Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene dame i gospodo zastupnici. Dopustite mi predstaviti vam Konačni prijedlog Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, koji je Vlada usvojila na svojoj sjednici 6. listopada ove godine. Želio bih vas podsjetiti da je prijedlog zakona u prvom čitanju u Hrvatskom saboru podržalo 113 zastupnika uz 3 suzdržana, te da su primjedbe, prijedlozi i mišljenja proizišli iz rasprave, vi ste ih uputili predlagatelju, odnosno Vladi radi pripreme konačnog prijedloga zakona. Moram reći da je, da su u najvećoj mogućoj mjeri uvaženi prijedlozi i da su oni uvršteni i u konačni prijedlog zakona. Još jednom želim naglasiti da ovim zakonom Vlada Republike Hrvatske potvrđuje svoju odlučnost da u skladu s Ustavom štiti prava i interese Hrvata izvan Republike Hrvatske, da promiče njihove veze s domovinom, te im jamči osobitu skrb i zaštitu. Upravo velik broj glasova zastupnika koji su podržali zakon u prvom čitanju, govori da se radi o dobro pripremljenom tekstu i nužno potrebnom zakonskom prijedlogu. Svakako treba naglasiti i da je izradi zakona prethodila izrada i usvajanje strategije o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, u koju su uvaženi prijedlozi i mišljenja širokog kruga predstavnika među kojima i Hrvata izvan Republike Hrvatske, i kojim je predviđena obveza donošenja posebnog zakona. Ovim zakonskim prijedlogom po prvi puta se u skladu s odgovarajućim ustavnim odredbama sustavno i cjelovito uređuje odnos matične države s Hrvatima u inozemstvu. Pritom se uvažavaju sve posebnosti i različite potrebe hrvatskih zajednica izvan Hrvatske, tu mislim na Hrvate u Bosni i Hercegovini, pripadnike hrvatskih manjina u europskim zemljama, kao i Hrvata iseljenih u prekooceanskim i europskim zemljama. Dodatno se jača zaštita njihovih prava i interesa, potiče razvoj odnosa kroz kulturnu, obrazovnu, znanstvenu, gospodarsku, športsku i svaku drugu suradnju. Zakonom se propisuju mjere i aktivnosti pri povratku hrvatskih iseljenika i useljavanju njihovih potomaka, a kao poseban cilj ističe se povezivanje svih Hrvata u ostvarivanju hrvatskog kulturnog zajedništva s ciljem očuvanja i jačanja hrvatskog identiteta. Dopustite mi u nastavku navesti neke od predviđenih zakonskih prijedloga koji će pridonijeti ostvarivanju navedenih ciljeva. Uvođenjem statusa Hrvata bez hrvatskog državljanstva ostvaruje se dodatna simbolička poveznica Hrvata izvan Republike Hrvatske sa matičnom domovinom. Status mogu dobiti Hrvati izvan Republike Hrvatske bez hrvatskog državljanstva, supružnici koji nemaju hrvatsko podrijetlo, njihova djeca, te prijatelji hrvatskog naroda i Republike Hrvatske koji njeguju hrvatski identitet i promiču hrvatsko kulturno zajedništvo. S jednakom namjerom predlaže se i donošenje odluke o proglašenju dana Hrvata izvan Republike Hrvatske, osnivanje dokumentacijskog centra i muzeja, kao i uvođenje prakse dodjele posebnih priznanja zaslužnim osobama, udrugama i institucijama. Ovime bi se dodatno i na primjeren način istaknula važnost koju Hrvatska pridaje odnosu s Hrvatima izvan domovine. Posebna pozornost u zakonu posvećena je poticanju gospodarske suradnje kroz povezivanje hrvatskih gospodarstvenika izvan Hrvatske s gospodarstvenicima u Republici Hrvatskoj, poticanje ulaganja u Republiku Hrvatsku, posebno u proizvodnju i turizam, kao i poticanje provedbe razvojnih projekata na drugim područjima od gospodarskog interesa. Također s namjerom očuvanja i promicanja hrvatskog identiteta zakonom se potiče osnivanje lektorata hrvatskog jezika i književnosti na stranim visokim učilištima, kao i utemeljenje katedri za hrvatski jezik na sveučilištima u inozemstvu u sredinama gdje žive Hrvati. Specifičnost među predviđenim prijedlozima svakako predstavlja i hrvatska kartica kojom bi se Hrvatima izvan Hrvatske na bazi komercijalno iskazanih interesa omogućio povoljniji pristup određenim uslugama, povoljniji uvjeti turističkih putovanja, te organizirani boravak u Hrvatskoj kao i sudjelovanje na kulturnim događajima. Kao koordinacijska tijela za provedbu svih ovih aktivnosti, te glavni nositelji odnosa i suradnje predviđeni su Središnji državni ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske i Savjet Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske. Osnivanjem središnjeg državnog ureda odredit će se središnje tijelo nadležno za područje odnosa između Hrvata … [[Govornik se ne razumije.]] , između hrvatskih Hrvata izvan nje, kao i koordinaciju i nadzor svih aktivnosti između nadležnih ministarstava i ostalih nositelja suradnje. Savjet Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske će pak kao savjetodavno tijelo pružati pomoć hrvatskoj Vladi u kreiranju i provedbi politike, aktivnosti i programa u odnosu na Hrvate izvan Hrvatske. Članovi savjeta predlagat će se iz redova najznačajnijih i najbrojnijih udruga, organizacija, institucija i drugih oblika organiziranja. Konačno, u svrhu olakšavanja procesa integracije u hrvatsko društvo hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka koji se vraćaju i useljavaju u Hrvatsku, zakon predviđa i uspostavu posebnog ureda dobrodošlice, i to želim naglasiti u sastavu središnjeg državnog ureda, u okviru kojeg će se moći dobiti sve potrebne informacije i pomoć u rješavanju pravnih i drugih pitanja. I zaključno, uvažene dame i gospodo zastupnici, vodeći se ustavnom, ali i moralnom obavezom prema Hrvatima izvan RH Vlada se odlučila na prijedlog, a vjerujem da će Sabor i taj prijedlog usvojiti i donijeti jedinstveni zakon kojim se sustavno uređuje i pruža potpora daljnjem razvitku odnosa matične države i Hrvata izvan nje. Strategija i Zakon o odnosima RH s Hrvatima izvan RH odraz su odgovorne Vladine politike u zaštiti i promicanju jednog od vitalnih nacionalnih interesa. Duboko sam uvjeren kako će se već nakon usvojene strategije današnjim usvajanjem zakona dodatno učvrstiti okvir koji će jamčiti trajan i sustavan razvoj veza između Domovine i svih Hrvata koji žive izvan nje. Zbog svega navedenog predlažem Hrvatskom saboru usvajanje ovog zakona. Hvala vam lijepo.
Hvala ministru i potpredsjedniku Vlade. Želi li izvjestitelj odbora uzeti? Jeste. U ime Odbora za Hrvate izvan RH predsjednik odbora gospodin Ivan Bagarić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre i gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Odbor za Hrvate izvan RH na svojoj 40. sjednici raspravljao je o ovom prijedlogu zakona kao matično radno tijelo. Predstavnik predlagatelja predstavio je prijedlog Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan Hrvatske kao zakon od nacionalnog interesa u čijoj se pripremi radilo sustavno unutar Povjerenstva Vlade RH kroz posljednje dvije godine. Kazao je da je prijedlog zakona koji je prošao saborsku proceduru u prvom čitanju dobio gotovo nepodijeljenu potporu svih zastupnika u Hrvatskom saboru te da vjeruje kako će zakon i u konačnom obliku također biti donesen konsenzusom. Zakon se temelji na članku 10. Ustava RH kojim se jamči skrb RH za svakog pojedinca i dijelove hrvatskog naroda koji žive izvan RH s težištem na položaj Hrvata kao suverenog naroda u BiH i položaj hrvatske nacionalne manjine u europskim državama. Zakon se donosi u ozračju prihvaćanja i priznanja svih međunarodnih dokumenata koji jamče temeljna ljudska prava iz kojih proizlazi pravo na kulturnu raznolikost te pravo manjinskih nacionalnih zajednica na očuvanje kulturne i jezične raznolikosti kao i obvezu države poštivati načela i standarde međunarodnog prava kad je u pitanju promicanje i zaštita prava pripadnika nacionalnih manjina. Sukladno tome u zakonu se naglašava da je RH rezultat prirodnog prava i volje hrvatskog naroda ostvarena demokratskim izborima te je obranjena u Domovinskom ratu zajedničkom žrtvom Hrvata i drugih hrvatskih građana koji žive u RH i Hrvata izvan RH. Zakon polazi od stajališta da su svi Hrvati izvan RH, oni u RH, Hrvati u BiH, Hrvati pripadnici hrvatskih nacionalnih manjina u 12 europskih država te Hrvati u dijaspori u europskim prekomorskim državama s Hrvatima u RH pripadnici jednog i nedjeljivog hrvatskog naroda te kao takvi imaju isti nacionalni identitet i pripadaju jedinstvenom kulturnom prostoru. Konačan prijedlog zakona je pretočena politika Vlade RH tj. obveza RH prema Hrvatima izvan RH na različitim poljima djelovanja, diplomatskom, gospodarskom, kulturnom, socijalnom, obrazovnom, informacijskom, organizacijskom i inom. Konačan prijedlog zakona je sukladan drugim strateškim dokumentima RH koji počivaju na vjeri u velike mogućnosti kako hrvatskih građana u RH tako i Hrvata koji žive izvan RH. Dakle, konačan prijedlog Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH treba promatrati u svjetlu gospodarskog i socijalnog razvoja hrvatskog društva, društva znanja, socijalne pravde, globalnih kretanja i položaja koji će RH imati kad postane punopravna članica EU. Konačan prijedlog ovog zakona u svom općem dijelu definira status hrvatskih zajednica i pojedinaca uvođenjem statusa Hrvata bez državljanstva kao i uvođenjem Dana Hrvata izvan Hrvatske. U dijelu zakona nositelji odnosa i suradnje kao operativno i koordinativno tijelo nadležno za aktivnosti prema Hrvatima izvan Hrvatske osniva se Središnji državni ured za Hrvate izvan RH. Također, organizirat će se i Savjet Vlade RH za Hrvate izvan Hrvatske, savjetodavno tijelo koje će činiti ugledni pojedinci predstavnici društava i udruga Hrvata izvan Hrvatske. U Poglavlju – Zaštita prava i interesa Hrvata izvan RH te jačanje njihovih zajednica obrađuju se statusna pitanja, informiranje kao i važnost za očuvanje hrvatskog jezika, kulture i identiteta Hrvata izvan Hrvatske. Konačan prijedlog Zakona o odnosima RH s Hrvatima izvan RH obrađuje tj. definira kulturnu, obrazovnu, gospodarsku, zdravstvenu, socijalnu, športsku suradnju s Hrvatima izvan RH kao i povratak hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka uključujući skrb prema posebno ugroženim skupinama Hrvata izvan RH. U raspravi je iskazano zadovoljstvo donošenjem ovog zakona te je od vitalnog interesa ocijenjeno ravnomjerno i trajno održavanje suradnje i zajedništvo sa dijelovima hrvatskog naroda izvan Hrvatske. Također, naglašena je važnost da svim hrvatskim zajednicama treba pristupiti sukladno odredbama ovoga prijedloga zakona uzimajući u obzir njezine potrebe i poštivajući njene specifičnosti. Zakon treba promatrati i u kontekstu razvoja hrvatskog društva i njegove budućnosti sa demografskog stajališta tj. osiguranja ljudskih potencijala iz hrvatskog iseljeništva, ali i interesa za održivim povratkom i ostankom Hrvata u BiH na način da će RH sufinancirati tamošnje gospodarske aktivnosti. Veliki potencijal koji imaju Hrvati izvan RH ocijenjen je od osobitog značaja kako za društveni tako i za gospodarski razvoj RH. Ovaj zakon u tom kontekstu je prepoznat kao osnova za jačanje postojećih, ostvarenje novih mehanizama zaštite Hrvata izvan RH. Također, ocijenjena je vrlo važnom suradnja s institucijama Hrvata izvan RH,a preko njih i s vladama njihovih domicilnih država. Rečeno je da RH ovim zakonom stvara učinkovit okvir za potporu različitim oblicima organiziranja Hrvata izvan Hrvatske, a s ciljem promicanja očuvanja hrvatskog jezika i kulture. Sukladno tome ostvaruju se dodatne mogućnosti za povezanost s pripadnicima druge i treće generacije Hrvata izvan RH koji su od posebnog interesa za RH. Stvaranje pozitivnog ozračja za povratak hrvatskih iseljenika primarni je cilj ovoga zakona kao i očuvanje njihovog hrvatskog identiteta bez obzira na generacijsku pripadnost, vrijeme i razlog njihova odlaska iz Domovine. Prema odredbama ovog zakona sve institucije RH su dužne u području svog djelovanja ugraditi suradnju s Hrvatima izvan RH. Krajnji cilj zakona u ovom segmentu je osiguranje razmatranja potreba Hrvata izvan RH kao i povezivanje institucija RH s Hrvatima izvan Hrvatske na način da one budu na usluzi našim ljudima u svijetu. Organiziranje Ureda dobrodošlice unutar Središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan RH te uspostava sličnih instrumenata na razini županija ima za cilj da svi povratnici citiram: "mogu dobiti potrebne informacije i pomoć u rješavanju pravnih i drugih pitanja što uključuje i pomoć mentora, savjetnika u prvim koracima integracije u hrvatsko društvo". U nastavku rasprave zastupnici su se fokusirali na važnost obostranog informiranja Hrvata u svijetu o RH i obrnuto. U tom kontekstu medijsku povezanost jednih s drugima ocjenjuje se kao preduvjet očuvanja hrvatskog identiteta, gospodarske, kulturne, znanstvene i svake druge suradnje. Stoga je pozdravljena nazočnost predstavnika HRT-a koji su sudjelovali u raspravi, pojašnjavajući mogućnost HRT-a kao javnog servisa koji je sukladno vlastitom Zakonu i Prijedlogu ovoga zakona obvezan proizvoditi i transferirati otvoreni program namijenjen Hrvatima u svijetu. U tom kontekstu nove tehnologije prijenosa informacija rečeno je u raspravi budućnost u povezivanju Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske ali isto tako i prilika za promociju Republike Hrvatske u svijetu. Stoga su zastupnici kao i predstavnici HRT-a pozdravili odredbu Zakona prema kojoj informiranje Hrvata izvan Republike Hrvatske i promocija Republike Hrvatske u svijetu od javnog interesa, te će HRT objavljivati i proizvoditi multimedijalni program s višejezičnim televizijskim i radijskim sadržajima što će se urediti ugovorom između Vlade Republike Hrvatske i HRT-a. U skladu s ovom odredbom predsjednik uprave HRT-a je kazao kako će njegova kuća odmah pristupiti pripremi svih potrebnih radnji tehničkih i programskih kako bi se s pregovorima s Vladom RH osigurale emitiranje otvorenog multimedijalnog, višejezičnog programa namijenjenog Hrvatima u svijetu. U raspravi je naglašen problem informiranja Hrvata u Bosni i Hercegovini koji nemaju vlastiti kanal na Hrvatskom jeziku unutar tamošnjeg RTV servisa te su i zbog toga vezani za HRT. Isto tako je veliki interes javnosti za sve događaje kao i općenito položaj Hrvata u Bosni i Hercegovini, dokaz tomu je i gledanost emisije Hrvatske kronike Bosne i Hercegovine koja se emitira subotom ujutro i koja je protivna vrlo nepovoljnom terminu emitiranja jedna od najgledanijih emisija na HRT-u. Nakon rasprave članovi Odbora su jednoglasno odlučili predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Hvala.
Hvala. A sada prelazimo, otvaram raspravu i u ime Kluba HDZ-a gospodin zastupnik Ivan Bagarić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, gospodine ministre, dame i gospodo. U ime Kluba HDZ-a prije mog izlaganja ja bih iskazao ovdje zadovoljstvo i pozdravio ovdje gospodina ministra, a u njegovo ime i preko njega cijelu Vladu Republike Hrvatske koja je izvršila obećanje, a to je obećanje prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske, a to je da danas imamo ovaj Zakon u raspravi da o njemu danas raspravljamo. ja ću na određeni način prijeći lagano preko ovoga Prijedloga zakona na način da ću komentirati pojedine članke jer smo u prošloj raspravi zapravo govorili na dugo i široko o potrebi donošenja ovoga Zakona i sada ću se koncentrirati više na same odredbe zakona. Ako pogledamo zakon onda ćemo vidjeti da u članku 2. su Hrvati izvan Republike Hrvatske definirani u tri skupine, dakle Hrvati u BIH kao suveren narod, Hrvatska nacionalna manjina u Europskim državama i Hrvatski iseljenici. Klub HDZ-a podupire takvu vrst, taj članak, između ostaloga jer je dosadašnji termin koji se često koristio posve nespretno i nekorektno dijaspora, a onda se zapravo pod tim dijaspora podrazumijevali svi Hrvati izvan Hrvatske bio često zlouporabljivan i nije bio prikladan. U članku 4. stoji kako su Hrvati izvan Republike Hrvatske ravnopravan i dio jednog i nedjeljivog Hrvatskog naroda, to je upravo ona odredba na kojoj se temelji ovaj Zakon, dakle i obveza koja proizlazi iz nje prema svim dijelovima Hrvatskog naroda izvan Hrvatske. Republika Hrvatska se zalaže za priznavanje i unapređenje položaja Hrvatske manjine u državama u kojima žive, moramo biti svjesni položaja nacionalne manjine, u ovom slučaju prije svega mislim na Hrvatsku nacionalnu manjinu u Republici Srbiji i pozdravljam napor Vlade Republike Hrvatske i ovdje nazočnoga ministra da tamošnji Hrvati postignu u pravom smislu riječi sve ono što jedna nacionalna manjina treba i ima i to je definirano ovim prijedlogom zakona i to je vrlo važno. Također u članku 6. stoji odredba da je Republika Hrvatska ona koja se zalaže za puno ostvarenje jednakopravnosti i konstitutivnosti Hrvata u Bosni i Hercegovini, poznat je položaj Hrvata u bosni i Hercegovini, i poznati su problemi Hrvata u BIH stoga je vrlo važna ova odredba koja na određeni način osvješćuje važnost njihovoga statusa i na određeni način je iskaz stajališta Vlade Republike Hrvatske prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini da tamo postanu punopravan i jednakopravan konstitutivan narod u punom smislu te riječi, što na žalost do sada nije bilo. U članku 7. stoji Hrvati izvan Republike Hrvatske ostvaruju sva prava i obveze propisanim posebnim zakonima iz područja školstva i visokoškolskog obrazovanja, zapošljavanja, natječaja stipendiranja, pa zdravstvenog osiguranja i drugoga. Nadležni ministri donose pravilnik o ostvarivanju prava iz stavka 3. ovog članka. I dosada dame i gospodo, Republika Hrvatska je bila otvorena prema Hrvatima izvan Hrvatske, njihovim potrebama, međutim, sada je to na određeni način sustavno to ovdje postavljeno i iz ovoga se može jasno vidjeti da će nadležni ministri pravilnicima riješiti tu suradnju na način da će ona biti ne samo legitimna nego učinkovita. Člankom 10. regulira se proglašenje dana Hrvata izvan Republike Hrvatske, Klub HDZ-a podupire tu odredbu jer je to na koncu i odredba koju mnogi drugi zakoni imaju, država koje imaju veliko iseljeništvo kao što imaju Hrvati i to se pokazalo kao jedna simbolična povezanost između dijaspore i domicilne države. U segmentu nositelji odnosa i suradnje dakle, u člankom 12., 13. i ostalima regulirano je pitanje središnjeg državnog ureda za Hrvate izvan Republike Hrvatske, Klub HDZ-a podupire ovu odluku i pozdravlja odluku Vlade Republike Hrvatske da na jedan sustavan način uredi onaj operativni dio suradnje dakle, prema Hrvatima izvan Hrvatske na način da će zapravo sve aktivnosti vezane za Hrvate izvan Republike Hrvatske biti stavljene u jedan okvir i biti će koordinirane s jednog mjesta i to mjesto će biti sastavni dio Vlade Republike Hrvatske jer prvi čovjek središnjeg ureda, odnosno čovjek koji će voditi taj ured imati će status državnog tajnika. U nekim zemljama taj državni tajnik ima status ministra bez portfelja zadužen za dijelove naroda izvan domovine. Također pozdravljamo odluku Vlade Republike Hrvatske da organizira savjet Vlade Republike Hrvatske kao savjetodavno tijelo, zapravo to je jedan institut na koji će se u većoj mjeri nego do sada uključiti i u donošenje odluka i u planiranje svih ovih potreba koje Hrvati izvan Hrvatske imaju kada je u pitanju općenito dijaspora i drugi dijelovi Hrvatskog naroda izvan Republike Hrvatske i to je zamišljeno da Vlada Republike Hrvatske upravo na prijedlog institucija Hrvata izvan Hrvatske prihvati ovo tijelo koje će biti neki kažu brojno, mi kažemo neće jer odgovor naš je da su brojni Hrvati izvan Hrvatske, dakle, da ne govorim o Hrvatima u BiH ili Hrvatskoj nacionalnoj manjini nego samo da imamo u vidu hrvatsku dijasporu za koju tvrdimo, za koju znamo da ih ima blizu 3 milijuna u iseljeništvu. Prema tome, ovo jedno tijelo koje će se sastajati samo jednom godišnje u Hrvatskoj na poziv Vlade RH i raspravljat će o problematici Hrvata izvan Hrvatske. Oni će se moći sastajati onoliko koliko to bude potreba, ali zapravo na razini virtualne komunikacije, ali je vrlo važno da na poziv Vlade RH ti ljudi mogu doći jedan put u Hrvatsku, u Zagrebu, u Vladu RH i razgovarati o problemima koje imaju. U dijelu zakona zaštita prava interesa Hrvata izvan Hrvatske te jačanje njihovih zajednica pozdravljamo dakle članke koji reguliraju očuvanje hrvatskog jezika, kulture i identiteta. I osvrnuo bih se sada na važnost članka 34. kojega također klub HDZ-a podupire, a odnosi se na informiranje i povezivanje. U tom slučaju sve vrste medija, sve vrste tehnologija koje danas stoje ljudima na raspolaganju kako bi bili povezani, dobro su došli. Međutim postoji jedan instrument na koga mi jako polažemo nadu i u njega vjerujemo, a to je Hrvatska radiotelevizija koja je javni servis, pa i nacionalni dakako i u svakom slučaju već sada prema Zakonu o HRT-u HRT proizvodi program za Hrvata izvan Hrvatske. Mi vjerujemo da će HRT-a prema odredbi ovog članka 34. stavka 4. Ostvariti informiranje Hrvata izvan Republike Hrvatske na način da će stvoriti međunarodni višejezični televizijski program. I on će biti u tom slučaju namijenjen ne samo Hrvata izvan Hrvatske nego bit će namijenjen i njihovim potomcima koji nažalost vrlo često ne govore hrvatski jezik, ali će ti ljudi na jezicima država u kojima žive odnosno jezicima njihovih novih materinjih jezika kojim oni govore, čuti o Hrvatskoj i biti u kontaktu s Hrvatskom. S druge strane, možete zamisliti koju moć u tom slučaju jednim takvim programom se mogao razviti kada je u pitanju gospodarska, kulturna i svaka druga suradnja Hrvatske s Hrvata izvan Hrvatske ali i sa cijelim svijetom. Nije dobro da sliku o Hrvatskoj stvaraju neke druge televizije ili samo ne one, nego da to čini i HRT na način da će predstaviti Hrvatsku svijetu na onaj način na koji RAI predstavlja Italiju na koju neke druge televizije predstavljaju svoje zemlje. Kada su u pitanju članci koji reguliraju primitak u hrvatsko državljanstvo, zatim status Hrvata bez državljanstva, mi jako podupiremo ove odredbe, između ostalog zato što u svijetu postoje Hrvati koji iz pravnih čisto zakonskih razloga ne mogu imati hrvatsko državljanstvo. Ako živite u Njemačkoj i imate njemačko državljanstvo vi naprosto nemate pravo imati i još jedno drugo državljanstvo u ovom slučaju hrvatsko. Prema tome, ta osoba kada dođe u RH dakle Hrvat iz Njemačke sa njemačkim državljanstvom u tom kontekstu on je prama sadašnjim zakonima on je stranac u RH. Prema tome, mi rješavamo to pitanje na način da dajemo toj osobi status Hrvata bez državljanstva i ta osoba kao i svaki drugi Hrvat ima svoja prava kao i svi drugi. Ovdje je gospodin ministar jasno govorio o hrvatskoj kartici o tom statusu Hrvata bez državljanstva i što on nosi i mi smo sretni za tim odlukama i ne prihvaćamo kritike nekih koji govore kako mi sada dajemo ne znam ta neka prava nekim drugima koji to možda i ne zaslužuju, misleći prije svega pod ovom sintagmom prijatelji hrvatskog naroda. A svugdje pa čak i u Hrvatskoj i u Zakonu o hrvatskom državljanstvu je predviđena mogućnost davanja državljanstva onoj osobi koja radi u interesu tvog naroda, tvoje države. Zamislite sve one ljude koji su s našim ljudima diljem svijeta zajedno s njima sudjelovali ili na određeni način rodbinski bili vezani i u stvaranju RH i u promociji Hrvatske, ti ljudi naprosto kada dođu sada u Hrvatsku uz dakako ovu hrvatsku karticu koju će u određenoj zakonskoj proceduri moći dobiti neće biti tretirani strancima u Hrvatskoj nego doista kao dobrodošlim prijateljima. I to je jedan veliki korak naprijed u smislu promocije Hrvatske. Ovo sve dakako treba promatrati i u kontekstu Hrvatske kao članice sutra EU, gdje će Hrvatska postati magnet zemlja za sve, ne samo za Hrvate, nego za sve one koji žele ući u EU preko Hrvatske. A u tom kontekstu zašto ne bi bila osobito zanimljiva i osobito atraktivna za Hrvate iz svijeta. Kako god je bilo vrijeme zbog koga su ljudi naši odlazili u svijet vrijeme dolazi i mi vjerujemo da ti se ljudi mogu vratiti u Hrvatsku. Osobito nas u ime kluba HDZ-a vrijeđaju ocjene nekih koji nažalost baštine ideologiju onih zbog kojih su naši ljudi odlazili u svijet, a sada na taj dio našeg naroda gledaju još uvijek nažalost kao na dijelove nekakve neprijateljske emigracije. To je za nas vrijeme prošlo, za nas neprihvatljivo, za nas je svaki naš čovjek ma gdje on živio jednako važan i dobro došao. Pozdravljamo i one članke koji reguliraju pitanje kulturne, obrazovne, znanstvene, znanstveno-istraživačke suradnje, uspostave tzv. Hrvatskog muzeja o iseljeništvu na određeni način da gradimo sliku o sebi u Hrvatskoj. Ali isto tako pozdravljamo i sve napore naših institucija koje rade na osvješćivanju tzv. Hrvatske baštine u zemljama u koje su tamo došli. Jučer sam bio na jednom predavanju koje je organiziralo Američko veleposlanstvo, mislim da se zove "Dani Chicaga" ili tako nekako, gdje je jedna naša žena govorila o doprinosu Hrvata u Chicagu. To je bilo dirljivo čuti koji je prilog Hrvata u Chicagu. Prema tome, ako bismo napravili analizu i pogledali koji je doprinos našeg čovjeka bilo gdje u svijetu, počev od najbližih susjednih zemalja, cijele zapadne Europe i prekomorskih zemalja onda bi zapravo mogli biti ponosni na ono što smo doprinijeli i što smo učinili za te zemlje u kojima sada naši ljudi žive i koje su njihove nove domovine. Osobito izdvajam ovdje u ime kluba HDZ-a i pozdravljam odluke vezane za gospodarsku suradnju, a onda se ovdje temelji na način da će RH ostvariti mehanizme i omogućiti našim ljudima iz svijeta da lakše ulažu u RH, da se povezuju, da više ulažu na prostore od posebne državne skrbi, a osobito one odluke koje definiraju prekograničnu suradnju i suradnju sa Hrvatima u BiH ili sa nacionalnom manjinom u drugim europskim državama. Ovdje jako podupiremo i sretni smo zbog odredbi gdje stoji da će sukladno važećim propisima, a u suradnji s nadležnim tijelima, udrugama i gospodarskim subjektima Hrvata u BiH osigurati financiranje programa, mikrokreditiranja, obiteljskog gospodarstva i obrta, te Jamstveni fond za osiguranje kreditnog malog i srednjeg poduzetništva za razvojne projekte Hrvata u BiH. Dakle, to je u interesu Republike Hrvatske, u interesu Hrvata u Bosni i Hercegovini, u interesu Bosne i Hercegovine. Vjerujemo također sutra članice Europske unije. U dijelu zakona koji govori o poticanju povratka hrvatskih iseljenika i njihovih potomaka u Republiku Hrvatsku i potporu posebno ugroženih skupina Hrvata izvan Republike Hrvatske važno je istaći, dakle članke koji definiraju potporu posebno ugroženim skupinama. To znači, ako Republika Hrvatska ima informacije i zna za dijelove naroda koji žive u osobito teškim situacijama i položajima kao što na primjer Irci skrbe o loše stojećim Ircima na primjer bez obzira gdje se nalaze. Dakle, Republika Hrvatska na svoj način u mjeri u kojoj to mogne preuzima odgovornost i stajat će tim ljudima na raspolaganju. Također pozdravljamo i članke koji govore o privlačenju učenika i studenata i u tom kontekstu članak 61. govori u svrhu boljeg upoznavanja Republike Hrvatske potiče se … [[Govornik se ne razumije.]] dolaska mladeži, hrvatsko porijeklo u Republiku Hrvatsku, provedba ljetnih i zimskih škola hrvatskog jezika itd. U tom također već postoji jedan dobar primjer tzv. hrvatskih svjetskih igara koji održava Hrvatski svjetski kongres. Dakle, takve manifestacije i slične su od interesa Republike Hrvatske. Obzirom da sam potrošio svoje vrijeme zaključio bih, dakle u ime kluba HDZ-a još jedanput prvo zahvalom ovdje nazočnom ministru u Vladi Republike Hrvatske gospodinu Jandrokoviću koji je poticao, gurao i donio proizveo ovaj Zakon Vladi Republike Hrvatske što je stala u cjelini iza ovoga prijedloga zakona i stajalištu kojeg ima prema Hrvatima izvan Hrvatske, a na nama je da se molimo i za one koji ne razumiju i koji ne doživljavaju Hrvate izvan Hrvatske svojim da doista progledaju. Ali isto tako, isto tako ovdje sa ovoga mjesta upućujem istu takvu zamolbu i onima koji kažu kako su s nama. I čak u medijima kakav je recimo "Glas Koncila" daju intervjue kako je ovo nekakav zakon sumnjiv ili ne znam kakav. A ti isti ljudi su proveli u ovome Saboru i u Vladi Republike Hrvatske određeno vrijeme dovoljno dugo da su mogli na sustavan način pristupiti uređenju ovoga pitanja a to nisu učinili. Nemojmo biti sitni, nemojmo biti do te razine jadni da sve što je dobro da nam je to trn u oku i da nam to smeta. Dapače, skupimo se kao što je ovaj Zakon okupio sve Hrvate izvan Hrvatske sa Hrvatskom i poduprimo i ovaj prijedlog zakona a na dobro cijelog hrvatskog naroda i Republike Hrvatske. Hvala lijepo.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je gospodin zastupnik Ivo Andrić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre, iako su neki nedobronamjerni, a na žalost bilo je i dobronamjernih s nevjericom gledali na ovaj Zakon danas ga ipak imamo kao konačan prijedlog zakona u saborskoj proceduri. O njemu ćemo danas raspravljati. Uvjeren sam da ćemo na današnjem glasovanju jednoglasno i prihvatiti. Obveza Republike Hrvatske utvrđena Ustavom i njegovim člankom 10. je dobrim svojim dijelom pretočena u ovaj Zakon, Konačni prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Naime, sa ovim zakonom uređuje se zaštita prava i interesa Hrvata izvan Republike Hrvatske, te jačanje njihove zajednice s ciljem očuvanja hrvatskog jezika, kulture i identiteta, te njihovog informiranja i povezivanja. Vlada Republike Hrvatske je na svojoj sjednici održanoj 5. Svibnja 2011. godine donijela zaključak kojim je prihvatila Strategiju o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske u okviru koje je predviđena obveza donošenja posebnog zakona o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske kao i obveza prilagodbe ustroja tijela državne uprave i Hrvatske matice iseljenika. Do sada nije postojalo jedinstveno rješenje koje je reguliralo ove odnose nego se parcijalno rješavalo po pojedinim institucijama i ministarstvima što se pokazalo nekvalitetnijim i neučinkovitim. Postojeća institucionalna rješenja nisu uspijevala odgovoriti datoj im zadaći, nisu uspjeli na kvalitetan način pratiti, a ponekad ni prepoznati potrebe i rješavati probleme koji su se nametali kao prioritet u Hrvata izvan Republike Hrvatske, a nije postojalo ni posebno tijelo koje bi koordiniralo rad svih državnih institucija koje skrbe o odnosima Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Ovim konačnim prijedlogom zakona trajno se uređuju odnosi Republike Hrvatske sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, pri čemu se uvažavaju sve posebnosti i različite potrebe svake hrvatske zajednice izvan Republike Hrvatske. Ono što je važno naglasiti jeste da se ovim Zakonom osniva Središnji državni ured za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao središnje tijelo državne uprave nadležno za područje odnosa između Republike Hrvatske i Hrvata izvan Republike Hrvatske. Ured će imati širok spektar svog rada i što je najbitnije neće se preklapati ni sa jednom institucijom, niti ministarstvom. Ovim konačnim prijedlogom zakona predviđeno je osnivanje Savjeta Vlade Republike Hrvatske za Hrvate izvan Republike Hrvatske kao savjetodavnog tijela hrvatske Vlade u kreiranju i provedbi politike u odnosu na Hrvate izvan Republike Hrvatske. Članovi savjeta su predstavnici Hrvata izvan Republike Hrvatske i članovi po položaju. Članom savjeta se postaje utvrđenim mehanizmom, a određuje se sukladno brojnosti Hrvata, značaju Hrvata u državama koje žive. Ovim konačnim prijedlogom zakona Hrvati izvan Republike Hrvatske podijeljeni su u tri skupine. Prvu skupinu čine pripadnici suverenog i konstitutivnog naroda u Bosni i Hercegovini. Drugu pripadnici hrvatske manjine u europskim državama. I treću iseljenici u prekomorskim i europskim državama i njihovi potomci. Rado ću se sa nekoliko rečenica zadržati na prvoj skupini Hrvatima, dakle u Bosni i Hercegovini kao konstitutivnom i suverenom narodu. Neke statistike govore da je svaki četvrti stanovnik Republike Hrvatske podrijetlom iz Bosne i Hercegovine pa bi stoga interes Hrvata Republike Hrvatske za Hrvate u Bosni i Hercegovini trebao biti veći. Na žalost to veoma često nije tako. Tko su Hrvati u Bosni i Hercegovini? Tko su bili i što su sada? Ne želeći se vraćati u vremena Tvrtka Kotromanića ali želeći naglasiti zajedničku burnu prošlost, naglasiti da su hrvatski ponos i fra Ivan Franjo Jukić i fra Matija Divković kao što su Silvije Strahimir Kranjčević i Antun Branko Šimić. Hrvatski ponos su i nobelovci Ivo Andrić i Vladimir Prelog. Mi Hrvati iz Bosne i Hercegovine smo ponosni posebno što smo dali ratnog ministra obrane pokojnog Gojka Šuška. Ponosni smo na svoju kulturu i tradiciju u Bosni i Hercegovini, no što su danas Hrvati u Bosni i Hercegovini? Papirno konstitutivni, a u biti obespravljen narod. Često nas porede sa europskim Kurdima. Dejtonski mirovni sporazum, čiji je jedan od aneksa i ustav Bosne i Hercegovine, zaustavio je rat u Bosni i Hercegovini, i to je jedino što vrijedi u tom sporazumu, i što je taj sporazum uspio implementirati. Ustav. Danas ga mnogi pa i oni koji su nam ga nametnuli kao takvog nazivaju ga luđačkom košuljom, ne samo za Bosnu i Hercegovinu i ne samo za Hrvate u Bosni i Hercegovini, nego za sve narode u Bosni i Hercegovini. Stoga me posebno raduje konačan prijedlog ovog zakona, jer je on će biti jedan od mehanizama Hrvatima u Bosni i Hercegovini, u pronalaženju rješenja za enigmu zvana Bosna i Hercegovina. Može biti vjetar u leđima Hrvatima koji se bore za svoju jednakopravnost, konstitutivnost i suverenitet u svojoj zemlji. U krajnjem slučaju Republika Hrvatska je supotpisnica Dejtonskog mirovnog sporazuma i kao takva ima obvezu i pravo skrbiti o njemu, o njegovom implementiranju, ali na žalost on veoma često ide u krivom smjeru. Mi ne želimo ništa što nemaju druga dva naroda u Bosni i Hercegovini i očekujemo pomoć Republike Hrvatske kao sutrašnje članice Europske unije, kako bi Hrvati u Bosni i Hercegovini imali ustavnu jednakopravnost i kako bi Bosna i Hercegovina konačno krenula na put ka euroatlantskim integracijama. Dakle očekujemo političku potporu od strane Republike Hrvatske. U prvom čitanju sam problematizirao članak 36. ovoga zakona, i drago mi je da je predlagač uvažio te iz ranijeg članka 36. brisao nepotreban dio teksta koji je govorio o vjerodostojnoj dokumentaciji izjašnjenja o pripadnosti hrvatskom narodu. Ono što je bitno za Hrvate izvan Republike Hrvatske, a posebice za Hrvate u Bosni i Hercegovini jesu dijelovi ovog konačnog prijedloga zakona koji govore da će se brinuti ne samo o očuvanju kulturnog i povijesnog identiteta Hrvata, nego da će značajna financijska sredstva moći usmjeriti kako prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini, tako i ostalima za razvoj gospodarstva. Predloženim rješenjima predviđeno je financiranje programa mikrokreditiranja obiteljskih gospodarstava, te jamstveni fond za osiguranje kreditiranja malog i srednjeg poduzetništva, za razvojne projekte. Naravno sve to u suradnji sa udrugama i gospodarskim subjektima u Bosni i Hercegovini, prije svega mislim. Dosadašnja pomoć koja je išla prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini kroz realiziranje projekata iz oblasti kulture, obrazovanja, zdravstva i znanosti, iako transparentna i mala bila je od nekih krugova, pa i političkih subjekata izložena kritikama. Ono što je značilo ostanak i opstanak Hrvata u Bosni i Hercegovini zapošljavanje, otvaranje novih radnih mjesta bilo je do sada stavljano u drugi plan. Ovim zakonom mnoge stvari će se promijeniti na bolje, a iz svega obostranu korist mogu imati hrvatski gospodarstvenici i Hrvati izvan Republike Hrvatske, kao i gospodarstvenici iz Republike Hrvatske. Hrvati iz Bosne i Hercegovine sigurno će profitirati zbog skorog ulaska Republike Hrvatske u Europsku uniju, jer će Republika Hrvatska imati obvezu poticati prekograničnu suradnju kako vlastitim projektima, a posebno pri pomoći kandidiranja na natječajima za fondove Europske unije, stvaraju se velike mogućnosti za Hrvate u Bosni i Hercegovini. Ovim konačnim prijedlogom zakona potvrđuje se odlučnost Vlade Republike Hrvatske u rješavanju statusa Hrvata izvan Republike Hrvatske, kao i povezanost Hrvata izvan Republike Hrvatske sa Hrvatima u Republici Hrvatskoj, te se propisuje da su dio jednog nedjeljivog hrvatskog naroda. Stoga podržavam donošenje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Dragan Vukić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani gospodine ministre, kolegice i kolege. Danas u Saboru raspravljamo Zakon o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Prvi put u 20 godina hrvatske samostalnosti Republika Hrvatska uređuje odnose sa svojim narodom koji živi izvan granica Republike Hrvatske na zakonit, demokratski, jednom riječju europski način, onako kako je to učinila većina europskih zemalja koje imaju ovu problematiku. Zašto je važan ovaj zakon? Zato što polovica hrvatskog naroda živi izvan granica Republike Hrvatske, a svima nam je matična država REpublika Hrvatska. Ovaj zakon je raspravljen na Odboru za Hrvate izvan Hrvatske, podržan je na tom odboru i nama iz ovog odbora, poglavito nama koji dolazimo iz 11. izborne jedinice je jako stalo da se ovaj zakon donese glasovima svih u ovoj sabornici i tražim kolege i kolegice da nas u tome i podržite. Republika Hrvatska je uredila odnose sa manjinama u Republici Hrvatskoj, i to je dobro. Često smo slušali govore kako su manjine mostovi koji spajaju i to je isto tako dobro. A evo danas imamo prigodu proširiti te mostove usvajajući ovaj zakon. Zato je ovaj zakon svojevrsni most sa Hrvatima izvan Republike Hrvatske, ali i most sa državama u kojima oni žive. Zbog tih mostova i suradnje sa svojim državljanima rekoh stalo nam je da zakon podrže i ljevica i desnica, jer je važno da Hrvati u svijetu dobiju poruku da čitavi Hrvatski sabor i sve institucije hrvatske države vode računa o njima i misle na njih. Na žalost vidim da je lijeva strana sabornice prazna i žao mi je zbog toga, a što govori samo da se ovdje danas događa nešto važno, jer kad god su se u ovoj sabornici zadnjih 20 godina događale važne stvari za hrvatski narod taj dio sabornice je bio prazan. Zato gospodo iz oporbe, znam da gledate ovaj prijenos, pozivam vas da uđete u sabornicu, podržite ovaj zakon, on je visoko nacionalno interesantan i iznad je svih naših međustranačkih prepucavanja. Oči hrvatskog naroda u svijetu danas su uprte u ovu sabornicu, jer Hrvati svijeta ovi zakon čekaju punih 20 godina. Ovim zakonom se uređuju odnosi između Republike Hrvatske i hrvatskog naroda u svijetu, odnosno kulturna, gospodarska, znanstvena suradnja s našim sunarodnjacima, a time i državama u kojima oni žive. Potiče se povratak i useljenje Hrvata u domovinu, ovaj zakon ne traži nova sredstva u proračunu Republike Hrvatske. Podržat ću donošenje ovog zakona, i on će hvala Bogu biti usvojen. I neka će. To su zavrijedili Hrvati kojima nažalost povijest i povijesne neprilike i često povijesne nepravde i ne idoše na ruku da i oni žive u državi Hrvatskoj. Ovo malo preostalog vremena iskoristit ću kazati sljedeće: u ovom mandatu govorio sam 10-ak puta o Hrvatima u BiH, volio bih da je bila prigoda i češće. Puno se danas govori u svijetu o BiH, a često i u RH o BiH i Hrvatima u BiH. Iz Republike Hrvatske se vrlo često čuje mi podržavamo BiH zemlju tri konstitutivna naroda itd., itd. To je u redu, ali razmislimo trebamo li promijeniti i retoriku i ponašanje. Mislim da trebamo i pokušat ću to objasniti. Bosna i Hercegovina je ovih dana dobila minus u Bruxellesu što se tiče njenog europskog puta. Jesu li taj minus dobili i Hrvati u BiH? Nisu. Zašto nisu? Zato što ne participiraju u vlasti preko svojih legitimnih predstavnika. Tko je najzabrinutiji u BiH radi tog minusa iz Bruxellesa? Hrvatski narod u BiH. Zašto? Zato što istinski želi BiH u EU i tu vidi svoju priliku za sebe i svoju opstojnost, ali i opstojnost i BiH. Nisam siguran da druge dvije političke elite dijele zabrinutost u istoj mjeri. Tko je još dobio minus u Bruxellesu? Međunarodna zajednica. Jer ona je itekako prisutna zadnjih 15, 20 godina u BiH. Je li Republika Hrvatska dobila minus iz Bruxellesa radi BiH? Nije. Zašto nije? Zato što nije prisutna u BiH u dovoljnoj mjeri, onoliko koliko Hrvati BiH očekuju. Krajnje je vrijeme da Hrvati u BiH potpomognuti RH vrate se u utakmicu radi zaštite prava hrvatskog naroda u BiH, ali i radi zaštite ukupnih hrvatskih nacionalnih i državnih interesa. Kako to izvesti? Potpora BiH, apsolutno da. Ali, BiH je, slikovito kazano, jedna kuća koja ima svoje temelje, a za tu kuću svijet kaže da nije najstabilnija. Što čini temelje te kuće? Tri naroda i jedan od ta tri naroda je i hrvatski narod. Zato kad se hoće pomoći BiH uvijek krenimo od temelja i na taj način ćemo joj najbolje pomoći. Zato svi mi koji se bavimo politikom stanimo iza zahtjeva svoga naroda u BiH i nećemo pogriješiti. Zato mi je žao što oporba danas nije tu i ne razumije probleme Hrvata u BiH. Što hoće hrvatski narod u BiH? Vrlo jednostavno hoće novi Ustav BiH. Moj prethodnik reče da je Daytonski sporazum luđačka košulja. To su rekli oni koji su provodili taj Daytonski sporazum više godina. Konkretno, to je rekao bivši visoki predstavnik za BiH gospodin Petić. Novi Ustav ne želi samo hrvatski narod, i drugi ga u BiH žele. Naravno, različito mu pristupaju. Novi Ustav će donijeti i novi administrativni ustroj BiH. On će donijeti i novi izborni zakon i još puno novog će donijeti. Donijet ćemo novo europsko ruho BiH. Da bi se to sve moglo dogoditi potrebna je nova Međunarodna konferencija u BiH. Zagovarajmo je. Legitimni predstavnici hrvatskog naroda su istisnuti iz vlasti u BiH, a mediji u RH se bave klizanjem po metalnoj štangi. Kud to vodi? Trebaju li se i svi pripadnici hrvatskog naroda biti istisnuti iz BiH da bi se javnost u RH zainteresirala preko tih medija za ovaj problem? Europo saslušaj i Hrvate iz BiH. I mi smo, RH je dio te EU. Zato je bitno da sasluša Hrvate iz BiH i možda Europa onda lakše dođe do rješenja i procese u BiH usmjeri u tom smjeru da možda u nekom sljedećem ocjenjivanju da BiH plus. Jer što će se dogoditi ako BiH da minus Europi? Nemojmo to dozvoliti i zamislimo se nad takvim jednim možebitnim scenarijem. Kako bi nas povijest ocijenila? Danas treba napraviti to, pomoći legalne i legitimne hrvatske predstavnike da se vrate u vlast u BiH. Danas je to puno lakše već vraćati prognanike u Posavinu. Da nam se Posavina ne bi preslikala na cijelu BiH. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Imamo nekoliko replika. Prva je gospođa Đurđica Sumrak, izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre. Kolega Vukić pažljivo sam slušala i vaše izlaganje, ali evo ga izlaganje i prijedlog zakona i naravno da ću ga podržati. A podržat ću ga iz vrlo jednostavnog, a to je domoljubni razlog. Kao Hrvatica iz Hrvatske vrlo često kad idem van susrećem naše Hrvate, Hrvatice i Hrvate i njihovu djecu. Oni su presretni u tim susretima i evo i nedavno su i naši pčelari bili u Argentini na jednom velikom svjetskom kongresu. Javili su mi se razglednicom, žao mi je što ju nemam, i naša Hrvatica u Argentini stara je 93 godine i rekla je čuvajte Hrvatsku. Nitko iz Hrvatske, nitko iz ove rodne grude nije otišao izvan granica zato jer je njemu tu bilo lijepo pa je išao tražiti nešto još ljepše nego su mahom odlazili pod jugoslavenskom i komunističkom vlašću tražiti i boriti se trbuhom za kruhom. Jednako tako i Hrvati iz BiH posebice njih u onom njihovom kamenu nisu mogli zdrobiti, oni su se pokazali vrijedni radnici i otišli su. Kolega Vukić, naravno da njih nema. Naravno da ih nema s ove lijeve strane jer njihova glavna uzdanica Pusić je već odavno proglasila Hrvate u BiH personama non grata. Proglasila ih je u vrijeme Domovinskog rata kada su se svim srcem javili i obranili i pomogli obraniti našu domovinu, danas im oni zahvaljuju ovako, ali danas oni Hrvatskoj zahvaljuju na različite načine, međutim, Hvala ti Bože da ih nema a treba čuvati Hrvatsku to svi poručuju kolega Vukić, vi to dobro znate kolega Bagarić, a to ćemo se pobrinuti ova Vlada i HDZ i dragi Bog je s nama.
Gospodin Vukić odgovor.
hvala lijepo. Uvažena zastupnice Sumrak govorili ste o Hrvatima koji vam se obraćaju iz svijeta od Argentine i drugih krajeva, istina je da smo raseljeni po svijetu, istina je danas pola živi van granica Republike Hrvatske. To što su ljudi daleko od Hrvatske ne prijeći im da vole još više svoju Hrvatsku i da se žrtvuju za nju onako kako su se žrtvovali i u Domovinskom ratu. A sve one koji te domoljube na ovaj ili onaj način svrstavaju u ove ili one kategorije, narod, odnosno birači, odnosno javnost ocijeni i da im poruku onakvu kakvu zaslužuju. Hrvati iz BiH naravno nisu štedili sebe u Domovinskom ratu kao i puno puta kroz povijest kada su u pitanju bili Hrvatski nacionalni interesi. Bosna i Hercegovina je bila uvijek i nadam se da će tako ostati buduće demografski rasadnik što je dobro.
Hvala. Replika gospodin Stjepan Milinković.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, pa kolega Vukić dobro sam razumio vaš poziv da vas podržimo i sa lijeve i sa desne strane. Ali dobro se prisjetiti kako su se Hrvati iz cijelog svijeta a poglavito iz BIH odazvali pozivu slobode onda kada je trebalo. Ali sam isto tako sa žaljenjem moram to čuti umjesto podrške sa lijeve strane, na valovima Hrvatskog radija čuo ponovljenu skandaloznu izjavu jedne kolegice kojoj neću spominjati ime budući je nema ovdje, da je Hrvatska bila agresor. toliko u svezi podrške. Želim reći da smo mi ponosni na vas Hrvate izvan Republike Hrvatske, evo ja u svojoj općini godinama radim jednu koloniju koja je za potrebe Hrvata izvan Republike Hrvatske. Mislim da smo dužni svi doprinositi u ovim drugim smjerovima u zbližavanju naravno u zahvalnosti prema vama, a isto tako vjerujem duboko da će Bosna i Hercegovina postati članica Europske unije i na taj način će se ostvariti ona prava koja očekujemo za našu braću u BiH. Hvala lijepa.
Hvala. Odgovor gospodin Vukić.
Hvala lijepo uvaženi zastupniče. Hrvati iz BiH ne traže nikakva posebna priznanja za to što su bili na usluzi svojoj Domovini onda kada je to trebalo ali isto tako ne slažu se s time da ih se za dnevno političke potrebe pljuje i svrstava u ono što oni nisu. Znam za vašu brigu prema Hrvatima i Hercegovine i Bosne i drago mi je da je to tako i znam da produbljujete tu suradnju i to je pravi put unutar svog naroda kako produbiti suradnju kroz razne manifestacije i prigode. A oni koji nas ne vole ili nas manje vole valjda će se i oni popraviti, razumjet će ono o čemu mi danas pričamo i ja se iskreno nadam da će do kraja ova rasprava doći i predstavnici oporbenih stranaka, uključiti se u ovu raspravu i podržati ovaj Zakon jer ovaj Zakon se ne donosi radi jedne stranke on se donosi radi čitavog Hrvatskog naroda.
hvala. Replika gospodin Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Rekao bih nekoliko riječi na izlaganje kolege Vukića. Nama je doista svima jasno u kojem položaju se danas i u kakvoj situaciji se nalaze Hrvati u Bosni i Hercegovini. Najnovija događanja oko samog parlamenta i svega onoga što se događa u zadnje vrijeme kazuje da je Hrvatima danas teže nego ikada i stoga podrška nas ovdje i našeg parlamenta i moje osobno razmišljanje je upravo da taj most suradnje mora biti daleko veći, daleko jači nego što je to do sada bio, jer ovo je upravo trenutak kada Hrvatima u BiH u ovome trenutku treba pomoć. Naravno kada govorimo o mostu suradnje ljudi koji danas žive u Hrvatskoj, a prije svega onih ljudi koji su u mojoj Požeško-slavonskoj županiji, u mojem gradu Pleternici, koji su prije određenog broja godina došli trbuhom za kruhom živjeti u Slavoniji, to su ljudi danas koji su se u potpunosti uklopili u sredinu mjesta, županije, Slavonije, to su ljudi s kojima danas izvrsno surađujemo i doista su Hrvati ljudi s kojima je uvijek moguće ostvariti kontakt i ostvariti ono što se želi. Zato ovaj današnji položaj Hrvata u BiH treba gledati sa posebnom prismotrom jer danas Hrvati u BiH doživljavaju takve uvrede što do sada i nikada nisu doživljavali. Stoga ovaj parlament i Republika Hrvatska koja je i pomogla BIH a ne kao što to neki ovdje zastupnici sa lijeve strane govore, da je bila agresor, Hrvatska je doista pomagala Bosni i Hercegovini i da nije bilo pomoći BiH danas bi sigurno drugačije bilo i drugačije bi granice neki krojili kao što su htjeli krojiti, ali zaslugom Hrvata koji su pomagali to se nije dogodilo. Hvala lijepo.
hvala. Odgovor gospodin Vukić.
Uvaženi zastupniče rekli ste jednu rečenicu koju želim posebno istaknuti, rekli ste podrška mora biti jača, mislili ste na podršku odavde i to je istina i to tako treba biti. DA napadaju Hrvate odnosno hrvatsku politiku po pitanjima Bosne i Hercegovine onda je dobro ih podsjetiti da su Hrvati zaslužni da je na referendumu 92. godine izglasana neovisnost BiH. Da su Hrvati bili jedini ti koji su u početku od velikosrpske agresije branili BiH i doveli do Washingtonskog sporazuma, do Oluje, odnosno Daytonskog sporazuma poslije toga. I puno puta kako kroz povijest tako i u novijoj povijesti spasili BiH, a zadnji čin te prirode se dogodio kada je spriječeno donošenje travanjskog paketa u Parlamentu BiH. Hrvatska politika u BiH je uvijek bila za BiH i bojim se da ostajemo usamljeni u borbi za BiH, da druge dvije političke elite i Banja Luke i Sarajeva nisu u toj mjeri zainteresirane za BiH. I ostat ćemo jedini mi koji ćemo govoriti o BiH da bi spasili svoju opstojnost u BiH. Bojim se da su druge dvije političke elite odabrale jedan drugi put i moja rasprava je bila usmjerena u tom pravcu. Na to sam htio upozoriti, ne bih volio da se takav jedan scenarij dogodi, ali.
Hvala. Gospođa Dubravka Šuica, replika.
Hvala. Gospodine Vukić, uglavnom ste govorili o Hrvatima u BiH, vjerojatno s pravom iako se zakon odnosi na sve Hrvate, ne vjerojatno nego sigurno s pravom i drago mi je da je danas baš na redu ovaj zakon pred kraj ovog mandata jer ste to zaslužili. Rekli ste da biste voljeli da se češće govorilo o problemu Hrvata izvan Hrvatske, međutim želim nešto istaknuti. Ovaj sastav Sabora je napravio jedan veliki iskorak, a to je da je konstituiran Odbor za Hrvata izvan Hrvatske i želim posebno istaknuti ulogu predsjednika dr. Bagarića i naravno svih vas koji ste iz 11. izborne jedinice, ali definitivno taj je odbor postao prepoznatljiv i jedan od razloga zašto je danas ovo na dnevnom redu je i aktivnost toga odbora. I zato želim posebno istaknuti ulogu kolega Bagarića, a i svih vas naravno. A kada je riječ o tome da bez Hrvata iz BiH usuđujem se reći ne bi bilo ni onakve pobjede '09.-te godine, veličanstvene pobjede i nije to samo bila sintagma koju je koristio pokojni predsjednik Tuđman, iseljena je domovinska Hrvatska, nego je to bila realnost i to je realnost. Ne smijemo to zaboraviti, na nama je da to očuvamo i zato je ovaj zakon dobrodošao i uvjerena sam da ako budemo odredbe i članke ovog zakona stvarno upražnjavali da će se to i na buduće generacije prenijeti. Ovo je dobar razlog da se ovaj zakon danas izglasuje.
Gospodin Vukić, odgovor.
… [[Govornik nije uključen.]] govorili ste o ulozi odbora. Ovaj saziv Sabora je ovaj odbor utemeljio, ranije je bio jedan odbor drugačiji Odbor za useljeništvo. Ovaj zakon doživljavam kao krunu rada i u Vladi i u ovom odboru pa i u Saboru kada je u pitanju iseljeništvo kada je u pitanju hrvatski narod izvan RH. Uloga Sabora u ovom mandatu koju ste spominjali mislim da je vrlo važna oko donošenja svih tih zakona vezanih za ulazak Hrvatske u EU i želim posebno istaknuti da je hrvatski narod iz BiH uvijek stajao uz Sabor i uz taj hrvatski put prema EU. Zašto? Zato što je to naša jedina šansa kada govorimo s pozicijama hrvatskog naroda iz BiH. Mi smo vrlo često nas 5 iz 11. izborne jedinice preko određenih ciljanih portala u BiH bili napadnuti da smo tobože nekoga izdali, nekakvu politiku itd., ne. Mi smo se ovdje zalagali za sve zakone koje je donosio ovaj Sabor i ovo je prigoda sada i kazati da je ovaj zakon jedna kruna tog rada, a sve ono što smo ovdje donijeli je na dobrobit i to ljudi u BiH to razumiju, na dobrobit hrvatskog naroda u BiH. jer jedina naša šansa je što brži ulazak BiH u EU ili što prije međunarodna konferencija o BiH.
Hvala. Gospodin Boris Kunst, također replika.
Pa kolega Vukiću ne treba žaliti što nema ovih kukurikavaca ovdje, jer njih očito ne interesiraju Hrvati izvan Hrvatske, a posebno ih ne interesiraju Hrvati iz BiH. Vjerujem ja isto tako razmišljam da su oni ustvari kolektivno se razboljeli i oni u principu kolektivno boluju od bolesti koje boluje njihov predsjednik već 4. godinu, a to je bolest prepona, pa ih zato očito ovdje danas nema. No, sigurno je da se neće odreći dijela svoje plaće za ovaj nerad, jer ih plaćaju hrvatski građani i to se neće odreći tog dijela plaće što ovdje ne dolaze na svoje radno mjesto, dok hrvatski radnici za to dobivaju otkaze i ostaju bez egzistencije. No, moram isto tako reći da oni ne uvažavaju nažalost ni ovaj Visoki dom, ne uvažavaju nikoga jer oni očito su opijeni samo jednom željom, a to je kako da dođu na vlast. I to su opijeni tom željom već 4 godine od kada su izgubili izbore oni sve poduzimaju kako bi došli na vlast, tako da njih ustvari ne interesira sudbina malih ljudi. Njih ne interesira sudbina Hrvata izvan Hrvatske ili u BiH ili bilo gdje drugdje, oni interesiraju sami sebe i jednostavno se bore kako će preuzeti i doći na vlast, pa ja bih rekao gazeći preko lešina samo da postignu taj svoj cilj. Tako da vam ne treba biti žao što ih nema, možda će ozdraviti možda im prepone se izliječe u međuvremenu. Hvala.
Odgovor gospodin Vukić.
Hvala. Ja sam u svojoj raspravi rekao da je ovo visoko interesantno nacionalno pitanje i da bi volio da su sve stranke tu i da svi podrže donošenje ovog zakona. I sada kao Hrvat iz BiH opet to kažem da bi volio da su tu jer je ovo nama prevažno da nam podrže ovaj zakon. Ljudi iz SDP-a koji su sjedili u ovom odboru zajedno sa nama podržali su u prvom čitanju taj, SDP u prvom čitanju je podržao donošenje ovog zakona i ja se toplo nadam evo još je 60, 75 minuta do 12 sati da će oni u tih 75 minuta doći u sabornicu i podržati ovaj Zakon i da je nama cilj da i oni svoj odnos promijene prema Bosni i Hercegovini i Hrvatima Bosne i Hercegovine. E onda smo mi uspjeli u svojoj misiji. Ne smiju više Hrvati Bosne i Hercegovine biti predmet sukoba na hrvatskoj političkoj sceni. Nama je tamo teško. Mi izlazimo iz Bosne i Hercegovine, iseljavamo se. Svaki dan nas manje radi, istisnuti smo iz vlasti i ne daj Bože da nam se dogodi da budemo istisnuti iz Bosne i Hercegovine. Onda će predmet svih rasprava biti bespredmetan i u ovom Saboru i u hrvatskoj javnosti.
Hvala. Odgovor na repliku. A to je bio? Predsjednik Hrvatskog Sabora, gospodin zastupnik Luka Bebić, izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Bez imalo preuveličavanja ili neke patetike želim na samom početku moje rasprave u svezi s ovom točkom dnevnog reda reći da je ovo jedan od povijesnih momenata u cjelokupnoj povijesti hrvatskoga naroda ma gdje se taj narod nalazio da li u susjednoj Bosni i Hercegovini gdje bi trebao i gdje je po Ustavu suveren, jednakopravan, ravnopravan ili se nalazi negdje diljem svijeta. Ja sam sa velikim uzbuđenjem pratio raspravu u prvom čitanju. I zato uz sve primjedbe koje smo čuli danas ovdje zbog čega nema ovoga ili onoga, zbog veličine i značaja ovoga trenutka donošenja ovoga Zakona sklon sam pogledati na cijeli Hrvatski sabor. Pri tom mogu konstatirati da je u prvom čitanju ovaj Zakon Hrvatski sabor podupro sa 113 glasova i 3 suzdržana, nitko protiv. Bez obzira što se sad dešava u finalu ovog našeg zasjedanja taj politički kapital svojevrsnog jedinstva i ocijene da je potrebno donijeti takav zakon i zaštititi Hrvate diljem svijeta u pogledu komunikacije prema svojoj Domovini i matičnoj državi duboko se nadam i pozivam sve zastupnice i zastupnike Hrvatskog sabora da prilikom glasovanja o ovom zakonu, a i drugim zakonima koje trebamo donijeti, a posebno o ovom Zakonu budu u sabornici i da manifestiraju potporu Hrvatima u Bosni i Hercegovini, u susjednim zemljama i Hrvatima diljem svijeta. Jer je to jedan momenat koji nakon dugo, dugo godina nakon decenija zapravo sažima cjelokupnu tu problematiku, uzdiže je na razinu zakonske zaštite za Hrvate i zato mislim i pozivam kolege i kolegice kažem još jedanput svih klubova, svih zastupnika da podrže ovaj Zakon. Ovdje je veliki napor napravilo Ministarstvo vanjskih poslova i integracija i Vlada u cjelini dajući potporu ovom Zakonu, izrađujući zakon, uvažavajući primjedbe nakon prvog čitanja. I mislim da možemo najbolje pomoći našim ljudima diljem svijeta na taj način što ćemo manifestirati jednu odlučnost, jedinstvo hrvatskog naroda u potpori njima i zaštiti njihovih prava i interesa. Posebno bih htio nekoliko riječi reći o Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Pritom ni najmanje ne umanjujem značaj bilo gdje posebice moram reći u Srbiji. Mislim da je to jedna prolazna stvar, ali u eri popisa stanovništva događaju se neke stvari koje baš i nisu u redu i trebalo bi vidjeti kako zaštiti njihovo pravo da se izjasne. U pogledu Bosne i Hercegovine prisjećam se '91. godine, prisjećam se tenkova koji su prolazili preko Širokog Brijega prema Kupreškoj visoravni i prisjećam se što su to tenkovi kasnije učinili na tom prostoru. Hrvatski narod je na zahtjev predsjednika predsjedništva Bosne i Hercegovine gospodina Izetbegovića prihvatio uvjeravanja koja su bila sa povjerenjem. Znamo kako su se dalje razvijali događaji. Mnogi nisu mogli na njih kasnije ni utjecati baš. Ali u svakom slučaju Hrvati su poduprli Bosnu i Hercegovinu kao državu, Hrvatska je priznala prva Bosnu i Hercegovinu kao državu. Međutim, Bosna i Hercegovina od Berlinskog kongresa usuđujem se reći na temelju onoga što se dešavalo za skoro 140 ili ne znam koliko godina nije stabilizirana u jednom smislu budućnosti stabilne itd. Mi prema članku 10. Našeg Ustava imamo pravo da skrbimo o Hrvatima ma gdje se nalazili, pa tako i o Hrvatima, njihovi ostaci su u Bosni i Hercegovini. Ne može postojati ni jedna stolica koja će biti ili stolac koji će biti statički uravnotežena i stabilna ako ima dvije ili jednu nogu ali može biti jako stabilna ako ima tri godine. A tri noge su Bosanci, Bošnjaci, Hrvati i Srbi u Bosni i Hercegovini uz sve one druge naravno koji imaju ista prava. I to je načelo. Mislim da se mi u toj našoj politici općenito trebamo držati načela. Načela je lakše braniti, a teže napadati. Ne treba se ulaziti u detalje oko toga kada onda mogu se otvoriti rasprave na sporednim pitanjima i ugroziti ono što je stabilno, što je jasno, što je temeljno i što je načelno. I zato se i mi i ovdje moramo složiti oko tih načela, kad se radi sada recimo o Hrvatima bilo bi lijepo, a posebno Bosne i Hercegovine, ali isto kad se radi o Hrvatima u nekoj drugoj državi. Ako branimo ta načela prava manjina u Hrvatskoj, imamo pravo tražiti isti takvi reciprocitet ili takvi tretman Hrvata koji se nalaze u susjednim ili nekim drugim zemljama. Znači ostanimo na razini načela, lakše ćemo ih braniti, i njih je teže ugrožavati i napadati. Ja mislim da poziv našeg prvog predsjednika dr. Franje Tuđmana kada je dva ta temeljna stupca naše pobjede i nezavisnosti nakon toga utemeljio, to je jedinstvo domovinske iseljene Hrvatske i ono što smo rekli ne politička, nego ljudska pomirba Hrvata kao građana, kao ljudi. Ovaj jedan stupac domovinska iseljena Hrvatska, mi smo sad pretočili u zakon, a što je on značio '91., '92., itd., o tomu ne trebamo govoriti, ali se trebamo s vremena na vrijeme prisjećati toga, jer olako nekako zaboravljamo pogotovo ono što nam se desilo nedavno. I zato mislim, ja odakle sam rodom itd. ta korespondencija sa Hrvatima u Bosni i Hercegovini i drugim građanima naravno je bila stalna, neupitna potpora u onolikoj mjeri koliko je to bilo moguće u datim okolnostima i obzirom na obnašanje pojedinih dužnosti itd., međutim ja želim istaći nemjerljiv doprinos Hrvata u Bosni i Hercegovini, obrani Hrvatske, da malo to suzim, obrani Bosne i Hercegovine, ali i Hrvatske, i to od samog početka, od '91. godine. Nitko ih nije prisiljavao, dolazili su sami, bili su dragovoljci, od Vukovara do ne znam kojih naših ratišta, južnog ratišta i drugih ratišta po Hrvatskoj. Mi moramo zato, ne samo zato, ali posebno i zato poduprijeti ovaj zakon koji je po mom mišljenju dobar, koji je utemeljio neke stvari od velikog značenja i pretočio je u snagu zakona, naravno zakon ne može sve riješiti, ali otvara puno mogućnosti. U samom životu će se događati mnoge stvari odnosa naših i u poslovnom i u svakom drugom pogledu i to treba biti isto tako iz ovog zakona proizići intenzivnija suradnja na svakom pogledu od gospodarstva, kulture, prosvjete, povijesnih spoznaja, koje su nam zajedničke itd. Pritom kad govorim o pravu Hrvata u Bosni i Hercegovini ne mislim da bi oni trebali imati neka prava veća nego što imaju drugi, naravno tri su konstitutivna naroda, Hrvati kao najmanji narod, ali traže svoje mjesto. To će naši predstavnici u Bosni i Hercegovini konačno, Hrvata u Bosni i Hercegovini sigurno pretočiti i u ustavnu normu, i odgovarajuće zakone. Mi im dajemo tu potporu. Dajemo im potporu i oko školstva, oko obrazovanja, oko kulture, ali nije ta potpora, ponekad izgleda da je samo jednosmjerna, ona, mi se obogaćujemo također kulturom, poviješću itd., iz svega onoga što je bogatstvo naroda Bosne i Hercegovine, njene povijesti, njenih samostana, njenih kulturnih institucija i kad je god postojalo duhovno jedinstvo, onda je bilo dobro, ne na račun bilo koga drugoga, ni ugrožavanja prava bilo koga drugoga, zato evo i po treći put pozivam naše kolegice i kolege da na ovom zakonu pokažemo da svi mislimo u načelu isto, u pojedinostima možda različito, ali kao što sam rekao načela nije teško braniti, teško ih je ugrožavati, napadati, i tu smo onda snažni. Zato evo pozivam ako slušaju ili negdje ima kolege, dali su potporu u prvom čitanju, nema razloga da svi jedinstveno ne glasamo za zakon koji je ovdje pred nama, i da na taj način pokažemo po meni i ovo 6. zasjedanje, sa donošenjem tih zakona donosi jednu veliku vrijednost i pamtit će se ovo zasjedanje po tome što je donio ovaj jako važan zakon. Hvala lijepo. [[Pljesak.]]
Hvala. Gospodin zastupnik Rade Bošnjak. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Republika Hrvatska svjesna je odgovornosti prema dijelu hrvatskoga naroda koji živi u drugim zemljama, te u skladu s Ustavom obvezala se štititi interese Hrvata izvan Republike Hrvatske, promicati veze s domovinom, te im jamčiti osobitu skrb i zaštitu. Oslanjajući se na ovu ustavnu obvezu nakon višegodišnjih nastojanja i priprema danas imamo pred sobom Prijedlog Zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske, kojim se uređuju odnosi Republike Hrvatske s Hrvatima izvan RH, pri čemu se uvažavaju sve posebnosti i različite potrebe hrvatskih zajednica izvan Republike Hrvatske. Ovim zakonom uređuje se zaštita prava i interesa Hrvata izvan Republike Hrvatske, jačanja njihovih zajednica, s ciljem očuvanja hrvatskoga jezika, kulture i identiteta, te njihovog informiranja i povezivanja, potiče se razvoj i suradnja Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske kroz kulturnu, obrazovnu, znanstvenu, gospodarsku, športsku i drugu suradnju, te propisuju mjere i aktivnosti pri povratku hrvatskih iseljenika i useljavanju njihovih potomaka. Dakle ovaj zakon je okvir kojim Republika Hrvatska želi u potpunosti urediti odnose u ovom području i koji će predstavljati odraz jedne cjelovite politike Republike Hrvatske prema Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Posebno je potrebna ovako definirana i snažnija potpora Republike Hrvatske hrvatskom narodu u Bosni i Hercegovini, hrvatskom narodu kao jednom od njena tri konstitutivna tvorbena naroda koji je u svojoj domovini Bosni i Hercegovini obespravljen i marginaliziran, koji već od potpisivanja Washingtonskog, a zatim i Dejtonskog sporazuma sustavno i kontinuirano gubi obilježja konstitutivnosti i prava koja proistječu iz statusa konstitutivnosti, ta aktivnost se od strane druga dva brojnija naroda i dijelova Međunarodne zajednice nastavlja i dalje te danas predstavlja ozbiljnu prijetnju potpunog gubitka svih obilježja konstitutivnosti i nacionalnoga identiteta uopće. Republika Hrvatska ima pravo i obvezu spriječiti ostvarenje takvih planova bez obzira otkuda dolazili. Donošenjem ovoga zakona otvaramo mogućnost svekolike kvalitetne i plodonosne suradnje iz koje će proisteći tako potrebna pomoć Hrvatima u BiH u ostvarenju ustavne i stvarne jednakosti s druga dva tvorbena naroda u BiH. Hrvate iz dijaspore molim za razumijevanje jer ću svoju raspravu usmjeriti uglavnom na Hrvate u BiH jer hrvatski narod u BiH proživljava nesnošljivo teško vrijeme i nevjerojatno dramatičnim okolnostima. Dopustite samo nekoliko primjera kao ilustraciju o položaju hrvatskoga naroda, tvorbenoga naroda u BiH u kontekstu potrebe donošenja ovoga zakona. Federacija BiH u koju su Hrvati BiH Daytonskim ustavom uvučeni pod ispraznim obećanjem u Washingtonu da će biti i ostati u konfederalnom odnosu sa RH, a onda u Daytonu da će s njom imati posebne odnose postala je prava suprotnost takvih obećanja i naivnih vjerovanja. Ona je zapravo postala daleko važniji okvir za podčinjavanje Hrvata u Federaciji BiH Bošnjacima kao najbrojnijem narodu. Prijevare s Federacijom kao prvim entitetom dva formalno jednakopravna naroda vremenom su eskalirale u nesnošljivost i apsolutnu hrvatsku podređenost. Tu podređenost najzornije ilustrira činjenica da jedino hrvatski narod, premda je konstitutivan, ne može imati niti svoj javni RTV servis kao što imaju druga dva naroda niti čak kanal na hrvatskom jeziku u okviru javnog RTV servisa BiH. Tako su zastupnici bošnjačkog kluba u Domu naroda prilikom usvajanja odluke u parlamentarnoj skupštini o utemeljenju tv kanala na hrvatskom jeziku u okviru javnog RTV servisa BIH poslužili se institutom vitalnom od nacionalnog interesa protiv usvajanja te odluke. Možemo li uopće zamisliti kako može biti vitalni interes, nacionalni vitalni interes Bošnjaka da hrvatski narod nema kanal na hrvatskom jeziku? Nažalost, u BiH i to može proći jer je oštećen hrvatski narod pa to nikom nije bitno osim samim Hrvatima u BiH. Navest ću samo još jedan primjer koji također svjedoči o obespravljenosti hrvatskoga naroda u BiH, a odnosi se na proces uspostave vlasti u županijama Federacije BiH i na razini BiH poslije prošlogodišnjih listopadskih izbora. U Županiji središnja Bosna uspostavljena je Vlada bez hrvatskih stranaka pobjednica i to na neustavan način. Na razini Federacije BiH također je uspostavljena Vlada na protuustavan način i to uz pomoć visokog predstavnika Međunarodne zajednice u BiH. Grubim kršenjem Ustava Federacije BiH u procesu uspostave vlasti spriječeno je sudjelovanje u vlasti dva HDZ-a koja su na tim izborima osvojili više od 90% hrvatskih glasova na razini BiH. I nakon više od godinu dana dogovaranja nije uspostavljeno Vijeće ministara zbog bezobzirnog nasrtaja bošnjačkih stranaka na zauzimanje pozicija u Vijeću ministara koja pripadaju hrvatskom narodu, a koja se s 90%-nim izbornim legitimitetom Hrvata predstavljaju dva HDZ-a. U mnoštvu takvih naveo sam samo neke probleme kao primjere neravnopravnosti Hrvata BiH s druga dva njezina konstitutivna naroda. Za navođenje svih uzroka, indikatora i posljedica takvoga stanja ne bi bilo dovoljno jedno ovakvo kratko izlaganje. Bosna i Hercegovina je pred ustavnim promjenama koje moraju uslijediti jer BiH sa ovakvim ustavnim rješenjem je neupravljiva, a budućnost joj je vrlo upitna. Donošenje novog Ustava BiH prilika je za ostvarenje ustavne i stvarne jednakosti hrvatskoga naroda u BiH s druga dva naroda u BiH. Zato je jako važno zalaganje RH za uspostavu pune ustavne i stvarne institucionalne jednakosti sva tri suverena i konstitutivna naroda u BiH koja se jedino može ostvariti istovjetnim i pravednim ustavnim i administrativno-teritorijalnim unutarnjim ustrojem cijele BiH koji će na jednak način regulirati načelo suvereniteta, konstitutivnosti i jednakopravnosti naroda i građana. To će predstavljati jak vjetar u jedra političkim predstavnicima Hrvata u BiH u procesu ustavne reforme u BiH. Vrlo bitan segment odnosa koje je pored činjenice da RH ima ustavnu obvezu dijelovima hrvatskoga naroda u drugim državama jamčiti osobitu skrb i zaštitu je strateški interes RH i imati, njegovati i razvijati dobrosusjedske i prijateljske odnose s BiH između niza razloga i zbog činjenice da RH u BiH ima značajno izvozno tržište koje ostvaruje ponajprije u područjima gdje žive Hrvati, dužina međusobne granice itd. Informiranje je jako bitan segment u stvaranju i održavanju odnosa između RH i Hrvata izvan RH i informiranje bi moralo biti objektivno, pravodobno, obuhvatno, a u kontekstu ovoga zakona i obostrano, dvosmjerno informiranje. Činjenica je da je informiranost Hrvata izvan RH o događajima i stanju u Hrvatskoj dobro, ali da je informiranost hrvatske javnosti u RH o događajima i stanju kod Hrvata i u vezi s Hrvatima izvan RH nije na zadovoljavajućoj razini. To bi se primjenom ovoga zakona moralo promijeniti. U ukupnosti je informiranost u ovom pravcu štura, neobuhvatna i često neobjektivna. Hrvatski radio ima nekoliko jako dobrih emisija koje se bave informiranjem po pitanjima Hrvata izvan RH, no to nije dovoljno. Hrvatska televizija je odnedavno počela emitirati emisiju pod nazivom BiH kronika koja je brzo postigla vrlo visoku razinu gledanosti što potvrđuje i opravdanost postojanja i potrebu za kvalitetnijim i intenzivnijim informiranjem o Hrvatima izvan RH, a napose o Hrvatima u BiH. Nadam se da će ta emisija BiH kronika da će je Hrvatska televizija smjestiti u vrh prioriteta u svom programu. I na koncu, molim Hrvatski sabor, predsjednika i Vladu RH da učine sve što je u moći RH kako bi spriječili daljnje devastiranje prava i položaja hrvatskoga naroda u BiH. Dajmo potporu u ostvarenju neprijepornog prava hrvatskoga naroda na samostalan izbor svojih predstavnika u tijela i institucije nacionalnoga zastupanja na svim razinama vlasti u BiH. Poduprimo ostvarenje jednakopravnog položaja tvorbenoga Hrvatskog naroda, dajmo potporu ovom zakonu i Hrvatima u BiH i njihovoj teškoj borbi za opstojnost i ravnopravnost u njihovoj domovini u Bih. Hvala lijepo.
Replike. Gospodin zastupnik Dragan Vukić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče zastupniče Bošnjak, radili smo na ovom zakonu skupa kroz odbor i svakako je prigoda zahvaliti se i Vladi Republike Hrvatske na razumijevanju i svekolikoj pomoći kod i odnosno na kraju krajeva ovog Prijedloga zakona. Prigoda se zahvaliti svim zastupnicima koji su razumjeli ove probleme i razumiju nas u našim nakanama. Isto tako prigoda se zahvaliti katoličkoj crkvi u Hrvata koja je uvijek bila uz svoj narod i često činila ovo o čemu govori i ovaj Zakon. Isto tako prigoda se zahvaliti Hrvatskim strankama iz Bosne i Hercegovine koje su nas podupirale u ovom našem poslu. zahvala i svim našim udrugama koje su bile s nama pri izradi ovog Zakona, tu je gospodin Bruno Ivkić tajnik udruge Prsten, jedne od udruga koja je sudjelovala u ovom cijelom poslu. I na kraju mislim da je red da mi zastupnici iz 11. izborne jedinice zahvalimo našem predsjedniku Odbora gospodinu Ivanu Bagariću koji je cijelo ovo vrijeme gonio i poticao da ovo i donesemo i da radimo na ovom Zakonu.
Odgovor na repliku.
Kolega Vukiću u svakom slučaju s pravom ste zahvalom koju ste izrekli prema pojedincima i tijelima Republike Hrvatske a koje su u ovo vrijeme poticali, davali pomoć i poticaje Hrvatima u Bosni i Hercegovini i Hrvatima uopće izvan Republike Hrvatske u svakom smislu. MI često govorimo kako ta potpora nije dovoljna, nama doista nije dovoljna da bi se u Bosni i Hercegovini Hrvatski narod zaštitio onako kako to slovo ustava i njegovoga prava i statusa kao konstitutivnog naroda u Bosni i Hercegovini traži odnosno ono što na koncu želimo kao jedan od tri naroda i ono što kao što je predsjednik Sabora rekao, ne želimo ništa više ali niti manje od druga dva konstitutivna naroda u BiH jer to pravo je nedjeljivo jednako pripada svima. Ja također želim iskoristiti prigodu i žalim što nije bilo više prigoda izreći sve ono što smo imali potrebu izreći i Republici Hrvatskoj i na ovome mjestu u odnosu na Hrvate izvan Republike Hrvatske posebice u BiH ali u svakom slučaju hvala Republici Hrvatskoj za svu pomoć koju je činila i čini prema Hrvatima u BiH. Na koncu bez uzajamne potpore i pomoći ono što Hrvati iz BiH prema Republici Hrvatskoj mogu to i čine. Ono što republika Hrvatska sa svoje strane može, treba činiti, ima obvezu po Ustavu to činiti i prema Hrvatima u BiH i prema Hrvatima diljem svijeta.
Gospodin zastupnik Mato Bilanić. Replika.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolega govorili ste o Daytonu, govorili ste nešto o Domovinskom ratu što me ponukalo. Naime, na samom početku agresije na Bosnu i Hercegovinu dok su u Zenici i Sarajevu jeli se ćevapi, lizali se sladoledi, mi smo u znoju i krvlju u Bosni i Hercegovini braneći BiH postavili već ukopali na stotine naših mladića i djevojaka kada je tadašnji predsjednik Bosne i Hercegovine kada nije znao što mu je BiH i gdje su joj granice pitao tko to puca u Bosanskoj posavini. Za vrijeme Domovinskog rata u Bosanskoj posavini bio sam ratni zapovjednik i obrane Dervente, i 4. gardijske motorizirane brigade, jedne sile osovine koja je obranila onaj dio Bosanske posavine, koja je obranila i granice Republike Hrvatske, u našim postrojbama su bili Muslimani, u Republici Hrvatskoj bili su muslimani i Srbi jer republika Hrvatska skrbila je za te ljude kako zdravstveno u bolnicama tako i hranila njihove obitelji cijelo vrijeme. Jedini narod koji je branio Bosnu i Hercegovinu u granicama bili su pripadnici hrvatskog vijeća obrane, i naši dečki koji su došli iz Hrvatske vojske i vratili se u Bosnu i Hercegovinu su podrijetlom iz Bosne i Hercegovine. Kada je potpisan nesretni Dayton nama su tada govorili, sjećam se bio sam zapovjednik gardijske brigade, bili smo sila, mogli smo u to vrijeme učiniti sve po zapovjedi, kazano nam je da će ta federacija prerasti u konfederaciju sa Republikom Hrvatskoj, da su tada pripadnici Hrvatskog vijeća obrane znali da će ovako Hrvatski narod u Bosni i Hercegovini ostati sam protiv dva ova naroda koja su se udružila protiv nas zasigurno puške ne bi stavili u ormare nego bi išli dalje se boriti. I treba na kraju krajeva kazati, kazali ste hvala Republici Hrvatskoj na svemu što je uradila prema Hrvatima iz BiH. Ja 20 godina živim sa obitelji u Republici Hrvatskoj ali treba kazati hvala Hrvatima iz BiH za sve što su za vrijeme domovinskog rata učinili za Republiku Hrvatsku.
Odgovor na repliku.
Gospodine Bilonjić kolega zastupniče, drago mi je da ste ovu raspravu proširili u tom pravcu i doista potrebno je kazati u kontekstu ove rasprave da Hrvati iz Bosne i Hercegovine organizirajući se u Hrvatsko vijeće obrane bili su prvi koji su stali u obranu BiH, a na suprot onim tvrdnjama, zlonamjernim i zlogukim prorocima i tvrdnjama da su Hrvati bili agresori u svojoj Bosni i Hercegovini, na žalost ti glasovi i takvi glasovi se čuju odavde iz ove Sabornice. Što nikako nije dobro. Dakle, Hrvati BiH tako organizirani prvi su stali u obranu BiH onda kada je njen predsjednik predsjedništva Alija Izetbegović rekao 1. 10. 91. godine kada je sravnjeno Hrvatsko selo Ravno to nije naš rat. Hrvati BiH su u tom trenutku znali da nemaju od koga očekivati zaštitu, pomoć i potporu osim svoje Republike Hrvatske. Organizirali smo se i borili se za Bosnu i Hercegovinu i nikako ne mogu stajati ove tvrdnje koje govore suprotno od ovoga. Danas na žalost se želi Hrvatski narod u BiH potpuno sotonizirati i dovesti u kontekst zločinaca ratnih i svega drugog negativnog što bi poslužilo na koncu da Hrvatski narod kao konstitutivni nestane i postane nacionalna manjina, a onda uz pogodnosti koje imaju kao državljani RH obzirom na EU lijepo i lagano iziđu kao što je prije nekoliko dana u kontekstu ona 4 km autocesta koja BiH udostojala dali da se gradi na hrvatskom prostoru, na jugu Hercegovine, naš ministar zadnji premijer u Vijeću ministara rekao, to su ta 4 km i žele ih dati da se gradi široka cesta kuda bi otvorili put izlaska. Dakle, Hrvatima nije uzak prostor za izić iz BiH.
I gospodin zastupnik Božo Biškupić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Bošnjak je naime u svom izlaganju spominjao i kulturu. Mislim da treba ovdje posebno istaknuti sustavu poTporu hrvatske Vlade sustavnu potporu i direktnu potporu ali naravno i indirektno preko Matice iseljenika Hrvatima u području kulture. Zašto sam rekao posebno u području kulture? Zato što kultura ustvari čuva identitet hrvatskog naroda i u BiH a naravno i u onim zemljama gdje su se iselili pred više stotina godina, a posebno oni valovi iseljenja u 20. Stoljeću od početka pa sve do stvaranja Hrvatske države. Zašto je to važno? To je naime bitno jer na taj način oživljavamo i čuvamo s jedne strane običaje, s druge strane pomažemo suvremenim nastojanjima u kulturi, s treće strane … lijepi primjer Hrvata u Čileu koji čine jednu cijelu grupu tzv. Hrvatsko-čileanske literature koju Hrvatska isto tako pomaže, posebno posljednjih godina sustavom prevođenja na hrvatski jezik. Mislim da je to jako važno i u ovoj raspravi posebno naglasiti, jer čuvanjem kulture čuvanje baštine nacionalnog identiteta, a u susjednoj BiH i obnovom brojnih sakralnih objekata, naravno i čuvanje vjere. Hvala.
Odgovor na repliku.
Kolega Biškupiću dobro ste kazali vezano za kulturu i pomoć RH i u toj oblasti Hrvatima u BiH i naravno diljem svijeta svim Hrvatima vjerujem na jednak način. Hrvatima u BiH je itekako potrebna pomoć u ovom području ali i u svakom drugom, ali područje kulture, područje jezika ono što najzornije čuva identitet kao Hrvata u BiH je od izuzetne važnosti. Jasno je da RH neće i ne može trajno osigurati to rješenje bez institucija BiH, bez rješenja statusa Hrvata u BiH ali u svakom slučaju jeste velika pomoć pogotovo u ovo vrijeme kada smo kao narod obespravljeni i kada ne možemo računati pogotovo ne bitno na izvore iz proračuna Federacije BiH odnosno BiH. Proračuni su na razini županija jako osiromašeni. Federacija BiH preotima od nadležnosti županija, prenosi na razinu federacije tamo gdje mi nemamo dostupa, tamo gdje ne možemo utjecati i onda se naravno novac prazni odatle na nekakve rudnike Kreka i ne znam što drugo, propale firme, ono što se uopće oživiti ne može, tamo gdje je rupa bez dna, a naravno gdje Hrvati nemaju nikakvog doticaja. Ovdje želim spomenuti, mediji na prostoru BiH na hrvatskom jeziku više praktično ne postoje, ni oni lokalni koje smo imali više ne mogu opstati jer samo primjerice Hrvatski radio Hercegbosne i njegovi djelatni 15 mjeseci nisu primili plaću. Bez pomoći RH u tome dijelu mi ćemo teško dočekati ovaj Ustav kojeg toliko dugo čekamo i kroz koji želimo riješiti pitanje Hrvata u BiH na jedan sustavan i ustavan način.
Hvala. Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani ministre sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Kada god govorimo o Hrvata izvan Hrvatske moramo se prisjetiti da su te Hrvate od svojih domova otjerali glad, diktatura politička ili društveno nedemokratsko okružje. U posljednjih 100 godina to je toliko dovelo do toga da je jednako Hrvata izvan RH koliko i u Hrvatskoj. A kako je zgodno biti Hrvatu izvan Hrvatske, pa to najprije treba djece naše pitati kada odu na ekskurziju 15-ak dana gdje turistički uživaju u nekoj drugoj zemlji i ne mogu ni izdržati dva tjedna, jedva čekaju se vratiti doma. Otišli su mnogi i dana pate za Hrvatskom, ali su iznimno doprinijeli ugledu RH, a najviše su se pokazali u Domovinskom ratu. Koliko su samo poslali pomoći to je neprocjenjivo, koliko je samo uglednika Hrvata izvan RH, čak imamo predsjednika akademske zajednice u drugim državama. To je od neprocjenjive važnosti i za RH. I mi smo pomagali, ali ne uvijek na optimalan i racionalan način i nedovoljno koliko smo možda trebali. Okolnosti su bile složene. Nekada smo uzvraćali i na neprihvatljiv način. Trebamo se prisjetiti osnivača i štediša Croatia banke koji su 5 tisuća iseljenika uložili u dionice i dan danas obespravljeni da se taj problem riješi. Trebamo se prisjetiti i štediša Glumine banke od Čilea do Novog Zelanda gdje su izgubili zadnji svoj dolar ušteđevine na jedan beskrupulozan način, opljačkali su ih. Ovaj zakon je istinski iskorak u drugačijim odnosima prema Hrvatima izvan RH, on stvara okvir za jednu zahvalu tim Hrvatima koji su toliko pomogli RH. Ovaj zakon predviđa i gospodarsku suradnju posebice u pogledu ulaganja Hrvata izvan Hrvatske u RH ali moramo skrenuti pozornosti na važnosti ulaganja Hrvata iz RH u po najprije područja BiH gdje žive Hrvati i to da ulažu u proizvodnju. Samo nekoliko tvornica bi osiguralo budućnost tog naroda, našeg naroda u BiH. Ali izostaje se s tim, ali ovaj zakon će stvoriti pretpostavke da do toga dođe. Svugdje su se Hrvati gdje god su živjeli pokazali, potvrdili i postali poželjni članovi zajednice gdje su svoj novi dom stvarali. Ali nažalost, najmanje lijepo je Hrvatima u BiH u njihovoj domovini. To je civilizacijski paradoks da se loše osjećaja onaj čija je to domovina. Hrvati se loše osjećaju tamo jer su samo deklarativno ravnopravni. Oni u praksi u stvarnosti nisu ravnopravni. Ne treba biti previše politički obrazovan da bi se to shvatilo. Doista nisu ravnopravni i to treba mijenjati. I mi smo, otvara nam se mnoge mogućnosti kako pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini. Njih očekuje jedan pregovarački proces pri ulasku u Europsku uniju. Evo jedan primjer kako sada doći do te situacije da Hrvati budu glavni nositelji tog pregovaračkog procesa. Pa hajmo pomoći mi iz Hrvatske, odabrat ćemo pedesetak mladih ljudi koje ćemo financirati, školovati, obrazovati koji će sa našima koji su deset godina mukotrpno stjecali ta znanja od neprocjenjive vrijednosti povezati da bi bili spona sutra sa Bruxelom, da upoznaju institucije, da upoznaju činovnike, da upoznaju taj pregovarački proces i da budu nositelji tog pregovaračkog procesa. Ti će onda ljudi u budućnosti biti zalog i za uspjeh Bosne i Hercegovine u Europskoj uniji. Ima i taj način se može pripomoći, da ih i izaberemo, da ih i školujemo i da ih i financiramo, a nije to ni veliki trošak. Ovaj zakon je stvorio sustavnu optimalnu i učinkoviti okvir za buduću suradnju i to sa svim Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Već sam jednom davno kazao da svi Hrvati ma gdje bili moraju djelovati kao dvoja krila istih vrata koja se moraju uvijek zatvarati i otvarati zajedno. A sada ću dopuniti samo s time da ovaj Zakon stvara okvir da i Hrvati ma gdje bili dišu zajedno. Ali ne dišu uvijek kolega Bošnjak i vi to jako dobro znate kad kažete da nema u Bosni i Hercegovini ni kanal na televiziji na hrvatskom jeziku. Pa naravno da nema jer izostaje potpuno jedinstvo Hrvata u Bosni i Hercegovini kad ima onih koji javno u ime Hrvata poručuju da nam i ne treba takav kanal i to intelektualci, pojedinci koji dobivaju više prostora u medijima nego 99% Hrvata u Bosni i Hercegovini koji čeznu za takvim kanalom. Na žalost ima i toga. Ovaj Zakon mislim da će pridonijeti boljem statusu Hrvata ma gdje bili. Hvala lijepa.
Hvala. Replike gospodin zastupnik Davor Huška, prva.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mariću, evo ponukali ste me da se javim replikom i spomenut ću ovdje dvije stvari. Prvo dragovoljce, Hrvate koji su iz Bosne i Hercegovine bili u Domovinskom ratu na području zapadne Slavonije, na području cijelog bojišta Republike Hrvatske koji su dali veliki doprinos u očuvanju slobodne, nezavisne Republike Hrvatske. Na tome im velika hvala svim dečkima koji su bili na našim punktovima. Drugo, kad govorimo o suradnji i pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini evo jedan konkretan primjer. Već danas na koji način se ta pomoć ostvaruje, ta suradnja razvija. U mom gradu Pakracu živi puno Hrvata koji su došli iz središnje Bosne, konkretno iz općine Dobretići gdje su potjerani za vrijeme i poslije Domovinskog rata i mi uspostavljamo evo određene konkretne oblike suradnje s njima pa i pomoći, pa su tako dvije djelatnice iz općine Dobretić provele dva tjedna u Pakracu, poduzetničkom centru Pakrac gdje su radili na pisanju konkretnih projekata za Europsku uniju, gdje su djevojke naučile kako napisati projekte za Europsku uniji i gdje ostajemo u jednoj čvrstoj suradnji kad budu kandidirali određene programe da im i dalje budemo od koristi i od pomoći jer imamo bogato iskustvo već u tim programima. Drugo, nama je otvorena danas mogućnost IPA programa međugranična suradnja Hrvatske i Bosne i Hercegovine i evo drago mi je reći da sa tamo našeg slavonskog područja općina Gornji Bogićevci piše jedan program upravo zajedno sa općinom Dobretić i kulturne suradnje. A mi za proljeće Pakrac i općina Dobretić pripremamo jedan gospodarski program koji ćemo kandidirati u poslovnu, znači komponentu programa IPA gdje će se omogućiti zapošljavanje, uzgoj, sakupljanje ljekovitog bilja, prerada u općini Dobretić je isto takav program, provest će se i kod nas u Slavoniji konkretno na području Pakraca. Evo to su konkretni primjeri sadašnje suradnje. Pozdravljamo ovaj Zakon i vjerujem da će olakšati i unaprijediti suradnju posebice na gospodarskom planu. Zahvaljujem.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Huška, u Grudama, Posušju, Tomislavgradu, Širokom Brijegu, Ljubuškom nije bilo rata ali su Hrvati iz tih područja prvi kao poskoci skočili braniti i Hrvatsku i Bosnu i Hercegovinu od okupatora i neprijatelja. I danas mnoge udovice i djeca plaću za poginulim očevima i supruzima. A kad je rat bio u punom jeku i dok su ginuli još s tih područja prvi su prognanicima sa područja Hrvatske evo primjerice iz Slunja otvorili svoja vrata svojih domova i svoje srce i svoju dušu i primili isto takve u svoj dom i pokazali koliko vole i svoju domovinu Bosnu i Hercegovinu, ali i svoju domovinu Republiku Hrvatsku. I danas Slunj je zahvalan općini Grude na svemu što su učinili za njih, jer su sve prognanike primili u svoje domove iako su bili pogođeni ratom. Pa i moram spomenuti susjedni Imotski koji isto tako nije bilo rata, ali gdje je na stotine bilo poginulih. I oni su pokazali koliko vole Hrvatsku. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Pa evo kolega Marić ja bih htjela nešto reći vezano uz kulturnu suradnju i očuvanje kulturne baštine. Naime, ima jedna udruga ovdje u Hrvatskoj a to su Petrine pletilje. Imaju jednu divnu akciju koja se zove Materina priča. Ta Materina priča sa motivima vezenim iz Hrvatske obišla je cijeli svijet. Pa evo i naša predsjednica Vlade i kao predsjednica Vlade i potpredsjednica s ponosom je nosila i svoju torbu izvezenu hrvatskim motivima i svoje mape. Istina je, ovi "kukuriku" oni su se tome ismijavali jer znate, kolega Marić njima baš domoljublje i nacionalni ponos nije u interesu i oni ga i nemaju, a evo ga ulazimo u Europsku uniju, ulazimo prepuni nacionalnog ponosa i svog identiteta. Jednako tako evo i kroz ove stvari taj nacionalni identitet ostat će i ljudi su jako puno izvan Hrvatske naši Hrvati tražili te predmete upravo da ih mogu nabaviti, da ih mogu imati, kupiti, s ponosom ih nose u parlamentima drugih država. Tako će biti ponos jednako i sa ovom hrvatskom karticom, jer imati nešto takvo u ruci to je stvar identiteta, ponosa od nacionalnog ponosa.
Odgovor na repliku.
Kolegice Sumrak, kulturna suradnja je iznimno važna za sve Hrvate i u Hrvatskoj i izvan Republike Hrvatske, i upravo mislim da smo i kolega Biškupić je to maloprije govorio da smo najviše i učinili na tom području. A koliko su sretni oni kad dobiju pripomoć iz Hrvatske za održanje kulturne baštine, pa najbolje pokazuje jedan događaj za kupnju nošnje kulturno-umjetničko društvo u Grudama dobilo je 8 tisuća kuna. Ma presretni su, cijelu godinu pričaju samo o tome. Ali uvijek su se Hrvati pomagali, kao što je na kulturnom polju važno, najvažnije je kad je glad i tada su se pokazivali. Još i danas se prepričavaju i kazališna djela rade kako je fra Didak Buntić u gladnim godinama poslije 2. svjetskog rata djecu koja su umirala od gladi u Hercegovini odvozio u Slavoniju i gdje ih je Slavonija prihvatila široka srca i othranila i dan danas su Hrvati iz Hercegovine zahvalni Slavoncima na tomu. Hvala lijepa.
Gospodin zastupnik Branko Kutija.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Gospodine Mariću, kazali ste da je Hrvatima najmanje lijepo u njihovoj domovini, pretpostavljam misleći na Bosnu i Hercegovinu, a iz svih izlaganja vas iz 11. izborne jedinice isto tako je vidljivo da vam nije nimalo lijepo. Isto tako ste kazali da nedemokratsko okružje potjeralo Hrvate iz Bosne i Hercegovine, znači ne samo u Domovinskom ratu, odnosno kroz ovo zadnje vrijeme ne samo Domovinskog rata, nego i prije, evo s obzirom da dolazim iz Zadarske županije, iz Benkovca, po pozivu pokojnog predsjednika Tuđmana mi smo dobili oko tisuću Hrvata uglavnom iz srednje Bosne. Uz pomoć nas iz lokalne samouprave i Vlade Republike Hrvatske izgrađene su četiri naselja sa Hrvatima iz BiH. Vijećnik demokratske partije Srba koji je nosio četničku odoru i koji je pozdravljao Arkana narodnim junakom, sebi daje za pravo da osporava naseljavanje Hrvata iz Bosne i Hercegovine u taj prostor, ujedno nazivajući mene rasistom. Koliko je tek teško onda tim Hrvatima, znači koji su ne svojom voljom došli u Hrvatsku i koji se ne mogu isto tako vratiti u svoje domove u kojima se nekada živjelo, jasno je vidljivo iz svih ovih izlaganja danas. Naravno da je ovakav zakon bio prijeko potreban za Hrvate, prvenstveno za Hrvate iz Bosne i Hercegovine.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Kutija, kazao sam da jedino nije lijepo Hrvatima u Bosni i Hercegovini, to ste dobro shvatili. Pa kako im i može biti lijepo? Ne mogu čuti ni vijesti, ni poslušati, pogledati Dnevnik na hrvatskom jeziku. Kako im može biti lijepo? Kako im može biti lijepo kad ih netko uvjerava da je tuđi jezik njihov jezik? Kad ne mogu održavati ni svoje tradicionalne običaje, ni kulturnu baštinu? Kako im može biti lijepo, da im je lijepo ne bi ih prije 20 godina bilo 750 tisuća u Bosni i Hercegovini, a danas nakon 20 472 tisuće. Da im je lijepo nitko ne odlazi od tamo gdje mu je lijepo. Ne bi ih 260 tisuća otišlo pod prisilom, od muke da im je tako lijepo. Očito da im nije lijepo. I naravno, ponovit ću, civilizacijski je paradoks da se jedan narod loše osjeća u svojoj domovini. Hvala.
Gospodin zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Marić neke vaše teze iz vaše rasprave su me ponukale da se javim za repliku. Prije svega zašto je potreban ovaj zakon. To treba ovdje jasno i glasno reći, neki su na zadnjim izborima u Bosni i Hercegovini podržavali političke opcije kojima Hrvati i hrvatstvo naprosto ne znače ništa. Ti su sutra spremni izbrisati bilo kakvu pomoć iz državnog proračuna prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini. No, kad govorimo o pomoći Hrvatima u Bosni i Hercegovini, onda ne smijemo nikako zaboraviti, mislim da danas to treba spomenuti, to je sveučilište u Mostaru. Sveučilište u Mostaru je okosnica o kojoj se treba graditi pomoć Hrvatima u Bosni i Hercegovini, ono će obrazovati Hrvate koji će sutra biti nosioci gospodarskog razvoja, a samo jaka gospodarska osnova garantira opstanak Hrvatima u Bosni i Hercegovini. I ovdje se želim osvrnuti na jednu udrugu, ne zato što je gospodin Ilkić tu, nego jednostavno što mislim da rade dobro, to je udruga "Prsten", koja je ne samo da ono što su stekli znanje i iskustvo u Hrvatskoj žele prenesti u Bosnu i Hercegovinu, nego svake godine dijele stipendije Hrvatima iz Bosne i Hercegovine da bi ih obrazovali da bi sutra mogli biti dole. Ponavljam jedino gospodarski jaki entiteti gdje se nalaze Hrvati u Bosni i Hercegovini će garantirati opstojnost Hrvatima, jer pogledajmo što je bilo nekad u srednjoj Bosni gdje su stolovali hrvatski kraljevi, danas su tamo Hrvati u manjini. I to nam najbolje pokazuje, ako ništa ne učinimo što će se na dogoditi na svim ostalim prostorima. I moram se dotaknuti jednog pitanja, ono naprosto ne smije ostati a da se ne spomene u ovom Visokom domu, hercegovačka banka. Da li itko od vas ovdje, koji se danas zna tko i zašto je s tenkovima ušao u tu banku. Da li je stvarno bilo tamo kriminala, ali jedna je istina, da je hercegovačka banka bila okosnica tada najrazvijenijeg dijela, jedinog dijela u Bosni i Hercegovini koji je funkcionirao, to je bila Hercegovina. I u onom trenutku kad je ukinuta hercegovačka banka, počeo je egzodus Hrvata s onog područja s kojeg oni vjerojatno nikad ne bi išli. To je naprosto pitanje koje se ovdje mora spomenuti, pitanje koje ovdje u ovom Visokom domu ne smije ostati prešućeno. I zato svaka čast gospodi iz udruge "Prsten", koji su svoju ekonomsku moć usmjerili ne samo prema onom dijelu od kojeg dolaze iz bosanske Posavine, nego i na kompletan dio, to su nekada radili zavičajni klubovi da nisu imali dovoljno snage. A da hrvatska država iz proračuna nije pomagala kulturne zajednice i župe u Bosni i Hercegovini, pitanje što bi bilo danas sa obnovom crkava i svega u Bosni i Hercegovini. Prema tome, kolega Mariću ono što u budućnosti hrvatska država treba prema Hrvatima u Bosni i Hercegovini, dati im ekonomsku snagu, jer ekonomska snaga samo garantira opstojnost Hrvata u Bosni i Hercegovini.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Šuker toliko ste mi kazali u replici, da bi trebao sad još 15 minuta govoriti, ali ću samo povezati se na ovo nigdje nikada u svijetu nitko nije banku ujutro u 9 sati otvarao sa tenkom, samo u Grudama. I zamislite da nitko čak nije ni reagirao na to, koliko je to pitom narod, a kakav divljački ispad. I dan danas nitko za taj divljački, teroristički napad na jednu banku, nitko nije odgovarao, niti se čak objavilo što je u pozadini. Je li to trebalo tako biti? Zbog čega je to napravljeno? Nitko ništa, kao da se nije dogodilo. Mediji o tome ne pišu uopće, niti će pisati. Evo zapamtite. Ali slažem se da je temelj budućnosti Hrvata u Bosni i Hercegovini obrazovanje, da je tu iznimno odličan potez napravljen sa osnivanjem sveučilišta u Mostaru, koje nije samo za Hrvate, nego je otvoreno za sve, i Hrvati, mi u Hrvatskoj želimo ponosnu BiH buduću članicu EU sa ravnopravna tri naroda, i Hrvatima i Bošnjacima i Srbima. Ali ne sa neravnopravnim Hrvatima kao što je to sada. BiH kao država ne bi opstala da nije bilo Hrvata. To treba biti svima jasno. A niti će opstati ako ne bude Hrvata u njoj. Budućnost BiH ovisi o sva tri naroda. Ne može se isključiti Hrvate iz tog procesa. Hvala lijepa.
Gospođa zastupnica Nedjeljka Klarić.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo gospodine Marić ne samo da ste kao vrhunski intelektualac hrvatski izvukli na površinu da tako zorno to prikažem razloge donošenja ovoga zakona za kojega smo se svi složili već da je to povijesni trenutak, ali ono zbog čega sam vam se javila u replici, odnosno imam potrebu podvući također i vaše promišljanje dimenzije na koju nikada ne smijemo zaboraviti, a to je dimenzija domoljubja. Vi ste to na jedan prekrasan način zapravo prikazali svima nama ovdje jer bez istinske iskrene ljubavi i svijesti da pripadamo hrvatskom narodu i u Hrvatskoj i izvan Hrvatske posebno kad se vraćate u ne tako daleku hrvatsku prošlost u Domovinski rat posvjedočili ste također i vrlo plastično ilustrirali to zajedništvo. Slažem se s vama kada sve ovo izvlačite, ali jednako tako bih također se složila da bi i Središnji ured za Hrvate izvan granica RH kao i Ured dobrodošlice jednako kao i Savjet Vlade RH bio na tragu tog svjedočenja zajedništva jednako kao i osnaživanja svih Hrvata što je svakako doprinos ovoga zakona i zasluga ove Vlade. Hvala vam lijepo.
Odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolegice da nije ljubavi ne bi bilo ni ovog zakona. I ovaj zakon je posljedica ljubavi i to odnosa Hrvata u RH prema svim Hrvatima izvan RH. Iako mnogi u medijima pokušavaju izopačiti sliku o Hrvatima u BiH, o njihovoj ulozi u Domovinskom ratu i u ratu u BiH, oni su i tada pokazali ljubav i prema BiH i prema Hrvatskoj. Ali nekima je čudno kako je moguće da netko gdje nije napadnut ide braniti svog prijatelja, rođaka, nepoznatog na područje gdje je napadnut Hrvat. To ne mogu razumjeti samo oni koji ne vole, samo oni koji nemaju ljubavi prema hrvatskom narodu. Zato ja razumijem sve one iz područja koje sam maloprije nabrajao gdje nije puška opalila ni jedan metak ispaljen u 4 godine, a ima stotine poginulih iz tog područja. Jer nisu mogli gledati kako je napadnuta BiH i kako je napadnuta Hrvatska. Išli su braniti izvan svog doma svoj dom jer su znali ako padnu oni domovi 100 km od njih da će past i njegov dom. Zato, dobro ste kazali da je ljubav temelj svega, pokretačka snaga društva, ali nje još nije nestalo u Hrvata. Hvala lijepo.
Dobro. Na redu je gospodin Jerko Rošin, izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima. Evo rado se odazivam raspravi na ovu temu. O ovoj temi sam već govorio u prethodnoj raspravi i mislim da je zanimljiv jedan pokret na pitanje Hrvata u BiH od ljudi koji žive izvan BiH, a ne toliko dominantno ljudi koji su iz 11. Izborne jedinice, odnosno ljudi koji su svoj život rođenjem ili radom vezali uz BiH. Zašto ponovno govorim o ovome iako izgleda kao da ne bi bitnih stvari trebalo,nema nekih bitnih stvari koje bi trebalo ponovno kazati što je pokazalo onda i glasovanje gotovo 100%-na suglasnost sa prijedlogom ovakvog zakona, zapravo nitko nije bio protiv i sa jedne i druge strane saborske dvorane je zato što sam u međuvremenu došao do nekih novih spoznaja, nekih novih saznanja koja mi se čine vrijednim da se u ovome trenutku kažu. Jedna od tih je i spoznaja današnja da je ono što se rijetko događa i predsjednik Hrvatskog sabora sudjelovao u raspravi na ovu temu što pokazuje važnost ove teme u radu Hrvatskog sabora, ali isto tako mi je žao da u raspravi ne sudjeluju i neki koji se zbog važnosti teme nisu izdigli iznad drugih razloga zbog čega ne sudjeluju u raspravi u sabornici. Potreba donošenja zakona, odnosno zakonskog reguliranja nekih situacija pokazuje da stvari samim svojim tijekom i svojim stanjem se nisu odvijale na način koji je prihvatljiv i da zato zakonom je potrebno neke stvari regulirati premda su načela već postavljena u samom Ustavu u članku 10. koji se spominje. Međutim, očito je da praksa neke stvari demantira, odnosno da vodi u drugačijem smjeru i da je zato potrebno zakonom to regulirati. Nešto što me posebno potaklo na ovu raspravu je bio razgovor sa srednjoškolcima u maloj dvorani gdje je jedno od pitanja bilo postavljeno od jednoga učenika zašto se dozvoljava da Hrvati iz BiH ne ostvaruju određene profite u Hrvatskoj socijalnog karaktera i društvenog karaktera? I da je zapravo ostvarenjem tih nekih svojih prava na koja imaju prava šteta onima koji u Hrvatskoj žive. Na to se nadovezala i rasprava o broju onih koji žive vani, a glasuju ovdje i čitava rasprava je krenula u jednom, po mom mišljenju, krivom smjeru. A krenula je u krivom smjeru zato što očito postoji jedna određena iskrivljena svijest što zapravo problem Hrvata u BiH znači za samu Hrvatsku, a što znači i za same Hrvate. Mislim da je to stanje svijesti izuzetno važno, to pogrešno stanje svijesti, ili pak u ovom konkretnom slučaju i manipulirano raspravljanje o jednoj temi. Ako je zrelost učenika takva da može biti manipulirana. To još jedanput potvrđuje potrebu ovakvog Zakona. Ali dva elementa koja su se spominjala ovdje jedan malo više jedan gotovo sasvim u nevažnom opsegu to je pitanje kulture i gospodarstva. Mislim temu koju je kolega božo Biškupić prvi naglasio iz potrebe da se naglasi ono što je Vlada radila na tom polju, bez obzira na kulturnu suradnju, pomaganje razvoja kulture, mislim da je važno istaknuti da je pitanje kulture ono što predstavlja identitet jednog naroda, i da zato svaki rad na polju kulture itekako bitan,a li da bi se kultura mogla realizirati još je važnije da postoji jaka osnova gospodarska koja bi tome mogla doprinijeti. Zato mi se čini da su gospodarski odnosi, gospodarske relacije, intervencije u samoj bosni i Hercegovini ili u samoj Hrvatskoj ali u graničnim područjima sa BiH izuzetno važni za opstojnost Hrvata u BiH i za njihovu gospodarsku bolju poziciju. zato bih apelirao da se ovaj Zakon ne realizira samo na način jedne deklaracije, jedne svijesti o potrebi posebne skrbi, nadoknade onoga što se do sada nije događalo, nego da se pretvori iz načela u praksu koja će pomoći da se gospodarstvo na područjima na kojima žive Hrvati u BiH ili na prostorima koja sa tim prostima graniče gospodarski razvijaju i tako omoguće opstojnost Hrvata na tom prostoru. Već je puno puta istaknuto danas u raspravi pa to ne bih ponavljao posebno ali ipak da izustim nešto o tome, relacija Hrvata prema Hrvatskoj i Hrvatske prema Hrvatima u BiH u vrijeme rata se pokazala na najbolji mogući način, ta je veza bila itekako jaka, zahvaljujući na toj vezi možda danas u Hrvatskom saboru raspravljamo o tome i mislim da bi od ovog trenutka naprijed taj smjer djelovanja trebao biti što jači iz Hrvatske prema Hrvatima u BiH. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, pred nama je Zakon o odnosima Republike Hrvatske o Hrvatima izvan Republike Hrvatske koje će doista unaprijediti ovo područje koje je izuzetno bitno za cjelokupan Hrvatski korpus, jer po prvi puta na ovako kvalitetan način uređuje ovo pitanje koje je od interesa i očekivali smo da će ovaj Zakon dobiti potporu svih, on istina je dobio potporu svih u Hrvatskom saboru u prvom čitanju ali očekivali smo da će ga poduprijeti i ostali osim nas u ovoj Sabornici koji predstavljamo vladajuću koaliciju. Nadalje, puno je već rečeno o samom Zakonu najveći fokus je bio oko Hrvata u BiH i čini mi se da je ova teza koju je iznio gospodin Marić da se najlošije osjećaju Hrvati u svojoj domovini u BiH da bi se zbog nekih izjava moglo proširiti na Hrvatsku, da bi taj virus mogao zahvatiti i Hrvatsku zbog nekih izjava političkih suparnika u ovoj Sabornici. Naime, zašto ovo govorim? Govorim ponukan jutrošnjom izjavom kolegice Vesne Pusić u eteru Hrvatskog radija gdje je ponovila tezu da je Hrvatska bila agresor u Bosni i Hercegovini, jednu skandaloznu izjavu koju je danas ponovila u eteru Hrvatskog radija na prvom programu da je Hrvatska bila agresor u Bosni i Hercegovini. Kolega Bilonjić, odnosno Bošnjak mislim da je spomenuo početak agresije velikosrpske agresije na Republiku Hrvatsku, pa je spomenuo da su velikosrpske snage prvo mjesto koje su napali u BiH bilo je Ravni u BiH kojeg su sravnili sa zemljom koji je dio BiH nakon čega je tadašnji predsjednik Alija Izetbegović rekao da to nije njegov rat, to je doista bilo skandalozno i bilo je nešto što nitko nije mogao očekivati. Istovremeno i napadi na Dubrovnik su se vodili sa područja BiH, dakle sa graničnog dijela BiH rubnog dijela, su srpske snage iz Trebinja napadale i Dubrovnik i župu Dubrovačku i KOnavalsko područje i Dubrovačko primorje, dakle bilo je doista apsolutno neprihvatljivo da tadašnji čelnik BiH Alija Izetbegović reče da to nije njegov rat i da to nije njihov rat a da istovremeno BiH služi kao poligon s kojeg se napadala Hrvatska i čak služila za velikosrpsku agresiju gdje je sravnjeno kažem mjesto koje se zove Ravno i okolna mjesta koja su bila doista na neki način isključivo cilj velikosrpske agresije kako bi se mogli dokopati hrvatskog prostora. Činjenica da je hrvatski narod u BiH itekako pretrpio, da je sudjelovao i u obrani BiH i u obrani Republike Hrvatske o čemu je već puno rečeno, i činjenica je da on danas ne uživa ona prava koja su mu zajamčena Daytonskim ugovorom, i to je nešto što nas treba zabrinjavati, to je nešto o čemu i Vijeće Europe vodi računa. Prije par dana smo imali sjednicu vijeća Europe u Strasbourghu gdje je jedna od deklaracija se odnosila i dijelom na BiH gdje je konstatirano da Hrvatske predstavnike u Bih, da hrvatski predstavnici koji se danas predstavljaju kao predstavnici hrvatskog naroda zapravo nisu pravi predstavnici hrvatskog naroda jer je hrvatski narod glasovao u najvećoj većini preko 90% glasovi za predstavnike dviju stranaka HDZ-a koje su pokušali druge stranke u Federaciji Bosne i Hercegovine izbaciti iz političkog života BiH. Što je nedopustivo jer na taj način bi se pokušao marginalizirati hrvatski narod u Bih upravo preko onih stranaka koje su na žalost imale potporu Hrvatskih stranaka. Ne treba zaboraviti da je SDP Hrvatske Milanović dao potporu SDP-u u Bosni i Hercegovini. Koji je htio marginalizirati izborne rezultate Hrvatskog naroda u BiH, to je apsolutno neprihvatljivo. Dakle, i tu činjenicu je istaknulo vijeće europe u svojoj rezoluciji. A oni koji se danas predstavljaju kao hrvatski predstavnici nemaju pravi legitimitet hrvatskih predstojnika u BiH, tu se misli na ove male stranke koje su koalirale sa SDP-om BiH. Dakle, jasno treba reći da se trebamo političkoj borbi boriti za prava Hrvata gdje god oni bili, a naravno ustavna nam je obveza posebna briga i koja proizlazi iz Deitonskog sporazuma posebna briga skrbiti se o Hrvatima u BiH. Kada govorim o širem smislu o Hrvatima izvan RH onda treba reći da ovaj zakon doista predstavlja jedan kvalitetan okvir kako bi se doista sve ono što predstavlja nacionalni identitet Hrvata na onu pozitivnu baštinu koju hrvatski narod kroz stoljeća njeguje kako bi se zaštitio kako bi se sačuvao i kako bi se na najbolji mogući način predstavio drugim zemljama i drugim narodima tamo gdje su Hrvati ili nacionalne manjine, kao što je to u našem okruženju u državama EU ili su jednostavno iseljeništvo koje ima svoj status u tim državama i ja mislim da oni na najbolji mogući način predstavljaju RH i upravo mogu biti most poveznica RH sa svim tim državama. Hrvatska ima itekako visoke standarde u pogledu poštivanja prava nacionalnih manjina i očekujemo ne samo u regiji nego očekujemo i svugdje gdje imamo dobre odnose sa svim državama u EU ali i izvan nje, da se poštuju i prava hrvatskog naroda na sve one bitne elemente koji doista znači pravo na kulturnu samobitnost, na nacionalno određenje koje znači sačuvanje hrvatskog jezika koji znači i prezentaciju hrvatske kulture i hrvatske baštine, svega onoga što smo kroz stoljeća stvarali i što ostaje kao trag na svjetskog sceni kao trag hrvatskog naroda. I u tom smislu mislim da doista ovaj zakon koji je pred nama nudi jedan vrlo, vrlo kvalitetan okvir koji će pomoći da se ta prava jednostavno i ostvare. Također želim reći da je bitan članak u ovom dijelu govori i o konkretnom mehanizmu koji se zove središnji državni ured koji će se osnovati temeljem ovog zakona i koji će doista kvalitetno osigurati svu potrebitu pomoć Hrvatima izvan RH i koji će konkretno donijeti pozitivne efekte u obrani svih tih prava i u ostvarivanju svih tih prava. Bilo je riječi ovdje i o nekim pojavama koje su bile vrlo negativne, a koje nisu doživjele svoj epilog, pravorijek na sudovima, pa je spomenuta Hercegovačka banka. Ja mislim da je to pitanje od izuzetne važnosti za Hrvate u BiH, zato što zbilja evo danas nakon desetak godina nakon te provale sa tenkovima u jednu instituciju novčarsku koja se zove banka jednostavno nije ničim opravdano, nije nikada doživjelo sudske pravorijeke da je netko osuđen za nešto, a upropaštena je jedna banka, a što je najgore oduzeti polozi hrvatskih građana i hrvatskih tvrtki koji su imali svoje pologe u Hercegovačku banku. Da stvar bude gora, Hrvati ljudi koji su uzimali kredite iz te iste banke i imali su svoj polog u toj banci, ne mogu doći do svog pologa jer im je to zahvaljujući nažalost i djelovanje i međunarodne zajednice, taj polog im je oduzet, nitko im ga ne želi vratiti, a istovremeno ako su uzeli kredit u toj banci moraju vraćati kredit, moraju vraćati svakodnevno kredit, moraju ispunjavati svoju kreditnu obvezu prema toj banci u kojoj im je netko ukrao, možemo slobodno reći, ukrao njihov polog, njihov iznos. Zar to nije sramota, pa i međunarodne zajednice koja je elegantno prebacila pitanje banke kada su je upropastili prebacili su je na središnju državu na federaciju prebacili su pitanje u Sarajevo, gdje se to pitanje jednostavno ne može riješiti jer nema nekog zakonskog utemeljenja i ne zna se tko bi trebao obeštetit one koji su imali polog. To je jednostavno skandalozna krađa. Netko za to treba odgovarati. Hrvatska to pitanje i hrvatski narod treba potegnuti upravo pod ovim institucijama pred pravnim institucijama koje mogu i trebaju jamčiti jednaka prava hrvatskih građana u BiH. Jednostavno pitanje koje se treba riješiti i koje treba dati rezultata i koje treba jednostavno obeštetiti hrvatske građana i hrvatske tvrtke koji su imali pologe u toj banci.
Hvala. Ako mogu zamoliti kolegice, one bi mogle sjesti ovdje u klupe gore. Ne samo kolegice nekog i kolege i kolegice. Imamo tri replike na ovo izlaganje. Prvo je gospodin Ivan Bagarić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolege Matušiću, europska BiH je u interesu i Hrvatske i svih građana BiH. međutim, ovdje iskazana zabrinutost za BiH je apsolutno opravdana, radi toga što BiH nažalost nije uredila odnose na način da su tamo tri naroda jednakopravna. I to je temeljni problem BiH, to je temeljna opasnost za BiH i dovodi u pitanje opstanak same BiH. Ovaj zakon će utvrditi i položaj Hrvata u Srbiji i položaj Hrvata u BiH, međutim vrlo je važna da tako kažem intervencija politička u svakom pogledu RH prema BiH u smislu potpore Hrvatima u BiH. Hrvatska je i do sada činila to i podupirala BiH. e sada dajem odgovor onima, a hvala vama što ste mi dali priliku koji su izjavljivali to što su izjavljivali i sami ne znaju što govore. Da znaju što govore onda bi znali, da je neovisnost BiH isklesana prije svega donošenjem Deklaracije o neovisnosti BiH u BiH parlamentu '90.-te godine kada se nije mogla donijeti bez hrvatskih zastupnika. Ne bi bilo BiH da nije bilo deklaracije. Kasnije ne bi bilo da nije bilo referenduma o neovisnosti BiH. I Hrvati su izišli i dali punu potporu. I konačno, ovi jadnici što se igraju velikim riječima i krivo ih koriste o nekakvim agresijama. Ama ljudi moji za vrijeme rata sva potpora BiH bilo humanitarna, bilo vojna došla je zrakom, morem ili kopnom iz Hrvatske ili preko Hrvatske. Prema tome, to je odgovor i to je jedina istina, a ostalo su samo nijanse od kojih ovih hoće napraviti neke velike priče, nažalost.
Hvala. Odgovor gospodin Frane Matušić. Izvolite.
Slažem se kolega Bagarić s vama u potpunosti. Još bih samo rekao naravno da je interes Republike Hrvatske europska Bosna i Hercegovina i da mi apsolutno podupiremo da Bosna i Hercegovina ide tim putem. I naravno da hrvatski narod u Bosni i Hercegovini također stremi tim istim ciljevima, jednako kao što je u interesu Republike Hrvatske da cijela jugoistočna Europa ide tim putem europskih ili euroatlantskih integracija. Dakle, to je apsolutno interes hoće li imati jedan stabilan razvoj, imat ćemo mir na ovim prostorima i imat ćemo standarde koji će jamčiti i prava hrvatske nacionalne manjine u svim tim zemljama jednako kao što mi danas imamo zaštićena, zajamčena prava svih nacionalnih manjina u Republici Hrvatskoj. Drago mi je da ste podsjetili na ove činjenice, povijesne činjenice da su upravo Hrvati u Bosni i Hercegovini bili ti sa čijim glasovima je izglasana neovisnost Bosne i Hercegovine kao samostalne države. Ali treba podsjetiti opet vezano za ove koji su plasirali tezu kao što je gospođa Pusić da je Hrvatska izvršila agresiju na Bosnu i Hercegovinu. Treba podsjetiti da je Hrvatska obranila Bosnu i Hercegovinu zajedno sa snagama armije BiH, da smo spriječili i još jedno ponavljanje Srebrenice, da smo jednostavno napravili sve što je bilo moguće temeljem sporazuma kojeg je Hrvatska imala sa Bosnom i Hercegovinom. Dakle, to su povijesne činjenice, a nikako ono što se pokušava na takav jadan način plasirati.
Replika gospodin Dragan Vukić.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvaženi zastupniče Matušić. Govorili ste o tome kako se vrlo često, na žalost, za Bog zna čije interese izriče teza o agresiji na Republiku Hrvatsku, te se govori o tome kako je agresiju učinila Republika Hrvatska na Bosnu i Hercegovinu. To je jedna velika laž i mi svjedoci toga vremena moramo o tome govoriti kad na žalost ne govore ili nedovoljno o tome govore mediji i svi drugi koji bi trebali o tome govoriti. Istina je da je tadašnja Jugoslavenska narodna armija od Županje do Dubrovnika napadala Republiku Hrvatsku iz Bosne i Hercegovine potpomognuta dijelom srpskog naroda koji je sudjelovao u toj okupaciji. Spomenuli ste Ravno. Prije 20 godina u listopadu točnije 1. listopada kad je počeo na Dubrovnik počeo je napad i na Ravno. Ravno je u Bosni i Hercegovini i tadašnja Vlada u Sarajevu je 17 dan stavila slučaj Ravnog na dnevni red. To iz ove perspektive mogu i razumjeti da je tad bio strah i da se nije moglo i smjelo o tome govoriti. Ali danas nakon 20 godina da nitko nije procesuiran zato što je tamo ubijeno 66 ljudi, zato što je 17 sela u današnjoj općini Ravno potpuno sravnjeno sa zemljom i za to nitko nije odgovarao. I treba kazati da je upravo tu se dogodio i prvi oružani otpor u Bosni i Hercegovini i da je tu počela obrana Bosne i Hercegovine i da je tu srušen na kraju reducirani cilj o velikoj Srbiji, o granici na Neretvi. Jer HVO i Hrvatska vojska na južnom bojištu je obranila prostor i zaustavila prodiranje prema jugu, odnosno odsjecanje kod Ploča.
Hvala. Odgovor. Ništa, dobro. Imamo također repliku gospodin Rade Bošnjak. Izvolite.
Dobro ste kolega Matušiću, dotakli ste pitanje Hercegovačke banke i svega što je vezano uz Hercegovačku banku. Želim kazati ovdje, mislim da se to ne smije prešutjeti jednostavno da, pitanje Hercegovačke banke i tenkovskim rušenjem te iste banke naravno da ima svoju pozadinu. Ona ima i svoj cilj. Nerijetko smo mogli čuti iz usta pojedinaca međunarodne zajednice koji je prethodio tom činu, da je hrvatski narod, odnosno prostor tamo gdje u većini žive Hrvati u gospodarskom smislu daleko iznad onoga gdje žive Bošnjaci, odnosno gdje žive Srbi i da tu razinu kvalitete života treba spustiti na nižu razinu i dovesti do nekakvog ujednačenja. Zato se dogodilo rušenje Hercegovačke banke i rušenje gospodarske moći Hrvata, gospodarske moći Hrvata, gospodarske moći prostora na kojemu su Hrvati u većini. Nitko danas ne spominje gdje je stotinjak milijuna maraka iz te banke nestalo uz naravno i ovo što je kolega Matušiću što ste vi kazali vezano za same depozite kreditne od građana. Danas inspekcija Federalne porezne uprave u prostorima gdje u većini žive Hrvati u Hercegovini u jednom izvješću njihovom stoji u određenom periodu izvršili su 56 pregleda u tvrtkama u Hercegovini većinom hrvatskim i 9 u preostalom dijelu federacije. Jednako tako se događa braniteljima koji doživljavaju jednu strahovitu torturu, pritisak od strane Bošnjaka putem revizije invaliditeta i prava koja branitelji stoga proistječu. I danas u hrvatskom prostoru možete samo čitati svakodnevno da je već preko 1000 branitelja skinuto sa te skrbi. Naravno, podržavam sve one koji su skinuti a dobili su to neopravdano. Međutim, ne vjerujem da je samo tako.
Hvala. Odgovor gospodin Frano Matušić, izvolite.
Pa u pravu ste kolega Bošnjak. Mislim da treba dati odgovor, netko treba dati odgovor di je taj novac, kome je bilo u interesu, cilj staviti gospodarsku moć hrvatskog naroda u Bosni i Hercegovini. Jer doista je očito riječ o tome. Jer ako nakon desetak godina nema nikakve presude, nema nikoga tko je na optuženičkoj klupi optužen za bilo kakvu kriminalnu radnju, a upropastili ste banku netko doista mora odgovarati za to. Netko apsolutno mora odgovarati i treba se razjasniti što se je dogodilo. Slažem se potpuno s vama da je izuzetno bitno da status hrvatskog naroda i njegov razvoj bude neometan i da jednostavno Hrvati imaju prava kao i dva ostala naroda jer to je temelj na kojima jedino može opstati samostalna Bosna i Hercegovina.
Hvala. Pet minuta u ime kluba HDZ-a zaključno gospodin ivan Bagarić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Hvala i za to da ste uzeli riječ i govorili o ovom vrlo važnom zakonu. Hvala svima onima koji su poduprli ovaj prijedlog zakona i svima vama koji ste danas došli ovdje glasovati. Hvala gospodinu ministru koji je cijelo vrijeme ovdje s nama jer ćemo danas donijeti jedan zakon ako Bog da od nacionalnog interesa. Pitanje Hrvata izvan Republike Hrvatske kolegice i kolege je pitanje od nacionalnog interesa, ali je pitanje u kojem prije svega leži pitanje povezanosti, dakle usmjerenosti jednih na druge, i povezanosti jednih prema drugima, i imanja osjećaja jednih prema drugima. Znam da je reprezentacija, nogometna reprezentacija Hrvatske sada u jednoj situaciji od koje se tek očekuje pogodak, odnosno uspjeh. Međutim postavimo pitanje na kojem se mjestu na svjetskoj nogometnoj ljestvici nalazi nogometna reprezentacija Hrvatske. Među 10 najboljih na svijetu. Kako? Ili među 12, svejedno. Kako? Pa tako što je uzela sve najbolje igrače bez obzira gdje jesu, sve najbolje Hrvate bez obzira gdje jesu, od Šimunića iz Australije, od Rakitića ne znam iz Njemačke ili ne znam čega. To je jedan model koji na jednoj simboličnoj razini poručuje i nama ovdje da nam je okupiti sve naše ljude bez obzira gdje jesu i zaigrati najbolje kako znamo i umijemo. Ovdje smo čuli od naših kolega zastupnika o položaju Hrvata u Srbiji, o položaju Hrvata u Bosni i Hercegovini, o položaju Hrvata kao nacionalne manjine općenito u drugim državama. Moramo kazati da smo ponosni da je Republika Hrvatska donijela takve standarde i da ima takve standarde prema nacionalnim manjinama u Hrvatskoj. Očekujemo to isto i od onih u europskim zemljama. To također očekujemo i prema ovome zakonu, prema Hrvatima kao suverenom narodu u Bosni i Hercegovini. To je nešto što ne smije doći u pitanje. Poštovane kolegice i kolege, klub HDZ-a poziva sve zastupnike i zastupnice u Hrvatskom saboru na konsenzus o ovom važnom pitanju, dakle trebamo cjelovitu potporu. Pitanje Hrvata izvan Republike Hrvatske nije pitanje stranaka, niti smije biti, to je nacionalno pitanje i zato je važno da svi oni koji se ovog časa nalaze i na galeriji, ili tu negdje pored Sabora, zamijene svoje političke dresove nacionalnim, da uđu u ovu u Saboru, da odjenu hrvatski dres i da daju glas za ovaj zakon, jer je on doista od nacionalnog interesa. Na koncu, završio bih svoje izlaganje u ime kluba HDZ-a sljedećim riječima. Ispod sata ovdje stoji mali natpis, vidite tu na zidu, a na njem stoji obnovu i uređenje ove sabornice u kojoj mi sjedimo, bez obzira na ovim ugodnim foteljama ili gore na drugim ugodnim foteljama u publici, obnovili su 1995. godine novčanim prilozima hrvatski iseljenici i iseljenička društva iz Australije, Europe i Sjeverne Amerike, pa imajmo poštovanja prema tim ljudima. Siđimo amo dolje i dajmo glas za ovaj zakon, a od koristi za sve nas i za Republiku Hrvatsku u konačnici. Hvala lijepa.
Hvala. U ime Vlade i predlagača, potpredsjednik Vlade i ministar vanjskih poslova gospodin Gordan Jandroković. Izvolite.
Hvala vam lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Prije svega želio bih se zahvaliti na raspravi u kojoj nije bilo disonantnih tonova, u kojoj smo se svi zajedno složili da se radi o zakonu kojim ispunjavamo i našu ustavnu, ali i moralnu obvezu prema Hrvatima koji žive izvan Republike Hrvatske, i ja bih u ime predlagatelja želio naglasiti da se po prvi puta u ovih 20 godina radi o zakonu, o pristupu koji na sveobuhvatan način sustavno, strukturirano, ali i realno definira ovu problematiku. Po prvi puta jasno zakonski definiramo posebnosti koje Republika Hrvatska razvija u odnosu prema Hrvatima koji žive u Bosni i Hercegovini, prema Hrvatima koji su manjina u europskim zemljama i prema Hrvatima koji su dijaspora ili u europskim ili u zemljama svijeta u koje su odlazili tijekom proteklih više stotina godina. Mogu podržati gotovo sve što sam čuo u raspravi, što se tiče Hrvata koji žive u Bosni i Hercegovini, oni su tamo konstitutivni narod, oni moraju biti jednakopravni narod, i obaveza je bilo koje Vlade Republike Hrvatske da podupire njihova nastojanja da osiguraju svoju konstitutivnost, da osiguraju svoju jednakopravnost, ne samo na papiru, ne samo u dokumentima, već i u stvarnom životu u njihovoj političkoj zastupljenosti, u njihovoj zastupljenosti u sredstvima javnog informiranja, u kulturi, znanosti, športu, zdravstvu i svim ostalim segmentima društva i država. Ta bitka traje, ona nije dobijena, ali nije ni izgubljena. Hrvati jesu brojčano najmanji, ali iza njih stoji i moralno pravo na jednakopravnost i konstitutivnost, ali isto tako i politika Republike Hrvatske, posebno će naša potpora ojačati ulaskom Republike Hrvatske u Europsku uniju, i upravo tu i vidimo najjaču šansu za poboljšanje pozicije Hrvata u Bosni i Hercegovini, jer upravo oni kao konstitutivni narod koji bi trebao predstavljati i najjači element, najjači konstitutivni narod koji se zalaže upravo za europske vrijednosti, po našem je mišljenju i najjača, i najveća šansa za Hrvate u Bosni i Hercegovini. Hrvatska Vlada i hrvatska diplomacija činit će sve što je u našoj moći kako bismo pomogli da status Hrvata u Bosni i Hercegovini bude bolji, mi smo u stalnom kontaktu sa svim važnim protagonistima međunarodne zajednice, bitno je znati kada se govori o položaju Hrvata u Bosni i Hercegovini, ali i o Bosni i Hercegovini u cjelini, da o tome kako će biti riješena situacija u toj zemlji ne postoji konsenzus među glavnim predstavnicima međunarodne zajednice, što u mnogome otežava onda i pronalaženje konačnog rješenja. Ali još jednom želim ponoviti Republika Hrvatska čvrsto stoji iza Hrvata u Bosni i Hercegovini, čvrsto stoji iza njihove borbe za jednakopravnost, konstitutivnost koja neće biti samo formalna, nego će biti stvarna i vidljiva u svakodnevnom životu. Što se tiče Hrvata koji su manjina u susjednim zemljama i u nekim drugim europskim zemljama, imamo potpisane ugovore sa gotovo svim zemljama u kojima Hrvati žive o zaštiti manjina, u nekim zemljama situacijama je zaista izvrsna, mi kao država možemo svojim primjerom svakodnevno pokazivati da nam je briga za manjine zaista jedan od prioriteta, i imamo moralno pravo tražiti od drugih zemalja da se jednako tako ponašaju prema Hrvatima. Naš je cilj u idućem razdoblju da se osigura manjinski status Hrvata u Sloveniji i na Kosovu, a isto tako da se prava Hrvata u njihovoj punini poštuju i u Republici Srbiji, što na žalost svjedočimo u zadnjih nekoliko tjedana, posebno vezano za popis stanovništva, da se nalaze pod kontinuiranim pritiskom, da su izloženi i fizičkom nasilju, i nadam se da će se ta situacija vremenom mijenjati. Sa svoje strane činit ćemo sve da tako i bude. Što se tiče Hrvata koji su dijaspora, pada mi prvo na pamet ono što se događalo početkom ovog tjedna, imali smo jedan veliki ekonomski forum i osobno sam sudjelovao u panelu koji je bio posvećen ulaganjima Hrvata koji žive izvan Hrvatske. Na tom panelu sudjelovali su neki od najistaknutijih pripadnika našeg naroda koji su investirali u Hrvatsku, koji imaju planove investirati u Hrvatsku i netko je spomenuo od govornika da je iznimno važno raditi na gospodarskom jačanju Hrvatske komponente i u BiH, ali i u drugim zemljama gdje oni žive jer naravno da kroz gospodarstvo, kroz jaki gospodarski položaj Hrvata i njihova pozicija unutar društava i države u kojima jesu bit će jaka. Ponovio bih dakle još jednom da ćemo ulaskom RH u EU ojačati svoj međunarodni položaj, na taj način ojačati i brigu za Hrvate koji žive u drugim zemljama izvan Hrvatske, da će naravno pozicioniranjem Hrvatske i punopravnim članstvom u EU jačati i atraktivnost za povratak Hrvata koji žive izvan Hrvatske jačanjem životnog standarda, jačanjem međunarodnog ugleda, svekoliki napredak RH sasvim sigurno bit će dobar magnet koji će privući jedan dio naših ljudi da se vrate u RH. Zahvaljujem se svima na raspravi. Žao mi je što danas u toj raspravi nisu sudjelovali i predstavnici SDP-a, HNS-a i ostalih stranaka koje su očito svoje partikularne stranačke interese stavili ispred ovog velikog nacionalnog interesa, koji su svoje partikularne stranačke interese stavili iznad brige za zaštitu pozicije i interese Hrvata koji žive izvan RH, ali onda neka se ne ljute kada će to pobuditi i neke asocijacije na vremena u kojima su Hrvate koji su živjeli izvan Hrvatske doživljavali kao neprijatelje i one koje su smatrali ljudima koji nisu dobrodošli u Hrvatskoj i koje su smatrali na neki način i svojim neprijateljima. Ja vjerujem da tako danas nije, ali svojim primjerom nažalost uputili su jednu poruku koja svakako nije dobra niti za nas koji smo ovdje, ali niti za Hrvate koji žive izvan Hrvatske. Hvala vam lijepo još jedanputa i uvjeren sam da će Hrvatski sabor velikom većinom glasova dati potporu ovom zakonu. Hvala lijepo. . [[Pljesak.]]
Hvala potpredsjedniku i ministru gospodinu Jandrokoviću. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu odgovarajući uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Ovo je bilo drugo čitanje, P.Z. br. 857. predlagatelj Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o odnosima Republike Hrvatske s Hrvatima izvan Republike Hrvatske. Molim uključimo se i glasujmo o Konačnom prijedlogu zakona. Rezultat. Jednoglasno 77 glasova i ovo mi je posebno drago. Prihvaćen je Konačni prijedlog zakona.