Prelazimo na prvu točku. To je: - Izvješće o radu Državne ureda za reviziju za 2011. i Izvješće o obavljenim revizijama Podnositelj izvješća je Državni ured za reviziju RH na temelju članka 9. Zakona o Državnom uredu za reviziju. Materijale ste primili u pretince, a određeni broj primjeraka izvješća o obavljenoj reviziji lokalne, područne (regionalne) samouprave podijeljene po klubovima zastupnika. Raspravu su proveli Odbor za financije i državni proračun, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu, Odbor za obranu, Odbor za pravosuđe, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Vlada je dostavila mišljenje. Pitam, želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Izvolite. Gospodin Ivan Klešić glavni državni revizor.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. Sve vas lijepo pozdravljam i prije svega čestitam svima vama na izboru za zastupnike u ovom Visokom domu. Prema zakonu glavni državni revizor izvješćuje Hrvatski sabor jednom godišnje o radu Ureda. Unošenjem odredbi o samostalnosti i neovisnosti u Ustav Republike Hrvatske Ured je dobio još značajniju ulogu te pravni i društveni autoritet. U duhu odredbi Ustava o samostalnosti i neovisnosti u 2011. godini donesen je i novi Zakon o Državnom uredu za reviziju kojim su preciznije i sveobuhvatno razrađene odredbe o nadležnosti, organizaciji i načinu rada Ureda. Nadležnost Ureda je usklađena s međunarodnim standardima, smjernicama Europske unije i s dobrom praksom institucija državne revizije u drugim razvijenim europskim zemljama. Redefinirana uloga i položaj Državnog ureda za reviziju usklađeni su s preporukama i obvezama preuzetim u pregovaračkom procesu pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Ovdje naglašavam da kao i u većini razvijenih demokratskih zemalja i u Republici Hrvatskoj Državna revizija nema ovlasti za poduzimanje kaznenih mjera ili sankcija, niti mehanizme prisile. To je u nadležnosti drugih državnih institucija koje imaju više mehanizama za pokretanje pitanja odgovornosti. Uloga Državne revizije je dominantno preventivna, a revizijska izvješća su generatori promjena načina korištenja javnih sredstava. Osim objektivnog utvrđivanja činjenica o poslovanju subjekata, te davanju naloga i preporuka za poboljšanje njihovog poslovanja zadaća Ureda je i izvijestiti Hrvatski sabor i hrvatsku javnost o načinu raspolaganja javnim sredstvima. Nakon dostave izvješća Hrvatskom saboru izvješća su dostupna i javnosti putem web stranica Ureda gdje svatko, dakle može pročitati što ga zanima. Važno je napomenuti da Ured kroz objavljivanje pojedinačnih i godišnjih izvješća o obavljenim revizijama nastoji rezultat revizija što više približiti javnosti. Time se ispunjava jedna od važnih zadaća Državne revizije u svim demokratskim sustavima, a to je jačanje svijesti, te povećanje odgovornosti i transparentnosti pri korištenju javnih sredstava. Za obavljanje poslova iz svoje nadležnosti Ured samostalno donosi godišnji program i plan rada kojim se utvrđuju subjekti revizija. Programom i planom rada za 2011. godinu su obuhvaćeni svi subjekti za koje je odredbama Zakona o Državnom uredu za reviziju i Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata propisana obveza godišnje revizije. Za odabir drugih subjekata revizije primijenjeni su sljedeći kriteriji. Prvo procjena rizika, drugo financijska značajnost, treće rezultati prethodne revizije, te prikupljanje informacije o poslovanju subjekata. U ovom izvještajnom razdoblju Ured je obavio 832 revizije. Financijskom revizijom je obuhvaćeno 527 subjekata, a za druge subjekte obavljen je uvid u financijske izvještaje. Revidirana su i javna sredstva u iznosu 178 milijardi kuna od čega se 160 milijardi ili 90% odnosni na proračunska sredstva državnog ili lokalnih proračuna. U okviru proračunskih sredstava prihodi državnog proračuna iznosili su 137 milijardi kuna ili 86%. Prihodi Grada Zagreba 6,9 milijardi kuna dok su prihodi svih drugih lokalnih jedinica iznosili nešto manje od 16 milijardi kuna. Osim proračunskih sredstava revizijskim postupcima su obuhvaćena i druga javna sredstva u iznosu 18,3 milijarde kuna. Odnosi se na prihode neprofitnih organizacija i trgovačkih društava u pretežitom vlasništvu Republike Hrvatske i lokalnih jedinica. Revizijom je utvrđeno da je ukupni dug države, naglašavam ovdje bez jamstava koncem 2010. godine iznosio 125 milijardi kuna 408 milijuna 089 tisuća 873 cijela 94 kune od čega je dugoročni dug 104 milijarde 689 milijuna 501 tisuća 224 cijela 74 kune, a kratkoročni dug, trezorski zapisi 20 milijardi 718 milijuna 588 tisuća 649 cijelih 20 kuna. Zajedno sa jamstvima koja se plaćaju na teret državnog proračuna dug je iznosio 133 milijarde i 595 milijuna ili točno 133 milijarde 594 milijuna 801 tisuća 668 cijelih 96 kuna, a dugoročni 112 milijardi 876 milijuna 213 tisuća 019 zarez 76 kuna, a kratkoročni 20 milijardi 718 milijuna 588 tisuća 649 cijelih 20 kuna. Računajući s jamstvima kao potencijalnim obvezama sveukupni dug je iznosio 182 milijarde, 189 milijuna 469 tisuća 688 cijelih 86 milijardi kuna. Ukupni dug koncem 2011. godine će biti poznat po završetku revizije Državnog proračuna za 2011. godinu a što će biti učinjeno do konca svibnja mjeseca ove godine. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici u 527 financijskih revizija koje su obavljene u ovom izvještajnom razdoblju za otklanjanje utvrđenih nepravilnosti Ured je dao 20935 naloga i preporuka. Područja u kojima su utvrđene najčešće nepravilnosti su otprilike kao i ranijih godina planiranje i računovodstveno poslovanje, prihodi, rashodi i javna nabava. Dozvolite mi da samo ukratko navedem najčešće nepravilnosti po ovim područjima. U okviru računovodstvenog poslovanja i dalje se odnose na popis imovine i obveza koji nije cjelovit, odnosno popisom se ne obuhvaća određena imovina i obveze, a podaci u poslovnim i pomoćnim knjigama nisu usklađeni. Nadalje, uočeno je da nije pridavano dovoljno pozornosti naplati prihoda, odnosno nisu poduzimane sve zakonske mjere za naplatu potraživanja. Rashodi su evidentirani u vrijeme kad su podmirene obveze, umjesto u vrijeme nastanka poslovnog događaja zbog čega se u poslovnim knjigama iskazuju samo rashodi koji su plaćeni, a obveze koje se odnose na rashode tekuće godine prenose se u sljedeću godinu. Revizijom je utvrđeno da rashodi nisu izvršeni u skladu s planiranim namjenama. Nepravilnosti su utvrđene i kod rashoda na području komunalnog gospodarstva koje imaju velik udjel u financiranju javnih potreba na lokalnoj razini. Vrijednosno značajna sredstva iz državnog proračuna se odnose na transfere pravnim i fizičkim osobama za financiranje određenih programa aktivnosti i projekata kod čega se ne obavlja kontrola namjenskog trošenja neposrednim uvidom ili su kontrole u potpunosti nedostatne. Revidirani subjekti su proveli bez postupaka javne nabave nabavu u vrijednosti 266,5 milijuna kuna. Revizijom postupaka javne nabave kojim su obuhvaćeni poslovi od planiranja do realizacije najčešće su utvrđene sljedeće nepravilnosti: nabava nije realno planirana u skladu sa stvarnim potrebama, plan nabave nije usklađen s Financijskim planom, dio nabave je proveden bez propisanih postupaka ili provedeni postupci nisu u skladu s propisima, korišten je pregovarački postupak bez prethodne objave iako nisu bili ispunjeni uvjeti za primjenu ovakvog načina nabave te je određena ugovorena roba ili usluge nisu isporučene ili su isporučene u većim količinama nego što je to ugovoreno. Općenito mogli bismo reći da je najveći broj nepravilnosti utvrđen kod subjekata kod kojih nije uspostavljen odgovarajući sustav unutarnjih kontrola, a na što je naš ured posebno upozoravao i duže vremena upozorava. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici prije, u tijeku i nakon provedbe revizija ured surađuje s pravosudnim i državnim tijelima. Suradnja obuhvaća razmjenu dokumenata i izvješća, odgovore na upite, zamolbe i podneske, davanje pojašnjenja te sudjelovanje na organiziranim sastancima u vezi sa predmetom revizije. U ovom izvještajnom razdoblju su razmjenjivani dokumenti i izvješća povezni s provedbom mjera iz Akcijskog plana uz Strategiju suzbijanja korupcije te s provedbom odredbi Ustava RH o nezastarijevanju kaznenih djela iz procesa pretvorbe i privatizacije. 74 predmeta smo obradili sa Državnim odvjetništvom i USKOK-om, 53 predmeta sa Ministarstvom unutarnjih poslova kriminalističkom policijom i 6 predmeta sa sudovima. Značajna je i međunarodna suradnja koju ured provodi kroz razmjenu stavova, iskustava i stručne literature, izobrazbu zaposlenika putem sudjelovanja na međunarodnim skupovima, seminarima te radionicama i programima. Ono s čim bih vas još želio upoznati su zadaci ureda u ovoj godini. U skladu sa odredbama Zakona o Državnom uredu za reviziju, Strateškim planom za razdoblje 2008. - 2012. godine i programom i Planom rada za 2012. godinu određeni su poslovi i zadaci u narednom izvještajnom razdoblju, a to su obaviti sve planirane revizije i pritom povećati broj revizija učinkovitosti što posebno naglašavam. Zatim, provoditi mjere i aktivnosti predviđene Akcijskim planom uz Strategiju suzbijanja korupcije, provoditi kontinuiranu izobrazbu državnih revizora s naglaskom na specijalizaciji za pojedina područja revizije i zatim razvijati suradnju s institucijama državne revizije zemalja u okviru EURO SAIL-a, INTO SAIL-a, a s ciljem poboljšanja kvalitete rada naših državnih revizora. Svima vama zahvaljujem na ovoj ukazanoj pozornosti. Ako će biti potrebno ja ću zajedno sa svojim suradnicima odgovarati na sva vaša pitanja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sad isto molim malo pažnje, malo pozornosti. Dakle, nisam rekao kada sam govorio o radu u iduća tri dana da ćemo sutra nakon što završimo sa osmom točkom glasovati o svih osam točaka tako da ćemo u petak glasovati, a prije toga rasprava, o ratifikaciji ugovora. Dakle, u petak ćemo imati samo na dnevnom redu ratifikaciju ugovora i glasovanje, a u četvrtak ćemo imati glasovanje o svih 8 točaka koje ćemo raspraviti danas i sutra. Hvala vam. … [[Upadica se ne razumije.]] Molim? … [[Upadica se ne razumije.]] A to je teško predvidjeti. Sad tražite malo nemoguće, ali samo vam kažem da je to plan. Vidjet ćemo kako će se stvari razvijati. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti svoje mišljenje? Nema potrebe. Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Izvolite. U ime Odbora za financije predsjednik odbora.
Uvaženi gospodine predsjedniče, glavni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege dobar vam dan. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na trećoj sjednici održanoj 14. veljače kao matični odbor Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu. Uvodni dio ste čuli od glavnog revizora to vam neću naravno ponavljati, ali ću istaknuti dio koji je bio na raspravi Odbora za financije i državni proračun. U raspravi na odboru pohvaljen je rad Državnog ureda za reviziju te je posebno naglašeno da Državni ured za reviziju od osnutka pa do danas dobivao visoke ocjene o svom radu u Hrvatskom saboru. Na osnovu podataka o revidiranim subjektima iz predmetnog izvješća može se zaključiti da je većina revidiranih subjekata uvažavala naloge i preporuke Državnog ureda za reviziju iz prethodnog revizijskog razdoblja te su navedeni nalozi i preporuke izvršeni ili su u postupku izvršenja od strane revidiranih subjekata. Međutim, istaknuto je mišljenje da Državni ured za reviziju i dalje mora inzistirati na podizanju kvalitete rada unutarnje kontrole kod većine revidiranih subjekata. Također, treba i dalje nalagati revidiranim subjektima da se pridržavaju odredbi Zakona o javnoj nabavi budući ima dosta propusta u postupcima javne nabave. Treba razmotriti mogućnost određivanja sankcija za one revidirane subjekte koji iz godine u godinu ponavljaju određene prekršaje i ne realiziraju naloge i preporuke Državnog ureda za reviziju. Državni ured za reviziju trebao bi u narednom razdoblju istaknuto je u raspravi provesti više revizija učinkovitosti i organizacija u javnom sektoru, posebno onih gdje se procjenjuje mogućnost ostvarivanja velikih ušteda, povećanje prihoda odnosno smanjenje rashoda. Naime, revizijom učinkovitosti revidiranih subjekata dobiva se relevantna informacija o tome da li revidirani subjekti posluju ekonomično, učinkovito, svrsishodno u ispunjenju svojih funkcija te da li namjenski troše novac poreznih obveznika. Nakon provedene rasprave Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu i izvješća o obavljenim revizijama. Hvala.
Hvala lijepa. Ostali odbori? Ne. Otvaram raspravu. I prvi riječ ima u ime Kluba zastupnika Hrvatski laburista gospodin Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege. Za uvod samo nekoliko podataka iz obilnog materijala koji je Ured Državne revizije i ove godine dao pred nas. Dakle, u godini dana napravili su za 2010. 832 pregleda nadzora, ili revizorskih postupaka od čega 527 revizija, 291 uvid u proračune i financijska izvješća lokalne samouprave i 12 financijska izvješća izvanparlamentarnih stranaka. O ovih 527 revizija kao zaključni čin vrednovanja kvalitete rada onih koji su kontrolirali, nadzirali revidirali, dali su 77 bezuvjetnih mišljenja što znači da su našli jako dobru situaciju to je oko 14,5%. 447 je uvjetnih mišljenja skoro 85%, znači da su nađene nepravilnosti, propusti, aljkavosti koje jesu mimo zakona ali po njihovoj ocjeni nisu utjecale na iskazane rezultate rukovođenja odnosno poslovanja i tri nepovoljna mišljenja, to je najgora ocjena Državne revizije. I u uvodu je bilo rečeno da su u tom postupku revizije dali 2935 naloga i preporuka. Ovi nalozi i preporuke bi bi ih tretiralo kao pomoć ili odgojna mjera odgovornim osobama u institucijama odnosno fondovima odnosno poduzećima koji su oni kontrolirali. TA brojka naloga i preporuka u 2010. je veća no što je bila godinu dana ranije, no zašto je ona bitna obrazložit ću kasnije. 2043 takvih naloga i preporuka iz 2009. kada su došli ponovno kod tih istih 901 je izvršena ili po njima je postupljeno 124 piše da je u postupku a 1018 ili skoro 50% preporuka i naloga državne revizije nije izvršeno. 1018 ili točnije 49,8% naloga i preporuka državne revizije kod ovih subjekata nakon godinu dana nije izvršeno. Čemu nalog i preporuka državne revizije ako nikoga ne obvezuje. Smisao i revizije a posebice rasprave o njihovim nalazima u Saboru, imat ćemo samo ako zadovoljimo, po meni i po stanovištu Kluba Hrvatskih laburista dvije bitne činjenice, tri npovoljna nalaza ili mišljenja. Općina Velika Kopanica, dječji vrtić Čakovec i ekonomski fakultet Zagreb. Dakle, od 527 revizija u općini Velika Kopanica, dječjem vrtiću Čakovec i ekonomskom fakultetu Zagreb pronašli su takvo stanje da nisu mogli dati ni prolaznu ocjenu. S obzirom da znam da ured Državne revizije u toliko postupka i završetku postupka revizije u takvim slučajevima u svojim nalazima izvješćuje Državno odvjetništvo, dakle ti predmeti su u Državnom odvjetništvu, predložiti ćemo zaključak povodom ove točke i to je naš prvi prijedlog da od Državnog odvjetništva Republike Hrvatske zatražimo posebno izvješće o poduzetim radnjama u ova tri predmeta u kojem je Državna revizija dala nepovoljno mišljenje. Zašto? Tek kada dobijemo i dopunsku informaciju Državnog odvjetništva moći ćemo ocijeniti ne samo što se dogodilo i zašto nego da li su poduzete mjere da odgovorne osobe budu sankcionirane i kažnjene ako se na kraju postupka se to dokaže i drugo da mišljenje a posebice nepovoljno mišljenje ureda državne revizije bude nešto čega će se bojati svi koji podliježu državnoj reviziji. Ne znam da li je netko od vas prolistao ili pročitao svih 8 tisuća stranica, ako se ne varam da je 8 tisuća stranica, ja vjerujem da nije, ja priznam da nisam sve, i što se događa kada jedno tako važno neovisno tijelo kao što je državna revizija takvo značajnim institucijama kao što je Ekonomski fakultet da nepovoljno mišljenje i to prođe da nestane iz medija političkih rasprava i mi u Saboru samo usvajanjem ovog Izvješća ćemo konstatirati da su oni dobili nepovoljno mišljenje, dok ne dođe posebno izvješće Državnog odvjetništva mi ne znam o sudbinu što se kasnije događalo. Ja vas molim i apeliram da taj prijedlog zaključka prihvatite jer smo unazad 8 godina nekoliko puta tako postupili i napravili i pokazalo se dobrim, jer je to s jedne strane utjecalo na brzinu rada Državnog odvjetništva, ali s druge strane ozbiljnijeg shvaćanja onoga što radi Državna revizija. Pretpostavljam da su oni ocijenili da u tim tri subjekta koja su oni nadzirali ima elemenata kaznenog djela. Sve te tri institucije raspolažu javnim novcem i oni nisu muljali sa papirima ili imaginarnim stvarima nego sa javnim novcem. I zbog toga je drugi razlog zahtijevanja posebnog izvješća Državnog odvjetništva izuzetno bitan. Drugi blok uvjetna mišljenja. Koncentrirao sam se samo na državni proračun i korisnike državnog proračuna jel bi previše toga morao napraviti. I kada sam pogledao kod koga je i za 2010. dato uvjetno mišljenje, došao sam do popisa da postoje dio korisnika državnog proračuna i neka ministarstva koja su abonenti, koja su se pretplatili na uvjetna mišljenja. 8 godina unazad taj popis uvjetnih mišljenja državnog proračuna i korisnika je manje-više isti. Agencija za pravni promet i posredovanje nekretninama, Hrvatski zavod za zdravstveno osiguranje, Porezna uprava, Ministarstvo gospodarstvo rada i poduzetništva, Ministarstvo kulture, Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, Ministarstvo obrane, Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, Ministarstvo pravosuđa, Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i regionalnog gospodarstva, Ministarstvo turizma, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi, Ministarstvo obrazovanja, znanosti i sporta. Oni kao da su se pretplatili kao što imaju vjerojatno pretplatu na Vjesnik, tako su se pretplatili na uvjetna mišljenja Ureda državne revizije. Mi sada o ovome raspravljamo za 2010. U međuvremenu je došlo do smjene vlasti. Pitati prethodnu vladu što je napravila kada je čula i vidjela ovakve nalaze je i formalno nemoguće. Pitati sadašnju Vladu što će napraviti povodom tih uvjetnih mišljenja je bezveze jer je prvi ešalon odgovornih kadrova rukovoditelja, šefova, zamjenika pomoćnika, namjesnika razriješeno. To su sada sve drugi ljudi. Dakle, u čudnoj smo situaciji da razmatramo, čitamo, odgovornost bivše vlade koja se o tome nije oglašavala, pa bi zbog toga naš drugi zaključak bio vezan upravo na njih. Otprilike bi glasio da Hrvatski sabor zadužuje Vladu da u roku najkasnije 6 mjeseci utvrdi odgovorne osobe i poduzete mjere odgovornosti kod državnog proračuna i korisnika državnog proračuna kod kojih je Državna revizija pronašla da nisu izvršene preporuke i nalozi izdani u 2009., a nađeni u 2010. radi značaja. U 2009. kod njih je izdano ukupno 85 naloga i preporuka, poskupljeno je po njih 37, 20 je bilo u toku, a nije postupljeno čak po 28 naloga Državne revizije. Kako je moguće da u sustavu ministarstva korisnika državnog proračuna postoje ljudi za koje se ne zna ni tko su, a nikada nikoga nismo čuli da je bio sankcioniran koji nije proveo nalog i preporuku Državne revizije. 28 naloga Državne revizije nije izvršen, ni nakon godine dana ponovnog pregleda. Ova Vlada ako prihvatite naš prijedlog, mora utvrditi gdje je to bilo, tko su bile odgovorne osobe i tko su odgovorne osobe i sankcionirati takvo ponašanje bez obzira o kojem rangu službenika ili dužnosnika se radi. U protivnom je ova posao Ureda državne revizije i posao rasprave u Saboru će se pretvoriti u konstatiranje statistike i konstatiranje da Ured državne revizije već godinama dobiva pohvale za svoj rad. Pa ako ih hvalimo za njihov rad i vidimo najslabije točke sustave, a to su nepovoljna mišljenja, i s druge strane nepostupanje po njihovim nalozima i preporukama i to samo prihvatimo kao činjenicu bez poduzimanja bilo kakvih dopunskih radnji, onda obeshrabrujemo i njih u njihovom poslu jer je vidljivo što god oni naprave i kažu nikoga na ništa ne obavezuje. Radi se dakle i o elementu političke odgovornosti onih koji upravljaju značajnim državnim resorima i poruka Saboru njima da preporuke i naloge Ureda državne revizije moraju izvršavati. Ako pak smatraju da Ured državne revizije nije u pravu, postoji pravorijek i postupak kako se to osporava ili dokazuje da Državna revizija ne zna raditi svoj posao. Ali ja nisam čuo ni za jedan takav postupak, pa je bilo koje tijelo državne vlasti podložno reviziji ušlo u osporavanje i dobilo spor protiv Ureda državne revizije i dokazalo da oni nisu u pravu. I završavam sa apelom i pomoći. Dobit ćemo uskoro izvješća i za 2011. koja će u sebi opet sadržavati nalaze bivše vlasti. Imamo sada prigodu ako sada prihvatite ta dva naša prijedloga zaključka da i Državno odvjetništvo i Državna revizija dobije veći ugled među onima koji nadziru i revidiraju i da se pošalje jasna politička poruka iz ove dvorane. Nitko neće proći nekažnjeno kod koga Državna revizija da nepovoljno mišljenje i nitko neće proći nekažnjeno tko ne ispunjava naloge i preporuke Državne revizije. To su ciljevi naših zaključaka i molim da nam pomognete u tome da svi zajedno pomognemo boljem radu Državne revizije. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, glavni državni revizore, kolegice i kolege. Dakle, u ime kluba HNS-a uvodno naše stajalište i polazište je naravno samostalnost i neovisnost Ureda državne revizije. Druga konkretna jasna činjenica je da je Državna revizija sa nešto manje od 300 uposlenih napravila jedan velik posao, posao u kojem je obavila više od 832 revizije i to posebno u segmentu financijskih revizija, revizija financijskih izvješća poslovanja i uvida u financijska izvješća što lokalne samouprave što parlamentarnih ili neparlamentarnih stranaka i nezavisnih zastupnika. Također u ovom Izvješću razvidno je da je po pitanju učinkovitosti što upravljanja poslovnim prostorima javne nabave napravljene samo dvije – učinkovitost revizije i učinkovitosti. I to je jedan od prvih segmenata i stavova kluba HNS-a da je premalo. U današnje vrijeme neovisno o neovisnosti i neovisno o samostalnosti Ureda državne revizije Državna revizija mora raditi i živit na način kako očekuju građani Republike Hrvatske, ne samo politika. Državna revizija samostalno planira svoj rad, samostalno određuje što i kako i kome će da to tako kažem pokucati na vrata. Državna revizija po zakonu je obavezna samo napravit izvješće o proračunu, reviziji proračuna do 1. lipnja svake godine za prethodnu. Ona može i ne mora prihvatiti određene preporuke Hrvatskog sabora, ovog Visokog doma šta i kako da radi ili unaprijedi ili da obuhvati. Međutim, stav je Hrvatske narodne stranke da s obzirom da revizija u svom fundamentu obuhvaća ocjenu o djelotvornosti i ekonomičnosti obavljanja djelatnosti, osim zakonitosti obavljanja tog posla, te davanja ocjene učinkovitosti ostvarenja ciljeva poslovanja ili ciljeva pojedinih financijskih transakcija ili programa ključno je i potrebito da se revizija učinkovitosti radi češće, više i to posebno u onim segmentima u kojima je i javnost ne samo politika prepoznala probleme, u kojima se jako velik proračunski novac troši. Da li je to kroz poljoprivredu, da li su to javne nabave Hrvatskih elektroprivrede, Hrvatskih željeznica, učinkovitost i analiza učinkovitosti ključna što za Vladu i ovaj Visoki dom, što za javnost, a što za samu efikasnost. To su učinkovitosti su i standardi Europske unije ne samo želja, naputak i stav Hrvatske narodne stranke. To su standardi koji određuju i unapređuju rad javnog sektora u kojem Državna revizija koji po našem stavu ovaj posao koji rade, koji su radili do sada rade odlično samo ga moraju još proširiti i biti proaktivni baš u onom segmentu koje današnje vrijeme i buduće vrijeme traži. Druga ključna stavka u ovome Izvješću koje je obilato i koje je opširno i koje je sustavno, ali naravno u ovom kratkom periodu u ime kluba teško je sagledati, odnosno nema dovoljno vremena analizirati ali zbog toga ističem i drugu ključnu stavku, a to je da je od ukupno 2043. Naloga ili preporuka po pitanju revizija na 1018 ili 49,8% nije postupljeno. Već je nešto govoreno o tome. To je loše, to je slabo, to je nedovoljno i to je nešto što i izvršna vlast a i ovaj Visoki dom moraju reagirati i osigurati uvjete, da kad se napravi kvalitetna revizija da se ne može dogodit da ta revizija bude mrtvo slovo na papiru bez posljedica, a da život ide dalje i da se to izvješće donese i čeka sljedeće i nikom ništa. Proaktivna politika Državne revizije u učinkovitosti je smatramo ključna, ključna je ne zbog javnosti, ali i zbog potrebe današnjice da bi što kvalitetnije i izvršna vlast ali i ovaj Visoki dom donosio određene odluke i unapređivao, a i da se sredstva koriste apsolutno ispravno kako treba. Kao što sam rekao Klub Hrvatske narodne stranke podržat će ovo Izvješće sa ovim naputkom i stavom da se učinkovitost mora uvesti kontinuirano u sve one segmente potrošnje posebno u javnom sektoru radi kvalitetnijeg upravljanja općim dobrom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, gospodin zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani glavni državni revizore. Dopustite mi da na početku ove rasprave u ime Kluba zastupnika SDP-a pozdravim požrtvovan i predan rad Državnog ureda za reviziju koji je tijekom 2011. godine obavio 527 financijskih revizija, odnosno 18,7% više revizija u odnosu na 2010. godinu, te koji je u sklopu obavljenih revizija izdao 2935. naloga i preporuka, odnosno 43% više nego u 2010. godini. Kao što smo čuli od kolega iz HNS-a i Klub zastupnika SDP-a će Izvješće Državne revizije prihvatiti, budući je očito da je isto plod stručnog rada i da na iscrpan, precizan i potpun način prikazuje stanje u kojem se Republika Hrvatska danas nalazi. Međutim, iako za rad Državne revizije možemo imati hvale i pohvale ono što se u tom nalazu, odnosno ono što se u Izvješću nalazi mora nas zabrinuti. Iz navedenog Izvješća vidljivo je da je naša država u 2010. godini ne samo nastavila poslovati loše kao u prethodnim godinama već je vidljivo da je došlo do dodatnog pogoršanja. Naime, broj bezuvjetnih mišljenja, dakle broj onih kontroliranih subjekata koji su poslovali u skladu sa zakonima i drugim propisima Republike Hrvatske smanjen je sa 15,3 na 14,6%. Iako se radi o malenom smanjenju ono ukazuje na ono što je Klub zastupnika SDP-a ukazao u izlaganju prije godinu dana, a to je da psi laju, a karavane prolaze. Ili u našem slučaju da Državna revizija uporno ukazuje na nepravilnosti, a da se na to nitko ne obazire. Ovakav je stav izvršne vlasti prema nalazima i uputama Državne revizije posebno vidljiv iz činjenice da su kontrolirani subjekti od 2043 naloga i preporuka Državne revizije postupili samo po njih 901, da su započeli postupati po njih 124, a da nisu postupili u čak 1018 slučajeva. Dakle, od 2043 naloga i preporuka subjekti koji su tijekom 2009. godine kršili zakone i propise RH odbili su ispraviti svoje postupanje u 50% slučajeva. Takvo nas stanje mora zabrinuti te nas mora natjerati da se zapitamo zbog čega uopće provodimo reviziju kada se iz ovakvog postupanja kontroliranih subjekata stječe dojam da se na rad Državne revizije nitko ne osvrće. Ovakvo je stanje bilo posebno zabrinjavajuće na razini državnog proračuna i proračunskih korisnika. Da pojasnim, radi se o ministarstvima i drugim središnjim državnim tijelima. Za razliku od Izvješća za 2010. godinu koje nije bilo sjajno broj kontroliranih subjekata na državnoj razini koji je dobio bezuvjetno, dakle pozitivno mišljenje je sa 12 pao na njih 10. Dakle, od kontroliranih ministarstava i drugih središnjih tijela državne uprave samo njih 10 je poslovalo zakonito. Posebno zabrinjava što se među subjektima koji su dobili uvjetno mišljenje ponovno nalazi Porezna uprava kojoj je zadaća upravo da kontrolira da li mi građani RH uredno poslujemo i uredno prijavljujemo i plaćamo poreze. A upravo su u toj Poreznoj upravi primjerice tijekom 2010. godine bez primjene propisanih postupaka javne nabave u jednom slučaju pribavljene usluge u iznosu od 99 milijuna kuna. Kolege su prije mene navele koja su sva ministarstva poslovala protivno zakonima pa nema to potrebe ponavljati, ali ostaje činjenica da je više od pola ministarstava u sastavu bivše Vlade poslovalo nezakonito. Nezakonitost rada središnjih tijela državne uprave vidljiva je i u slučaju davanja državnih jamstava. Prema odredbama članka 31. Zakona o izvršavanju Državnog proračuna RH za 2010. godinu godišnja vrijednost novih financijskih jamstava je utvrđena u iznosu od 4 milijarde i 900 milijuna kuna, a izdano je 8 milijardi i 43 milijuna jamstava što je za 3 milijarde i 143 milijuna kuna više nego što je zakonom dopušteno. Situacija sa zakonitošću nažalost još je i gora u jedinicama lokalne samouprave i to bez obzira na stranačku pripadnost vodstva pojedinog tijela lokalne samouprave. Takva je situacija donekle razumljiva kada se uzme u obzir činjenica da jedinice lokalne samouprave ipak ne raspolažu sa tolikom količinom stručnih kadrova kao što je to u državi i u državnim ministarstvima, međutim ne možemo zanemariti činjenicu da su upravo jedinice lokalne samouprave te koje generiraju nepostupanje po uputama i napucima državne revizije. I to se svakako mora promijeniti. Budući će se moji kolege u pojedinačnim raspravama osvrnuti i o nalazima Državne revizije po pojedinim područjima ja ću se u ovom izlaganju posvetiti jednom poglavlju koje smatramo posebno problematičnim. Naime, iz Izvješća je jasno vidljivo da je kod gotovo svih subjekata kod kojih je izraženo uvjetno mišljenje problem bio postupanje u skladu s propisima koji reguliraju javnu nabavu. Takvo je postupanje zabrinjavajuće kada se uzme u obzir da je upravo javna nabava kada se provodi na zakonit i ispravan način najveća i najjača brana korupciji, nepotizmu i svim onim negativnim pojavama u našem društvu kojima smo bili svjedoci u posljednjih 8 godina. Stoga, pozivam sve kojih se ovaj izvještaj tiče da ulože dodatne napore kako bi se propisi iz područja javne nabave počeli provoditi. Također, a tu se slažem sa kolegama iz stranke Hrvatskih laburista, budući se ovo izvješće dostavlja, odnosno ono je dostupno i Državnom odvjetništvu RH smatramo da bi bilo dobro da nas se izvijesti na koji način Državno odvjetništvo je postupilo po prethodnim izvještajima, odnosno na koji su način sankcionirani učestali kršitelji zakona, a sve kako se trud, rad, a pogotovo sredstva uložena u stvaranje ovih izvještaja državne revizije kako sve to ne bi ostalo samo mrtvo slovo na papiru. Zaključit ću ovu raspravu sa jednom porukom. Kada netko počne obavljati novi posao, kada počne s radom on može učiti o tome kako se posao radi na način da prouči ispravne i dobre primjere ili na način da prouči loše, neispravne pa bio bih slobodan reći i štetne primjere. Ovaj izvještaj Državni revizije udžbenik je loše prakse i skup primjera kako državu ne treba voditi. Stoga pozivam sve župane, gradonačelnike i načelnike, sve direktore i članove uprave, a posebno sve ministre i druge čelnike središnjih upravnih tijela da prouče ovaj izvještaj, posebno u onom dijelu koji pokriva područje njihova rada. Ako to učine naučit će kako se ne smije raditi i koje greške u svojem radu ne smiju činiti. Također, naučit će kako se vodi državu na korist svih, a ne samo nekih. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Gospodin zastupnik Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Kolega u ime kluba SDP-a je rekao da Porezna uprava nije provela nabavu za nabavku 99 milijuna kuna. Sad ja postavljam i Državnoj reviziji i svima nama pitanje kako možete provesti javnu nabavu za uslugu koju može raditi samo jedna tvrtka u Hrvatskoj? Postavljam vam pitanje što se događa od 01.01. ove godine jer opet ta tvrtka radi poslove za Poreznu upravu, a ugovor je istekao sa 31.12.? Mislim da nije dobro klasificirati neke stvari koje naprosto nisu točne. Dajmo novce Poreznoj upravi da napravi vlastiti informatički sustav i onda nećemo morati raspisivati natječaje jer ovaj posao može raditi jedino APIS i nitko ga u Hrvatskoj ne može raditi drugi. I prema tome, kako možete raspisati javni natječaj za nešto što nitko drugi ne može raditi? A APIS je tvrtka u vlasništvu Grada Zagreba i Republike Hrvatske 50-50. Mislim to je nešto što je činjenica i tu činjenicu treba ovdje reći, a ne reći da Porezna uprava je nabavila usluge za 99 milijuna kuna, a da nije raspisala javni natječaj. To naprosto nije istina. Raspisati javni natječaj, a znate da vam se nitko drugi ne može javiti na taj javni natječaj osim APIS-a je najobičnija farsa.
Hvala lijepa. Ja sad nemam pravo na ispravak netočnog navoda, ali imam pravo reći da je vlasništvo APIS-a 51% državno, a 49% grada. Hvala. Gospođa zastupnica Dalić Martina u ime kluba HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine Klešić glavni državni revizor pa ja bih željela u biti usmjeriti svoju raspravu na dvije bitne točke, barem bitne točke koje se meni čine vezano uz ovo izvješće. Jedno je pitanje ispunjavanja preporuka. Mislim da je način djelovanja revizije i smisao djelovanja revizije u bilo kojem poslovnom subjektu, bio on državnog karaktera ili privatnog, da se preporuke revizije provedu i da se ispravi odgovarajući nedostaci. I to je proces koji se ponavlja svake godine i stoga bih se i u ime kluba HDZ-a založila za to da Državna revizija i inzistira i da se različitim drugim mehanizmima osigura što veći stupanj poštivanja preporuka Državne revizije jer one su usmjerene i jesu instrument da se poboljša i urednost proceduralnog postupanja i financijskog i materijalnog postupanja u sferi javne nabave. Međutim, dozvolite da netko tko je bio sa druge strane odnosa sa Državnom revizijom ali i odnosa sa privatnim revizorima u privatnom sektoru, kažem da postoji jedan proces u kojem se u izvješću Državne revizije ne govori puno ili ne govori ništa, a vrlo je bitan mislim za učinkovito postupanje i državne revizije i rad državnih revizora a to je proces njihovog kontinuiranog usavršavanja, proces njihovog kontinuiranog obrazovanja, kako bi mogli što kvalitetnije i što bolje obavljati svoj posao. Jer smisao je posla kojeg obavlja nekoliko stotina ljudi u državnoj reviziji nadgledati poslove više desetaka tisuća osoba po javnim poduzećima i po ministarstvima. To je ambiciozan zadatak, za njega treba imati različita složena i ne tako jednostavna znanja koja kontinuirano treba usavršavati i unapređivati, kako bi dolazilo što manje do situacija jedne koju je spomenuo i zastupnik Šuker a to je da neke od preporuka nisu provedive u praksi. Nije provedivo u praksi nabaviti informatički sustav porezne uprave javnom nabavom osim ako nismo odlučili izgraditi novi porezni sustav koji košta više desetaka milijuna kuna i onda će ta javna nabava se obaviti jednom. Neke informatičko i tehničke usluge obavljaju samo jedna tvrtka na svijetu IBM i to tražimo javnom nabavom, dakle, željela bih vam skrenuti pozornost gospodine državni revizori da neke od preporuka koje državni revizori daju ponekad ih i nije moguće provesti. Zbog prirode poslovanja, ne bih na taj način željela niti malo umanjiti potrebu da se preporuke provode jer moguće je i dopuštam da ima i aljkavosti po ministarstvima jer postotak neprovedenih preporuka je složila bih se, dosta visok. Ali imajući to u vidu predložila bih i založila bih se za to da u radu Državne revizije se poboljša onaj aspekt koji će državnim revizorima omogućiti da što bolje i što kvalitetnije sagledavaju stvarna zbivanja u tim ministarstvima a to je kroz različite metode obrazovanja, usavršavanja i to je sigurno jedan segment gdje bi u ime Hrvatske demokratske zajednice se željela založiti da državni ured za reviziju na tome inzistira i takve aktivnosti proširuje jer one su sigurno na korist i samog ureda ali i vrlo važnoga posla kojeg obavlja. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba IDS-a gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, predstavnici Vlade, glavni državni revizore, uvažena gospodo zastupnici. Dozvolite mi najprije da citiram ovo sa strane 1. gdje se kaže da u ovom Izvješću Ured je planirano obavio 832 revizije, pa se onda kaže "financijska izvješća obavljena su za Državni proračun i 23 korisnika Državnog proračuna, 258 lokalnih jedinica, 42 korisnika proračuna, 55 trgovačkih društava u većinskom vlasništvu države i lokalnih jedinica, 10 neprofitnih organizacija, 11 parlamentarnih političkih stranaka, 4 nezavisna zastupnika, 5 projekata" itd. Jasno je da je ovdje riječ o obilnom poslu, koliko je to obilan posao svjedoči da baš svaku jedinicu lokalne samouprave nije moguće revidirati svake godine, da svako trgovačko društvo u vlasništvu bilo države, bilo lokalne samouprave, nije moguće revidirati svake godine, nadasve to je jedan odgovoran posao, to je nezahvalan posao, ali s druge strane ove revizije razumljivo izuzetno puno svim nama govore. Dakle, na primjer ovdje na strani 3. je rečeno da ukupni dug države bez jamstava koncem 2010. je evidentiran u iznosu 125,4 milijarde kuna, od čega je dugoročni dug od 104,6 milijardi kuna, kratkoročni trezorski zapisi 20,7 milijardi kuna, zajedno s jamstvima koje se plaćaju na teret državnog proračuna, dug je evidentiran u iznosu 133,5 milijardi kuna, računajući sa jamstvima kao potencijalnim obvezama, sveukupni dug iznosi 182,2 milijarde kuna. Nije da ne znamo u kakvim se prilikama Hrvatska nalazi ili kakve prilike nasljeđuje. Na strani 5. revizija lokalnih samouprava ili jedinica se kaže da u ovom izvještajnom razdoblju obavljanja financijska revizija u 285 lokalnih jedinica, o njihovim financijskim izvještajima i poslovanju izraženo 18 bezuvjetnih za tri županije, 10 gradova, 5 općina o čemu je nešto govorio i predstavnik Kluba SDP-a, dobili smo 266 uvjetnih za 18 županija, 112 gradova, 137 općina, te jedno nepovoljno mišljenje za općinu Veliku Kopanicu, pa onda se kaže u ukupnom revidiranom prihodu tih 285 lokalnih jedinica znači radilo se u iznosima od 20 milijardi kuna. Međutim, na što se ja želim ovom prilikom posebno osvrnuti, na ovo o čemu ću govoriti malo kasnije, to su ove revizije trgovačkih društava. Onda se ovdje kaže da u ovom izvještajnom razdoblju revizijom je obuhvaćeno 55 trgovačkih društava u kojem Republika Hrvatska ili lokalna jedinica imaju većinsko vlasništvo na dionicama udjelima od čega je 5 društva u većinskom državnom vlasništvu a 50 u vlasništvu lokalnih jedinica i onda se navodi koliko je dato bezuvjetnih odnosno uvjetnih mišljenja. E sada kada govorimo o reviziji trgovačkih društava mene posebno zanima revizija Hrvatske radiotelevizije. Ja tvrdim bez obzira što Hrvatskom radiotelevizijom vodim sudski spor već jedno 3 godine da je to najbolja Hrvatska televizija, ako ništa drugo barem je najotvorenija, međutim, pitanje je sljedeće sada, a oni su mene nakon jednog ovakvog izvješća tužili. DA li ja kao zastupnik, da li vi gospodo kao zastupnici, a pred nama nije samo izvješće Hrvatske radiotelevizije, nego brat bratu 822 revizije, znači da li mi bez straha od jednog sudskog progona možemo progovarati o izvješću državnog revizora, da ili ne. Zbog izjave iz 2009. da se na HRT-u može kupiti gotovo svaka emisija znači nakon ovakvog jednog izvješća, evo HRT me tuži za 110 tisuća kuna, vrijednost spora je premašila 200 tisuća kuna. U izvješću Državnog ureda za reviziju a ovdje imam i o HRT-u, ali neću sada previše to baš bi rekli Istrijani špičiti govori se što se govori, normalno da izvješće nije bezuvjetno kao što za gotovo niti jedno revidirano društvo i nije. Međutim, ono što isto tako indikativno pred nekoliko dana gospođa Silvija Luks predsjednica nadzornog odbora govori što govori, da na HRT-u hitno ima posla za policiju, USKOK, Državno odvjetništvo, da se omogućuje trgovina ispod stola itd. E sada jasno nju neće tužiti, neće tužiti niti velike stranke ali treniraju strogoću na nekom drugom. E sada što ja postavljam kao pitanje, evo imamo Ustav da vas za ovom govornicom štiti imunitet od kaznene odgovornosti za izgovorenu riječ, ali da li nas štiti i odgovornosti i za materijalnu odgovornost. Dali mi možemo slobodno razgovarati o svim tim kvalifikacijama da neće sutra doći do sudskog progona? Ako idemo u izmjenu Poslovnika i time ću ovo završiti, da li sada mimo Ustava ne znam, možemo područje ovo urediti na način da i za materijalnu odgovornost za govornicom nitko od nas ovdje ne može odgovarati. Mislim da bi to bilo logično ali vidjet ćemo što će vrijeme naprosto donijeti. Ali to je jedno pitanje koje ja bih rekao nadilazi i pitanje ovog izvješća o Državnoj reviziji. Na strani 6 ovog izvješća doslovce se kaže, ovdje se govori vrste mišljenja prema grupama, subjekta revizije pa se kaže državni proračun, proračunski korisnici, 14 uvjetno, nepovoljno išta, bezuvjetno 10 mišljenja. Kod lokalnih samouprava bezuvjetno je svega 18 mišljenja, uvjetno 266, kod trgovačkih društava uvjetno je vidimo doslovce sve, kod ovih malih u vlasništvu lokalnih ajde jedinica, tu im se posrećilo da imaju čak 7 bezuvjetna, 43 uvjetna mišljenja itd. Međutim, pustimo sada i televiziju i lokalnu samoupravu i da se koncentriram na ova trgovačka društva. Potkraj 1991.godine tisuću 556 poduzeća obuhvaćenih pretvorbom imalo je 635 tisuća radnika. Poslije 2000. svega 248 tisuća. Pretpostavljam da ih danas ima i manje. O.k. dobro nije o.k. bilo je to tako, bio je rat, izgubili smo tržište ex Jugoslavije u to vrijeme neki drugi su ulazili na tržišta šta ja znam Sovjetskog saveza, Istočne Europe, kamate su bile astronomske, inflacija do Valentića bila je strašna itd. Međutim, govorim o tome jer sam eto u jednom istupu gospodina Ivana Klešića glavnog revizora primijetio i sljedeće i doslovce citiram: "Iako svi dužnosnici redovito tvrde kako državna revizija nije podnijela kaznene prijave kada bi revizori posumnjali da je u pretvorbi i privatizaciji hrvatskih tvrtki počinjeno neko kazneno djelo. Glavni državni revizor upozorava kako je podneseno 178 kaznenih prijava za neke tvrtke, kaznene prijave podnijela su druga tijela pa ih revizija nije ponavljala. Ukupno je bilo 198 tvrtki za koje su podnesene kaznene prijave". I sada ja mogu ovdje nabrajati svih tih 198 tvrtki nije da se ne zna od velikih turističkih, istarskih onih u duhanu, ne znam, u poljoprivredi itd. ali uglavnom želim upravo taj detalj ovdje posebno naglasiti. Istina razvoj je ostvarila svega 241 tvrtka. Bojim se da su ovdje ostvarili ove velike tvrtke samo u spregu politike taj razvoj, uz neki monopolni položaj na tržištu, uz sve moguće pogodnosti državne poticaje itd., itd. Međutim, ja si postavljam pitanje da li je itko od tih i tih 241 tvrtki koje su danas uspješne uopće imao nešto novaca od onih koje su privatizirali '91., '92. te tvrtke. Da li je itko mogao vlastitim novcem steći neku tvrtku sa nekih 200, 300, 500, tisuću zaposlenih itd. u trenutku kada je prosječna plaća ajde jednog direktora bila možda 300 ili 500 ondašnjih maraka, jednostavno nemojmo se farbati. '91., '92. Tvrdim nitko nije mogao steći, ući u posjed neke turističke tvrtke koja ima 5 ili 10 hotela, koja ima 10 ili ne znam koliko kampova, 500 ili više apartmana a da politika gospodo nije posredovala. Sve je bilo obmana i danas se sve to kroz vrijeme, kroz ovu sintagmu uspješnih tvrtki pokušava beatificirati međutim svi znamo što se dešavalo. I ono što bi svakoga od nas u ovoj sabornici a vjerojatno i hrvatsku javnost najviše zanimalo kako će to na kraju u kontekstu ustavne odredbe o nezastarijevanju pretvorbenog ili privatizacijskog tog kriminala i završiti. E sada, ništa. Što kazati, jasno kao i ostali klubovi i klub IDS-a će podržati ovo revizorsko izvješće. Nadamo se da će se ovdje po tom pitanju nešto učiniti, iako šta ja znam sumnjam u neke spektakularne rezultate, a ono za početak što bih doista volio da se na neki način regulira, da izgovorne riječ za ovom govornicom ne može pratiti materijalnu odgovornost.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodo iz Državnog ureda za reviziju, ministarstva, kolegice i kolege zastupnici. Svake godine kod podnošenja izvješća o radu Državnog ureda za reviziju zapravo budem u neku ruku sretan i veseo jer ovdje imamo jedan iscrpan skup statističkih podataka statističkog materijala iz kojeg možemo doznati, zapravo stanje u ekonomiji, gospodarstvu Republike Hrvatske. Možemo doznati i pojedinačno i državne institucije i tvrtke i jedinice lokalne i regionalne samouprave, možemo doznati o njihovom poslovanju, možemo doznati o njihovom poštivanju preporuka Ureda za Državnu reviziju, ispunjavanju tih preporuka u odnosu na protekle godine gdje su uočene nepravilnosti kod posebice uvjetnih ocjena. Znamo da po metodi INTO SAIL postoje te tri, odnosno četiri ocjene. Dakle, bezuvjetna, uvjetna i nepovoljna i suzdržana. Evo zbog toga je ovaj materijal zanimljiv i uvijek se kažem veselim kada pročitam, ali se ne veselim kada nađem pri tome i određene jedinice lokalne samouprave pa i tvrtke koje su s područja s kojeg dolazim pa ih nađem u ovim materijalima tako na toj recimo žalosnoj stranici koja je baš 66. Još samo fali jedna šestica nalazim za 2010. godinu i nepovoljno mišljenje za općinu Velika Kopanica gdje se utvrdilo da nepravilnosti u sustavu unutarnje financijske kontrole, pa zatim u računovodstvenom poslovanju, pa u prihodima i primicima, rashodima i izdatcima, a i u javnoj nabavi. I ova uvjetna mišljenja, dakle ovo je nepovoljno mišljenje, i ova uvjetna mišljenja su jasno razvrstana tako kako ovdje doslovce piše prema pragu značajnosti. Prag značajnosti uočenih nepravilnosti, pa je prema metodi koja je i da kažem i međunarodni standard jasno da i ova uvjetna mišljenja zapravo predstavljaju jednu neću reći opasnost, negoli te ocjene u sebi također nose brojne nepravilnosti eto koje nisu dosegnule taj prag značajnosti. Pa je zanimljivo i to da evo u, među ministarstvima koje imaju uvjetno mišljenje, Ministarstvo pravosuđa koje bi paradoksalno je da i Ministarstvo pravosuđa koje bi trebalo prema svom sastavu i prema onome što radi zapravo, prema svojoj funkciji očekivao bih bezuvjetnu ocjenu. Ali eto čak i Ministarstvo pravosuđa ima uvjetnu ocjenu. Ovdje svi klubovi do sada hvale rad Državnog ureda za reviziju. On je zaista iscrpan. Imamo materijale koji još slijede iza ovoga koji su, hajde možemo ili u kilogramima mjeriti ili centimetrima papira, debljine papira. Međutim, sjetimo se prije nekih dva mjeseca da je Vlada Republike Hrvatske najavila i tzv. nezavisnu stranu reviziju. Vidimo da ovdje u Izvješću Državne revizije piše broj zaposlenika. Dakle, strukovna ili stručna naobrazba, profili kadrova i ja nemam ni jedne riječi prigovora niti na taj profil kadrova, niti na rad naše Državne revizije. I svake godine smo to izvješće usvajali, jer nije izvješće krivo za nepovoljne ili uvjetne ocjene, nego oni na koje se odnosi ta ocjena i njihov rad. Zbog toga se pitam, a okrećem se prema Vladi Republike Hrvatske zbog čega, ako i sam klub evo i Kukuriku koalicija, bio je HNS, SDP ovdje, zbog čega ne vjerovati Izvješću državne revizije a najavljivati 6, 7 milijuna eura za troškove tzv. nekakve strane, nezavisne revizije. Je li to štednja? Je li to potpuno paradoksalno kada danas, evo već sad imamo najave prihvaćanja ovoga Izvješća našega Državnog ureda za reviziju. Čemu bacanje novaca, razbacivanje novaca ako se to ostvari, a bilo je najavljeno i to dva, tri puta uporno ili su bili samo probni baloni. To ćemo još vidjeti. Dakle, ovo Izvješće koje će klub HDSSB-a prihvatiti, koje je vjerodostojno i koje objašnjava veliki broj subjekata koje je revizija prošla za 2010. godinu počevši od korisnika državnog proračuna, pa do tvrtki, jedinica lokalne samouprave, nevladinih udruga. Evo među ostalima imamo i ove tvrtke u vlasništvu gradova, odnosno jedinica lokalne samouprave. Na primjer Razvojna agencija Slavonski Brod, pa zdravstvena ustanova Ljekarne Slavonski Brod u vlasništvu Županije brodsko-posavske, pa onda i same županije i stanja, financijska stanja u tim županijama a iz tih izvješća se iščitava da na primjer gubici 5 slavonskih županija Virovitičko-podravske, Požeške, Osječko-baranjske, Brodsko-posavske i Vukovarsko-srijemske iznose oko 67, ukupno govorim 67 milijuna kuna. U nekim drugim regijama je stanje bolje, ali o tome nekom drugom prilikom kada nije u pitanju Državna revizija. Također se u Izvješću govori da u Glavnoj knjizi Državnog proračuna nisu iskazani podaci o imovini u vlasništvu Republike Hrvatske. I onda se čudimo, a govorit ćemo još naknado o imovini u vlasništvu Republike Hrvatske kada imamo paradoksalne podatke o tome kako mnoga ministarstva, agencije, zavodi su u prostorima, iznajmljenim prostorima, a opet neki prostori, prostorije, imovina, a u vlasništvu Republike Hrvatske zjape prazni. Dakle, ova rečenica u Glavnoj knjizi Državnog proračuna, kaže nisu iskazani podaci o imovini. Zapravo nema inventure. Nije učinjena inventura državne imovine. Nadalje, u Glavnoj knjizi Državnog proračuna također nisu evidentirana potraživanja za prihode koji se temelje na porezima i doprinosima, u ministarstvima je evidencija učinjena, ali u glavnoj knjizi nije. Prema tome ono što ovih dana stalno govorimo o nenaplaćenom porezu, o onima koji ne plaćaju doprinose, dakle to je ono što zapravo ovdje se govori da ne postoji u glavnoj knjizi. I to je ono na što Državna revizija i ovo izvješće ukazuje. I kada bismo poslušali svi oni kojih se tiče, svi oni koji podliježu državnoj reviziji kada bi imali u vidu i preporuke i ocjenjivanje, dakle dosezanje toga praga značajnosti, pravilnosti i nepravilnosti u svakom slučaju ako bi se to poštovalo u većem broju te preporuke Državnog ureda za reviziju onda se ne bi dogodilo da čitamo ovdje na stranici 3. da je ukupan dug države, dakle računajući i jamstva oko 23 milijarde eura ili 182 milijarde 189 milijuna i 469 ajd da skratim tisuća kuna. To je stanje na dan 31. prosinca 2010. godine. Dakle, počevši od države pa onda o brojnim nepravilnostima i da kažem makinacijama koje Državna revizija rekao bih čak i blago kvalificira kao nešto što nije ugovoreno ili je bio loš projekt pa nešto nije upalo u taj projekt pa je kasnije ugovarano i ugovoreno, dakle jedna blaga definicija Državne revizije, a zapravo iza te blage definicije kriju se možda mnogo gore stvari koje Državna revizija i nije mogla utvrditi i ustvrditi, ali su gotovo rekao bih uobičajene u praksi, pogotovo jedinica lokalne samouprave u postupcima javne nabave gdje onda dodatni radovi i nabava prelazi 25% iznosa cijene, izvedbene cijene projekta. I to se ponavlja i to imamo ovdje u mnogim, poglavito dakle kada se radi o javnoj nabavi se spominje kod mnogih subjekata koje je Državni ured za reviziju revidirao i gdje su revizori i bili u tim jedinicama lokalne samouprave ili pak tvrtkama ili pak također i u korisnicima, kod korisnika državnog proračuna. Zbog toga kažem Izvješće državne revizije je naravno prihvatljivo, ono je iscrpno, ono daje mnogo statističkih podataka o stanju financijskom u RH u jedinicama lokalne samouprave, u tvrtkama ali daje i sliku kako se zapravo radi i gdje su sve nepravilnosti koje se evo već 20 godina postojanja Hrvatske države ne ispravljaju. Iz godine u godinu čitamo jedne godine je jedna općina ili ne znam ministarstvo, a druge godine drugo ministarstvo, druga općina, županija itd. Hoćemo li se napokon urediti kao europska država? Ja sam u toj vjeri da će i ono što je Državna revizija još za vrijeme uvažene gospođe Šime Krasić utvrdila, a to je kriminal u pretvorbi i tzv. "privatizaciji" ili kako reče jedan moj prijatelj "prihvatizaciji" gdje se za male novce ili nekakve zapise bankovne prihvatile kako reče Kajin i hoteli i mnoge nekretnine, imovina koju je stvarao hrvatski narod i godinama i desetljećima i stoljećima. Zaista sada imamo temeljem Ustava RH i odredbi u Ustavu RH i zakonske mogućnosti da se to bez obzira na protok vremena od 20 godina i sankcionira. Nadam se da će sva ova izvješća Državne revizije kroz sve ove godine u tome i pomoći. Hvala lijepa.
Hvala. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavku 2. Poslovnika isteklo vrijeme u 11,08 za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Rasprava po klubovima je završena. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva na redu je gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala vam poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Ovo Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu pokazuje svu nemarnost upravljanja državnom imovinom, državnim sredstvima. Pokazuje kao što je to rekao kolega Grbin govoreći u ime kluba SDP-a školski primjer kako i što ne treba raditi. A što se i sve kako radilo i kako se trošio državni novac gotovo treba imati zaista jednu neograničenu maštu za sve moguće zlouporabe koje su izvršene kroz pojedina ministarstva. Ono što bi trebalo krasiti postupanje, dakle jedne dobre vladavine, upravo se ovdje vidi. Može jedna vlast o sebi govoriti ovo ili ono, ali upravo u Izvješću o radu Državnog ureda za reviziju vidi se kako je poslovala, što je radila državna administracija sa državnim, odnosno novcem poreznih obveznika. Umjesto odgovornosti i transparentnosti dakle imali smo brojna kršenja zakona. Te povrede su neke manje važnosti, međutim ima takvih povreda koje Državna revizija shodno svojem jeziku upotrebljava, ali koja izazivaju ozbiljnu sumnju u počinjenje kaznenih djela. I zato se ne bih složilo uvodno što je rekao državni revizor da to nije njegova dužnost jer dužnost koja proizlazi iz Zakona o kaznenom postupku za svako državno tijelo čak za svakog pojedinca kad u svom radu ili na bilo koji način sazna da postoji sumnja u počinjenje kaznenog djela koje se progoni po službenoj dužnosti dužan je to prijaviti. Dakle, i ja predlažem da se ovo kompletno Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju podnese Državnom odvjetništvu na razmatranje, ali svakako i sa posebnim akcentima koji su u ovoj raspravi povodom danog izvješća istaknuti. Na kraju krajeva kako bi se olakšao rad Državnog odvjetništva. Ako pogledamo malo kako je radilo evo porezna uprava, mislim da tu od tih podataka koji su ovdje navedeni, koliki su dugovi, tko sve duguje, ali to se ne odnosi samo na to nego ukupno za rad čitavog ministarstva možemo reći da se radilo po načelu vrlo skrušenom "Gospodine oprosti nam duge naše, kao što mi otpuštamo dužnicima našim". Eto, to je osnovna misao vodilja kako se radilo do sada i kako se ne ne treba nego ne smije raditi, ali to se uvijek govori ovdje to se smije, to se ne smije raditi a iz godine u godinu ponavlja se stvar. Dakle, što trebamo mi ovdje učiniti? Osim ovdje kaznene odgovornosti i sumnje u pojedina kaznena djela u postupanju svakako bi trebalo inkorporirati koja već na neki način postoje u našem pravnom sustavu a koju treba možda i zaoštriti. DA bi dužnosnici morali odgovarati materijalno upravo za svu štetu koju su svojim radom što namjernim djelovanjem, što neurednim djelovanjem ili propustom i nečinjenjem prouzročili građanima Republike Hrvatske, jer su upravljali na neadekvatan način i protuzakonito njihovom imovinom. Evo primjera o čemu ja osobno govorim već godinama, naime, od 2005. godine i odnosno 4. kada se događaj već zbio a govori se o samom Ministarstvu pravosuđa, kada je upravo dakle Hrvatska još uvijek ima ogroman broj nekretnina. Kakvo je to ludilo molim vas, iz vlastitog prostora iz besplatnog prostora ući u prostor Hrvatske radiotelevizije i zadužiti Hrvatsku za puste milijune. Dakle, tu se govori upravo o milijunima koji se godišnje izdvajaju, naime, zakup je poslovnog prostora površine 4152 metra, a ljudi koji borave u njima i rade kažu da je usput i neadekvatan. I ne samo to, nego je Ministarstvo onda utrošilo 12,5 milijuna čak i više u renoviranje tog prostora, a kakva su nam pravosudna tijela, do tada do 2004. mi smo na uštrb vlastitih sredstava, odnosno vlastitog prostora izlazili u susret pravosudnim tijelima, a ovdje pravosudna tijela su zadnja rupa na svirali zbog čega Ministarstvo na kraju krajeva postoji da bude servis upravo svojim korisnicima tj. pravosudnim tijelima, sudovima i državnim odvjetništvima. Kako taj zakup seže do 12,408 milijuna kuna, dakle a i drugi su prostori iznajmljeni. Dakle, kvadrati, kvadrati iznajmljenih površina nisu ne možemo ih nikako drugo nazvati nego ludilo na kvadrat i tom ludilu na kvadrat treba stati na kraj. Još jedan primjer, osigurana je zgrada 2003. godine ili čini mi se još 2002. godine u zamjeni gdje je grad Split bio dužan državi, to smo uspjeli namiriti na način da smo dobili prostor pored pravnog fakulteta u Splitu, tzv. stare vjenčaonice, koja je bila apsolutno adekvatna za nedostatni prostor općinskog pa i županijskog suda i državnih odvjetništava u Splitu. Što se tada događa 2005. godine, zaista to je nešto prestrašno, dakle zamjenjuje se taj prostor za prostor koji je neadekvatan ministarstvu, gdje se od banke podiže kredit gdje bi se uložilo u opremu te zgrade, ali ulaganja i preuređenja do dana današnjega odnosno do kada je pisano ovo Izvješće nisu niti započela. Eto. Pa onda kada vidite samo to, da li je potrebno reći nešto kako su radila druga ministarstva. Možda kod, ali prije nego što prijeđem na samo Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva, za spomenuti je upravo koliko je ministarstvo pravosuđa potrošilo novaca za ugovore o djelu, a objašnjenje je da je bila zabrana zapošljavanja ali da inače nema interesa za zapošljavanje, pa je tako, inače je dozvoljeno eventualno tako zaposliti ljude na ugovor o djelu najviše do 2% ukupnog iznosa za plaće ali to je ovdje učinjeno preko u iznosu od preko 5%, naime, radi se o skoro blizu 20 milijuna kuna, naravno da su i sva povjerenstva koja su radila pojedine zakone iz ovog ministarstva bila plaćena. A znate li koliko su bila plaćena u razdoblju od 2000. do 2003. a tada je izašla više od 100-tinjak zakona iz Ministarstva pravosuđa, 0 kuna. Jer je tim ljudima bilo čast da rade upravo u Ministarstvu pravosuđa i rade temeljne zakone ove zemlje. Kroz ministarstvo vidite kod Ministarstva gospodarstva, rada i poduzetništva, naravno da Ministarstvo, ovdje piše nije ni provodilo opće izravnu kontrolu namjenskog trošenja sredstava, nego samo na temelju dostavljenih računa, dakle ništa se uopće nije ni kontroliralo. Naravno državni ured je našao i takvu situaciju da je potrebno preispitati opravdanost dodjele potpora za tako veliki broj programa i projekata putem više državnih tijela kojima je zajednički cilj razvoj konkurentnost i zapošljavanje. Državni ured ovdje kaže da se nalaže više pozornosti posvetiti planiranju, da planiranje nije bilo realno, ali isto tako potraživanja dakle, koja su trebala putem dodijeljena sredstva, putem fonda nisu bila evidentirana, potraživanja za kamate navedene kredite, a oni krediti koji su bili plasirani, pa nisu bili realizirani, nisu niti zatraženi povrati. To sve ovdje stoji. ovo su samo izvaci, svaka stranica vrvi, jednostavno vrišti od bezakonja i tome treba stati na kraj a ovom samo pričom neće se to učiniti ukoliko odgovorni ne budu snosili posljedice za svoj nerad odnosno protuzakoniti rad. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike, prva gospođa zastupnica Đurđica Sumrak.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolegice Antičević drago mi baš danas da je ova tema i da ste rekli da bezakonju treba stati na kraj jednako kao što ste vi rekli da se zalažete već dvije godine za nešto. Ja već dvije godine upozoravam na Holding. Drago mi je da je danas po prvi puta jedan dnevni tisak i objavio to i naravno to su sve činjenice i istine što piše da je Zagrebački holding crni fond Kukuriku koalicije, to znamo već odavno. U nadzornim odborima ste postavili jednako kao i sada sve političke ljude. Ono da će građani u gradu Zagrebu plaćati 30% višu vodu i komunalije, zbog čega? Zato što je taj isti Holding 600 milijuna kuna u dugu, još 300 milijuna na to u dugu, to je milijardu, zato što taj isti Holding ima 38,2 milijuna za intelektualne usluge, 7,7 milijuna ima za darove, reprezentaciju, zatim za kupnju nekih 30 milijuna kuna vrijede novi automobili. Vaša kolegica Čičin Šajn uvijek pitali su ju pa zašto ne štedite? Ona se čudi, na čemu? Zašto bi kupovali ne znam pasate od 100 konjskih snaga kada smo naručili od 300? Zašto su Holding prepun takvih ljudi prepun troškova, zašto je Holding vreća bez dna. Drago mi je da je konačno jedan medij usudio se reći ono što već svi građani grada Zagreba znaju da je to doista crni fond, crna torba Kukuriku koalicije.
Odgovor na repliku.
Ovakve rasprave, ja sam mislila da će biti konačno završene u Hrvatskom saboru kada se ukaže na jednu nezakonitost onda se ne govori o tome, nego a vidi i on je. Dakle, to je nešto što već zrela djeca u 5. razredu ne rade gospođo. I mi se zalažemo da i u Holdingu i bilo gdje u najmanjoj općini pa do same države i njezinih tijela i ministarstava bude sve transparentno i dobro. I to upozoravanje i na ovo je potrebno, na sve to. Ali to nije odgovor niti replika na ovo što sam govorila, inače osim u slučaju da vi ne želite ići stazama i putom gospođe Šoljić koja toliko žarko želi biti zastupnica u Gradskoj skupštini, a ne zastupnica u Hrvatskom saboru.
Gospodin zastupnik Marin Jurjević, replika.
Hvala. Očito je da smo u velikom problemu. Naime, jasno je kako ni vojska ni policija nisu najveća zaštita nekog društva i države. Najveći zidovi i najveća zaštita razvijenog društva i razvijene države su zakoni tog društva, te države. Ukoliko ovo izvješće govori o tome da oni koji su trebali kontrolirati i provoditi zakone, a to je Ministarstvo pravosuđa su sami pali u bezakonje, onda smo zaista u ogromnom problemu, onda smo u najvećem problemu koji se može desiti, a to je da oni koji bi trebali kontrolirati da li netko krši zakone, sami krše te zakone. Čini mi se kolegice da ste za to ukazali načelno na osnovi problem našeg društva kada je u pitanju sve ono što lančano dovodi do lomljenja kičme društvu i gubljenje povjerenja građana u zakonitost društva kao takvog.
Odgovor na repliku.
Pa ovo o čemu vi govorite kolege, dobrim dijelom se naslanja na onu jednu općenitost zašto hrvatski građani ne vjeruju institucijama. Kada vide ovo, kada čuju ovo, a vide u praksi što se događa i tko se po našim sudovima vuče, to su jednostavno jazavci pred sudom ili koji traže uzaludno pravdu ili je traže godinama ili pak kada se čitav sustav uperi prema nekom jadniku gdje čitava ozbiljnost represije preko policije, državnog odvjetništva, sudova, zatvora preko nekoga koji je eventualno oštetio ili nekoga ili neku firmu ili državu za neki beznačajni iznos. Daleko od toga da se time država ne bi trebala baviti, ali onda ljudi kažu, a gdje je tu pravda i tko odgovara onda pred našim sudovima i čime se to onda država po svojoj represiji bavi kada je moguće ovako se ponašati i nikome ništa. Dakle, to je već poslovica ne samo naše zemlje nego mnogih zemalja, dakle kada se otuđe i pronevjere na bilo kakav način milijuni to postaju uglednici, a ova sirotinja za nju je i izmišljeno i pravosuđe i zatvori.
Gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Glavni državni revizore sa suradnicima, predstavniče Vlade. Svake godine kada raspravljamo o izvješću Državnog ureda za reviziju zapravo konstatiramo kako je u toj godini Državna revizija obavila jedan obiman i vrlo težak ja bih rekla posao. Ovdje se konstatira da su obavljene 832 revizije, da je obuhvaćeno 527 subjekata i 2 projekta i da je revidirano 178 milijardi kuna vrijednosti što je velik dio društvenog bruto proizvoda. Zapravo naša Državna revizija kontrolira godišnje 50 pa i više posta ukupnog BDP-a. to govori zapravo ili o niskom društvenom BDP-u odnosno visokom udjelu države, lokalne i regionalne samouprave i državnih poduzeća koji preraspoređuju BDP. Također konstatiraju nešto što nije dobro, a to je da se preporuke i nalozi koji oni daju nakon svake revizije revidirani subjekti ne provode. Ovdje je pokušala kolegica Dalić reći da su oni nekada ne provedivi. Ako su neprovedivi onda treba mijenjati stanje, dakle ne može se reći imamo samo jednog takvog dobavljača i ne možemo raspisivati javnu nabavu. Pa postoje i druge mogućnosti kako to rješavati možda onda treba mijenjati i zakone ako je to tako. Zapravo ovo izvješće ne bi smjelo biti točka dnevnog reda Hrvatskoga sabora. Mi ovdje raspravljamo dan, čitav dan ponekada, govorimo o mnogim stvarima koje se iz godine u godinu ponavljaju, a ovo je zapravo mora biti najbolja informacija našim građanima o trošenju poreznog novca ali i upravljanju državnom imovinom, jer oni su vlasnici te imovine i oni su korisnici toga novca. Ne možemo ovdje pričati ni o Vladi ni o Saboru, njima je samo povjereno da upravljaju takvim novcem. Iz godine u godinu iste stvari se ponavljaju, mada treba reći ako gledam od onog prvog nalaza iz '95. godine napredci su značajni pogotovo u evidencijama. Međutim, ono što je uz to da kontrolira evidencije, odnosno poslovanje pojedinih subjekata unutar koje revidiraju Državni ured za reviziju zapravo treba ocjenjivati ekonomičnost, učinkovitost korištenja takvih sredstava. Državni ured to u zadnjih nekoliko godina i radi i mislim da bi ga trebalo osposobljavati na takav način da možda i nećemo imati svaku godinu reviziju na primjer jedinica lokalne samouprave, petstotinjak općina, malih općina, gradova i županija koji negdje koriste 9% ili 10% poreznih sredstava. To je veliki napor za ljude koji to moraju obaviti, a onda nam promiču ne znam ogromni iznosi sredstava u državnim poduzećima, javnim poduzećima, pa i u ovim projektima koje sve više ćemo imati što se tiče Europske unije. Dakle, počet ću od unutarnje revizije ili unutarnje financijske kontrole. Odluka je Vlade iz 2009. godine da se unutarnja revizija mora biti uključena u jedinice financija i proračuna. Međutim, to kod svih korisnika nije tako bilo i to se konstatira. Također se konstatira da aktivnosti unutarnje kontrole su usmjerene na upravljanje rizicima, ali oni često na tom području to ne rade. I dakle, tu bi trebalo staviti akcent, dakle upravljanje rizicima, a to je nešto što je poznato u bankarskom sustavu i sve je izraženije. Trebalo bi biti i unutar državnoga proračuna i njegovih korisnika. Također se konstatira da revizori unutarnje kontrole češće i više su angažirani na projektima revizije projekata Europske unije nego na nacionalnim sredstvima što je dobro, jer na taj način zapravo i učimo kako koristiti sredstva fondova Europske unije ali ne smijemo zanemarivati i ovaj dio koji se odnosi na nacionalna sredstva. Kod planiranja iz godine u godinu napredak ali još uvijek imamo loše planiranje, a da ne bismo išli u reviziju, odnosno u rebalans proračuna, onda zadnjih godina donosimo Zakon o izvršavanju državnog proračuna odluku da Vlada može samostalno prerarspoređivati gotovo cijeli proračun osim računa financiranja, na što mi ukazujemo da nije dobro a poslije ću reći kako onda zapravo i neke stvari nam pobjegnu. Što se tiče računovodstvenog poslovanja, mislim da su tu najveći napredci od onoga kad smo imali da praktički se dešavalo nešto što knjigovođa kaže neuredno knjigovodstvo. Toga više nemamo, ali imamo problema kod prihoda i rashoda što se tiče planiranja, što se tiče naplate potraživanja. Dakle, ne poduzimaju se dovoljne mjere da se naplate potraživanja ostvari, a kod rashoda imamo neracionalno ili pak nenamjensko trošenje sredstava. Reći ću to samo na primjeru recimo Ministarstva regionalnog razvoja. Na dvije stavke što se tiče Ugovora o djelu, umjesto 2% iznosa plaća korišteno je 10,7% iznosa, mase iznosa plaća za takve ugovore. Nikakvoga razloga da se to tako radi nema. Istovremeno što se tiče isplate naknade za prekovremeni rad također se je došlo do prekoračenja suprotno Zakonu o radu, dakle a to su istovremeno i nepravilnosti koje su se pojavile i godinu dana ranije. Dakle, i na što su bili upozoreni i onda nije čudo što se kažem više od 50% ili 50% takvih naloga ne provodi. Imovina je posebni problem. Mi u 20 godina naše samostalne države nismo uspjeli identificirati imovinu kojom država raspolaže, pa niti ono, čak niti lokalne jedinice često ne znaju kojom imovinom raspolažu. To je problem od početka, popis imovine i obveza. Postoji neusklađenost u pojedinim evidencijama. Državna imovina uglavnom je izvan funkcije ili se loše gospodari, a ujedno se koristi najam za potrebe državnih institucija. To je i pitanje svrsishodnosti i pitanje ekonomičnosti, ali zaista je ovo vrijeme kad bi trebali ustrojiti evidenciju i znati točno s čime država raspolaže. O javnoj nabavi zapravo se uvijek i najviše raspravlja. Ja ću samo reći da u ovoj godini je revidirano milijardu, 2 milijarde i 221 milijun kuna što je značajan iznos. Ali kad bi se tu uključila još i javna poduzeća koja nisu ove godine revidirani to je vjerojatno dvostruko ili možda i trostruko veći iznos. Kod državnih jamstava, da dođe do ovakvog prekoračenja od 64% zapravo je nedopustivo i to je nešto što Sabor, preko čega Sabor ne bi trebao proći. Naime, s obzirom da nije bilo rebalansa proračuna jer je to Vlada mogla učiniti samostalno jer joj je takvo ovlaštenje Sabor dao nije mogla prekoračiti jamstva nego je morala doći ovdje u Parlament sa izmjenom Zakona o izvršavanju državnog proračuna. I kad govorimo o odgovornosti tko je odgovoran da prijavljuje ovakve nepravilnosti. Koliko ja znam Državni ured za reviziju nakon ovakvih rasprava dostavlja sve nalaze Državnom odvjetništvu. Ali najveća odgovornost za poduzimane mjere ima Hrvatski sabor i predstavnička tijela jedinica lokalne i regionalne samouprave. Ako se mi zadovoljimo samo time da ovdje raspravljamo, da donesemo eventualno nekakve zaključke, a da kasnije ne analiziramo, odnosno ne provjeravamo što stoji iza tih zaključaka, kako su oni realizirani i dalje ćemo iz godine u godinu pričati o jednim te istim nepravilnostima.
Hvala. Gospođa zastupnica Romana Jerković. Izvolite. Nema je. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni revizoru, kolegice i kolege. Ja ću se osvrnuti u današnjoj raspravi prvenstveno na revizije financijskih izvještaja jedinica lokalne samouprave i njihovo poslovanje. Dakle, vidjeli smo da je provedena revizija za 285 jedinica od čega je dano 18 bezuvjetnih i 266 uvjetnih mišljenja i jedno nepovoljno mišljenje. Od provedenih revizija na području Virovitičko-podravske županije, gradovi, općine i sama županija, jedino bezuvjetno mišljenje izraženo je na Financijski izvještaj i poslovanje Općine Mikleuš. Ostale jedinice, što uključuje gradove Orahovica, Slatina, Virovitica, općine Crnač, Čačinci, Čađavica, Gradina, Lukač, Voćin i Zdenci kao i sama Virovitičko-podravska županija imaju uvjetno mišljenje. Žalim što na području ove županije nije provedena još i revizija financijskih izvještaja i poslovanja Općine Pitomača koja je sa 10,5 tisuća stanovnika šesta najveća općina u Hrvatskoj kako bismo vidjeli te podatke i revizijsko mišljenje. Ali se nadam evo možda sljedeće godine budemo imali i to. Dopustite mi samo sada nekoliko riječi o prihodima proračuna o kojima je bilo riječi u izvješću revizije koji se raspodjeljuju lokalno. Dakle, promatrala sam porez na dohodak, odnosno njegovu raspodjelu i udjel u ostvarenim prihodima u proračunu, a s obzirom na to naravno da je porez na dobit u cijelosti prihod državnog proračuna, dakle u smislu poreza na dohodak situacija je sljedeća: udjeli općine, odnosno grada su 55%, županije 15,5%, decentralizirane funkcije 12%, pomoći izravnanja 17,5%. S time da jedinica lokalne samouprave koje financiraju decentralizirane funkcije imaju pravo na dodatne udjele u porezu na dohodak u različitim stopama npr. najviše 3,2% za zdravstvo, a najmanje 0,5% za centre za socijalni rad. Ako pak promatramo tablicu ostvarenih prihoda od poreza i prireza na dohodak za 2010. godinu po pojedinim županijama plus Grad Zagreb može se primijetiti da postoje velike razlike u udjelima jedinica lokalne samouprave u ukupnom prihodu. Te razlike u pravilu prate općenito veličinu i gospodarsku snagu npr. pojedine županije, grada i općine na njihovom području. One ovise naravno i od veličine proračuna, od broja stanovnika, od udjela u BDP-u, od stope nezaposlenosti i niza drugih podataka. U toj navedenoj tablici apsolutni rekorderi na začelju po udjelima su ponovno Ličko-senjska i Virovitičko-podravska županija koji bilježe najniže udjele u ostvarenim prihodima poreza i prireza na dohodak. Tako je u samoj Virovitičko-podravskoj županiji udio prihoda 2,2%, u gradovima 0,6%, a u općinama 1,7%. Samo za usporedbu Primorsko-goranska županija sudjeluje u tim prihodima sa gotovo 10%. Ista je situacija i u odnosu na prihode od poreza na promet nekretninama. Najniži udjel u ostvarenim prihodima opet ima Virovitičko-podravska županija. Dakle, zajedno sa Ličko-senjskom županijom čiji proračun iznosi nešto preko 49 milijuna kuna Virovitičko-podravska županija sa 61 milijun kuna te Požeško-slavonska županija sa 69 milijuna te tri županije svrstavaju se na začelje svih korisnika. Ta činjenica nije naravno novog datuma, to su podaci s kojima raspolažemo već godinama. Međutim, smatram da je potrebno s povećanom pažnjom pristupiti ovom problemu posebno u svjetlu rasprave o decentraliziranoj državi. U svakom slučaju ako želimo imati decentraliziranu državu jedinice lokalne samouprave trebale bi biti donekle ravnomjerno razvijene ili barem dobiti priliku da taj razvoj postignu. Dokle god postoji nekoliko županija poput spomenutih kojima se umanjuje značaj zbog premalih udjela u proračunskim prihodima jednakomjernog razvoja neće biti. Koje je sad rješenje tog problema? Pa prvenstveno ja smatram da su potrebna ta intenzivna ulaganja, dakle u ta područja, po mogućnosti strateško usmjeravanje novih investicija baš tamo. Nove investicije, zajedno sa pojačanom potporom i pomoći države, upravo ovim jedinicama lokalne samouprave ključni su momenti kojima ćemo izbjeći i spriječiti daljnje pasiviziranje ovih krajeva. Ukoliko se postigne zamah u oporavku i razvoju na području Istre, Primorja i sjeverne Hrvatske, a istok Hrvatske ostane tapkati u mraku dogodit će se nepremostive razlike i imat ćemo jedinice lokalne samouprave koje apsolutno neće imati izgleda da ikada imaju pozitivnu bilancu poslovanja i bit će pretplaćene na uvjetna mišljenja ili nepovoljna mišljenja Državne revizije ako zbog ničega onda zbog prezaduženosti i prevelikog nesrazmjera između prihoda i rashoda. Statistika je nemilosrdna oblast i u promatranju i razumijevanju ovih podataka potrebno je uzeti u obzir sve faktore ako dajemo ocjenu u doprinosu i značaju pojedinih jedinica lokalne samouprave, to je u principu bio razlog zašto sam o ovome govorila. Na kraju, želim istaknuti kako svaku nezakonitost, nepravilnost i aljkavost u poslovanju jedinica lokalne samouprave treba nakon što su one utvrđene naravno uputiti na ispravak preporukom čije ispunjenje treba naravno i kontrolirati nakon toga, ali također treba tamo gdje je potrebno uputiti u proceduru utvrđivanja odgovornih osoba za navedene nezakonite radnje te mislim da naravno u tom dijelu vaš dio je završen, tu ostaje sve na radu Državnog odvjetništva, ali očekujemo i možda u sljedećem Izvješću o radu državnih odvjetništava i rezultate na tom području. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš, izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče, glavni državni revizore sa suradnicima, predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Pa za ovo revizorsko izvješće možemo onim revizorskim rječnikom reći da zaslužuje bezuvjetno mišljenje kao što je to bilo i ranijih godina kako zbog tog jednog zaista kvalitetno obavljenog posla tako i zbog vjerodostojnosti i zbog reprezentativnosti. Naime, reprezentativnost ovom izvješću osigurana je činjenicom da je Državni ured za reviziju pregledao zapravo korisnike koji su raspolagali vrijednošću od preko 178 milijardi kuna, a to je kao što smo već čuli zapravo više od polovice BDP-a. Dakle, možemo slobodno reći svaka druga kuna BDP-a je prošla kroz ruke Državnog ureda za reviziju. U kontinuitetu od 17 godina Državni ured za reviziju kao jedno samostalno i neovisno stručno tijelo vrlo profesionalno odrađuje taj jedan ogroman i vrlo zahtjevan posao i redovno se, ponavljam, potvrđuje kao snažna karika u lancu kontrole javnog novca i zaštite državne imovine bez obzira što zapravo po zakonu nema tu jednu represivnu funkciju. Zastupnici u Hrvatskom saboru bili su svih ovih godina jedinstveni u tom stavu bez obzira da li se radilo o poziciji ili opoziciji da su takva izvješća odlična, da su kvalitetna i redovno su im davala svoju podršku. Međutim, ono što se moramo pitati svake godine kada to izvješće pročitamo da li se ostvaruje onaj primarni cilj Državne revizije a to je da se smanji broj utvrđenih nepravilnosti i nezakonitosti na terenu. Naime, dakle unatoč jednom takvom kvalitetnom radu državne revizije nepravilnosti i nezakonitost još uvijek ima jako puno i jedan od pokazatelja koji govore u prilog toj tvrdnji je visok postotak uvjetnih ocjena i mišljenja o poslovanju revidiranih subjekata. Evo u 2011. godini takvi uvjeti i mišljenja je bilo 85% od ukupnog broja izvršenih revizija prema svega 15% danih bezuvjetnih mišljenja, i taj omjer 85% uvjetnih prema 15% bezuvjetnih uz mogli bismo reći uz zanemariv postotak nepovoljnih mišljenja zapravo je uz mala određena odstupanja je iz godine u godinu konstanta. Dakle, to je jedna konstanta. Istina je treba reći da revizorsko mišljenje po svojoj definiciji više upućuje na pozitivno mišljenje, na pozitivan stav nego na negativno međutim, istovremeno ono jasno ističe razloge zbog kojih se daje upravo takvo mišljenje uvjetno, a s tim da se i vrlo precizno kvantificiraju financijski efekti tih utvrđenih nepravilnosti. Postavljamo si pitanje zašto je situacija takva i zašto nema bitnih promjena. Pa jedan od mogućih odgovora daju zapravo podaci o tome kako se revidirani subjekti odnose prema preporukama koje im daje Državni ured za reviziju, kolika je spremnost tih subjekata da uvažavaju te preporuke i mišljenja i tako zapravo smanjuju rizike u svom budućem poslovanju odnosno u onome što rade. U reviziji izvršenoj tijekom 2010. godine izdana su ukupno 2043 naloga i preporuke, međutim samo njih 901 je izvršen. Dodaju li se toj brojci još 124 naloga koja su u postupku izvršenja, tada možemo reći da je izvršeno ili će to biti točno 50% naloga i preporuka. NO, to istovremeno znači da 50% preporuka i mišljenja nije izvršeno, dakle da se po njima nije postupilo, svaki drugi nalog, svako drugo mišljenje Državnog ureda za reviziju je ostalo neizvršeno. U 2011. izdano je čak 44% više naloga i preporuka nego u 2010. njih 2935, u izvješću sljedeće godine vidjet ćemo koliko se od tog broja i preporuka i mišljenja uvažilo, izvršilo i hoće li opet polovina od toga ostati mrtvo slovo na papiru, dakle iz godine u godinu situacija se zapravo ponavlja, Državni ured za reviziju izdaje sve veći broj naloga i preporuka za ispravljanje nepravilnosti u poslovanju javnim novcem ali se svaki drugi nalog, odnosno svaka druga preporuka ne izvršava, ona se naprosto ignorira. Ignorira se posao stručnih ljudi koji plaćaju porezni obveznici, da bi se sljedeće godine ti stručni ljudi ponovno iscrpljivali i trošili proračunski novac detektirajući iste nepravilnosti, i da bi 85% revidiranih subjekata ponovno dobilo uvjetna mišljenja. Posao Državne revizije možemo slobodno to reći u Hrvatskom slučaju doista je sizifov posao. Čak se ni područja s najvećim brojem utvrđenih nepravilnosti ne mijenjaju. Eto najproblematičnijom se i dalje pokazuje lokalna razina, od ukupno 285 revidiranih jedinica lokalne samouprave, samo njih 18 dakle nešto više od 6% dobilo je bezuvjetno mišljenje, čak njih 266 što je više od 93% dobilo je uvjetna mišljenja, s tim da eto jedna jedinica dobila i negativno mišljenje. Sljedeći problem kada je riječ o lokalnoj samoupravi su u i trgovačka društva u njihovom vlasništvu odnosno gdje je jedinica lokalne samouprave osnivač, njih 43 dakle opet u jednom ogromnom postotku od 86% dobilo je uvjetna revizorska mišljenja, a samo njih 7 od ukupnog broja revidiranih ili 14% dobilo je bezuvjetna mišljenja. Čak ako se dio propusta pripiše toj jednoj nedovoljnoj stručnosti lokalne administracije, ovo je ipak previše i zaista neprihvatljivo. Međutim, ako se respektira revizorsko načelo o materijalnom značaju revidiranih područja onda je daleko gora situacija od ove na lokalnoj razini ona na državnoj razini prije svega na ministarstvima. Naime, poznata je svima činjenica da jedinice lokalne samouprave raspolažu sa tek nešto više od 10% javnog novca a da zapravo sa 90-tak posto raspolaže država. Dakle, od ukupno 16 ministarstava samo njih 6 je dobilo bezuvjetno mišljenje, a čak njih 10 uvjetno. Ono što je najproblematičnije, najveći broj njih su trajni recidivisti, već čitav niz godina u kontinuitetu oni dobivaju uvjetna mišljenja. Ono što je zapravo izuzetno problematično da jedan veći broj tih ministarstava raspolaže upravo ogromnom imovinom kojom se gospodari izuzetno loše, reklo bi se gotovo šlampavo. I to bi moglo navesti na zaključak da je država loš gospodar, međutim, treba biti precizan loša država je loš gospodar. Problem svih problema o kojemu je danas bilo nešto rečeno što država uopće ne zna kojom imovinom ovog trenutka raspolaže jer nema niti cjelovit registar imovine, a ni jedinstven informatički sustav za praćenje te imovine. Dakle, dok s jedne strane tisuće nekretnina u državnom vlasništvu zjapi prazno i doslovno propada s druge strane se troši ogroman novac na najam poslovnih prostora. za jedan broj tih objekata godinama nisu zaključeni ugovoru o najmu ili zakupu, potraživanja za stanove na obročnu otplatu ne iskazuju se u glavnoj knjizi i financijskim izvještajima, ne poduzimaju se mjere naplate potraživanja koja iznose desetke milijuna kuna a ne pokreću se pravodobno ni sudski postupci pa najveći dio tih potraživanja niti nikada neće biti naplaćen jer su dužnici u međuvremenu završili u stečaju. Jednom riječju novac doslovno curi kroz prste ovoj državi i moram reći da zvuči i pomalo nevjerojatno da ovakvo neodgovorno gospodarenje javnim novcem odnosno državnom imovinom ministarstvo dobiva od državnog ureda za reviziju uvjetna mišljenja. Ja mislim da oni zaslužuju negativna mišljenja redom i to prvenstveno zbog toga što su recidivisti, što se godinama ne popravljaju, a drugo upravo zato što raspolažu tom jednom ogromnom materijalnom imovinom. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Kregar. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažene dame i gospodo, časni gosti. Pažljivo sam čitao ove opsežne materijale i pridružit ću se svim čestitkama moje prethodnice u savjesnosti kojom je ovo izvješće napravljeno. Međutim, jednu stvar čini mi se nisam uspio primijetiti. Ovo je javni dokument, ne piše nikakvo ograničenje tajnosti, ali trebalo bi pisati jedna važna rečenica, ovo je dozvoljeno samo za čitanje ljudima jakih živaca. Nemojte misliti da pri tome mislim na kasne televizijske emisije, nego ću to ilustrirati onim što u izvješću piše, a mislim da je jako zabrinjavajuće i pomalo smeta nedostatak interesa javnosti za ono što u ovom materijalu piše. Evo samo da pogledamo stranicu 3. Kaže ovako "Revizijom je utvrđeno da financijski planovi nisu realni ili cjeloviti. Prihodi i rashodi pojedinih aktivnosti nisu realno planirani itd." preskočit ću. "U glavnoj knjizi državnog proračuna i dalje nisu evidentirana potraživanja za prihode koja su na temelju Zakona o prihoda i državnog proračuna". Još malo dalje piše "Revizijom je utvrđeno da evidencija o zaduženjima i naplati poreza javnih davanja koje su ustrojene u nadležnim upravnim Ministarstva financija nisu pouzdana". Još dalje piše "U glavnoj knjizi državnog proračuna nisu iskazani podaci o imovini u vlasništvu RH". U 24 reda ovo. Okrenimo stranicu. Na sljedećoj stranici imamo najmanje 5 stvari koje su krajnje problematične i pozivaju na uzbunu. Kaže se u financijskim izvješćima iskazani prihodi i rashodi su samo oni koji su plaćeni, a koji nisu prebacuju se na sljedeću godinu. Sljedeće, "nisu poduzimane sve zakonske mjere za naplatu potraživanja". Pa onda sljedeće, "revizijom je utvrđeno da pojedini rashodi plaćeni s pozicija financijskog plana proračunskog korisnika na kojima je preostalo slobodnih sredstava, a ne na teret pozicija na koje se odnose. U okvirima rashoda za usluge najveće nepravilnosti odnose se na rashode ugovora o djelu". Da dalje skoro i ne idem. Još bih samo spomenuo da se isto ponavlja i kod revizije jedinica lokalne samouprave, da se slično sasvim ponavlja i kod revizije drugih korisnika proračunskih sredstava. Čak u jednoj još više zaoštrenoj dramatičnoj formi. Kaže "u pojedinim revidiranim subjektima blagajničko poslovanje nije obavljeno u skladu s odredbama proračuna. Isplate troškova službenih putovanja u obračunu troškova napravljano je bez pribavljenih dokumenta i sl. popis imovine je nepotpun i isto tako se odnosi na obaveze. Nisu naplaćivani određeni prihodi, nisu dospjela potraživanja za koja postoje mjere prisilne naplate", što u svega 4 stranice da dalje i ne idem. Izvješće Državne revizije podsjeća na ono što je dijagnoza i laboratorijski podatak kada idete na sistematski pregled. U nekim slučajevima ponavljaju se dijagnostikom utvrđene nedostaci, ali vrijeme prolazi i ako ste godinama imali loše pokazatelje tlaka, šećera ili drugih, nakon nekog vremena to više nisu samo pokazatelji stanja zdravlja nego stanja propasti određenog tijela, više nismo ni mladi ni snažni, nego smo ugroženi. U ovom slučaju podaci prije svega ukazuju na stanje u kojoj je nova vlast preuzima svoje obaveze. Ona preuzima to u stanju potpune nesređenosti prihoda i rashoda koje je utvrdila Državna revizija, načina poslovanja i enormno visoke nezakonitosti. Narod bi upotrebio druge i čvršće i oštrije riječi, da se na to ukaže. U ovoj raspravi u Saboru prevladava jedan vrlo miran ton, ali rezultati dijagnostike pokazuju sasvim jasno da smo mi zapravo suočeni sa jednom enormnom i svim neodgovarajućom situacijom u našim državnim sredstvima raspolaganjem imovine. Samo da ilustriram i time ću završiti. Gospođa Zgrebec je ukazala na to na koji način je izvršena zapravo jedna kvazi zakonita izmjena u izvršenju državnog proračuna gdje su državna jamstva porasla za 64,1% u odnosu na ono što je bilo predviđeno. Tu znači da je prividnom izmjenom zakonitim učinjeno ono što je ekonomski katastrofa. Taj iznos sredstava je otprilike onaj iznos sredstava kojim je gospodin Linić ministar financija ovdje neki dan opravdavao učinjene uštede, govorio je da ne može više. Pa što je ovo? Itekako može više, itekako treba bolje.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik.
Pa netočan je navod uvaženog zastupnika Kregara što se tiče izdanih jamstava. Netočan je navod i vaša klasifikacije i što se tiče izdanih jamstava. Tek toliko da znate jedno od izdanih jamstava o kojima se ovdje zbog kojih se povećalo grad Rijeka je rekao da će oni iako nemaju nikakvu zakonsku ovlast dati jamstvo 3. Maju, a sada kada ga je dala država onda je to protuzakonito onda je to skandalozno. Stvari se naprosto moraju nazivati istim jezikom bez obzir tko ih čini. A ta povećanja tih jamstava se isključivo odnose na brodogradnju. A stav Kukuriku koalicije što se tiče brodogradnje i huškanja radnika u brodogradnji se zna kakav je bio.
Gospodin zastupnik, potpredsjednik Doma Milorad Batinić. Izvolite
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine glavni državni revizore, kolegice i kolege. Prethodnice i prethodnici zastupnici manje-više složit ću se s njima da se ovom izvješću da bezuvjetno mišljenje, terminološki gledano. Međutim što se tiče same metodologije i bezuvjetno, uvjetno i nepovoljno mišljenje sugerirao bih, a kasnije ću elaborirati zašto da se i u tom dijelu metodološki malo terminologija promijeni ili da pokušate ocjenjivati ocjenama od 1 do 5. Ciljevi osvrnut ću se kroz svoju diskusiju na reviziju u lokalnim sredinama znači općinama, gradovima, kao gradonačelnik već drugi mandat svake godine mi dolazi revizija koja traje od tri do pet mjeseci. Neka dolazi i dalje i podržat ću uvijek, makar nikada do sada nisam dobio bezuvjetne mišljenje kao gradonačelnik, odnosno na rad službi, a mislim da su prije svega razlozi usudit ću se kazati benigni. Utvrditi istinitost i vjerodostojnost financijskih izvještaja, analizirati ostvarenje prihoda i primitaka, te izvršenje rashoda i izdataka u skladu s planom, provjeriti usklađenost poslovanja sa zakonima i drugim propisima, provjeriti i ocijeniti učinkovitost korištenja sredstava, te provjeriti druge aktivnosti vezane uz poslovanje lokalnih jedinica. Ovaj gledajući brojčano 18 bezuvjetnih, 266 uvjetnih, 1 nepovoljno mišljenje kad bi gledali statistički unatrag nekoliko godina mislim da nema neke velike razlike iz godine u godinu. Statistički gledano je jedan trend koji nije dobar. Tu smo se manje-više svi složili oko toga. Htio bih, znam da po zakonu možda nije trenutno to tako, ali sugerirao bih da osim izvješća, znači revizije da imate i nekakve alate ili da pojednostavim da imate i štap i mrkvu, ne samo na temelju davanja mišljenja, sugestija, prijedloga. Jer obično svi znamo, ne bih htio zvučati radikalno da me ne bi kolege načelnici, gradonačelnici shvatili, međutim kad se nekoga udari po džepu onda najbolje zna ispravljati greške. Isto tako bih sugerirao da se kroz možda promjenu metodologije i samog pristupa revizije, znam da imate različiti pristup gradovi, srednji, veliki, mali, općine itd. Međutim, isto tako htio bih da, moja sugestija bi išla u tom smjeru da imate jedan drukčiji pristup na način da ne idete cjelovito analizirati, jer to je izuzetno skup posao, zahtjevan posao koji iziskuje punu koncentraciju vaših ljudi kada su na terenu, psihički ih vjerujem da ih uništava kada moraju kompletno blagajnu, knjigovodstvo, bilo što pregledati, da se napravi najprije pristup blic kontrole. Ako se utvrde nepravilnosti na jednoj višoj razini, da se da da ide dubinski. Jer mislim da svoje vrijeme i svoje znanje koje posjeduju vaše službe upravo bi nam trebalo, jer na bazi ovog izvješća praktički 15% lokalnih zajednica radi po propisima. To je zabrinjavajući podatak. Pa da na neki način u dogovoru sa Ministarstvom financija da radite i jedan vid edukativnih sadržaja u jedinicama lokalne samouprave upravo na način, znam da nikad neće bit da svi imamo bezuvjetna mišljenja. Ali da na neki način i službe koje rade u općinama, gradovima, županijama da ih educirate, upoznajete redovitije sa novim zakonskim propisima. Jer velim, ima jedan dio tih nepravilnosti, znam da niste savjetodavno tijelo ali sugeriram, sugeriram jer vaše mišljenje će se tražiti. Naravno ovaj Sabor ima sve materijale kada će se raditi izmjene Zakona o jedinicama lokalne i područne samouprave. Vaša mišljenja će biti više nego potrebita u tom dijelu. Ono što bih htio samo skrenuti vjerojatno je nekakva pogreška na stranici 30. Bezuvjetno mišljenje pa nabraja neke gradove, pa vidim piše uvjetno u zagradi. Da li je to greška prethodna godina. Dobro. Ja se ispričavam. Ono što sam htio napomenuti samo u rashodovnom dijelu jer je meni bilo takvo mišljenje dato u gradu. Znači, što se tiče pokrića manjka prihoda primitaka nad rashodima. Da. Svima nama je u zadnje, pogotovo u 2010. godini bio pad prihoda od projekcije koje smo dobili od Vlade da radimo proračun. I konkretno dobio sam uvjetno mišljenje samo iz jednog razloga što nismo napravili plan sanacije manjka prihoda koji je bio u proračunu za 2011. Godinu. Znači praktički tako reći može se kazati i bezuvjetno. Isto tako sugestija što se tiče, piše Program održavanja komunalne infrastrukture i programi gradnje objekata i uređaja komunalne infrastrukture se ne odnose ili ne sadrže pojedine elemente propisane odredbama Zakona o komunalnom gospodarstvu. Konkretno, kod mene ima 120 km nerazvrstanih cesta. Od toga ima jedan dio, jedno njih 30 km šljunčanih. I ja bih praktički za svaku dionicu kroz Program održavanja komunalne infrastrukture morao navesti koliko će rječnikom kubnih metara šljunka ići na pojedinu dionicu. Ljudi vjerujte to je nemoguće. Nemoguće jer se to održavanje radi s obzirom na financije koje imamo u proračunu isključivo interventno, znači ukoliko dođe do tolikog poremećaja u prometu na tim cestama tada interveniraš. Ono što bih htio isto sugerirati, a rekao sam i uvodno što se tiče same metodologije ocjenjivanja. Gledam recimo grad Čakovec sa križićima je obilježeno ono što nije dobro. Sustav unutarnjih financijskih kontrola križić, računovodstveno poslovanje ili bih rekao minus, upravljanje imovinom minus. Znači, nema niti jedne pozicije koju ste ocjenjivali da je pozitivna ocjena. Dobio je uvjetno mišljenje. Gledam grad Ivanec, naravno njega ću istaknuti, svagdje ima pluseve osim rashodi i izdaci, a rekao sam zašto iz jednostavnog razloga jer je u proračunu za 2011. godinu stavljeno je bilo, a nije napisan poseban dokumenat kako ćemo sanirati taj manjak prihoda. Ukazujem na to da nije isto ako imate 5 minusa ili ako imate 1 ili 2 ili 3, a vjerujte mi da nije niti jednostavno … [[Govornik se ne razumije.]] pred svoje građane i isto to tako im objašnjavati. Kažu imaš isto kao i onaj koji je u kriminalu, a ima i susjedni grad kod mene isto tako, gdje se konstatiralo i Državno odvjetništvo radi, ali ne po nalogu revizije, ne po nalogu revizije. Nije revizija ta koja je inicirala kriminal u tom gradu, a vidim da je praktički isto dobio uvjetno mišljenje. Sugeriram zato da pokušate metodologiju promijeniti, a isto tako da se izborite da budete i savjetodavni. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dan Špicer. Izvolite.
Pa evo gospodine predsjedavajući, dame i gospodo, dozvolite jedan kratki osvrt na ovo Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju u 2010. godini. Pa bih rekao na početku kako smo neki dan saznali da je inspekcija zatvorila kultnu zagrebačku "Tvornicu kulture" jer se troje stanara žalilo na buku. Znamo i kako mnoge firme, dakle događalo se da su bile globljene zbog omanjih prekršaja u poslovanju iako pritom nisu nikome nanijele nikakvu financijsku niti bilo kakvu drugu štetu, ali uhvaćene su u prekršaju i to su platile. Znamo da ako vam u blagajni inspekcija primjerice pronađe i kunu više od obračunatog da ćete vjerojatno platiti kaznu nekoliko tisuća kuna, može vam se čak desiti da vam zatvore kafić. A sada temeljem upravo ovog izvješća koje nam je danas na klupama znamo po prvi puta i službeno kako je poslovala državna administracija 2010. godine. A poslovala je u najmanju ruku, dame i gospodo, neodgovorno, netransparentno i u mnogočemu nezakonito. Upravo oni koji su se kleli u nužne mjere štednje i osobnim primjerima požrtvovnog odricanja od voda s okusom dokazivali svoju enormnu štedljivost istovremeno su zadužili državu za dodatne milijarde. Podijelili su isti ti i preko 3 milijarde kuna jamstava više nego što je to Zakon o izvršenja proračuna dopuštao. Financijski planovi većine korisnika proračuna, to se prvenstveno misli na ministarstva, sudeći po izvješću uopće nisu bili realni. U javnoj nabavi Državna revizija pronalazi cijeli niz nepravilnosti i nezakonitosti. Rade se direktna ugovaranja bez natječaja, izvršitelji usluga započinju sa obavljanjem usluga i prije objave samog natječaja što samo može značiti da su natječaji pripremani unaprijed, da su dogovarani unaprijed i da su namješteni. Radovi i usluge, dame i gospodo, nešto što je općenito poznato, a sada se temeljem ovog izvješća i dokazuje, izvodili su se po puno većim cijenama od početno ugovorenih što se naknadno nezakonito rješavalo i kompenziralo aneksima ugovorima i to na nezakonit način. Prema rezultatima revizije stječe se rekao bih bizaran dojam da se državna administracija na neki način otela kontroli i da vodi neku svoju paralelnu politiku u paralelnom svemiru jer dok u isto vrijeme, govorim o 2010. godini, Vlada Jadranke Kosor ubire harač, poziva na sveopću solidarnost, štednju, štedljivost pijući pritom samo običnu vodu bez okusa, ministarstva se natječu u potrošnji i rasipništvu. Kao da postoji neka tajna igra. Tajna igra u kojoj pobjeđuje ministarstvo koje potroši najviše novca i to po mogućnosti nezakonito. Ako je takva igra uistinu postojala odluka je izgleda pala da se prvo natječu u visini rashoda za ugovore o djelu i to u kategoriji plaćanje vanjskih suradnika za obavljanje poslova u okviru redovnih djelatnosti ministarstva. Pojednostavljeno – tko će više potrošiti na vanjske suradnike za poslove za koje su ionako predodređeni i plaćeni djelatnici ministarstva taj pobjeđuje. Već je rečeno, ali ponovit ću, s obzirom da zakon dozvoljava trošenje na vanjske suradnike najviše u iznosu do 2% sredstava osiguranih za plaće zaposlenika u finale ulaze natjecatelji koji prebace tu normu. I tako su nam finalisti postali Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi sa 2 i pol puta većom potrošnjom od zakonski dozvoljene, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i sporta koje je na ugovore o djelu uspjelo potrošiti 3 puta više od zakonom dozvoljene norme, točnije 3,5 milijuna kuna više. Ali tu je i bonus za dodatno kršenje zakona jer su osim vanjskih suradnika zamislite ugovore o djelu dodatno isplaćivali svojim zaposlenicima. Naravno kao dodatak uz njihovu redovnu plaću. Zatim, tu nam je Ministarstvo prometa kao jedno od najuspješnijih sa 4 i pol puta većom potrošnjom od zakonom dozvoljene, a Ministarstvo poljoprivrede iako sa samo 2 puta većom potrošnjom od dozvoljene dokopalo se postolja uz pomoć dodatnog bonusa. Naime, potrošili su dodatnih 5,5 milijuna kuna na nagrade za članove povjerenstva. Bonus bodove dobili su na tome što su članovi povjerenstava bili upravo zaposlenici istog tog ministarstva koji su sjednice povjerenstva održavali ni manje ni više nego za vrijeme radnog vremena. Inače za posao koji obavljate za vrijeme radnog vremena postoji nešto što zakonom je predviđeno i zove se plaća. Drugi na postolju je Ministarstvo regionalnog razvoja sa 5 puta većim troškom za ugovore o djelu od dozvoljenog uz 25 tisuća dodatnih plaćenih prekovremenih sati od čega je pronađeno da je 69 zaposlenika unutar tog ministarstva nezakonito isplaćeno. Zašto? Zato što Zakon o radu kaže da ne možete isplatiti više od 180 sati pojedinačnog, odnosno pojedino u godini dana. Samo u ovom ministarstvu zakon je kršen u 69 slučajeva. Pobjednik ovog malog natjecanja je Ministarstvo turizma. Iako mali oni su uspjeli najviše potrošiti na vanjske suradnike koji su obavljali poslove zaposlenika ministarstva, čak 7 puta više od zakonom dozvoljenog iznosa. Eto, ovo je samo jedan mali prikaz dijela nepodopština koje su se odvijale ovih proteklih godina po državnim ministarstvima. Dok su neki punili crne torbe, dame i gospodo, drugi su evidentno praznili državnu blagajnu. Nastavak igre detekcije tek slijedi, a voda bez okusa možda će nekome donijeti u konačnici i okus gorčine. A kako ovo, s obzirom na početak priče, ne bi ostao tek zločin bez kazne izrazit ću nadu. Nadu da će policija, Državno odvjetništvo i ostale nadležne institucije odsada pa nadalje puno revnije raditi svoj posao pa ako pokrenu istrage temeljem i ovog izvješća i uđu u koji prekovremeni sat ne bi se trebali ljutiti, dapače rado ćemo im ga isplatiti. Hvala lijepo.
Hvala vama. Imamo jednu prijavljenu repliku. Uvažena zastupnica Ivana Posavec Krivec, izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Pa moram primijetiti da u ovoj nadahnutoj raspravi kolege Špicera je vrlo interesantno postalo ovo natjecanje koje on cijelo vrijeme spominje, ova kompeticija između državnih ministarstava, ministarstava Vlade RH i jednostavno bih željela primijetiti da mi se čini da je tu bilo riječi o zapravo jednom momčadskom sportu, da ovo nisu bili pojedinačni natjecatelji, da su oni zapravo svi skupa činili pravu ekipu i da mi se u konačnici onako nalaže da bi ta postolja za prvo, drugo ili treće osvojeno mjesto uistinu trebalo malo proširiti. A o ovim ugovorima koji su toliko novaca odveli sa strane i koji su pokazali da se nije raspolagalo kvalitetno u ministarstvima bi možda trebalo prerasporediti za ispomoći u državnoj reviziji jer mi se čini da svi ovlašteni državni revizori neće moći kvalitetno obaviti posao i zapravo procijeniti koliko je tu nepravilnosti bilo jer danas govorimo o Izvješću za 2010. godinu, pitanje je što nas još čeka u 2011. godini? Ovdje je lijepo paralela povučena malo Ministarstvo turizma ali nemojmo zaboraviti da u medijima upravo ministar turizma slovi kao najuspješniji ministar u prošloj vladi pa možda to ima i veze sa time koliko je imao pomoći sa strane. Hvala.
Hvala lijepa, nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvaženi zastupnik Damir Rilje.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani pomoćnik ministra financija, poštovani glavni revizore sa svojim predstavnicima. Izuzetno mi je zadovoljstvo da mogu ja u ovome trenutku reći nekoliko riječi vezano uz ovo izvješće, naravno, ja bih se vrlo rado osvrnuo na ono od čega se sastoji naša država, to su jedinice lokalne samouprave, tamo se događa sve. Tamo nastaju prihodi, rashodi, tamo se ljudi zapošljavaju tamo nastaju investicije ili ne nastaju investicije. Naravno da jedna ukupnost koja se tiče poslovanja ministarstava i cjeline priča koju bih ja u ovom trenutku preskočio jer bih se osvrnuo na nekoliko stvari koje su mi itekako važne i koje sam primijetio u funkcioniranju nadzora u jedinicama lokalne samouprave, a to sam imao prigodu proteklih 2, 3 godine od kada sam tamo načelni, radi se o gradu Trogiru ali govoriti ću načelno. naravno vezano uz Izvješće Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu važno je napomenuti da zapravo potrebama revizije ne treba puno govoriti ali ne bismo nikada smjeli biti u prilici da revizija postane svrha sama sebi, a pogotovo da bilo kakve okolnosti, bilo tko utječe na samu reviziju bez obzira kada se ona događala u kakvim okvirima i kakvim političkim i bilo kakvim drugim okvirima. Ja ne kažem da je to tako ali postoje neke situacije koje na žalost možda evo, ne kažem da govore ali se možda mogu tako protumačiti. Nije upitno govoriti ni to da danas imamo nekoliko vrsta nadzora, imamo državnu reviziju, neki gradovi imaju svoju reviziju, imamo unutar toga financijsko materijalnu kontrolu, FMC poznati a imamo sada Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Pitanje koliko se preklapaju, pitanje jesu li sveobuhvatni i koliko i pitanje gdje je nulta točka. Kada pričamo o tome je su li uvjetna, bezuvjetna ili nekakva druga rješenja. Naravno Državna revizija nije arbitar, ona nalazi i utvrđuje zatečeno stanje ali isto tako, ja sada ne svaljujem nikakav teret odgovornosti, jer ću načelno i ja podržati ovo Izvješće, ali moram kazati da bez obzira na podršku, moram kazati da je to jedna situacija gdje vi imate generirane gubitke, generirana zaduženja, opterećenja, o kojima se jako malo govori, to ćemo sada imati u zakonu o fiskalnoj odgovornosti jer je nulta godina 2011. Ali u toj 2011. nije generirano sve, u toj 2011. godini a da kažem da možda i ništa. S druge pak strane smisao svake kontrole jest da pravovremeno utvrdi nepravilnosti kada i zašto i zbog koga su utvrđene nepravilnosti nastale, razloge nastalih nepravilnosti eventualnih nezakonitosti, te poduzimanje odgovarajućih mjera, preporuka, rokova za otklanjanje nepravilnosti te daljnjeg postupka ako se utvrde nezakonitosti. E sada, mojih nekoliko mišljenja vezano uz kontrolu računovodstvenih, materijalnih, financijskih dakle uz nadzor i u smislu nadzora jedinica lokalne samouprave, financijskog, računovodstvenog, materijalnog, kontrole javne nabave, upravljanje imovinom i drugo. Dakle, konkretni primjeri su na primjer da su jedinice lokalne samouprave utvrđujući nepravilnosti prigodom nadzora, dakle, nadzora koji su se događali 6., 7. i 8. možda bile propuštene kada su se utvrđivale recimo na primjer nepravilnosti i rokovi i neki uzroci nastalih nepravilnosti, a imali su vezano zaduženje jedinica lokalne samouprave, pa bi se tako dogodilo da se jedinica lokalne samouprave zadužuje direktno ili indirektno preko svojih poduzeća u većinskom ili djelomičnom vlasništvu, izdaje jamstva, ta jamstva se ne prikazuju Ministarstvu financija, to nije utvrđeno niti se posebno o tome vodilo računa, eventualno bi bilo prikazano da se godine te i te nisu funkcionalno, niti na odgovarajući način niti namjenski trošila sredstva. Naravno i to je problem još veći kada se tako nešto dogodi pa onda imate generirano nasljeđe, pa onda imate prijeteću blokadu računa, i sada morate izabrati. Hoćete dozvoliti da se blokira račun, ili platiti ono što morate platiti. Platiti nešto što je nastalo nekoć. 2006. trebale su se uvesti financijsko materijalne kontrole, FMC, međutim, događa se da se onda nakon 2, 3 godine utvrdi da te materijalno financijske kontrole nisu uvrštene u sustav odnosno da nisu da ih odgovarajuća jedinica lokalne samouprave nije primijenila. Naravno da je to postupak i proces. I da se on mora provesti i da ga se ne provodi preko noći i naravno da je proračunska 2006., 7., 8. ili ne znam koja godina itekako dovoljno da se takav postupak provede. I sada vezano uz potvrđivanja odgovornosti, uvjetnih, bezuvjetnih ili ne dajući prolaz zapravo stanju ja moram kazati da su se takva stanja koja se direktno tiču jedinica lokalne samouprave a naslonjena su na potrebe budućih saniranja, upravo rezultat onoga što pravovremeno nije utvrđeno ili možda se nije prispjelo, ne želim o tome kalkulirati niti želim nabacivati bilo kakvu odgovornost ali je činjenica da se tako nešto dogodilo i događa, na taj način je i moj grad opterećen za više od dva proračuna. S druge strane može li nadzor na primjer propustiti zabilježiti da se jedinica lokalne samouprave u nekoliko proračunskih godina zaboravi obavijestiti ministarstvo financija o svom zaduženju, a za to postoji određeni obrazac kojim ga mora obavijestiti. Nema veze, znamo da je 20% proračuna onoliko koliko za jedinica lokalne samouprave se može zadužiti. No, međutim postoji i drugačije i onda naravno dođe jedna godina u kojoj morate prikazati istinu, morate prikazati sve, morate prikazati zaduženje koje je bilo realno. Ovo o čemu vam sada govorim posjeduje i drugo tijelo jel kojemu je konkretno ovo o čemu ja sada pričam koje je o tome obaviješteno pa ne bi previše o tome, budući da se radi o postupku. Može li nadzor ne primijetiti da se u nekoliko proračunskih godina trošenje sredstava dakle rashoda, a pričamo cijelo vrijeme o namjenskom trošenju rashoda, obavljalo za one djelatnosti koje nisu u nadležnosti jedinica lokalne samouprave npr. Medijske, sportske ili neke druge. Može li nadzor ne primijetiti da stvaranje i prikrivanje generiranog gubitka se može dogoditi na uvođenjem računskih dokumenata u poslovne knjige, pa onda morate jedne godine tako iskazati gubitak od nekoliko desetaka milijuna. Može li nadzor u svojim nacrtima i nekim po njemu utvrđenim nepravilnostima koji ne spadaju u njegov krug naziranja predlagati i donositi razmišljanja o tome? Dalje ne bih obzirom da je ovdje bilo spominjanje neisplaćivanih ugovora o djelu, ja neću pričati ovdje o drugim aktivnostima koja se tiču sporta i promidžbe jer bi bilo više deplasirano i dosadno. Ja znam da Državna revizija itekako ima previše posla i podržavam svaku kontrolu, a vidim po svjetlu da moramo ubrzati. Načelno mislim da je Državni ured za reviziju odgovarajućem trenutku i sukladno svojim zakonskim ovlastima uspio načelno odrediti i utvrditi financijsko i računovodstveno poslovanje, poslovanje javne nabave, upravljanje imovinom i na kvalitetan ogovarajući način odgovoriti i takva iskustva ima. I zahvaljujem na svim revizijama koje su od 2009.godina na ovamo napravljene i izvanrednim i redovnim [[Upadica: Zadnja rečenica.]] Zadnja rečenica. Hvala. Molim da se uzme u obzir i ovo što sam rekao pri budućim revizijama na neki način kada se utvrđuju uvjetna, bezuvjetna i neka druga određenja. Ja ne kažem da to vrijedi za sve. Hvala. Ispričavam se što sam malo produljio.
Hvala vam uvaženi zastupniče Rilje. Svoju želju da replicira na vaše izlaganje prijavila je uvažena zastupnica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa uvaženi kolega ja ću se osvrnuti na ovo što ste vi govorili dakle jedinice lokalne samouprave i složit ću se s vama samo u jednom a to je pitanje jeli Državna revizija svrha sama sebi? Dakle kome zapravo služe ovi uvjetno mišljenje, bezuvjetno mišljenje kada neke jedinice lokalne samouprave iz godine u godinu jednostavno ignoriraju vaše nalaze? Vi u 2010. nalažete postupanje, oni u 2011. kažu jesmo nešto postupili ali svejedno na ostali nismo pa nema veze, ništa se neće dogoditi. Pa tako npr. U Međimurskoj županiji ili grada Čakovca što se isto tako i potpredsjednik osvrnuo možemo reći da propuste i dalje čine da se propusti se ne sankcioniraju i nitko za to ne snosi odgovornost. Grad Čakovec primjerice nije provodio postupke javne nabave u skladu sa zakonom, nikome ništa. U županiji u poslovnim knjigama nisu evidentirani svi rashodi i obveze. Između ostalog županija nije izradila prijedlog mjera za pokriće manjka prihoda i primitaka. Vi to sve znate. Osim toga možda nešto nevažno, ali za našu malu zajednicu ipak jako važno. Program javnih potreba u sportu nije donesen, ne zna se tko je i po kojoj cijeni poljoprivredna zemljišta pretvarao u građevinska, a vi ste ukazivali na to, međutim gospodo iz Državne revizije, na to se nitko ne obazire. Moje pitanje je dokle će to tako biti? Dakle nisu se generirali samo gubici, već se generiraju i dalje nepravilnosti na koje mi želimo upozoriti i na koje vi upozoravate, međutim pomaka nema. Ne može tri godine nešto se kao malo ispraviti, a zapravo one najvažnije stvari zbog kojih vi tu jeste zbog kojih revizija i postoji one se ne ispravljaju. Nezakonito na taj način postaje zakonito. Jer ako netko vidi da može tri godine, sada ću završiti gospodine potpredsjedniče, ako netko može tri godine uzastopce nepoštivati zakon pa onda vjerojatno podrazumijeva da tako to može činiti i dalje. Hvala lijepa.
Hvala vama. Čut ćemo i odgovor na repliku. Uvaženi zastupnik Rilje.
Uvažena kolegice evo ja sada ne znam koliko je ovo bio odgovor i koliko pokušaj da se stvar generalizira. Meni je jako važno da se ono o čemu sam ja izlagao ne generalizira ali načelno se slažem s vama da se može govoriti o tome. No, znate i vi kao i ja da postoje druga tijela i ne znam zašto i ranije nije bilo upućivanja upravo onim tijelima koje sam ja u svom izlaganju spomenuo sa bilo koje strane. Ovo je meni prvi saziv, ja ne znam, pretpostavljam da vama nije, upućivanja prijava onim koji su nadležni. Npr. Državnom odvjetništvu i sličnima.
Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom u trajanju od 10 minuta. Uvažena zastupnica Vanja Posavec.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodo iz Državnog ureda za reviziju. Puno je toga već rečeno ali ja moram reći nešto što me itekako zabrinjava, a vjerujem da bi i sve naše građane koji kada bi sve to pročitali itekako zabrinjavalo. Naime, izuzetno je puno uočenih nepravilnosti u radu i puno izuzetno puno uvjetnih mišljenja. Nije sporno da je Državni ured za reviziju obavio svoj posao i to opsežno i u detalje, ali je sporno da se kod nekih subjekata već nekoliko godina uzastopce daje uvjetno mišljenje i to za iste propuste. Pa se ja pitam dakle ako im je i prije dano uvjetno mišljenje te su oni u određenom zakonskom roku te propuste morali ispraviti, što je očito da nisu jer opet su za iste propuste dobili uvjetno mišljenje, zašto im se uopće daje uvjetno mišljenje? Možda bi trebalo, dakle ne ulazim u rad Državne revizije ali osobno smatram, možda bi im trebalo dati kao upozorenje i nepovoljno mišljenje ili suzdržano, pa će možda konačno te propuste ispraviti. Također imamo primjere da je od 6 kategorija za njih 5 utvrđeno da imaju određene nepravilnosti i to sustavno, pogotovo u jedinicama lokalne i regionalne samouprave. sustav unutarnjih financijskih kontrola i to moram primijetiti da taj sustav unutarnjih financijskih kontrola očito kod gradova, općina, županija ne funkcionira i nije zapravo saživio. Računovodstveno poslovanje, prihodi i primitci, rashodi i izdatci, javna nabava. Po meni osobno je to malo previše utvrđenih nepravilnosti. Pitam se koliko isto tako nalazi i preporuke Državnog ureda za reviziju imaju učinka, koliko se po tome dalje postupalo. Jer kao što se može vidjeti od 2043 naloga i preporuka 901 ili 44,1% je postupljeno, a 124 to je 6,1% je u postupku izvršavanja, a čak 1018 ili 49,8% naloga i preporuka nije postupljeno. Dakle, baš ih briga. Ono što isto tako posebno zabrinjava da ukupno revidiranim prihodima 23 proračunskih korisnika bezuvjetno mišljenje izrečeno za njih 10 za njih 13 čak uvjetno mišljenje Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture, Ministarstvo poljoprivrede i ribarstva i ruralnog razvoja, Ministarstvo turizma itd. itd. Pa se pitam ako imamo uvjetna mišljenja za ministarstva koji bi trebali biti ugled ostalima, pa kako možemo uopće očekivati da će trgovačka poduzeća i ostala poduzeća raditi korektno. Žalosno je da u Glavnoj knjizi Državnog proračuna nisu iskazani podaci o imovini u vlasništvu Republike Hrvatske. Središnji državni ured za upravljanje državnom imovinom nema sveobuhvatne podatke. Znači da ne postoji mjesto u Republici Hrvatskoj u kojem se mogu dobiti točni podaci o imovini u vlasništvu Republike Hrvatske, pa na zadnjoj usporedbi zapravo ne znamo uopće šta mi posjedujemo, ni mi ni građani. Ono što je također zanimljivo da je kod pojedinih proračunskih korisnika, da su podaci o vrijednosti imovine u poslovnim knjigama i financijskim izvještajima nisu istovjetni ili da podaci o imovini u Glavnoj knjizi i pomoćnim knjigama nisu usklađeni. Znači i ono što znamo da imamo kao imovinu ne znamo koja je točno vrijednost što naravno dovodi u sumnju u slučaju prodaje imovine. Dakle, možemo je prodati po ovoj ili onoj cijeni, oliti prodavat će se subjektivno. Što se tiče revizija lokalnih jedinica stanje nije ništa bolje. Već sam napomenula 285 lokalnih jedinica, 18 bezuvjetnih, a sve ostalo uvjetna mišljenja itd. trgovačka društva, 7 bezuvjetnih, 48 uvjetnih mišljenja. Lokalne jedinice evidentno imaju dosta nepravilnosti u postupcima javne nabave, a vjerojatno su se ugledali na ministarstva. Obavljeno je izravno ugovaranje bez primjene propisanih postupaka javne nabave za robe, radove i usluge, dodaci ugovorima zaključeni su izravno bez provođenja pregovaračkih postupaka javne nabave itd. Dakle, zaključujem izuzetno je puno uvjetnih mišljenja. Pojedini subjekti stalno rade jedne te iste greške. Dakle, imaju iste nepravilnosti. U većini slučajeva se ne postupa po nalozima i preporukama Državnog ureda za reviziju. Ne znamo što posjedujemo. Ono što znamo ne znamo koliko vrijedi. Dakle, stanje je zabrinjavajuće. Smatram da mjere treba pooštriti, oštrije i odlučnije postupati po neobavljenim preporukama i nalozima. I konačno smanjiti ovako veliki broj nepravilnosti u ministarstvima, lokalnim jedinicama i kod svih ostalih. Kada se uvede red onda će biti i učinkovitosti, a onda će ja vjerujem i nalaz Ureda državne revizije biti puno čitljivijim i na veće zadovoljstvo svima nama. Zahvaljujem.
Hvala vama. Na ovo vaše izlaganje žele replicirati dva Željka. Najprije Željko Sabo.
Potpredsjedniče hvala. Uvažena kolegice zastupnice želim vam reći kao čelnik jedne lokalne uprave, apsolutno se slažem sa vama da treba zaoštriti situaciju. Ali mislim da mi trebamo ipak na neki određeni način možda u okviru zakonskih ovlasti omogućiti nekim lokalnim upravama kroz zakonske neke odredbe da dođemo u tu situaciju, željenu situaciju da dobijemo bezuvjetan nalaz mišljenja revizije što ja želim ali je to nemoguće. Gospodo, nemoguće je da jedan grad, ali evo imamo tu da je neko moguće. Baš bih volio da vidim kako su uspjeli dobiti bezuvjetno mišljenje. Ako imate u gradu bilo kojem gradsko poduzeće u vlasništvu, sto postotnom vlasništvu grada tog ili lokalne uprave nemoguće je da dobijete bezuvjetno mišljenje. Zašto? Zato što će uvijek revizija doći u tu situaciju ako ste radili kilometar nogostupa da ste trebali raspisati natječaj. Ako raspisujete natječaj te tvrtke nisu platile PDV zbog gospodarske situacije ili nešto ili ne mogu udovoljiti ili će u najbolje slučaju se javiti netko na natječaj pa će dobiti taj posao, pa će onda gradska tvrtka koja te poslove u sto postotnom vlasništvu neke lokalne uprave sjediti, a netko će drugi doći recimo kao u Vukovar grad i to i ostat će bez posla 500 ljudi. I sad imate teret odgovornosti što činiti. Ja sam izabrao bezuvjetno mišljenje da težim, ali sam zadovoljan i sa uvjetnim, da mi 500 ljudi iz grada Vukovara ne dobije otkaz, da gradska tvrtka ne ode u stečaj. I svjestan sam prekršaja koji se recimo jednom sam dolazio. Ali sam svjestan prekršaja da ti prekršaji nadam se da Državno odvjetništvo koje će ispitivati da će vidjeti da ja nisam ni na koji način niti bilo tko drugi oštetio nekoga zbog osobnih interesa, nego da upravo ovaj interes koji imamo ili koji smo skupštini gradova razgovarali o tome gradonačelnici, a evo kao potpredsjednik te udruge ističem problem nas u lokalnoj zajednici.
Hvala lijepa.
Još jednu rečenicu samo. Slažem se da treba pooštriti situaciju kod ministarstava, jer tamo smatram da nema opravdanja i apsolutno podržavam rad vas gospodo revizori.
Sada i druga replika uvaženi zastupnik Željko Kolar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, gospodo iz revizije. Upravo ponukan ovim raspravama i od kolege Rilje i od kolege Batinića možda bi trebali razmisliti da ovu uvjetnu ocjenu koja se tu navodi u 84,8% pokušamo prepoloviti barem. Imate jedinice lokalne samouprave koje su stvarno iz banalnih razloga dobili uvjetnu ocjenu, a s druge strane imate onih koji su na pragu nekih radnji da bi trebali dobiti zapravo ocjenu nepovoljnu ili suzdržanu. I onda nas stavljate sve u isti koš. I ono što je rekao kolega vrlo teško se nakon toga braniti. Plus toga javna nabava koja ide, znači tamo gdje se okreće novac koji treba biti transparentan možda bi kroz izvješće revizije poseban osvrt trebao biti na javnoj nabavi jer je tamo sve čisto ili nije. Jer mi sad smo počeli raspravljati više o nalazu revizija u jedinicama lokalne samouprave nego u ministarstvima, a jedna nabava u ministarstvu bez raspisivanja javne nabave je ukupna nabava svih jedinica lokalne samouprave i županija zajedno. I onda se tu ne možemo trpati u isti koš. U svakom slučaju preporuka kroz metodologiju i kroz izmjenu zakona, ja nisam stručnjak u tom dijelu, ali u svakom slučaju kad bi bili u školi, kad bi dobili 84% učenika 5 ili 1 svi bi rekli da sa nastavnikom nešto nije dobro. Prema tome ovu uvjetnu ocjenu jednostavno moramo ako ništa drugo raspoloviti jel ona ide prema gore ili ide prema dole da bi znali oko koga se i sa čim se treba baviti. Hvala lijepa.
Hvala vama. Ja vas molim da ubuduće vodite računa da ste replicirali na osnovno izlaganje kolegice Vanje Posavac, a niste replicirali, ne možete replicirati predlagatelju. Javite se za pojedinačnu raspravu pa onda raspravljajte što želite. Nastavljamo sa pojedinačnom raspravom. Uvažena zastupnica Nada Turina-Đurić. Odustajete od rasprave? Dobro. Mi imamo onda još posljednju raspravu u trajanju od 10 minuta. Uvažena zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo neće trajati 10 minuta, samo vrlo kratko. Razumijem ovo izvješće od revizije, ali ne razumijem zašto kada je u prethodnoj reviziji subjektima dao … [[Govornica se ne razumije.]] naloga i preporuka od čega je 901 44,1% postupljeno, 61% su u postupku izvršenja, a po 1018 ili 49,8% naloga i preporuka nije postupljeno. A zašto je Državna revizija? Valjda da vodi kontrolu državnog novca ili novca poreznih obveznika. Pa me zanima ako je već 40,8% naloga i preporuka nije postupljeno što će se napraviti tim ljudima? Da li će reći poštujte zakon, ako nećete dobit ćete opomenu, a ako ne postupite opet ha nikome onda ništa radite i dalje kako ste radili. Dakle, ako imamo reviziju državnu i ako ta revizija ustanovi da je se radilo protiv zakona pa onda moramo nešto napraviti da se ti ljudi sankcioniraju ili onda nećemo raditi, nećemo imati Državnu reviziju, nema razloga za to. Mene je fasciniralo, kaže revizijom je utvrđeno da se poslovi unutarnje revizije nisu obavljali u 4 županije i 7 gradova jer nisu doneseni normativni akti za ustrojavanje unutarnje revizije. Unutarnji revizori nisu imenovani ili imenovani unutarnji revizori nisu obavljali poslove revizije. Posljedice nedovoljno učinkovitog sustava unutarnjih financijskih kontrola su između ostalog rezultirali nepravilnostima u poslovanju lokalnih jedinica. Dakle, sad me zanima tko je kriv što te revizije nisu uspostavljene, tko će odgovarati za to? Ili ako tu nema revizije, ako ne bude dakle, ljudi mogu opet, neće revizija dolaziti tamo jer nema razloga zašto dolaziti ili nema načina, nema mogućnosti ili jednostavno je nepotrebno. Vrlo kratko, ja mislim da najviše ovdje problema izgleda se radi u postupku javne nabave. Pa tako kaže da je revizijom utvrđeno da je bez propisanih postupaka provedena nabava roba, usluga i radova u vrijednosti 20 milijuna 164 tisuće 196 kuna. Najčešće se radi o uslugama i radovima za koje su zaključivani dodaci osnovnom ugovoru za dodatne radove u vrijednosti većoj od 25%. Ja sam mislila da se to ne može, da se ne mogu raditi dodaci u javnoj nabavi ako je više od 20%, a izgleda da se ovdje u puno slučajeva o tome radilo. Što se tiče postupka javne nabave kod revidiranih lokalnih jedinica isto je utvrđeno i zaključeno 2757 ugovora za nabavu roba, radova i usluga u ukupno ugovorenoj vrijednosti bez poreza na dodatnu vrijednost milijardu i 621 milijun 357 tisuća itd., a najčešće nepravilnosti, a što je i u državnim tvrtkama i uvijek se iz godine u godinu to se spominje, iz godine u godinu to se nastavlja. Dakle, obavljeno je izravno ugovaranje bez primjene propisanih postupaka javne nabave za robe, radove i usluge ili dodaci o ugovorima zaključivani su izravno bez provođenja pregovaračkih postupaka javne nabave u većim iznosima od dozvoljenih ili su pojedini radovi izvedeni prije zaključivanja dodatka ugovoru. U manjem broju slučajeva nisu doneseni planovi javne nabave ili planove javne nabave nisu usklađeni s planiranim sredstvima u proračunu. Ja se sjećam V. saziva Sabora, isto smo imali probleme s Državnom revizijom gdje oni se potrude, gdje nađu sve nepravilnosti, ali te nepravilnosti se izgleda sele iz godine u godinu. Pa evo sada imamo novu vlast, novu Vladu pa idemo vidjeti gospodo kako ćete vi revidirati ovo, kako ćete vi natjerati one koji su zaduženi za primjenu ovoga zakona ili nepoštivanje ovoga zakona kako ćete ih sankcionirati. Hvala lijepa.
Hvala vama uvažena zastupnice Tomašić. A na ovo vaše izlaganje imamo prijavljenu jednu repliku cijenjenog zastupnika Igora Rađenovića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo i u raspravi gospođe Tomašić, uvažene zastupnice, a i cijelog niza kolega prije je zapravo vidljiva i osjetila se dakle ta … [[Govornik se ne razumije.]] zbog tog niza nepravilnosti, osobito niza nepravilnosti koji se ponavljaju jel'. Jer je frapirajuća brojka da je sad ne ponavljam u više od 50%-nom iznosu da se ne reagira na preporuke Državne revizije i da se zapravo iz godine u godinu ponavljaju ta uvjetna mišljenja, a na koje nema reakcije, a da se ne ode korak ispod, da budem aktualan, da se ne ode u onaj junk, a ostane na … [[Govornik se ne razumije.]] da povučem jednu paralelu. Očigledno je velim ta poruka vidljiva. Dijelom, i tu su pred vama i zaključci kluba vladajuće većine, će se pokušati zaduženjem i Državnog odvjetništva i Vlade da se stvari pokrenu, a ono što bi možda bio dobar prijedlog i preporuka jer dosta je bilo rasprava oko jedinica lokalne samouprave u Gradu Zagrebu, u predstavničkom tijelu Grada Zagreba uvedena je praksa da se redovito i obavezno razmatra Izvješće Državne revizije kroz odbor kojeg vodi uvaženi kolega Kregar. Neki od nas zastupnika tu također sjede, evo gledam kolegu Radoša, mislim da je to bio njegov prijedlog, i ta praksa je dosta dobrim pokazala da se zapravo osvijetli i građanima uz ovu raspravu, uz 8 tisuća stranica koje priznajte ovdje nitko nije pročitao, ali dobro je da se kod predstavnička tijela otvori ta rasprava i pozivam evo sve kolege, a tu ima dosta i zastupnika, ali i nositelja izvršne vlasti, da otvore raspravu u svojim predstavničkim tijelima da osvijetlimo situaciju jer kao što rekoše kontrola je najbolji i osvjetljavanje samih primjera je najbolja prevencija. A onda će glavna zadaća Državne revizije biti daleko bolje ispunjena. Hvala lijepo.
Hvala vama. Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Ruža Tomašić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega slažem se s vama sve što ste rekli, ali nadam se pošto ste na vlasti da neće ostati samo na riječima, da ćete raditi upravo ono što ste govorili, što zagovarate jer znate da je jako puno novca otišlo u korupciju, znate da je korupcija najveća rak rana Hrvatskog društva, i znate da porezni obveznici koji plaćaju naše plaće da traže od nas da radimo ono za što su nas birali, a upravo su nas birali da suzbijamo korupciju ili da pomažemo u suzbijanju korupcije. Pa idemo odmah krenuti, ponavljam na vlasti ste pa sretan vam put i nadam se da ćete biti puno uspješniji u borbi protiv korupcije. Hvala lijepo.
Hvala vama. Time smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu o Izvješću o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu. S obzirom da podnositelj izvješća ne želi govoriti zaključno, prelazimo na 2. točku dnevnog reda .
Prelazimo na izjašnjavanje o Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. izvješće o obavljenim revizijama. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela i Klubova zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a i HSU-a dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Izvješće o radu Državnog ureda za reviziju za 2011. godinu i izvješća o obavljenim revizijama za 2010. godinu. O zaključcima ćemo se, prijedlogu zaključka ćemo se izjasniti kasnije. Molim uključimo se i glasujmo o prihvaćanju izvješća. Hvala lijepa. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova sa 107 glasova za, 1 protiv i 1 suzdržan. Sukladno prijedlogu Kluba zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a i HSU-a dajem na glasovanje sljedeće zaključke: Izvješća Državnog ureda za reviziju dostavljaju se nadležnim tijelima i institucijama radi utvrđivanja eventualnih kaznenih i prekršajnih djela. Drugo, zadužuje se Državno odvjetništvo Republike Hrvatske da u roku od 90 dana na temelju Izvješća Državne revizije Hrvatskom saboru dostavi Izvješće o utvrđenim kaznenim i prekršajnim djelima. Molim uključimo se i glasujmo. Žao mi je, evo baš se konzultiram da ne bih se ponovilo kao i zadnji puta. Dakle, kod zaključaka se ne raspravlja. Naprosto se glasuje. Ja nemam ništa protiv samo se uvijek bojim presedana, znate da ne kršimo Poslovnik. Jer kad, nemojte molim vas! Nemojte molim vas! Žao mi je. Ja bih osobno volio čuti primjedbu. Gledajte, možete doći, ali onda ne mogu. Ovo što je gospođa potpredsjednica sada meni rekla zaslužuje raspravu na Predsjedništvu Sabora. Primjedba u načelu stoji, pa ćemo mi o njoj raspraviti. Hvala vam na razumijevanju da sad to ne otvaramo. Predstavnike, da odmah ipak to promijenimo na licu mjesta. Ipak, ali to sad ovisi o, jer ova primjedba je opravdana. Da, sad ću vam reći. Dakle, ovdje piše u zaključku drugom da se zadužuje Državno odvjetništvo Republike Hrvatske da u roku od 90 dana na temelju Izvješća Državne revizije Hrvatskom saboru dostavi izvješće o utvrđenoj kazni i prekršajnim djelima. Mi to možemo ne zadužiti, ali molio bih predstavnika predlagatelja da s jednom drugačijom formulacijom. Dakle, da će Državno odvjetništvo izvijestiti, a ne da se zadužuje. Jel se slažete s time? Onda ćemo tako formulirati zaključak. Ja ću ga sada precizno pročitati. Dakle, ne zadužuje Državno odvjetništvo itd. Ok? Dakle, ponavljam prijedlog zaključka, odnosno zaključaka ili u dvije točke. Prvo, sukladno prijedlogu Kluba zastupnika SDP-a, HNS-a, IDS-a, HSU-a sljedeći su prijedlozi zaključaka: 1. Izvješća Državnog ureda za reviziju dostavljaju se nadležnim tijelima i institucijama radi utvrđivanja eventualnih kaznenih ili prekršajnih djela 2. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske će u roku od 90 dana na temelju Izvješća Državne revizije Hrvatskom saboru dostaviti Izvješće o utvrđenim kaznenim i prekršajnim djelima. Dakle, uključimo se i glasujmo. Došla je struja, pričekat ćemo dok se uključi. Dakle, uvijek čekamo ovdje. Dakle utvrđujem da su zaključci prihvaćeni većinom glasova, 89 za, 20 suzdržanih i nitko protiv. Sad prelazimo na izjašnjavanje o prijedlogu Kluba zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada i dajem na glasovanje sljedeće zaključke: 1. Hrvatski sabor traži od Državnog odvjetništva RH da u roku od 6 mjeseci Hrvatskom saboru podnese posebno Izvješće o poduzetim radnjama u predmetima u kojima je Državni ured za reviziju za revizije obavljene tokom 2010. godine dao nepovoljna mišljenja (prvo Općina Velika Kopanica, drugo Dječji vrtić Čakovec i treće Ekonomski fakultet u Zagrebu) 2. Hrvatski sabor zadužuje Vladu RH da u roku od najkasnije 6 mjeseci Hrvatskom saboru dostavi posebno izvješće o utvrđivanju odgovornosti odgovornih osoba zbog nepostupanja po nalozima i preporukama Državnog ureda za reviziju izdanih 2009. godine, a utvrđenih u postupku revizije za 2010. godinu za grupu subjekata Državni proračun i proračunski korisnici. Molim uključimo se i glasujmo. Utvrđujem da zaključci nisu prihvaćeni jer je 74 bilo suzdržano, 15 za i 17 protiv. Hvala lijepa.
prelazimo na 2. točku dnevnog reda a to je - Izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Državni ured za reviziju podnio je ovo Izvješće temeljem članka 9. Zakona o državnom uredu za reviziju i članka 32. Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe. Prijedlog akta primili ste u pretince, Vlada je dostavila mišljenje, raspravu je proveo Odbor za financije i državni proračun, izvješća ste primili na sjednici. Pitam želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Glavni državni revizor uvaženi Ivan Klešić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i poštovani zastupnici. U skladu s odredbama Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata ured je dostavio Hrvatskom saboru izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika. Revizijom su obuhvaćeni njihovi financijski izvještaji i poslovanje za 2010. godinu. Zakonom o financiranju političkih stranaka i nezavisnih lista i kandidata koji je bio na snazi od početka 2007. godine do konca veljače 2011. godine propisana su prava i obaveze političkih stranaka u vezi prikupljanja sredstava iz različitih izvora izdavanje potvrda o primljenim sredstvima iz donacija i članarina zabrani financiranja i pogodovanja, vođenju evidencija i javnom prikazivanju porijekla i načinu utroška sredstava objavljivanju financijskih izvještaja i završenog računa te obveza uplate u državni proračun anonimnih donacija i donacija iznad propisanih iznosa. Za provedbu revizije nad financijskim poslovanjem političkih stranaka prema odredbama istog Zakona, nadležan je državni ured za reviziju Republike Hrvatske. Kao sve druge revizije financijska revizija političkih stranaka i nezavisnih zastupnika je provedena na jednak način. Dakle, prema postupcima koji su utvrđeni Zakonom o Državnom uredu za reviziju, okvirom revizijskih standarda međunarodne organizacije vrhovnih revizijskih institucija INDOSAI i kodeksom profesionalne etike državnih revizora. Ciljevi ove revizije bili su provjeriti istinitost i vjerodostojnost financijskih izvještaja, provjeriti pravilnost stjecanja prihoda iz proračuna, dobrovoljnih priloga članarina i drugih izvora te provjeriti pravilnost izvršenja rashoda odnosno jesu li financijska sredstva korištena isključivo za ostvarenje ciljeva utvrđenih programom i statutom. Početkom 2011. godine sve političke stranke koji su to u skladu s odredbama uredbe o računovodstvu neprofitnih organizacija bile dužne učiniti dostavile su financijske izvještaje za 2011. godinu, ovdje je važno naglasiti da je u Republici Hrvatskoj registrirano 114 političkih stranaka te da obvezu sastavljanja i dostavljanja financijskih izvještaja imaju samo one stranke koje ostvare godišnje prihode iznad iznosa utvrđenog propisima za neprofitne organizacije odnosno ako im je vrijednost imovine u prethodne tri godine iznad 100 tisuća kuna. Na razini godine i godišnji prihod uzastopno u prethodne tri godine iznad 100 tisuća kuna. Izvještaje su dostavili 11 parlamentarnih, 12 izvanparlamentarnih političkih stranaka, te 4 nezavisna zastupnika. Ukratko ću dati nekoliko osnovnih podataka o financijskom poslovanju revizijom obuhvaćenih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Prihodi 11 stranaka su ukupno 115,1 milijun kuna, rashodi 11 stranaka 94,2 milijuna kuna. Višak prihoda nad rashodima parlamentarnih političkih stranaka u 2010. godini ukupno iznosio 20,8 milijuna kuna ili 18,1% uz napomenu da su višak ostvarile 7 a manjak 4 političke stranke. Manjak je podmiren iz viška prihoda koji je prenesen iz ranijih godina, a dijelom se planira podmiriti u razdobljima koja dolaze. Najznačajnija područja u kojima su revizijom utvrđene nepravilnosti i propusti kod političkih stranaka odnose se na računovodstveno stanje, stjecanje prihoda i naravno izvršenje rashoda. Prihodi 4 nezavisna zastupnika iznosili su ukupno 1,7 milijuna kuna i sve su ostvarili iz državnog proračuna. Rashodi su iznosili milijun 627 tisuća 032 kune. Kod nezavisnih zastupnika nisu utvrđene nepravilnosti i propusti koji bi utjecali na istinitost i realnost financijskih izvještaja te pravilnost njihovog financijskoj poslovanja. Također revizijom je kod većine političkih stranaka utvrđena nepravilnost koja se odnosi na korištenje poslovnih prostora ovo moram naglasiti, na različitim lokacijama bez naknade. Na temelju ugovora zaključenih s lokalnim jedinicama i odluka lokalnih jedinica to je napravljeno. Ugovori su u pravilu zaključeni prije donošenja Zakona o financiranju političkih stranaka nezavisnih lista i kandidata i zakona o financiranju političke aktivnosti i izborne promidžbe. S obzirom da političke stranke koriste prostore u vlasništvu lokalnih jedinica bez naknade, Ured nalaže političkim strankama i jedinicama da poslovne prostore koriste odnosno daju u zakup u skladu s odredbama zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe i zakona o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora. U skladu s revizijskim standardima i prema uobičajenoj praksi institucije državne revizije na temelju utvrđenih činjenica izražena su mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju političkih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Za političke stranke je izraženo 6 bezuvjetnih i 5 uvjetnih mišljenja, a za sve nezavisne zastupnike izraženo je bezuvjetno mišljenje. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici ja sam u ovom kratkom izlaganju nastojao dati samo jedan kratki naglasak na bitne podatke iz našeg temeljnog izvješća. Zahvaljujem na vašoj pozornosti, a na sva vaša eventualna pitanja, ja i moji suradnici nastojat ćemo odgovoriti. Hvala lijepa.
Hvala vam. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Prvo klubovi, prvi za raspravu se javio Klub Hrvatskih laburista Stranke rada, u ime toga kluba govorit će uvaženi zastupnik Nikola Vuljanić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni revizore. Čuli smo ovdje dosta pa gotovo panegirika pohvalnih riječi za rad Državne revizije koji nam omogućava uvid u podatke na jedan tako sintetizirani način do kojih bi inače teško došli, morali mi se em jako potruditi, em točno znati precizno što tražimo. To tim panegiricima se eto pridružujem. Jako je lijepo vidjeti te podatke na jednom mjestu. No, kompletno djelovanje Državne revizije i ono što ona u hrvatskom društvu za nas predstavlja, podsjeća me na one visokostilizirane plesove, uglavnom istočnjačkog tipa, aplicirane na financijsko poslovanje. Recimo na Morešku onu sa Korčule znate. Plešu ljudi taj ples, plešu ga već par sto godina i još tamo od borbe sa Maorima kada je imao konkretnog smisla, kada su tim sabljama nešto radili. Oni ga i danas plešu, mašu sabljama, jako se prijete jedni drugima, viču, a nitko ne nastrada, nikog ni ne porežu. I bojim se da je posebno u ovom dijelu rada izvješća revizije rad revizije sličan toj Moreški. Nitko se nije porezao. Neka izvješća su uvjetna, to znači da ljudi nisu formalno slijedili proceduru. Zna se koja je procedura revizije i svatko malo iskusan u poslovanju i u državnim tvrtkama i u institucijama točno zna što revizija gleda, kojim redoslijedom, koje rubrike, koji postupak. I dobro to ima svog smisla. Dakle, netko se u političkim strankama nije potrudio ni to da napravi, znajući što se gleda pa dobije uvjetno mišljenje jer je negdje zabrljao. Ako neki od tih koji su dobili uvjetno mišljenje, to isto uvjetno mišljenje su dobili godinu dana ranije, možda i dvije godine ranije, to se ovdje ne vidi, vidi se samo godina, i dogodilo se ništa, opet su mahali sabljama. Ja znam da Državna revizija nije državni odvjetnik, Državna revizija nije ni policajac i Državna revizija ne može nikoga hapsiti niti optuživati, međutim da ponavlja uvjetno mišljenje za istu stvar kod političkih stranaka nešto govori o tim političkim strankama, nešto govori i o sustavu i o reagiranju sustava na rad političkih stranaka. Ti propusti koji su pronađeni su propusti uglavnom tehničkog tipa i ne govore niti o velikim novcima niti o nečem što bi sablaznilo javnost. Ovo je izvješće za 2010. do 31.12.2010. u 2011. protiv jedne od političkih stranaka tada 2010. na vlasti protiv HDZ-a podignuta je kaznena prijava. Meni je u cijelom tom stiliziranom plesu savršeno nejasno da Državna revizija uprkos svim pravilima i držanju striktno pravila, nije mogla ništa od toga ustanoviti nijednu crnu vreću, nijednu torbu, ništa, ništa, nego daje uvjetno mišljenje zbog propusta eto u vođenju knjigovodstva. Prema ovom izvješću prihodi stranaka su realni. Revizija ne nalazi ništa nelogično u prihodima stranaka. Oni se više-manje podudaraju sa dotacijama države i nešto malo prihoda od donatora. Rashodi su isto tako realni, ništa se tu čudno nije dogodilo kao da ne živimo na istom planetu, kao da ne gledamo istu situaciju. Ja ne znam vjerojatno Državna revizija ne može reagirati na stvarnost nego samo na papire. Ako je tome tako, funkcija revizije barem u ovom slučaju političkih stranaka ne govorimo o jedinicama lokalne samouprave i poduzećima. Tu je druga razina promašaja. U ovom slučaju to nema zapravo nikakvog smisla. Velim u međuvremenu se u taj posao pregledavanja financijske dokumentacije stranaka upleo i državni odvjetnik, blagajnica je ispričala svoju priču, rizničar je tamo gdje već je, a revizija ide korak po korak, utvrđuje metodologijom koja je međunarodno priznata, pametna, dobro osmišljena i ne nalazi ništa. Po reviziji uglavnom sve štima. U većem dijelu. I sve uglavnom propada u većem dijelu. Taj nesklad između onog što vidimo oko sebe i onog u čemu živimo i papira koji nam se ovdje nalaze na klupama zapravo je zastrašujući. Ako to nikoga ne boli i ako to nikoga ne plaši onda je stvar još strašnija. Ne vidimo recimo u ovom izvješću što revizija misli o političkom reketarenju, o dodacima dužnosnicima koji se u kešu isplaćuju, o kampanjama u kojima se potrošilo slobodno mogu reći pojedine stranke i trostruko, četverostruko novaca nego što su imali uopće. O torbama, o svemu tome što nam se događa, o svemu tome ovdje nema ništa. Hrvatski laburisti ne smatraju ovo važnim, a ne relevantnim dokumentom.
Stavove kluba IDS-a iznijet će uvaženi zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni revizoru, gospodo zastupnici, predstavnici Vlade. Ukupni prihodi političkih stranaka 2010. Iznosili su 115 milijuna kuna. Znači ja govorim o ovih 11 parlamentarnih stranaka ili 11 stranaka koje su bile zastupljene u Parlamentu. E sad koliko je novaca da se ja nadovežem na ovu diskusiju od malo prije išlo ispod stola ja to ne znam, ali znam da su političke stranke znači u 2010. raspolagali sa cirka ne više od 120 milijuna kuna kao što isto tako znamo da 42000 udruga građana u Republici Hrvatskoj, u 2010. raspolaže sa negdje milijardu i 400 milijuna kuna. Za te udruge tih 42000 kao i za političke stranke tih milijardu i 400 milijuna kuna ide jasno iz državnog odnosno drugih proračuna. Za 11 parlamentarnih stranaka iz državnog proračuna išlo je ili izdvojilo se 63 milijuna 120 tisuća kuna. Iz lokalnih proračuna još 38 milijuna i 310 tisuća kuna. To su podaci koji su objavljeni ovdje na strani 6. tablici broj jedan. Pa se tako onda kaže da Hrvatska demokratska zajednica iz državnog proračuna ostvaruje 27,9 milijuna kuna, iz lokalnih proračuna 11,8 milijuna kuna, Hrvatska narodna stranka liberalni demokrati 2,9 milijuna iz državnog proračuna, iz prihoda lokalnih proračuna 3,7 milijuna kuna, Hrvatska seljačka stranka tada kada je imala 5 zastupnika 2 zarez ili 6 nemojte me hvatati za riječ 2,5 milijuna kuna plus 3,5 i da ne nabrajam dalje. Istarski demokratski sabor da ne bi slučajno preskočio iz državnog proračuna milijun 239 tisuća kuna, iz lokalnih proračuna 2 milijuna 399 tisuća kuna. Ukupno recimo govorim o IDS-u za 2009. ostvarili smo 3 milijuna 899 tisuća 814 kuna. Jasno tih 3,9 milijuna kuna nije puno, nije ni malo da bi se na strani 15. ovog Izvješća između ostalog kazalo, citiram: "Prema odredbi članka 15. Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista, kandidata koji je bio na snazi u 2010. i odredbe članka 22. Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe koji je na snazi od ožujka 2011. između ostalog zabranjuje se financiranje političkih stranaka od strane državnih tijela, javnih poduzeća, pravnih osoba sa javnim ovlastima, trgovačkih društava i drugih pravnih osoba o kojima Republika Hrvatska odnosno jedinica lokalne i područne (regionalne) samouprave ima udjele ili dionice, te javnih i drugih ustanova u vlasništvu Republike Hrvatske odnosno jedinice lokalne područne u zagradi regionalne samouprave. Dalje se navodi, s obzirom da političke stranke koriste poslovne prostore u vlasništvu lokalnih jedinica bez naknade na temelju ugovora ili drugih akata zaključenih u ranijim godinama i da to prema odredbama Zakona o financiranju političkih stranaka, nezavisnih lista i kandidata i Zakona o financiranju političke aktivnosti, izborne promidžbe predstavlja nedopušteni način financiranja političkih stranaka. Ured nalaže političkim strankama i lokalnim jedinicama da poslovne prostore koriste odnosno daju u zakup u skladu sa odredbama Zakona o financiranju političkih stranaka itd. Ja se i to je manje-više svugdje prisutno, pretpostavljam od Istre pa na dalje. Ja se slažem, moć u ovoj zemlji proizlazi ja bih rekao u Hrvatskoj iz te političke nomenklature. Međutim, isto tako bih se usudio kazati da je stvarna moć u ovoj državi davno prepuštena pretvorbenom kapitalu, a nešto se užurbano stvara u ovom trenutku na neke druge načine. Poglavito mislim ovdje na medijske kuće. I tu je posve relevantno da li je riječ o kućama koje su u domaćem ili u stranom vlasništvu. Moć sigurno kada govorimo o političkim strankama itd. ili u politici nije u ovom Saboru što je po mom sudu loše. Moć je bila, moć je u Vladi, moć je na Pantovčaku, moć je u velikim javnim sustavima, moć je u Državnom odvjetništvu, policiji, državnoj upravi, u medijima, bili privatni ili državni. Moć je u Državnom uredu za reviziju, ali zasigurno ne što smatram da je loše u ovom Saboru koji u pravilu samo imenuje odluke izvršne vlasti. Jedan bivši državni tajnik otprilike mi je ovako rekao pred recimo 7 ili 15 dana. Pa više ti vrijedi biti pet dana državni tajnik u nekom ministarstvu, nego biti 5 mandata zastupnikom u Hrvatskom saboru. I vjerujem da iz svog iskustva apsolutno govori istinu. I utoliko me doista smeta kada se Sabor marginalizira, koji bi trebao biti svetim mjestom tog hrvatskog parlamentarizma, kada se naziva, ne znam kokošinjcem ili tome slično jer to onda šalje jednu lošu poruku bez obzira kako se mi međusobno jedni prema drugima obraćali. Što se tiče ovog Izvješća neka se izvješća poklapaju sa nalazima DORH-a, ali treba isto tako reći da su to izvješća za 2010. a ne za 2009. godinu. I sad ako bih bio pošten trebao bih govoriti o IDS-u, o 51 podružnici, 12 zaposlenih, u ukupnom prihodu od 3,9 milijuna kuna, o donacijama itd. Mislim da ovdje nema potrebe previše navoditi neke momente, ali ono što je bitno da ni naše državno izvješće se bitnije ne razlikuje od izvješće drugih političkih stranaka. Prema tome jasno je da ćemo mi nalaz revizije podržati, ali se slažem kao što je to rekao moj prethodnik jedno su kampanje, a drugo su stvarne kampanje. Jedno su donacije, a drugo su stvarne donacije. Jedno je ono što se iskazuje, drugo je naprosto život, a zapravo ubuduće razlika između života i onoga što se iskazuje u papirima ne smije biti. Podržat ćemo izvješće i eto samo toliko, da ne bi netko rekao da nismo uzeli učešće po ovoj točci dnevnog reda.
Hvala lijepa. Čut ćemo još jednu raspravu u ime klubova. Dakle u ime kluba HNS-a uvažena zastupnica Nada Turina-Đurić.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine glavni revizore, kolegice i kolege. Mi u HNS-u smatramo izuzetno važnom ovu raspravu o reviziju, odnosno usvajanje Izvješća o reviziji o radu političkih stranaka i smatramo da prije ove diskusije, odnosno prije točke koja je bila prva danas je možda trebala ova točka biti prva. Jer upravo su političke stranke te koje bi trebale biti ogledalo i primjer svima kako raditi i početi od sebe budući da su sve diskusije koje su bile o reviziji ministarstava, odnosno općoj reviziji provedenoj u javnim službama su diskusije bile usmjerene na to kako nismo dovoljno učinkoviti u sankcioniranju tih javnih službi koje su pokazale očite nedostatke u svom djelovanju, svom radu prije svega znači u ovom financijskom dijelu, a one su u stvarnosti i u većini slučajeva ustvari produžene ruke politike, odnosno političkih stranaka koje obnašaju vlast od ministarstava do regionalnih i lokalnih samouprava. I ne bih se složila sa kolegama iz Hrvatskih laburista i HNS se s tim ne slaže da ovo izvješće ustvari ne daje pravu sliku, odnosno da ne daje sliku o tome kako se koja politička stranka ponašala u ovom segmentu financijske discipline i organizacijske discipline unutar sebe same jer to itekako dobro i itekako kvalitetno piše ako se dobro čita ovo izvješće. Kao stranka naravno pozdravljamo napor naše revizije i glavnog revizora svakako da vrlo hrabro sa jednim nezavisnim jasnim stavom uđe u ovaj prostor politike, čiste politike, znači prostor političkih stranaka i da vrlo jasno ako ništa drugo kaže i iznese činjenično stanje o njihovom poslovanju. Nama je bilo vrlo zanimljivo čitati ova izvješća pogotovo nakon nekih diskusija unatrag mjesec dana na ovoj sjednici gdje su uglavnom naši kolege koji su sada u oporbi, a bili nedavno na vlasti, iznosili cijeli niz primjedbi i bili smo izloženi čak i nekim uvredljivim diskusijama upravo vezano uz financijsku disciplinu i neke buduće korake koje će Vlada, nova Vlada poduzimati, a Sabor donositi zakone i odluke o određenim programima i projektima. Naime, u tom Izvješću o radu političkih stranaka ima cijeli niz zanimljivih stvari. Pa recimo neke političke stranke koje su obnašale vlast od ukupno oko 12 godina koliko je parlamentarna demokracija u Hrvatskoj većinu tog vremena, odnosno nisu samo 4 godine obnašale vlast te stranke, nisu u stanju sastaviti temeljne financijske izvještaje, nisu u stanju iskazivati točne i istinite podatke, knjigovodstvene isprave nisu potpisane od zakonskih predstavnika u toj stranci. Neke političke stranke nisu popisale svoju imovinu, neke stranke ne naplaćuju godinama članarinu iako su to dužne prema svojim aktima i pravilnicima koje su donijele. Vrlo vjerojatno one koje su bile na vlasti zato jer im to nije trebalo. A to je onda ova priča o torbama i svim drugim lošim postupanjima u tim strankama jer su očito imali druge načine na koje će se financirati pa im članarine nisu trebale. Zanimljivo je isto tako, mislim da je kolega Kajin to rekao, da većina stranaka osim SDP-a i HNS-a koristi poslovne prostore na različitim lokacijama, znači u lokalnim samoupravama uglavnom temeljem odluka lokalnih jedinica bez naknade. Što sigurno da je zanimljiv podatak da su dvije najjače oporbene stranke jedine koje su iz toga izuzete, odnosno plaćaju svoje poslovne prostore. Najveća oporbena stranka, evo da se podsjetimo iz ovog izvješća, uprihoduje 43 milijuna i 805 tisuća kuna i mislim da je ovdje netko rekao da su to neki tako mali iznosi novčani. Mislim da je iznos od 43 milijuna kuna itekako velik iznos i da je relativno malo kod nas poduzeća koja se mogu pohvaliti takvim prihodima i takvim prometima, a pogotovo prihodima koji više od polovice tih prihoda proizlaze iz državnog budžeta i budžeta lokalne samouprave. Znači u jednom dijelu se govori u nalazu revizije o tome da ovlaštene osobe nisu kontrolirale i nisu provjeravale određene račune, potpisivale ih, znači to je ona priča koju smo već imali kroz medije što je i DORH na temelju čega je DORH i digao kaznenu prijavu da se jednostavno ne zna što je netko naručivao, zbog čega je naručivao, a trošio je proračunski novac, odnosno novac građana ove države. Da se konkretno radi o HDZ-u i to piše, to ustvari piše u ovom izvješću. I mislim da bi nadležna tijela itekako imala razloga, makar je to izvješće uvjetno, itekako imala razloga temeljem te činjenice dublje analizirati rad takvih stranaka koje se tako ponašaju jer nije posao državne revizije ni policijski posao, a niti posao USKOK-a niti Državnog odvjetništva. Naravno ima tu stranaka koje su također pretendirale, bile i pretendirale na ovim izborima, vrlo značajno participirati u vlasti, a isto tako po nalazu ove revizije nisu bile u stanju voditi svoje temeljne financijske dokumente. Čak niti evidentirati kvalitetno donatore, znači financijske donacije fizičkih i pravnih osoba te prema obavezi Zakona izvijestiti javnost o svojim donatorima. Kada sam govorila o ovom dijelu vezano za veličinu prihoda, masu prihoda iz državnog i lokalnih proračuna koje koriste političke stranke i o njihovom relativiziranju od strane nekih naših zastupnika ovdje da se relativizira priča o tome da su to relativno mala sredstva, mislim da su to ipak velika sredstva i da bi temeljem ovog Izvješća takve elementarne greške u vođenju računovodstva i financija političkih stranaka trebale biti sankcionirane. Jer trebamo podsjetiti da naši obrtnici i poduzetnici koji imaju takva poduzeća koja vrte otprilike sličan prihod plaćaju itekako visoke kazne za ovako elementarne propuste a po ovoj reviziji se ništa vjerojatno ništa nije dogodilo, financijsku policiju u ovom trenutku nemamo, prema tome, mislim da bi i ovaj Sabor trebao na tragu svega toga reći nešto o tome na koji način će se ta priča zaustaviti. Odnosno, na koji način ovakvi nalazi moraju ili bi trebali dolaziti do onih tijela koji imaju mogućnost sankcije za propuste. To nisu mali propusti, većina vas svih, ili većina vas znamo koliko se plaćaju prekršajne kazne za ovakve propuste ako ih utvrdi porezna uprava. A tu su propusti po našoj procjeni u HNS-u puno veći nego što su kod nekih poduzetnika koji to jako dobro moraju platiti. Ono što želimo reći da prije svega kao stranke moramo pomesti pred svojim vratima i zato mislim da je rasprava o našem radu, da moramo biti u tome samo kritični i kritični kako bi poruka prema svima drugima bila jasna. Jer ako to nismo u stanju učiniti mi sami kao političke stranke bez obzira gdje sjedimo u oporbi ili vlasti onda je više-manje sigurno da to nismo u stanju učiniti za ovu državu niti za građane Republike Hrvatske. U tom smislu Hrvatska narodna stranka, pozdravlja sve napore, velik trud, rad državne revizije, s punim uvažavanjem smo pročitali sva vaša izvješća i podrobno ih komentirali, međutim, ono što ovaj Sabor treba zaustaviti to je da govorimo o besmišlju tisuća i tisuća stranica koje je Državna revizija dostavila na naše klupe a da iz toga svega ne proizlazi ama baš niti jedan stvarni putokaz za sankcioniranje onoga što je u tim izvješćima zabilježeno kao nezakonito postupanje, kao prekršaj u najmanju ruku ako ne čak i krivično odnosno kazneno djelo. Evo, u tom smislu podrška za naš daljnji rad, nama svima zapravo mišljenje na koji način pomesti pred svojim vratima i dovesti ovu državu, ako ništa drugo institucije ove države na razinu jednog uljuđenog financijskog poslovanja i korektnog odnosa prema novcu kojeg trošimo a to je novac naših građana. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Ali eto uvaženi zastupnik Boro Grubišić smatra da ste vi izrekli nekakav netočan navod, da čujemo sada o kakvom se to netočnom navodu radi.
Ne samo nekakav netočan navod, nego netočan je navod koji je gospođa zastupnica izrekla u svezi prihoda od članarina kada je rekla da neke stranke nemaju prihoda od članarina u toj rubrici, a da to pokrivaju nekakvim nelegalno nabavljenim, dobavljenim sredstvima. To nije točno, jedina stranka koja u izvješću državne revizije nema prihoda od članarine je HDSSB, ali je Ured državne revizije dao maksimalnu ocjenu dakle bezuvjetnu ocjenu HDSSB-u ocijenivši da sva sredstva koja su ušla u prihod HDSSB –a su potpuno legalna i legitimna. Hvala lijepa.
Korektan ispravak. Sada je 13 sati i 25 minuta mislim da je to dobar trenutak da prekinemo sada ovu sjednicu, nastaviti ćemo u 15,00 sati imamo još 2 kluba i 4 zastupnika prijavljena za raspravu u trajanju od 10 minuta, s tim da vrijeme za prijavu za ovu raspravu od 10 minuta istječe u 15 sati i 29 minuta. Hvala lijepa, dobar tek svima.
Kolegice i kolege zastupnici nastavljamo sa radom, znači o Izvješću o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Rasprava još uvijek traje u ime klubova. Sljedeći na redu u ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Davorin Mlakar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani glavni državni revizore sa vašom ekipom. Vi ste danas na ovom dugotrajnom poslu slušanja naših komentara. Ovo je druga od točaka koje se tiču revizije. Nakon prvog dijela na redu je Izvješće o financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika pa bih ja u ime kluba HDZ-a rekao nekoliko stvari za koje nam se čini da je bitno za istaknuti u razmatranju ovog izvješća. Dakle, ovo izvješće je rađeno prema sada već bivšem Zakonu o financiranju političkih stranaka nezavisnih lista i zastupnika i bilo je na neki način u svojem taj zakonski okvir je bio rekao bih uži i ostavljao je manju mogućnost revizijskog nadzora nego što je to novi zakon koji je prošla Vlada koalicijska vlada na čelu sa HDZ-om predložila i usvojen je u ovom Saboru. To je Zakon o financiranju političkih aktivnosti izborne promidžbe. I taj zakon je možda bolji temelj za sutrašnje rasprave o cjelokupnom tom financijskom nadzoru ili nadzoru nad financiranja stranaka i kampanja jer je sada po prvi puta ustvari odvojio redovan rad stranaka kroz rekao bih tri tekuće godine i onu godinu izbornu godinu kada se posebno još nadzire i rad odnosno financiranje izborne promidžbe. Zakon je imao i taj smisao da osim pojačane uloge Državne revizije da stanovite ovlasti i DIP koje nadzire financiranje samih kampanja, a redovan rad sa još nekim dodacima je ostavljen i dalje za nadzor Državne revizije. Ono što je iznošeno u raspravi o ovoj točki dnevnog reda kada su pojedini kolege govorili u ime klubova i da su im se nametali određeni zaključci iz ovog izvješća i nama se nameću određeni zaključci, međutim mislim da je u krajnjoj liniji nekorektno u ovom Domu govoriti o zaključcima koji se nameću činjenicom da li je netko dobio blistave ili manje blistave ocjene u revizijskim nalazima. Bitno je ono što bi trebalo vrijediti za sve subjekte nadzora kako za lokalnu samoupravu tako i za političke stranke da bi težili tome da jednog dana dobiju najbolje moguće ocjene za svoj rad i za transparentnost financiranja svoga poslovanja. Da li su bezuvjetna mišljenja ili su mišljenja koja su uvjetna s obzirom na pogreške koje su činjene kroz godinu koja se nadzire, naravno da nije svejedno, naravno da bi svi htjeli imati bezuvjetna mišljenja, ali mislim da je potrebno apostrofirati da često puta greška zbog računovodstvenih propusta čak i bez ikakve zle namjere može utjecati na to da dobijete uvjetno mišljenje i time pokvarite sliku rekao bih cijele godine koja inače može biti besprijekorna što se tiče rada. Naravno da je ovo izvješće upućujuće svima kako treba kontrolirati i nadzirati i usavršiti rad i političke stranke koje su u početku dosta rekao bih neozbiljno pristupala ovom poslu i one su svoje računovodstva i svoje službe organizirale na način da s obzirom na uočene greške i propuste to ubuduće ne čine. S obzirom na sve ovo što je izneseno u izvješću naša je želja i da novi zakon koji će biti temelj za izvješće u idućoj godini za reviziju za 2011. da još bolju i još kompletniju sliku kako su se pojedini subjekti nadzora ponašali i do koje mjere su uspjeli uskladiti svoje poslovanje sa zakonskim pretpostavkama. Napominjem, zbog svih onih koji su kritizirali i ovo izvješće, ovo izvješće za 2010. godinu, sve ono što ste pričali ticalo se i nekih ranijih godina. A vjerujem da svi mi idemo u smjeru da preuzmemo sve ono što je na neki način sugestija ovog izvješća kako poboljšati svoje poslovanje da bi ono bilo transparentnije i jasnije i svima prihvatljivije. S obzirom na sve to klub HDZ-a će podržati izvješće o obavljenoj reviziji i dapače zalagati se da Državni ured za reviziju na temelju novih propisa još jasnije i još možda temeljitije vrši nadzor u idućim godinama. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći u ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege zastupnici, gospodo iz Državnog ureda za reviziju. Evo kao i svake godine imamo izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka jasno i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Ovo izvješće je zanimljivo po tome što koliko znam po prvi puta neke stranke koje su uvijek bile i imale bezuvjetnu ocjenu sada imaju uvjetnu ocjenu. Kada se promatra ili iščitava izvješće Državne revizije u svezi političkih stranaka koje participiraju u Hrvatskom saboru onda vidimo da su bezuvjetna mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju izražena za dakle Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje, dakle HDSSB bezuvjetno, Hrvatsku narodnu stranku, Hrvatsku stranku prava, Istarski demokratski sabor, Socijaldemokratsku partiju Hrvatske i Stranku demokratske akcije Hrvatske, SDA takozvani. Kaže se da su uvjetna mišljenja za u svezi financijskog poslovanja izražena za HDZ, HSS, HSLS, Hrvatsku stranku umirovljenika i SDSS. Upravo stranke koje su bile tada kao koalicija na vlasti i imale izvršnu vlast. Danas je 2012. godina, danas su kako bi rekli u Bosni drugi suci na Banja Luci. Ali je zanimljivo i to da na toj 16 stranici piše ovako: "Uvjetna mišljenja o financijskim izvještajima i poslovanju izražena su za Hrvatsku demokratsku zajednicu ili HDZ i povlaka bezuvjetno". Je li to zaboravljeno ili naknadno osmislilo da to bude uvjetno mišljenje, a zaboravilo se brisati ovo bezuvjetno. Piše bezuvjetno. Kajin otvori šesnaestu stranicu pa vidi. Molim? Da. Dobro. Dalje, dobro Bačić zna. Dobro. Kada se govori o primicima političkih stranaka ili prihodima, pardon, političkih stranaka za 2010. godinu. Onda je razvidno da je evo da nitko se ne ljuti da čitamo pod rednim brojem kako je narečeno i navedeno u samom materijalu. Dakle, ukupni prihodi Hrvatske demokratske zajednice za 2010. su 43 milijuna i 800 da skratimo tisuća. SDP usporedno 38 milijuna i 500 tisuća kuna. Hrvatska narodna stranka liberalni demokrati 7 milijuna i 700. Hrvatska seljačka stranka otprilike isto. HDSSB – Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje milijun i 930 tisuća. Istarski demokratski sabor oko 4 milijuna, 3 i 900. Dobro. Dakle, govorimo o broju, kada usporedimo broj zastupnika onda su razvidni prihodi koji idu iz državnog proračuna, a onda postoji i nesrazmjer i u nekim drugim rubrikama, pa onda je prihodi proračuna lokalnih jedinica kod nekih stranaka enorman u odnosu na neke druge stranke koje su imale isti broj zastupnika. Tako da na primjer IDS ima 2 milijuna i 400 tisuća, HDSSB ima 590 tisuća prihoda od jedinica lokalnih ili lokalnih jedinica. U rashodima koji su također ovdje na stranici u tablici broj dva vidi se da prema toj tablici kada se nakon prihoda računaju i rashodi onda vidimo da imaju da kažem ostatak prihoda ili u pozitivi su za 10 milijuna HDZ, za milijun HNS, Stranka prava jedan milijun manje, Hrvatski demokratski sabor ima izbalansirano 80 tisuća u manjku. IDS plus pola milijuna kuna, SDSS pola u plusu, pola milijuna kuna i Socijaldemokratska partija 300000 kuna. Dakle, potrebno je da i oni koji slušaju ili gledaju ili koji prate rad Hrvatskog sabora da znaju što u ovim, dakle u ovim našim obimnim materijalima i piše. Jasno da je revizija i izvješće o reviziji jedan zbroj podataka koji se ne mogu, u koje ne treba sumnjati jer je izvršena po istoj metodi za sve političke stranke pa nije problem i da se prihvati i takvo izvješće. Ono što dodatno kada se gledaju same pojedinosti revizije pojedinih stranaka što me je ovako da kažem zaintrigiralo, a to je na stranici 15 kada se radi o evo baš konkretno o HDZ-u piše potraživanja i obveze i u tom tekstu piše da je vrijednosno najznačajnije obveze, dakle HDZ-a, za materijalne rashode se odnosi na obvezu prema društvu iz inozemstva u iznosu od milijun i 800 tisuća kuna ili 246 tisuća eura za kupljeno vozilo BMW 760LI. Na temelju računa iz listopada 2008. Je li to onaj famozni BMW ja ne znam, ali najvjerojatnije da je u kojemu se spominju i drugi akteri ne samo HDZ, pa nakon toga nadalje piše da je došlo do prodaje prodavaču, prodaje druga dva vozila BMW jedan za 196500 i jedan za 50000. Tako piše, pa je Državna revizija preporučila stranci da prijedlog, da se izvrši prijeboj međusobnih potraživanja i obveza što je stranka i obećala učiniti. Evo to je baš dobar, lijep primjer kako se rješava zapravo revizija eto jedne od stranaka. Nije uopće bitno ni koja je. Klub HDSSB-a s obzirom kako sam izrekao da je učinjena revizija prema standardnoj metodi za sve stranke i prema Zakonu o državnoj reviziji, a Zakonu i o financiranju političkih stranaka će prihvatiti mišljenje Državne revizije. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Ovo nerazumijevanje možda kolega Grubišić s lokalne razine. Znači ovisi o mandatima na lokalnoj razini ne na broju zastupnika. Razumjeli smo, u redu je. Da, da izvolite samo. Evo otvorit ću još, imate vremena pa.
Hvala vam lijepa na ovoj sugestiji. Dakle na lokalnoj razini ako biste zbrojili sve ono što donosi strankama dakle prihod s lokalne razine, dakle zastupanja u općinskim vijećima, u gradskim vijećima, županijskim skupštinama onda biste vidjeli razlike u iznosima koje pojedine jedinice lokalne samouprave i regionalne izdvajaju za političke stranke. Dakle, zar vi mislite da manje zastupanja u predstavničkim tijelima i u izvršnoj vlasti ima recimo HDSSB koji ima na području cijele Slavonije ili jedan IDS?
To sve ovisi o odlukama gradskih tijela. Hvala lijepa. Sljedeći za raspravu u ime Kluba zastupnika javio se gospodin ispred Hrvatske stranke umirovljenika gospodin zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo, cijenjene kolegice i kolege. Pitanje je uvijek kad se raspravlja o reviziji, o svim revizijama pa tako i o financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika svrhe i cilja koji se želi postići. Mi imamo ovdje puno konstatacija, stanja što se dogodilo 2010. godine što je već dosta passe s obzirom da imamo sada i novo zakonodavstvo, novi elementi koji su ušli u cijeli sustav. Ono što meni osobno nedostaje u svim tim revizijama što učiniti da nam sustav bude jednostavniji, transparentniji, funkcionalniji, mogućnost revizije brža i lakša. Ali pri tome opet ne možemo ići od pretpostavke da su svi akteri u ovoj priči u istim uvjetima. SDP ima jedan žiro račun, HDZ ima 21 žiro račun županijski ili 22 nemam pojma, HNS ima 22 računa, HSU je počela otkad sam ja predsjednik sa 180 žiro računa jer smo dali da naši lokalni dužnosnici odlučuju o svojim sredstvima koje dobivaju iz proračuna gradova i općina i ta priča nikako ne može biti ista. SDP će dobiti bezuvjetno mišljenje jer ima sve pod kontrolom. Ja bih trebao naglavačke okrenuti stranku koja je postavljena i građena na drugi način da bi došlo do bezuvjetnog mišljenja. To jednostavno ne ide. Ne ide da mi takav sustav financiranja političkih stranaka i takvi zahtjevi revizije okreću naopačke cijeli sustav i život stranke. Naravno da mi činimo sve da udovoljimo i pozitivno smo se očitovali o svim nalazima, trudimo se izuzetno da dođemo do originalne dokumentacije, ali znajte da je neki put jako teško doći do rješenja općine i grada o prihodima stranke po vijećniku. Jednostavno ne daju. Vi znate da smo ove 2010. godine tražili konkretno u zagrebačkoj županiji i donijeli smo vam podatke da smo slali poštom, da smo slali toliko zahtjeva i nikad odgovor na to pitanje nismo mogli dobiti. Prema tome to su neki detalji koji su objektivne okolnosti da ova izvješća revizije neće biti i ubuduće bezuvjetna. Ja ću na neki način biti zadovoljan ako oni budu na ovoj ili nešto boljoj razini jer je bitan trend kao što je ovdje već rečeno da sigurno iz godine u godinu ova izvješća o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka su sve bolja, bolja i bolja. Preko noći ova stvar neće ići jer nismo samo mi u toj priči. Gospodo, imam slučaj da je naš bivši kolega gospodin Stipe Gabrić Jambo uplatio HSU-a u gradu Metkoviću, to je bilo 2009. godine, 54 tisuće kuna jer je mislio da uplaćuje Udruzi umirovljenika za izlet ne'. Znate tko je platio 54 tisuće kuna? Mislite, naravno umirovljenici su bili na izletu, ali 54 tisuće kuna u državni proračun je platila HSU. Dakle, ovdje se isključivo i za sve okrivljuje stranka, a ne onaj koji je izazvao cijelu ovu poziciju. A izazvao ju je gospodin gradonačelnik koji je jednako tako neoprezno uplatio novac onome kome ne smije uplatiti novac. Znači, ovdje je odgovornost jednosmjerna nema drugog aktera. … [[Upadica se ne razumije.]] Ma naravno da su bili na izletu i pri tome je prihodovao državni proračun. Dakle, umirovljenici zadovoljni, državni proračun zadovoljan, jedini koji je izvukao deblji kraj je HSU jel'. I to je naša realnost ne'. Prema tome naravno da ćemo se truditi, ali bih htio sa ovog mjesta prozboriti i o nečem što imamo danas, danas što se događa. Ja mogu razumjeti ovo što je rekao gospodin Mlakar da je intencija novog Zakona o financiranju izborne promidžbe bila da sve bude transparentno, ali opisujemo vam ovaj trud reduciranja sa 180 računa na 80 računa, a istovremeno tražimo da svaka stranka u svakoj općini, u svakom gradu bez obzira dal' išla na izbore u koaliciji ili sama otvori svoj poseban žiro-račun. I za lokalne izbore ćemo morati otvoriti 500 lokalnih računa, odnosno 300, 200 ovisno na koliko mjesta idemo na izbore za lokalnu samoupravu. Ima li to smisla? Pa ti se lokalni izbori vide kroz redovno financiranje stranke. Pa ne može proći mimo toga. Što dobivamo sa tih 200, 300, 500 posebnih računa? Danas imamo izvanredne izbore u Lokvama, Klisu, Iloku neće zaprimiti, idemo u koalicijama, neće zaprimiti liste, odnosno daju nam tri dana da otvorimo posebni račun i to svaka stranka poseban žiro račun kroz koji možda neće proći nijedne kune. Ljudi pa ima li to smisla? Ima li to smisla? Pa daj kad pišemo zakone ili napišimo jedan zakon pa uhvatimo to sve skupa ili dajmo određenu slobodu Državnom izbornom povjerenstvu da može prihvatiti račun jedne koalicije, da može prihvatiti račun stranke kroz koji sve ovo mora prolaziti. Ajmo ga na neki drugi način prikazivati, ali nemojmo si raditi cirkus. Mi birokratiziramo, mi si radimo posla da se bavimo isključivo samim sobom, a ne onim za što smo izabrani, a to je javni posao. Dalje, ovo je izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika. Gdje su ovdje neparlamentarne političke stranke? Zar mislite da je tamo sve transparentno, zar mislite da ukoliko imaju 100 tisuća kuna prihoda godišnje da tamo ne može biti uplata jedinica lokalne samouprave znajući da ih nitko ne kontrolira. Ako je ovo izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka, i one su političke stranke i neparlamentarne političke stranke su političke stranke koje podliježu financijskoj reviziji i ja mislim da to mora postati pravilo da se sve financije koje prolaze kroz sve političke stranke imaju obuhvatiti državnom revizijom odnosno financijskom revizijom rada svih političkih stranaka. Kuhinja može biti i na nižim razinama ne samo kod parlamentarnih stranaka, vi dobro znate da postoji nešto što se zove financiranje stranke samo da izađe na izbore da se razmrvi biračko tijelo. Neki ljudi, neke stranke djeluju i živnu samo pred izbore, nikada neće postati parlamentarne, tko ih je financirao, da li rade zbog motivacije da promijene politički sustav hrvatske ili im je netko platio na neki način troškove. Mislim da je sazrjelo vrijeme da proširimo ovu priču na financijsku reviziju svih političkih stranaka i da cijelu priču oko financiranja političkih stranaka i nezavisnih zastupnika da priču o financiranju političkih aktivnosti i političke promidžbe sve svedemo u jedan paket i da Državnom izbornom povjerenstvu damo više ovlaštenja da mogu donositi životne odluke da si ne kompliciramo život. MI smo za parlamentarne izbore dragi moji dijelili račun na 10 u koaliciji, po svakoj izbornoj jedinici, svaka stranka je morala participirati u dijelu računa, o čemu se tu radi? Da li je to potrebno? To da nije mogao biti otvoren jedan zajednički račun za koaliciju i kao da mora biti u kunu jednaka potrošnja u jednoj ili drugoj izbornoj jedinici. Pa i jedna i druga izborna jedinica nema jednak broj gradova i općina, u jednom treba raditi veću izbornu promidžbu u drugoj manju. MI zabetoniramo sve u neku matematiku koju je netko zamislio a život je nešto drukčiji. Predlažem da budete uvažena gospodo iz državne revizije budete aktivni sudionici bez obzira što to možda ne djeluje jer ste neovisni, morate sačuvati svoju neovisnost ali vi imate pravo davati prijedloge da mi svi zajedno izgradimo bolji sustav koji se može lakše kontrolirati i koji nam ne komplicira svima zajedno život. Bez obzira što sam ja ovo izrekao Hrvatska stranka umirovljenika će poduprijeti ovo izvješće jer je ono realno i objektivno i tu se nema što dodati i oduzeti, ljudi su odradili svoj posao kako valja, bili su susretljivi na sve naše poteškoće i bilo je na neki način vrlo profesionalno ali bilo je zadovoljstvo raditi sa ljudima iz Državne revizije i mislim da smo svi skupa mogli i svake godine nešto novo naučimo. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo ispravak navoda, gospodin zastupnik Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, pa na kraju ovu rečenicu bih ispravio kako je ovo Izvješće bilo temeljito, kako se iz njega da svašta iščitati, ja bih prije rekao da je ovo izvješće u skladu sa onom Sokratovom izrekom da je bolje znati malo a korisno nego mnogo a nekorisno. Jer ako u ovakvom izvješću o financiranju političkih stranaka nakon svih afera koje su otkrivene, jedna stranka koja se sada nalazi pred sudom dobije uvjetno mišljenje onda sam ja, ovaj puta govorim za HDZ, onda sam ja zabrinut za korisnost ovakvih dokumenata koji dolaze pred nas, uistinu. Cijela Hrvatska zna što se dogodilo a mi u dokumentima Državne revizije vidimo da je i HDZ kao i još četiri stranke dobilo uvjetno mišljenje. To mislim da nije ni od kakve koristi niti vama a niti Hrvatskoj javnosti. Hvala.
Završena je rasprava u ime klubova, prelazimo na pojedinačnu raspravu od 10 minuta. Za riječ se javio gospodin Brano Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Zasigurno ne najbolji film ali zadnji film Stanleya Kubricka zvao se "Širom zatvorene oči". Ovo izvješće revizije mi sliči na naslov tog filma. To su širom zatvorene oči, svi gledamo a ništa ne vidimo, a svi sve znamo, i ne želimo primijetiti što se događa. Na žalost širom zatvorene oči su i u Saboru bile nitko nije inzistirao da ono što smo svi znali, da ono što su mediji godinama govorili da kampanje koštaju višestruko novca nego što je prikazano u izvješćima, bilo predsjedničke, bilo parlamentarne, bilo lokalne, nitko nije poduzimao ništa. Širom zatvorene oči su u Vladi, u revizijama, u policiji, u Državnom odvjetništvu. Nevjerojatno da su mediji znali izračunati, da su znali gledati u papire, Državna revizija kaže gleda se samo u papire, ono što piše u papirima i vidi se da li to izvješće u papirima je stvarno. Ne, ono je virtualno, ta izvješća u papirima nema veze sa stvarnošću, to je virtualna stvarnost i mi ovdje ocjenjujemo čuo sam od desetaka kolega kako su sve revizije jako dobro napravljene. Jer u revizijama piše da ono što je pisalo u papirima virtualnim papirima da je dobro. I ako mi ocjenjujemo da to ono što su vidjeli da je dobro što će nam revizija. Zapravo takve revizije nemaju smisla, nešto treba mijenjati i način revizije i Zakone koje oni poštuju a i revizore. Revizija mora upozoriti ako želi biti učinkovita na nelogičnosti, koje pak sasvim sigurno ukazuju na crne torbe i na opljačkanu Hrvatsku. Vidim da se kolege smijulje tamo za stolom jer je to nelogično jer tako u zakonima piše da se samo trebaju uskladiti papiri i da trebamo ovdje hvaliti virtualnu stvarnost. Nažalost, Hrvatska je na koljenima, a ne ona nije takva kao što piše u izvješćima revizora. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sljedeći za pojedinačnu raspravu gospodin zastupnik Josip Kregar. Nema ga, gubi pravo na raspravu. Sljedeća zastupnica gospođa Nadica Jelaš. Izvolite.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Dakle, ova izvješća o obavljenoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika izuzetno su važna. Prvenstveno iz razloga što političke stranke primarno troše javni novac dakle novac hrvatskih poreznih obveznika i porezni obveznici dakako imaju pravo znati kako se taj novac troši. Da li se to čini na zakonit ili nezakonit način. Naime, u 2010. godini prihodi 11 parlamentarnih političkih stranaka čije je poslovanje bilo predmetom revizije iznosili su 115 milijuna kuna, s tim da je 101 milijun ili 88% tog novca potjecao upravo iz tog proračuna. Dakle riječ je o javnom novcu. 55% ostvarenih prihoda alimentiralo se iz državnog proračuna, a daljnjih 33 iz proračuna lokalnih jedinica. Nezavisni zastupnici njih četvero koji su također biti predmet revizije, raspolagalo je sa 1,7 milijuna kuna, s tim da je gotovo cjelokupan iznos tih sredstava dobiven upravo iz državnog proračuna. Kako je Ured za državnu reviziju ocijenio financijsko poslovanje političkih stranaka i nezavisnih zastupnika? Od 11 revidiranih političkih stranaka njih 6 dobilo je bezuvjetno mišljenje, dok je eto njih 5 dobilo uvjetnu ocjenu. Interesantno nezavisni zastupnici svi su redom dobili bezuvjetna mišljenja. Ono što je važno je pitanje kako su ocijenjene dvije najveće političke stranke. Zašto je to najvažnije? Pa zato što te dvije najveće političke opcije raspolažu sa 82% ukupnih financijskih sredstava parlamentarnih političkih stranaka. Prijašnjih godina te su dvije političke stranke dobile bezuvjetna mišljenja i to je po meni bila jedna dobra, čak bih rekla izvrsna poruka hrvatskoj javnosti. Međutim u revizorskom izvještaju za 2010.stvari su promijenjene. Obzirom da je jedna od velikih stranaka dobila uvjetno mišljenje. Transparentnost financiranja političkih stranaka je izuzetno važna upravo zbog povjerenja građana i zato postoje sankcije i one političke ali i one kaznene. I kada već spominjem političke sankcije zbog netransparentnosti financiranja političkih stranaka, moram reći da su one u zemljama razvijene demokracije zapravo puno žešće nego je to slučaj kod nas u Hrvatskoj. Dakle, tamo političke stranke koje su financirale svoje izborne kampanje kriminalno stečenim novcem budu sankcionirane na način da u sljedećem izbornom ciklusu zapravo ne mogu učestvovati u izborima, moraju pauzirati. Dakle moraju na određeno vrijeme kako bismo to slikovito rekli u čistilište i okajati svoje političke grijehe. Gdje političke stranke najviše grijše odnosno gdje je Državna revizija detektirala najveći broj nepravilnosti? Nažalost ta područja su identična kao i prethodne godine, dakle podjednako kao što smo čuli i kod revizije drugih korisnika javnog novca. Dakle riječ je o tome da političke stranke imaju neučinkovit sustav unutarnjih kontrola, tako je naime utvrđeno kod pet stranaka, ne donose godišnje programe rada i godišnje financijske planove. Dvije političke stranke nisu uopće sastavile temeljne financijske izvještaje za stranku u cjelini, a tri nisu u financijskim izvještajima iskazale točne i istinite podatke. Knjigovodstvene isprave koje su temelj za evidentiranje poslovnih događaja ne potpisuje zakonski predstavnik ili knjigovodstvene isprave nisu prekontrolirane prije unosa podataka u poslovne knjige. Nadalje, 5 stranaka nije popisom dakle inventurom obuhvatilo cjelokupnu imovinu i obveze odnosno izvršilo usklađivanje knjigovodstvenog stanja sa stvarnim stanjem. Popisana je uglavnom samo imovina središnjice stranke ali ne i njezinih organizacijskih jedinica. Tri stranke nemaju podatke o svojim potraživanjima prema jedinicama lokalne samouprave koje su ih dužne financirate. Stranke ne evidentiraju članarine iako su one izvor jednog manjeg dijela njihovih prihoda niti pak poduzimaju mjere za naplatu te iste članarine. Stranke ne obračunavaju amortizaciju, koriste poslovne prostore u vlasništvu jedinica lokalne samouprave bez naknade itd., dalo bi se još toga dosta nabrojiti. Ono što je moja primjedba je da prijašnjih godina o izvješću o obavljenoj reviziji političkih stranaka su redovno bili prezentirani podaci o broju naloga i preporuka kojima je Ured državne revizije nalagao političkim strankama otklanjanje određenih nepravilnosti utvrđenih u postupku revizije, dakle ovoga puta čini mi se toga nema, bar ja nisam našla, a pozorno sam čitala izvješće. A upravo su ti podaci također dobar pokazatelj ponašanja političkih stranaka u raspolaganju novcem poreznih obveznika. Na kraju ću reći da unatoč tome, unatoč toj primjedbi, svi drugi podaci iz izvješća ukazuju na jedan veliki, edukativni značaj Državnog ureda za reviziju što iz godine u godinu rezultira značajnim smanjenjem broja nepravilnosti i nezakonitosti u financijskom poslovanju većine političkih stranaka s izuzetkom nekoliko onih koje su zapravo eto još i za Državni ured za reviziju tvrdi orah. Jednom riječju počela se ostvarivati svrha donošenja Zakona o financiranju političkih aktivnosti i izborne promidžbe, a to je više reda u financijama političkih stranaka što bi u konačnici trebalo rezultirati i s više povjerenja i boljom percepcijom političkih stranaka i politike općenito od strane hrvatskih građana odnosno od strane poreznih obveznika. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo dvije replike. Prvi za repliku se javio zastupnik gospodin Dinko Burić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvažena kolegica je primijetila vrlo važnu stvar, a to je da mi ovdje raspravljamo i o novcu hrvatskih građana. Jer velik, gotovo najveći dio novca koji odlazi za financiranje svih političkih stranaka odnosi se, dakle na sredstva i iz državnog proračuna kao i sredstava jedinica lokalne i regionalne samouprave. No, ono što je posebno baš iz tog razloga važno ovdje istaknuti je način dodjele ovih mišljenja. Ja ću citirati, uvjetno mišljenje se izražava kad postoji sumnja u jednu ili više pozicija u financijskim izvještajima koja je značajna ali nije odlučujuća za razumijevanje financijskih izvještaja. I sad dobro poslušajte. To uvjetno mišljenje upućuje na pozitivno mišljenje, ali i na jasno isticanje razloga zbog kojeg se da i uvjetno mišljenje. Ako je poslije svega, ponovo govorim, čemu smo svjedočili posljednjih godina, HDZ mogao dobiti uvjetno mišljenje to je gotovo pozitivno mišljenje onda što je trebalo napraviti da bi dobio nepovoljno mišljenje. Evo vratit ću se na primjer koji je kolega Grubišić bio rekao. Samo primjer BMW-a. Zar uistinu nikome ne upada u oči frapantna činjenica da su obveze prema onima od kojih je kupljen BMW 2008. godine, 2009. godine u euro 246500 eura iste prodana dva polovna vozila. Ako to državnim revizorima nije bio znak za upalit lampicu da tu nešto ne valja, pa proslijedit to ili na temelju toga dati nepovoljno mišljenje. Ja mislim da je bilo tisuću razloga da se daju nepovoljna mišljenja, onda ne znam što je trebalo napraviti. A vi ste umjesto toga rekli, predložili stranci da izvrši prijeboj međusobnih potraživanja i obveza. Zbog toga niste ni morali raditi ovakvo izvješće i nama slati, samo trošite ove papire koji ništa ne govore o onome što hrvatski građani očekuju, a to je da saznaju istinu. I u konačnici [[Upadica Batinić: Zastupniče, vrijeme je!]] da se ne samo otkrije tko je kriv nego i da se vrate novci.
Zahvaljujem. Imamo odgovor na repliku, zastupnica Jelaš. Izvolite.
Po Zakonu o državnoj reviziji, dakle revizija kontrolira raspoloživu, odnosno dostupnu dokumentaciju i svoje izvješće temelji na objektivnim podacima. Dakle, Državni ured za reviziju ne kontrolira, ne želim sada biti odvjetnik, ali dakle ne kontrolira crne fondove i ne donosi svoja mišljenja na temelju nekakvih procjena ili sumnji.
Hvala. Imali smo još jednu repliku, zastupnik gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Kolegica je otprilike rekla da su puno žešće, citiram reakcije u Europi nego u Hrvatskoj. Pa ja bih i rekao nisu. Istina zbog ovoga bankrota Irske u ovom trenutku koliko imamo prilike pratiti u medijima gledati te televizijske emisije sudi se irskom premijeru. Ali zadnjih 20 godina u Europi izuzev Chiracu, ja mislim gotovo ni jednome premijeru se nije sudilo. Chirac je bio francuski premijer. Hrvatski premijer je danas na optuženičkoj klupi, INA, FIMI medija, šta ja znam, BMW kako se sve to zove Khol zbog nečega slično kao ujedinitelj Njemačke morao je odustati od daljnjeg političkog angažmana. Ali što želim reći? Ovoliko koliko ima sudskih procesa u ovom trenutku u Republici Hrvatskoj vjerojatno nema ili nikada nije bilo niti u jednoj europskoj zemlji. Sada da li će ti svi procesi uroditi plodom, da li će DORH uspjeti u tim optužnim prijedlozima ili neće to ostaje da se vidi. Ali još jedanput želim reći da ipak nakon 20 godina nešto Državna revizija, Državno odvjetništvo itd. radi. Dobro je to što nas sve ovo uči na neki način redu, loše je. Ako se ne uspije nekome dokazati krivnju što se na optuženičku klupu izvodi nedužne ljude i što se de facto u jednom trenutku ugasilo bilo koju mogućnost da bilo tko u ovu zemlju investira, radi, pokreće bilo koju gospodarsku aktivnost. Jednom riječju mislim da treba podržati i DORH, da treba podržati i Državnu reviziju. A slažem se sa gospodinom Burićem koji kaže nije bitno samo suditi nego vrati novac.
Zahvaljujem. Time smo iscrpili sve prijavljene. Zaključujem raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Glasovanje će biti sutra.
Prelazimo na izjašnjavanje o Izvješću o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za financije i državni proračun dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o obavljenoj financijskoj reviziji političkih stranaka i nezavisnih zastupnika za 2010. godinu. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 107 glasova za, 1 protiv i 2 suzdržana.
Prelazimo na sljedeću točku. To je - Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske Materijale ste primili. Vlada je dostavila mišljenje. Raspravu su proveli Odbor za financije, državni proračun i Odbor za pravosuđe. Izvješća ste također primili. Da li predlagatelj, gospodin Klešić da li želite? Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. U skladu sa odredbama Zakona o Državnom uredu za reviziju Ured je dostavio Hrvatskom saboru izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske. Revizija učinkovitosti kao vrsta revizije se provodi u razvijenim zemljama dvadesetak godina, jer je ocijenjeno da osim financijskih revizija i revizija pravilnosti poslovanja treba provjeravati jesu li subjekti revizije upravljali javnom imovinom na najbolji mogući način s ciljem ostvarivanja većeg općeg dobra. Iz navedenih razloga je Međunarodna organizacija vrhovnih revizijskih institucija ITOSAI u standarde za financijsku reviziju i reviziju pravilnosti razvila standarde i smjernice za obavljanje revizije učinkovitosti. I naš Ured je prepoznao opravdanost obavljanja revizije učinkovitosti, te je u prošloj godini obavio dvije revizije učinkovitosti. Prema revizijskim standardima svakom revizijom učinkovitosti treba dati odgovore na dva pitanja. Prvo, je li postupljeno na pravi način, je li učinjena prava stvar. Mislim da je Ured u obje revizije dao prave odgovore na ta pitanja. O reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske reći ću sljedeće. Predmet, ciljevi i metode ove revizije su određeni na temelju prethodne ocjene sustava upravljanja poslovnim prostorima. Revizijski postupci su bili usmjereni na aktivnosti što ih korisnici državnog proračuna provode pri upravljanju nekretninama s naglaskom na poslovne prostore koji koriste i kojima upravljaju ministarstva. Takav izbor je učinjen i na temelju ocjene da u tom području postoji mogućnost za ostvarenje ušteda i povećanja prihoda, odnosno naravno suprotno smanjenja troškova. Određena su dva glavna cilja revizije i to su ocijeniti učinkovitost upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske, te ocijeniti primjerenost razvoja institucionalnog i zakonodavnog okvira što uključuje i očevidnik imovine. Na temelju utvrđenih činjenica ured je ocijenio da upravljanje poslovnim prostorima u vlasništvu RH nije učinkovito. Također je ocijenio da se u obavljanju poslova vezanih uz upravljanje imovinom pojavljuju veće nepravilnosti i propusti te da je potrebno poduzeti odgovarajuće mjere kako bi se povećala učinkovitost upravljanja imovinom koja je u vlasništvu RH. Ovdje je važno napomenuti da je ured ocjenjivao sustav upravljanja poslovnim prostorima, a ne pojedinačne poslovne događaje. Primjeri opisani u ovom su navedeni samo sa svrhom da potkrijepe zaključke i preporuka revizije dok su pojedinačni poslovni događaji o upravljanju državnom imovinom opisani u izvješćima obavljenim u revizijama ministarstava i Središnjeg ureda za upravljanje državnom imovinom. Zbog navedenog ured je između ostalog predložio ministarstvima i drugim nadležnim tijelima prvo nedvojbeno utvrditi i dokazati opravdani interes RH za stjecanje nekretnina, osigurati racionalno i učinkovito korištenje sredstava državnog proračuna te donijeti odluku o stjecanju, odnosno kupnji nakon što se utvrdi namjena nekretnine. Zatim, za objekte koji se kupuju, a nisu u uporabnom stanju te zahtijevaju značajna ulaganja radi uređenja sastaviti procjenu troškova do dovođenja objekta u funkciju te na temelju procjene troškova donijeti odluku o preuzimanju obveze na teret državnog proračuna za buduće razdoblje. Zatim, pri zaključivanju ugovora o stjecanju, odnosno kupnji ugovoriti da je nositelj prava vlasništva RH te pribaviti od nadležnog Državnog odvjetništva mišljenje o pravnoj valjanosti takvih ugovora. Zatim, kod nabave postupati u skladu s odredbama Zakona o javnoj nabavi te nabavnu vrijednost imovine evidentirati u poslovnim knjigama u skladu sa zakonskim propisima. Prije prodaje zatim potrebno je i utvrditi je li poslovni prostor potreban za smještaj drugih tijela državne uprave te prodaju imovine u vlasništvu RH obavljati na temelju prethodno provedenog postupka javnog nadmetanja umjesto neposrednom pogodbom na temelju zahtjeva kupca. Zatim, vezano uz davanje poslovnih prostora u zakup tijelo nadležno za upravljanje državnom imovinom treba utvrditi potrebe RH za poslovnim prostorom, odrediti namjenu raspoloživih poslovnih prostora te s poslovnim prostorom u državnom vlasništvu prvenstveno zadovoljiti potrebe državnih institucija te osigurati potpune i točne informacije o imovini radi učinkovitog upravljanja, odrediti način prema kojem proračunski korisnici trebaju izvješćivati o imovini u državnom vlasništvu. Također, ured ocjenjuje da bi provedba preporuka navedenih u našem izvješću pridonijela povećanju usklađenosti sa zakonima i drugim propisima i svakako povećanju učinkovitosti sustava upravljanja imovinom koja je u vlasništvu RH. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici u ovom svom uvodnom izlaganju ja sam samo htio dati naglasak samo na bitne podatke iz našeg izvješća. Eventualna pitanja vaša ovdje mi ćemo pokušati odgovoriti. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik Vlade dodatno obrazložiti mišljenje? Nema. Hvala lijepo. Želi li izvjestitelj odbora uzeti riječ? Raspravu su proveli Odbor za financije, državni proračun, Odbor za pravosuđe. Ukoliko ne, otvaram raspravu. Slijedi najprije rasprava po klubovima. Prvi u ime Kluba zastupnika IDS-a zastupnik gospodin Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, glavni državni revizoru, predstavnici Vlade, uvažena gospodo zastupnici. Ovdje na strani 4. se doslovce govori o modelima i kriterijima za raspolaganje imovinom u vlasništvu RH. Pa onda se kaže: to mogu biti prodaja nekretnina, to može biti kupnja nekretnina, darovanje nekretnina, zatim zamjena nekretnina, dodjela na korištenje poslovnih prostora i ostalih nekretnina tijelima državnih vlasti, udrugama itd., i jasno zakup nekretnina te drugo, onda se kaže prema potrebi u skladu s propisom o odlukama Vlade RH Povjerenstvo za imovinu Vlade RH. Mi smo takoreći do pred neku godinu imali tzv. Povjerenstvo za imovinu Vlade RH, danas imamo tzv. AUDI ili Agenciju za upravljanje državnom imovinom koja zamjenjuje to povjerenstvo, ali ono što je bit svakako je ova tablica na strani 8. ili tablica br. 1. gdje se govori o ostvarenim prihodima od prodaje i zakupa te izvršeni prihodi za nabavu i zakup poslovnih objekata. Pa se onda daje pregled od 2007. do 2010. godine. Pa se onda govori da prihodi od prodaje imovine, odnosno poslovnih objekata 2007. je bila negdje 30 milijuna kuna pa da ne čitam sve sada te brojke, 2010. je bila 15 milijuna kuna. Prihodi od zakupa, ono što je Hrvatska vlada ili taj AUDI ili to Povjerenstvo nekome dalo u zakup 2007. 72 milijuna kuna, 2010. 97 milijuna kuna, a ono što je interesantno to su znači rashodi koji su po godinama za nabavu poslovnih prostora u iznosu od cca 639 milijuna kuna 2007. do 491 milijun kuna 2010. i rashode za zakupnine 2007. 361 milijun kuna, a 2010. 536 milijuna kuna, u pravilu kretale se na pozicijama od cca 1 milijarde kuna. Znači, ukupni prihodi po godinama su bili negdje oko 100 milijuna kuna, znači od prodaje poslovnih objekata i zakupa, a rashodi vis-a-vis nabavke poslovnih objekata i rashoda za zakupnine cca 1 milijarda kuna. Na strani 9. imamo neke druge tablice, pa se ovdje govori o poslovnim prostorima koji su dodijeljeni na korištenje i broj zaposlenih u pojedinim ministarstvima, ali to su recimo ovi objekti koje je država dodijelila tako da je to manje bitno. I doista kada bi se, to želim kazati, ili da su se u zadnjih recimo ne pet godina nego dvije godine sredstva za zakupe, odnosno rashode za nabavku poslovnih prostora koji su se kretali u iznosima od cca milijardu kuna izdvajali za gradnju recimo nekog administrativnog centra, nije bitno na Savi ili negdje drugdje u ovome gradu, mi smo sve nedostatne prostore mogli imati u svom vlasništvu i to već godinama, sve prostore mogli smo koncentrirati jasno na jednome mjestu. Ne mislim na ove povijesne prostore kao što je Sabor, kao što je Vlada tamo preko puta u Banskim dvorima, zgrada Ustavnog suda, ali svi ostali objekti de facto mogli su biti na jednom mjestu. Za jednu milijardu kuna vi otprilike možete dobiti negdje oko 100 tisuća kvadratnih ili četvornih metara poslovnog prostora. Međutim ono što je još bitnije od toga ogleda se u tome da bi se time mogla potaknuti jedna ogromna, jedna silna građevinska aktivnost. Ponavljam još jedanput, godišnje država za nabavku poslovnih objekata i za zakupnine izdvaja preko milijardu kuna, bilo je godina kao što su bile 2008. i 2009. kada su ti iznosi premašivali iznose od 110 milijuna kuna. Postavlja se pitanje tko uprihoduje taj novac, tvrdim, ne da tvrdim nego znam to su tajkuni koji su za ništa od države 91., 92. stekli nešto, to im jasno danas ne treba i sada za potrebe pojedinih ministarstava taj prostor iznajmljuju državi ili pojedinim tijelima državne vlasti. Da nije što ja znam suludo ja mislim da bi bilo naprosto smiješno. Samo za nabavku poslovnih objekata i zakupnina, država je od 2007. do 2010. izdvojila 4,2 milijarde kuna. Znači sa 2011. to je negdje oko 5,5 milijardi kuna. Za zakup preko, izdvojili smo u tom periodu negdje oko 2 i pol milijarde kuna, ovo drugo, od 2,5 milijarde kuna to su vjerojatno rashodi za nabavu poslovnih prostora. Znači, nešto je slično spomenuo glavni državni revizor. Od tog zakupa treba pokušati nije to tako jednostavno, ne može se to postići preko noći, treba nekako odustati što je moguće prije i ta sredstva preusmjeriti u izgradnju administrativnog centra na Savi a još bi bolje bilo kada bi decentralizirali Hrvatsku i kada bi nekoliko ministarstava izmjestili iz glavnoga grada i to skrasili u jednom Osijeku, Rijeci, Splitu, Puli za branitelje u jednom Vukovaru, zašto ne, za jedne branitelje da bude jedno ministarstvo, od tamo dolazi gospodin Matić u Vukovaru. Novaca znači vidimo za te namjene ima. Ponavljam još jedanput da za te namjene država na godišnjoj razini izdvaja 1 milijardu kuna. Na strani 14. ono što je isto tako zanimljivo govori se o prodaji poslovnih prostora, odnosno na strani 15. pa se onda kaže da se vrijednost poslovnih prostora iskazano u posebnim knjigama Ureda na dan 31. prosinca 2009. je iznosila 751,7 milijuna kuna, odnosi se na 1608 poslovnih prostora od kojih je 980 u vlasništvu Republike Hrvatske, a 628 u suvlasništvu. U Gradu Zagrebu se nalazi 1025 poslovnih prostora, 583 nalazi se u drugim krajevima Republike Hrvatske. Prema podacima ureda odnosno evidencija odjela za evidenciju imovine i pravne poslove prodano je svega 6 poslovnih prostora za što su zaključeni kupoprodajni ugovori u vrijednosti milijun i 704 tisuća kuna za sve normalne ugovore. Državno odvjetništvo Republike Hrvatske je dalo pozitivno mišljenje itd. Zašto ja si postavljam otvoreno pitanje, za lokalnu samoupravu ne vrijede ista pravila kao i za državu. Jasno osiromašeni … recimo zakupoprimci 2012. neće niti razmišljati o kupnji bilo kakvog poslovnog prostora od nekoga grada ili države, jer za to nema nitko novaca ali zašto bez obzira što imamo onaj Zakon koji je de facto nesprovediv o otkupu tih poslovnih prostora, lokalna samouprava takvu jednu mogućnost ne želi niti predmnijevati. Čak bih ja rekao bolje da nitko ništa ne kupuje jer ako kupi onda ćemo godinu dana uvesti porez na imovinu pa će još netko plaćati taj porez, ali pustimo tu šalu na stranu. Ali s druge strane kao što znamo, tajkunima smo jednostavno dali tvornice, strancima smo omogućili da takoreći za ništa dođu do poslovnih banaka, poljoprivrednicima omogućujemo zašto ne da dođu do zemlje, da dođu do poticaja, liječnicima smo dali ordinacije, radnicima smo omogućili opet ću reći, zašto ne, da steknu onih 400 tisuća društvenih stanova, privatno investicijskim fondovima smo dali da steknu hotele, sada ćemo prodati Croatia osiguranje, Hrvatsku poštansku banku jučer smo prodali telekom Deutsche telekomu, INA-u Mađarima, i jedino što je terra incognita to su ovi mali poslovnih prostori ove male trgovinice u gradovima koje nota bene nisu gradili ja bih se usudio reći ti gradovi, nego su ti gradovi kroz "otimačinu" u onom režimu tamo nakon 45 ili kroz kako se kaže kroz … imovinu došli do tih poslovnih prostora. Danas ti zakupoprimci koji su u tim poslovnim prostorima i da žele nemaju čime kupiti prostor u kojem rade, ali ja kažem kao što nema seljaka bez svoje zemlje tako nema obrtnika zanatlije bez svog poslovnog prostora. Ovaj zakup jednostavno je jedno rješenje privremeno ali zasigurno ne može biti trajno i pitanje što onda može biti sa onom drugom ili trećom generacijom tog zakupoprimca, tog zanatlije, tog obrtnika i tome slično. Mislim da to nije fer ali je naprosto danas tako. Što znači na primjer prodati neku banku? Pa recimo da je riječ o Hrvatskoj poštanskoj banki, ja kažem lišiti se posljednjeg pokušaja razmišljanja o jednoj monetarnoj suverenosti. Aktiva poslovnih banaka u Republici Hrvatskoj je negdje oko 400 milijardi kuna to je 1 cijeli bruto društveni proizvod, 92% te aktive je u rukama stranaca koji bi vjerojatno da krene po zlu učinili ono isto što je učinila tamo 2001. Bayerische landes bank kada je za 1 kunu Riječku banku po onim plasmanima vratila Republici Hrvatskoj. Ja sam uvjeren da s druge strane ne znam, jedna Poštanska banka ima sigurno 100-tinjak poslovnica diljem Republike Hrvatske, pretpostavljam u svakom većem gradu. Croatia osiguranje ima sigurno 200 tih poslovnica diljem Republike Hrvatske. Svaka poslovnica jedan poslovni prostor u kome rade ne znam, dvoje, troje, petero, desetero ljudi zavisi. Jasno u jednom Buzetu manje a u jednom Zagrebu daleko više, ali u Zagrebu ih ima daleko više prostora nego u jednom malom Buzetu. Strana 19, tu nam je dana gospodo još jedna tablica koja je možda u koliziji sa ovom na strani 8, ali čak to nije niti previše bitno. Na strani 19 stoji da je za zakup 2009.plaćeno 334,7 milijuna kuna, na strani 8 469. Nije bitno, puno je jedno, no drugo. No ova je na strani 19 interesantna zbog sljedećeg, tu se navodi broj poslovnih prostora po ministarstvima pa se tako kaže da Ministarstvo financija koriste dva takva prostora, Ministarstvo zdravstva, socijalne skrbi čak 21 na različitim mjestima, Ministarstvo regionalnog razvoja 19, Ministarstvo zaštite okoliša 36, prostornog uređenja i graditeljstva, Ministarstvo poljoprivrede, ribarstvo i ruralnog razvoja 27, Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture 34 i tome slično. Jasno, to je nova Vlada zatekla i ovdje na tom mjestu nešto će se trebati vjerojatno i učiniti. Za kraj, umjesto zakupa mislim da bi trebalo razmišljati o gradnji jednoga takvoga centra negdje u ovome gradu ili negdje drugdje. Mali prostori de facto ništa ne znače ni za lokalnu samoupravu niti za državu pa bi trebalo da po fer cijeni se ponude zakupoprimcima. Sada idu i prodaje ovih 4 velika brodogradilišta, tri se njih namjenjuju Končaru, jedan DIV-u. možda bi o tome trebao raspravljati Sabor, bili mi kokošinjac ne, nije bitno, ali preko Sabora će javnost nešto čuti, a ovako će stvar biti dovedena ili završiti ili dovedena na gotovo. Sve u svemu mislim da je dobro da smo dobili ovo Izvješće o obavljenoj reviziji i učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH. O tome se dosta pisalo zadnjih tjedana i u hrvatskom tisku i mislim da su napomene, preporuke glavnog državnog revizora korektne kada sam upozorava da također ovu problematiku zakupa na drugačiji način u buduće bi država trebala rješavati. Želim vjerovati da će se nova koalicija ili vlast svejedno sa tim problemom suočiti, a do tada razumljivo je da ovo izvješće treba i prihvatiti.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada zastupnik gospodin Branko Vukšić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege, glavni revizore. Ova izvješća su uglavnom dosadna, teško ih je čitati, uglavnom se vidim bacaju u koševe. Međutim, Izvješće o obavljenoj reviziji i učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH izuzetno je zanimljivo štivo. Odlično je napisano. Dobar bi redatelj po ovom predlošku mogao napraviti intrigantan scenarij i snimiti hit film o podzemnom djelovanju političkog i birokratskog nadzemlja. Ne bi to bila komedija za Vinka Brešana već tragedija možda za Branka Schmita. Ovdje je riječ o milijardu kuna. To je gotovo 1% povećanja PDV-a. pola od toga sudeći po izvješću neracionalno je trošenje. Država unajmljuje skupe, a iznajmljuje jeftino. Najam je skuplji od kupovine prostora. Ovo je izvješće trebalo poslati najprije Mladenu Bajića, ali Bajiću iz radne a ne kalkulantske faze. Upravljanje nekretninama mora biti kaže se javno, predvidljivo, učinkovito i odgovorno, sve što sada nije. Prihodi od prodaje i zakupa nekretnina u vlasništvu RH u 4 godine iznose 112 milijuna i 500 tisuća kuna. Rashodi za zakup i kupovinu prostora iznose milijardu i 27 milijuna kuna. Iznajmljuje se ili kupuju neadekvatni loši prostori. Istovremeno RH ima veliki neiskorišteni broj nekretnina u vlasništvu. Rashodi za zakupnine u 4 godine povećani su za gotovo 50%, 48,6%. Nema jasnih kriterija za dodjelu na korištenje poslovnih prostora. Kriterij za kupovinu prostora još su veća nepoznanica. Kupuju se prostori a da za to ne postoji opravdani razlog. Kupuju se zbog toga da bi se kupovalo, da bi se pogodovalo onom tko treba prodati. Na samo jednoj takvoj kupovini država je platila 360 tisuća eura više nego što je trebala, tako kažu revizori. K tome taj objekt koji je preplaćen 362 tisuće eura nije u upotrebnom stanju i on se do dana današnjega ne koristi ali je plaćen. Prostori se unajmljuju po višestruko većim cijenama. Prostori se unajmljuju na rokove od 10 godina bez klauzule o mogućem smanjenju cijene najma. Gotovo se u pravilu cijena najma bez obzira na tržište kada unajmljuje država povećava. Revizija je dokazala da se za manju cijenu od petogodišnjeg najma prostora mogao kupiti bolji i funkcionalniji prostor. Državno odvjetništvo mora na ovo izvješće reagirati jer ovdje zapravo sve piše koliko se otuđuje novca poreznih obveznika i novca iz proračuna. Jednako je skandalozno što država ne zna što sve posjeduje. Lijeva ruka ne zna što radi desna ruka, ne zna se koliko prostora ima u gradovima, koliko prostora je u kojem ministarstvu. Vlada nije prihvatila niti jedan amandman na proračun jer treba štedjeti, a ovdje se vidi se u izvješću bacaju stotine milijuna kuna. Zbog čega korisnici državnog proračuna jedni drugima daju u zakup poslovne prostore? Državno tijelo bi trebalo ustupati državne prostore u onim proračunskim korisnicima koji će ih koristiti, onim korisnicima kojima su prostori potrebni. Kada država daje državni prostor u zakup pod povoljnim uvjetima od tržišnih svrha prostora bi trebala biti opće društvena, a ne da se na znatno nižim cijenama najma postiže u privatnom biznisu na račun poreznih obveznika ekstra profit. U Splitu Ministarstvo obrane ima 4,5 tisuće metara praznog prostora, a istovremeno Ministarstvo poljoprivrede zakupljuje 511 metara četvornih i to za 18 eura po četvornom metru što je više nego precijenjeno. U 6 godina najma 773 četvorna metra prostora država je platila 80% više od tržišne cijene jednako kao da je taj prostor kupila. Treba napraviti kontrolu svih zakupljenih prostora, treba napraviti reviziju svih kupovina prostora u posljednjih deset godina, jer riječ je bez ikakve dvojbe o još jednoj pljački. Takve pljačke ne bi smjele u zastaru. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a, zastupnica gospođa Vesna Fabijančić Križanić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče i glavni državni revizore. Pred nama je i još jedna revizija. Ovdje je slučaj o Izvješću o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske i odnosi se na razdoblje od 1. Rujna 2010. do 20. listopada 2011. Klub SDP-a prihvatit će navedeno Izvješće, jer je na sveobuhvatan način dana ocjena na koji način se upravlja poslovnim prostorima, ali su istovremeno i predložene mjere i preporuke radi povećanja učinkovitosti. Revizijski postupak bio je usmjeren aktivnosti koje korisnici državnog proračuna provode u svrhu povećanja učinkovitosti upravljanja nekretninama s naglaskom na poslovne prostore koje koriste i kojima upravljaju ministarstva, a rezultati. Oni su blago rečeno poražavajući. Zašto? Naime, upravljanje imovinom podrazumijeva, mislim da nam je to svima i jasno najveće moguće povećanje prihoda i kontrolu rashoda. Jer se u procesu upravljanja imovinom ostvaruju određene vrste i prihoda i rashoda. Podatak da se prihodi od prodaje poslovnih objekata i zakupa tijekom 2007. do 2010. godišnje kreću u iznosima od oko stotinjak milijuna kuna što smo već čuli u prethodnim raspravama ali je očito to podatak koji svima bode oči, a rashodi za nabavu poslovnih objekata i zakupnine godišnje oko milijardu kuna doista je zabrinjavajuće iz razloga što je poznato da Republika Hrvatska ima veliki broj nekretnina u vlasništvu od kojih se značajan broj ne koristi za obavljanje djelatnosti državnih institucija. Posebno su rashodi za zakupnine u 2010. za čak 48,6% dakle gotovo 60% veći nego 2007. godine. Većina ministarstava obavlja djelatnost u poslovnim prostorima koja su dodijeljena na korištenje. Iz podatak je vidljivo da kriteriji za dodjelu na korištenje nisu ujednačeni. Naime, revizijom je utvrđeno da je pojedinim ministarstvima dodijeljeno više poslovnog prostora od potrebno, da su davali poslovni prostor u zakup drugim tijelima državne uprave ili drugim fizičkim i pravnim osobama sa ili bez naknade dok istodobno neka tijela imaju sav ili veći dio prostora u zakupu. Kod stjecanja nekretnina osnovni kriterij je opravdani interes i procjena Porezne uprave provjerena usporedo s tržišnim cijenama nekretnina. Iako je Zakonom o proračunu Vlada bila obvezna u roku od 120 dana uredbom propisati metodologiju pripreme ocjene izvedbe investicijskih projekata što kupnja na rate i višegodišnji financijski leasing, a stjecanje kupnjom obavlja se uglavnom kroz te modele način utvrđivanja opravdanog interesa i postupak procjene nisu propisani do danas. Ovim načelnim opisom vidljiv je nemar i neodgovornost u upravljanju imovinom velike vrijednosti, a kad se krene u analizu primjera postupaka stjecanja nekih vrijednosno značajnih nekretnina u 2009. onda je teško naći adekvatne riječi kako bi se izrazilo negodovanje za besprizorno neodgovorno usuđujem se reći i kažnjivo ponašanje. Teško se možemo zadovoljiti samo sa ocjenom da se u upravljanju imovinom nije ponašalo manom dobrog gospodara. Ima tu doista posla i za intervenciju Državnog odvjetništva. Čuli smo u uvodu predlagatelja, odnosno glavnog državnog revizora, rekao je nismo se bavili pojedinačnim primjerima. Neke primjere smo dali kako bismo potkrijepili tu ocjenu učinkovitosti. Pa i ja isto se tako nisam, neću se osvrtati na sve primjere. Dat ću jedan, sad ne znam da li je eklatantan, jer je svaki od njih na svoj način začuđujuć, ali evo jednog od njih. Uz suglasnost Vlade za preuzimanje obveza na teret sredstava državnog proračuna za razdoblje od 2010. do 2019. Dakle punih 10 godina tadašnje Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva uzelo je u financijski najam nekretninu površine 270 m2 za ukupnu naknadu s porezom na dodanu vrijednost u iznosu od 11 i pol milijuna eura. Dakle, mjesečni obrok od 110000 eura. Ogroman novac na dugi rok, a što je prethodilo tom pravnom poslu? Poslovni prostor nije u uporabi i potrebno ga je obnoviti, a nema naravno ocjene opravdanosti investicije za tako ogroman novac. Za nabavu financijskih usluga nije provedeno javno nadmetanje, a postignuta cijena je višestruko veća od procijenjene. U odredbama ugovora je odredba da ministarstvo nakon što ispuni svoje financijske obveze može izvršiti upis prava vlasništva, a znamo da vlasnik može biti samo država. Od Državnog odvjetništva nije pribavljeno mišljenje o valjanosti tog pravnog posla i kod stjecanja nekretnine nije dokazan interes države. I što još, od 6 mjeseca 2009. pa do kraja 2009. nisu podmirene obveze niti su iskazane u poslovnim knjigama ministarstva. I nakon sveg tog bahaćenja i nezakonitosti u trošenju novca poreznih obveznika to isto ministarstvo samo nekoliko mjeseci od zaključenja tog i takvog naprijed opisanog posla dobiva na korištenje prostor, dio zgrade Ministarstva obrane koji su dovoljni za smještaj svih uprava ministarstva. To što je Vlada prenijela prava i obveze iz financijskog najma na Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvitka ne može pokriti neodgovorno ponašanje neutvrđivanje opravdanog državnog interesa da se za golem novac kupi neuporabiv prostor. Prije davanja suglasnosti Vlade na najam, naravno nije se marom dobrog gospodara kao što sam rekla i provjerila mogućnost dobivanja na korištenje poslovnog prostora u vlasništvu RH. Zaključno, ne nabrajajući i ostale prikazane primjere praksa u upravljanju imovinom da se poslovni prostori u vlasništvu RH daju u zakup po nižim cijenama od onih kad se uzima u zakup, da korisnici državnog prostora jedni drugima plaćaju zakupninu, da se pravnoj osobi iznajmljuje nekretnina bez naknade i od iste te pravne osobe uzima nekretnina u zakup pod tržišnim uvjetima, da imamo praznog prostora jednog ministarstva, a drugo ministarstvo u istom gradu uzima u zakup poslovni prostor i da dalje ne nabrajam ukazuje da upravljanje državnom imovinom nije bilo ni racionalno, da je bilo puno nezakonitosti i nepravilnosti. Stoga klub SDP-a podržava sve predložene mjere i preporuke Državnog ureda za reviziju kako bi se na taj način ostvarile značajne uštede i povećala učinkovitost u sustavu upravljanja te će prihvatiti ovakvo izvješće. Hvala lijepo.
Hvala lijepa klubu SDP-a. Sljedeći za riječ se javio Goran Beus Richembergh u ime kluba HNS-a. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Javnost već godinama nagađa da država gospodari onim što joj je povjereno jednim društvenim ugovorom, a društveni ugovor kao nepisani dokument potpisali su građani kad su osnovali državu. Dakle, da gospodari na način da se njene institucije prema državnoj imovini odnose nemarno, nehajno, bahato i svakako ne vođene principima i u maniru dobroga gospodara. I proteklih godina u medijima je iznesen čitav niz slučajeva koji su potkrepljivali takvu jednu sumnju da bismo evo doživjeli prvi put da Državna revizija izvrši jedan iznimno važan posao, a to je da konačno izvrši uvid u to kako država koristi imovinu koja joj je povjerena, kako se odnosi prema sredstvima a neovisno o tome radi li se o novcu ili se radi o nekretninama, a u ovom konkretnom slučaju o poslovnim prostorima. I to izvješće definitivno potvrđuje da sve ono što je u javnosti spekulirano, što se pokušavalo konkretno dokazati na primjerima ne samo da je točno nego je i puno gore od toga. Kad bi se u jednoj rečenici saželo čitavo ovo izvješće ona bi glasila: država se u vrijeme najveće gospodarske krize prema imovini koja joj je povjerena na korištenje odnosila vrlo neodgovorno, bahato, rastrošno i rasipno i ignorantski prema propisima i prema načelu dobroga gospodarenja. Da je to tako svjedoči čitav niz činjenica koje pobraja i ovo izvješće. Država posjeduje više od tisuću vlastitih poslovnih prostora koje uopće nitko ne koristi. Ne samo da se ne koriste i time ne donose ni jednu jedinu lipu državnome proračunu nego ti prostori zbog toga što se ne koriste propadaju i njima rapidno pada vrijednost. Nije svejedno hoćete li nekakav prostor morati uređivati nakon godinu dana što je napušten ili nakon 10 godina. Nadalje, država je za najam i korištenje tuđih prostora samo u 2010. godini potrošila 440 milijuna kuna. 440 milijuna kuna je otprilike 70% troškova izgradnje nove bolnice u Puli. Dakle, svake godine mi možemo sagraditi tim novcem jednu bolnicu u Puli. A od onih nekretnina koje država posjeduje i koje čudnim čudom nije ostavila da trunu neiskorištene i zatvorene uspjela je u toj istoj godini uprihodovati tek 97,5 milijuna kuna. Kad se razmotre podaci za posljednje 4 godine onda je država za najam prostora za koje je upitno da li su joj uopće trebali jer svojima nije znala gospodariti potrošila milijardu i 800 milijuna kuna. A od iznajmljivanja vlastitih nekretnina uprihodovala je tek 336 milijuna. U četiri posljednje godine država je prodala nekretnine koje joj nisu bile potrebne u ukupnoj vrijednosti od tek 65 milijuna kuna, a s druge strane na tržištu nekretnina se etablirala kao najveći i najizdašniji pojedinačni kupac široke ruke jer je kupila imovine za vrijednost od 2,5 milijarde kuna. Ukupne troškove zakupa tuđih prostora i kupnje nekretnina tako možemo zaokružiti na preko 4 milijarde i 200 milijuna kuna. Izvješće Državne revizije dakle pokazuje da u sustavu gospodarenja nekretninama u vlasništvu države postoji potpuni rašomon. Niti su ujednačeni kriteriji, niti postoje cjenici, niti postoje tarife, komunikacija unutar sustava je nikakva i ne samo to u nekim ministarstvima ne postoji apsolutno nitko odgovoran za upravljanje korištenja imovine. Revizija je utvrdila da tijela državne uprave ne samo u istoj ulici nego u istoj zgradi plaćaju različite zakupnine i da razlike između najniže i najviše u istoj zoni, istoj ulici, istoj zgradi su i po 70%. To znači također da kad u istoj zoni ona daje nekretninu u najam onda po jednoj tarifi iznajmljuje a po drugoj uzima u zakup, ali ta je razlika katkada i do tri puta. Mnogi slučajevi koji se navode u ovom izvješću svjedoče da se prilikom sklapanja kupoprodajnih ugovora te ugovora o uzimanju poslovnih prostora u zakup, državnih, dakle proračunski novac trošio bez kriterija, prema cijenama koje su bile bitno više od onih koje su vladale na tržištu, a osobito od onih koje procjenjuju sudski vještaci i da se time zapravo nanijela izravna šteta državnom proračunu. 10-godišnji ugovorni najam primjerice kada ga sklapa država iznosi više nego što je ukupna vrijednost nekretnine, pa je čudo neviđeno koliko bi ta nekretnina kratku trebala imati amortizaciju. Naravno da je u praksi posrijedi nešto drugo. Biranima se omogućava stjecanje ekstra profita nepripadajuće i nezakonite dobiti. Također u nizu slučajeva niti je pribavljeno mišljenje Državnog odvjetništva o pravnoj valjanosti tih poslova, a niti je dokazan interes države da uopće kupuje ili zakupljuje te prostore, pa se postavlja pitanje kome je to bilo u interesu i kako je moguće da se to događa toliki niz godina. Nadalje, porazan je nalaz ovog Izvješća da niti nakon punih 10 godina od donošenja pravilnika o očevidniku imovine u vlasništvu Republike Hrvatske nije uspostavljen očevidnik koji bi sadržavao, kako kaže Državna revizija cjelovite podatke isprave o nekretnina, pokretninama te pravima i obvezama koje su vezane za te nekretnine i pokretnine u vlasništvu Republike Hrvatske. Što kaže Državna revizija znači da nije ostvaren cilj ustanovljavanja očevidnika. Kako taj očevidnik odražava stanje stvari kazuje i činjenica da je ukupno iskazana vrijednost sve imovine koja se nalazi u očevidniku, milijardu i 100 milijuna kuna a da se u bilancama ministarstava vodi imovina vrijedna 9,3 milijarde kuna. Kako je moguće da se dogodi razlika od 8 milijardi i 200 milijuna kuna. Nadalje, posve je jasno da se stvorila jedna atmosfera u kojoj se potpuno opravdano može sumnjati u pogodovanje, u zlouporabu dužnosti, otvaranje prostora za korupciju i da je došlo vrijeme da se više ne možemo zadovoljiti time da državna revizija svoje zaključke napiše, uredno dostavi Hrvatskom saboru i da se nakon toga ništa ne dogodi. Ne samo da je došlo vrijeme da ovakva izvješća moraju rezultirati podnošenjem kaznenih prijava i optužnih prijedloga, nego ima dovoljno materijala za očekivati da će Hrvatsko pravosuđe neke od ovih slučajeva konačno dovesti do razine pravomoćne presude. Postavlja se pitanje hoće li itko od onih koji su vodili ministarstva koja su obuhvaćena ovom revizijom koji su bili odgovorne osobe, koji su bili nadležni za sklapanje i potpisivanje ugovora o najmu, o prodaji i kupnji hoće li itko od njih odgovarati za ovo što piše u nalazu Državne revizije? Hoće li i tko će odgovarati da u očevidniku, temeljnom registru državne imovine fali imovine u vrijednosti od 8 milijardi kuna? Nova Vlada je pozvala građane između ostaloga da svu svoju imovinu stave u gospodarsku funkciju, posredno, time što je otvorila diskusiju o mogućem porezu na nekretnine. Poziva sve one koji imaju nekretnine koje nisu u funkciji da ih stave u funkciju. Da im počnu donositi prihode. Vladi možemo vjerovati u iskrenost takvog pristupa jer mora zemlju izvesti iz krize, ali od nje očekujemo također da prekine s dosadašnjom praksom, prijašnjih Vlada i da na svome vlastitom primjeru pokaže kako imovinu s kojom raspolaže koja je uknjižena kao vlasništvo Republike Hrvatske konačno staviti u gospodarsku funkciju gdje god je to moguće. I pred njom je veliki zadatak da sve one nekretnine koje su potpuno imobilizirane i kojima propada vrijednost od imovine koja se vodi pod ministarstvom obrane ali i čitavim nizom drugih ministarstava širom Hrvatske da konačno od toga građani Republike Hrvatske imaju koristi, da ne zjapi prazna i da ne propada nego da se stavi u funkciju, da se dade u najam, da se dade u koncesiju, da se tamo gdje nije perspektivna što se tiče potreba države proda ali da to ne bude mrtvi kapital. I da ne bude što je najvažnije meta špekulantima. Klub Hrvatske narodne stranke, Liberalnih demokrata podržava ovo Izvješće i poziva Vladu da … stane u kraj dosadašnjoj praksi nemara i neodgovornosti prema nekretninama u državnom vlasništvu te da u razumnom roku izvrši realan detaljan i prema propisima zahtijevani popis državne imovine. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Stajalište Kluba HDSSB-a o ovoj temi izložiti će poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine revizore, dame i gospodo. Pa evo moji prethodnici su bili zaista temeljiti i ukazali su na većinu problema koji su istaknuti u izvješću Državne revizije. Želio bih nadati i nadam se da s obzirom da su bili tako kritični prema ovom izvješću koje se odnosi na razdoblje u kojem je HDZ upravljao državnom imovinom u prethodne četiri godine, da ćemo za dvije godine kada ćemo ovdje imati izvješće Državne revizije za razdoblje kada će ova sadašnja vlast upravljati tom istom državnom imovinom da će ti brojevi biti sasvim drugačiji. Pa eto vidjet ćemo se za dvije godine kako će tada izgledati ovi brojevi sa prihodima i rashodima. Možda je dobro spomenuti što se i ovdje spominje u ovom izvješću kako su tijela koja raspolažu nekretninama RH dužna to činiti pažnjom dobrog domaćina prema odredbama članka 35. točke 7. Zakona o vlasništvu i drugim stvarnim pravima. Iz ovog izvješća razvidno je u najvećoj mjeri da to nije bio slučaj za razdoblje na koje se odnosi izvješće. Kada je riječ o očevidniku koji je gospodin Beus Richembergh spominjao taj očevidnik eto koji postoji kao pravilnikom unazad od 2001.godine očito nije zaživio vidljiv je nesrazmjer između one imovine koja se nalazi u očevidniku i stvarnog stanja vrijednosti nekretnina u državnom vlasništvu. Pitanje je da li je i na koji način tko odgovarao za takvo stanje tog očevidnika? Ne sjećam se da sam zamijetio a mislim da nije nitko od nas zamijetio da je to bio slučaj. Svi elementi upravljanja državnom imovinom su ovdje pobrojani. Ono što je stvarno fascinantno pa to su i prethodnici spominjali da je toliko nizak prihod od te državne, ta je državna imovina ogromna dakle 9 i nešto milijardi kuna a da se od nje uspije prihodovat prosječno godišnje oko 100 milijuna kuna, a da su istodobno prosječni godišnji rashodi od imovine oko milijardu kuna. To je nevjerojatna disproporcija koja zaista ukazuje da se ni na koji na nčin pažnjom dobrog domaćina nije gospodarilo sa tom državnom imovinom. Naravno jedan eklatantan primjer koji je ovdje i predstavnica SDP-a spomenula i ja sam ga isto zamijetio i zbilja je vrijedan još jedanput se osvrnuti na njega, to je primjer zgrade u Planinskoj 2 koji je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva uz prethodnu suglasnost Vlade RH 3. travnja 2009.s klopilo ugovor o financijskom najmu zapravo očito o financijskom lizingu nekretnina od 2 tisuće 700 metara kvadratnih ugovore u ukupnom iznosu plaćanja od 11 milijuna i 500 tisuća eura što je 4 tisuće 265 eura po metru kvadratnom iznos otplate što je stvarno nevjerojatan iznos. Osim što je prostor neupotrebljiv dakle osim što se ne koristi, osim što nije provedeno javno nadmetanje, nije zatražena prethodna suglasnost Državnog odvjetništva, ne redovito su otplaćivane obveze, a obveza je 110 tisuća eura mjesečno. Tekuća obveza kroz razdoblje od 120 mjeseci. Upravo nevjerojatan primjer koji ja ne znam na koji način zapravo i do sada prošao jer zaista strši. Međutim, osim ovdje navedenih primjera ima cijeli niz primjera koji nisu navedeni u ovom izvješću. Dakle više puta je spominjana i zgrada Porezne uprave u Slavonskom Brodu. Iznos mjesečnog najma za zgradu Porezne uprave u Slavonskom Brodu koji se kretao nekih 40 tisuća eura mjesečno pa na 30 tisuća eura mjesečno. Kada je DUSUZ osnivan na brzinu je unajmljen cijeli niz zgrada po RH po vrlo visokim iznosima niz tijela državne uprave koriste te prostore. Mislim da je ovo izvješće trebalo uključiti i puno veći broj primjera i slučajeva, jer tih slučajeva ima jako veliki broj. Dakle puno veći broj od ovih nekoliko koji su uključeni jer posve je jasno da se tom državnom imovinom raspolagalo kako se i navodi u izvješću dakle posve netransparentno, da je davana da je iznajmljivana vrlo jeftino, a da su nekretnine za potrebe ministarstva i cijelog državnog sektora unajmljivane po nevjerojatno visokim cijenama ili kupovane po nevjerojatno visokim cijenama. Što na kraju reći? Veselim se oštrini kojom su predstavnici sadašnje koalicijske vlasti kritizirali ovo stanje i nadam se da za dvije godine da za 2012.neće više prihodi od zakupa državne imovine biti 100 milijuna kuna, a rashodi milijardu. Neka bude obrnuto. To će stvarno biti uspjeh i za hrvatski državni proračun i za Hrvatsku državu. Hvala.
Hvala lijepa. U ime Kluba HDZ-a u Hrvatskom saboru stajalište će iznijeti poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo ja bih prije svega u ime kluba HDZ-a zapravo pohvalila reviziju da je uz temeljita revizorska godišnja izvješća o poslovanju korisnika i trošenju novaca državnoga proračuna pristupila i ovom poslu jedne specifične revizije, a to je revizija učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH kao jednom dijelu državne imovine. U ovoj reviziji koja se odnosi na razdoblje od 1. rujna 2010. do 20. listopada 2011. godine, dakle za jedno razdoblje pred i netom nakon donošenja novog Zakona o upravljanju državnom imovinom pa se jedan dobar dio ovog izvješća odnosi i na period primjene novog zakona. Ovim se izvješćem pokušava odgovoriti na tri pitanja. Dakle jeli zakonodavni i institucionalni okvir upravljanja poslovnim prostorima djelotvoran? Jeli upravljanje poslovnim prostorima u vlasništvu države učinkovito? I jesu li podaci o evidentiranim poslovnim prostorima u poslovnim knjigama i u očevidniku imovine točni i omogućuju li učinkovito raspolaganje poslovnim prostorima? Čini mi se nakon iščitavanja ovoga Izvješća u kojemu je revizija rekla da neće ulaziti u pojedinačne primjere. Međutim, djelomično je ušla u pojedinačne primjere radi ilustracija. Oni su negdje dobri, negdje bi se moglo i bi trebali biti daleko detaljnije razrađeni da bi se dobila prava slika. A u nekim slučajevima su zapravo neusporedivi. Ali evo, općeniti zaključak nakon iščitavanja ovoga Izvješća bi bilo zapravo da što se tiče zakonodavnog okvira da je on donošenjem Zakona o upravljanju državnom imovinom znatno poboljšan, a moram reći da je i taj zakon rezultat upravo toga što se uočilo da upravljanje državnom imovinom ne zadovoljava se potrebe koje zahtijeva ponašanje dobroga gospodara, a država bi to trebala biti u odnosu na svoju imovinu. I još više da je to upravljanje nekako raštrkano po raznim državnim tijelima i da stoga treba donijeti jedan cjelovit zakon, podzakonske akte i strateške i kratkoročne dokumente za upravljanje državnom imovinom. Dakle, tu možemo iz ovoga zaključiti da je zakonodavni okvir znatno poboljšan donošenjem Zakona o upravljanju državnom imovinom. Taj zakon naravno predviđa i donošenje Strategije upravljanja državnom imovinom i plan upravljanja državnom imovinom kao kratkoročni dokument, a i ono što je najvažnije predviđa da se izvješće o provedbi toga plana prezentira Vladi i Hrvatskom saboru da bismo mogli i pratiti efekte primjene toga zakona. I jednako tako postoji Zakon o vlasništvu i drugim stvarnim pravima koji također o tome nešto govori. Postoji i Zakon o proračunu. Evo revizija tu lijepo se pozvala i ukazala na članak 45. Zakona o proračunu koji govori da se investicijske obaveze mogu preuzeti po investicijskim projektima tek po provedbi stručnog vrednovanja i ocjene opravdanosti investicijskog projekta. Znači, samo je pitanje dosljedne provedbe tih zakona. Je li upravljanje poslovnim prostorima učinkovito i zadovoljava li institucionalni okvir? Evo kao što smo vidjeli prije donošenja toga zakona taj okvir je bio Vlada, Povjerenstvo za upravljanje državnom imovinom, Ured za upravljanje državnom imovinom. Izmjenom zakona svi ti poslovi prešli su u Agenciju za upravljanje državnom imovinom kao jedinstveno mjesto. Vidjeli smo, nedavno smo na ovom Saboru izglasali izmjene zakona kojim je ustrojeno i dodatno državno tijelo a to je Državni ured za upravljanje državnom imovinom. Nadam se i želim da bude onako kako je predlagatelj rekao da će to doprinijeti transparentnosti, a nadam se da neće postati opet drveće, šuma od kojeg se drvo neće vidjeti i da će dodatno zakomplicirati upravljanje. I na kraju jesu li podaci evidentirani u evidencija o poslovnim prostorima u knjigama i očevidniku imovine točni i omogućuju li učinkovito raspolaganje. Mislim da je odgovor bi bio ne iz ovog revizorskog izvješća jer je gotovo pa rečeno da očevidnik nije ispunio svoju svrhu i da će u tom smislu trebati raditi daljnja unapređenja. Evo a vezano za to vidimo da je i Agencija za upravljanje državnom imovinom izrađuje prije svega smjernice o načinu procjene imovine u vlasništvu Republike Hrvatske i da će se konačnom uspostavom registra državne imovine sukladno Uredbi o registru državne imovine osigurati potpune i točne informacije o imovini i način dostave podataka proračunskih korisnika o imovini koju koriste. Na žalost, dugi niz godina se nastoji ustrojiti jedinstveni registar ili očevidnik ili kako god hoćete u kojem bi se konačno vidjelo što je to imovina s kojom država raspolaže, a da bi mogla učinkovito raspolagati, da bi mogla donositi planove prije svega mora znati s čim raspolaže. Na žalost kroz dugi niz godina vidimo da tome nije tako, vidimo da poslovnih prostora otprilike od 1600 da je otprilike 1000 tih poslovnih prostora u Zagrebu. Međutim, mislim da postoji pogotovo u okviru Ministarstva obrane još niz poslovnih prostora koji u naravi postoje, a zapravo se ne znaju čiji su državni jesu, ali u čijoj evidenciji se vode to se zapravo ne zna jer su raštrkani po raznim državnim tijelima. Još bih nešto rekla da pojedini slučajevi koji se ovdje čitaju možda zaista kako su to kolege rekli strašno zvuče, pa i ukazuju na teka teška kriminalna ponašanja. Ako je tome tako postoji nadležno tijelo koje će također iščitati ovo izvješće pa će poduzeti ako je potrebno pojedine mjere. Međutim, mislim kad se podrobnije pročitaju ovi neki pojedinačni slučajevi da tome i nije tako, a pogotovo kada se, a što je vjerojatno Državna revizija i radila jer tako jedino i može raditi, a to je da iščitava poslovne knjige i financijska izvješća, onda dolazimo tu do podataka koji su zapravo nemogući u naravi, u praksi nemogući a to evo imamo popis recimo broja, veličine poslovnih prostora i broja zaposlenih u pojedinim ministarstvima što je jednostavno nemoguće. To u knjigama može biti, ali je u životu nemoguće, a to je recimo da evo u Ministarstvu poljoprivrede na 1063 kvadrata radi 712 zaposlenika. To ne bi bilo niti 30 cm po čovjeku. Dakle, to ja to do apsurda dovodim iščitavanje ovih podataka jer je to nemoguće. A ovdje negdje na 37000 kvadrata radi 303 čovjeka. Dakle, očito su ovo evidencije koje nisu točne ili nisu dobre. Dakle, iščitavajući dalje to se i vidi u čemu je ta razlika. Ali evo to su neke stvari na temelju kojih ne bi na prečac trebalo donositi rješenja. Jednako tako i kod procjena ja se slažem da zaista treba kod svake kupnje, kod svake nabave napraviti detaljan plan procjene i potrebnih ulaganja i detaljan plan potreba i detaljno razmotriti da li određeni poslovni prostor odgovara namjeni za koju se kupuje, ali recimo ovdje imamo primjera koji se navodi gdje se uspoređuju procjene tržišne vrijednosti jedne godine i prodaja dobivena vrijednost prodajom nakon dvije godine. Naravno da se situacija na tržištu u dvije godine mijenja. Evo kolega Vukšić je ukazao na ovaj jedan primjer gdje je rekao da je država kupila nešto za 362 tisuće eura skuplje, a iz ovog iščitavam ne kaže se o čemu se radi, ali kako se radi o pravu prvokupa ja pretpostavljam da se radi o kupnji nekog zaštićenog kulturnog dobra koje je prodavatelj prodavao po određenoj cijeni. Dakle, on bi ga da ga nije država kupila plasirao na tržište po toj cijeni i bio bi obvezan ga po toj cijeni plasirati na tržište ne po nikakvoj drugoj nego po onoj koju je za prvokup ponudio, a kaže ali je procjena sudskog vještaka bila ne znam nešto niža. A sad ja postavljam pitanje a koji je to sudski vještak koji je alfa i omega? Pa mi svi danas znamo da imate sudskih vještaka o procjeni pojedine nekretnine 1 na prema 5, ovisno o tome koji sudski vještak procjenjuje, kojom metodom procjenjuje. I to je zapravo u Hrvatskoj problem, da nema jedinstvene metodologije procjene tržišne vrijednosti. Prema tome ne znam zašto bi se baš ovome vještaku vjerovalo, odnosno po kojim kriterijima revizija baš nekom vještaku vjeruje jer upravo jest to hrvatski problem da imamo za istu nekretninu drastično različite procjene. Naravno da je dobro da se ukazuje na ove sve slučajeve koji su se dogodili, primjerice mislim da je neoprostivo da je država ulagala u izgradnju neke nekretnine, a da pritom nije osigurala da uknjiži svoj dio vlasništva te nekretnine. To mi je jednostavno nepojmljivo da se može ulagati praktički pola vrijednosti u tuđu nekretninu. Prema tome tu bi u tom smislu trebalo upisati se i u vlasništvu, ovdje se radi o Gradu Zagrebu i državi, svakako upisati se u vlasništvo. Ponavljam, dobro je da je revizija učinila jednu ovakvu analizu, ali u toj analizi ne bi trebalo samo iz papira gledati to da država uzima u zakup neke poslovne prostore, a pritom ima vlastite poslovne prostore koje možda po manjoj cijeni daje u zakup. Treba vidjeti da li su ti poslovni prostori jednoznačni da li su isti, da li oni koje država ima odgovaraju namjeni koju pojedino državno tijelo treba. Ali svakako podržavam i mislim da je izuzetno važno to što je Državna revizija uputila, a moram reći da za sve to postoje već u ovoj državi zakoni i treba ih samo provoditi, i stoga Državna revizija sa nizom ovih naputaka koje ovdje ponavlja zapravo ukazuje samo na to da zapravo treba primijeniti postojeće zakone. I da svakako treba objediniti Registar poslovnih prostora da bi se prvenstveno znalo kada pojedino državno tijelo treba poslovni prostor da se na jednom mjestu vidi što je to što država već ima na raspolaganju i što može dodijeliti, a posebno je nedopustivo da pojedina državna tijela između sebe zaključuju ugovore o zakupu poslovnih prostora, a sve je zapravo državna imovina. Stoga evo ja bih, vrijeme je isteklo, ja bih podržala ovo izvješće. Mislim da je dobro da je na jednom mjestu napravljena ovakva cjelovita analiza koja će na kraju krajeva tijelima koja su zadužena za upravljanje državnom imovinom pomoći u njihovom poslu. I također je nezakonito nedopustivo da su se sklapali poslovi za koje nije bilo odobrenja Državnoga odvjetništva, ali postavljam pitanje što je sa svim ovim primjedbama revizije o neučinkovitosti ili nelegalnosti, Državno odvjetništvo je na te ugovore dalo suglasnost i ocijenilo ih valjanim. Hvala lijepa.
Hvala lijepa kolegici Ani Lovrin. Jedna obavijest, u skladu sa člankom 207. stavak 2. Poslovnika Hrvatskog sabora isteklo je vrijeme u 16 sati i 51 minutu za prijavu zastupnika za raspravu u trajanju od 10 minuta. A sada ćemo prijeći na raspravu zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prva za riječ se javila poštovana zastupnica Tonka Ivičević. Izvolite poštovana zastupnice.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, gospodo iz Ureda državne revizije. U izvješću obavljene revizije i učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima navodi se kako upravljanje poslovnim prostorima nije bilo učinkovito i ima značajnih nepravilnosti i propusta te je preporučeno nadležnim tijelima da ustroje organizacijske jedinice koje će voditi brigu o upravljanju državnom imovinom. Revizijom je također ocijenjeno da je potrebno unaprijediti način organizacije poslovnog upravljanja nekretninama, da način utvrđivanja opravdanog interesa i postupak procjene vrijednosti imovine nije jasno propisan te da ga u većini slučajevima nadležna tijela nisu ni provodila, da u određenim slučajevima ministarstva nisu pravodobno poduzimala mjeru za naplatu potraživanja itd. Iako dio poslovnih prostora u vlasništvu RH zjape prazna unajmljuju se poslovni prostori po cijenama koje su često i dvostruko veće od onih po kojima državna tijela iznajmljuju vlastite kvadrate. Tako imamo situaciju da je država iznajmljujući poslovne prostore uprihodila 4 puta manje nego što je platila za zakup poslovnih prostora. O tome su govorili i kolege prethodnici. Samo za najam prostora država je godišnje trošila više nego što su koštali poticaji u brodogradnji ili više nego što će zaraditi davanjem u koncesiju najatraktivnijeg turističkog zemljišta u svom vlasništvu. Iako od travnja 2011. postoji Agencija za upravljanje državnom imovinom koja je nastala spajanjem Hrvatskog fonda za privatizaciju i Središnjeg ureda za upravljanje državnom imovinom funkcioniranje te agencije je daleko od zadovoljavajućeg. Iz osobnog iskustva mogu reći da su kriteriji za dodjelu poslovnih prostora krajnje neujednačeni, da nisu propisane nikakve procedure tako da neke jedinice lokalne samouprave plaćaju visoku najamninu za korištenje poslovnih prostora u vlasništvu države za društvene namjene dok su neke druge potpuno oslobođene. Na žalost to se radilo najčešće po stranačkom ključu tako da na primjer grad Komiža iz kojeg ja dolazim najam prostora za dnevni boravak za starije i nemoćne osobe u kojem svakodnevno boravi 100-tinjak ljudi plaća državi 33 tisuće kuna godišnje. Istovremeno ovakvi objekti su se redovito dijelili, darivali bez ikakve naknade i obveze po nikakvom kriteriju i proceduri. Samo na otoku Visu postoji 38 vojnih objekata od kojih je 37 potpuno zapostavljeno. U jednom iskorištenom vojnom objektu u kojem se nalazi vojni sustav za opskrbu otoka eklektričnom energijom nastaje kvalitetno autohtono vino od sorte ugava jednog Višanina. Milijuni četvornih metara zemljišta, šume, opljačkanih objekata godinama stoje nedirnuti i zaraslih u korov. Većina ih se nalazi u najljepšim dijelovima obale, najljepšim uvalama skrovitim i pogodnim za ulazak malih jahti, potpuno netaknuta priroda u vlasništvu države. I dok bi vlasti drugih zemalja na tom itekako zarađivale u Hrvatskoj bivša vlast nije znala što bi s njima, iako su sve jedinice lokalne samouprave donijele svoje prostorne planove i odredile namjene pojedinih objekata. Godinama su se samo osnivale samo komisije čiji je prvotni zadatak bio uvijek isti, popisati i odrediti namjenu nekretnina. I da zaključim, na osnovi svega navedenog vidljivo je da je država loše upravljala poslovnim prostorima u njenom vlasništvu. Institucionalni okvir nije dovoljno razrađen tako da se različito upravljalo poslovnim prostorima od slučaja do slučaja. Revizijom je utvrđeno da su modeli kriteriji nedostatni da ne predstavljaju zakonsku obvezu te da nisu zadovoljavali zahtjeve za učinkovitim upravljanjem nekretninama. Zato je potrebno unaprijediti način organizacije poslova upravljanja imovinom u vlasništvu Republike Hrvatske, odrediti namjenu raspoloživih poslovnih prostora, evidentirati dugotrajnu imovinu poslovnim knjigama i analitičkim evidencijama, osigurati potpune i točne informacije o imovini radi učinkovitog upravljanja, sastaviti popis obveznika dostave podataka u očevidnik imovine, te ustrojiti očevidnik imovine s obzirom da su podaci nepotpuni i nisu uvedeni u bilancu države. I na kraju potrebno je da ova Vlada stavi sve nekretnine u funkciju kako bi one bile glavni pokretač razvoja. Hvala lijepo.
Hvala lijepa i vama poštovana zastupnice. Sljedeća za riječ se javila poštovana zastupnica Romana Jerković. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi glavni državni revizore, kolegice i kolege. Za mene ovo Izvješće na jedan vrlo zoran način govori u prilog nekoliko nepobitnih činjenica, prva jest ta da se nesavjesno upravljalo javnim novcem i državnom imovinom. Druga činjenica jest ta da se država, odnosno političke elite u njeno ime prema vlastitoj imovini ponašala kao prema nečemu što je svačije i ničije. Ponašala se svakako ali najmanje u maniri dobrog gospodara. U javnosti se često može čuti kako nema kostura iz ormara ali ovo je doista prava prilika da se bez imalo zluradosti, a kamoli veselja kaže ima ih nekoliko. Čini mi se da gledajući ovo izvješće mogu zaključiti sljedeće a to je da u ovom trenutku naš najveći problem svakako nije nedostatak novca. To je čini mi se samo privid, najveći problem je nešto drugo, najveći problem je taj što se predugo nije znalo raspolagati s onim što imamo na jedan racionalan, svrsishodan i učinkovit način. I konačno kako i u mnogočemu na žalost dovedeni smo na razinu apsurda. Postali smo na žalost zemlja u kojoj je apsurd notorna činjenica u tako puno stvari, previše. Moram priznati da sam ostala nemalo iznenađena podatkom da je Hrvatska po vrijednosti svoje imovine ne samo one o kojoj je spominjao kolega Beus koja iznosi 9 milijardi poslovni prostor itd., već sveukupna imovina Republike Hrvatske da smo po vrijednosti njenoj mi 5. u Europi. Sama ta činjenica je nevjerojatna, najvjerojatnije istinita, ako jest onda je za mene u isto vrijeme i nevjerojatna. Dakle, država koja se nalazi u popriličnim financijskim problemima, da ne kažem gore ima imovinu koja se mjeri u milijardama eura, međutim, ona na toj imovini zarađuje tek negdje oko 300 milijuna kuna godišnje ili negdje oko 0,7% BDP-a. Ima Europskih država koje imaju duplo manju imovinu negoli što to Hrvatska ima pa zarađuju duplo na njoj, da ne spominjem Švedsku i Nizozemsku koje ostvaruju 2 do 4% BDP-a na svojoj državnoj imovini. Dakle, mi smo s jedne strane, po imovini gledajući prilično dobrostojeći a u isto vrijeme nevjerojatno siromašni. Dakle, to je jedan ogroman apsurd kojeg sam maloprije spomenula. U jednom trenutku je Hrvatska kroz sve svoje državno bogatstvo imala 5 milijardi veću vrijednost nego što je bio njen javni dug. Stvarno je opravdano se zapitati kako nam je uspjelo kroz sve to doći na javni dug od 46 milijardi. Dakle, vrlo interesantno je bilo iz ovog izvješća bilo promotriti način na koji način je bivša vlada pronalazila prostore za ministarstva i neka druga državna tijela, ministarstva su plaćala zakup u 2010. za poslovne prostore puno veći negoli u 2007. godini u međuvremenu, kao što znamo je vrijednost nekretnina značajno pala. Uz to nije vodila brigu o tome da li država ima vlastiti prostor koji bi odgovarao zahtjevima pojedinog ministarstva ili nekog drugog državnog tijela. Dakle olako se uzimalo tuđe i plaćalo više u odnosu na tržišnu cijenu. O tome su i moje kolege govorile. Dakle, s druge smo strane imali opet i paradoks da je prostore koje je imala u svom vlasništvu država davala u bescjenje odnosno ispod tržišne vrijednosti. Dakle, nekakvim čudom u našoj državi to ipak nije začuđujuće nekima. Plaćali smo u većini slučajeva nepotrebne prostore više od tržišne cijene a iznajmljivali smo manje od tržišne cijene. I primjera ima strašno puno. Spominjem Poreznu upravu čiji se zakup plaća 2,1 milijun eura na godišnjoj razini. Da je itko malo razmišljao prilikom potpisivanja ugovora o najmu shvatio bi da se za taj iznos kroz npr. Pet godina država mogla domoći tog prostora u trajno vlasništvo. Ovako se svake godine praktički baca novac poreznih obveznika a gotovo pa bih mogla reći uludo. Riječ je o 2,1 milijun eura. To je strašno veliki novac. Možemo se zapitati što se sve s tim novcem moglo učiniti. Kada bi se nekako i prešlo preko ovih apsurda dakle kako se radilo teško je prijeći preko jednog drugog, a to je Agencija za upravljanje državnom imovinom. Dakle to je bila doista agencija za ozbiljnim organizacijskim i upravljačkim slabostima. Agencija je kao što znamo jako dobro u svega nekoliko mjeseci promijenila tri ravnatelja, nije bila u stanju riješiti ugovore o radu sa vlastitim zaposlenicima, nije mogla isplatiti plaće, pa se zato morala zadužiti itd. Dakle koliko je to jedno unutrašnje državno rasulo prenijelo se i na rad agencije svjedoči činjenica da još uvijek nije objavljen toliko potreban i toliko očekivan registar državne imovine. Naravno poput nekih drugih, poput registra zaposlenih u državnoj službi još jednom se otkriva dugogodišnja nemogućnost transparentnog kontroliranja rashoda kao i prihoda. Navodi se da su podaci prikupljeni ali nisu obrađeni jer za to nema novca. Pa bilo bi da za Poreznu upravu nismo dali 2,1 milijun eura na godišnjoj razini. Dakle ali možemo ovo izvješće pokušati gledati s malo više optimizma. Možda kroz činjenicu da moramo konačno postati svjesni da državna imovina je jedan ogroman ekonomski i razvojni potencijal. I treba ga staviti u funkciju ako stoji neiskorišten a s onom imovinom koja se koristi treba doista početi raspolagati racionalno, učinkovito i svrsishodno. Vrijeme je da se u tom smislu okrene novi list. Doista jest. Hvala lijepo.
Hvala i vama kolegice. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine glavni revizore sa suradnicima, poštovane dame i gospodo. Na ovu sam se raspravu javio onako bez neke posebne bilješke pripremljene da bi kazao suštinu onoga što je zapravo imanentno retoriko, retorikom koja pripada revizorima napisano u ovom izvješću. Kao dogradonačelnik jednog grada koji obiluje prostorima i nekretninama koje su u vlasništvu RH, a to je grad Šibenik. Nekadašnje vojno uporište, jasno bezbroj stanova, zgrada, poslovnih prostora, vojarni koje zapravo svjedoče pravoj istini a to je istina kako se trebalo zvati ovo izvješće Državnog ureda za reviziju. Ono se zove kako je nama predočeno izvješće o upravljanju državnom imovinom odnosno efikasnosti upravljanja državnom imovinom, a zapravo bi se trebalo zvati izvješće o neupravljanju i apsolutnoj neefikasnosti u upravljanju državnom imovinom. Ono što se radi sa državnom imovinom u RH već decenijama to je dame i gospodo u vojnoj terminologiji poznato kao izraz diverzija. Takvu vrstu nebrige, aljkavosti, neodgovornosti, pa ja bih je slobodno nazvao čak u nekim momentima i kriminala, rijetko se viđa na prostorima zapadne civilizacije. To se možda viđa u nekim životopisnim slikovitim diktaturama na Dalekom Istoku ili u zemljama u kojima nema apsolutno reda ni poretka. Pozvat ću se na nekoliko primjera u gradu Šibeniku od kojih je najdrastičniji tik do spomenika Hrvatskim braniteljima palim u Domovinskom ratu na nekih petnaestak metara zračne linije od prostora na kojem je spomenik ljudima koji su poginuli upravo za obranu te imovine, ove domovine RH stoji prostori koji su u takvom neredu i koji su prepušteni takvoj devastaciji da se to naravno da se to ne može retorikom revizora upisati u nikakvom izvješću. To je prava istina kao što je istina da država jednostavno ne zna biti gospodar i da se u ovom pitanju i u ovoj raspravi nije nitko dotaknuo one prave stvari pravog rješenja i to ne piše u zaključku revizora a to je da se učinkovito gospodarenje imovinom koja je državna može provesti jedino kroz decentralizaciju. Dodjelom velikom dijela te imovine na upravljanje jedinicama lokalne samouprave, jer decentni primjer je upravo iz grada Šibenika pokazuju da je to tako. U gradu Šibeniku od državne imovine od poslovnih prostora dodijeljen je prostor u kojem je danas jedna od najboljih biblioteka u RH na zadovoljstvo građana. Jednako tako jedna od najvećih ako ne i najveća benzinska crpka za snabdijevanje u nautičkom turizmu Benzinska crpka Duboka u Šibeniku na kojoj se ostvaruje toliki promet tijekom ljetne sezone da se takvim načinom i pristupom gospodarenja državnom imovinom i njenim nekretninama i poslovnim prostorima može ostvariti izniman dohodak i izniman priliv prihoda u državnu kasu. Obzirom na promet koji se događa na tom lokalitetu potpuno je izvjesno da se od takvog pristupa u državni proračun samo s jednog lokaliteta i s jedne nekretnine uprihoduje milijune kuna trošarina, cestarina i PDV. Jednako tako nevjerojatna je činjenica da ne samo šta se ne gospodari šta je omjer između sredstava koji se dobivaju od najma i prodaje s jedne strane vrlo nepovoljan u odnosu na ono što se troši za poslovne prostore od strane tijela države odnosno ministarstva. Nevjerojatna je činjenica da ne postoji inventar državne imovine, da on nije zapravo ažuriran, da postoji samo formalno i da u 10 godina se bez obzira na sve apele nije uspjelo dovesti u red ključni element za gospodarenje. I u gradu Šibeniku postoje primjeri u kojima s jedne strane propadaju poslovni prostori u vlasništvu države jer se ne samo ne održavaju nego propadaju uslijed nekorištenja, dok se s druge strane pojedina ministarstva koriste prostorima iznajmljenim od strane privatnih vlasnika. Visine najmova tih prostora su ekstremno visoki bez obzira šta se radi čak i u pojedinim slučajevima o derutnim prostorima koji nisu uvjetni za obavljanje javnih službi i obavljanja poslova ministarstva u područnim jedinicama, plaćaju se najmovi koji su znatno veći od najmova u najmodernijim opremljenim poslovnim centrima u Dalmaciji. Iz svega se nameće jedno pitanje ne samo kroz ovo revizorsko izvješće nego i kroz druga revizorska izvješća koja je zapravo uloga i funkcija revizora, koje su im ovlasti i odgovornosti date kroz Zakon o funkcioniranju revizorske službe. I bilo bi mi interesantno čuti da li je nakon ove revizije koja je provedena i jedna kaznena prijava ili prijedlog za podizanje kaznene prijave i jedna pismena koja ukazuje na uočene nepravilnosti proslijeđena prema institucijama koje imaju takav zadatak, takvu vrstu odgovornosti i ovlasti. Revizija naravno ima i naglašenu funkciju davanja savjeta, sugestija i korekcije, davanja naputaka kako bi trebalo pospješiti određene procese upravljanja, gospodarenja, provođenja određenih funkcija u društvu. Ali je činjenica i od te istine nemojmo gospodo, dame i gospodo bježati, da je revizija najčešće puki promatrač kriminala koji ponekad čak nije ni dobro pokriven, koji se vidi kilometrima daleko. Ovo što se događa u gospodarenju državnom imovinom je nacionalna sramota. Odgovorno tvrdim da se zbog takvog nepostojanja sustava neupravljanja i neučinkovitosti Hrvatskoj državi nanose štete koje godišnje iznose milijardu kuna, a sama brojka od 440 milijuna kuna plaćenih najmova od strane države privatnim tvrtkama i vlasnicima za korištenje nekretnina u gradovima i općinama u kojima najčešće postoji državno vlasništvo je stvar koja bi nas trebala duboko zamisliti. Jer prije nekoliko dana postavljala se borba i vodilo se pitanje oko državnog proračuna u kojem se moralo na žalost zbog situacije kakva jeste, zbog recentne financijske situacije stiskati milijun po milijun. 440 milijuna kuna je cifra za koju se moglo pokrenuti investicije, riješiti pojedina pitanja, sufinancirati projekte koji su bitni za hrvatsko gospodarstvo i oporavak ove zemlje. Ponašamo se kao neodgovorni gospodari. To na žalost tako jasno ali istinito na temelju ovog slučaju, ovog revizorskog izvješća nije napisano. I tek onaj tko pažljivo iščitava revizorska izvješća, a ima i određena iskustva u upravljanju može zaključiti o čemu se radi. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Idemo naprijed. Za riječ se javio poštovani zastupnik Damir Rilje. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, pomoćniče ministra financija, glavni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Evo ja se za razliku od mog kolege jesam pripremio, ali to iz moje glave. No, iz iskustva i svega onoga što mi zapravo je donijelo to iskustvo na terenu to je naravno jedinica lokalne samouprave. Cijelo vrijeme govorimo o decentralizaciji, pa je dobro da i toliko spominjemo jedinu lokalne samouprave. Na kraju kraja zbir svih tih jedinica i jest ova naša lijepa Hrvatska. Prema tome, evo vezano uz Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske ne bih previše polemizirao. Ja mu načelno dajem potporu, naravno s poduzimanjem svih onih mjera koje su predložene u ocjeni učinkovitosti i upravljanja poslovnim prostorima. Ovdje je u njemu u ovom Izvješću sve rečeno. Naravno da prostori moraju biti privedeni svrsi i svedeni u okvire koji onemogućavaju otuđivanje istih ako to nije od strateškog interesa Republike Hrvatske i tada se zna na koji način i kojim postupkom. Korištenje prostora državne uprave potrebno je naravno zaokrenuti i svesti na učinkovito, štedljivo i gospodarski opravdano korištenje nekretnina. Prostor imovine je ogroman prostor resursa kojeg se mora zaštititi i iskoristiti, odnosno staviti u funkciju. Gubitak od nekorištenja ili nedomaćinskog korištenja je prevelik i sebi ga ne možemo priuštiti. A razvidno iz podataka u tablicama izvješća o prihodima i rashodima koji jasno iskazuju učinkovitost upravljanja prostorima u vlasništvu države. Ja ih vam neću ponavljati niti ovdje posebno navoditi jer već znamo i već su ih moji prethodnici navodili. Ali oni očituju upravo onu srž koja se zapravo događa u upravljanju imovinom. Ja bih se samo nakratko osvrnuo na one nekretnine koje su u državnom vlasništvu, a nalaze se na području, odnosno u katastru jedinica lokalne samouprave a nisu u uporabi zbog različitih razloga. Radi drugih zakonskih odredaba možda nisu u funkciji, ne koristi ih država, ne može ih se niti staviti u funkciju bez jedinica lokalne samouprave jer su u mješovitom vlasništvu na primjer i slično. Nešto o tome je moja prethodnica govorila Tonka. Naravno da se nameće potreba raščišćavanja potreba za tim nekretninama jer su možda nekoć uknjižena opće narodna imovina ili vlasništvo NOO-a i slično slijedom slučaja recimo upisivani kao državno vlasništvo, a i ne koriste državi, a mogu pomoći resursima jedinica lokalne samouprave. Potreba je da se većina ovakvih prostora da na korištenje jedinicama lokalne samouprave za opće društvenu korist ili za njihov gospodarski rast i razvoj. Ako takve nekretnine nisu perspektivne za državu, odnosno za državnu strategiju razvoja. Primjera radi, evo ja ću navesti nekoliko vrsta nekretnina koje bi se u ovom kontekstu mogle zabilježiti. Dakle, neperspektivne nekretnine MORH-a, evo u svojoj jedinici lokalne samouprave za gospodarske investicije ja takve dvije imam ogromne, prevelike, sad govorim o gradu Trogiru, čuli smo Šibenik, čuli smo Komižu, čut ćemo cijelu Hrvatsku. One su, bar jedna od njih koja je na jednom od otoka u mom gradu, je potpuno ono devastirana i imam informaciju da je 2007. godine zapravo donesena odluka da je neperspektivna. Ova druga je perspektivna onoliko koliko je u uporabi, a jako je malo u uporabi naravno osim ukoliko se izuzme činjenica da se na tom području trebao graditi jedan velebni stadion, ali ne bih sad o tome i nije predmet. Nekretnine u kojima su smještene jer su se koristile nekadašnje društveno političke organizacije, a predstavljaju opće kulturno dobro i regulirane su Zakonom iz '97. godine. Dakle, one nisu u funkciji, a trebaju biti u funkciji gospodarstva. Takvih isto ima. Nekretnine, odnosno zgrade koje ne koriste nikome, nisu u uporabi, a nekim čudom su evo prepisane i ne mogu se čak ni popravljati, ne mogu se maknuti, predstavljaju ruševine, a zapravo su u vlasništvu pojedinih ministarstava. Recimo policije ili opće uprave, nije bitno. Takvih ima. Ja vam sve govorim ono za što imam primjer. Zemljišta koja su formirana kao nasipi, a za koja postoji prostorno planska dokumentacija, a predmet su javnog pomorskog dobra i potrebna je žurna uknjižba istih evo ja se nadam, imam i takav slučaj, ali evo izgleda da je on konačno Bogu hvala priveden kraju, a sve radi što bržeg stavljanja u funkciju obzirom da je investicijski potencijalno prema realnim zahtjevima naravno investicija koje su pred jedinicama lokalne samouprave, a njih ima. No to ćemo vidjeti jel ovo još privedeno, evo ja imam informaciju da jest. Ako ne, bit ću slobodan pa ću vam pisati, svima onima koji su u situaciji da nadgledaju ovakvu situaciju i u njoj pomognu. Nekretnine koje su u mješovitom vlasništvu u idealnim dijelovima lokalne samouprave i RH. Takvih ima i zapravo to bi trebalo raščistiti. Netko bi se trebao odreći u nečiju korist i staviti u funkciju naravno ono što je važnije. O tome neću odlučiti naravno ja, postoji tko i kako, ali je činjenica da to postoji i da takvo stanje generira nekorištenje imovine. I radi spoznaje postoje takvi podaci kako se recimo državna nekretnina npr. potpisom gradskog dužnosnika eto tako to izađu vam podaci prije ili kasnije bez ikakve odluke ikakvog gradskog tijela koje ne bi bilo niti nadležno niti bi takva odluka bila regularna bez odluke nadležnog državnog tijela recimo dala na korištenje privatniku. Eto i takva postoji. Radi se konkretno o bivšoj radiopostaji, odnosno evo valjda je bivša ne znam. Dakle, evo ja načelno podržavam ovo izvješće, ali mislim da jedinice lokalne samouprave imaju velikih problema u smislu konzumiranja prava na one nekretnine koje samoj državi ne bi koristile i koje bi zapravo mogle pomoći gospodarskom rastu jedinica lokalne samouprave pa bi u tom kontekstu trebalo ih i raščistiti. Mi u gradovima i općinama pretpostavljam, evo ja ću govoriti u svoje ime, više-manje znamo i imamo popisane takve nekretnine. Hvala.
Hvala i vama. Idemo naprijed. Sljedeća govornica je poštovana zastupnica Lidija Bagarić. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, predstavniče Ministarstva financija, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Evo ja bih se osvrnula na ovo Izvješće Državne revizije, radije bih rekla o neučinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH. Pohvale glavnom državnom revizoru za obavljeni posao prvenstveno zbog usmjerenosti na realne probleme i konkretne upute za njihovo rješavanje. Izvješće je prije svega objektivno s jasnim primjedbama i bez prikrivenih kalkulacija. Ovu priliku želim iskoristiti kako bih posebno upozorila na probleme kod zakupa poslovnih prostora pa tako sukladno Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima odredba članka 35. točka 7. kaže da tijela koja raspolažu nekretninama RH dužna su to činiti pažnjom dobrog gospodara dok su tijela lokalne samouprave prema članku 391. istog zakona dužna raspolagati samo na osnovu javnog natječaja i uz naknadu utvrđenu po tržišnoj cijeni. Pa možda i tu leži problematika koja slijedi. I tako sukladno tome imamo i rezultat. Iz ovog izvješća vidljivo je kako se to država ponaša kao dobar gospodar. Interesantno je da se prostori u vlasništvu RH u pravilu daju u zakup po nižim cijenama od onih koji se plaćaju za pojedine državne institucije. Promatrajući odnos ukupno ostvarenog prihoda od poslovnih prostora i rashoda koji su plaćeni za najam dolazi se do brojke da je pokrivenost rashoda prihodima u 2010. godini bila samo 18%. Zatim možemo vidjeti da je u mandatu od 2007. do 2010. godine ukupni rashodi povećani su za gotovo 50%. Čak i u vrijeme krize kad su se cijene najma u pravilu smanjivale ministarstva su u nekim slučajevima plaćala još veću cijenu. Tako imamo primjer da je za 10 godina trajanja ugovora Ministarstvo znanosti platilo najam prostora 80% više od njegove procijenjene tržišne vrijednosti. To naravno nije izuzetak, sličnih primjera ima još mnogo. Ovu priliku iskoristila bih također da se osvrnem na još jednu problematiku, a koja se odnosi na poslovne prostore koje imamo u Opatiji gdje se država pojavljuje kao vlasnik ili suvlasnik. Pretpostavljam da je slična situacija i u ostalim gradovima. Činjenica je da je dio poslovnih prostora zatvoren, a što se u turističkim mjestima poput Opatije ne bi smjelo dozvoliti jer svi prostori trebaju biti u funkciji turizma pogotovo ako za njima postoji interes, što najčešće i jest slučaj. Realnost je nažalost da prostori niti obogaćuju turističku ponudu, niti zadovoljavaju potrebe stanovništva. Za svaku dodjelu u zakup takvih prostora neophodno je ishoditi suglasnost Agencije za upravljanje državnom imovinom što je dugotrajan postupak zbog nedovoljnog kadrovskog kapaciteta agencije. Grad Opatija u dva je navrata uspio dodijeliti u zakup poslovne prostore zajedno sa RH, a što je nažalost trajalo mjesecima. Postigla bi se daleko veća učinkovitost kada bi se prostori u vlasništvu, odnosno suvlasništvu RH povjerili na upravljanje jedinicama lokalne samouprave na čijem se području prostori nalaze. Jer jedinice lokalne samouprave bolje poznaju svoje područje i više su zainteresirane da prostori budu u funkciji. Osim toga lokalne samouprave imaju službe u okviru kojih se provode natječajni postupci, gospodari prostorima i vodi briga o naplati potraživanja. Pa bi sve bilo puno efikasnije racionalnije i ekonomski isplativije. Izvješće Državne revizije koje je na temelju utvrđenih činjenica ocijenilo da upravljanje poslovnim prostorima nije učinkovito, treba shvatiti ozbiljno i poraditi na mogućim rješenjima kako bi se u tom segmentu povećali toliko potrebni državni prihodi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Idemo dalje, sljedeći za riječ prijavio se poštovani zastupnik Boris Blažeković. Izvolite gospodine zastupniče.
Gospodine potpredsjedniče hvala lijepo, gospodine revizoru s kolegama. Kada je došao na stol dnevni red i kada je pisalo da će biti izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske, ja sam mislio da ću govoriti o problemima malih poduzetnika, obrtnika koji imaju realne probleme koji kao najmoprimci, odnosno korisnici državnih poslovnih prostora imaju već godinama. Problema je više jedan je u tome da još uvijek ne postoje uređeni imovinsko pravni odnosi nad ogromnim brojem nekretnina u vlasništvu Republike Hrvatske, pa korisnici tih prostora odnosno najmoprimci nisu sigurni u budućnost svog statusa u korištenju istih. Složenost problema je jasno višeslojna, dugogodišnja, raznorodna od neriješenih povrata imovine do polaganja prava na nekoj nekretnini od raznih subjekata i privatnih osoba do još neriješenih sporova između vlasništva države i jedinica lokalne samouprave. Drugi problemi su da su u nekoliko navrata provedene inicijative za prodaju poslovnih prostora u vlasništvu Republike Hrvatske, donešeno je nekoliko zakona, opet je novi zakon donesen u listopadu 2011. godine kojem još fali uredba kojom bi se to moglo riješiti. Znači te inicijative za prodaju poslovnih prostora u vlasništvu Republike Hrvatske koje koriste obrtnici, mali poduzetnici posebice onih prostora kojima su isti dulje vrijeme u posjedu odnosno gdje su najmoprimci naime poznato je da postoje određeni obrtnici koji su postali i neki mali poduzetnici koji koriste iste prostore već 30-tak godina a na kojima nisu riješeni imovinsko pravni odnosi. Bile su tu razne inicijative koje su pružale mogućnost obrtnicima i malim poduzetnicima da prvokupom steknu vlasništvo nad nekretninom koju su dugo vremena sami uređivali, obogaćivali i povećavali su im vrijednost. Na žalost te inicijative su u većini sve propadale a posebno i nisu realizirane, posebno na način koji bi bio pravedan i koji bi mogli biti zadovoljni i obrtnici i mali poduzetnici i država odnosno lokalna samouprava. Mi u HNS-u jasno smatramo da je razvoj obrtništva i malog i srednjeg poduzetništva nasušno za razvoj Hrvatskog gospodarstva, čak mislim da bi tu pasala sintagma za malu zemlju malo poduzetništvo. Zadnjih nekoliko godina gospodarske krize bez obzira na raspad i razorni učinak te krize, posebno nelikvidnosti i gašenja ogromnog broja obrta i malih poduzeća malo i srednje poduzetništvo je najvitalniji dio hrvatskog gospodarstva i ukupnoj masi zaposlenih u tzv. realnom sektoru najveći je poslodavac. HNS smatra da se politika izgradnje poslovnih prostora za najam i prodaje mora poticati prvenstveno poduzetničkim inicijativama, investicijama ali da je neophodan sustav brige za male poduzetnike i obrtnike koji se može iskazati ispravnom i pravednom regulacijom korištenja i prodajom poslovnih prostora u vlasništvu Republike Hrvatske. Malo poduzetništvo je sigurno tema koja će zbog svoje aktualnosti i važnosti ući uskoro doći u raspravu pa će biti vremena o toj temi govoriti više i opsežnije. No, ono čim sa osobno ostao zatečen jesu podaci izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima za razdoblje od 1. rujna 2010. do 20. listopada 2011. godine. Fasciniraju me primjeri u najmanju ruku nesavjesnog bezobzirnog i po meni zastrašujuće bahatog načina upravljanja državnom imovinom. Mnogi su kolege danas o tome govorile ali nemoć čovjeka kada to pročita ne može se oteti želji da o tome progovori još jednom i da ponovi sve ono što se navodi u ovom Izvješću. Radi se o nekim primjerima, radi se o reviziji nekih prostora i nekih slučajeva, na stranicama 10., 11., 12., 13. i 14. opisani su primjeri postupaka stjecanja kupnje nekih vrijednosno značajnih nekretnina koje je kupila država, o njima su isto danas govorile određene kolege, ti prilozi toliko bodu u oči da je jednostavno nemoguće se za njih ne zapiknuti, pa pogotovo kolegama iz revizije koji su vjerojatno nekoliko puta pročitali, ali ja to moram pročitati jer nevjerojatne su priče. U listopadu 2009. godine Vlada Republike Hrvatske donijela je rješenje o odobrenju sredstva na teret proračunske zalihe državnog proračuna za 2009. u iznosu od 2,5 milijuna eura. Za kupnju pola nekretnine u Zagrebu. Sada tu ima određenih podataka gdje piše da je u studenom 2009. izvršena uplata u ukupnom iznosu od 18 milijuna 81 tisuću 42 kune i 50 lipa. I sada revizija dolazi do zaključka, to je Republika Hrvatska je kupila te nekretnine, 50% kupio Zagreb, da je platila više od 362 tisuće 759 eura. Osim navedenog utvrđeno je da stjecanje navedene nekretnine nije dokazani opravdani interes države, niti utvrđena namjena objekta s obzirom da se radi o objektu koji nije u uporabnom stanju. To je jedan primjer, koji kada ga vidiš pitaš se što se dešava. Nigdje se ne navodi koje su to nekretnine, na kojoj su adresi to nigdje ne piše i to nije predmet ove revizije ali je nevjerojatno taj skeri ti svi skeri podaci koji se nalaze u reviziji što se tu radi, gdje je keč, što se tu dešava. Druga nekretnina se odnosi na poslovni prostor kupljen putem financijskog najma koji su opet kolege govorili s tim da prema odredbi bi članka 5. točka 6. Zakona o javnoj nabavi propisuje da se Zakon o javnoj nabavi ne primjenjuje između ostalog na ugovore o stjecanju, zakupu ili najmu postojećih zgrada, druge nepokretne imovine, zemljišta … koja se njih tiču bez obzira na način financiranja. Znači moglo se tu svašta i očito da se je svašta na temelju zakonskih propisa. Još uvijek sam na toj istoj nekretnini. Također je utvrđeno da je navedeno ministarstvo platilo najam za svibanj i lipanj 2009., te troškove obrade zahtjeva u ukupnom iznosu milijun 844 tisuće 480 kuna i kaže osim navedenog utvrđeno je da kod stjecanja nekretnine nije dokazan interes države. Tijekom revizije obavljana je provjera ja malo preskačem jer ima puno podataka u samom opisu tog posla koji je napravljen, ali samo ove stvari čitam koje mogu pojasniti o čemu se tu stvarno radi odnosno vidi se određen strašne anomalije, ne određene nego strašne anomalije koje su se desile u tim transakcijama. Tijekom revizije obavljena je provjera usporedba cijene po kojoj je nekretnina uzeta u najam s cijenom prema procjeni Ministarstva financija odnosno Porezne uprave. Utvrđeno je da prema ugovoru o najmu prodajna cijena iznosi 4 tisuće 265 eura i 38 centi po metru kvadratnom. … za njam nekretnine iznosi bla, bla, bla 11 milijuna 516 tisuća 510,38 eura ja vjerujem da većina građana uopće ne zna koja je to količina novaca. Ne možete si zamisliti samo zna da je jako puno, ne znam ni ja moram priznati. E i sada Državni ured za reviziju je mišljenja da je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva u zaduženju u iznosu od 11 milijuna 516 tisuća 510 eura i 38 [[Upadica: Vrijeme.]] O Bože, da se moglo kupiti useljiv poslovni prostor u … po cijeni manjoj od 4 tisuće 265 eura. Imam tu još svašta sam htio pročitati, nažalost vrijeme isteklo. Samo dozvolite jednu rečenicu ne vjerojatno je što piše u ovom izvješću i nadam se da mi Kukuriku koalicija nikada ali apsolutno nikada nećemo na ovaj način gospodariti imovinom građana RH. Hvala.
Hvala lijepa. Na vaše izlaganje poštovani kolega imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Petar Čobanković. Izvolite poštovani kolega.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolege i kolegice zastupnici, poštovani gospodine zastupniče. Evo dozvolite mi o ovoj temi je bilo već par zastupnika koji su raspravljali i ja naravno nisam mogao koristiti institut netočnog navoda jer to što ste govorili vezano za Ministarstvo regionalnog razvoja sve tako piše u izvješću revizije. Ali nažalost ja moramo ovdje kazati da su ovdje neke stvari u izvješću pomiješane. Prije svega želim naglasiti da je Ministarstvo regionalnog razvoja u 2009. godini koristilo gotovo isključivo unajmljeni prostor, da su značajna sredstva išla za zakup poslovnog prostora, da se ovom kupovinom trebala stvoriti pretpostavka da ministarstvo locira na jednoj lokaciji i da se praktično prostor pridaje svrsi a drugi da se izgradi da se kompletan prostor stvori za potrebe ministarstva. O tome su govorili i par zastupnika. I pošto u tom ministarstvu u velikoj mjeri bilo je dosta ljudi i građevinske struke njihovi izračuni su bili da će jeftinije biti kupiti ovaj prostor koji isto tako ne radi se o 2 tisuće 700 kvadratnih metara poslovnog prostora nego o 2 tisuće 700 m građevinskog zemljišta plus 3 tisuće 600 poslovnog prostora, 3 tisuće 600 kvadratnih metara poslovnog prostora, da se na tom prostoru može stacionirati cijelo ministarstvo. Kada govorimo o cijenama poslovnog prostora onda vas isto tako moram kazati da je najveći dio cijene po metru kvadratnom poslovnog prostora u ovom dijelu išao od 5 tisuća 212 po metru kvadratnom do 2 tisuće 177 po metru kvadratnom. Da je ovdje uračunato i cijena građevinskog zemljišta da je uračunato i preko 3,5 milijuna kuna samo oslobođenja na komunalnom i vodnom doprinosu između ostalog. Ja ne zamjeram vama, ovako kako je napisano vi sasvim pravo i ispravno ste reagirali. Hvala lijepo. S druge strane spremam se isto tako snositi sve konsekvence vezano za ovaj slučaj.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Boris Blažeković. Izvolite.
Poštovani kolega točno je to što ste vi rekli. Ja sam pročitao ovu reviziju jer ja toj reviziji vjerujem, ja ne mogu ne vjerovati, vjerujem toj reviziji da je to dobro napravljeno i ovo o čemu govorite. Piše zadnja rečenica koju sam izgovorio imam još tu toliko toga sam htio, ali bit će prilike. Državni ured za reviziju je mišljenja … u zaduženju u iznosu 11 milijuna 516 tisuća 510, 38 eura moglo kupiti useljiv poslovni prostor u Zagrebu po cijeni manjoj od 4 tisuće 265,38 eura po metru kvadratom, to je mišljenje revizije u koje ja vjerujem, a radi se o ogromnim iznosima. A čitajući cijelo izvješće govori da tu sigurno nešto nije uredu. Cijelo to izvješće samo daje na naznaku da nešto nije u redu. Posebno bih ako smijem, vidim da mogu govorio o očevidniku imovine koji ne postoji. Mi u Hrvatskoj nemamo očevidnik državne imovine što je nešto nevjerojatno da u 20 godina ove države mi to zajedno nismo uspjeli napraviti. I to govori i to je isto indikativno o tome kako se gospodarilo sa imovinom građana Zagreba. Država nema nijednu svoju kunu nijednu svoju lipu i država nije nešto imaginarno. Poslovni prostori nisu državni, sve je to vlasništvo građana RH koji su nama političarima i politici dali na raspolaganje sa tim njihovim vlasništvom. Hvala.
Hvala i vama. Idemo naprijed. Sljedeći za 10 minuta prijavio se poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine glavni državni revizore. Ja ću se odmah na početku svog izlaganja morati referirati na ovo što ste upravo sada iznijeli poštovani kolega Čobanković, a tiče se upravo ovog zakupa koji ste spominjali. I morat ću pročitati jednu rečenicu iz nalaza koji je danas tu pred nama a glasi: "Tako je Ministarstvo regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva tijekom 2009. godine imalo sve poslovne prostore u zakupu dok istodobno Ministarstvo obrane davalo poslovne prostore u vlasništvu države u zakup uz uvjete koji nisu tržišni, a dio prostora je bio prazan. Nije problem da li se poslovni prostori kupuju, da li se poslovni prostori uzimaju u zakup ili daju, problem je na koji se oni način kupuju, na koji se način uzimaju u zakup, na koji se način daju. I upravo u tome je problem ovog izvještaja koji je ovdje danas pred nama. Ja mislim da je rijetko kada u ovom Domu bilo zabilježeno da se toliko hvali osoba koja je donijela ovako loše vijesti. Kažu da su u pravilu glasnici koji donose loše vijesti ubijaju. Mi to naravno ne činimo. Mi vas moramo pohvaliti, jer ste vi nas upoznali sa onime što ne valja. Svi su u ovoj državi govorili ne valja ovo, ne valja ono. Danas pred nama a posebno u ovom Izvještaju, a i u ovom o kojem ćemo raspravljati kasnije koji se tiče javne nabave u Hrvatskoj pošti koji je još i gori. U ova dva izvještaja crno na bijelo vidimo što u Republici Hrvatskoj ne valja i vidimo što moramo promijeniti i vidimo kako ne smijemo raditi. I upravo zato mi glasnika danas ne ubijamo, nego ga hvalimo zbog onog što je napravio i zbog onog na što nam je ukazao. Malo sam, oprostit ćete mi skrenuo s teme ali bio sam ponukan ovim vašim izlaganjem. Međutim, ono što je u ovom Izvještaju osim što vrlo zorno i vrlo precizno kao i ova ranija koja smo imali prikazuje stanje u kojem se naša država nalazi, ono što je u ovom Izvještaju posebno dobro su zaključci, odnosno bolje rečeno upute kako se treba ponašati. Ovo je izvješće na jedan vrlo jasan, vrlo lijep, vrlo precizan način reklo šta moramo činiti da se ovakve greške i ovakvi propusti ne ponavljaju. I na tome vam također zahvaljujem. A evo ovo izlaganje ću na kraju završiti jer kolege prije mene su mnogo toga rekle pa nema smisla ponavljati se, sa jednom inicijativom koja je vezana direktno uz način raspolaganja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske. Naime, Zakonom o zakupu i kupoprodaji poslovnog prostora kojim je predviđeno da se poslovni prostori u vlasništvu države mogu prodati sadašnjim zakupnicima ako ispunjavaju zakonom propisane uvjete predviđeno je da će određene državne agencije i Vlada Republike Hrvatske donijeti uredbe i akte na temelju kojih će se ti poslovni prostori prodavati. S obzirom da se često radi o poslovnim prostorima koje iste, pa rekao bih obitelji, obrtnici itd. koriste 50, 60, 70 i više godina mislim da bi postupanjem po Zakonu o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora tim ljudima učinili jednu veliku uslugu i pomogli im da na jedan konačan i stabilan način riješe svoju situaciju. A isto tako s obzirom na situaciju u kojoj se nalazi naš proračun omogućili bi malo bolje punjenje. S obzirom da do sada ti akti nisu pripremljeni na ovom mjestu bih uputio inicijativu i Vladi i Agenciji za upravljanje državnom imovinom, da akte koji se tiču prodaje sukladno Zakonu o zakupu i kupoprodaji poslovnih prostora upute u proceduru. Hvala lijepa.
Hvala i vama kolega. Sljedeći za raspravu prijavio se poštovani zastupnik Boro Grubišić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Zgrada Ureda državne revizije nalazi se ovdje u blizini u Tkalčićevoj ulici, a tu je i u istoj takvoj blizini i spomenik Mariji Jurić Zagorki. Zašto to kažem? Pa zato što ni u najboljim romanima Marije Jurić Zagorke ovakva besprimjerna pljačka se ne bi mogla opisati a ni u romanima Sherlocka Holmesa, Conana Doylea, mog kolege doktora Škota koji je opisao u romanima zaista fantastične manipulacije i vratolomije a pogotovo manipulacije koje su ovdje vršene i koje su nanijele štetu Republici Hrvatskoj i državi Hrvatskoj. Rekao bih možda teško je to zbrojiti, ali gotovo jednako koliko i srbo-četnička agresija i razaranje na Republiku Hrvatsku. Krčmilo se, rasipalo se, dovodi se u sumnju da se zapravo radi o dogovorima, o dilu kako bi to rekli Englezi koje jasno nisam bio nazočan i ne mogu svjedočiti. Ali kad se pitamo zbog čega su cijene najma, zakupa tako visoke kada država ide u zakup i njena ministarstva, agencije i ostali, a zbog čega se opet na drugoj strani država trudi da po minimalnim cijenama izdaje svoj prostor. A što tu čovjek treba razmišljati obični mali čovjek građanin, osim da se radi o dilu kako bi se došlo do novaca koji se trpaju u privatne džepove. Ja neću nikoga ovdje poimenično optuživati, ali dobro znam kada sam studirao, a žena mi je studirala veterinu, da je u Planinskoj 2 bila veterinarija, da je gospodin Majdak bio direktor i suvlasnik je li tako. Poslije vidim da je gospodin Fiolić to je li prihvatizirao. Kako se to kaže? I odjedanput Hypo banka leasing, pa evo sada i država Hrvatska otkupljuje ili kupuje zgradu u Planinskoj za 11 i pol milijuna eura da me netko ne drži sad za ovih koji tisuću dvije eura, 10 tisuća manje-više jel' to tako se, sitniš za ponašanje kojim se rukovode oni koji tako zaista krčme imovinu hrvatskih građana koja je građena godinama, desetljećima, pa i stoljećima. Potpuno neodgovorno kao da mrze Hrvatsku, kao da im je tako svejedno kako taj novac stiže u blagajnu. Kako se to kaže središnju Šukerova je bila, kako se zove, jel' riznica bilo, kesu, kasu. Kako god hoćete, od poreza i prireza i carina, trošarina više od 65, 70% prihoda ove države. Pa to plaća naš građanin u PDV-u, u gorivu, u cijeni kave, u potrošnji svega. A ovamo kada se ide u zakup evo čitam da je prekrasni kasino Fortuna Hrvatske lutrije koja također donosi dobit smještena također u zgradi u Vlaškoj također u zakupu. Kod koga? Koliki je zakup zna li mi tko odgovoriti? Ta naša nesretna Porezna uprava o kojoj dvije godine ovdje govorim u Slavonskom brodu koja je smještena u zgradu koju je izgradio privatni investitor i za kojega plaća država prostor 3,5 milijuna kuna godišnje na 10 godina iznosi 35 milijuna kuna. A samo 30% djece u Slavonskom brodu pohađa dječji vrtić. Koliko smo mogli dječjih vrtića izgraditi u Slavonskom brodu ili bilo gdje drugdje od tih novaca. Jel se mogla izgraditi nova zgrada Porezne uprave u Slavonskom brodu, a ima kako se kaže greenfield, imamo prostora, imamo poljanu u centru grada samo preko puta ove sadašnje Porezne uprave gdje je trebala biti građena zgrada Policijske uprave pa se odustalo jer su slagali, bivša Vlada je to slagala da tako kažem brutalno bez bojazni, tako ružno pa je se moglo napraviti velika Porezna uprava u Slavonskom brodu bez ikakvih problema za polovicu tih novaca. Ali ne, ide se u najam, da se nekome stavi u džep 35 milijuna kuna na 10 godina. To je ugovor potpisan na 10 godina. Isplativa jasno investicija, Bože moj. Pa zato je i građena valjda. Kaže se ovdje u zaključku da svaki ugovor budući o zakupu mora ići, a i dosada je išao, na DORH na ovjeru. Pa pitam se je li zaista i DORH amenovao mnoge od ovih ugovora? Državno odvjetništvo? Ako je, kako je i zašto je? Kako nije posumnjalo ni u šta? A ako nije potpisano od DORH-a onda je to bespravno, onda to je vanzakonski, onda je to kriminal. Pa zapravo je kriminal i ono što je potpisano i odobreno od DORH-a, a da nije reagirano na tako enormne i tako smiješno visoke pa ja bih rekao ne znam zaista cijene koje čovjek bi plakao, a ne smijao se ali mora se smijati jer to je očita namještaljka. Kome pogodovanje, s kim, tko i kako? Ma neću uopće govoriti o imenima danas ovdje, ali gotovo da bi se mogli, da bih ih mogao nacrtati jel'. Od ovih milijuna koji se spominju ovdje, koji su kao iz rukava sipani nekome jel', pa da ti se zavrti mozak, da ti zavrti u glavi. Više ne znam, danas su spominjali toliko tih slučajeva da ja više ne znam koliko je otišlo za zakup kažu za zadnje četiri godine milijardu i 800 milijuna kuna da je država dala, a uprihodovala je od zakupa 336. Evo to mi je jedina brojka koja mi je ovako kao fascinirajuća, začuđujuća ostala u pameti. Pa onda se spominje Lučka kapetanija Rab, Ministarstvo prometa, mora i veza koje je dalo besplatno privatnom gospodinu tvrtki prostor u Zagrebu, a tamo u Rabu plaća prostor za Lučku kapetaniju na Rabu istoj toj tvrtki. Pa da ne govorim druge primjere koje sam kažem i bilježio, u Splitu 511 kvadrata Ministarstva poljoprivrede 70 tisuća kuna mjesečno. To znači godišnje koliko, preko 800 tisuća kuna godišnje za najam. Ma samo se, to je nevjerojatno koliko jednostavno kako se loše gospodarilo. Ja bih gotovo rekao bih zlonamjerno, kao da je netko želio uništiti i uništavati to što građani ove zemlje koji rade i mnoge one žene koje rade sutra je 8. ožujka da i ženama i to čestitam, a koje rade u trgovinama od jutra do sutra i petkom i svetkom i nedjeljom za 2500 tisuće kuna kod privatnika. Kako su se ti novci od PDV-a i ostaloga od poreza na dohodak i ostalih jednostavno krčmili bez imalo obzira, bez imalo razmišljanja, bez imalo jednostavno totalno bezosjećajno, bez imalo želje da se upravlja racionalno kako bi ova država napokon krenula nabolje nakon 20 godina. Zato sam i ljut i tako i govorim jer jednostavno ne mogu podnijeti slušajući jednog po jednog današnjeg saborskog zastupnika i navodeći primjer po primjer to je čovjek ne može ostati miran nego jednostavno mora u njemu biti i srdžbe na to što se događalo. A da se nije upozoravalo, je. Nije istina da se nije upozoravalo. Rekao sam da dvije godine upozoravam na primjer najma Porezne uprave u Slavonskom brodu. Dvije godine! Pa mi se ovdje smiju čak i pomalo i prijeti verbalno, ali ne bojim se ja tih šakačkih prijetnji, to mene ne sekira. Zbog toga mi je drago da sam ovdje danas i na ovoj raspravi i po prvoj točki i drugoj i po svim točkama ove državne revizije koja je rekao bih neću reći napokon, ali napokon i pokazala može se tako reći što se sve radilo, a i nama je ovdje, ali i na organima ili institucijama koje su dužne o ovakvoj reviziji
Završite kolega, vrijeme.
Hoću, evo samo još jedna rečenica. Dakle, institucijama represije da poduzmu nešto već jedanput po ovom pitanju. Hvala lijepo.
Hvala i vama. Na vaše izlaganje imamo prijavljene dvije replike. Prvi je poštovani zastupnik Dražen Đurović. Izvolite poštovani zastupniče.
Pa evo kolega Grubišić vi ste se osvrnuli na jedan primjer koji je ovdje navođen, niste bili jedini više nas se osvrnulo na ovaj jedan primjer koji u Izvješću Državne revizije djeluje prilično suspektno i nejasno. Pa evo imali smo priliku čuti od bivšeg ministra regionalnog razvoja, a kasnije ministra poljoprivrede objašnjenje s obzirom da u Izvješću Državne revizije stoji da se radilo o poslovnom prostoru od 2700 kvadrata, a gospodin Čobanković je rekao da se radilo o zemljištu od 2700 kvadrata i o poslovnom prostoru od 3600 kvadrata mislim da bi bilo i smisleno da možda i u nastavku još i dobijem odgovor. Dakle, revizore da li se radi o pogrešci u Izvješću Državne revizije glede tog slučaja? I taj slučaj kao i drugi koji ste naveli. Zapravo svi smo složni oko problema jedino možda dijelom nismo uperili prst i na one institucije koje su bile odgovorne za sankcioniranje tih problema, a to u ovom slučaju nije Državna revizija nego Državno odvjetništvo i policija koji zapravo nitko od nas nije posebno apostrofirao pa ni tog gospodina glavnog državnog odvjetnika koji uživa našu većinom potporu, barem tako kako se javno očitujemo. I u ovom slučaju koji ste naveli oko te prodaje u tom slučaju nije bilo suglasnosti Državno odvjetništva, ali nije bilo ni sankcija nakon izvršene kupoprodaje barem ne jasno poznatih. Pa evo ja podupirem vašu diskusiju a mislim da je bilo dobro zapravo da se taj predmet kao i drugi predmeti, kao mnogi drugi završe u toj instituciji. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo odgovor na repliku, poštovani kolega Boro Grubišić. Poštovani zastupniče uključite mikrofon da vas možemo snimiti, treba snimiti.
Ja taknuo jesam ali je očito malo tehnika ili sam ja malo nježan, mada se prezivam Grubišić. Ja sam gospodine Đurović upravo apostrofirao ono što je DORH potpisao i ono što nije potpisao a provedeno je i jedno i drugo. Dakle, upravo sam apostrofirao ulogu DORH-a ovdje a ono što nisam spomenuo tu je tvornica duhana Zagreb 74 milijuna kuna, pa mnogobrojni prostori državne uprave za zaštitu i spašavanje koji su iznajmljeni, ponovno imamo i u Slavonskom brodu taj slučaj i svugdje u svim županijama, tako da je to strašno, to kada bi izbrojili te novce to je nevjerojatna suma novaca, mogli bi svu socijalnu skrb od toga financirati jednogodišnju barem. Hvala lijepo.
Hvala i vama zastupniče. Na vaše izlaganje imamo još jednu prijavljenu repliku, poštovani zastupnik Branko Vukić. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolega Grubišiću rekli ste da ste upozoravali na organizirani kriminal ali nitko nije reagirao, ja sam isto prije u raspravi se pitao zbog čega nitko na ove stotine milijuna kuna koje su ukradene Hrvatskoj državi poreznim obveznicima, nitko ne reagira ali ovo što piše u izvješću revizora je samo vrh sante leda, to se vidi, to su brojke koje su legalno u nekim izvješćima napisane i prepisane u jednom ovom izvješću. Što je s onim što se ne vidi, s onim lopovlukom i nitko ne reagira i danas se nitko baš nije potrudio, nitko nije zazvonio zvoncem, nema alarma, sigurno ste zapazili da je u Hollywoodu pobijedio nijemi film na Oscaru, nemaju više inspiracije, nemaju ideja za nove krimiće, trebaju doći u Hrvatsku u Hrvatskoj će u izvješćima i revizora i mnogim drugim izvješćima u političkom životu naći inspiraciju za dobre filmove.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku zastupnik Boro Grubišić, izvolite poštovani zastupniče.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega vi znate da je ovo izvješće 2010. državna revizija je obuhvatila samo dio ne bih htio biti glasnogovornik revizora glavnog ali jasno da je to dio zaista je vrh sante leda, a vrh sante leda je 9 desetina od ukupne sante leda je li tako pa ispod voda onih 9 desetina. NO, vidite i ova rasprava danas pada popodne. Ja mislim da je ova rasprava trebala biti danas prijepodne da građani i javnost sve ovo čuje i da zna.
Hvala lijepa. Ovime smo iscrpili listu prijavljenih za raspravu o izvješću o obavljenoj reviziji o učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu Republike Hrvatske. Zaključujem raspravu, glasovat ćemo kada se steknu uvjeti za to.
Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH. Molim uključimo se i glasujmo. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova jer je 102 glasovalo za, 1 protiv, 4 suzdržana.
Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda to je - Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti javne nabave u društvu HP Hrvatska pošta d.d. Državni ured za reviziju podnio je Izvješće temeljem članka 9. Zakona o uredu za reviziju. Prijedlog akta primili ste u pretince, Vlada je dostavila svoje mišljenje. Raspravu je proveo Odbor za financije i Državni proračun. Izvješće ste primili na sjednici, želi li predstavnik predlagatelja dati uvodno obrazloženje? Želi, izvolite, državni revizor Ivan Klešić.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici, po ne znam koji put ali tako je to. Eto, dozvolite mi došli smo do kraja pa posljednji izvještaj o učinkovitosti javne nabave u javnom poduzeću Pošta d.d. O revizijama učinkovitosti govorio sam u svom uvodnom govoru, kod prethodne točke, kod revizije učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima, a sada mi dozvolite želio bih posebno naglasiti činjenice vezane za drugu reviziju učinkovitosti koju smo objavili u prethodnom izvještajnom razdoblju dakle to je revizija učinkovitosti javne nabave u društvu Hrvatske pošte d.d. Odluka o obavljanju revizije je donesena na temelju objavljenih napisa u medijima, visina ostvarenih prihoda i rashoda, vrijednost imovine relativno visokog broja zaključenog broja u nabavi, ocjene rizika i ranije utvrđenih nepravilnosti u području javne nabave, te interesa javnosti za uspostavljanje ekonomične i djelotvorne javne nabave u društvu koje je u potpunom 100 % vlasništvu Republike Hrvatske. Predmet revizije su bile aktivnosti društva vezane uz provedbu postupaka javne nabave, a ciljevi revizije su bili utvrditi postoji li jasne procedure u procesu nabave od faze planiranja provedbe postupaka nabave, odabira ponude, zaključivanje ugovora o nabavi, isporuke ugovorenih roba, radova i usluga do korištenja nabavljenih sredstava. Je li nabava roba, radova i usluga obavljena u skladu s propisima. Je li uspostavljen učinkoviti sustav unutarnjih kontrola radi otklanjanja nepravilnosti u procesu javne nabave. Ili provedbu nabave ostvareno poboljšanje kvalitete i povećanje količine usluga Hrvatske pošte. Iako je društvo moram naglasiti, najvećim dijelom postupalo u skladu sa zakonskim propisima internim uputama i procedurama uvelo je centraliziranu javnu nabavu te ima iznimno dobro stručno osposobljene zaposlenike u sektoru javne nabave. Nabavom nisu u potpunosti ostvareni ciljevi koji osiguravaju poboljšanje kvalitete i povećanje količine usluga. Iz navedenih razloga ured je dao sljedeće preporuke, nabavu treba planirati realnije na temelju stvarnih potreba istraživanja tržišta i provedenih analiza te prema mogućnostima društva. Zatim treba donijeti projekcije financijskih planova i planova ulaganja u dugotrajnu imovinu u skladu s ciljevima i aktivnostima koje su navedene u strateškom planu razvoja. Plan poslovanja i plan nabave treba donijeti u primjerenom roku i uskladiti ga sa financijskim planom i planom ulaganja. Na temelju iskustava iz ranijih godina treba odrediti rizike u provođenju postupaka nabave prema predmetima nabave, poštovati rokove propisane uputom o početku postupka nabave te planirati vremensko razdoblje nabave radi pravodobnog ugovaranja i realizacije nabave u vrijeme kada je izražena potreba za nabavom radova i usluga. Dokumentaciju za nadmetanje treba izraditi na način kojim će se omogućiti sudjelovanje što većeg broja ponuditelja kako bi se postigla najpovoljnija cijena i naravno najniži troškovi. Ažurno treba pratiti ostvarenje ugovorne nabave prema vrsti i jedinici mjere i količini a od ponuditelja zahtijevati i osigurati isporuke koje su u skladu sa ugovorenim rokovima. Izradu pojedinih usluga treba povjeriti zaposlenicima društva u okviru redovnog radnog vremena, prama opisu radnog mjesta, iskustvu i stručnoj osposobljenosti umjesto ugovaranja sa vanjskim suradnicima i dobavljačima, te uspostaviti učinkovitiji sustav funkcioniranja unutarnjih kontrola nabave. Gospodine predsjedniče, cijenjene zastupnice i zastupnici još jednom vam zahvaljujem na pozornosti. Ako će biti bilo kakvih pitanja još jednom govorim mi ćemo pokušati na njih odgovoriti. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Da li odbor želi? Ne. Hvala. Otvaram raspravu. Krećemo sa raspravom po klubovima. U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista Stranke rada zastupnik gospodin Mladen Novak. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo državni revizori kolege zastupnici. Moram priznati da je sam način objave ili da budem precizniji forma pisanja prilično neuobičajena i barem meni dosta nepregledna. Osim toga ovdje ima dosta kontradiktornih navoda pa se tako na jednom mjestu navodi da je 548 zaposlenika dobilo poticajne otpremnine i od 1.siječnja 2010.nisu zaposlenici društva. Na drugom mjestu u ovom istom izvješću stoji navod da su u 2009.isplaćene stimulativne otpremnine za 830 zaposlenika u iznosu od nešto više od 165 milijuna kuna i iz tih podataka proizlazi da su 282 zaposlenika dobili otpremninu u prosječnom iznosu od gotovo 200 tisuća kuna i ostali raditi u sustavu Hrvatske pošte. Zatim se konstatira da su financijski rashodi ostvareni u iznosu od 190 i nešto milijuna kuna i za 122 milijuna kuna veći u odnosu na 2008.godinu. najvećim dijelom se odnose na iskazani gubitak u pridruženom društvu u iznosu od 165 i nešto sitno milijuna kuna. Nigdje ni riječi o kojem pridruženom društvu je riječ, na što se odnosi navedeni gubitak a ipak je riječ o preko 160 milijuna kuna. Doduše izvješće se odnosi na reviziju o učinkovitosti javne nabave ali kada su već ovakve činjenice kada se navode onda bi bilo korektno navesti i o čemu je riječ. Za pohvalu da je od ožujka 2010.godine uspostavljena informatička povezanost skladišnog poslovanja što bi uz provedenu reorganizaciju trebalo osigurati sprečavanje nepotrebnog stvaranja zaliha. Iščitavajući ovo izvješće uočio sam još jedan detalj koji nije predmet revizije ali je naveden i može imati posljedice na kvalitetu učinkovitosti javne nabave u društvu hrvatskih pošta. Sada ste ga i vi malo prije spomenuli ali u sasvim drugačijem kontekstu. U sektoru javne nabave sistematizirano je 30 radnika a zaposleno je 20. Upravo ste ih pohvalili kako su ljudi vrlo stručni, uspješni no neosporna je činjenica da ih nedostaje jedna trećina ili 33%. To znači da je ili previše ljudi sistematizirano u ovom sektoru ili se ovih 20 ljudi ubija od posla. A u tom slučaju su daleko veće mogućnosti grešaka. A da grešaka ima konstatirala je i Državna revizija u poglavlju ocjena učinkovitosti javne nabave ovog izvješća. Državna revizija u nekim slučajevima predlaže u drugima nalaže društvu određena izvršenja. Međutim ako je u pitanju usklađivanje upute koja definitivno interni akt, sa Zakonom o javnoj nabavi onda ne možemo govoriti o predlaganju nego smatram da bi to moralo biti nalaganje. Mene osobno iznenađuje podatak da društvo ima na zalihi informatičke i druge opreme u vrijednosti od gotovo 12,5 milijuna kuna. Jasno mi je da možete imati nešto opreme na zalihi da u slučaju kvara imate recimo zamjensko računalo koje možete odmah staviti u funkciju ali da preko 12 milijuna kuna imate na zalihama to mi baš i nije jasno. Podsjećam riječ je o informatičkoj opremi koja je već u današnje vrijeme malte ne kod nabave zastarjela. Državni ured predlaže donošenje strategije upravljanja zalihama kojim bi se na jednom mjestu utvrdile optimalne zalihe. Mislim da bi bilo primjerenije da Državnoj reviziji da naloži društvu nešto takvo ali čisto primjećujem to. S obzirom da sam radio i sam u firmi koja ima gotovo identičnu problematiku po pitanju zaštitne odjeće kao i Hrvatske pošte neshvatljivo mi je da konstatacija da nema izrađen pravilnik o zaštitnoj odjeći i obući pa tako Državna revizija predlaže društvu da izradi unutarnje akte kojima treba propisati tko ima pravo na zaštitnu odjeću i obuću na gospodarska vozila i mopede koja su postupanja pri oštećenju gubitku neovlaštenoj upotrebi propisane kazne i dr. Po meni je ovo nedopustivo. Prvo neshvatljivo mi je da Državna revizija opet samo predlaže tu. Pa zar to ne znači da je do sada u Hrvatskim poštama dijeljena zaštitna odjeća odokativnom metodom odnosno tko se svidi ljudima u sektoru nabave dobije zaštitnu odjeću, a tko ne eto nije imao sreće. Prosto ne mogu vjerovati u takvo nešto ali tako proizlazi iz ovoga što piše. Ne moram ni naglašavati da je vjerojatno kud i kamo interesantnije stanje sa korištenjem voznog parka koji je po ovoj definiciji Državne revizije u izvješću bio na raspolaganju bilo kome a vjerojatno samo određenima. Kod knjiženja i evidentiranja određenih nabavki odnosno troškova održavanja naveden je cijeli niz nepravilnosti i usudio bih se reći protuzakonitosti. Npr. kod nabave i ugradnje 180 digitalnih snimača Sektor računovodstva ima evidentiran jedan račun u vrijednosti od 8 tisuća 784 kune s PDV-om, a prema evidenciji Ureda za korporativnu sigurnost ugovor nije izvršen u cijelosti odnosno u vrijednosti od milijun i 581 tisuću kuna. Državna revizija sa ovom konstatacijom završila svoj posao. Pa zar nije zadatak Državne revizije da utvrdi da li su famozni digitalni snimači stvarno nabavljeni, pa riječ je o ne znam površnosti ili gubitku nekih računa, dostavnica ili šta već ide ili je isplaćen iznos od preko milijun i 570 tisuća kuna za nešto što ne postoji niti je ikad postojalo. Pitam se čemu onda u takvim slučajevima uopće služi nalaz Državne revizije? Mi imamo samo ovdje u ovom slučaju dvije konstatacije da postoji jedan račun, a gotovo beznačajan iznos od 8 tisuća i 784 kune i činjenicu da je utrošeno milijun i 581 tisuću kuna. Zatim po pitanju ugovora o nabavi odjeće službene i zaštitne. Društvo je propustilo u ugovoru uglaviti osiguravajuće elemente što će biti u slučaju neisporuke ili nepravovremene isporuke. Pa je što je bilo i za očekivati upravo se desilo to da nije došlo do isporučivanja u roku. Državna revizija na to predlaže da se u ugovore ugrade ugovorne kazne. Također ste u društvu Hrvatskih pošta predložili realnije planiranje nabavke određenih usluga, konkretno usluga zaštitarskih kuća. Ovo nerealno planiranje je zbirno po različitim stavkama i oblicima angažiranja zaštitarskih kuća. Društvo Hrvatskih pošta koštalo je samo 4 milijuna 580 tisuća iznad planiranih sredstava planom poslovanja. Zanimljivo je i da je Državna revizija, osim ako nisam napravio kakav previd za sve svoje konstatacije dobila očitovanje društva na ovaj ili onaj način osim za dio gdje su angažirani vanjski suradnici i za to je plaćeno milijun i 615 tisuća kuna. I za sam kraj postavljam jedno pitanje. Nigdje niste spomenuli pitanje javnog oglašavanja, odnosno zakup medijskog prostora za što ako je vjerovati barem medijima Hrvatska pošta troši prilično velike svote novaca. Nigdje niste spomenuli angažiranje brojnih renomiranih odvjetničkih ureda za što se navodno također troše prilični iznosi, iako Hrvatska pošta ima normalno i svoje pravnike. Nigdje niste spomenuli koliko su Hrvatske pošte platile troškove žalbe tvornici … [[Govornik se ne razumije.]] iz razloga što im je Državna komisija za kontrolu javne nabave naložila zbog nepravilnosti u tijeku provođenja natječaja za nabavku zaštitne odjeće. Da li to znači da ovi slučajevi nisu bili obuhvaćeni ovom revizijom ili medijski natpisi nisu jednostavno točni. Hvala vam lijepo.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata, zastupnik gospodin Petar Baranović. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovana gospodo izvjestitelji, dame i gospodo, štovane kolegice i kolege. U ime Hrvatske narodne stranke, Kluba zastupnika Hrvatske narodne stranke kratki osvrt na ovo revizorsko izvješće. Naime, kolega prije je vrlo iscrpno neke stvari izanalizirao pa mi je skratio program. Tome sam mu zahvalan svakako. Ovo Izvješće je napravljeno po špranci sukladno standardima koji se primjenjuju u izradi revizorskih izvješća. Naravno opet jednom benignom retorikom koju tek kad pročitate drugi ili treći put onda vam neke stvari upadaju u oči. Ali naravno kad na razini jedinice lokalne samouprave imate posla i s Hrvatskim poštama onda vam to daje stanovitu prednost u analiziranju ovakvih dokumenata. U ovom revizorskom izvješću zabilježeni su nedostaci uočeni u vođenju javne nabave, ali i između ostaloga i neki elementarni pokazatelji poslovanja Hrvatskih pošta iz kojih je razvidno da Hrvatske pošte zadnjih godina bilježe gubitak koji nije beznačajan. Međutim, kad uđete u suštinu onog što se da iščitati iz ovih redaka onda možemo biti sretni što je taj gubitak tako mali. Bilo bi potpuno prirodno da je čak i veći. Pobrojan je čitav niz nedostataka u procesu javne nabave u Hrvatskim poštama koji je zapravo ključni element u poslovanju jednog društva i nevjerovatno je da jedno javno poduzeće, državno poduzeće može do tih granica i mjera ignorirati preporuke koje proizilaze iz rada revizora, ignorirati zakone Republike Hrvatske, ignorirati pozitivnu praksu, a između ostalog i praksu odgovornog gospodarenja onim što je javno i što je vlasništvo građana Republike Hrvatske. Između ostaloga recimo u ovom se izvješću pojavljuju i podaci koji nisu dovoljno detaljno pojašnjeni, pa se spominje i pojam emitiranih korporativnih obveznica u vrijednosti od 21 milijun eura što iznosi otprilike po sadašnjem kursu nekih 160 milijuna kuna što nije mala cifra. Nigdje nije objašnjeno zbog čega su te obveznice raspisane, na temelju koje procedure, zašto su utrošena ta sredstva. Isto tako, iz teksta je razvidno da se planovi javne nabave donose prije financijskog plana. Ako poznamo neke elementarne stvari onda se otvara pitanje kako je to moguće da planirate nabavu taj plan za sobom povlači i određena financijska sredstva a da još uvijek nije usvojen ključni dokument, nekakav financijski plan. Nekom tko je laik to možda ne govori mnogo, ali onima koji su elementarno upućeni, dakle ne nalazi se nekim posebnim stručnjakom za ove stvari, ali to govori o dovoljno aljkavosti, pa možda otvara i neka druga pitanja. Isto tako, do prve polovice 2010. godine Hrvatske pošte nisu imale informatički uvezan inventar onoga što imaju na skladištima. Zamislite paradoks. Tvrtka koja se bavi komunikacijama i prodaje to kao temeljnu uslugu na tržištu u 2010. godini nema informatički uvezana skladišta i ne zna s čim u kojem kraju Hrvatske raspolaže. Jasno što se tad događa, upravo ono što je kolega iz Laburističke stranke kazao, nabavlja se oprema, stoji u skladištima i vrlo vjerojatno zastarijeva. Jer kad je u pitanju informatička oprema, toga smo svi duboko svjesni, ona ima danas dvije karakteristike. Jedna je da je u pitanju jako skupa oprema i vrlo vrijedna oprema, a druga je da stari puno brže od ljudi i da ono što leži 3, 4 ili 5 godina na skladištu 6 godinu nema baš nikakvu bitnu upotrebnu vrijednost, primjenom te opreme nećemo unaprijediti poslovanje nego ćemo unazaditi poslovanje i Hrvatske pošte učiniti manje konkurentnim. Naravno ima još stvari, recimo primijećeno je da su porasla ulaganja u promidžbu i to značajno, a da u isto vrijeme to nije popraćeno porastom prometa, porastom prihoda u poslovanju nego sasvim suprotno pošte u mnogim elementima svog poslovanja gube korak i bilježe pad prihoda po osnovi određenih vrsta usluga. I mogli bi dosta toga reći oko onoga što je navedeno u ovom pa već prilično i podebljem materijalu po poslovanju Hrvatskih pošta da to nije u kontekstu revizorskog izvješća pobrojano na zadnjoj strani zapravo se da iščitat iz preporuka koje su revizori dali za unapređenje poslovanja Hrvatskih pošta. Međutim, prava istina o poslovanju Hrvatskih pošta nije u ovom revizorskom izvješću. Ovo revizorsko izvješće sačinjeno je temeljem dostupne dokumentacije, intervjua s uposlenicima, analize poslovanja u kontekstu poštivanja zakona, provedbe internih akata etc., etc. Međutim, prava istina je, opet vratit ću se na moj Šibenik, u tome kako posluju Hrvatske pošte. Kolega opet drugi iz Laburističke stranke pozivao se na neke naslove poznatih svjetskih hitova, na neke poznate svjetske režisere, a ja ću se sjetiti jedne serije nekad davno popularne na ovim prostorima koja se zvala Bolnica na kraju grada. U mom gradu postoji pošta na kraju grada koja je valjda jedina skuplja od one zgrade koja je bila predmet na prethodnoj točci koja se ponavljala kao evergreen u raspravama zastupnika. Mi naime u Šibeniku imamo poštu koju ja od djetinjstva pamtim kao poštu, svi je građani znaju kao poštu, svi je gosti grada Šibenika znaju kao poštu ali ona to više nije. Iako je na jednoj od top pozicija u gradu Šibeniku, u vlasništvu je Hrvatskih pošta. Ona je napuštena jer je Uprava Hrvatskih pošta donijela odluku da iznajmi potpuno neuvjetni objekat na kraju grada u vinogradima nasuprot glavnog i centralnog poštanskog objekta Hrvatskih pošta u gradu Šibeniku, dame i gospodo, su masline i vinova loza i gradsko groblje. Ne postoji mogućnost da do tog objekta dođete bez korištenja motornih vozila. A gorivo je poskupilo i ne voze svi kola. I nije problem samo u tome. Mjesečni najam tog objekta penje se i do 100 tisuća kuna mjesečno. Godišnji najam tog objekta iznosi milijun kuna. Desetogodišnji najam tog objekta iznosi više nego što je realna vrijednost tog objekta. Da stvar bude još gora želeći napraviti logistički centar nekad davno neke prethodne uprave su kupile zemlju da bi sagradile objekat koji bi nadopunio postojeće objekte u sustavu Hrvatskih pošta i učinio taj sustav funkcionalnim. Naravno da se to nije učinilo, naravno da ta zemlja postoji i danas, naravno da se nije digao kredit kojem bi mjesečna rata za gradnju takvog objekta na svojoj zemlji bila puno manja od rate za najam koja se plaća vlasniku objekta koji se iznajmia. Nećemo ići u detalje pa govoriti koja je poveznica, zna se koja je poveznica. Jako se dobro zna koja je poveznica i u tom slučaju i u slučaju iznajmljivanja privatnih prostora za pojedina ministarstva, zna se zašto su najmovi takvih objekata enormno visoki. Pa nismo mala djeca zaboga! Zna se zbog čega je ova zemlja dva koraka iza Grčke. Taj odgovor znaju građani RH i na temelju tog su odgovora i te spoznaje izašli na izbore. Druga stvar koja je bitna u ovom izvješću i koja bode oči, kolega je nabrojao određene kontradiktorne podatke o broju otpremljenih uz korektne otpremnine, kao pobornik radničkih prava zalažem se i apsolutno je to pozitivni mehanizam ako ljudi odlaze da ih se otpremi ako je već tako teška situacija s korektnom otpremninom. Međutim, podijeljeno je 800 otpremnina, a u nekim drugim podacima 500 i nešto otpremnina, ali je smanjenje broja radnika zaposlenih u Hrvatskim poštama svega 260, 270 da sad ne vadim točne brojke, ali možda sam falija za 10-ak. Malo čudna igra brojki. Onome tko samo čita ovo izvješće, a tko ne živi na terenu i ne bavi se politikom jer svi znamo i zna se gdje se stvorila ta razlika. Ta se razlika stvorila tamo gdje se sad broje nekakve kritike po pitanju podobnosti i sličnih stvari. Jednom riječju Hrvatska narodna stranka će poduprijeti ovo izvješće jer ono sadrži elemente i preporuke koje je potrebno provesti da bi se unaprijedilo poslovanje Hrvatskih pošta, ali kao zastupnik u Hrvatskom saboru, dogradonačelnik Šibenika i kao građanin ove zemlje koji odista iskreno želi da ova zemlja jednog dana nađe pravi put po mogućnosti što skorije osuđujem ovakav pristup poslovanju, ovakvo vođenje javnih tvrtki, ovakvo gospodarenje sredstvima građana RH zemlje koja je svoju priliku da kroji svoj put prema blagostanju njenih građana platila vrlo skupom cijenom. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sljedeći je u ime kluba SDP-a zastupnik gospodin Ivo Jelušić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo u ove poodmakle predvečernje sate došla je na red i Hrvatska pošta, danas je dan očito rezerviran za revizorska izvješća različita, opće, političkih stranaka, poslovnih prostora, došli smo sada do jednog trgovačkog društva. Imamo njegovo izvješće, bilo bi puno bolja slika kada bi pred sobom imali revizorska izvješća za druga trgovačka društva, na žalost, tehnički ili organizacijski nemoguće napraviti u jednoj godini pa bi onda imali kompletnu sliku. Mislim i vjerujem u to da situacija u drugim trgovačkim društvima ili mnogim nije ništa drugačija nego samo gora. I samo revizorsko izvješće kaže da je se krenulo u reviziju Hrvatskih pošta na osnovu određenih saznanja pa i medijskih itd., imali smo mi još u zadnjih godinu dvije tri dana niz različitih medijskih saznanja o niz drugim javnim tvrtkama u državnom vlasništvu, vjerojatno tamo ima stvari koje su gore. Ovo govorim ne zato da bih pravdao Hrvatske pošte nego bih rekao da je problem puno veći nego što to samo vidimo iz samog revizorskog izvješća Hrvatskih pošta. Samo bilo bi tu dakle puno toga da bi možda se mi sami uplašili kada bi dobili pred sobom revizorska izvješća svih trgovačkih društava u vlasništvu države. Samo revizorsko izvješće kao izvješće je kvalitetno napravljeno i sveobuhvatno i njega apsolutno treba podržati. Dakle, zadovoljni smo sa onim što piše zadovoljni smo sa izvještajem, ali nismo zadovoljni sa stanjem koje je revizija našla i o kojem ona piše. Naravno za to stanje nije kriva revizija, nije kriv onaj tko nađe problem nego tko ga napravi. Izvješće je kvalitetno i ono ne bavi se samo ne svodi se samo na sagledavanje je li sve u skladu s propisima i procedurama nego je išlo i korak dalje da se vidi koliko je ta javna nabava učinkovita i koliko je došlo do poboljšanja rezultata rada nakon ovako velikih javnih nabava, dakle je li kvalitetnija usluga i je li usluga veća. Decidiranog odgovora nema, kvantificiranog, ali iz ovoga što vidimo sigurno možemo vidjeti ovoliko i ovakvu javnu nabavu ako gledamo kroz ove parametre sigurno se ne može opravdati. U 2010. godini javna nabava je bila veća za nekih 60-tak milijuna u odnosu na 2009. godinu dakle, 2009. 205 milijuna, 2010. 267 ako sam dobro brojke pohvatao, dakle 62 milijuna više negdje oko 25% više. Više se toga nabavilo. DA li je u tom dijelu i toliko poboljšana kvaliteta usluga ili povećana asortiman poslova o tome bi se dalo razgovarati vjerujem da nije. Naravno vjerojatno je to dijelom utjecalo na ovaj podatak, ja mislim da je kolega Baranović maloprije govorio o tome da su izdavane obveznice, vidimo tamo u izvještaju da su dugoročne obveze strašno povećane sa 20 milijuna na 164 milijuna kuna. To je veliko povećanje dugoročnih obveza, što je to nego zaduživanje dakle zaduživanje za dnevne potrebe, potrebe tog razdoblja koje je razmotrilo. Što je revizija našla dakako da svi smo to vidjeli ne treba ulaziti, ali upozoriti ću samo na neke stvari, kaže se da je potrebno ono što sugerira revizija dakle potrebno je realnije planirati nabavu na temelju stvarnih potreba istraživanja tržišta, analiza itd., sigurno da to treba i sigurno da se i u Hrvatskoj poštama ali ja bih rekao, kao što sam na početku rekao, kao što se u drugim društvima događa sljedeće, da se nabavlja ono što je zaista društvu potrebno, i da često puta nabava nije rezultat potreba društva nego ja bih rekao potreba dobavljača. Ono što dobavljači imaju pa ako se još uspiju dogovoriti s nekim u trgovačkom društvu onda se to nabavi trebalo društvu ili ne trebalo. To je naročito čest slučaj i to je ono što nije dobro, zato se onda javne nabave napuhuju, zato se tu svake godine povećavaju milijuni više i više javne nabave, a rezultati su takvi kakvi jesu, ne u toj mjeri bolji ukoliko se nabava povećala. Naravno često puta i ovdje se navodi u izvješću taj plan nabave, odnosno nabave ne prati realne financijske izvore financiranja, i s tim ja povezujemo ovo očito zaduživanje jer očito da se išlo u puno veću nabavu iz dugoročnih zaduživanja a ne izvora koja trgovačko društvo koje je imalo na raspolaganju. Naravno tu se govori da je potrebno daleko više ponuditelja imati, interesantna je stvar da kada se pojavi jedan ponuditelj ili jedan ili dva, malo je tih usluga naprosto za koje nema više zainteresiranih subjekata, ali obično se tako specificira natječajna dokumentacija da iz nekakvih sasvim nebitnih razloga isključuješ one koji ti nisu interesantni, pa se onda svodi zakonski, pa se svede na jedan ili dva dobavljača, zakonski sve štima ali stvarno ne štima i stvarno se troše novci enormno nego što je to potrebno i ne način kako je to potrebno. Naravno postavlja se pitanje a i ovdje koliko je uopće potrebno ići na javnu nabavu za sve usluge pa i radove, koliko posla toga mogu obaviti sa vlastitim snagama Hrvatske pošte ima preko 11 tisuća zaposlenih. Ja ne kažem da neke od tih stvari trebaju napraviti oni raznosači pošta po našim selima i ulicama, to oni ne mogu napraviti niti oni koji rade na šalterima. Ali oni koji rade u menadžmentu, koji rade u upravi koji rade u tim segmentima koji trebaju raditi morali bi više raditi, dobar dio sami napraviti a ne tražiti da se to outsorsira da to naprave druge, pa da to onda se plati kada su oni već za to plaćeni i to bi trebali napraviti. Dakle, kažem ono što je karakteristično za Hrvatske pošte na žalost vjerojatno je karakteristično za mnoge druge, njihove revizije ovdje nemamo a kada bi bili rezultati bi bili takvi kakvi jesu. Zašto je tako? Zato što godinama imamo jedan neodgovorno ponašanje uprava kojeg više pozicioniramo i više odgovorne. Dakle menadžment i uprave su krivci za takvo stanje u poštama i negdje drugdje, oni se tako ponašale jer očito im je bilo dozvoljeno da se tako ponašaju pošto da nisu bili učinkoviti efikasniji itd., da dobro slušaju i da budu podobni a onda tko te pita kako radiš, nisi zato postavljen da radiš dobro i odgovorno nego da slušaš i da izvršavaš ono što ti se kaže ili da budeš podoban. Onda kada dođe netko drugi tko kaže pa znate to tako nije dobro, tako se više ne može raditi, kažu to je revanšizam. Ma nije revanšizam nego treba naći ako postoje problemi i ako su oni jasno pokazani treba reći jednostavno da problemi postoje i treba naći ljude koji će drugačije stvari raditi. Nakon silnih ovih sada rasprava pa i u ovome što će se dogoditi. Najgore bi se moglo dogoditi ako ono bude pojeo vuk magare, tako je. Ljudi iz revizije su radili satima, tjednima, mjesecima na tome vrlo vrijedno sve to izanalizirali, mi ovdje raspravljamo, upozoravamo na probleme i ako s tim to završi ako se cijeli ovaj posao završi sa večerašnjom ovom raspravom mi smo napravili posao. Ako se ne promijene stvari unutar Hrvatskih pošta ako se ne bude drugačije radilo i ako se ne promijeni ako oni koji su krivi ne budu odgovarali za to što rade, ova rasprava previše nema smisla gubimo naprosto gubimo nepotrebno vrijeme. Ja sam za to da svako onaj tko je redio neprofesionalno nestručno da ga se sankcionira da dođu oni koji će raditi profesionalnije i stručnije. Ako ima određenih i ako netko radi nezakonito da ga se i zakonski sankcionira. Prema tome konačno mora se početi odgovarati za svoje rezultate rada jer inače ako mi eto kažem takva je danas situacija mi smo danas to raspravljali mi smo zadovoljni stanjem i nikom ništa neće se dogoditi nastavit će se i dalje tako onda ništa nismo napravili. Ono najgore što se može dogoditi a to kaže eto sada je bila revizija u Hrvatskim poštama sada sigurno neće odmah sljedećih mjeseci biti i sljedeće godine sada će otići negdje drugdje sada možemo opet nastaviti raditi kako hoćemo jer me baš interesira kakvi će rezultati biti u 2011.godini. jel ova revizija je gledala stanje iz 2009. i 2010.godine. E sada me interesira kada su sigurno bili da u 2011. neće doći do revizije, da li je došlo do poboljšanja da li je to što je revizija našla … promjena ili su se neke stvari dogodile imajući u vidu da revizija sigurno neće doći odmah sljedeće godine kod nas. Zato su bitne ove interne revizije koje se moraju ustrojiti i koje moraju efikasno raditi, ali interne revizije koje opet neće biti samo poslušnici uprave ali ako budu poslušnici uprava nismo puno napravili. Dakle, cilj je ove rasprave i ovakvog jednog nalaza da ukaže na probleme ali da dođe do promjene, da dođe do promjene da sa manjim novcima u javnoj nabavi dođe do kvalitetnije usluge i da dođe više usluge količinski nego što je to do sada bilo. Ukoliko ne bude kvalitetnije usluge i ne bude više usluge a sa istim novcima nismo puno napravili a pogotovo ako se pri tome nikome ništa ne dogodi izgubili smo vrijeme, a mislim da nam to nije cilj, cilj nam je da stvari idu na bolje i …
Hvala lijepa. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a zastupnik gospodin Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Evo gospodo iz državne revizije danas smo skupa cijeli dan. Ali moram vas ponovno pohvaliti možda će biti previše. Po prvi puta imamo izvješće koje je čak i ilustrirano evo ovaj puta gledamo HP ekspres automobil pa onda jednu vagu ovu pravosudnu vagu pravde itd. tako da zaista je ovo ja bih rekao s obzirom evo peta godina sam u Hrvatskom saboru i jedan novitet koji do sada evo imamo i jedan telefon, pisaći stroj itd. markicu poštansku uz ove tablice koje su ovdje također ovako možda je lakše čitati ovakav materijal nego onako suhoparni tekst. Ali pustimo na stranu oblik i formu samoga izvješća negoli da nešto progovorimo o reviziji učinkovitosti javne nabave u društvu Hrvatska pošta d.d. Kada kažemo pošta općenito a napose Hrvatska pošta onda zaista moramo ja imam puno godina kada i pamtim kada je pošta zaista bila ja bih rekao nešto što je značilo neću reći život ali vezu, kontakt sa cijelim svijetom, jasno i sa svim dijelovima Hrvatske i ondašnje bivše države. Evo danas smo svjedoci da se u RH mnogi poštanski uredi pa i oni koji imaju dobru komunikaciju bilo cestovnu ili bilo koju drugu čak i ukidaju. Od Hrvatske pošte u onom obliku kojem je bila prije '91., druge jasno da su izdvojena svi znamo na koji način privatizacijom i prodajom telekomunikacije odašiljači i veze kako se to već zove i ostala je čista djelatnost ona osnovna djelatnost poštanska Hrvatske pošte. Uza sve to pojavile su se i konkurentske tvrtke ili firme privatne da sada ne nabrajam ili da ne reklamiram koje su se pojavile tvrtke i kojima je čak i zakonski omogućena i konkurencija prema Hrvatskoj pošti za koju bih rekao da su neki zakonski propisi čak i pogodovali tim privatnim poštanskim serviserima. Tako da Hrvatske pošta je jednom riječju reklo bi se došla u neku ruku okljaštrena u obliku u onom osnovnom u kojem zamišljamo pismonošu i isporučitelja brzojava i eventualno paketa itd. Javna nabave, pa evo već su ovdje rekli da je ona u 2010.kada govorimo o financijskom učinku odnosno reviziji u odnosu na godinu prije povećana sa 205 na 267 milijuna kuna ili 62 milijuna kuna. A kada se to pretvori u postotke onda 205 i 65 milijuna kuna to je gotovo trećina ili nekih 28% povećanje. Jeli zaista povećanje javne nabave od 28% odgovara i povećanju dohotka Hrvatskih pošta ili je to napumpano ili se nabavljalo i išlo se u javnu nabavu a bez da kažem materijalne podloge i mogućnosti povratka i medicinski … tih sredstava. I upravo Državni ured za reviziju objašnjava tu stvar u svojim da kažem onim preporukama i u objašnjenju te javne nabave. Pa se kaže da osobitu pozornost treba posvetiti smanjenju ukupnog broja službenih prijevoznih sredstava ili pribjeći nižoj klasi, dakle ne nekakvim luksuznim ili super skupim modelima, smanjenju troškova održavanja, preraspodjeli učinkovitoj organizaciji rada i drugo. To bi svaki domaćin koji ima automobil kod kuće ili koji raspolaže i koji razmišlja o svom domaćinstvu, o trošku, o utrošku zaključio tako i tako to bi i trebalo biti. Događa li se i hoće li to doprijeti to što naša evo Državna revizija dobronamjerno i u dobroj vjeri preporučuje evo to ćemo vidjeti počevši od izvješća za 2011. pa i kasnije. Ja sam uvjeren da će i ovakve rasprave u Hrvatskom saboru i ovakvo zaista aktivno sudjelovanje gospode iz Državne revizije doprinijeti tome da svi jasno počevši od nas saborskih zastupnika ali i onih koji su u izvršnoj vlasti u ministarstvima i u ministarstvu ove riječi i rasprave saborskih zastupnika dopru ne kao prijetnja nego jednostavno da napokon počnemo u dobroj vjeri, a još više u dobroj namjeri i da nam zapravo preporuke Državne revizije dobronamjerne ne bi ni trebalo, nego da jednostavno svi oni kojih se to tiče rade po svijesti i savjesti kako te preporuke u budućnosti ne bi bile potrebne ili da budu u što manjoj mjeri. Ono što, dakle ovdje sam još zabilježio to su građevinski radovi i investicije itd. koje su obuhvaćene revizijom, odnosno ugovori za građevinsko-obrtničke radove na održavanju objekata područja Zagreb, Osijek, Splitsko-dalmatinske, Dubrovačko-neretvanske županije, godišnje održavanje GPS sustava za 230 vozila, radovi uređenja i opremanja prostora poštanskih ureda. Dakle, Malinska i Velika Gorica što je zapravo kada pogledamo opet ta, da kažem parcijalna revizija za ovih koliko 5 županija, 1 grad jel' tako Osijek i imamo Malinsku i Veliku Goricu. Dva grada, dakle Osijek i Velika Gorica, Malinska ne znam pripada li Krku ili je sama za sebe općina. To sad iskreno da kažem ne znam. Ali, dakle sve to govori o tome da najvjerojatnije da je isti trend, isti postupci, isti način rada su vjerojatno i u ostalim da kažem poštama koje nisu obuhvaćene ovom revizijom. Ali evo, čekamo i 2011. pa ćemo vidjeti kakvi su trendovi u poslovanju odnosno u učinkovitosti javne nabave u društvu Hrvatska pošta, a jasno da bi trendovi i malo bolji vjetrovi trebali puhati i u ostalim javnim poduzećima koji su u vlasništvu Hrvatske države. I mislim da bi onda znatno manje novca se odlijevalo tamo kamo ne treba, onamo kamo im se gubi trag, a puno više ostajalo i u državnom proračunu za sve potrebe ovi danas naši građani zapravo imaju. Klub HDSSB-a će podržati ovo izvješće. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Završili smo raspravom po klubovima. Prelazimo na pojedinačnu raspravu u trajanju od deset minuta. Prvi se prijavio zastupnik Damir Rilje. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani pomoćniče ministra, poštovani gospodine glavni državni revizor sa suradnicama i suradnicima. Evo ja nisam mogao izdržati u ovaj kasni sat, premda sam evo i ja mislio kao neki da će možda biti neki drugi sat koji će zapravo obuhvatiti jednu od možda bitnijih tvrtki u smislu imovine, imovnog stanja, posjedovanja imovine koju zapravo ova tvrtka ima u svom vlasništvu. Meni je jako žao što je evo ovdje obuhvaćena samo javna nabava. Bazirano je na godinama 2008., 2009. Obuhvaćene su i nešto 2010. godina kad se priča o postupcima javne nabave, zalihama roba, implementaciji i slično. No, evo ja bih u nekoliko rečenica pokušao što kraće. Hrvatska pošta je tvrtka koja zapravo kao što sam rekao obiluje nekretninama i pokretninama, resursima, materijalnim i ljudskim. Imala je veliki tržišni potencijal i mislim da ga ima i danas. A kao u prethodnom Izvješću o reviziji i učinkovitosti upravljanja poslovnim prostorima u vlasništvu RH evo ovo je jako dobro izvješće koje otvara oči, ali i pitanje. Zapravo Izvješće i njegovi rezultati jako tužno i stvara evo prvo pitanje što je danas, što je sa kompletnom, što bi pokazala kompletna revizija koja bi obuhvatila upravljanje imovinom, ljudskim resursima i financijskim potencijalima, ukratko financijskim poslovanjem. Jedna cjelovita revizija. Radi se o tvrtki koja je proizašla iz tvrtke HPT, pa je podijeljena u HT i HP, dakle da ne idemo ranije. Ali nisam siguran da se sva imovina do danas ni razgraničila između HT-a i HP-a. Naravno, HP je ulagao u HT ali to je stara priča, pa je onda naišla privatizacija, pa je onda iz HP-a na neki način proizišla i HPB u kojoj HP ima svoj udio. Pa valjda ga ima i još. Po mojim spoznajama imaju nekih 30% do nedavno, ranije i više. HP je imala udjel na tržištu po specijalnom zakonu. Dakle, prije ikakve liberalizacije za njih su bile predviđene obavljanje usluga rezerviranih poštanskih usluga. Kasnije su ovi servisi dobili mogućnosti raditi univerzalne poštanske usluge. To je stara priča koja se odvijala i ranije u ranijim sazivima Hrvatskog sabora. O tome se govorilo, ali u javnosti. Dakle, još uvijek, tek 2013. godine nastupa potpuna liberalizacija. Ali mislim da se Hrvatska pošta ne treba toga bojati. Na žalost ona se danas uglavnom bavi trgovinom na malo i malim dijelom skupim financijskim uslugama. Tamo je izvršeno nekakvo restrukturiranje i naravno došlo je do viškova radnika. Upravo je ta tvrtka imala mogućnost za stabilan gospodarski rast i sve preduvjete za to. To pokazuju primjeri zemalja koje su postale članice Europske unije čije pošte nisu privatizirane nego uredno funkcioniraju. Naravno, ako se ne želimo odmah usporediti sa Nizozemskom ili nekim sličnim zemljama koje su možda malo previše pobjegle od nas. I moramo proći neki put da bismo ih u gospodarskom i organizacijskom smislu sustigli. Čudo je kako upravo ta tvrtka sa svim silnim potencijalima, velikom mrežom pošta, djelatnika, dostavljača isto tako i vozila nije zapravo konkurentnija. To što ona ne radi svoju temeljnu djelatnost i što se dogodilo u konkurenciji na našem tržištu je uvelike razbilo zapravo onaj tržišni kapital koji jedino Hrvatska pošta ima za razliku od svih ostalih. Možda i City express da ga tako javno kažem je jedan od jačih onih koji se pojavio na tržištu, ali kao servis za univerzalne poštanske usluge. Pa se onda vodila rasprava o tome što je što. Čitajući ocjenu učinkovitosti javne nabave na posljednjoj stranici izvješća gdje Državna revizija slijedom utvrđenih činjenica ocijenila da javna nabava nije u potpunosti zadovoljavajuća i učinkovita te da njome nisu u potpunosti ostvareni ciljevi koji osiguravaju poboljšanje kvalitete i povećanje količine usluga. U društvu nije uspostavljen učinkovit sustav unutarnjih kontrola u procesu nabave pa se daje niz preporuka zapravo na davanje stanja. To što sam sad pročitao je zapravo izvučeno iz sižea i neću uopće prepričavati dalje ono što ste vi naveli, to svi mi možemo prepričati, odnosno pročitati i vjerujem da smo to učinili, ali stanje jedne tvrtke koja je zapravo strukturna na ovakav način je katastrofalno jer ako je javna nabava takva što onda nije takvo. Kroz preporuke koje su dane od Državnog ureda za reviziju vidljivo je da se nije radilo ni sa onim drugim na način koji je odgovarajuć. Dakle, ako javna nabava ne ide kao što sam već rekao po zakonu, odnosno ako ima toliko nepravilnosti jer je možda preteško reći po zakonu budući da tu ima i nekih komponentni gdje vi pokazujete da se usklađuju sa Strategijom upravljanja i slično u Hrvatskoj pošti i da se osigurao plan po kojem će se javna nabava ustrojiti da funkcionira onako kako bi trebalo, ali važno je istaknuti da poslovanje jedne ovakve infrastrukturne firme od posebne važnosti za RH i da joj treba osigurati razvoj i upravljati optimalno njezinim resursima. Naravno nabavka resursa dolazi i od nabave, od pravilne i ispravne nabave i od upravljanja imovinom. Razvidno je iz izvješća ostvarenim prihodima i rashodima da je društvo u 2008. godini ostvarilo 253,8 milijuna, a za 2009. godinu ostvarilo gubitak od 198 milijuna, a za 2010. i 2011. obrađuje se stanje zaliha, upravljanje zalihama, implementacija i ciljevi nabavljene robe. Promatrajući bilancu razvidne su dugoročne i kratkoročne obaveze u 2009. godini teške 451 milijun kuna dok su potraživanja i zalihe zajedno teški u 2009. godini 262 milijuna kuna. Znači li to da su obveze koje su se jako povećale uložene u kratkotrajnu imovinu koja bilježi rast jer te iste godine zabilježen je pad vrijednosti dugotrajne imovine. Naravno da bi ove podatke trebalo promatrati za 2010. i 2011. godinu. Neću pričati o onome što je ovdje već netko, već su u nekoliko navrata kolege govorile, o emetiranju obveznica, korporativnih obveznica od 21 milijun eura ili ti ga oko 160 milijuna kuna. No naravno to je stvar koju svakako treba ispitati. Sljedeće ovo vaše izvješće imajući u vidu spoznaju kao javni podatak u medijima tijekom 2010. godine desilo se raskidanje ugovora o radu za oko 1600 zaposlenih. Koliko ih je sada u sustavu i sprema li se još otpuštanje ne znam, ali je javno iznesen podatak u medijima da je u 2010. godini trošak koji čine zaposlenici pao sa 72 na 62%. U ponudi usluga je u temeljnoj usluzi 2008. godine ukinuto netipizirano pismo i prva stopa mase povećana na 50 grama, a čime su usluge poskupjele za 95%. A ukinuti su i rabati, odnosno popusti velikim korisnicima koji šalju masovno svoja izvješća i račune, dakle onaj rezervirani dio poštanskih usluga i ostale pismovne pošiljke do 20, odnosno do 50 grama. Učinci od toga su smanjena konkurentnost na tržištu ovih usluga koja se ne može nadoknaditi sporednim uslugama. Kad se zbroje efekti uštede od navedenog poskupljenja prema prosječnom broju pismovnih usluga, trošak smanjenja broja radnika i ukidanja popusta onda bi tvrtka trenutno trebala poslovati sa dosta velikom dobiti. Jer dakle to su sve troškovi koji su smanjeni. Mada sa ovakvim uštedama ako nisu usmjereni u razvoj gubi konkurentnost na tržištu. Također je sporan odnos u smislu Zakona o pošti i korištenja ekskluzivnog prava još uvijek do 2013. godine o pružanju rezerviranih pismovnih usluga. Trenutna organizacija društva naravno ona je u transformaciji koliko ja imam spoznaju i koliko se javno o tome pisalo, a i koliko imam osobne spoznaje je takva da dolaze u sukob dostava i prijam. Dakle, dvije temeljne komponente od kojih se sastoji pružanje usluga Hrvatske pošte. I evo na kraju da lagano završim, ovo Izvješće Državnog ureda za reviziju je potrebno prihvatiti pa ga i ja prihvaćam jer je kroz obavljeni nadzor sustava javne nabave zapravo oslikano opće stanje koje je potrebno promijeniti u sustavu HP-a. Previše je to ljudi i trend rasta poštanskih usluga prosječno i u zemljama Europe nije veliki, ali držim i završavam, da bi trebalo konsolidirati sustav i usmjeriti ga prema optimalnom tržišnom djelovanju prije bilo kakve liberalizacije usluga koja slijedi u sljedećoj godini, a koja je temelj djelatnosti Hrvatske pošte.
Zahvaljujem. Sljedeći za raspravu zastupnik gospodin Damir Mateljan. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine državni revizoru, zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Teško je na kraju dana kod ovoliko sati i kod ovog auditorija biti dovoljno pametan pa ću nastojati biti što kraći. Naime, ja se mogu složiti sa izvješćem ove revizije i s time se slažem, međutim nikako se ne mogu složiti sa načinom poslovanja Hrvatskih pošta, a još manje sa praksom javne nabave u tim istim Hrvatskim poštama. Nešto o poslovanju Hrvatskih pošta. Naime, već negdje krajem 2009. godine poduzeće Hrvatske pošte započeli su sa projektom tzv. reorganizacije, a koju su nastavili i u 2010., 2011. pa i ovoj 2012. godini. Ta reorganizacija sama po sebi ne bi izazvala nekakvo čuđenje ili zanimanje javnosti da nije izazvala revolt na terenu, dakle kod samih građana krajnjih korisnika usluga Hrvatskih pošta, revolt zbog zatvaranja mnogih poštanskih ureda pogotovo u ruralnim sredinama. A izazvala je i revolt kod samih zaposlenika Hrvatskih pošta, međutim njima je naređeno da o toj problematici ne pričaju pod prijetnjom otkaza. Tragom nastale situacije dolazim do vrlo nelogičnih i nejasnih postupaka od strane uprave društva ali i od strane Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije a napose od bivšeg Ministarstva prometa i inog u Republici Hrvatskoj. Hrvatske pošte provodeći studiju o preustroju podijelile su se na četiri sektora, ili kako oni to zvučno nazivaju na četiri divizije. To je divizija pošta, divizija mreža i divizija HP expressa i divizija podrške i na kraju sama uprava. Ja bih se ovdje osvrnuo prije svega na ovaj prvi sektor, odnosno na prvu diviziju i to je divizija pošte iz razloga jer smatram da se unutar poduzeća nije znalo zaštititi niti prepoznati što je to državni interes već se na način preusmjeravanja poslovanja na privatne tvrtke krši zakon o poštanskim uslugama. Naime, iako je Zakon o poštanskim uslugama u članku 9. stavak 1 i 3. jasno propisano što su to rezervirane usluge i tko u Republici Hrvatskoj kao javni operator polaže isključivo pravo na pošiljke do 50 grama, to ne sprečava privatne kompanije da preuzimaju posao koji je predodređen za Hrvatske pošte. Stoga me začuđuje spoznaja da uprava Hrvatskih pošta se tako olako odriče propisanih prava i da jedan milijunski uhodan posao prepušta privatnim tvrtkama koje su registrirane negdje u inozemstvu a posluju u Republici Hrvatskoj pod vrlo nedorečenim uvjetima. Čak štoviše dade se naslutiti da sama uprava Hrvatskih pošta pogoduje privatnim tvrtkama u preuzimanju već ugovorenih poslova te se na taj način izravno šteti ne samo poduzeću Hrvatskih pošta nego i državi Hrvatskoj kao vlasniku tog poduzeća. Primjer toga je i ugovor između koji je sklopljen između Hrvatskih pošta i jedne telekomunikacijske tvrtke u Republici Hrvatskoj, kojeg je preuzela jedna privatna tvrtka te je ona postala glavni distributer … pošiljka a radi se o poslu koji uključuje cirka 2 milijuna pošiljaka odnosno 6 milijuna kuna vrijednog posla, a da pri tom uprava Hrvatske pošte nije učinila ništa da zaštiti interese javnoga poduzeća. Stoga se nameću sljedeća pitanja, zašto uprava društva Hrvatskih pošta zajedno sa svojim menadžmentom nije znala zaštititi svoje interese i na taj način osigurati znatnu dobit zašto Hrvatska agencija za poštu i elektroničke komunikacije nije pratila rad svih javnih operatera tj. davatelja poštanskih usluga te na vrijeme upozorila na nepravilnosti tako pravovremeno spriječila nezakonito poslovanje. Zašto je Ministarstvo prometa omogućilo da se provodi studija o reorganizaciji iako takva studija je prekršila pojedina načela kao što je načelo ravnomjerne zastupljenosti mreže pa se tako neki krajevi sada udaljeni od poštanskih ureda do 35 kilometara. Ovakvim traljavim preustrojem dovodi se u pitanje sama ustavna klauzula kojom se jamči svakom građaninu pravo na korištenje poslovnih poštanskih usluga. Na kraju nekoliko crtica o samoj javnoj nabavi. Iz ovog izvješća je vidljivo da javna nabava u Hrvatskim poštama se ne provodi temeljem Zakona o javnoj nabavi. Kao prvo, Hrvatska pošta ne priprema planove nabave, a dokumentacija se prilagođava pojedinim naručiteljima. Unutarnja kontrola poslovanja ne funkcionira, dokaz tome je da Ured za internu reviziju i kontrolu nije obavio niti jedan postupak javne nabave. Drugo, postupci se provode prije nego što su sredstva osigurana financijskim planom što je opet u suprotnosti sa Zakonom o javnoj nabavi. Treće, u planovima nabave ne navode se pozicije financijskog plana kao izvora financiranja. Četvrto, nadzornom odboru ne dostavlja se statistički pregled nabave te evidencije ostvarenja planova što je u suprotnosti sa pravilnikom o unutarnjem ustroju i sistematizaciji radnih mjesta. Te četvrto, strategije upravljanja zalihama, sirovine materijala nije donesena što bi omogućilo racionalnije planiranje nabave. Takva praksa dugoročno je na štetu i Hrvatskih pošta kao javnog poduzeća, na štetu je države u cjelini a na štetu je cijeloga društva jer na taj način poskupljuju se cijene usluga i pada konkurentnost na tržištu. Međutim, potrebno je možda reći na kraju kako je menadžment Hrvatskih pošta biran javnim natječajem i nekom slučajnošću je taj menadžmen član HDZ-a a to je naravno plod slučajnosti a ne namjere. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavka 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu na raspravu u trajanju od 10 minuta. Sljedeći za raspravu zastupnik gospodin Srđan Gjurković. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, glavni državni revizore sa suradnicima, kolegice i kolege. Ja sam večeras zadnji u raspravi o danu revizije u Hrvatskom saboru, danu Izvješća državne revizije koja pokušat ću i u ovome svome istupu vezano za učinkovitost javne nabave u Hrvatskoj pošti reći da je uspješno očigledno državna revizija odradila svoj posao po ovim izvješćima koja je odradila. S tim da ova učinkovitost koju sam ja spominjao u ime Kluba HNS-a kao naš stav o potrebitosti u ovome primjeru definitivno ukazuje da je to nešto što je izuzetno nužno da se primjenjuje u širem smislu u svim onim ne samo ministarstvima, posebno tvrtkama koji svoje prihode kao Hrvatska pošta premašuje milijarde, ovdje se radi o milijardu i 700 milijuna kuna, a o rashodima na žalost nešto većim. Ono kolegice i kolege su dosta toga iznijele pa nema potrebe naravno ponavljati stvari, nije svrsishodno a ne bi bilo ni pristojno osim naglasiti da je nezadovoljavajuća i neučinkovita javna nabava bila u Hrvatskim poštama, govorimo samo o javnoj nabavi od nekih 200, 260 milijuna kuna koje ste vi analizirali kroz dokumente i kroz sustav a prihodi i rashodi su skoro do 2 milijarde kuna. Što bi bilo nećemo gatati ali očigledno ova revizija ukazuje na problematiku i drugih segmenata koji su potrebiti u analizi jer navedeno je i spomenuto je ali moram to naglasiti evidentirane su dugoročne obaveze povećane za 20 i 1 milijun eura. Kolega Baranović je to spominjao, državna revizija se time nije baš pozabavila, samo onako štura konstatacija o zaduženju ali nisu bili niti uvjeti, svrha zaduženja mogli bi govoriti da je to isto dio javne nabave, pribavili su se sredstva likvidna, niti kada dospijevaju obaveze niti može li društvo obaveze podmiriti iz redovitog poslovanja. To su veliki iznosi. Prema bilanci iz 2009. godine društvo prema obavezama ne može podmiriti svoje obaveze iz redovitog poslovanja a to revizija nije konstatirala iako se vidi iz tablica odnosno kratkoročna imovina su jednaka potraživanja plus zalihe plus financijska imovina ukupnom iznosu su 324 milijuna kuna, a one su manje od obaveza i to bi bilo isto potrebito po učinkovitosti neovisno što se ne radi možda nekad o javnoj nabavi ali kada se dotakne bilanca kada se dotaknu krucijalne stvari da ipak revizija da svoje mišljenje jer u biti po tom pitanju 2009.godine društvo nije bilo likvidno i pitanje da li može podmirivati svoje obaveze što je izuzetno bitno kao činjenica koju bi trebali znati odnosno upisati u vaše izvješće. Ono što je isto značajno a nije spomenuto samo ću reći da postoji sustav unutrašnje kontrole nije spomenuto u raspravi naravno spomenuto je u ovom vašem izvješću. I taj sustav interne revizije koji postoji u Hrvatskoj pošti je i 2009.i 2010.dostavljao upravi svoja izvješća. Uprava to nije prihvatila, nije odbila nije komentirala. Bilo bi vrlo zanimljivo zbog čega nisu komentirali zbog čega nisu odbili u onome smislu da se pisano obrazloženje kaže, jer ja vjerujem a vi ste naglasili postoje stručni ljudi i kvalitetni, postoje osim opreme i struke kvalitetni ljudi koji znaju raditi dobro posao zbog čega je u biti uprava stopirala rad interne revizije čime bi ne samo vama olakšalo posao koji ste koliko se da primijetiti radili cijelu godinu dana, što je izuzetno bitno i za druge tvrtke u javnom sektoru da interne revizije rade slobodno i neovisno kao što vi radite i to je možda još jedna od poruka i kvaliteta rada kroz ovo vaše izvješće da interna revizije unutar tvrtke odrade svoj posao čime vaš dio posla može biti pojednostavljen da odrade neovisno i kvalitetno i ja vjerujem u ovoj koalicijskoj vlasti da će se to tako i raditi, a i da učinkovitosti ne samo javne nabave koja je rak rana što se pokazalo da ne nabrajam ove iznose gdje su spominjani da je ugovoreno par milijuna više odnosno isplaćeno par milijuna više nego ugovorenih itd. to je totalno neracionalno to nema veze sa efikasnošću, to je u biti rađenje štete tvrtki i društvu. Ono što je ključno da te interne revizije u svim tvrtkama rade svoj posao neovisno a da vi ipak obuhvatite po učinkovitosti ne samo javnu nabavu nego i učinkovitosti i drugih tvrtki u javnom sektoru za dobrobit ovoga društva za dobrobit rada i ove Vlade i ovoga Sabora i za kvalitetan napredak cijele zajednice. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Iscrpili smo kandidate za raspravu. Da li u ime predlagatelja se želite? Izvolite gospodine Klešić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Vjerujem da ste već svi umorni a i već nam je dosta nas iz Državne revizije ali mi dozvolite još samo nekoliko riječi na samom kraju. Pa evo ja vam zahvaljujem na svim vašim mišljenjima na svim vašim prijedlozima, zahvaljujem i na vašim kritikama jer budite sigurni sve ćemo to razmotriti i pokušati ugraditi u naš budući rad. Moram naglasiti da sve ono što je napisano u izvješćima Državne revizije su nepobitne činjenice budite sigurni u to, činjenice koje su utvrđene temeljen koje su državni revizori utvrdili temeljem dokumentacije koja je nama prezentirana. Svi subjekti revidiranja uvijek imaju mogućnost zakonskog očitovanja imaju i mogućnost korištenja instituta prigovora glavnom državnom revizoru. To nitko nije koristio, a nitko nije koristio zato jer su to doista nepobitne činjenice. Dozvolite mi još samo nekoliko riječi reći o samom radu Državne revizije s obzirom da je ovo ne samo izvješće o obavljenim revizijama već i izvješće o radu Državne revizije, da bi Državna revizija mogla raditi kvalitetno svoj posao Državna revizija doista mora biti potpuno neovisna institucija. Ulaskom u Ustav RH, donošenjem novog Zakona o Državnom uredu za reviziju prošle godine, ali i jednim događajem koji se dogodio u prosincu prošle godine, a to je da je Generalna skupština UN-a donijela rezoluciju koja je izuzetno važna, a vezna je za da sve vrhovne revizijske institucije članice INTO SAIL zajednice moraju biti u potpunosti neovisne upravo zato da ne bilo nikakvi negativnih utjecaja na državne revizore od strane subjekta revidiranja ili od bilo kojih vanjskih faktora. Ta neovisnost Državne revizije ne znači da je Državna revizija dovoljna sama sebi. Mislim da upravo mi to dokazujemo s jednom doista rekao bih izuzetno kvalitetnom suradnjom sa Državnim odvjetništvom sa MUP-a sa sudovima sa DIP gdje koji kod ovih posljednjih parlamentarnih izbora Državne revizija dala svoj doprinos i u ustupanju ljudi itd. i u svim ostalim intelektualnim uslugama. Ono što je izuzetno važno moram još napomenuti vezano za naš novi Zakon o Državnom uredu za reviziju koji je donesen prošle godine, imao sam mnogo upita. Taj zakon omogućava Državnoj reviziji da više nismo obvezni raditi jedinice lokalne samouprave svake godine. imao sam mnogo upita i rekli su pa zašto zar vi doista više nećete uopće raditi jedinice lokalne samouprave. naravno da je to netočno. To je uvažena zastupnica Zgrebec jako dobro primijetila. Mi ćemo raditi jedinice lokalne samouprave i dalje radit ćemo sve velike gradove, radit ćemo sve županijske centre i prema našoj metodologiji radi … i da sve ono ne nabrajam mi ćemo u taj plan staviti upravo te jedinice koje bi bilo potrebno obaviti. Dakle, jedinice lokalne samouprave radimo ali taj zakon nam omogućava nešto drugo, a to je ostavlja nam prostor da ne moramo raditi onih 300, 400 jedinica već ovih 120 ali ostavljen je prostor da možemo raditi reviziju učinkovitosti. To je upravo ta značajna stvar i upravo sada je u tijeku obavljanje revizije učinkovitosti naplate prihoda u jedinicama lokalne samouprave. Vrlo zanimljiva tema. U tom smislu sada smo krenuli sa edukacijom naših ljudi za obavljanje revizije učinkovitosti. To radimo ovdje u Zagrebu. A s obzirom da smo uspostavili jako dobre odnose sa Državnom revizijom odnosno Austrijskim računskim sudom Republike Austrije i sa njima smo dogovorili jedan seminar jednu edukaciju koju će oni obaviti za državne revizore RH početkom rujna ovdje kod nas u Hrvatskoj i mislim da je to izuzetno važno za osposobljavanje državnih revizora RH kako bi mogli doista raditi te izuzetno teške i složene revizije. Eto pošto smo došli do kraja dozvolite mi da se u svoje osobno ime kao glavni državni revizor Republike Hrvatske u ime mojih suradnika, u ime cijelog Ureda zahvalim svima vama kao i cjelokupnoj hrvatskoj javnosti na pozornosti koju ste nam danas iskazali tijekom cijelog ovog dana. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem gospodinu Klešiću. Time smo završili raspravu. Zahvaljujem se pomoćniku ministra financija, predstavniku Vlade. Zahvaljujem se glavnom državnom revizoru sa suradnicima. Držali smo ih čitavo ovo vrijeme budnim. Pažljivo su, marljivo su bilježili našu raspravu ono što su smatrali bitnim. Nadam se da će sljedeće rasprave ovoga tipa biti i nešto sadržano u njima ono što smo danas o čem smo diskutirali. Završavamo s točkom dnevnog reda. Glasovat ćemo sutra. Sutra nastavljamo sa radom točkom Konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 50. a do sutra laka vam noć.
I Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti javne nabave u društvu HP Hrvatska pošta d.d. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za financije i državni proračun dajem na glasovanje sljedeći zaključak: - Prihvaća se Izvješće o obavljenoj reviziji učinkovitosti javne nabave u društvu HP Hrvatska pošta d.d. Molim uključimo se i glasujmo. Hvala lijepa. Utvrđujem da je zaključak prihvaćen većinom glasova, 105 glasova za i 2 protiv, nitko suzdržan. Kolegice i kolege sve vas srdačno pozdravljam! Prije nego nastavimo redoviti rad dozvolite da svim zastupnicama Hrvatskog sabora čestitam 8. ožujka Međunarodni dan žena. Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o socijalnoj skrbi, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 50 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Sukladno članku 159. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave, članak 164. Poslovnika. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo i Odbor za zdravstvo i socijalnu skrb. Želi li predstavnik predlagatelja kojeg i također srdačno pozdravljam obrazložiti prijedlog? Izvolite. Gospodin Darko Ledinski, zamjenik ministrice socijalne politike i mladih.