su ljudi normalno sretni kad su uspjeli dobiti bar nešto i dobivaju nešto. Ipak je to u odnosu na situaciju u okviru kućnog budžeta i znamo i sami imamo i roditelje i prijatelje kako se živi. Poglavito je problem recimo u onima dijelovima gdje je Hrvatska uvijek malo ulagala kao što je npr. Slavonija i drugi dijelovi Hrvatske koji su nažalost bili zapušteni. Sami znamo da nam standard nije ono što bi trebao biti, a opet imamo mogućnosti, imamo tih resursa ali ne koristimo ih. Nego dapače, rasprodajemo kao što smo rasprodali PLIVA-u i sve ostalo. I na kraju ćemo doći u situaciju da nam neće više ni kredite davati. Neće nam ni kredite davati. Znamo koliko je dug narastao. On je u biti i viši. On je negdje oko 50 milijardi dolara ako se uzmu u obzir i kartično zaduženje i kamate i sve ostalo. Prema tome, a znamo i kakav je socijalni položaj, kakav je položaj umirovljenika. Prema tome ajmo obaviti jednu cjelovitu raspravu ne samo na matičnom odboru nego na plenarnoj sjednici Hrvatskoga sabora oko položaja i sadašnjih i budućih umirovljenika i općenito oko perspektive hrvatske mladeži, hrvatske države sa stajališta što Hrvatska može, a ako ne napravi sutra će već biti kasno. Prema tome, ovo podržavamo ali predlažemo da se iznađe cjelovito rješenje i da sad sagledamo svu tu problematiku i damo odgovore. Jer što mi dulje odužavamo sa davanjem takvih odgovora i što te rasprave ne obavimo sve vrijeme nam izmiče i bit će nam kasno. Hvala lijepo.
Hvala. Klub PGS-a, SBHS-a, MDS-a, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani predlagatelji, dame i gospodo. Evo klub PGS-s, MDS-s, SBHS-a podržat će dakle ovaj zakon, zakon kojim se vode tzv. mogli bismo reći državne dakle mirovine i nadamo se dakle da će on biti i usvojen u ovom Hrvatskom saboru. Ja mislim da se mi ovdje u Hrvatskom saboru ne smijemo dozvoliti da nepravde koje su trenutno dakle u našem društvu ne smiju biti tako dugo neispravljene. Naime, tek što je donekle riješeno pitanje duga umirovljenicima prema famoznoj odluci Ustavnog suda od 12. svibnja 98. godine, unutar mirovinskog sustava otvorila se nova velika pukotina nepravde i siromaštva. Odredbe u uvjetima pod kojima se u Hrvatskoj ide u mirovinu dovode se do značajnih razlika u prosječnom iznosu mirovina između osiguranika koji su umirovljeni prije i oni koji su umirovljeni poslije 31. prosinca 1999. godine. Evo tu se dakle govori o novim i starim umirovljenicima, čiji se broj za sada kreće oko 320 tisuća, a svakim danom se povećava. Problem je uočen i pretkazan davnih dana, dakle već dosta prije, ali do sada ako se izuzme formiranje posebne komisije Vlade, predstavnika umirovljeničkih, političkih i drugih organizacija koji su do sada čini mi se održali jednu ili dvije sjednice, ništa nije poduzeto da se ono ublaži a kamoli ukloni. Tu mogu dakle još spomenuti dakle da je Hrvatska seljačka stranka izašla sa svojim prijedlogom rješenja ovog problema, ali na žalost ovaj njihov zakon nije imao podršku u Saboru, evo sada je SDP izašao sa svojim prijedlogom, nadamo se dakle da će on imati nešto bolju sudbinu. Izračun Hrvatske stranke umirovljenika kažu kako je razlika u prosječnoj mjesečnoj mirovini starog i novog umirovljenika kako se dakle kolokvijalno dijeli osiguranike po ključu od 31. prosinca 1990. godine dosegla u rujnu 2006. godine točno 531 kunu. Do toga je prema općoj ocjeni došlo jer se mirovina starih računala prema deset najboljih osobnih dohodaka osiguranika dok se mirovina onih koji su primjerice lani podnijeli zahtjev za odlazak u mirovinu računala na temelju 28 najpovoljnijih mjesečnih osobnih dohodaka. Za tri godine u obzir će se uzimati 40 najvećih plaća što vodi prema scenariju kako će osnovica budućih umirovljenika svake godine biti zapravo sve nepovoljnija. Prema statistici Mirovinskog zavoda, čuli smo dakle već te podatke, ali mislim da nije na odmet da ih se ponovi. Dakle prema statistici Mirovinskog zavoda novi umirovljenici imali su do 2004. godine prosječno 1.488,00 kuna, 2005. to je palo na 1.347,00, govorim o prosječnoj mirovini, 1.347,00 kuna. Da bi prošle, 2006. godine, dobivali već samo prosječno 1.250,00 kuna. Ako se nastavi trend od 100,00 kuna manje u svakoj novoj godini, prosječna mirovina za nove umirovljenike past će 2009. godine čuli smo to danas, ali velim vrijedno je ponoviti. 2009. past će ispod tisuću kuna kao nekakva naknada na burzi, dakle mirovina će se pretvoriti u socijalnu kategoriju, a zapravo mirovina bi trebala biti nešto od čega bi svaki umirovljenik mogao solidno živjeti, pogotovo nakon 40 godina radnog staža. Zbog toga imamo naslove u novinama "Bojiš li se penzije?" ili "Umirovljenje kao kazna". Mislimo dakle da to nije dobro, da ovaj zakon ide u tom pravcu da spriječi da se to desi. Normalno kao posljedica sve manjih mirovina ovih novih umirovljenika je i pad ukupnog, ukupne prosječne mirovine koji iz godine u godinu pada. Evo znamo npr. da je dogovor između Hrvatske stranke umirovljenika jedan od glavnih njihovih dogovora ili uvjeta suradnje bio taj, uvjeta suradnje sa HDZ-om da se do kraja mandata udio dakle prosječne mirovine digne na 50% prosječne plaće. Na žalost trend je upravo suprotan. U siječnju 2004. godine prosječna mirovina bila je 1.719,00 kuna ili 42,42%. U siječnju 2005. prosječna mirovina bila je 1.800,00 kuna ili 41,38%. U siječnju 2006. prosječna mirovina bila je 1848,00 kuna ili 40,22% prosječne plaće, a evo sada smo došli na žalost do podatka u siječnju 2007. godine prosječna mirovina bila je 1.903,00 kuna ili 39% prosječne plaće Republike Hrvatske. Mislim da su ovo podaci itekako zabrinjavajući, ali evo tu još možemo upozoriti na još jednu još negativniju karakteristiku. Ako gledamo prosječne plaće po našim županijama, jer tu isto ima velikih drastičnih razlika. Tako imamo podatak dakle da je najviša prosječna mirovina u Gradu Zagrebu godišnja, 2.438,00 kuna, a najniže prosječne mirovine su u Županiji koprivničko-križevačkoj 1.509,00 kuna, Virovitičko-posavskoj 1.551,00 kunu, Bjelovarsko-bilogorskoj 1.551,00 kunu, u Međimurskoj 1.562,00 kune. Tako da mi dakle kao predstavnici regionalnih stranaka isto tako predlažemo da se ovaj zakon dakle možda do drugog čitanja unese i određena regionalna dimenzija da se i u tom smislu pokuša intervenirati kako bi se izjednačile ili barem približile prosječne plaće po našim županijama, opet dakle to je povezano s dakle mirovinama koje dobivaju naši poljoprivrednici, dakle mislim da bi trebalo više možda dati onima koji imaju manje. No, da i završim, s obzirom da je puno toga rečeno da se ne ponavljam. Klub PGS-a, MDS-a, SBHS-a podržava dakle donošenje ovog zakona. Nadamo se dakle da ćemo svi smoći hrabrosti i snage dakle da podržimo ovaj zakon, da otklonimo nepravde unatoč tome što i sada slušamo upozorenja koja smo slušali i prije sličnih takvih poteza koji su se ipak ostvarili, da će ostvarenje ovakvih zakona urušiti i gospodarski sustav. Mi mislimo da se to neće desiti dakle, da će biti na neki način upravo suprotno. Hvala lijepa.
Hvala. Za klub SDP-a, poštovani zastupnik Josip Leko. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovana predstavnice hrvatske Vlade, kolegice i kolege zastupnici. U ime kluba a ja mislim i u ime svih vas zastupnika zaista ne treba dokazivati svu apsurdnost, nepodnošljivost i nepravdu prema umirovljenicima koji su u mirovinu otišli poslije 1999. godine. A još manje to treba dokazivati za one koji se spremaju u mirovinu ove godine ili sljedeće godine. Tu situaciju ni danas nitko, tu ocjenu ni danas nitko nije htio niti mogao niti želio opovrgnuti. Dakle, problem je narastao do te razine da se s njim svi suočavamo ali šta poslije toga? Zato ja pozivam zastupnike u Hrvatskom saboru da zatvore stranačke oči i stvar pogledaju sa odgovornošću svakog zastupnika. Zaboravimo tko predlaže ovaj zakon nego pogledajmo istini u oči i poziciju umirovljenika tzv. novih. Apsurdna je situacija sa mnogo tačaka gledišta a najapsurdnija je zamislite u čemu? Vlada se poziva u svojem mišljenju da ne može prihvatiti prijedlog jer prijedlogom se predlaže određivanje državne mirovine u visini 30% od proračunske osnovice i iz proračuna. A na drugoj stranici ta ista Vlada nama kaže, da već sada iz državnog proračuna se dostavlja 40% mirovinskog fonda. Dakle, apsurd je do apsurda. I sad pogledajmo situaciju. Ovi koji sutra ili danas idu u mirovinu, pune proračun sa osnova rada i pune mirovinski fond također sa osnova rada kako bi oni imali lošiju mirovinu. Dakle, sadašnji radnici pogotovo u starijoj dobi po dva osnova pune taj mirovinski fond. Jednom doprinosima u mirovinski fond, drugi put u proračun. A sve to da bi njihova mirovina bila lošija nego onima kojima oni pomažu. I to znatno sve lošija i lošija. Činjenica je i to nije sporno da takva situacija ne stvara nikakvu ambiciju niti potiče radnike na dobar odnos u poslu a niti brigu za mirovinski fond. To je situacija koja negativno utječe na ukupnu klimu u hrvatskom društvu i ona ne može trajati dugo. Tim je apsurdnije da Vlada u četvrtoj godini mandata svojega kao odgovor na konkretan prijedlog zakona i rješenje akutnog problema, akutnog, aktualnog i problema koji se ne može zanemariti osniva radnu skupinu da traži rješenje. Naprosto smatramo da umirovljenici ne mogu čekati i tražiti rješenja u nedogled. A definitivno je da će izbori biti, jer oni se ne mogu mijenjati, a radna skupina može raditi Boga pitaj koliko? Do nove garancijske kartice. Treba ponoviti i još jednu činjenicu, da ovaj prijedlog ne traži nemoguće. On bi za ispravljanje nepravde to moramo tako zvati, neodrživog stanja koštao državu nešto manje od 1% bruto domaćeg proizvoda ili nešto više od 1% proračuna, državnog proračuna Republike Hrvatske. Da li je moguće odbiti takav prijedlog za 350 ili ne znam ni ja koliko građana Republike Hrvatske koji su jučer u našoj zemlji, oni ili jedan dio njih prozvani od strane inozemnih da tako kažem institucija, da se nalaze u, na granici siromaštva. Ako su dobro jučer informirali mediji radi se o 5 stotina građana Republike Hrvatske koji su ispod zone siromaštva. A odbijati ovakav zakon znači otprilike dati ulaznicu značajnom postotku novih umirovljenika da se nađe u krugu tih 500 tisuća, da poveća taj krug od 500 tisuća građana Republike Hrvatske koji su na granici siromaštva. Zbog toga zaista u ime kluba ne mislim govoriti i ponavljati činjenice koje su iznijeti u ime kluba kao predlagatelja. Ja samo mislim da je neodrživo kad se nudi koncept koji ima odmah rješenje da se odbije. Ako se u toku primjene tog rješenja može naći bolje ili još svrsi shodnije onda ćemo naravno podržati svaki prijedlog ali nemojmo odbijati ono što je jasno, nedvojbeno i prijedlog, problem rješava odmah. Ocjenjujem da će ovaj prijedlog ipak proći u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Sad idemo na pojedinačnu raspravu. Prvi je poštovani potpredsjednik Doma Mato Arlović. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege! Znate, zapravo moram reći da sam pomalo i iznenađen da smo bili prinuđeni mi iz opozicije pripremiti ovakav prijedlog zakona i uputiti ga u saborsku proceduru. I to iz razloga što je sasvim i svakom jasno, pa i samoj Vladi Republike Hrvatske da se zapravo u ostvarivanju mirovinske reforme dešava nekoliko stvari koje su suprotne najvišim vrednotama ustavnog poretka s jedne strane. S druge strane socijalnoj pravdi. I s treće strane opće ljudskom pristupu, humanom odnosu između ljudi. Naime, ja bih htio samo podsjetiti. Sloboda, jednakost, nacionalna ravnopravnost i ravnopravnost spolova. Mirotvorstvo. Naglašavam sad ovo: socijalna pravda, poštivanje prava čovjeka, nepovredivost vlasništva, očuvanje prirode i čovjekova okoliša, vladavina prava, demokratski višestranački sustav najviše su vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske. Poštovane kolegice i kolege kako je moguće govoriti o socijalnoj pravdi kao o najvišoj vrednoti ustavnog poretka Republike Hrvatske ako u isto vrijeme u ostvarivanju jednog zakona i jednog prava vezano uz socijalnu i staračku zaštitu građanin koji ima jednaki broj godina radnog staža, osiguranje i sa jednakim doprinosima koje je uplaćivao na jednaku zaradu koju je ostvarivao prima potpuno nejednake mirovine. Nema govora o pravdi. Nema govora o socijalnoj pravdi. Nema govora o zaštiti u ostvarivanju ustavnih prava. Nema govora o ostvarivanju ljudskog prava, nema prava o položaju čovjeka da bude jednak pred zakonom i da se zakon nad njime jednako primjenjuje. I u tom pogledu ne smijemo žmiriti. Mi te činjenice moramo biti svjesni i činjenica je daleko ozbiljnija nego što se na prvi pogled očitava u nekoliko tisuća ili desetaka tisuća ljudi koji su ovom mjerom pogođeni. Činjenica pokazuje da reforma mirovinskog sustava koja je započeta u 1999. godini treba doživjeti svoju reformu i reviziju. Ona takva kakva je sada ne može opstati, ona se mora korigirati jer za jednake godine staža osiguranja jednaku uplatu doprinosa se mora imati približno ili da budem precizan jednaki iznos mirovine koja se mora ostvarivati. Time se ne mora ulaziti u bitna načela postavljene mirovinske reforme ali se mora ovo pitanje riješiti jer mi je posve jasno da se ne smije dozvoliti da ovakva nepravda opstane i ostane a ponajviše k tome ako smo svjesni tendencije koja je prisutna ne da se daljnjim umirovljenjem novih generacija koje dolaze umirovljenje odnosno razlika smanjuje nego se iz godine u godinu povećava na štetu novih umirovljenika. To je prva činjenica s kojom se moramo sresti i s kojom moramo potpuno jasno dakle iz socijalnih razloga, iz ekonomskih razloga i iz moralnih razloga, iz zakonskih razloga, ustavno-pravnih razloga imati u vidu i korigirati. Druga činjenica koja je također jasna. Ne može se govoriti o uspješnoj mirovinskoj reformi koja iz godine u godinu dovodi u situaciju umirovljenika da je prosječna mirovina sve niža i niža u odnosu na prosječnu zaradu u Republici Hrvatskoj. I da spada ili pada na takvu razinu da ona praktički dovodi u poziciju umirovljenika da mu nije dostatna za preživljavanje odnosno zadovoljavanje osnovnih socijalnih potreba. Tko ima prosječnu mirovinu, ne onu najnižu. Prema tome i o tome valja voditi računa i treća činjenica koja je isto tako važna. Reforma je pokazala da doprinosi koji se ostvaruju iz rada i na temelju pruženih usluga uplata i ostvarenih zarada i uplaćenih doprinosa sa staž osiguranja nisu dostatna da pokriju troškove mirovinskih, mirovinskih isplata mirovina u Republici Hrvatskoj nego se mora intervenirati iz proračuna. I proračunska intervencija je više od 40%. Prema tome stupanj solidarnosti koji je još uvijek ugrađen u mirovinsku reformu a koja, koji polazi od pretpostavke da praktički ne možete dobiti 100% doprinosa koje ste, protuvrijednosti doprinosa koje ste uplatili u osiguranje i to nije klasično osiguranje nego sa socijalnim elementom solidarnosti nego maksimalno 85% tog, takve mirovine da ovo pokazuje s jedne strane da ni u takvim uvjetima sa tim stupnjem solidarnosti nije dostatan taj doprinos da pokrije troškove mirovinske reforme odnosno mirovina nego se, ako se tretira, ako se uopće to smije tretirati kao trošak nego se mora intervenirati i iz poreznog sustava. Zapravo izdvajanju iz Proračuna Republike Hrvatske. Postavlja se zapravo ključno pitanje u čemu leži problem? Problem jest u tome da mi našom mirovinskom reformom ne možemo ostvariti mirovinsku reformu sve dotle dok se ne postigne onaj bitni efekt koji treba pratiti takvu mirovinsku reformu. A to je da iz tako formiranih sredstava pri mirovinskim fondovima iz, osobito iz 2. i 3. stupa može kreditirati i poticati ulaganje u gospodarstvu koje će otvarati nova radna mjesta, zapošljavati ljude i povećavati broj onih koji uplaćuju u Mirovinski fond pa u tom pogledu mogu rješavati pitanje mirovinske, mirovinske reforme i … [[Govornik se ne razumije.]] Nažalost mi takvih efekata nemamo. Broj nezaposlenih još uvijek je jako, jako velik. A u isto vrijeme broj onih koji primaju mirovinu u odnosu na one koji uplatama daju doprinos za financiranje isplate mirovina zapravo uvijek se kreće između 1,2 i 1,3% u korist zaposlenih. Prema tome nemoguće, nemoguće je ostvarivati ovu reformu na ovaj način i u tom pogledu se otvara sada jedno pitanje koje ja ne mogu objasniti. Ne mogu objasniti da Vlada napiše u svom mišljenju da je svjesna da u prosjeku, citiram: Da u prosjeku više od mirovina koje su, ostvaruju nakon započete mirovinske reforme s jedne strane da one zaostaju s druge strane u odnosu što dalje vrijeme odmiče. I isto tako se kaže: «Uostalom mirovinska reforma je započeta s ciljem uspostave jednog financijski i socijalno održivog mirovinskog sustava.» Gospodo niti je financijski održiv niti socijalno. Financijski bez inekcije od 40% od Državnog proračuna ta reforma ne može opstati. Socijalno je nepravedan jer zapravo nove umirovljenike dovodi u sve težu i težu situaciju. Osim toga sa socijalnog aspekta je suprotan i temeljnom načelu Ustavnog poretka zemlje. Prema tome sad se postavlja pitanje ako je sve to točno, a je što ovdje piše kao što je točno da se izdvaja i sama je Vlada to napisala više od 40% sad postavljam pitanje a zašto taj postotak ne bi bio nešto malo viši da se ne ispravi, da se ispravi ova socijalna nepravda koja, uskladi se na kraju krajeva taj sustav sa Ustavom i socijalnim potrebama čovjeka i građanina. Pa šta je najviša vrijednost ovoga društva ovdje? Ili smo mi stvarno demagozi koji zaboravljamo o tome da smo stavili čovjeka na pijedestal i da smo zaštitili zdravlje i socijalnu poziciju čovjeka i obitelji i tako dalje, našim Ustavom. Kako to? Kada smo svjesni da nakon punog radnog staža sa punim doprinosima ako će iduće godine otići u mirovinu opet će imati 30-tak posto nižu mirovinu nego onaj koji je otišao prije 1999. Ja mislim da u takvoj situaciji je sasvim jasno da se ovo mišljenje Vlade Republike Hrvatske ne može prihvatiti. Ne može se prihvatiti poglavito činjenica da se kaže ovako: Radna, da je formirana nekakva ponovo radna skupina koja će temeljem analize postojećeg stanja predložiti modalitete njegovog rješavanja. A onda članica te radne skupine u javnim medijima govori ako bi se upustilo u rješavanje ovog pitanja da bi to srušilo sustav reforme. Pa za Boga miloga kakav je to sustav reforme koji niti je socijalno pravedan, suprotan je Ustavu niti je financijski održiv, radi se iz proračuna. Pa očito da se mora intervenirati u njega. … [[Upadica se ne razumije.]] Prema tome, idemo raspraviti o onom pitanju o … [[Govornik se ne razumije.]] Zakon o saniranju mirovinsko invalidskog sustava u Republici Hrvatskoj kao što smo svojevremeno sanirali masu poduzeća, kao što smo sanirali banke pa ih onda rasprodali. E ovaj puta nećemo rasprodati, nego će ti ljudi ostati kod nas. Bit će zadovoljniji, bit će zdraviji, bit će naravno socijalno osjetljiviji i na kraju krajeva puno manje će sami i svi mi zajednički izdvajati za potrebe vlastitog, zaštite njihovog zdravlja. Jer ovako sa ovim minimalnim mirovinama i sa ovim stanjem u kakvom se nalaze pa naravno da su zapravo ugroženi svi njihovi limiti života, uključujući i zdravstveni. I da zaključim, kolege iz Kluba zastupnika SDP-a na moju radost kao i člana tog kluba su napravili prijedlog zakona koji možda nije idealan, ali u ovom momentu udovoljava rješenju koje treba osigurati i socijalnu pravdu i ustavnost i zakonitost u ovom … [[Govornik se ne razumije.]] Ja se pitam imamo li mi pravo odbiti ovaj prijedlog zakona. Ne da li ćemo glasati za njega. Nego imamo mi li pravo odbiti. Ako to učinimo mi ćemo izvršiti nasilje nad socijalnom pravdom, nasilje Ustavom i pravima naših građana i zbog toga sam siguran da će ovaj Sabor da ovo ide u drugo čitanje i da će nakon, do drugog čitanja pripremi se zakon koji će riješiti ovo pitanje naših građana Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala predsjedniče. Kolegice i kolege. Kad je krajem '90.-ih godina raspravljani tadašnji paket zakona o reformi mirovinskog osiguranja tada smo neki koji smo tada o tim zakonima raspravljali rekli da nije dovoljno samo donijeti zakone nego je potrebno i pratiti koje će efekte ti zakoni imati. Dakle ne samo reformu nego i posljedice što zaista nismo činili. I sada imamo situaciju takvu kakvu imamo. Dakle punih 7 godina primjene zakona donijeli su možda pozitivne rezultate na razini troškova države, ali za pojedince, za umirovljenike donijeli su negativne posljedice. I o tome je kolega Vidović predstavljajući ovaj prijedloga zakona podrobnije govorio. Ovdje se ne postavlja samo pitanje mirovina umirovljenika koji odlaze u mirovinu nakon '99. godine. Postavit će se kroz izvjesno vrijeme i pitanje umirovljenika koji neće ići u mirovinu samo po ovom sustavu solidarnoj, generacijske solidarnosti nego i oni koji će ići u mirovinu po tzv. drugom stupu, jer se i ovdje ništa nije činilo u ovih 7 godina. Ostali smo na onoj stopi izdvajanja od 5% koja je bila definirana početkom primjene mirovinske reforme '99. godine. Što bi to značilo? To znači da onaj tko 40 godina uplaćuje u drugi stup ostvario bi svega 20% svoje plaće. Dakle i tu nešto moramo učiniti. Ako ne u ovom trenutku ali u bliskom vremenu. Mi ne smijemo dozvoliti da nam starost znači siromaštvo, a da mirovina znači prokletstvo. Zato bi se ja, dalje ne bih govorila o samom tekstu zakona nego bi se osvrnula na mišljenje koje nam je dala Vlada predlažući da se odbije ovaj Prijedlog Zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja. Vlada kaže da obrazlažući takav stav da mirovinska reforma koja je i započeta s ciljem uspostave jednog financijski i socijalno održivog mirovinskog sustava jer se dotadašnji sustav zbog širokog opsega prava i poprilično blagih uvjeta za ostvarivanje tih prava što je doveli do visokog udjela mirovinskog troškova u bruto društvenom proizvodu počeo urušavati. Uvođenje postroženih uvjeta za ostvarivanje prava iz sustava generacijske solidarnosti i uvođenje nove formule za izračun mirovine na temelju plaća ostvarenih u cijelom radnom vijeku rezultiralo je spomenutom disproporcijom u visini mirovina ostvarenih prije i poslije započinjanja mirovinske reforme. Dakle Vlada zapravo uočava gdje je problem. U nastavku kaže da je već donijela odluku o rješavanju toga problema, da je ustanovljena radna skupina, itd. a istovremeno na raspravi oko mogućnosti ujednačavanja tzv. starih i novih mirovina odgovorna osoba iz Ministarstva rada i socijalne skrbi, gospodarstva rada i socijalne skrbi državna tajnica kaže da je to nemoguće učiniti. Ovaj prijedlog zakona zapravo govori da je to moguće učiniti. Daje se jedan model kako da se to ostvari i ta sredstva nisu toliko velika da bi trebala predstavljati takav ogroman teret za državni proračun. Ja ću iz najnovijih podataka koji su dostavljeni iz Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje u, kad smo raspravljali o radu Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje iznijeti nekoliko samo podataka koji tako vjerno oslikavaju zapravo kakvo je stanje danas umirovljenika. Točno je i ovo što Vlada kaže da su problemi veliki, da se iz državnog proračuna već sada treba osiguravati značajna sredstva za isplatu mirovina. Naime, u čemu je stvar? 2000. po tim podacima iz Mirovinskog zavoda 2005. godine za, iz samog proračuna trebalo je izdvojiti 42,24%. Dakle iz doprinosa za mirovinsko osiguranje osiguravalo se je svega nešto malo više od 50% potreba. Međutim u čemu je problem? Problem je u tome da mi imamo slabu kontrolu isplate plaća i obračuna doprinosa. U jednoj ad hoc anketi pokazalo se je da više od 1/3 zaposlenih zapravo ne primaju plaću kroz obračun plaće, kroz legalni obračun plaće nego im se dio plaće isplaćuje bez obračuna, pa samim time i bez obračuna i uplate doprinosa i za mirovinsko i za zdravstveno osiguranje. Da više od 1/3 zaposlenih nemaju, im se ne isplaćuje prekovremeni rad, itd. Dakle, takva kontrola izostaje i sigurno da se jedan dio doprinosa na takav način gubi. Kolegica Lalić je već ovdje istakla da je veliki iznos, oko 12 milijardi kuna, koji se odnose mahom na poreze i doprinose u blokadi jer poslodavci nemaju, su blokirani i ne isplaćuju ove doprinose. Zatim u ove tri godine mandata mi smo imali vrlo malu stopu porasta zaposlenih i taj odnos zaposlenih i umirovljenika zapravo od početka mirovinske reforme gotovo da nije bitnije povećan. Sve su to problemi o kojima bi trebalo primarno raspravljati i istovremeno rješavati u onom obimu problem u kojem se on može riješiti. Zabrinjavajuća je također činjenica koju možemo iščitati iz istog izvješća kojeg nam je dao Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje, da je npr. prosječna mirovina koja je isplaćena 1999. godine, dakle u prvoj godini reforme bila 1.036,10 kuna da bi u 9. mjesecu 2006. godine ona iznosila 1.315,32 kuna. Da je samo značajniji porast bio 2001. godine i 2002. godine kada je mirovina, prosječna mirovina nešto prešla nešto iznad 1.400,00 kuna. Međutim kada gledamo kako se kretala starosna mirovina onda u ovom razdoblju od 1999. godine do 9. mjeseca 2006. godine prosječna starosna mirovina povećana je za 67 lipa i zaista kada se poslužimo ovakvim statističkim podacima nevjerojatno je da ne može se iznaći rješenje da bi se uskladile stare i nove mirovine ako ne u cijelosti onda barem u jednom dijelu. Da je to moguće pokazuje i ovaj prijedlog zakona u kojem je nama asistirali su i stručnjaci koji poznaju mirovinski sustav, ali mislim da je neprihvatljiva ovakva izjava državne tajnice koja sigurno iznosi stav Vlade, da nije moguće izvršiti usklađivanje mirovina pogotovo ako uzmemo u obzir da proračun za 2007. godinu je planiran na razini od 108 milijardi kuna. Sigurno da u tom iznosu moguće je iznaći i ovih milijardu i 400 milijuna kuna i riješiti taj gorući problem za preko 330 tisuća aktualnih umirovljenika i dalje rješavati sve one koji će po ovom sustavu u idućih nekoliko godina odlaziti u mirovinu. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegice Zgrebec. Na redu je poštovana kolegica Antičević Marinović. Izvolite kolegice.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovana predstavnice Vlade, kolegice i kolege. Život u Hrvatskoj i to život prosječnog čovjeka nije ono što počesto govore političari, naročito oni iz vladajuće stranke, već je čovjek, već je život čovjeka u Hrvatskoj prosječnog čovjeka, a naročito čovjeka umirovljenika okružen brigama, tjeskobama i teško već, odnosno u većem broju slučaja već napuštenim nadama. Do 2008. godine mirovine bi ako bi se ovakav trend nastavio umanjenja, one bi negdje pale na oko tisuću kuna mjesečno. Imamo jedan paradoks od mnogih paradoksa koji stanuju u Hrvatskoj, da što čovjek dulje radi, da ima manju mirovinu. Mi u SDP-u kažemo i to kaže ovaj zakonski prijedlog, kada najprije utvrđuje postojeće stanje, da je to nepravedno i mi tu nepravdu želimo ispraviti. Netko kaže nemojte gledati eto od koga dolazi, dajte usredotočimo se na sadržaj. Jako je važno od koga ovaj prijedlog dolazi. Pa nije začudo da to ovakav prijedlog dolazi od socijaldemokrata koji žele izmijeniti ovu jednu očitu nepravdu ne samo što to nalaže kažem elementarni zdravi razum nego i elementarna pravda da se ovakva nepravda ispravi. Kao što znamo, razlika je nastala kada smo mi počeli dug umirovljenicima vraćati dodatkom od 100,00 kuna plus 6%. A da nismo to napravili, imali bi situaciju da su i stare mirovine i danas jednako male bile kao i ove nove mirovine. Bila bi sasvim loša poruka ako bismo mi, odnosno ako bi se ovaj zakonski prijedlog shvatio kao nešto, kao takav prijedlog koji prelazi preko činjenice da i stari umirovljenici imaju male mirovine pa i ono što često figurira kao povrat i apsolutno ispravljanje nepravde, odnosno udovoljavanje odluci Ustavnog suda o povratu duga umirovljenicima imamo situaciju da u biti sami umirovljenici su isplatili vlastiti dug jer su zakinuti za povećanje svojih mirovina u skladu sa plaćama. Prema tome ovo kada kaže Vlada i kada se služi ovim mandarinskim jezikom, da eto ona ima tu jednu komisiju, najprije to bilo prošle godine obećano kako se sastala komisija, kako će ispitati tu situaciju, priznaje se takva jedna neodrživa situacija, ali evo kada treba konkretno se očitovati i konkretno nešto učiniti glede rješavanja ovog problema onda za to nema nikakve ne zbiljske volje nego nema uostalom i nikakve snage da se to učini pa se ovdje kaže kako bi se urušio čitav mirovinski sustav. A što je bilo onda sa onim obećanjima? Nesporno je evo, jedna tužna činjenica, da Hrvatska ne da nije pokrenuta nego da je siromaštvo pokucalo na vrata Hrvatske. O tome evo izvještavaju i o tome izvještaju naši mediji još jučer, kako je o tome izvijestila Svjetska banka o predstavljanju novog Izvješća o životnom standardu i regionalnom razvoju Hrvatske. Gotovo pola milijuna građana je siromašno, 11% je posve siromašnih, a 10% uz samu granicu siromaštva. Ali kada se analizira ovaj veliki, visoki postotak siromaštva, doduše Svjetska banka čak tvrdi da to nije baš loše mjesto koje je Hrvatska zauzela, ali ipak izaziva i pokazuje izvjesnu zabrinutost kada govori upravo kako su neadekvatni programi, kako se novac pogrešno troši, ovaj koji je namijenjen upravo socijalnim programima i kako onima kojima je novac najpotrebniji, najpotrebitiji koji su tog novca, on jednostavno do njih ne stiže. I to je onda jedna velika greška Vlade, nešto očito sa tim programima i sa sređenjem mnogih situacija u zemlji nije jasna. Tu se vidi u biti i efikasnost i državne uprave pa i državne politike. Da novac ne stiže kod onih kojima je potreban. Ja ću se vratiti možda na jednu temu odnosno spomenuti samo jednom rečenicom i onu situaciju kada je kod nas dovoljno da se netko prijavi prebivalište u Hrvatskoj i da ima sve određena davanja i beneficije bez ikakve kontrole. Samo na takav način bila je jednom jedna analiza u našem jednom dvotjedniku, tada je izlazio kao dvotjednik, prije dvije godine, kada bi se samo raščistila ta situacija ostao bi golemi novac koji bi mogao otići i rasporediti se pravedno, odnosno kojima je taj novac i namijenjen i koji ga zaslužuju. Prema tome, ovakav prijedlog zakona logično je da dolazi od SDP-a. Nas nije začudilo da Vlada unatoč obećanjima kako će u ovom smislu nešto učiniti daje negativno mišljenje na ovaj zakonski prijedlog. Ali SDP obećava da će mirovine iznositi 70% plaće i da to nije moguće, to ova Vlada i nije u stanju učiniti na temelju rasta bruto društvenog proizvoda od nešto više od 4%, već je to moguće kod bruto društvenog proizvoda od 6% koji jednostavno preračunato iznosi u budžetu 5 milijardi kuna. I to je onda moguće na ovakav način učiniti i podmiriti. Jako je kaže važno ne samo da je to ispravljanje nepravde, nešto o čemu država i svaka vlast na kraju krajeva treba voditi računa s obzirom na svoju ustavnu obvezu. Ali nije normalno da čovjek koji je radio 40 godina, da je on socijalni slučaj. Imamo slučaj magistrice iz "Podravke". Radila je u "Podravci" puni radni staž. Otišla je u mirovinu, to je ona nova umirovnica, umirovljenica sa tisuću i šest stotina kuna. To je neko alarmantno stanje. Na to treba reagirati. '99. godine, 2000. godine taj postotak u prosječnoj plaći iznosio je mirovine, prosječne plaće 46% da bi 2004. odnosno 2005. i 2006. godine, ti novi umirovljenici imali mirovinu 29% u odnosu na prosječnu plaću. Prema tome, to su ljudi koji su otišli u mirovinu sa punim radnim stažom i koji postaju socijalni slučaj. I stvara se jedna nepravda čak i u odnosu na one druge koji su zakinuti po drugim osnovama jer nije u potpunosti ispoštovana odluka Ustavnog suda i nije im vraćen dug onako kako je to i odredio Ustavni sud. Vlada jednostavno ne bi trebala, ne bi smjela pobjeći od ove činjenice da njezini umirovljenici odnosno ljudi koji su radili puni radni staž postanu socijalni slučajevi, da je to jedan ogroman korpus od preko 3 stotine tisuća ljudi i da je to perspektiva današnjeg radno sposobnog stanovništva, bilo radnika, službenika i namještenika koji imaju ovakvu mirovinsku budućnost. To je jedan alarmantni poziv Vladi. Vlada to očito izbjegava učiniti. SDP obećava i ima prije svega rješenje. To se nudi ovim zakonskim prijedlogom kako će to učiniti. Prema tome, to je naša i osnovna poruka, ne samo Vladi koja to odbija nego i građanima kako je moguće ispraviti ovu očitu nepravdu. Hvala.
Hvala lijepa. Ispravci netočnog navoda, poštovana kolegica Lelić. Izvolite!
Hvala gospodine potpredsjedniče. Od niz netočnih navoda ja ću ispraviti samo nekoliko. Kolegica Antičević je rekla, kada treba nešto učiniti misleći na ovu razliku starih i novih umirovljenika da ih tako nazovemo, onda nema volje i snage da se to učini. To nije točno. Nakon što je obeštetila umirovljenike, njih 426 onih po Ustavnom sudu, dodala ovih još 43 tisuće van te odluke znači, oko 460 tisuća umirovljenika već na neki način je poboljšalo svoj socijalni status. I jasno je rečeno da će i za ove umirovljenike se naći rješenje ali ne iz državnog proračuna kako bi se ostvario deficit i drugi negativni trendovi. Zatim rekla je da je visoki postotak siromaštva. Kod nas je istina 11% i volili bi da je manji. Ali nije visok. I jasno evo, studija standarda koja je provela Svjetska banka kaže da je od 13 tranzicijskih zemalja koji su bili obuhvaćeni, Hrvatska ima najpovoljnije pokazatelje. Čak evo, da nas i iznenadi i tu jer se često puta isticalo da je kod nas veliki imovinske razlike, da čak i to u Hrvatskoj je poslije Mađarske, da je ta razlika najmanje izražena. Znači, pokazatelji nisu tako loše kao što ih se želi pokazati, kao što se želi ljudima i ono malo optimizma koje imaju ubiti iznoseći da se evo tako, šta sve nije rečeno i sad tu sam negdje zapisala opterećeni brigama, tjeskobama, napušta ih svaka nada itd.
Ali kolegice, isteklo vam je vrijeme davno.
Evo, ja sam kolegici posudi dio vremena, tako da nema problema. Pa evo, veli kolegica da [[Upadica: Ingrid Antičević.]] Kolegica Ingrid Antičević, taman, da će ukoliko SDP dođe na vlast veli, mirovine će doseći 70% plaće. Ova riječ je ovom dostići, doseći. To je krivi navod, jer ga SDP to … [[Govornik se ne razumije.]] obrnuto. Onda plaće dostižu mirovinu je spuštaju plaće čim dođu na vlast i onda se približavaju plaće mirovini. Pa će možda bit 70%. Ali riječ doseći je kriva. Dostiže. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovana zastupnica Babić Petričević.
Gospodine dopredsjedniče, kolegice! Mjesto prebivališta u Republici Hrvatskoj nije uvjet za primanje socijalne pomoći, za dječji dodatak, za mirovine, za zdravstveno, za mirovinsko i za stambeno zbrinjavanje. Mjesto prebivališta u Republici Hrvatskoj nije bogaćenje pojedinca niti mjesto prebivališta u Republici Hrvatskoj pojedinci mogu osiromašiti Republiku Hrvatsku nego je obogatiti svojim dolaskom i useljavanjem i mislim na Hrvate.
Nastavljamo sa raspravom. Na redu je poštovani kolega Velimir Pleša. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici. Ovaj Prijedlog zakona o kojem raspravljamo prijedlog je oporbene političke stranke SDP-a koji slatkorječivo nudi brzo ispravljanje nepravdi prema skupini novih umirovljenika i normalno je da si mi u HDZ-u stranki koja je na vlasti moramo postaviti pitanje da li je to zaista tako? Da li je to utemeljeno na činjenicama i realnosti ili pak se radi samo o podmetanju aktualnoj Vladi? Prilikom predlaganja i donošenja zakona potrebno je uvijek polaziti od stvarnih činjenica koje su mjerodavne i točne. Potrebno je težiti dobrim, pravednim i ostvarljivim zakonima za građane ove zemlje. No ajmo se prisjetiti danas božićne poruke nadbiskupa Bozanića o griješnim strukturama vlasti koja je kako imam osjećaj već pomalo zaboravljena. No sada se ta ista božićna poruka odnosi i na one koji su obećavajući promjene i poštenje jednim dijelom i na njenim krilima došli na vlast 2000. godine ali su onda ne promijenili ništa osobito a niti su pokazivali neku preveliku želju za promjenama posebice kad se radi o mirovinskom sustavu ali i drugim socijalno standardnim promjenama. Zato mi je nestvaran i neuvjerljiv prijedlog ovog Zakona od strane SDP-a. Sad kao iz rukava vade svoje prijedloge i nude spasonosna rješenja za ispravljanje svih nepravdi. Takvo iskazivanje želja i zabrinutosti za svaku su pohvalu ali samo ako se površno gleda činjenica da nepravda postoji i da je treba ispraviti. Ali sad kad se i u vrijeme ove Vlade doktora Ive Sanadera neke od nepravdi su počele ispravljati pojavljuje se SDP ali i drugi dobronamjernici i nude svoja rješenja problema za otklanjanje socijalnih nepravdi. Pa i to čak nije za zamjeriti ako se radi o iskrenom i za opće dobro usmjerenom ponašanju. Ali nervozno i žurno nuđenje ispravljanja nepravdi prema umirovljenicima nameće sumnju u iskrenost namjera. Dapače poprima sve više pomisao i poprima pomisao da se radi o predizbornom dodvoravanju i želji da se prisili Vladu na brzopotezne i nepromišljene korake koji neće moći biti ostvareni u skladu s obećanjima. No SDP ali i cijela oporba koja podržava ovaj zakon takvim prijedlogom ništa ne gubi, a s druge strane dobiva dvostruko jer daje lažnu nadu jednom dijelu biračkog tijela koja je ništa ne obvezuje budući da nema vlast, a s druge strane ako socijalnom demagogijom ostvari izborima vlast može se izvlačiti od neizvršenja iznuđenih obećanja zatečenim stanje prevelike socijalne rastrošnosti. Ali samo zbog podsjećanja evo nekoliko ostvarenja SDP-ovih predizbornih obećanja pod parolom «Hoćemo promjene». Od tih promjena nije se ostvarilo skoro ništa. Prisjetimo se revizije privatizacije. Sankcioniranja gospodarskog kriminala. Znatno su smanjene plaće svim državnim i javnim službama da bi se iza toga počela otvarati, izmišljati razna šefovska mjesta s povećanim koeficijentima plaća sve pod krinkom reforme službi. Radnicima koji su ostali bez posla a imali su eventualno uvjete za prijevremenu starosnu mirovinu ukinulo se pravo na novčanu naknadu i prisiljavalo na tu vrstu mirovine koja je također naknadno umanjena. Ukinuta je mogućnost da se protekom vremena makar i životarenjem s malom novčanom naknadom za nezaposlenost ispune uvjeti i za nešto veću starosnu mirovinu. Nije se uvažavala okolnost da je odlazak u prijevremenu starosnu mirovinu iznimka i zapravo slobodan izbor umirovljenika zbog njegovih osobnih okolnosti. Ukidanjem prava na novčanu naknadu za nezaposlenost za takve starije radnike, odlazak u prijevremenu starosnu mirovinu bio je čista prisila na čovjeka radnika koji je ostajao bez posla. To su sve nepravde koje su se mogle u to vrijeme izbjeći bez znatnijih gospodarskih potresa pa bi se tada današnji predlagatelj SDP i njegovi partneri pokazali kao političke stranke sa socijalnim osjećajima. Zato se sad predlaganje ovakvog zakona ne može po meni protumačiti drugačije i nazvati drugim imenom nego čistom političkom demagogijom. Pa čak i sama frazeologija prijedloga odnosno stručnih termina npr. faktor korekcije pokazuje da su to pripremali oni isti koje smo već imali prilike upoznati pod parolom «Hoćemo promjene».
Hvala lijepa kolega Pleša. Pet minuta u ime Kluba IDS-a kolega Valter Poropat.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolegice i kolege zastupnici, gospođe iz Vlade. Ako se predloženim zakonom uređuje da državna mirovina kojom se izjednačuju mirovinska pitanja koja se ostvaruju isključivo u mirovinskom osiguranju na temelju generacijske solidarnosti prema važećem Zakonu o mirovinskom osiguranju odnosno otklanjanju disproporcije u visini mirovine između starih i novih umirovljenika na konzistentan način u odnosu na postojeće stanje i određenost mirovinskog sustava, ako se predloženim zakonom uređuje pravo na državnu mirovinu za korisnike starosne, obiteljske i invalidske mirovine koji su mirovinu ostvarili u razdoblju od 1. siječnja 1999. godine kao i za buduće umirovljenike koji će mirovinu ostvariti samo u mirovinskom osiguranju generacijske solidarnosti. I ako se određivanje državne mirovine u visini od 30% od proračunske osnovice uz primjenu faktora korekcije ovisno o godini ostvarivanja prava na mirovinu i prosječnog koeficijentskog staža od 0,25 za 1999. godinu pa do 1 za 2009. onda smatram da ovaj zakon ima realne temelje i da ga svakako treba podržati. Ukupnim povećanjem mirovinskih primanja, uključivanjem u mirovinski sustav i državne mirovine kao stalnog mirovinskog primanja otkloniti će se nestale disproporcije u mirovinskom osiguranju generacijske solidarnosti. Visina mirovina izjednačiti će se između korisnika mirovina koji su mirovinu ostvarili od 1999. godine sa korisnicima mirovina koji su to pravo ostvarili do 31. prosinca 1998. godine. I time bitno poboljšati materijalni i socijalni položaj tzv. novih umirovljenika te im osigurati primjereniji život u trećoj životnoj dobi. Dakle u prvoj godini primjene, 2007., potrebno je osigurati za oko 336 tisuća korisnika mirovina, državne mirovine oko 123 milijuna kuna mjesečno, odnosno 1,35 milijardi kuna godišnje. A sredstva za isplati državne mirovine osigurali bi se u državnom proračunu, što je vrlo bitno, jer su to jedina sredstva koja, na koja umirovljenici imaju pravo kao obeštećenje, a ne na sredstva na koja su oni već ostvarili pravo a to su fondovi. Sve su to argumenti koji drže vodu i zbog toga će klub IDS-a podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Hvala lijepa poštovani kolega. Završna riječ predstavnika predlagatelja. Riječ ima zastupnik, poštovani kolega Davorko Vidović. Izvolite Vidović.
Evo kolegice i kolege na kraju ove rasprave o prijedlogu ovoga zakona ja se želim u ime predlagatelja zahvaliti svim sudionicima ove rasprave, pa i ovom jednom pri kraju koji samo na oko nije podržao prijedlog ovoga zakona, na podršci koja je zakonu dana. Ali ne zahvaliti zato što je to dana podrška zakonu kojega je predložio klub SDP-a, nego jednom zakonskom rješenju koje rješava po svojoj prilici, iz ovoga što smo imali prigode čuti na dobar način jedan veliki krupni problem. Kažem i kolega Pleša koji je nevoljko govorio o ovom zakonu ni jednom riječju nije osporio niti jedan institut iz ovog zakona. On je dovodio u pitanje samo motiv i samoga predlagatelja. Ako je tome tako sa velikom radošću SDP će ovaj zakon prepustiti Vladi Republike Hrvatske, neka ga preuzme i neka ga predstavi kao svoj zakon, ali neka problem ovih ljudi riješi. To je smisao ovoga prijedloga. Ovo zakon nije bio zakon provokacija. Eto dajemo nešto pa da vidimo neka Vlada učini nešto svoje. Ovo je doista ozbiljno pripreman zakon iza kojega stoje vjerujte mi vrlo ozbiljni proračuni, izračuni i u svakom svom detalju on je promišljan tako da bude maksimalno konzistentan, da bude usklađen sa zakonima, ali i sa financijskim mogućnostima zemlje. Ako je Vlada, aktualna Vlada uspjela pronaći milijardu i 400 milijuna kuna za rješavanja pitanje dodatnog obeštećenja umirovljenika koji su bili izostavljeni u onom prvom modelu, ne vidim nikakvog razloga da se odbije jedan prijedlog zakonski koji skida najskuplji da kažem dio mirovinskih problema pred nama u budućnosti. Još jednom zahvaljujem se na konstruktivnoj raspravi i podršci. I pozivam i kolege iz HDZ-a da podrže ovaj prijedlog zakona, da ga podrže što ne znači da s obzirom da će on ići u drugo čitanje ukoliko bi se u međuvremenu pojavio nekakav dobar prijedlog za poboljšanje samoga teksta zakona da to ne bismo razmotrili i do drugog čitanja popravili. Danas ga nažalost ili nasreću, kako god hoćete, nismo čuli. Još jednom hvala. Očekujemo podršku za ovaj zakon.
Hvala vama poštovani kolega Vidović. Zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja (državnih mirovina) ali nije konačni, nego je skinut hitni postupak. O njemu ćemo glasati kad se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja (državna mirovina). Predlagatelj zakona je Klub zastupnika SDP-a. Sukladno prijedlogu radnog tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Ne prihvaća se Prijedlog zakona o izjednačavanju mirovinskih primanja koje je predložio Klub zastupnika SDP-a zbog razloga navedenih u mišljenju Vlade i izvješćima radnih tijela. Molim uključimo se. Možemo glasovati! Rezultat? Sa 61 glasom za, 6 suzdržanih i 40 protiv prihvaćen predloženi zaključak.
Prelazimo na sljedeću točku. - Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o političkim strankama – Predlagatelj Klub zastupnika HSP-a, drugo čitanje P.Z. br. 364. Prijedlog zakona ste primili poštom. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav. Vlada Republike Hrvatske je dostavila mišljenje. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti zakon? Da. Riječ ima kolega Kovačević u ime Kluba zastupnika HSP-a predlagatelja zakona. Izvolite kolega Kovačević.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. U ovome trenutku ima nešto registrirano oko 108 političkih stranaka. I vjerojatno niti većina vas ovdje, a pretežiti broj hrvatskih građana ne zna za mnoge te stranke niti za čelnike tih stranaka. Recimo znate li da postoji Demokratska knjeginečka stranka? Znate li da postoji Demokratsko-prigorsko-zagrebačka stranke? Znate li da postoji Demokratska socijalna unija snaga naroda? Domovinska građanska stranka? Znate li da postoji stranka Krug 21? Pa da postoji stranka Rabski pučki sabor? Turopoljska demokratska stranka? E sad kad znate onda mi odgovorite znate li tko su čelnici tih stranaka? Ne znate kao što ne zna ni većina hrvatskoga naroda. I zbog toga se događa u izborima cirkus i zbog toga se događa da imamo nesređenu političku scenu u Hrvatskoj. Naime, prema sadašnjim zakonskim rješenjima hrvatskih stranaka je iz dana u dan sve više. Svjedoci smo da samo je u zadnja dva tjedna su osnovane 3 nove stranke. Prema tome u ovome trenutku djeluju nešto oko 108 političkih stranaka u Hrvatskoj. Sve te političke stranke znači registrirane u Registru političkih stranaka kojeg vodi Središnji državni ured za upravu. I one kao tako registrirane političke stranke imaju svojstvo pravne osobe. Znači imaj pravo na političko djelovanje. Pravo na zastupljenost u medijima. Pravo na ravnopravno sudjelovanje na izborima i druga prava definirana zakonom. Ako bi uzeli da bi na svakoj izbornoj jedinici, znači na svakom glasačkom listiću recimo za parlamentarne izbore sudjelovale sve tu ove tu 108 tih stranaka plus neovisne liste pa onda zamislite koliki bi mogli izgledati glasački listići na izbornim jedinicama, odnosno na biračkim mjestima. Hoćemo li mi kao i druge države uvesti reda na političku scenu ili će za jednu stranku biti dovoljno par osoba, fikus, zastavica i par ljudi koji će spontano vikati živio predsjednik? Kad znamo da mnoge od tih 107, odnosno 108 političkih stranaka su pokušavale sudjelovati bilo na lokalnim izborima, bilo na parlamentarnim izborima, ali nikad nisu dobile niti osvojile niti jedno vijećničko mjesto. Znači vrijeme je konačno što klub Hrvatske stranke prava, a i Hrvatska stranka prava već dugo predlaže da se uvede reda na političku scenu, da se propišu što Ustav normalno dopušta nekakva temeljna mjerila što mora imati, koje uvjete mora ispunjavati politička stranka da bi kao takva se bila upisana u registar političkih stranaka. Znači u prvome čitanju klub HSP-a je bio predložio da je za osnivanje političke stranke, odnosno za njezin upis u politički, u registar političkih stranaka predložili smo da bude 10 tisuća članova te političke stranke, znači hrvatskih državljana koji su poslovno sposobni. Vlada Republike Hrvatske je dala primjedbu da bi trebalo možda smanjiti tu brojku na 5 tisuća i mi smo to za ovaj konačni prijedlog zakona prihvatili tako, znači da smo u odnosu na prvotni prijedlog gdje je bilo predviđeno da bi politička stranka, znači ne samo politička stranka koja bi se osnivala, znači novoosnovana politička stranka da bi se upisala u registar političkih stranaka mora imati 5 tisuća članova nego i postojeće političke stranke koje, znači od ovih koje sam ovdje nabrojao, za koje ne zna nitko, od tih 108 da bi mogle djelovati i ostati na političkoj sceni trebali bi također u roku od šest mjeseci od dana stupanja na snagu ovog zakona da bi mogle i dalje djelovati i biti u pisane u sudski registar, znači podnijeti dokaz da imaju 5 tisuća hrvatskih državljana punoljetnih koji su poslovno sposobni i kao takvi, znači to bi bio jedan od uvjeta da bi dalje ostali djelovati na političkoj sceni. Znači to prema stajalištu kluba Hrvatske stranke prava, to bi bio jedan minimum od minimuma da bi se uvelo reda na političkoj sceni, da na izborne kampanje, posebno za parlamentarne izbore i sučeljavanja, ne bi ličile na cirkus i da bi se dogodilo da se u izbornim kampanjama uopće ne može govoriti o programima, bilo čemu drugome jer taj dio razno-raznih likova koji jedva čeka da dođu izbori da bi ga vidjela punica ili netko od susjeda na televiziji, on živi za te četiri godine pa se onda opet pojavi nakon te četiri godine i onda on četiri godine priča kako je on bio na Hrvatskoj televiziji i kako je on bio kandidat, odnosno kako je on predsjednik nekakve stranke. Prema tome hoćemo li vratiti povjerenje hrvatskim građanima, hrvatskim biračima u politiku, hoćemo li napraviti minimum minimuma što stvarno treba napraviti da bi se mogli svi mi i oni koji misle da imaju ideje koje će realizirati u sklopu političke stranke, ali da bi oni to mogli moraju imati potporu hrvatskih državljana punoljetnih, poslovno sposobnih. Ako ne osvajaju ništa na izborima, ako koriste recimo prostorije, nekretnine od gradova i općina. Uzmite samo u Gradu Zagrebu koliko se koristi nekretnina razno-raznih stranaka i strančica za koje nitko ne zna, ali kao takve, kao registrirana politička stranka ona ima pravo tražiti prostor za svoj rad. Tako vam je i u svim drugim općinama i gradovima i dan danas, vjerojatno vi državni tajniče to bi trebali dobro znati, koliko se koristi poslovnoga prostora, a recimo taj poslovni prostor za ovu kneginjačku stranku ili za ovu stranku krug 21 ili kako se već svi ne zovu, pa daleko bi bilo prikladnije dati poduzetniku koji bi stvarao, koji bi radio, a ne dati određenoj stranci za koju nitko ne zna, koja nikada nije osvojila, niti će kako stvari stoje osvojiti bilo koje vijećničko mjesto da ne govorimo mjesto u hrvatskom Parlamentu. Prema tome imamo prigodu odgovorno se ponašati i prema biračima i prema poreznim obveznicima i prema hrvatskim građanima i kazati ajmo uvesti minimum minimuma da bi uozbiljili političku scenu, da bi dali neke minimume kako i na koji način može se registrirati politička stranka kao takva i upisati u registar političkih stranaka da bi mogla djelovati. U tome dijelu klub Hrvatske stranke prava se slaže sa mišljenjem Vlade Republike Hrvatske koja je dala pozitivno mišljenje na naš prijedlog zakona i koja je svojim amandmanima išla za tim da zakon popravi, odnosno da odmah je moguće primijeniti takav zakon. Ali onda dolazi ovaj dio drugi gdje cijelu priču opet vraća iz početka, dolazi potpis predsjednika kluba Luke Bebića amandman koji kaže, to bi se odnosilo samo na novoosnovane političke stranke, ne bi se odnosilo na situaciju koja sad je. Sada ja ne znam kakvo je to sada stajalište. Vlada da jedno, klub da drugo. Sada je pitanje opće, znači klub HSP-a nudi mogućnost da se riješi pitanje djelovanja na političkoj sceni. Ako nećete, kažite hrvatskom narodu nećemo to raditi, imati ćemo još možda novih 100 stranaka, imati ćemo novih 100 fikusa, dobiti ćemo još općine, gradovi, država će biti obvezna takvim političkim strankama davati poslovni prostor, oni će imati pravo pristup medijima i imati će sve pravo i onda ćemo imati situaciju da će sve više ljudi što manje vjerovati u političke stranke i da se uopće neće znati koja je svrha političke scene, koja je svrha osnivanja političkih stranaka. Koja je svrha osnivanja političkih stranaka? Svrha je prezentirati programe, osvajati mandate. Ali u ovoj knjizi imate 108 političkih stranaka, nikada mandata nisu nigdje osvojili. Imamo i ovdje u sabornici isto osoba koje imaju nove stranke osnovane. Ja njih razumijem. Ali ako imate programe i ako vjerujete u sebe pa valjda možete naći 5 tisuća ljudi. Ako to imate, kako mislite proći na parlamentarnim izborima kada vam je za mjesto potrebno najmanje 5 tisuća glasova, a nemate 5 tisuća ljudi koji će vas podržati? U čemu je onda problem? … [[Upadica se ne čuje.]] Problem je u tome što samo treba novac koji ćete dobiti što je izglasan, a nakon toga, a sad adio. Hvala lijepo.
Hvala lijepo poštovani kolega. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Želi li predstavnik Vlade uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a, poštovani kolega Bošnjaković. Izvolite kolega.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolelge. Klub Hrvatske demokratske zajednice suglasan je da ovdje treba uvesti red na političkoj sceni i da Hrvatska doista koja ima 108 ili 104 političke stranke ovo što je kolega Kovačević rekao, da je za naše prilike zaista jedan veliki broj. Međutim te stranke su nastale sukladno Zakonu o političkim strankama, one su nastale sukladno uvjetima koji su u vrijeme njihovog osnivanja vrijedili i bili na snazi. One su u to vrijeme dobile pravni subjektivitet, one su upisane u registar političkih stranaka i stoga to pravo njihove egzistencije im ne možemo osporiti. Ovaj zakon u sebi ima i jednu jedinu stvar sa kojom se mi ne slažemo i u tom smislu smo podnijeli amandman, a to je da on vrijedi isključivo pro futuro. Dakle, ne slažemo se da on vrijedi retroaktivno unazad, ne slažemo se sa ovim da on znači u roku 6 mjeseci sve stranke moraju skupit daljnjih ovih 5 tisuća potpisa koliko im je to potrebno, jer smatramo da sve ove stranke koje su registrirane po važećem Zakonu o političkim strankama imaju subjektivitet i da im ga mi ovakvom izmjenom zakona ne možemo oduzet. Inače potpuno se slažemo da pro futuro vrijedi, da onaj tko želi bit na političkoj sceni da mora prikupit 5 tisuća potpisa. To je 250 potpisa po županijama. Onaj tko to i koliko članova ne može skupit doista je upitno koga on predstavlja i kakva je njegova snaga. Stoga evo, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava evo ukratko prijedlog ovoga zakona, ali uz ovaj amandman koji smo podnijeli. Hvala lijepo.
Hvala lijepa kolega Bošnjaković. Sada sam u ime kluba SDP-a na redu ja, ali s obzirom da moram čekati, evo stiže zamjena. Onda predlažem da ide sljedeći klub, pa ću ja kad dođe predsjednik da me zamjeni. Klub HSLS-a, poštovani kolega Zlatko Kramarić. Izvolite!
Sad moram pozdraviti i predsjednika i potpredsjednika Hrvatskoga sabora, državnog tajnika gospodina Palarića, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o političkim strankama koje predlažu naše kolege iz Kluba zastupnika HSP-a me podsjeća na onu priču, kada nam je dijagnoza relativno točna ili čak točna, a to je da je politički život u Hrvatskoj prilično neuredan i da ga na neki način treba urediti, ali onda lijek koji im ponude za takvo uređenje i nije baš najbolji odnosno na neki način promaši onu ideju koja je ajde da kažemo bila, možemo nazvat plemenita. I svakako da svi mi koji sudjelujemo u političkom životu bismo željeli da evo i nakon 17 godina te naše političke tranzicije da bude što je moguće uredniji, da bude normalniji i da doista politiku predstavi kao jedan važan i odgovoran posao a ne da je to, a ne da doista postoji jedan … [[Govornik se ne razumije.]] u javnosti koji postoji, pa se onda upravo uz politiku vezuje isključivo negativne konotacije a uz profesiju političara kao nešto najgore što vam se može dogoditi. I to posebice kada dođu oni vrijeme parlamentarnih izbora i kad odjedanputa kao gljive poslije kiše počmu nicati nezavisne liste koje onda odjedanputa se ad hoc organiziraju i izlaze na izbore, dobivaju i pravo na medijsku prezentaciju. Sve u ime slobode, demokratičnosti, ravnopravnosti. I onda pomalo gotovo potpuno smute politički prostor. To jest činjenica. Ali ja mislim da se tom jednom neredu treba pronaći ipak neki drugi način kako to izbjeći odnosno kako to svesti na pravu mjeru. Uvijek me je strah kada se nešto normira. Da li je broj, šta to znači brojka od 5 tisuća? Da li je ona, čak su kolege nudili i 10, pa sad eto, kao Vlada spušta na 5, to se prihvaća. Znate tu isto ima ona priča kada se nekoga proglašava za klasikom. Pa kažem, kad mu prođe od smrti 100 godina. Pa kaže, je li može 99? Pa može. Pa je li može 98 onda? Pa može. I tako zapravo shvatite da zapravo niti jedna ova ta granica nije toliko vezujuća i da nema razloga da nekog proglasimo klasikom takoreći sutra, odmah dan poslije njegove smrti po toj kad idete redukcijom ad apsurdom. Tako isto i sa strankama. Da li je doista 5 tisuća ona brojka koja jamči da je neka stranka ozbiljna i da na neki način ima pravo da se eto takvom naziva. Iskustva u Europi, u svijetu su različita. Čak zapravo ne znam… … [[Upadica se ne razumije.]] Da, da. Ali no, no. Ali evo prihvaćam. Slovačka isto ima otprilike stanovnika kao i Hrvatska. Recimo tako i država … [[Govornik se ne razumije.]] ima isto stanovnika kao i Hrvatska, ali tamo recimo nema teorije da … [[Govornik se ne razumije.]] ima više od 3, 4 tisuće članova. Drugim riječima, neki puta taj stranački i politički život je drugačije organiziran. Stranka jest važna i ja isto mislim da i uvijek sam branio u javnosti naše političke stranke. Bilo je puno pojedinaca koji su upravo također političke stranke na neki način pokušavali stigmatizirati. Doista političke stranke moraju postojati ako doista želimo da postoji politički život u Hrvatskoj, da pluralizam je nemoguć bez političkih stranaka. Ali kažem bojim se da ovaj lijek koji su kolege iz HSP-a ponudili da je zapravo pogrešan i da ne rješava sva ta naša pitanja. Tim više veliko je pitanje da li je sukladan sa Ustavom Republike Hrvatske, sa člankom 6? Ja znam da uvijek ova sloboda neki puta znade otići, onako postati anarhična i onda se sa slobodom ne zna disponirati. Ali evo, članak 6. Ustava Republike Hrvatske govori … [[Govornik se ne razumije.]] stranaka je slobodno i kažem vrlo je teško i strah me zapravo ako bi se ovaj vaš kriterij, vaše mjerilo od 5 tisuća, da je 5 tisuća taj optimalni broj odnosno minimalni broj koji bi neka stranka morala imati da sudjeluje u političkome životu. Mislim da postoji i čitav niz drugih načina koji se ne koriste a to je upravo stalna provjera od strane tijela državne uprave. Da li stranke koje su već sada registrirane, da li one rade po vlastitom Statutu koji je na kraju i ova državna uprava i morala, državni ured za morao i prihvatiti? Da li održavaju redovito konvencije, da tek vidite, a upravo to su, jer smo mi svjesni da doista mnoge od tih koji su kao navodno kao da registrirane zapravo to ne rade. I to je dovoljan razlog zapravo da njih i onda ni na koji način ne krešemo niti ničije ustavno pravo nego jednostavno upravo provodimo, implementiramo te postojeće hrvatske zakone. I kažemo, oprostite gospodo iz xy stranke, vi niste održali konvenciju, uopće zapravo vaš politički život, unutar stranački život je nula, ne postoji. I kao takav i to su dostatni razlozi da bude eliminiran sa političke scene. I da na neki način ne kontaminira onda politički prostor kada dođe vrijeme izbora. Mislim da je to puno elegantniji način. A ovako … [[Govornik se ne razumije.]] se pitamo, a što je sa čitavim nizom i regionalnih stranaka koje također legitimno postoje, Ustavno postoje, koje su također itekako odradili jednu priču koja se zove borba za hrvatsku demokraciju i bez kojih doista i vrlo bi teško mogli i zamisliti politički život recimo u Istri bez IDS-a se ne može zapravo zamisliti politički život i odigrali su itekeko značajnu ulogu u tim nekim 90-tim godinama i doista su bili korektiv određenih loših ili nespretnih ili ne baš prihvatljivih poteza središnje vlasti. Upravo ta stranka teško da ima, da i danas ima 5 tisuća članova ali to nije ni bitno nego bilo je kudikamo bitnije što su pronašli put do srca i uma građana tog prostora i uspjeli su uvjeriti i zapravo postati relevantna politička snaga čak i u hrvatskom Parlamentu što je doista za pozdraviti. To vrijedi i za PGS, to vrijedi i za ove Međimurce i sve zapravo ostale koji također odrađuju jedan itekako bitan posao i naš politički život bi bio kudikamo siromašniji kada bi te političke stranke samo po tom načelu eliminirali iz političkog života. Kažem reda se treba uspostaviti. To se doista slažem jer upravo kad dođe ono, ono vrijeme posebice pred parlamentarne izbore kada one tisuće odnosno doista najčešće, najčešće nažalost egzibicionista koji onda nastupaju i kojima se, kojima upravo taj dosta liberalni, liberalna neka rješenja im omoguće a da, i onda tu scenu kontaminiraju i onda ta scena zapravo izaziva odium. Bilo je velikih stranaka koje na prošlim izborima nisu, su odustali od onih sat vremena nastupanja u onim čudnim terminima i čudnim vremenima i kada doista na neki način ta ravnopravnost je bila dovedena do karikature. I to je itekako utjecalo, to utječe na apstinenciju, to utječe na odustajanje od ljudi da ne sudjeluju u politici i upravo zbog toga kažem s jedne strane je politika vrlo ambivalentna situacija. Politika predstavlja odium ali kažem mnogi ljudi pogotovo pred izbore vole se organizirati i na neki način pokušati da, pokušati da što jest ustavno pravo i tako dalje, ali kažem bojim se da zbog nekih nedorečenosti u nekim našim pozitivnim zakonima im se to omogućava. Zato, zbog toga kažem kolege treba pohvaliti zbog dijagnoze ali i zbog grijeha ih treba pokuditi jer kažem bojim se, ako baš želimo sve normirati onda nećemo imati previše sreće. A najviše ono što je zapravo, što, u čemu je, u čemu, zašto ja govorim kontra ovoga Prijedloga zakona je upravo zbog toga što je on suprotnosti sa člankom 6. Ustava Republike Hrvatske i vrlo teško će se, ako bi netko uputio žalbu a svakako onaj tko će bude osjetio ako bi zakon prošao da bi mogao tražiti da se Ustavni sud očituje onda doista kolege čini mi se, kolege iz HSP-a nisu vodili računa o ovom vrlo bitnom elementu upravo činjenica da je osnivanje političkih stranaka u našoj zemlji slobodno. Da nije ni na koji način limitirano. Bojim se da ih dovodi u velike neprilike. A reda, ponavljam, reda treba uvesti. Treba tražiti od gospodina Palarića da njegov državni ured radi svoj posao, radi svoj posao. Da ta unutarnja kontrola, unutarstranačkoga života da bude permanentna i upravo svatko onaj tko ne održava redovito svoje konvencije, tko politički život svodi samo na izlaženje na izbore a zapravo ne postoji ono što se zove organizacija, jedna ozbiljna struktura stranke da zaslužuje da bude eliminiran. Onda duboko vjerujem da bi ovaj naš politički život bio kudikamo uredniji. I s druge strane mene je uvijek zapravo strah kada, neka, svako rješenje idu na tragu, a znam da kolege iz HSP-a to ne vole dvostranačja u Hrvatskoj. Ja mislim da Hrvatska niti je naša tradicija niti politička niti kulturološka nije takova da bi mogli prihvatiti neke anglosaksonska načela i ja doista ne bi bio sretan, ne bi bio sretan u, da živim u društvu koje bi se kretalo između nečega što se zove lijevo, nečega što se zove desno. Mi nažalost ili na sreću bolje reći naše demokrate republikance nemamo. Ovi što imaju već su isto sami po sebi preteški za sve, za sve nas. Naša tradicija je ipak nešto, ipak je bitno drugačija. Tu tradiciju treba poštivati. Hrvatska je između inoga i zemlja regija i te regije nisu dezintegrativni faktor nego dapače integrativni faktor. Ja kao strukturalista vidim upravo ljepotu u razlikama i mislim da su razlike itekako nužne i potrebne. I upravo mnoge političke stranke su i nastale zbog toga što su se te razlike pokušavale na jedan vrlo grub i neprimjeren način pokušavale su se eliminirati. To nije, i to nije dobro i ne bi bilo dobro da sada nakon 17 godina ove naše tranzicijske demokracije da ponovo pribjegnemo određenim rigidnim načelima eliminiranja iz političkoga života onih koji su također doprinosili upravo demokratizaciji našega političkoga života. … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega ja se, ja nemam ništa … … [[Upadica se ne razumije.]] Kolega Đapić vi ćete, vi ćete … … [[Upadica se ne razumije.]] Ja bih vas molio da me ne, imat ćete priliku da govorite u ime Kluba i vjerojatno ćete to ponoviti, ali ne bi bilo, uvijek me strah da bilo koja stranka pa i HSP da tumači Ustav. Ustav bi ipak trebalo … [[Govornik se ne razumije.]] i tako dalje, ne, ja nisam tražio da tumačim Ustav. Samo upravo čitam članak 6. Čitam njegovu 1. alineju i u toj 1. alineji onda vrlo jasno govori o slobodi, o slobodi. A ovo dakle čim se nešto normira onda ta sloboda je limit. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim?
Dobro, dobro.
Ne, Ante Starčević je bio prvi liberal, ali vi više niste liberalni. … [[Upadica se ne razumije.]] U tome i jest problem. Nije problem u Anti STarčeviću nego je problem u vama koji na krivi način interpretirate Antu Starčevića. To nije vam prvi puta vam, već smo vam nekoliko puta dokazivali da ga krivo interpretirate. Čak da njegov testament ne znate pročitati. … [[Upadica se ne razumije.]] [[Upadica: Mir molim vas! Mir molim vas!]] Nije … … [[Upadica se ne razumije.]]
Mir molim vas!
Ne, ne [[Upadica: Gospodo zastupnici]] Interpretacija Ante …
Na koje se odnosi, trenutak jedan. … [[Govornik se ne razumije.]] [[Upadica: Da.]] Bez komentara, izvolite. … [[Upadica se ne razumije.]]
Nitko nije prijetio. Nitko ne prijeti … /Govornici se ne razumiju, govore uglas./ … Imate nekoliko instituta ispravak krivoga navoda, imate što god hoćete, imate
Kolega Kramarić molim vas izvolite nastaviti, a vi izvolite se suzdržati od bilo kakvih upadica.
Hvala. Hvala gospodine, ja ću doista evo sad, … [[Govornik se ne razumije.]] Još jedanputa ponavljam, dijagnoza je dobro postavljena. Da doista postoji nered, postoji čitav niz političkih stranaka koje nisu aktivne nego se bude pred izbore. Da na neki način pogotovo kada dolaze parlamentarni izbori da se onda oni naglo bude. Na neki način kontaminiraju taj medijski prostor na jedan potpuno krivi način koji dovodi doista do toga da politika postaje, se nepotrebno stigmatizira, ali lijek koji je ponuđen je potpuno krivi i ne doprinosi onoj prvotnoj premisi a to je uvođenje reda nego se upravo javljaju elementi restrikcije, elementi koji nisu sukladni Ustavu Republike Hrvatske i zbog toga Klub HSLS-a ne može upravo iz tih načela, iz ovoga drugoga koraka koji je po našem mišljenju loš a mi se upravo apeliramo još jedanputa na državni ured da radi svoj posao i da taj posao odradi krajnje korektno. Da doista onda presuđuje ni po babi ni po stričeviću nego po pozitivnim zakonima Republike Hrvatske i što treba da se sankcionira. A kažem doista postoje ovi elementi koji bez nekih većih problema i bez ikakvih restrikcija sa političke scene eliminiraju čitav niz stranaka koje doista nisu aktivne i koje postoje isključivo na papiru. Hvala.
Hvala. Povreda poslovnika, poštovani zastupnik Ivaniš. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja se ispričavam. Ja ne znam članak na koji se pozivam ali se prvi puta od '95. od kad smo u Saboru javljam za povredu poslovnika. Ovako beznačajan zakon koji pokušava intervenirati sa nekim stvarima u hrvatsko zakonodavstvo koje nemaju blage veze ni sa čime ne bi smio dovoljan povod da se krši poslovnik pa da gospodin Kramarić mora polemizirati sa zastupnicima iz klupe jer to apsolutno nije primjereno. Gospoda predlagatelji imaju dovoljno mogućnosti da se iza svakog od nas koji će diskutirati jave kao predlagatelji da obrazlažu svoj prijedlog, a ne da se širimo u klupi i da polemiziramo u ležernu diskusiju. To možemo poslije zajednički u kafiću. Mislim da time krše poslovnik. … [[Upadica se ne razumije.]] Ne znam, ja sam rekao da ne znam članak.
Molim vas. Ja sam nastojao da tolerantno se vodi rasprava. A, i zastupnik Kramarić kada poziva na polemiku sa zastupnicima i on onda je suodgovoran za to pozivanje, pa onda upadaju i ovi drugi zastupnici. Dakle, kada se vodi rasprava na taj način da se poziva to je culpa divisa. … [[Upadica se ne čuje.]] Da. Mobing još i mobing, da. Nastavite u jednoj ovako atmosferi onda počinjete, vidim ja da mašete, onda nastavite u jednoj atmosferi i odjedanputa počnete malo pretjerati pa počmete polemizirati, uzajamno i to. To … … [[Upadica se ne čuje.]] Je Parlament ali onda Parlament. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa nismo u crkvi, a nismo ni u kavani. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa ima, da, imate vi prakse. … [[Upadica se ne čuje.]] Niste, vi ste nevini u tom smislu. Predlagatelj, u ime predlagatelja zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Ma gledajte. Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Ne znam čemu ovolika nervoza. I sad još kolege govore kako je riječ o beznačajnom zakonu. Očito je jako značajan čim ste vi tako uspaljeni. Da je beznačajan ne bi reagirali na taj način. Ali ajmo se vratiti na sam zakon. Mislim lijepo je čuti kad gospodin Kramarić govori o demokraciji kaže, osnivanje političkih stranaka je slobodno. Točno. Ali znate šta piše sad u zakonu? Treba 100 punoljetnih hrvatskih državljana poslovnih sposobni. Pa prema vama bi znači svaki punoljetni hrvatski državljanin poslovni sposoban mogao osnovati političku stranku. Ali se kaže u skladu sa zakonom. Prema tome, nemojmo pretjerivati i govoriti o demokraciji. To je anarhija što vi govorite. To nije demokracija. Demokracija ima svoja pravila ponašanja. Pravila ponašanja se određuju kako Ustavom tako i zakonima. Znači mi plediramo na to da se uvede reda na političkoj sceni. Hoćete li ili neće. Ako ste se dogovorili sa HDZ-om o.k. kažite otvoreno, mi ćemo povući zakon. Dogovorite se, ne možete skupiti 5 tisuća. Kažite ne možemo skupiti 5 tisuća članova. Možda vam možemo pomoći. Gledajte, e sad gledajmo drugu varijantu. Kaže kolega Bošnjaković retroaktivnost, to mislim da je gospodin Arlović negdje govorio, nije retroaktivnost ako se daje rok od 6 mjeseci ili recimo od godinu dana da se uskladi djelovanje sa novim odredbama zakona. To nije retroaktivnost, mislim. Ili netko od nas mora ponovo ići na pravni fakultet ili nemojmo govoriti ljudima šta je retroaktivnost. Znamo što je pravno retroaktivnost. A kod mnogih slučajeva imamo situaciju, kod mnogih zakona recimo gdje sad usklađujemo naše propise sa pravnim stečevinama Europske unije gdje dajemo tvrtkama u Hrvatskoj ukoliko tko se hoće baviti sličnim ili istim poslovima da moraju uskladiti svoje djelovanje u roku 6 mjeseci. Ukoliko ne usklade prestaje im djelovanje, jel tako. Jer to retroaktivnost? Nije. Zato što im se dao rok da u kojem imaju mogućnost uskladiti svoje djelovanje sa onima što je zakon propisao. Pa prema tome nemojmo rabiti velike riječi o protuustavnosti, o demokraciji, o retroaktivnosti kad tome nema mjesta. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravci netočnih navoda. Poštovani zastupnik Zlatko Kramarić.
Ne znam odakle je kolega Kovačević vidio da sam ja uspaljen. Toliko sam smiren, potpuno pribran i. Tako se možemo šaliti, bilo je to rečeno da ovdje vlada nervoza, da je riječ o vrlo značajnome zakonu i da smo mi zbog toga što je riječ o jednome od najznačajnijih prijedloga koji je ikada u povijesti hrvatskog … [[Govornik se ne razumije.]] da smo mi zbog toga uspaljeni. Uopće nisam uspaljen. Vrlo sam pribran. I doista još jedanputa ponavljam ne vidim nikakvoga razloga da mi je kolega Pero Kovačević tumači hrvatski Ustav. I upravo, niti on se razumije u semantiku niti se razumije u sintaksu, niti se razumije u pragmatiku. I ako bi se tako nastavilo dalje vrijeđati. Ali ja to ne želim. Hvala.
Drugi ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Ivaniš.
Pa ja bih također samo sa drugih osnova ispravio navod o tome da je ovaj zakon značajan. U Hrvatskom saboru i u hrvatskom saboru pravnom sustavu zakon koji predlaže protuustavna rješenja, a usto krši i Zakon o Ustavnom sudu Republike Hrvatske u tri članka o čemu ćemo kasnije sigurno da se ne može smatrati značajnim nego itekako beznačajni pokušaj.
Što sada? … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] Nemojte polemizirati na ovaj način jer to nije vam dobro, jel. Vi niste uspaljeni? Dobro je. Klub SDP-a, poštovani zastupnik potpredsjednik Mato Arlović. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege. Nisam mislio biti jako oštar prema ovome zakonu u ime našeg kluba. Ali kad nas je kolega podsjetio da bi morali na pravni fakultet otići svi, a osobito oni koji predlažu amandman radi spašavanja ovog zakona od neustavnosti zbog retroaktivnosti onda moram pojačati pozornost radi zaštite struke ili devastiranja samog sebe. Prvo, ovaj zakon nije smio doći uopće u drugo čitanje, ne udovoljava poslovničkim uvjetima. Naime, u obrazloženju pojedinih članaka koji se mijenjaju predlagatelji se čak nisu udostojili ni obrazložiti sve članke koje predlažu ovim zakonom. Pa imate obrazloženje za članak 1., imate obrazloženje za članak 2., imate obrazloženje za članak 5. i 6., 7. i 8. nemate, 3. nemate, 4. nemate itd. Postavlja se pitanje tko treba ići na fakultete, jer to elementi nomotehnike koji se nauče na seminaru na prvom semestru Pravnog fakulteta. Drugo, poštovane kolegice i kolege mi iz Kluba zastupnika SDP-a izražavamo žaljenje da do rasprave o ovom prijedlogu zakona na ovaj način mora doći. Htjeli bi podsjetiti da smo svojevremeno kao klub predlagali Zakon o političkim strankama koji i ovo pitanje na jedan demokratski način rješava vezano za moguće okrupnjavanje političke scene. Mi smo predlagali ako se sjećate, da stranke koje u parlamentarnim izborima ne prođu uzastopce dva puta mandat, da se treći mandat brišu. U takvoj situaciji je to sasvim nešto drugo, time ne zadiremo prvo u ustavno načelo na kojem počiva ustavni poredak o razvoju višestranačja. Drugo, ne ulazimo u preregistraciju stranaka što se nudi ovim prijedlogom zakona između ostaloga u članku 5. i u tom segmentu je sasvim jasno da je upitan taj članak 5. sa ustavnopravnog aspekta. Naime u članku 89. se vrlo jasno Ustava kaže, u stavku 1., 2., 3., 4. – zakoni i drugi propisi državnih tijela i tijela koja imaju javne ovlasti ne mogu imati povratno djelovanje. Poštovane kolegice i kolege političke stranke imaju i javne ovlasti u izborima koje ostvaruju i ne samo izborima nego i drugim tijelima ovlašteni po Zakonu o izborima i u tom pogledu je sasvim jasno da novi uvjet za registraciju političkih stranaka od 5 tisuća članova u roku doduše od 6 mjeseci nakon usklađivanja statuta, postavlja pitanje njihove preregistracije jer zapravo stranke koje tom uvjetu neće moći udovoljiti neće se moći preregistrirati ili bolje rečeno time bi se stekli zakonski uvjeti da se te stranke brišu iz registra. Možda bi se postigao politički cilj okrupnjavanja političke scene u Republici Hrvatskoj, ali bi ostalo upitno da li je to retroaktivno djelovanje i u tom pogledu nemam ništa protiv onih koji su iskazali svoje mišljenje da ima elemenata da se može prosuditi da bi takva jedna odredba mogla imati i elemente retroaktivnosti. Drugo što bismo htjeli mi iz kluba primijetiti i zbog čega mislimo da ne bi mogli podržati ovaj prijedlog zakona, jeste pitanje njegove ostvarivosti. Naime, promjena članka 6. stavka 1. po kojem se kaže, citiram: "političku stranku može osnovati najmanje 5 tisuća punoljetnih poslovno sposobnih državljana Republike Hrvatske podrazumijeva da se na osnivačkoj skupštini okupe svi, jer osnivački akt ili statut ili bilo koje drugo tijelo ne može obaviti to osim njih koji su osnivači". Postavlja se pitanje zapravo u Republici Hrvatskoj, koliko postoji prostora na kojem se može odjedanput okupiti 5 tisuća, naravno da to nisu igrališta nogometnih klubova. Mišljenja smo da je to veoma veliki problem, tim više što je to i ustavnopravno pitanje opet, jer u Ustavu u članku kao što vam je znano, ne 6. na kojeg su se neke kolege pozivale nego u članku 43. izričito stoji: "svakom se jamči pravo na slobodno udruživanje". Dakle ovih 5 tisuća osnivača imaju pravo na osnivačkoj skupštini biti svih 5 tisuća da bi je osnovali. Drugo je pitanje nakon osnivanja stranke šta se dešava kada se izaberu tijela, kada se donosi statut itd. i tada su to uvjeti sukladno naravno zakonu koji između ostaloga piše u članku 9. da se dostavlja zapisnik o radu i odluke osnivačkog tijela skupštine. Osnivačko tijelo je upravo ta skupština koju čine ti osnivači, tih 5 tisuća. Postavlja se pitanje kako to realizirati i o tome treba voditi itekako računa. Naravno pored njih oni bi morali donijeti program, statut itd. itd. što osnivači imaju pravo i obavezu ne samo po ovom zakonu nego i po Zakonu o udrugama. Nemojmo zaboraviti da se po Ustavu u članku 43. zapravo i političke stranke tretiraju u širem smislu kao udruge koje doduše zbog toga što imaju lex specialis svoj posebni zakon kojim se uređuju, prate sudbinu Zakona o udrugama nego Zakona o političkim strankama koje to govore iako u članku 43. izričito kaže da se svakom jamči prvo na slobodno uživanje radi zaštite njihovih probitaka ili zauzimanja za socijalna, gospodarska, politička, nacionalna, kulturna i druga uvjerenja i ciljeve. Radi toga svatko može slobodno osnivati sindikate i druge udruge. Udruge piše. I to naravno je korigirano člankom 6. ali u članku 6. Ustava se kaže da se uređuje položaj i financiranje političkih stranaka, ne i osnivanje. To ne znači da mi Zakon o političkim strankama ne možemo urediti i osnivanje i uređujemo, e sada se postavlja pitanje kako. Pa tako da zapravo zaštitimo i odredbe članka 43. i članka 46. i članka 3. u kojem između ostaloga trebamo razvijati višestranačje. Postavlja se pitanje da li svi članovi jedne stranke koji su osnivači trebaju biti uvijek ovdje u takvom broju da bismo mogli i morali tražiti ovaj dio ovdje. Druga je stvar da se eventualno išlo sa stipulacijama pa da se kaže da političke stranke koje osnuje 100 građana i koje djeluju itd. ako padnu ispod određenog broja, da se eventualno brišu. To je druga stvar. Ali propisati da 5 tisuća ljudi koji imaju svi pravo i obavezu da osnuju stranku, inače ne možete osnovati ako ih nema 5 tisuća tako piše, onda da oni to moraju, kako ćete ih skupiti i kako ćete … [[Ne razumije se.]] mislim da to ne bi bilo u redu da nije korektno i zbog toga i da kod nas nije praktično, nije izvedivo i zbog tog prvog razloga mi nećemo podržati, odnosno drugog razloga mi nećemo podržati ovaj zakon. Treće pitanje na koje bismo također željeli ukazati jeste da se pitanje gdje se kaže da na teritoriju Republike Hrvatske ne smiju djelovati političke stranke koje nisu registrirane prema odredbama ovoga zakona. Mišljenja smo da je to trebalo ipak ostaviti na prosudbu Ustavnom sudu i da Ustavni sud procjenjuje da li su sve registrirane, odnosno šta je u pitanju. Da li je registarski čin deklaratorni ili konstitutivni akt, to je pitanje koje se postavlja. Jer mi u sada važećem zakonu imamo sljedeće. Zahtjev za upis u registar političkih stranaka prilažu se ti i ti dokumenti, one postaju nakon toga pravna osoba, dakle imamo i jedno i drugo, i deklaratorni i konstitutivni čin. Prema tome sada se postavlja pitanje, ako nisu ovdje upisane da se vratimo na nadležnost Ustavnog suda gdje o zakonitosti rada i djelovanja političkih stranaka odlučuje Ustavni sud i zbog toga ovdje treba napisati, političke stranke koje nisu, koje ne ispunjavaju uvjete za upis u Registra, jer se i to može provjeravat, ili nisu upisane, Ustavni sud će im zabranit rad. Nije dobro da se zakonom zabranjuje rad političkim strankama jer mi sebe onda dovodimo u situaciju cenzora a ne Ustav. I zbog toga smo ju izbjegli kada smo pravili i promjenu Ustava a i prije toga. Izbjegli smo da o tome odlučuje predstavničko tijelo, nego smo rekli da to odlučuje tijelo izvan politike. Da to odlučuje Ustavni sud i zato se daju zakonom propisani uvjeti i razlozi zbog čega bi trebao Ustavni sud u tom pogledu djelovati i nastupati. Naravno da je moguće dakako o svemu tome ići na mnoge stvari koje bi ovdje kolege predlagale i zbog toga mi smatramo da dijagnoza koja bi neophodno potrebna zbog velikog broja stranaka postaviti, da se smanji broj stranaka u Republici Hrvatskoj stoji. Ne smatramo da je najbolje ovo rješenje koje je ponuđeno. Mi smatramo da bi bilo daleko kvalitetnije rješenje koje omogućuje strankama koje su registrirane da se nastave ako se žele baviti politikom. Da se propiše Zakonom o političkim strankama u koliko slučajeva mogu i trebaju proći prag, odnosno biti na određenoj razini registrirane. Ako to uspiju da onda ostaju političke stranke, ako ne uspiju da se brišu iz Registra. S druge strane ako se pak htjelo ići baš na broj, onda je eventualno trebalo polazit od toga da stranke koje padnu ispod određenog broja nakon što su upisane u Registar, eventualno se zbog tog razloga mogu brisati iz Registra. Ali nikako se ne bi smjelo postaviti dvostruka stvar. Da je to uvjet i registracije i osnivanja jer je vrlo teško…
Nemojte potpredsjednika ometati u raspravi.
Sa tako velikim brojem članova zapravo osigurati da ostvare svoje ustavno pravo da sudjeluju u osnivanju političke stranke. I zadnju stvar koju hoćemo naglasiti. Sukladno članku 128. Ustava Republike Hrvatske, Ustavni sud Republike Hrvatske odlučuje između ostaloga i nadzire ustavnost, program rada i djelovanje političkih stranaka i može u skladu s Ustavom zabraniti njihov rad. Sad se postavlja pitanje da li je treba zakonom ovdje napisati baš da mi zabranjujemo a ne Ustavni sud, jer podsjećam da je u Ustavu propisano to po Ustavu? Zbog toga bi bio za tu varijantu da se kaže da, ako u zakonu, ako ne ispunjavaju uvjete da se moraju i brisati. Ili ako ne ispunjavaju uvjete da se mogu registrirati ili neki od faktora, da se tada podnosi zahtjev Ustavnom sudu koji zapravo donosi deklaratornu odluku da ih se briše jer ne ispunjavaju Ustavom propisane uvjete i kriterije za ostvarivanje Ustavom propisanog prava da se građani mogu udruživati između ostalog u političke grupacije. Polazeći od svega toga mi smatramo, da ovaj prijedlog zakona bez obzira na relativno dobar politički cilj koji želi postići, a to je okrupnjivanje političke scene ne bi bio podesan da ga se ovaj puta podrži, na ovaj način kako se sada predlaže. I mi predlažemo da se on ne podrži. Klub zastupnika neće glasati za njega. I osim toga ima još jedan detalj koji smatramo da nije dobar. A to je naime, ovaj konačni prijedlog zakona je ušao u godinu, predizbornu godinu. Nije dobro u predizbornoj godini donositi zakon kojim se između ostaloga pokušava smanjiti politička scena u Republici Hrvatskoj vezano za pravo političkih stranaka koje sad već jesu parlamentarne stranke da ostvare svoje pravo. Smatramo da bi time zadrli u vrlo ozbiljno pitanje zapravo temeljnih načela Ustava i u tom pogledu ako se to pitanje želi i treba riješiti mišljenja smo da bi trebali kao što smo i mi predlagali na početku ovog mandata, a nakon ovog mandata na početku idućeg mandata, donijeti potpuno novi Zakon o političkim strankama koji treba riješiti i pitanje okrupnjavanja političke scene. Nikako to nije dobro u vrijeme kad se već vodi predizborna kampanja jer znate, usvajanjem ovog zakona bi se moglo dogoditi da nekoliko parlamentarnih stranaka ili one koje imaju ozbiljne namjere da postanu parlamentarne stranke ispadnu iz igre, a što ne bi bilo dobro i ne bilo u krajnjoj liniji fer ni pošteno, neovisno o tome kakvo će Ustavno i zakonski biti ovo regulirano. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Kurtov. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče! Mislim da kolega Arlović u svojoj namjeri nije imao loše namjere za reći. Međutim, ja se ne slažem u meritumu stvari što je predlagač sa ovim zakonom htio.
Ispravak je navoda.
Ispravak je navoda da predlagač ovim zakonom je htio očistiti političku scenu ali na desnici. Ako znamo da Hrvatska čista stranka prava, Hrvatski pravaši, Hrvatska stranka prava 1861., Hrvatski republikanci, Hrvatska je još čišća stranka prava, Nova hrvatska desnica itd., oduzimlju dio glasova predlagatelju. Mislim da je meritum stvari u tome da pas ne laje radi sela, nego radi sebe.
E sad, dobro. Sad imamo poštovani zastupnik Damir Kajin, Klub zastupnika IDS-a.
Ovo nit' je demokratsko rješenje. Ovo kao što čujemo nije ni Ustavno. Odnosno ovaj prijedlog kao što bi rekao Kramarić ne odražava jednu hrvatsku tradiciju. Ovo je na traju jednog totalitarnog rješenja. Oni koji su mislili od toga profitirati na kraju su se gadno prevarili. Zakon nije trebao ići niti u drugo čitanje. Danas je ako se ne varam predsjednik Mesić otprilike rekao, da neće supotpisati ovakav zakon bez ocjene Ustavnog suda. I to je doista dobro da netko naprosto razmišlja i o ovome segmentu što se dešava unutar tog političkog života Republike Hrvatske. Dobro je isto tako ono što je pred recimo 7 ili 15 dana u "Vijesniku" izjavio gospodin Šeks, u jednom svojem intervjuu, da se zakon ne može retroaktivno primijeniti. Ja osobno držim da ove norme ne bi se trebalo primjenjivati ni na buduće stranke. Pa konačno Savez komunista Jugoslavije imao je milijun članova i raspala se i partija i Jugoslavija. … [[Upadica se ne razumije.]] Hvala Bogu više. Savez komunista Hrvatske imao je 300 hiljada članova pa se raspao na način da ih je pola ušlo kod vas, nešto kod nas, nešto ih je ostalo tamo gdje je bilo, nešto je išlo u HSLS, HNS itd. 10 hiljada komunista stvorilo je Jugoslaviju, milijun komunista rasturilo je tu državu. Znači, broj nije jamac ni za uspjeh ni za demokraciju, ni za opstanak na vlasti. Kineza ima ne znam u Komunističkoj partiji 10 milijuna ili više a da bi bili na vlasti dovoljan im je jedan glas a možda i manje. Ja mislim da je gospodin Željko Kurtov u pravu. Mislilo se ovim zakonom pobrati glasove na desnici, ali dobro, oni su se organizirati ne znam šta 10.12. ali ja mislim da se toga ne treba plašiti. Znači, glasovi bi se mogli čak dobiti na ljevici tu će proces ići otprilike kao što ide ovaj na desnici a po, izbori ako i ovi nešto dobe, nešto glasove možda će ne znam doći do njemačkog obrasca. No sad neću spekulirati. Ja sam imao dojam svo ovo vrijeme da je ovo HSP-ov prijedlog a HDZ-ova ideja. Da li netko nekog kao što netko ovdje kaže može izbrisati iz registra političkih stranaka jer nema 5 tisuća članova, a recimo u 15 godina sudjeluje u političkom životu Republike Hrvatske sa jednim, dva, tri, četiri, pet ili više zastupnika. Možda može. Ali ja mislim da ne bi smio. Da li netko nekog može izbrisati iz političkog života ako recimo 15 godina sudjeluje u nekoj lokalnoj samoupravi. Ja isto smatram da ne bi trebao. Ne znam, možda bi IDS mogao prikupiti 5 tisuća članova. Sad ih mi nemamo. Ali bi, to je vama jasno da bi mi mogli doći do 5 hiljada članova ali što ćete reći kada s druge strane kada s druge strane ta ista stranka čiji sam član redovito dobija 60, 70 tisuća glasova. I onda tko to gospodo može osporiti naše prisustvo u tom javnom političkom životu? Kada bi se ovo sprovelo na jedan ovakav način … [[Govornik se ne razumije.]] Neću reći da bi to bio uvod u totalitaran ustroj, ali imalo bi i tih elemenata. Da, još jedanput ću reći ima i onih u IDS-u koji se s ovakvim prijedlogom apsolutno slažu. Ima, ima. Da li su pametni ili ne? Možda bi i oni htjeli čistiti političku pozornicu na prostoru na kojem djeluju. Ali ja mislim da s druge strane svi mi i vi dobijamo možda i zbog ovakve situacije zbog tog famoznog … [[Govornik se ne razumije.]] Ono što bi trebalo s druge strane regulirati, kako se pozicionirati prema nekim nezavisnim listama? Veze o troškovima koje te stranke koje su male, koje ne prolaze pragove i tako dalje, znači da te stranke stvarno neke, proračunu troškove ja jednostavno ne mogu prihvatiti. One su nebulozne, te tvrdnje, zašto? Jer proračun uvijek plaća mandate, proračun ne plaća stranke. Dapače od njih netko ima i korist. Rekoh vis avis «Tonta» oni koji su jači tu mogu profitirati. Jer onaj, onaj kad se dijeli nije više kakav je nego je nešto manji za one koji prolaze pragove i tako dalje. Jedina šteta ovih malih stranka je jednaka medijska zastupljenost, ali i to samo 30 dana znači do izbora ako i tada a u ostalom vremenu od 4 godine to i sami znamo da jednostavno nije slučaj. I ono što je najbitnije. Za nove stranke možete tražiti i 5 hiljada članova, 50 hiljada članova ali za postojeće jednostavno da parafraziram gospodina Šeksa u onom intervjuu Vjesniku to nije moguće. Zbog toga nikoga ne smijemo eliminirati s političke pozornice. Argument nekih, ne znam, u javnosti spominjanih zemlja koje postavljaju te pragove i tako dalje također ne može stajati. Hrvatska kao što je Kramarić govorio nema tradiciju jedne Amerike, Velike Britanije i jednostavno nama ovdje nije ni potreban jedan takav bipolaran sustav i bipolarna scena. Možda bi to neki htjeli, možda to mediji stvaraju tu bipolarnost koja je neprirodna hrvatskom društvu, ali tvrdim da je hrvatska tradicija isto tako nešto drugo. Znači treba omogućiti svakome politički nastup a ne Hrvatsku vraćati ne znam u neki komunizam, u neko jednostranačje gdje bi jedna stranka bila avangarda poput komunističke partije, druga bi bila soc savez, ne znam netko bi bio omladina, netko bi bio SUBNOR i na tome bi se sve završilo. No sad šalu na stranu. Ovaj prijedlog je po mom sudu duboko totalitaran, nedemokratski i nadasve opasan. Onaj koji bi na taj način prekrojio političku scenu ja mislim da bi naštetio pluralizmu što ne znači, to isto treba biti pošten da ovu ideju koju je HSP predložio, a koju mi je HDZ suflirao ne bi prihvatili građani jer dovoljno ih je pod navodnicima obmanuti smanjenjem troškova i slično i onda će reći «Aha, svo zlo u ovoj zemlji» što je laž, «su stranke i idemo u eliminaciju na taj način jer će možda» a to je zabluda «nama sutradan biti bolje.» Konačno u nekim vremenima podržavalo se u ime demokracije, ne znam čega, i one koji su potom prouzročili najveće zlo na kugli zemaljskoj. Poslije su zbog toga oni koji su im dali mandat 20-tih ili 30-tih godina žalili ali sve počinje jasno nevino u celofan lijepo ovako upakirano. Ali kao ima previše stranaka, što je laž. Kočnica su promjenama u ovoj zemlji, blokiraju, ne znam, politički život što je laž. Koštaju proračun, ustrojstvo im je nedemokratsko i tako dalje a istina je sljedeća da se želi njihovim eliminiranjem možda na kraju i falsificirati i izbornu volju. E to je gospodo ako bi tome bilo tako više nego opasno. Rješenje, ima jedno rješenje na kojega nisu mnogi ni u ovoj sabornici spremni. To su neposredni izbori. Pa da vidimo čija majka onda crno runo prede? Pa da vidimo tko bi onda dobio mandat i tko bi sjedio od nas u ovome Domu? Ali jedno ovakvo, pod navodnicima, demokratsko rješenje neće ponuditi nitko u ovoj zemlji. Lakše je prekrojiti izborni zakon iako treba biti pošten i priznati da sadašnje izborno rješenje koje su «nota bene» pisali i neovisni pravni eksperti je pošteno i pravično i za Hrvatsku korisno. Ovaj prijedlog, slažem se s onima koji su rekli je jedan od najskandaloznijih uopće iznesenih u ovom Parlamentu i očekujem, i očekujem da će se od strane predlagača istog povući te da nećemo trebati niti o amandmanima glasati. A da bi neke stvari trebalo propisati ali ne na ovakav način zasigurno da, ali o tome neću za ovom govornicom.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik potpredsjednik Doma Mato Arlović.
Gospodine predsjedniče moram ispraviti zapravo jedan navod koji je u isto vrijeme i konstatacija. A on glasi: «Ne smijemo nikoga eliminirati iz političke scene». Potpuno je točno, ne smijemo. Ali ima jedna stvar koju moramo posebice naglasiti. Ni ne možemo. Ja bih htio podsjetiti da ova teza ne stoji niti ovaj argument stoji. Iz jednostavnog razloga kad bi ovaj zakon se i usvojio postoji mogućnost osnovati udruge za ovo, čega vam treba 3 građana. Postoji druga mogućnost da građani mogu pokupiti određeni broj potpisa i formirati nezavisne liste. Postoji treća mogućnost koja je stimulirana našim izmjenama i dopunama Izbornog zakona po kojem svaki nezavisni zastupnik dobija novce ako se ponovo pojavi na izborima pa će biti stimuliran zapravo formira nezavisne liste. Mi ne samo da nećemo, mi nikoga eliminirati nego usvajanjem ovakvog političkog zakona mi bi zapravo doveli do toga da i pored Zakona o političkim strankama i podupremo ili stimuliramo građane da izigravaju Zakon o političkim strankama i kroz Zakon o udrugama i nezavisne liste povećaju broj i sudjelovanje svojih na izbore. Dakle ništa se objektivno neće u tom segmentu postići. I zbog toga bi bilo bolje da se ovaj zakon ne donese.
I drugi ispravak, poštovani zastupnik Dražen Bošnjaković.
Kolega Kajin je rekao da je ovo ideja koju HSP predložio, a HDZ im suflirao. Ja samo moram ispraviti da mi doista nismo ništa suflirali.
Nisam čuo. Šta ste rekli?
… [[Govornik nije uključen, ne čuje se.]]
Šta obrnuto je? Poštovani zastupnik Nikola Ivaniš u ime kluba zastupnika PGS-a, SBHS-a i MDS-a.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Uvaženi kolegice i kolege, poštovani predlagatelji zakona. Dozvolite da u ime najmanjih stranaka koje participiraju u ovom Saboru kažem više činjenica koje su politička ocjena ovog prijedloga iz jednostavnog razloga što je nakon nekih prethodnih govornika, poglavito poslije gospodina Arlovića koji je govorio temeljito o pravnim aspektima možda potrebnu izbjeći raspravu pravnu, nabrojiti samo članak 6. pa članak 43. pa članak 89. i 128. Ustava. Nakon toga možda samo nabrojiti bez da čitam što članak 45., 55. i 104. Zakona o Ustavnom zakonu na što su nama kao regionalnim strankama ljudi koji predaju Ustavno pravo na pravnim fakultetima u Republici Hrvatskoj. I jasno su nam rekli da će nas u tom sporu zastupati. Među njima i neki ljudi koji su stajali na čelu toga Ustavnoga suda, a to danas više nisu. Prema tome, mi smo se i za prvo čitanje konzultirali i u ljeto 2006. uz prvo čitanje smo na to ukazali. Prema tome o pravnom aspektu ne. Ali o čitavom nizu činjenica koje ste gospodine uvaženi zastupniče Kovačeviću iznijeli ja ću govoriti iz kuta i svjetonazora kako ja na to gledam. Spomenuli ste 108 stranaka. Nabrajali ste ih nekoliko. Onda bi bilo pošteno da ste uz te koje se nabrojali nabrojali i 8 pravaških malih stranaka koje djeluju Hrvatskoj. Niste nabrojali ni jednu što ne govori o časnim namjerama. Pitali ste nas znamo li mi neke čelnike tih stranaka. Ja osobno znam itekako. Pa na primjer znam i čelnika zadnje osnovane pravaške stranke koja je osnovana pred jedno mjeseca dana. To je vaš bivši stranački kolega gospodin Čapko, sveučilišni profesor iz Rijeke. I eto i on je iskoristio demokratski sustav Hrvatske da formira stranku u skladu sa zakonima. A sve ostalo će biti što mu ljudi daju, birači, netko bi rekao što mu Bog da. Prema tome, a među onima koje ste vi nabrojali, nabrojali ste i Rabski pučki sabor. Stranka koja meni u mojoj županiji godinama konkurira kao stranka na otoku Rabu. Sa podcjenjivanjem ste ju spomenuli, a očito ne znate činjenicu da ona u 2 mandata participira u gradskoj vlasti Grada Raba. Grada sa 10 tisuća stanovnika i on sigurno ne predstavlja niti beznačajan otok niti beznačajnu jedinicu lokalne samouprave. Prema tome tek tako spominjati nekoga kao beznačajnoga, a oni redovno prolaze sve pragove i participiraju u vlasti. Naravno i još neke druge koje ste vi spominjali ste u tom svjetlu može spomenuti. Prema tome ja mislim, odnosno mi u klubu mislimo da je izlaženje sa ovim zakonom bilo pomalo ishitreno, da se nije dovoljno promislilo i da se nije promislilo niti o ovome aspektu koji je u intervenciji sa ispravkom navoda spomenuo uvaženi zastupnik Arlović. Napravilo bi se vrlo vjerojatno i više cirkusa. Jer za ove mjere koje vi predlažete ima puno efikasnih mjera i ne biste uopće išta postigli u smislu smirivanja scene. Dok vjerojatno postoje korektni prijedlozi koji bi u okviru demokratskih standarda mogli polučiti neke rezultate. Neki su i spominjani ovdje. A to je izborni rezultat. Pa bih vam ja koji očito sa podsmjehom gledate na nas male stranke spomenio neke činjenice. Ja sam x puta kazao, stranka koju predstavljam najmanja je stranka koja participira u Saboru Republike Hrvatske. Ali gospodo, u 4 mandata. U 4 mandata 4 čovjeka su zapisana u Hrvatskome saboru kao zastupnici u prvom prva dva mandata Riječkog demokratskog saveza, a u druga dva Primorsko-goranskog saveza. Prema tome, temeljem nečega se tu kontinuitetu 4 izbora dešava. Prema tome, mi ne mislimo za sebe koji određuju državnu politiku. Ali itekako mislimo da smo dali svoj doprinos onome što je neki dan sa ove govornice nazvano jednom demokracijom u Hrvatskoj koja se razvijala u kontinuitetu godina, da smo dali svoj doprinos onome što je neki dan ovdje nazvano značajnim reformskim kapacitetom koji ova Hrvatska iskazuje i da smo zaista posebno sada u ovim vremenima kojima Hrvatska se zaista modernizira, ide jednim tempom netko tko svoj doprinos na razini znanja i onoga što ima koncentrirano u tim malim strankama ima i daje. O tome da mi te male stranke za koje ste vi mislili da smo se uplašili predstavljamo negdje drugdje gdje vi ne možete pragove prelaziti o tome potom, to je nešto drugo, nećemo se sada vrijeđati. Ali u mojoj županiji je misaona imenica u većini jedinica lokalne samouprave da prođete prag i da budete u općinskim vijećima i gradovima. A za nas je to rutina. Participiramo, izgradili smo svoj kraj itekako. Imamo stalno biračko tijelo i to je ono što je rekao gospodin Kajin i znamo po izborima koliko ljudi za nas glasa. Znate. Ja ću vam samo reći da u gradu Delnicama je taj mali PGS pobijedio sve ostalima 10 vijećnika, a svi ostali imaju 5. Pa se pitajte mislim da li mi zastupamo interese građana Gorskog Kotara i da li će oni idući puta ponovo za nas glasati. U gradu Krku obnašamo vlast apsolutno 3 mandata. Imamo 34 člana u gradu Krku. U ponedjeljak smo prezentirali nacionalni program. Našli smo se sa rukovodstvom i konstatirali upravo to. 34 čovjeka iz svakog zaseoka oko grada Krka po jednom principu koji je puno moderniji nego što netko misli da treba imati člansku iskaznicu tisuću 765, možda i falsificiranu. Znamo neke partije koje su imale na stotine tisuća i znamo kako su prošle. Prema tome, zaista govoriti o tome, spominjati da je netko fikus, da ima fikus i zastavicu to su vaše riječi i da bi trebalo uvesti reda. E nakon toga uvođenja reda ja sam odlučio da ću malo žešće ovaj put to komentirati jer to uvođenje reda meni liči odmah na rad, red, disciplinu, mogao bih reći jednu njemačku poslovicu koja je još radikalnija šta oslobađa čovjeka pa kad budemo uvodili red onda ćemo osloboditi čovjeka. E ta su vremena iza nas. Ja osobno sam razočaran sa vama kao predlagateljima jer sam mislio da su reformski kapacitet se odrazili na našu stranku i da ste zaista napravili demokratski iskorak. Ali sada bi bile stranke po vama na redu. Nakon toga možda udruge, pa da ja sada ne impliciram dalje što bi nakon toga moglo doći na red, da se ne bi vratili možda na vremena kada smo mjerili visinu kukuruza. E nećemo se gospodo na to vratiti. Ta vremena pamtimo, znamo kad je i tko mjerio visinu kukuruza u ovoj državi, a znamo da se sada predstavlja kao demokracija. O tome povodom ovoga imamo pravo govoriti jer ste nam se podsmjehivali zadnjih dana tvrditi i poručujući kako ćemo nestati i kako ćete vi to učiniti. E gospodo to sigurno ne. Samo na kraju još jedno. Vidimo se u VIII. izbornoj jedinici, vidimo se u 36 općina i gradova Primorsko-goranske županije gdje ćete mjeriti svoj izborni rezultat i uspoređivat ga sa našim. Hvala.
Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Prvo moram upozoriti vas gospodine predsjedniče da je on počeo vrijeđati zastupnike, počeo je vrijeđati bez veze. Ishodište djelovanja pravaša je Domovinski rat ako niste znali. Mi smo sudjelovali u obrani Hrvatske, ne znamo za druge, ali ishodište današnjeg naraštaja pravaša je Domovinski rat i nemojte vrijeđati. Čuvajte se opasnih riječi. Nitko vama nije prijetio, nitko vam se nije podsmjehivao u smislu da će vaša stranka nestati to nikad nismo nitko ni službeno rekli, rekli smo samo da smatramo da treba one koji nisu, nemaju vijećničkih mandata. Vi imate, to nisam rekao da vi nemate vijećničkih mandata. Ali koliko ima političkih stranaka koje uopće nema vijećničkih mandata. O tome sam ja govorio.
Malo je temperamentnije. … [[Upadica se ne čuje.]] Kolega Ivaniš vi ste malo prije upozoravali radi povrede Poslovnika, nemojte. Osnovana je stranka u Češkom jednom gradu, Bžjavice, bar prema noveli Jaroslava Hašeka, stranka umjerenog napretka o granicama zakona, ima najbolje. Za klub HNS-a, poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Teško je povjerovati, zapravo da netko stvarno ovo želi. Jasno mi je mogu prihvatiti da je od Hrvatske stranke prava došla takva slobodno mogu reći, nesuvisla inicijativa. Nije mi jasno kako je Vlada podržala tu inicijativu, što joj bi. Naime, jedna stvar mi govori u prilog tezi da je sufliranje o povoljnosti takvog prijedloga došla od strane Vlade. Naime pred izvjesno vrijeme je glasnogovornik Vlade gospodin Maček jasno i glasno rekao tko se u ovoj državi smije baviti politikom, onaj tko ima dva auta, dvije kuće, 50 tisuća eura tako netko je to isformulirao, drugi ne koji to nisu uspjeli steći. E sada nam ovdje dolazi prijedlog koji će nam reći tko se organizirano smije baviti politikom. Onaj tko uspije skupiti 5 tisuća ljudi. Onaj tko skupi 4 tisuće 990 e on se ne može baviti politikom, on ne ispunjava ni jedan demokratski uvjet da se bavi politikom nego tek kada skupi 5 tisuća ljudi. A što je sa našim Ustavom koji bavljenje politikom proglašava pravom i slobodnom, ne obavezom? Pravom i slobodom. Što je sa liberalnom demokracijom u koju se više-manje svi zaklinjemo? Što je sa ljudskim pravima? Sljedeći korak očito je pitanje tko se uopće smije baviti javnim poslovima. Dakle tko se smije baviti onim čim se danas bave nevladine udruge. Pa valjda će se i tu napraviti nekakva razumna granica od dvije, tri tisuće ljudi da se ne može baš svatko baviti javnim poslovima, pa nije to za svakoga da svaka baba na placu se dosjeti i sada bi se bavila nekakvim javnim poslovima. Ljudi radi se o pravima hrvatskih građana koji se mogu organizirati onako kako njima paše i koji se organiziraju zato jer to njima paše, ne zato što smo im to dozvolili ili ne dozvolili iz ovog Sabora. Hrvatskim građanima koji su i ovaj Sabor organizirali ovako kako su ga organizirali. E sada pravila igre naravno moraju postojati. Ali pravila igre kontrolira gospodin Palarić. Pa ako netko nije u stanju sabrati, dobro da je došao, sabrati skupštinu svoje stranke jednom godišnje, ako nije u stanju izvršiti obaveze koje je sam sebi zadao po istim standardima, ako to nije u stanju napraviti onda će ga državni organ lijepo raspustiti. A ako to državni organ ne radi, pa nemojmo izmišljati još jedan zakon nedemokratski, totalitarni zakon kojim ćemo pokriti ono što državni organ nije napravio. Između ostalog argumenat da je ovo neosmišljen zakon jeste i činjenica što kad bi se ovaj zakon prihvatio u Hrvatskom saboru, na sljedeće izbore ne bi mogla izaći ni jedna stranka koja nema 4 tisuće 999 plus predsjednika, ali bi mogla izaći svaka nezavisna lista sa 100 potpisa. 100 potpisa iziđe na izbore. E ali ako hoćete imati markicu stranke, onda je 4 tisuće 999 plus predsjednik. A ima u Hrvatskoj regionalnih stranaka o kojima smo nešto govorili, ali ima i lokalnih stranaka, stranaka osnovanih u malim gradovima, općinama, krajevima, postoji u Karlovcu karlovačka stranka, osnovali su ju dečki, ima ih 20-tak, 50, ne znam koliko ima, stotinu potpisa su skupili i oni redovito izlaze na lokalne izbore. Koji puta prođu, koji puta ne prođu prag. Ali to je njihovo pravo da se politički kako organiziraju. Nemojmo im to pravo definitivno onemogućavati, jer je nemoguće, mislim da ni HDZ nema u Karlovcu 5 tisuća članova, ne znam, ali definitivno nitko drugi nema. Nemojmo ljudima onemogućavati to njihovo pa ako hoćete ljudsko pravo, ne samo ustavno pravo. Čuli smo u obrazloženju da je vrijeme za čišćenje, čišćenje političkog prostora. Točno. Politički prostor treba srediti, treba pročistiti, ali samo djelovanjem demokratskih institucija i demokratskih mehanizama Republike Hrvatske. Nikako na taj način da ljudima zabranimo u Parlamentu, u Parlamentu zabranimo da se bave nečim čime se one hoće i žele baviti a što nije nezakonito. Da im zabranimo tako da mora se skupit baš takva hrpa od 5 tisuća ljudi koja je danas a propos toga nemoguća osim za ajd' da kažem za 4 ili 5 stranaka u Hrvatskoj. Hrvatska narodna stranka nije u tom društvu. Mi imamo čak u ponekim županijama više od 5 tisuća članova. Ne radi se o stranci. Radi se o načelu koje se definitivno ne može prihvatiti. Sve u svemu ovaj prijedlog zakona neprihvatljiv je zbog političkih, etičkih a moram reći i estetskih razloga. To nemre pro' ljudi.
Zbog estetskih razloga? U 18 i 25 isteklo je vrijeme za prijavu u raspravi u trajanju od 10 minuta. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Pero Kovačević.
Pa evo, gospodine predsjedniče! Veliki demokrat kaže da je ovaj naš zakon totalitaran i nesuvisan. Pa znate li vi iz iskustva zemalja Europske unije, znate li recimo da u Norveškoj traže 15 tisuća? Pa kakvu vi demokraciju podrazumijevate? Jesu li oni onda totalitarni … [[Govornik se ne razumije.]] demokratski kada imaju takva rješenja zakonska, kad rješavaju pitanje političkog djelovanja kod sebe. Pa nemojte govoriti svašta. I nemojte govoriti da je nama HDZ dao prijedlog pa da mi idemo s time. Pa ne idemo mi kao vi u Ured Predsjednika po svoje mišljenje. Mi imamo svoje mišljenje sami.
Dobro. Državni tajnik Antun Palarić. Izvolite!
Gospodine predsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici! Pa, ja sam se javio da demantiram više puta ponovljene tvrdnje da Središnji državni ured ne radi na zakonit način u pogledu vođenja Registra političkih stranaka. To oštro odbijam. Registar političkih stranaka vodi se do zadnje crte po zakonu koji je na snazi. To je jedan od najozbiljnijih poslova koje radi ured. Osobno vodim računa da se ti poslovi uredno obavljaju, što se tiče registracije, što se tiče promjena u Registru, jer to ima strahovite posljedice za politički život zemlje. I moram vas izvijestiti da smo veliki broj stranaka koje su bile registrirane brisali iz Registra kad su se ispunili uvjeti za njihovo brisanje. I nije problem okupiti skupštinu sa 100 ljudi, velika većina koje su sada registrirane stranke to uredno rade, a mi pazimo da kada nastupi vrijeme, kada nisu zasjedali, kada nisu ispunili svoju zakonsku obavezu, onda brišemo iz Registra. Inače, Registar političkih stranaka je javan. On se nalazi na našoj web. stranici. Svatko može provjeriti što se tamo nalazi upisano kao i mnogi drugi registri koje vodimo. I to je jedan od doprinosa transparentnosti rada tijela državne uprave. Dakle, još jedanput odbijam insinuacije da mi ne radimo po zakonu i da ne primjenjujemo zakon u dijelu kada treba brisati političku stranku koja nije održala skupštinu dvostruko duže nego što je to potrebno, predviđeno Statutom dakle, sukladno zakonu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub HSU-a, poštovani zastupnik Dragutin Pukleš. Izvolite!
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovani zastupnici! Klub Hrvatske stranke umirovljenika neće podržati Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o političkim strankama iz nekoliko jako jednostavnih razloga. Naime, već sama riječ kako smo mi usvojili višestranačje kao sustav, sama riječ višestranačje po sebi sve govori. Da postoji više stranaka. Pa ne možemo prihvatiti teze koje se ponekad čuju, pa ne samo ponekad nego i često da je Hrvatskoj dovoljno 4 ili 5 ili 6 stranaka i da su ostali nepotrebni. To jednostavno se ne može prihvatiti. Dalje, držimo da uopće nije bitno koliko neka stranka broji članova nego koliko dobije glasova, bilo na lokalnim izborima bilo na parlamentarnim izborima. Mislim da je to smisao postojanja svake stranke. Pa prema tome, to treba cijeniti. Dalje, ovdje se kaže upis u roku od 6 mjeseci itd. Mislim kad bi se to i prihvatilo gledajte, stvoriti jednu stranku to se ne može učiniti preko noći. Od postojanja ideje njenog opredmećivanja, ustrojstva, izrade programa, marketinške obrade programa itd., treba proći puno vremena da bi se jedna stranka uspostavila. Prema tome, jednostavno neke stvari u ovom prijedlogu ne mogu prolaziti. Dalje, pitanje popisa koji se dostavlja kao dokaz. Pa molim vas tko će garantirati da je taj popis istinit? Tko će to garantirati? A možemo mi imati i popis i imena i pristupnice ali tko će provjeriti da li su svi ti članovi platili članarinu? Jer ako nisi platio članarinu, onda nisi član. Dalje, šta je sa postojećim strankama koje ili bilo koje da nikog ne izdvajamo, koje u tijeku recimo djelovanja ovakvog zakona izgube ovaj broj članstva? Tko će to pratiti i šta s njima učiniti? Prema tome, naše je stajalište da je ovaj zakon neprihvatljiv i da on znači korak nazad za višestranačje. Odmah da dodam da Hrvatska stranka umirovljenika nema problema sa primjenom ovog zakona, jer broj članova u našoj stranci daleko premašuje ovaj minimum ovdje. Ali držimo se ipak nekih principa za koje smatramo da trebamo ovdje kazati naš stav. I nećemo prihvatiti ovaj zakon. Hvala.
Hvala. Klub HSS-a, poštovani zastupnik Ante Markov.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege! Za nas u klubu HSS-a rasprava o Zakonu o političkim strankama je bitna rasprava. Tema koja je po nama trebala biti ozbiljno, kad kažem ozbiljno onda mislim u nešto drukčijem ambijentu nego što je to danas, ne ulazeći u ovom momentu u meritum ovoga prijedloga kluba HSP-a raspravljena možda i na raznim razinama ali naravno ta rasprava je trebala se održati ovdje u hrvatskom Parlamentu. Zašto? Pa kakva su iskustva Hrvatske od osamosteljenja do danas? Da li je u tom vremenu iz dosadašnjih iskustava odnosa koji vladaju na hrvatskoj političkoj sceni, koncentracije političkih stranaka, činjenice da ih ima preko 100. Da li je iz toga prirodno, razumno, demokratski iščitati probleme koji se u svakom demokratskom društvu prilagođavaju novom vremenu i zahtjevima koji stoje tom vremenu. Demokracija se kao i znanje, istraživanje pa gotovo svaka, kao svaka druga ljudska i društvena disciplina razvijala, prilagođavala i širila. Naravno ona je osjetljiva. Ona je silno osjetljiva, zato ima izuzetno jake instrumente i institucije koje trebaju podupirati stabilnosti svakog demokratskog sustava. No činjenice koje u Hrvatskoj govore da je nužno napraviti i u ovom dijelu određene demokratske iskorake su vrlo jasne. Ja neću kazati da je broj političkih stranaka preveliki ili premali. Ja neću kazati jer držim da je to jedan demokratski iskorak da nezavisne liste smetaju ovome ili onome. Da se naprosto to možda nekad i ne svidi bilo kojoj političkoj stranci to je činjenica. Ali mislim da to ne treba zabrinjavati. Ovdje ću ja govoriti o onome što treba zabrinjavati i što zabrinjava i u ozbiljnim raspravama u Europskom parlamentu. O tome je gotovo 10 puta vođena rasprava. A rasprava se vodila o tome kakav je odnos danas na europskom, političkom tržištu između partikularne i predstavničke demokracije. Koja stoji bolje? Da li ona partikularna ili ova predstavnička? Kad govorim na predstavničku mislim na parlamentarnu demokraciju koja ima svoja točno propisana politička djelovanja u okviru političkih stranaka. Ili većinski oblik prihvaćenog oblika demokracije u Europi. Nažalost partikularna demokracija u posljednje vrijeme i kod nas zauzima vrlo snažno mjesto. Naravno nju je teško razlikovati. Ona se grupira jednako u okrilju pojedinih stranaka, ali i nalazi nove oblike koje u naravi ugrožavaju predstavničku demokraciju. Predstavničku demokraciju kao pravo naroda i građanina. Prema tome opasnosti koje postoje u svakom demokratskom društvu mogu dovesti do raznih oblika koje su sve samo ne demokratske. Ili još bolje ću reći. Sve su samo ne one koje su u interesima građana našeg hrvatskog društva. Da li je moguće dobar odnos partikularne i predstavničke demokracije imati? Mi smo u Hrvatskoj dozvolili potpunu širinu političkog djelovanja. Naš Ustav je potpuno liberalan u tom smislu. On nema ograničenja. No bilo bi sada demagoški da ja kažem da mi u Klubu HSS-a ne smatramo da bi određena ograničenja trebala postojati. Da bi trebala postojati ne da bi se branila, branili građani od demokracije nego da se zaštite građani od onih koji im kroz demokraciju žele donijeti nešto što oni ne žele. Prema tome ograničenja koja je moguće u skladu sa dobrom demokratskom praksom uvesti u Zakon o političkim strankama su u svakom slučaju dobro došla. Ne mislim ja da one trebaju očistiti prostor ovima ili onima. Da trebaju riješiti ljevicu ili desnicu. One su naravno dobrodošle da bi ujednačile ukupni politički prostor, političkog djelovanja u Hrvatskoj. Naime kad govorimo da je u Hrvatskoj potpuno liberalno osnivanje političkih stranaka ja moram kazati da ne samo da je liberalno nego je i nedopustivo. Nedopustivo je osnivanje i registracija određenih političkih stranaka koji se kose sa postojećim Zakonom o političkim strankama. A ja ću vam reći koje su to stranke? Pa oko HSS-a je gotovo svatko u jednoj županiji osnovao svoju stranku. Svaka se nazivala Hrvatska seljačka radnička, Hrvatska seljačka narodna, Hrvatska seljačka Stjepana Radića, Hrvatska, svatko kome je palo na pamet, svatko je osnovao svoju seljačku stranku. Sa kojim ciljem? Da oplemeni demokraciju i liberalne napretke hrvatskog društva da ne bi možda zatvorio prostor političkog djelovanja dvojice, trojice neću reći kakvih osoba. Je li za to postoji sloboda političkog djelovanja? Da li oni koji su govorili da ne treba ograničenje misle da ne treba i kod ovoga koji se izravno krši članak 11. stavak 1. Prema tome mi jesmo za ozbiljno preispitivanje Zakona o političkim strankama. Mi jesmo za ozbiljnu raspravu koja u ničemu ne smije povrijediti razinu demokracije koju imamo. Ali ne smije ni potreba društva biti na neki način izolirana i stavljena u drugi plan da se tobože ne bi naštetilo nekome kome se u naravi ne može naštetiti. Jer ako netko 5 mandata za redom pokuša ući u Hrvatski parlament, u Gradsko vijeće i nikad mu to ne polazi za rukom onda da li on ima i legitimitet političkog djelovanja? Da li taj legitimitet može poticati od 10 članova ili 50 članova koji se okupljaju na svakodnevnim marendama? Naravno da ne može. Legitimitet daju građani, isključivo građani. Članovi stranke su dokaz da se taj legitimitet može ispoštivati. HSS se naravno ne boji limita gornjeg. Što se tiče nas limit može biti kakav god bilo tko od vas misli. Ali da treba promjene i da treba uočene poteškoće koje zaustavljaju realnu predstavničku demokraciju u Republici Hrvatskoj da treba dovesti u svezu sa potrebama ovoga društva i sa građanima to je normalno. Naravno kada se odlučimo na neki drugi oblik načina na koji ćemo sjediti u ovim klupama i kada kažemo da se zastupnici biraju pojedinačno i direktno onda ćemo imati gospodo neka nova pravila igre. Onda ćemo predstavničku demokraciju zamijeniti jednim drugim oblikom predstavničke demokracije. Ali sada mi takav instrument, institut nemamo. Prema tome ja nisam za ismijavanje i nisam za davanje ocjena koje mogu povrijediti ozbiljnost prije svega našeg posla zastupničkog, a ni ozbiljnost ovog prijedloga o kojem raspravljamo. Mislim da o ovom treba apsolutno postići političko suglasje. Mislim da postoje razlozi koji mogu pomiriti sva stajališta, pod uvjetom da ona silna emocija napusti govornike za vrijeme njihova izlaganja i da se uistinu trebamo pozabaviti ovim aspektom. Slažem se i to da je izborna godina nije najbolje vrijeme kad treba mijenjati pravila igre. Slažem se apsolutno. Ali mislim da je dobro da se ova tema otvori. Dobro je da se o njoj povede čim šira javna rasprava i da se upravo kroz javnu raspravu sve one manjkavosti kojih ima, kojih ima da se evidentiraju i da se poprave. A da se one institucije koje poznaju neka društva koja su demokratski savršenija od nas ali ta društva koja su savršenija od nas imaju i svoje savršene probleme. Jer lopta je uvijek okrugla kako kažu nogometaši. Tko je zna uštopati onda je gol. Tko ne zna on ne daje gol. Uvijek je sve u svemu jednostavno. Tako i u politici. Prema tome mi držimo da uistinu da je o ovoj temi nužno provesti jednu ozbiljnu objektivnu javnu raspravu da je o ovoj temi nužno postići jednu političku suglasnost. Ja sam siguran da kolege iz kluba HSP-a nisu imale namjeru da bilo koje političke stranke koje djeluju u ovom Parlamentu budu osakačene ovim prijedlogom. A evo, mi u klubu HSS-a dajemo prijedlog da se otvori jedna rasprava i da se izađe sa jednim kompletnim Zakonom o političkim strankama koji bi trebao uistinu vrednovati i ove nepravilnosti koje se na manipulativnoj i spekulantskoj osnovi događaju i kroz članak 11. i kroz neki drugi članak i da se naravno donese jedan zakon koji će biti u interesu hrvatskim građanima ali koji će osiguravati ravnomjerni razvoj hrvatske kao ozbiljne političke i gospodarske zemlje.
Hvala. Poštovani zastupnik Kruno Peronja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Doista je ovaj prijedlog koji je pred nama plod dobre želje, dobre nakane da se politički život u našoj državi uredi na moderniji način. No zbog očito prevelike želje da se on uredi dogodile su se određene nomotehničke netočnosti, nepreciznosti, a naravno ne mogu toliki stručnjaci biti u predlagatelja koliko i kako dobrih ima u našem Središnjem državnom uredu. Svakako da broj političkih stranaka koje je u Republici Hrvatskoj treba reducirati na način upravo prema broju osnivatelja, prema broju onih koji se žele uključiti u politički život i dijeliti upravo odgovornost za vlastiti razvitak i napredak. Koliko ozbiljan je prijedlog potvrđuje i hrvatska Vlada sa svojim amandmanima, sa svojim prijedlozima, a također i Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice što bi trebalo stvoriti jedan dobar konačni prijedlog koji bi prihvatila ovaj put doista većina u Saboru bez obzira na trenutačan odnos snaga jer treba težiti boljitku hrvatskih zakona i propisa, iskoristiti znanje sviju koji smatraju odgovornim sebe za vlastiti razvitak. Potrebno je također reći da je sadašnji broj političkih stranaka prevelik. Ne zbog toga što bi mi trebali nešto zabranjivati. Ali događa se jednostavno da zbog te umoženosti političkih stranaka nema nikakvog ozbiljnog političkog napretka i želje za gospodarskim razvitkom već samo osnivanje novih stranaka jest rezultat što neki od njih nisu mogli biti predsjednici u vlastitim strankama pa su zaveli određeni broj ljudi i osnovali nove stranke. Vjerujem da će predlagatelj prihvatiti amandmane Vlade i amandmane kluba Hrvatske demokratske zajednice te će biti konačni prijedlog doista onaj koji se može primjenjivati upravo ovako kako kaže. Hvala i državnom, Središnjem državnom uredu jer zapravo i ovo pokazuje koliko nam fali još jedno ministarstvo koje će se baviti razvojem državne uprave, lokalne i područne samouprave temeljeći tu našu budućnost upravo na statutima dalmatinskih, prvenstveno dalmatinskih gradova koji su vrlo precizno uređivali odnose prema središnjim tijelima, između sebe, ča sa kaznenim odredbama koje su se sve primjenjivale. Zbog toga vjerujem da će to biti jedan dodatni napor u našem idućem mandatu. Hvala.
Hvala. I završni osvrt, u ime predlagatelja kluba HSP-a, poštovani zastupnik Anto Đapić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo za kraj sam želio prije svega zahvaliti svima koji su sudjelovali u raspravi. Što samo pokazuje da je bilo i više nego potrebito otvoriti raspravu i o stranačkom sustavu u Hrvatskoj i o načinu registracija političkih stranaka, njihovu djelovanju i funkcioniranju. Zaista mi je žao u ime kluba HSP-a i HSP-a kao stranke što su neki kolege i neke političke stranke prepoznale u ovom našem prijedlogu zakona koji je konačno prošao prvo čitanje dobio potporu Hrvatskog sabora za drugo čitanje da se pripremi konačni prijedlog zakona, da je prema ocjenama nekolicine kolega mahom iz oporbenih stranaka, što me je još više iznenadilo da je prijedlog zakona totalitaran, nedemokratski i opasan. Te su riječi dominirale u stavovima, izjavama pojedinih predstavnika klubova što je zaista posve neprihvatljivo neovisno hoće li zakon biti prihvaćen ili ne i ja u ime Stranke prava apsolutno odbacujem sve ove kvalifikacije koje su išle u pravcu totalitarističkog, nedemokratskog i opasnog, jer mislim da je upravo i takav pristup rasprava u Hrvatskom saboru da je on u biti totalitaran, da je on isključiv, da je on nedemokratski i da je on opasan. Dakle ja ne bih želio da to bude razgovor gluhih. Dakle na nekoliko ponovljenih objeda i kvalifikacija da je ovakav prijedlog zakona nedemokratski u ime našeg kluba je ustajao kolega Kovačević i ne znam koliko puta ponovio da je ovo praksa koja vrijedi gotovo u svim zemljama članicama Europske unije i ne samo u njima. I da u svakoj od stranaka, u svakoj od tih država postoje određeni parametri, neka mjerila kako i na koji način se politička stranka može osnovati. Mi danas imamo ta mjerila, ona govore da bi se za registraciju stranke potrebno imati ako se ne varam 100 članova. Dakle mi smo samo željeli temeljem višegodišnjeg iskustva kojeg smo imali kao stranka i ne samo mi kao stranka, ja vjerujem i većina i vas kao stranaka, da se pooštre uvjeti za ustroj, formiranje i osnutak političke stranke. Ovdje je kolega Markov spominjao nešto oko, situaciju koju je imao HSS, slično možemo govoriti mi u HSP-u naravno, ali nije to bio live motiv onoga zbog čega smo mi krenuli u ovaj projekat koji mi nismo gurali zato što je izborna godina. Mi smo već par pokušaja imali sa ovom inicijativom i mislim da je ona prvi puta i predana u rujnu prošle godine, dakle nije bilo to motivirano izborima, a ponajmanje je bilo motivirano u tome da bi neke parlamentarne stranke dovodili u neugodnu pozivaju, čak dapače nakon što je Vlada dala prijedlog amandmana za 5 tisuća potrebitih članova za upis u registar političkih stranaka, mi smo zaista smatrali da je to jedan broj članova koji svaka parlamentarna stranka u ovom Hrvatskom saboru može uz netko uz malo veće, netko uz malo manje tehničke napore može realizirati i bez problema u skladu sa ovim prijedlogom zakona napraviti ja bih rekao možda nije izbor, čišćenje političke scene, ali neku vrstu njene stabilizacije i nedočekivanja novih parlamentarnih izbora u jednom zaista opet lakrdijaškom okruženju barem kada se bude pratio rad političkih stranaka izborne promidžbe. Dakle mi od izbora do izbora parlamentarnih dobro znamo što nas i sljedeći puta očekuje. Dakle sami sebi se znamo ja bih rekao i podrugivati i ismijavati pa tko će ustvari stvarno gledati cirkus koji imamo na Hrvatskoj televiziji gdje je 100 stranaka u izborima, gdje zaista tada nema mogućnosti da se u ozbiljnoj političkoj utakmici ne znam sučelimo mi kao integralna politička stranka sa nekom regionalnom strankom u Hrvatskoj, iznijeti ne znam oni svoje argumente, mi svoje argumente ili gdje bi se mogle vidjeti te razlike pa maltene možda čak u nijansama između stranaka koje objektivno određuju političku scenu Hrvatske. Dakle ni najmanja namjera nama nije bila dovoditi u neugodnu poziciju bilo koju parlamentarnu stranku u Hrvatskoj, jer smo mi smatrali da zaista i manje regionalne stranke, uvjetno rečeno manje, to su jake stranke na svojim područjima. Ja znam da je PGS vrlo jaka stranka u VIII. izbornoj jedinici, kao što znamo kolika je snaga IDS-a ili HDSSB-a u Slavoniji. Prema tome držim da sve su to stranke koje bi mogle pripomoći na zajedničkom jednom projektu konsenzusom da se uvede zaista malo reda u ovom. To ništa nije nedemokratski, to ništa nije totalitarno i to ništa nije opasno. Opasno je samo za one koji doživljavaju zaista našu politiku kao lakrdijašku i sam takav naš odnos prema formiranju političke stranke daje za pravo svima onima koji gledaju sa odiozom jednom prema političkim strankama u Hrvatskoj. Jer ako se mi sami ne potrudimo, mi koji predstavljamo gotovo ja bih rekao preko 90% biračkog tijela u hrvatskom društvu, dakle mi koji smo predstavnici ovdje u hrvatskom Parlamentu onda se ne treba niti čuditi što smo nerijetko i mi kao … političke stranke na udaru i kada je to možda opravdano, a u velikom broju slučajeva je i neopravdano. Ja moram kazati da u dosadašnjim kontaktima, razgovorima u posljednjih godinu dana, neću govoriti o imenima, vidim da stvari ne idu u dobrom pravcu oko ovog zakona, razgovarao sam i sa čelnicima i SDP-a oko ovoga bio i sa čelnicima i HDZ-a, pa ni IDS nije bio isključiv oko ovoga prijedloga zakona. Znate nije to baš tako izgledalo kako to se danas čini oko ovoga i HSS je konačno i danas na neki način govorio o potrebi da se ovdje nešto proba napraviti. Prema tome dijagnoza je zaista točno utvrđena i mislim da nitko objektivan ne može to pobiti. Ali upravo ulazak ovog zakona u drugo čitanje bio prilika da u dobroj vjeri i u dobroj atmosferi vidimo je li se još može što napraviti, popraviti i da nešto na ovom polju ustroja političkog sustava u Hrvatskoj nešto napravimo. Prema tome nije nam zaista potrebna retorika priče o totalitarizmu, o demokraciji, o opasnosti, povlačenju nekih izjava ne znam i o mjerenjima kukuruza itd. Znate kolega Ivaniš o mjerenjima kukuruza to je potpuna izmišljotina jedna. To se pripisuje ja to moram kazati, zato što se to svako malo se zna pojavit, to je jedna izmišljotina koja govori da sam ja nekad negdje rekao da sam mjerio kukuruze u Slavoniji. To nikad nije točno bilo, ali to se uvriježilo kao notorna činjenica koja nema veze ni sa čim ili ne znam ako se mimohod udruge HOS-a u Rijeci se na takav način tumačio, onda se to može tako gledati. Ali Hrvatska stranka prava je demokratska politička stranka koja svoj politički prostor i svoje ideje, inicijative prije svega afirmira u Hrvatskom saboru sa velikim brojem zakona koje smo predlagali i nama zaista u zadnjoj pameti je bilo kakve primisli ove koje su nam se ovdje danas lijepile, kvalifikacije koje zaista nemaju veze sa onim kakva je bila intencija našeg zakona. I činjenica da je i zakon ušao u drugo čitanje i da je Vlada imala neke svoje amandmane, govori o potrebi reguliranja ove materije. Tisuću razloga možemo navesti zbog čega bi trebalo to napraviti, ali vrlo je malo razloga zbog kojih bi se zakon a priori ovako odbijao. Ako ima i pravnih propusta, nomotehničkih, o tome se sve da raspraviti. Ako ima nekih ako je broj previsoki članova i o tome se da raspraviti. Ali sama ideja o tome da bi trebali sa 108 stranaka probati napraviti jednu situaciju da stranke koje su uspijevale kao što ste i vi već godinama u hrvatskom Parlamentu ili netko drugi da se to na neki način stabilizira i da možemo se stvarno izbornoj kampanji sutra posvetiti međusobnoj žestokoj utakmici, kažem i vas regionalaca i nas integralista ako se tako to može nazvat. Onda je zaista potrebno i tu izbornu kampanju kada dođe očistiti od, pod navodnicima očistiti od svega onoga što otežava takvu vrstu komunikacije i otežava i vama i nama da argumentima polemiziramo o hrvatskoj budućnosti za koju vjerujem svi da u ovom Parlamentu želju da ona bude bolja, prosperitetnija nego što je danas. Svi smo na istom zadatku ja bih rekao. Svatko sa svojih nekih ideoloških, stranačkih pozicija. Ali ne bi bilo dobro da se u perspektivi lijepi ono što mi nismo nikad rekli. Ovdje se govori da smo mi podcjenjivali u posljednje vrijeme neke političke stranke. Nikad. Ja nisam nikad ni u jednoj izjavi nit ne znam da je netko od mojih suradnika, dužnosnika govorio o ovom zakonu na način da bismo bilo koju političku stranku u Hrvatskom saboru diskreditirali ili da bismo je i ponizili. Konačno ja sam u koaliciji u Osijeku i županiji i gradu sa regionalnom strankom. I to pokazuje da se na takav način može funkcionirati. I nema razloga da se ovakav jedan projekat koji smo mi predložili tretira na način na koji je danas ovdje bilo izrečeno od nekih kolega na način koji mi kao stranka konačno ne zaslužujemo. I mi kao klub koji smo ovo predložili u zakonski, uredno i saborskoj proceduri, predložili smo zakon koji može i ne mora proći ali nakon 17 godina izgradnje hrvatske demokracije i onog što je i Hrvatska stranka prava radila u saborskim aktivnostima, govoriti o tome da bi ovaj zakon imao totalitarne nasluhe, nedemokratske, a onda u tim izvlačenjima nekih konkluzija doć' čak u neke situacije posve neprimjerene, uopće u trenutku u kome hrvatska država danas živi, u kojem Hrvatska stranka prava djeluje, mislim da nije niti fer niti korektno. Konačno zakon vjerojatno očito neće niti proć' u obliku kako smo ga mi predložili. Sve ću nas podsjetiti kad opet počme izborna kampanja i kad opet budemo imali ono što imam. Ali ću se još jedanput vratiti zaista i na ono što su kolege iz HSS-a govorile, činjenica jest da su i HSS i HSP bili godinama i žrtve neprovođenja Zakona o političkim strankama, upravo članka 11. u kome je se za razno-razne potrebe međustranačkih obračuna i svega ostalog se, i ne mogu bit kategoričan i reći suprotno zakonu, ali upitno zakonski su se registrirale stranke gotovo identičnog nazivlja, sličnog HSP-u ili HSS-u, što je također jedan nedemokratski oblik političkog djelovanja. To je nedemokratski. Ja ću spomenut ali evo, mislim da ne bi ispalo da mi zbog toga donosimo, mi smo imali veliku političku borbu sa gospodinom … [[Govornik se ne razumije.]] Paragom koju smo dobili. Političku i pravnu bitku. U dva … [[Govornik se ne razumije.]] postupka na Upravnom i u doba vladavine i koalicijske vlasti ljevice i u doba vlasti vladavine HDZ-a, dobili smo oba spora. Neću ni govoriti kako smo na izborima to afirmirali i dokazali. I nakon svega toga je registrirana stranka koja nosi naziv HSP 1861. godina. To je isti naziv stranke. Recite je li to korektno, je li to demokratski? Zasigurno da nije. Ali kažem, nije nam to bio motiv. Motiv je zaista bio istinski, iskren da se stabilizira politička scena u Hrvatskoj. Mislimo da nakon 17 godina izgradnje hrvatske demokracije, da je hrvatsko društvo i hrvatska politička scena zrela za ovakav jedan iskorak. A ne da se ovo tretira kao neki nedemokratski. A ako je procjena da većine u Parlamentu da treba ostati kao što je i do sada, Bože moj, tu su ruke, glasovat će se o tome i mi ćemo se sukladno sa tome i ponašati. Samo bi apelirao na to da inicijative koje smo mi dosada u Hrvatskom saboru davali, nikad niti jedna nije bila niti totalitarna niti nedemokratska a ponajmanje je bila opasna. A ja sam uvjerenja da smo prihvatili ovakav prijedlog zakona da bi to u konačnici jako dobro došlo i za regionalne stranke i za sve ostale parlamentarne stranke koje se u ovih 17 godina od '90. pa na ovamo potvrdile svojim radom i kroz svoje istaknute saborske zastupnike, svoje stranke, svoje programe. I nisam zaista vidio razlog zbog čega bi se danas, večeras na ovakav način obrušilo na ovaj zakon. Što se tiče amandmana koji su pridonešeni, dakle radni amandmani su nama prihvatljivi. Međutim, ovaj amandman Hrvatske demokratske zajednice na neki način aktivizira čitavu situaciju. Ja i to mogu razumjeti da je i to isto dio bio i političkih odnosa koje danas vrijede i vladajućoj koaliciji i potrebama političkih partnera koji su sličnog stava, koji su ovdje bili izneseni sa ove strane političke scene, pa i to možemo razumjeti. Ali ja bih ipak volio da i gospodin državni tajnik također kao predstavnik hrvatske Vlade ovdje iznese i svoj stav odnosno u ime Vlade iznese stav kako gledaju na ovaj Konačni prijedlog izmjena i dopuna Zakona o političkim strankama. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, poštovani zastupnik Željko Pavlic. Izvolite!
Evo, ispravljam … [[Govornik se ne razumije.]] dijelu. Gospodin Đapić je tvrdio dakle, da je većina europskih zemalja na sličan način uređeno ovo pitanje, da se analogijom… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne postoji u većini zemalja u Europi ono što je bitno, najosnovnije za registraciju političkih stranaka dakle, za upisivanje u Sudski registar potrebno je priložiti zapisnik sa osnivačke skupštine, program, Statut i odluku o osnivanju. Po nekim dakle, u većini država nema čak niti broja potrebnih limitiranih osnivača.
I poštovani zastupnik Ivaniš. Izvolite!
Hvala gospodine predsjedniče. Ja ću pokušat brzo govorit jer bih htio ispraviti nekoliko krivih navoda. Teza odnosno tvrdnja gospodina Đapića da su bili sigurni u to da će sve parlamentarne stranke u stvari to podržati jer će njima pomoći, ne može biti točna. Mi danas nismo raspravljali o parlamentarnim strankama. Raspravljali smo o svim strankama u Hrvatskoj i ovo nije bila rasprava koja se ticala nas, 10, 11 stranaka koje smo nas u Parlamentu, nego nas svih 108. Druga teza kako je drugo čitanje bilo prilika da se u dobroj vjeri popravi što se popraviti da, da je to s vaše strane bilo. To nije točno. Onda biste prihvatili činjenicu da je 24. siječnja u "Vjesniku" predsjednik Sabora koji je usput i ugledni pravnik jasno rekao da u Hrvatskoj ne može biti retrogradnih primjena. Ja imam to u originalu ovdje i mogu vam dati. Da ste bili u dobroj vjeri, razmotrili biste to i po hijerarhiji Sabora i po hijerarhiji u pravu.
Što je sad? Povreda Poslovnika?
Povreda je Poslovnika ta što je povrijedio kolega članak 209. Nije rekao što ispravlja, nego se upustio u repliku.
Kako nije rekao?
A tko je vas spominjao u raspravi? Gospodin Đapić vas uopće u raspravi nije spominjao. Niti riječi da je rekao vas u raspravi. I što ispravlja? A dajmo predsjedniče, vodimo, držimo se Poslovnika.
Nije spomenut ali je, to je u obrazloženju bilo kao što je u svakom obrazloženju ispravka netočnog navoda postoji uvijek jedan dodatak kao što postoji ovdje. … [[Upadica se ne razumije.]] Da. Da. Zaključujem raspravu. Nastavak sutra sa, ako budu ostvarene pretpostavke, a to znači da se sutra Odbor za informatizaciju i medije sastane u 9 sati i raspravi točke 6. i 7. a to je imenovanje članova Upravnog vijeća HINA-e onda ćemo početi sa tom točkom u 9.30. Ako pak Odbor ne završi rad do 9.30 onda ćemo početi sa točkom 11. Prijedlog zakona o dopuni Zakona o osnovnom školstvu predlagatelja Željka Pavlica. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? Ne razumijem. A što je s ministrom Vukelićem? [[Upadica: Na dnevni red da ga stavimo.]] Čemu žurba? Dobro, gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Budući da još nije Odbor za informiranje, informatizaciju i medije završio svoju sjednicu onda ćemo točku 6. i 7. preskočiti i idemo na točku 11.: - Prijedlog zakona o dopuni Zakona o osnovnom školstvu – Predlagatelj zastupnik Željko Pavlic, prvo čitanje, P.Z. br. 564., Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo, obrazovanje, znanost i kulturu. Zakonodavstvo nije? … [[Upadica se ne razumije.]] Je. Ovaj nije za Odbor, drugi ovaj, dobro. Izvješće ste primili na sjednici. Vlada je dostavila svoje mišljenje. Predstavnik predlagatelja poštovani zastupnik Željko Pavlic će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.