Sada idemo na točku - Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu Podnositelj akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 5. Zakona o humanitarnom razminiranju. Raspravu je proveo Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća ste primili na sjednici. Državni tajnik u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ivica Buconjić, će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Hvala lijepa, gospodine predsjedavajući. Štovane dame i gospodo zastupnici. Pred vama je Godišnje izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu. Polazna osnovica za izradu plana bio je utvrđen minski sumnjiv prostor dana 1. siječnja 2009. godine u veličini od 954,5 km2 i planirana su financijska sredstva u iznosu 370 milijuna 226 tisuća 811 kuna, od čega je trebalo biti utrošeno 318 milijuna za poslove razminiranja. Poslovima humanitarnog razminiranja uklonjena je minska opasnost s površine od 37 milijuna 869 tisuća 420 m2, odnosno 37 km2. Provedbom općeg izvida smanjen je minski sumnjiv prostor za 24 milijuna 708 tisuća m2 što je ukupno rezultiralo smanjenjem minski sumnjivog prostora u 2009. godini za 62 milijuna 578 tisuća m2. Do 31.12.2009. godine Hrvatski centar za razminiranje je utvrdio i područja isključivo zagađenim neeksplodiranim ubojnim sredstvima u veličini od 4 milijuna 267 tisuća 489 m2. Od ukupno ugovorenih poslova razminiranja u 2009. 28,5% se odnosi na prioritete uz sigurnost, 67,4% vezano je uz socioekonomski razvoj, a 4,1% na ekološke prioritete odnosno prema strukturi površina. Najviše je razminirano poljoprivrednih površina 54%, zatim šuma 12%, okućnice naseljenih kuća 7%, infrastrukturni objekti 5%, turistička odredišta, prije svega nacionalni parkovi i parkovi prirode 4% i ostala nerazvrstana područja, najveći dio opet je parcipirala područje uz granicu 18%. U 2009. godini pronađeno je i uništeno 8671 protupješačka i protuoklopna mina i 1186 komada neeksplodiranih ubojnih sredstava. Od ukupno ugovorenih i realiziranih sredstava za radove razminiranja u 2009. godini, kao i prijašnjih godina, najveći izvor financiranja bio je državni proračun Republike Hrvatske koji je sudjelovao u financiranju sa 62% od ukupno planiranih utrošenih i realiziranih sredstava. Pravne osobe odnosno investitori sudjelovali su u investiranju i razminiranju sa 16%, od čega na tvrtku Hrvatske šume otpada 70%. Donacije su sudjelovale sa 14%, dok je zajam Svjetske banke za projekt socijalnog i gospodarskog oporavka , područje od posebne državne skrbi sudjelovao sa 8%. Od planiranih 318 milijuna 157 tisuća kuna ostvareno je 318 milijuna 199 tisuća što je 100% od planiranih sredstava. Prosječna cijena svih ugovorenih poslova razminiranja u 2009. godini bila je 8,18 kuna po m2 bez PDV-a što je povećanje za 5,1% u odnosu na 2008. godinu. Dana 31. prosinca 2009. godine minski sumnjiv prostor Republike Hrvatske obilježen je sa 16 tisuća 27 oznaka minske opasnosti i u 2009. godini dogodilo se 6 minskih incidenata u kojima je stradalo 7 osoba, od kojih 4 smrtno. Iz ovoga kratkoga izvješća odnosno obrazloženja vidljivo je da je plan za 2009. godinu koji je donesen 2008. godine potpuno realiziran 2009. godine u stopostotnom iznosu, time je Hrvatska još dodatno očišćena od mina za 37 kvadratnih kilometara, odnosno s ovim drugim aktivnostima smanjenjem minski sumnjivog prostora za sveukupno 62 kvadratna kilometra, što je sve u skladu sa planiranim aktivnostima i planom uklanjanja minske opasnosti u Republici Hrvatskoj. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, gospodine ravnatelju Hrvatskog centra za razminiranje, kolegice i kolege. Evo minski problem na žalost u Hrvatskoj još uvijek postoji i to u značajnijoj mjeri, iako je od završetka Domovinskog rata prošlo dosta vremena, on još uvijek predstavlja značajan problem i u gospodarstvu, ali i sigurnosni i ekološki problem, i prepreka je još uvijek normalnom i životu i razvoju Republike Hrvatske. Iz izvješća je vidljivo da je na dan 1. siječnja 2009. godine utvrđen minski sumnjiv prostor Republike Hrvatske iznosio je 954,5 kilometara kvadratnih, da su osigurana financijska sredstva kao što je rekao državni tajnik u iznosu 370,2 milijuna kuna, od čega je 318 milijuna kuna trebalo ići na poslove razminiranja. U minskom okruženju to često zaboravimo u prošloj godini živjelo je nešto manje od 800 tisuća stanovnika, gotovo petina stanovnika Republike Hrvatske i to na području 12 hrvatskih županija i 104 jedinice lokalne samouprave. Definirano je više od 10 tisuća različitih minskih poligona, a preko 16 tisuća oznaka upozoravalo je na opasnost. Od ukupnog minski sumnjivog prostora gotovo dvije trećine činile su šume i poljoprivredne površine. Od 1991. godine do sada u tisuću 325 minskih incidenata stradala je tisuću 921 osoba, a od toga 501 osoba smrtno sa teškim tjelesnim ozljedama gotovo tisuću i 100 osoba. Ukupno je stradalo 69 djece, od kojih 12 smrtno u dobi do 18 godina. Izvan minski sumnjivog područja dosad je stradalo 65 djece, uglavnom od neeksplodiranih ubojitih sredstava, a od toga 10 je stradalo smrtno. Stradavali su i civili i pirotehničari, 196 pirotehničara je stradalo. Međutim evo vratimo se na izvješće. Zadaća plana u 2009. godini su bile ukloniti minsku opasnost sa površine od 37,4 kilometra kvadratna, i to ta površina je utvrđena ovisno o sredstvima koja su bila na raspolaganju Hrvatskom centru za razminiranje. Sljedeći zadatak je bilo održavati obilježenost cjelokupnog minski sumnjivog prostora Republike Hrvatske, ali i usklađivati aktivnosti i edukacije i pomoći žrtvama mina, te jačati međunarodnu suradnju. Da vidimo što je od toga napravljeno i koliko. Evo pa iz izvješća je vidljivo da kroz 213 projekata pretraživanja i razminiranja u protekloj godini je uklonjena minska opasnost sa površine od 37,8 kilometara kvadratnih, a općim izvidom koji je rađen u cilju ažuriranja minski sumnjivog prostora i izrade projektne dokumentacije dodatno je minski sumnjiv prostor smanjen za skoro 25 kilometara kvadratnih, tako da je dakle u protekloj godini minski sumnjiv prostor smanjen za ukupno 62,5 kilometara kvadratnih. Analizom izvješća uočeno je također da je u cijelosti uklonjena opasnost s područja ja bih rekla konačno gradova Biograd na moru i Zadra i Slunja također, zatim općina Erdut i Vojnić. Završeno je razminiranje ukupnog minski sumnjivog prostora i nacionalnog parka Krka. Iz strukture pretražene i razminirane površine vidimo da su poljoprivredne površine imale značajna udio, čak 53,6% ukupno razminiranih površina, slijedile su turističke destinacije, infrastrukturni objekti, okućnice, zaštićena područja, ali i buduće poslovne zone. Velik postotak odrađenih površina odnosi se na prioritete dakle vezane uz sigurnost u prvom redu, zatim na socioekonomski razvoj, i u što se tiče poljoprivrednih površina ali i poslovnih zona, ali jedan dio i na ekološke projekte recimo vjetroelektrana Jasenice. Iz izvješća je također vidljivo da su kapaciteti koji su bili uključeni u razminiranje u protekloj godini veoma značajni, da se radi o 28 ovlaštenih osoba, 27 komercijalnih i jedna nevladina udruga, 632 pirotehničara, 56 strojeva, i 34 psa. Stručni nadzor provodilo je 12 pirotehničkih nadzornika i 27 pirotehničkih nadglednika. Mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice držimo da treba pojačati nadzor nad kvalitetom radova jer broj ponavljanja poslova iz izvješća, iako ih je u protekloj godini bilo pod navodnicima samo 16, odnosno 3 nakon razminiranja ukazuje zaista na ozbiljnost, a i iz izvješća je vidljivo znači i broj iz izvješća uklonjenih mina i minsko eksplozivnih sredstava ukazuje dodatno znači o potrebi pojačanog stručnog nadzora tijekom razminiranja. Broj u protekloj godini uklonjenih mina je značajno veći nego u godinama prije. Što se tiče financiranja to je godina opet sa najviše osiguranih sredstava iz državnog proračuna 62%, donacije su 14%, zajam Svjetske banke evo veseli me što je končano i on u potpunosti utrošen. Evo ja i sa ovog mjesta se želim zahvaliti svima, posebno onima koji pomažu razminirati prostor Zadarske županije, budući da dolazim od tamo i da sam velik dio svog radnog vremena posvetila upravo ovom području. Znači Zadarska županija je jedna od najviše, odnosno županija sa najviše stradalih u Republici Hrvatskoj 285 osoba je stradalo, od toga 100 smrtno. Posebno želim ovdje zahvaliti Kraljevini Norveškoj koja je putem nevladine organizacije u razminiranje Republike Hrvatske uložila dosad 110 milijuna kuna, zatim Vladi Sjedinjenih Američkih Država, Italije, Njemačke, Kneževine Monako, ali i sredstava Europske unije. Cijena razminiranja kao što je državni tajnik rekao je prosječna cijena razminiranja, u protekloj godini bila je 8,18 kuna po metru kvadratnom i ona je nešto povećano na u odnosu na prethodnu godinu. Ipak je duži niz godina bio trend smanjenja žrtava mina u 2009. godini zabilježen je isti broj nesreća kao i 2008., znači u 6 minskih incidenata stradalo je 7 osoba, i upravo ti podaci potvrđuju da minski problem u RH i još uvijek postoji. Također potvrđuje činjenicu da stradavaju i civili i pirotehničari. Podsjetit ću samo da je od '91. do 2010., znači u 124 nesreće, na svom poslu stradalo 196 pirotehničara, od toga 57 smrtno. Samo je, kolegice i kolege, 2006. godina bila bez stradavanja pirotehničara. A zadnje stradavanje je bilo početkom ove godine u siječnju na području Zadarske županije kada je pirotehničar iz Požege, pokojni Renato Polić Strinić, stradao na području Zadarske županije, a godinu dana prije toga je pirotehničar Zadarske županije stradao na području Sisačko-moslavačke županije. Evo, sa ovog mjesta i u ime kluba HDZ-a želim zahvaliti svim domaćim i stranim donatorima koji su dosada na bilo koji način pomagali žrtvama mina u RH. Pohvalila bih, evo iz izvješća je vidljivo da je napravljena i brošura koju sam imala prilike vidjeti, pohvalila bih znači izradu brošure koja sadrži sve zakone i propise koji reguliraju prava žrtava mina i njihovih obitelji. Pohvalila bih također web portal HCR-a koji omogućava uvid u minsku situaciju velikom broju subjekata i na takav način preventivno djeluje na broj stradalih od mina. Klub HDZ-a podržava Izvješće o provedbi humanitarnog razminiranja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu. Evo uz određene sugestije ili preporuke da se utvrđivanje minski sumnjivog prostora obavi što odgovornije, stručnije i kvalitetnije jer je upravo to osnova na kojoj se baziraju svi planovi razminiranja jedinca lokalne i područne samouprave. A, kolegice i kolege, upravo o tome ovisi učinkovitost, ali i opravdanost trošenja sredstava kako državnog proračuna tako i donacija. Zatim, da u cilju sigurnosti svih građana RH, a njih je evo rekla sam gotovo petina stanovništva, nastavi se sa održavanjem oznaka koje upozoravaju na opasnost od mina, a one koji ih ne poštuju ili čak uništavaju pozvati da to ne čine jer ugrožavaju život drugima. Bez obzira što se uklanjaju, što se uništavaju ustrajte na nastavku obilježavanja. Ima još prostora za podignuti postotak donacija i domaćih i stranih, evo koje su dosad iznosile nešto manje od 500 milijuna kuna, znači od postojanja HCR-a, znači od '98. godine, ali mislim da se trebaju koristiti i modeli koje je primjenjivala Zadarska županija. Znači, modeli povećanja sredstava uključivanja u jedan projekt i jedinica lokalne samouprave, regionalne samouprave, stranih donatora, europskih fondova, ali i svih ostalih fondova koji nam stoje na raspolaganju. Očekujemo da provedbu strategije, odnosno novog Nacionalnog programa protuminskog djelovanja do 2019. godine, znači koji je Sabor donio prošlu godinu, zajedno sa županijskim koordinatorima i uz suglasnosti sa jedinicama lokalne i područne samouprave provodite sukladno definiranim strateškim odrednicama. Iskoristite maksimalno kapacitete koje imamo jer znamo da su njihove mogućnosti veće. Ali na svima nama je da upozorimo na to, ali osnovni razlog je osiguranje sredstava. Mi kapacitete imamo, znači, kapacitete koristimo onoliko koliko sredstava imamo. Ali i trebalo bi možda bolje pozicionirati i promovirati Hrvatski sustav protuminskog djelovanja u svijetu. Imamo domaće kapacitete, imamo strojeve, imamo znanje, imamo tehnologije. Dakle, pred pirotehničarima je još nešto manje od 887 km kvadratnih minski sumnjivog prostora RH. Evo, ja im sa ovog mjesta želim da to obave bez dodatnih žrtava, bez ikakvih žrtava. Znači, da ne strada više niti jedan pirotehničar na minskim poljima RH. A budući da ovo izvješće stiže evo u travnju, da je 4. travnja Međunarodni dan svjesnosti, opasnosti od mina, kojeg je proglasila Opća Skupština UN-a, a u Hrvatskoj se obilježava već petu godinu, želim upozoriti i od tu da poštujemo znakove opasnosti od mina, da se ne uklanjaju oznake, da se razminiranje prepusti stručnjacima i da svi zajedno budemo svjesni opasnosti od mina koje će i nakon provedbe plana protuminskog djelovanja zadržati se još duži niz godina. Evo, hvala lijepa.
Hvala. Klub HSS-a, gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče, gospodine ravnatelju Centra za razminiranje. Ukupno gledajući na protuminsko djelovanje u 2009. godini sukladno planu humanitarnog razminiranja i temeljnim zadaćama plana 2009. godina je u realizaciji i provedbi istih najbolja godina dosada. U odnosu na 2008. godinu povećanje razminiranog područja je 20 km kvadratnih. Dakle, jedna četvrtina više. Iz ukupnog ostvarenja u 2009. godini potrebno je istaknuti da je u cijelosti uklonjena minska opasnost sa područja gradova Biograda n/m i Zadra u Zadarskoj županiji te Slunja u Karlovačkoj županiji kao i općine Erdut u Osječko-baranjskoj županiji i Vojnić u Karlovačkoj županiji. Također, u 2009. godini izvršeno je razminiravanje ukupnog minski sumnjivog područja Nacionalnog parka Krka. Plan je ostvaren sa 101,13%, a zajednici je na uporabu vraćena površina razminiranjem i pretraživanjem u površini 37,87 km kvadratnih što je rezultat rada hrvatskih tvrtki. Redovitim aktivnostima revizije u utvrđivanju jasne i precizne granice minski sumnjivih poligona putem kriterija određenih standardnim operativnim postupcima minski sumnjivi prostor smanjen je općim izvidom za 24,7 km kvadratnih što je rezultat redovitih aktivnosti HCR-a. Na kraju, zajednici je na uporabu vraćeno 62,6 km kvadratnih. Pozitivnom činjenicom možemo smatrati i realizaciju s udjelom 53,6% poljoprivrednih površina prvog reda čemu je svakako doprinijelo povlačenje zajma Svjetske banke. Godina 2009. kao i prethodna sa najmanjim je brojem minskih incidenata dosad. 6 incidenata sa 7 žrtava za kojima žalimo i njihovim obiteljima upućujemo sućut, a riječ je o 4 civilne osobe i 3 pirotehničara. Stradavanja pirotehničara dogodila su se na području grada Petrinje čija Kotor šuma slovi kao najteži prostor po miniranosti i konfiguracijskoj i vegetacijskoj složenosti na tom području. Grad Petrinja ima najveći broj protupješačkih mina u odnosu na protuoklopne mine kao i veličinu minski sumnjive površine. I vjerujemo da će ove godine grad Petrinja biti prioritet u razminiravanju. Uspoređujući ove podatke sa brojem stradavanja na cestama, pružnim prijelazima, padovima i drugim incidentima, uvažavajući činjenicu da je minski sumnjivi prostor dispergiran u 12 hrvatskih županija i 104 grada i općine, možemo ustvrditi da su svi programi i edukacije mnogih udruga i institucija u kojima je uloga Hrvatskog centra za razminiranje koordinativna doprinijela smanjenju minskih incidenta što je planom i bilo zacrtano. Nadalje, interaktivni odnos sa velikim brojem subjekata u procesu revizije općeg izvida također je doprinio tome kao i posebna briga o postavljanju oznaka minske opasnosti kojih je više od 16 tisuća na cijelom prostoru Republike Hrvatske i naravno one se stalno zanavljaju. Neprestano upozoravanje za čuvanje minskih oznaka i molbama da se ne otuđuju čini se sve da građani budu odgovorni i da poštuju prava drugih. Sigurno su i mediji doprinijeli tome, bilo da su sami prepoznali važnost upozoravanja i pisanja o problemu mina bilo u interakciji sa HCR-om u medijskim kampanjama tijekom godine. Smatramo vrlo uspješnim i pozitivnim davanje informacija velikom broju korisnika što je u samom izvješću navedeno. Položaj oznaka opasnostima mina jedan je od temeljnih elemenata informacijskog sustava o miniranosti, prikazan na zemljovidima miniranosti koji su dostavljeni tijelima državne uprave, jedinicama lokalne i regionalne samouprave, policijskim upravama i drugim pravnim i fizičkim osobama. Izrađeno je gotovo tisuću zemljovida miniranosti formata A0, nekoliko tisuća različitih zemljovida za posebne lokacije, te zemljovida o uključenima i isključenim u minski sumnjivom prostoru. 2009. godinu obilježavaju otvaranje i korištenje niz portala HCR jedinstvene web aplikacije koja je dostupna svim korisnicima u zemlji i svijetu, a na kojem je moguće vidjeti ažurno stanje minski sumnjiva prostora i njegova obilježenost. Aplikaciju je u 2009. godini koristilo više desetaka tisuća osoba, uključujući velik broj stranaca u turističkoj sezoni. Povlačenje zajma Svjetske banke broj 7283 HR dalo je dobre rezultate u 2009. godini. Omogućilo je razminiranje poljoprivrednog zemljišta prvog reda na okrupnjenim površinama, te je njegovo potpuno povlačenje i izvršeno. Riješeni su u zadanim rokovima svi prioriteti javnih poduzeća u Republici Hrvatskoj za koje su osigurana financijska sredstva. Pozitivnim smatramo dobru pripremu za nadolazeću turističku sezonu, provjerom svih oznaka minske opasnosti i njihovim zanavljanjem, a posebno uklanjanje minske opasnosti kazetnog i drugog streljiva sa većeg broja lokacija u županijama južnog dijela Republike Hrvatske. Iako tu bilježimo pozitivne rezultate i vidimo da su neki prijedlozi kluba HSS-a uvaženi, bili bi najsretniji kada bi sva područja interesantna za turiste bila što prije razminirana. Na području međunarodne suradnje učinjeni su dobri pomaci, prvenstveno osnivanje klastera u humanitarnom razminiranju u koje su uključene hrvatske tvrtke. Naravno uz njih su tu Hrvatski centra za razminiranje i Centar za testiranje, razvoj i obuku. Cilj je uključivanje hrvatskog znanja u pomoć široj protuminskoj zajednici ali i pružanja gospodarske suradnje sa različitim zemljama pogođenih minskim problemima. Održavanjem skupova kao što je bio sastanak u Šibeniku direktora svjetskih centara za razminiranja, Hrvatska je svrstana u red zemlja sa najbolje organiziranim sustavom protuminskog djelovanja. Ukupno je od osnivanja Hrvatskog centra za razminiranje do 31. 12. 2009. godine investirano u razminiranje 3,1 milijardu kuna. Izdvajanje iz državnog proračuna su iz godine u godinu bila veća te su sa početnih 83 milijuna kuna u 1998. godini narasla na 196 milijuna kuna u 2009. godini. Zadnje dvije godine su uz 2002. godinu godine sa najvećim investiranjem u poslove razminiranja. Prosječna cijena svih ugovorenih poslova razminiranja u 2009. godini bila je 8,18 kuna po metru kvadratnom bez PDV-a što je povećanje za 5,1% u odnosu na 2008. godinu. No želim ovdje ponovno istaknuti da ljudski život nema cijenu, stoga treba osigurati veća financijska sredstva za razminiranje, poglavito u okviru pretpristupnih i strukturnih fondova Europske unije u kojima bi razminiranje bila komponenta uključena u razvojne programe za koje je razminiranje preduvjet. Također to je važno zbog obaveza i produljenja roka vezano uz Ottawsku konvenciju ali nadasve zbog sigurnosnih, gospodarskih razloga kao i zaštite okoliša. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržati će Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospođa zastupnica Danica Hursa. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani državni tajniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Ostvarenje plana humanitarnog razminiravanja u 2009. godini realiziralo se preko 4 područja, a kroz 213 projekata. Eto na prvom području uklonjena je minska opasnost s površine od oko 37,9 kvadratnih kilometara, smanjen je minski sumnjivi prostor za otprilike 24,7 kvadratnih kilometara, što je ukupno 62,6 kilometara kvadratnih manje minsko sumnjivog prostora. Vlada Republike Hrvatske je najavila da će Hrvatska 2019. godine biti očišćena od mina. Ako nastavimo ovim tempom, a izvješće govori o uspješnoj godini, plan se sigurno neće realizirati. Matematika govori da nam je potrebno još najmanje 15 godina uključujući i 2009. da bi se 954 kilometra kvadratna sumnjivog minskog prostora svladalo, a u situaciji da je sav taj minski prostor pokriven minama, bit će nam potrebno još barem 25 godina za osloboditi ga. Na drugom području utvrđena su i obilježena područja isključivo zagađena neeksplodiranim ubojnim sredstvima u veličini od otprilike 4,3 kvadratna kilometra. Na trećem području koordinirale su se aktivnosti na području edukacije o opasnosti od mina i pomoći žrtvama mina. A četvrto područje pokrivalo je međunarodnu suradnju. Po strukturi posla razminiravanja učinilo se sljedeće. 53,6% površina činile su poljoprivredne površine. Drugi prioritet bio je razminiravanje šumskih područja, a treći prioritet bile su okućnice naseljenih kuća pri čemu je uklonjena minska opasnost preko 2,6 km2. U 2009. godini poslove razminiravanja obavilo je 28 ovlaštenih pravnih osoba pri čemu je pronađeno i uništeno 3395 protupješačkih mina, 5276 protuoklopnih mina i 1186 komada neeksplodiranih ubojnih sredstava. U izvješću se dalje kaže da je m inski sumnjiv prostor Republike Hrvatske obilježen sa preko 16 tisuća oznaka minske opasnosti, a područja zagađena isključivo neeksplodiranim ubojnim sredstvima označena su sa 283 oznake opasnosti. Edukacija o opasnostima od mina u 2009. godini išla je preko niza tribina, radioemisija, web portala, plakata, letaka, filmova, kazališnih predstava. Sve te aktivnosti mi u klubu HNS-a pozdravljamo i želimo da se na njima ustraje. U prošloj godini dogodilo se 6 minskih nesreća u kojima je stradalo 7 osoba, od kojih su trojica pirotehničari. Dakle, u 2009. godini zabilježen je isti broj minskih nesreća i stradavanja kao i prethodne godine što dakako nije dobro. Što bi trebao biti daljnji slijed u izvješću po nama? Detaljnije obrazloženje zašto je došlo do smrtnog stradavanja i što treba poduzeti da takvog stradavanja ubuduće ne bude. Izvješće dalje govori o žrtvama mina i o aktivnostima poduzetim na tom području. Na području jačanja međunarodne suradnje govori se o intenzivnoj suradnji sa 8 zemalja. Sa 4 zemlje potpisan je sporazum o suradnji, a sa dvije zemlje sporazum je sastavljen i očekuje se potpisivanje. U izvješću se govori da je stručni nadzor proveden u 106 aktivnosti pri čemu je u 16 slučajeva utvrđen nekvalitetan rad. Izvori financiranja u 2009. godini za posao razminiravanja bili su 62% državni proračun, 16% dale su pravne osobe od čega najveći dio otpada na Hrvatske šume, 14% bile su donacije i 8% bio je zajam Svjetske banke. Dopustite samo nekoliko riječi o donacijama. Iz izvješća je vidljivo da su donatorska sredstva u 2009. godini realizirana u iznosu od oko 44 milijuna kuna, što je otprilike i bio plan za 2009. godinu, ali to u odnosu na 2008. pokazuje 15% manje sredstava. Naredni podatak govori da je u ukupnom iznosu donacija samo 6% domaćih donatora. Jasno nam je da uzroci leže jednim dijelom u svjetskoj i ovoj našoj domaćoj krizi. Svjesni smo da što će biti manje metara ili kilometara za razminirati to će interes donatora slabiti. Svi ti uzroci daju novu zadaću i pozivaju na veći angažman i naše diplomacije i svih pojedinaca koji moraju iznaći potrebita sredstva i tako poduprijeti nastavak i dovršetak tako važnog posla. Izvješće dalje govori o prosječnoj cijeni razminiravanja u 2009. godini. Evo i moji prethodnici su spomenuli, to je 8,18 kuna po m2 bez PDV-a i kaže se da je to povećanje od 5,1% u odnosu na 2008. godinu. Mi iz HNS-a postavljamo pitanja, koja je najniža izlicitirana cijena u prošloj godini i za koje površine i lokacije. Drugo pitanje, što je Vlada poduzela da se ne mogu desiti damping cijene koje za posljedicu imaju upitnu sigurnost rada pirotehničara i upitnu kvalitetu obavljenog posla. Kako je moguće da je prosječna cijena od 8,18 kuna po m2 gotovo jednaka ili niža cijeni košnje trave? Iz izvješća komunalnih poduzeća možemo nalaziti podatke da je cijena po m2 od 7 do 10 kuna. Ili zbog ilustracije, cijena pranja kvadrata tunela na autocesti plaća se od 50 do 60 kuna. Mislim da je suvišno uspoređivati uvjete rada na tim područjima. Ili, za ilustraciju, cijena po kvadratu u inozemstvu kreće se oko 10 dolara po kvadratu. Područje koje se također spominje u izvješću je područje koje ne zadovoljava po realizaciji, a u pitanju je područje koje se odnosi na razminiravanje vojnih objekata. U tom izvješću navedeni su i razlozi i prijedlozi kako riješiti probleme na tom području. Mi te prijedloge podržavamo. I na kraju, članice odnosno i članovi kluba Hrvatske narodne stranke će podržati ovo izvješće. Hvala.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Sabora. Gospodo predstavnici HCR-a i ministarstva. Dozvolite da kažem i ja nekoliko riječi povodom ovog 10. čini mi se po redu Izvješća o radu Hrvatskog centra za razminiranje u njegovoj sada ćemo reći 12.-toj godini postojanja. Rekao bih da se na neki način u ovih 10 godina ujednačila zapravo razina naših primjedbi na ova izvješća koja su, koliko me sjećanje služi, uvijek bila prihvaćena kao dobra, korektna, pregledna i koja su pokazivala zapravo da je u području organiziranja minskog djelovanja Hrvatska vjerojatno dosegla jednu od najviših razina u rješavanju ovih problema u svijetu i to u onoj mjeri da naša organizacijska znanja i iskustva poslove koji se neposredno vežu za rješavanje minskog problema, a nisu sami poslovi razminiranja smo doveli do mjere da možemo na neki način suportirati, pomagati i ostale zemlje u svijetu koje imaju minski problem, a možemo u budućnosti možda upravo ta znanja i iskustva koristiti kao svojevrsni izvozni proizvod Hrvatske. Isto tako konstanta je ovih naših izvješća, ovih naših primjedbi na ova izvješća i neprestano zapravo zazivanje veće brige i odgovornosti države, pa i izdvajanja više sredstava iz samog državnog proračuna, ali i drugih mogućih izvora financiranja, kako bi se minski problem u Hrvatskoj riješio što je moguće prije. Sjećam se 2002. godine, kada sam preuzimao centar, savjet predsjedanja savjetom Centra za razminiranje da smo još uvijek baratali sa nekih tisuću i 300 četvornih kilometara minski sumnjivog prostora. U ovih 10-ak godina, evo iz izvješća koje imamo sada pred sobom razvidno je da je taj minski sumnjivi prostor negdje pao ispod 200 kilometara, ispod nešto manje od 900 kilometara, ali iz ove perspektive jer razvidno da ako se istim tempom nastavi razminirati Hrvatska, onda će nam trebati još barem dva puta toliko vremena ako je trećina tek sada riješena, onda će nam trebati barem dva put toliko vremena koliko smo već utrošili, to znači minimalno 20, ako ne i 25 godina da Hrvatsku potpuno oslobodimo ove velike opasnosti, ove podmukle ubojice koje vrebaju na naše sugrađane u svim onim dijelovima, u 12 županija koliko mi se čini u Hrvatskoj koje su još uvijek, se susreću s minskim problemom. Iz ovoga izvješća je vidljivo nekoliko stvari koje su pozitivne. Pozitivno je da su svi planirani, sva planirana financijska sredstva doista i realizirana, dakle da nije bilo unatoč i ozbiljnim poremećajima u financiranju različitih sektora, da se to nije odrazilo na područje financiranja poslova razminiranja, pa niti kada je riječ o najvećem izvoru prihoda, to je državni proračun Republike Hrvatske. Ono gdje smo zabilježili stanoviti podbačaj jesu donacije, ali o tome ću reći nekoliko riječi kasnije. Isto tako čini mi se da je postavljen, uspostavljen dobar balans kada je riječ o teritorijalnoj raspoređenosti poslova razminiranja po svim našim županijama, istina te količine razminiranog prostora variraju u odnosu jedan naprema 7 čini mi se, jer prošle godine Osječko-baranjska županija sa 9 i po milijuna četvornih metara daleko prednjačila u odnosu na ostale županije, kao i Vukovarsko-srijemska, ali kada se pogleda struktura prostora koji se razminirao, a riječ je pretežito u tom dijelu u oranicama koje su nešto manje zahtjevne da tako kažem za razminiranje od nekih drugih dijelova, onda se može razumjeti ta veća zastupljenost ovih županija u razminiram površinama. Ja bih posebno izdvojio nešto što eto čini razlog za zadovoljstvo ljudi koji 20 godina nisu mogli pristupiti svojim kućama i posebno skrećem pozornost na površine okućnica i naseljenih kuća koje su stvarale ogroman problem za život i za povratak ljudi u svoje kuće u nekim dijelovima Hrvatske čija imena još uvijek zvuče i podsjećaju na vremena rata, jer su bila na crti, prvoj crti bojišnice, veseli me da je naselje Sunja sada lišena minske opasnosti, to je doista rekao bih veliki praznik za sve mještane Sunje, ali je dobro vidjeti da su i Kusonja i Španovica u gradu Pakracu koje se nalaze u samom, gotovo samom središtu grada ili vrlo blizu, dobro nije baš, evo upozorava me kolega ali meni se čini da je to vrlo blizu, riješeno tog problema, kao što su i sela u kojima se očekuje veliki povratak, spominjem Glinsku Poljanu, Slanu itd. i u drugim dijelovima Hrvatske dakako. Rekao bih da je čini mi se uspostavljen nekakav i sada već uhodani obrazac dodjele poslova razminiranja i da ovih 29 tvrtki upravo vjerojatno sukladno svojim kapacitetima i svojim mogućnostima participiraju i nemam ili nismo mi bar kao javnost imali informacije da je tu bilo kakvih problema vezanih za dodjelu tih poslova razminiranja. Dobro je također i to što još uvijek hrvatske tvrtke koje javna poduzeća nisu odustala od svojega participiranja u dijeljenju troškova razminiranja, naročito spominjem Hrvatske vode koje su također uložile značajna sredstva u ovoj godini, te naročito Hrvatske šume koje sa 35, 36 milijuna kuna čine, imaju značajan udio u participaciji dakle tih ukupnih sredstava za razminiranje u Republici Hrvatskoj. Rjeđe o tome govorimo, ali nije loše, barem kad se raspravlja o ovom izvješću podsjetiti da mimo ili dalje od očiju javnosti postoji čitava jedna mreža djelatnosti koje pokreće Hrvatski centar za razminiranje, a tiče se rješavanja problema minskih žrtava, edukacije djece u minski pogođenim područjima, edukacije od opasnosti od mina koje se mogu, koje su iskazane ovdje, koje se mjere doista desetinama aktivnosti kao i veliku važnost, veliku važnost koju HCR poklanja označavanju minski sumnjivog prostora što mi se čini da je u datoj situaciji uz ograničena sredstva doista najbolji oblik preveniranja mogućih smrtnih ishoda i ranjavanja. Ima jedno pitanje, možda je to naprosto koincidencija, možda je to slučajnost, ali me brine da od 7 ukupno stradalih čak je 5 s područja Sisačko-moslavačke županije. Prvenstveno mislim na grad Petrinju, 4 u Petrinji, 1 u Sisku, 1 u Osijeku, 1 u Plitivčkim jezerima. Nije li to možda signal vama u HCR-u da dadete prioritet tim područjima gdje očigledno je veća koncentracija ljudi, gdje postoji veća, kako bih rekao, opasnost da se ljudi ozlijede pa da se to kod planiranja također uzme u obzir. Ako je Kotor šuma problem i u njoj se stradava onda tu Kotor šumu treba staviti u nekakav prioritet jer se ona nalazi doista između dvaju gradova, u jednom gusto naseljenom području između Siska i Petrinje. I taj prostor treba što je prije moguće osloboditi jer ljudski život doista nema cijene. 7 incidenata je točno na razini onoga što smo imali prošle godine. Hvala Bogu, daleko je to od onih vremena s kraja '90-ih kada smo desetinama brojili minske žrtve, 90, 80, 70 itd. Daleko smo od toga, ali teško je podnijeti, teško je podnijeti vijest da i danas dakle, 20 godina ili 15 godina nakon rata još uvijek ljudi stradavaju od mina, ostaju bez dijelova svojega tijela ili bez života. To je doista, rekao bih, krajnje frustrirajuće za sve nas. I sada nešto što me je posebno začudilo i ja bih bio sklon tome vjerovati da je riječ o naprosto previdu Ministarstva financija, a ne svjesno učinjenoj greški. Naime, ovdje smo svake godine zazivali i zagovarali što je moguće stabilnije financiranje. Ja sam već i sebi pomalo dosadan svojim prijedlozima i zahtjevima da se osigura stabilan izvor financiranja u smislu određivanja postotka od 0,4% državnog proračuna koji će se odrediti za razminiranje i koji će jamčiti da će se ta sredstva i kod planiranja moći sasvim sigurno osigurati i kontinuitet rada i tvrtki itd. Ta sigurnost bi puno značila u cijelom ovom poslu i ona bi sasvim sigurno pripomogla i kvaliteti i bržem razminiranju Hrvatske. Dakle, ovdje u Saboru često puta smo čuli i to je opće mjesto da je razminiranje prvorazredni interes RH koji je prošle godine doveden ozbiljno u pitanje. Pa reći ću o čemu se radi. Naime, prošle godine, mislim da je to bio 7. ili 9. mjesec, ne sjećam se, izmijenjen je Zakon o porezu na dodanu vrijednost kojim su sve donacije, osim zemalja s kojima Hrvatska ima ugovor, a riječ je, kad gledamo zemlje donatore, o Njemačkoj, Americi i Švedskoj, sve druge donacije su isključene iz one grupe donacija na koje se ne plaća PDV. I sad smo došli u jednu apsurdnu situaciju. Apsurdnu situaciju da ove godine od 01.01.2010. godine izmjenom čl. 13. stavka 1., točka 5. Zakona o PDV-u koji je prestao važiti oslobađanje od plaćanja PDV-a za isporuke dobara i usluga u tuzemstvo osim nafte, naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića itd., se dakle oslobađaju, dakle prestaje oslobađanje od plaćanja PDV-a za sve te namjene i za sve te institucije. Drugim riječima, konkretno u ovoj godini u kojoj je, u 2009. je bilo 15% manje inozemnih donacija nego 2008. I to će se nažalost, vjerojatno kako vrijeme bude odmicalo i dalje biti trend. Ove godine plaćanjem 23% PDV-a npr. samo na donacije Vlade Japana i donaciju Kneževine Monako u iznosu od 114 tisuća 163 eura, dakle na tu donaciju, HCR mora platiti, ne iz tih sredstava koja su donirana nego iz svojih proračunskih sredstava ovaj iznos bi se moglo razminirati 115 tisuća četvornih metara. Zbog toga će klub SDP-a uz ovo izvješće predložiti zaključak da se taj članak u Zakonu o PDV-u hitno promijeni, da se hitno promijeni jer ja vjerujem da je riječ o greški i da nije postojala namjera predlagatelja da ga u tom smislu onemogući ili destimulira donacije Hrvatskoj za razminiranje.
Hvala. Klub zastupnika HDSSB-a, gospodin zastupnik Boro Grubišić. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Nema replike na klub. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Što ste napisali? Samo trenutak jedan. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ispravit ću netočan navod gdje je kolega rekao da se naselja Kušen i Španovica nalaze u samom centru grada Pakraca, odnosno jako blizu. Nije baš tako, nalaze se na udaljenosti od 2 do 8 km od grada Pakraca na državnoj cesti prema Požegi i evo prošle godine je razminirano dosta površina poljoprivrednih upravo u tim naseljima. Ipak dobro je ovdje spomenut da je razminiranje pomaknuto od centra grada Pakraca, odnosno završeno. I podsjetiti da su minska sumnjiva područja i minska polja bila uz samu ogradu dječjeg vrtića u Pakracu, uz bolnicu u Pakracu i uz velike napore i HCR-a i značajna sredstva državnog proračuna sve je veće područje koje je čisto od mina na području našeg grada. A nadam se da ćemo uspjeti zajedno povući još veća sredstva iz pretpristupnih fondova i što brže razminirati preostalih 55 kvadratnih kilometara na području grada Pakraca minski sumnjivih područja. Hvala.
Kolega Grubišić izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče i gospodine Jungwirth. Neko jutro smo vas gledali u emisiji "Dobro jutro Hrvatska" pa smo već neke informacije dobili od vas, ali u svakom slučaju za ovakav materijal sam se prijavio za raspravu, jer je to zaista tematika koja je kako netko reče od prvorazrednog interesa za Republiku Hrvatsku. Naime, razvidno je da je preko 800, dakle blizu 900 kvadratnih kilometara Republike Hrvatske minsko sumnjivo područje ili je zagađeno minama. Kada uzmemo ukupno površinu Republike Hrvatske onda je to još uvije blizu 2% ukupne površine Republike Hrvatske. I zaista je prvorazredni interes s obzirom na broj stradalih od mina, ove humane strane u proteklom razdoblju, a evo i broj stradalih, ozlijeđenih, teško ozlijeđenih ili poginulih u prošloj godini kojih je bilo prema ovom izvješću koje je ovdje priloženo. Dakle, zanimljivo je i to kada već spominjem to izvješće o broju stradalih na području Republike Hrvatske da je to zaista kako je rekao kolega Vidović na području Petrinje od ukupno 7 stradalih da je to 4 i jedan na području Siska pet. Jedan teško ozlijeđen je bio na području Osijeka, a jedan smrtno stradao na području Plitvičkih jezera. Nažalost ta crna bilanca se nastavlja, na kraju krajeva to je posao koji je vrlo riskantan, vrlo odgovoran. I onda kada uzmemo ovu cijenu, prosječnu cijenu razminiranja od 8,18 kuna po kvadratnom metru, onda mi zaista padaju na pamet različite cijene različitih drugih usluga koje su plaćene ili koje se pogađaju po razno-raznim nabavama i vrstama nabava u Republici Hrvatskoj u lokalnim upravama, regionalnim samoupravama koje su zaista, pa onda kada to uspoređujemo onda su zaista ova cijena razminiranja po kvadratnom metru zaista pomalo neću reći smiješna. U jednom gradu u Slavoniji je bila plaćena po jednoj ambroziji pola kune iščupanoj ambroziji, stabljici ambroziji. Pa onda kada vidite da za 16 iščupanih ambrozija dobijete jednako kuna koliko i za jedan kvadratni metar razminirane površine, onda je to smiješno. Pogotovo kada se uzmu u obzir i one druge usporedbe sa farbanjem tunela, kojega svi Hrvati samo jedno žele, žele farbati tunele, kaže naš bećarac u Slavoniji. Tako da se pitam, pitam se koliko je u korelaciji, koliko je u odnosu cijena razminirane površine od 8,18 kuna po kvadratnom metru u odnosu na kvalitetu rada i u odnosu na treću komponentu a to je sigurnost djelatnika. Jasno da kada postoji 29 tvrtki koje sudjeluju u razminiranju koje su pri Hrvatskom centru za razminiranje dobile svoj dio posla, prema udjelu koji je napisan na stranici 15, pa sam se malo raspitao i o tom udjelu i odnosu između pojedinih firmi. Čak sam dobio informaciju da neki podaci o razminiranoj i pretraženoj površini pa i nisu točno ovdje navedeni. Neću sada govoriti ime firme, iako to mogu poslije reći, tako da tih 29 tvrtki koje su ovdje narečene, napisane su izvršile planirano razminiranje u odnosu 100%-tnom iznosu za prošlu godinu. Međutim, kada gledamo tablice koje govore o razminiranim površinama minski sumnjivim površinama po županijama, onda vidimo određene razlike. Ne želim dijeliti i uspoređivati površine županije itd. ali je razvidno da je u Brodsko-posavskoj županiji jedan podbačaj od oko 11,5%. Dakle realizacija je 88,5% za Brodsko-posavsku županiju. Kada čitamo objašnjenje u svezi toga, jer znamo da Brodsko-posavska županija također spada u jednu od visoko zagađenih županija minsko-eksplozivnim sredstvima, pogotovo u općini Dragalić, u naseljima Gorice, zatim Gornji Bogićevci, zatim ... u općini Okučani i šuma Prašnik u općini Stara Gradiška. I onda u tom objašnjenju zbog čega je to smanjenje planiranoga za 2009. piše točno da je izvršenje plana umanjeno zbog projektirane površine. Ovdje ću vas zamoliti da mi kažete tko je odgovoran da nije projektirana površina koja je planirana za Brodsko-posavsku županiju u 2010. godini? Jeli to Hrvatsku centar za razminiranje ili pak se radi o lokalnoj i regionalnoj samoupravi koja je vjerojatno trebala izvršiti projekciju koje treba razminirati. Brodsko-posavska županija od ukupno razminiranih 37 kvadratnih kilometara, ne bih govorio o milijunima kvadratnih metara, jer je to zaista teško govoriti o milijunima kvadratnih metara razminirane površine. Mislim da je zgodnije govoriti u kvadratnim kilometrima. Dakle, za prošlu godinu kako ovdje piše ukupno je razminirano i vraćeno u uporabu 37 kvadratnih kilometara, od čega Brodsko-posavska županija ima da kažem sudjeluje sa 1,12 kvadratnih kilometara. Dakle od 37 kvadratnih kilometara, samo 1,12 kilometara kvadratnih otpada na Brodsko-posavsku županiju. Nadalje, u svakom slučaju je pohvalno, a ne bih gledao nekako ljubomorno na površine koje i izvršni plan za 2009. godinu u Vukovarsko-srijemskoj županiji gdje je taj plan prebačen da kažemo po starinski dakle 157% pa i u Šibensko-kninskoj županiji sa 122%, evo i Osječko-baranjska 111%, 70. Kada se radi o financiranju razminiranja i ovoj, dakle kada uzmemo srazmjer financiranja razminiranja i broj razminiranih broj km2 ili milijuna m2 razminiranih površina, onda zaista se bojim da ova 2019. godina koja je zacrtana kao godina u kojoj će Hrvatska biti očišćena od mina, neće biti dakle to neće biti naš doseg iako bismo svi voljeli, pa makar se radi još o naših budućih 9 godina da se to zaista završi da Hrvatska može biti proglašena zemljom sigurnom od mina i minsko-eksplozivnih sredstava. Netko je računao ovdje da bi to trebalo još 24 godina ako idemo ovim korakom. Što se može učiniti, upravo je dakle financiranje glavni razlog da se možebitno ubrza postupak razminiranja, zaposlimo onda još više djelatnika od onih 623 pirotehničara i ostalih, da bi Hrvatska dosegnula 2019. godinu kao zemlja koja je potpuno slobodna i sigurna od minsko-eksplozivnih sredstava. Uz jasno financiranje iz državnog proračuna postoje također i zajmovi i donacije, ne samo za isključivo rad onih ljudi na terenu nego i provođenje preventivnih akcija i tu je već zaista bogata aktivnost u svezi edukacije o opasnostima od mina i zaista je ta aktivnost vrlo, vrlo raširena, vrlo bogata i mislim da i tome možemo zahvaliti dobar dio dakle smanjenja broja stradalih u odnosu na one protekle ranije godine jer znamo da Centar za razminiranje Hrvatske postoji već evo 12 godina. Kako se domoći sredstava, kako namaći sredstva? I evo gospodin Davorko Vidović je rekao da je zaista da li je omaškom, dakle greškom, ne vjerujem da se radi o nekakvoj bešćutnosti prema ovom problemu hrvatske Vlade i ministra Šukera, ovaj PDV na donacije zaista u svrhu razminiranja bi zaista trebalo razmotriti i pokušati da se to ne primjenjuje na ova sredstva koja idu iz donacija, a za razminiranje. Slično se događa i kada gledamo na televiziji akcije ili pozive za pomoć za bolesnu djecu, za pomoć pa onda imate cijenu na ekranu koja kaže poziv 5,50 kuna plus PDV. Zaista je to jedna slična situacija kao i ovdje kada se na donaciju za razminiranje uzme 800 tisuća kuna ili 114 tisuća eura, koliko je iznosio PDV na donacije koje je već kolega prije mene naveo, dakle 800 tisuća kuna ili 114 tisuća eura. Prema tome, to je jedna mogućnost, ne tako ni velika, ali u svakom slučaju je ipak svaka kuna, svaki euro za ovu svrhu za dakle koja je od prvorazrednog interesa za Republiku Hrvatsku vrlo značajna, a pogotovo za Slavoniju i Baranju, za pet slavonskih županija koje imaju više od ukupno 40% nerazminiranih površina u odnosu na cjelokupnu nerazminiranu površinu u Republici Hrvatskoj. Pogotovo to govorim stoga što se radi o oranicama, šumama, dakle mogućnostima i ekonomske, gospodarske eksploatacije tih površina. U svakom slučaju uvijek se izvješće usvajalo, uvijek je bilo vrlo pregledno, a u nadi da će se povećati izdvajanja i donacije za ovu svrhu, dakle svrhu humanitarnog razminiranja Republike Hrvatske nema razloga da ovo izvješće i ne usvojimo uz evo dobronamjerne prijedloge i u dobroj vjeri da ćemo nešto još i u tom smislu zajedno napraviti. Hvala vam lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospodin zastupnik Petar Mlinarić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Završetkom Domovinskog rata na području Vukovarsko-srijemske županije, pored ratom razrušenih naselja, velike materijalne štete, javio se problem miniranosti i minsko sumnjivih prostora. Prve su procjene oko 157 km2 ili 15 tisuća 700 hektara. Iste se odnose na poljoprivredno zemljište, šumske površine, infrastrukturne objekte, komunikacije, livade i pašnjake. Prve poslove humanitarnog razminiranja i pretraživanja obavljali su djelatnici Hrvatske vojske i policije. Godine 1998. osnovan je Hrvatski centar za razminiranje sa sjedištem u Sisku. Nakon osnivanja centra svi poslovi vezani za problematiku humanitarnog razminiranja, pretraživanja prelaze u nadležnost osnovnog centra. Osnivaju se i komercijalne tvrtke za poslove humanitarnog razminiranja i pretraživanja koje se opremaju potrebnom tehnikom, ljudstvom kako bi poslovi bili kvalitetni i učinkoviti. U prvim godinama poslovi su bili usmjereni na kuće, okućnice, komunikacije i infrastrukturu kako bi povratak prognanika bio siguran i učinkovit. Paralelno se izvode i radovi razminiranja i pretraživanja na poljoprivrednim i šumskim površinama. Veličina izvršenih godišnjih radova uvjetovano je izvorima financiranja ovih poslova. Financiranje razminiranja vrše se sredstvima državnog proračuna, donacijama humanitarnih organizacija, donacijama vlada, institucijama raznih zemalja svijeta koje su spremne uložiti vlastita sredstva za rješavanje problema miniranosti, kako u cijeloj Republici Hrvatskoj, tako i u Vukovarsko-srijemskoj županiji. Svake godine Vukovarske-srijemske županije donosi svoje planove razminiranje koji nakon određene procedure idu u realizaciju u veličinama za koje su osigurana financijska sredstva. Radovi na humanitarnom razminiranju i pretraživanju sustavno se odvija u Vukovarsko-srijemskoj županiji. U prethodnim godinama veličine površina obuhvaćene poslovima razminiranja bile su različite, ali u prosjeku od oko 280 hektara godišnje bilo poljoprivrednih ili šumskih površina p razminiranja i pretraživanja naknadnih spoznaja o nezagađenosti prostora minama metodama isključena prvobitna površina minsko sumnjivog prostora u našoj županiji. Sredinom mjeseca srpnja 2008. godine iznosi … [[Govornik se ne razumije.]] 79,1 ili kilometar kvadratni ili 7 tisuća 900 hektara koji obuhvaća 16 jedinica lokalne ili regionalne uprave i samouprave. 13 općina i tri grada, a to su Nijemci, Jankovci, Nuštar, Bogdanovci, Jarmina, Ivankovo, Markušica, Trpinja, Vrbanja, Tordinci, Privlaka, Gunja i Drenovci, te gradovi Vukovar, Potok, Vinkovci. Na poslovima humanitarnog razminiranja i pretraživanja od osnivanja HCR-a 1998. godine na području Vukovarsko-srijemske županije do sada je odrađeno 308 projekata, te je zajednici vraćeno na korištenje 3 tisuće 544 hektara zemljišta šuma, okućnica, objekata, infrastrukture. U poslovima koji su do sada odrađeni pronađeno je 12 tisuća 642 ubojita sredstva. U strukturi minsko sumnjivih površina veći dio predstavljaju šumska područja 55%, od ukupne površine, dok poljoprivredne površine sudjeluju sa 45%, a ostalo čine livade, neobradive površine i mali postotak objekata infrastrukture. Poljoprivredno zemljište, državno vlasništvo, 2 tisuće 310 hektara, privatno vlasništvo tisuću 240 hektara, sporazum su potpisali i Ministarstvo poljoprivrede, šumarska i vodnog gospodarstva, Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost, Fond za razvoj i zapošljavanje, Hrvatske šume, Hrvatska elektroprivreda, Hrvatska pošta, Adria grupa, i Privredna grupa, financijska sredstva donirale su još Hrvatska katolička misija iz … [[Govornik se ne razumije.]] 15 tisuća eura, Hrvatska … [[Govornik se ne razumije.]] zajednica iz Australije 20 tisuća kuna, vojni ataše iz Veleposlanstva Njemačke i Italije 15 tisuća 740 kuna. Pored ovih prikupljenih financijskih sredstava fond je potpisao i memorandum o razumijevanju, o udvostručavanju sredstava 3 milijuna kuna s međunarodnom fondacijom za razminiranje i pomoć žrtvama mina ITF-a sa sjedištem u Ljubljani ukupno 9 milijuna 625 tisuća kuna. Sredstva udvostručena putem … [[Govornik se ne razumije.]] Vlade SDA-a sveukupno sa Vukovarsko-srijemskom županijom su 12 milijuna i 625 tisuća. Ovo je jedan od pozitivnih primjera suradnje Vukovarsko-srijemske suradnje sa Vladom Republike Hrvatske, lokalnim i međunarodnim zajednicama. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospodin zastupnik Davor Huška.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo kad je kolega Mlinarić ovako fino nabrojio sve moguće izvore financiranja od državnog proračuna, donacija, ovog jednog izvanrednog primjera i cijelog niza jedinica lokalne samouprave, na području Vukovarsko-srijemske županije, evo spomenut ću i naše aktivnosti na području Požeško-slavonske županije, gdje su najveće površine zahvaćene minama upravo na području zapadne Slavonije, bojišnice zapadne Slavonije, gradova Pakraca i Lipika, je ostalo više od 60 kilometara kvadratnih nerazminiranog područja i gdje se i mi kao i ostali gradovi i općine okrećemo različitim izvorima financiranja, posebice donatorima gdje imamo izvanrednu suradnju sa predstavnicima HCR-a, praktično dovode nam u naše dvorište donatore iz Europe pa i cijelog svijeta koji su spremni pomoći na različite načine u razminiranju u toj humanoj aktivnosti i na području naše županije, a evo čujem od kolege Mlinarića slično je i na području Vukovarsko-srijemske županije. No ubuduće kako bi htjeli i a hoćemo ubrzati ovaj rok koji je dan ovdje da razminiramo cijelo područje Republike Hrvatske, morat ćemo se okrenuti europskim fondovima, predpristupnim sredstvima i to treba krenuti inicijativa i od gradova, općina, naravno opet uz jedan kvalitetan suport HCR-a koji imamo na raspolaganju, da što više sredstava osiguramo iz predpristupnih, pristupnih fondova Europske unije, kako bi ovaj rok da cijela Hrvatska bude bez mina, da cijela Hrvatska bude razminirana, pa tako i gradovi Pakrac, Lipik, sve dok Vukovarsko-srijemske županije bude što kraći. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Petar Mlinarić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega se osvrnuo upravo na ove dijelove bivšeg okupiranog područja. Ja bih se isto osvrnuo da za Vukovarsko-srijemsku županiju gdje je veliki dio bio pod minama, ali evo svake godine čuli ste da jedan dio sve manje i manje i Hrvatski centar za razminiranje i cijela Hrvatska i hrvatska Vlada poduzimaju sve da što prije nestanu mine iz naših polja, a osim toga i Vukovarsko-srijemska županija kolega je spomenuo projekte, užurbano radi projekte da što više i maksimalno izvuče iz europskih fondova da ne bi sredstva ostala da se što prije i Hrvatska očisti od mina. Hvala lijepa.
Hvala. U 10 i 39 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Goran Heffer. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, gospodine ravnatelju Hrvatskog centra za razminiranje. Evo poput moga prethodnika uvaženog zastupnika gospodina Mlinarića, naravno da ću i ja se osvrnuti na Vukovarsko-srijemsku županiju, budući da prije svega smo zastupnici svojih sredina, a problem razminiranja je problem cijele Republike Hrvatske ali prije svega problem područja raznih zbivanja Vukovarsko-srijemska županija je po tome naravno u posebnoj poziciji. Meni je, najprije ću reći ovako, drago kad vidim da unatoč recesiji i krizi možemo reći ovako generalno da je ono što je planirano premašeno za određeni postotak. Ovog puta, dakle u Vukovarsko-srijemskoj županiji za 2,7%. Dakle, pokazuje se da i kad je kriza se nešto može napraviti iako bih naravno bio još zadovoljniji da je taj postotak još bolji. Naime, kao što smo već čuli negdje od 1998. kad su zaista postali poznati podaci o minsko sumnjivom prostoru u Vukovarsko-srijemskoj županiji je preko 12 tisuća hektara od čega je više od pola šumskih površina bilo zagađeno minama. Za područje Vukovarsko-srijemske županije i pitanje poljoprivrednog zemljišta i pitanje šumskih površina je prioritetno pitanje jer to su naprosto djelatnosti kojim se najviše i bave ljudi u tim područjima. Dakle, najviše se bave poljoprivredom, a eksploatacija i korištenje šumskog potencijala je u svakom slučaju isto tako, da ne kažem jednako ili nešto manje, važno poput poljoprivrede. Što se tiče 2009. godine mi smo evo prije nekoliko dana i na županijskoj skupštini imali točku dnevnoga reda koja se ticala Izvješća o stanju u razminiranju, a prije nekih mjesec dana smo se evo vidjeli i u Vukovaru na prezentaciji ITF-a, dakle Međunarodne fundacije za razminiranje i pomoć žrtvama mina iz Ljubljane i potpisivanju jednog, rekao bih, dobrog sporazuma o daljnjem financiranju poslova razminiranja na području Vukovarsko-srijemske županije. Što se tiče samih podataka iz ovoga izvješća je dakle vidljivo da je planom za 2009. godinu za područje Vukovarsko-srijemske županije bilo predviđeno humanitarno razminiranje i pretraživanje negdje nešto više od 560 hektara. Ja ću koristiti ove jedinice budući da ljudi koji žive na području Slavonije se lakše snalaze u hektarima nego u milijunima kvadratnih metara i sličnim jedinicama. A razminirano je dakle negdje 575,6 hektara ili kao što rekoh oko 2,7% više od planiranoga. No, kad u to uključimo i opći izvid i isključenih još 816,8 hektara dakle ukupno sa razminiranim površinama to je negdje oko 1392,4 hektara. Ukupno je u 2009. odrađeno 32 projekta za što je utrošeno oko 58 milijuna kuna. Naravno da su poljoprivredne površine i dio šuma najviše zastupljene i ono što je za nas iz te županije ohrabrujuće jeste da je to evo preko 20% ukupnih razminiranih površina na razini RH za tu 2009. godinu. Također je ohrabrujuće to da Vukovarsko-srijemska županija zaista zauzima određenu poziciju, određeno mjesto koje rekao bih i zaslužuje u takvim poslovima pa je u 2009. godini nalazila se dakle na 2 mjestu iza naravno najzagađenije županije Osječko-baranjske s udjelom od oko 15% angažiranih sredstava osiguranih za ove poslove na području RH. No, kad govorimo o sredstvima onda u svakom slučaju najviše sredstava je iz Državnog proračuna RH. Nešto je sredstava donatora, kao što rekoh vidjeli smo na ovoj prezentaciji ITF-a kako to sve izgleda. Nešto je iz javnih poduzeća, europskih i drugih vlada ostalih svjetskih zemalja itd. Na kraju, dakle 2009. godine u Vukovarsko-srijemskoj županiji ostalo je još oko 5600 hektara minski sumnjivog prostora. Što znači da se od onoga početnoga, od onih početnih površina smanjio minski sumnjivi prostor na oko 46%. Naravno, u tome svemu dominiraju šumske površine sa preko dvije trećine te ukupne površine. Ono što sam i prošle godine raspravljajući u okviru ovog izvješća istaknuo ponovit ću, a to je za istaknuti je Fond za razminiranje Vukovarsko-srijemske županije koji je 2007. godine formiran sa osnovnim ciljem da se maksimalno pomogne proces razminiranja na području Vukovarsko-srijemske županije. Dosada je to rezultiralo donacijama, budući da se on prije svega financira donacijama od nekih 14 milijuna kuna i s time je razminirano gotovo 138 hektara površine Vukovarsko-srijemske županije. Ono što smo evo mi na županijskoj skupštini konstatirali da nas ne zadovoljava, dakle vijećnike iz Vukovarsko-srijemske županije, to je da u 2009. godini nije bilo uplata u fond, odnosno ono što je trebalo biti u 2009. nešto je uplaćeno u 2010., ali naravno da dinamika toga je nešto što bi veselilo svakoga od nas tko je iole zainteresiran za to područje. Također, onaj dio koji nas ohrabruje iz Vukovarsko-srijemske županije to je da smo prema stanju minsko sumnjivih površina gdje smo se krajem 2009. godine nalazili na 7 mjestu prije nekoliko godina smo bili na 4. Dakle, odmiče se to, odnosno čisti se Vukovarsko-srijemska županija i to je ono što u svakom slučaju ohrabruje. Trenutno je na području županije još nekih 16 jedinica lokalne samouprave obuhvaćeno ovom problematikom. Posebno je za istaknuti općine Nijemci, Stari Jankovci, Nuštar, Tordinci i naravno grad Vukovar kao središte još uvijek minski sumnjivih površina. Dinamika se odvija na takav način da pokazatelji kazuju da bi negdje do 2014. godine trebale biti razminirane i pretražene sve poljoprivredne površine, a do 2016. i preostale šumske površine. Ali ono što je problem jeste da je procjena da je za to potrebno oko 250 milijuna kuna. I samo ću se na kraju vratiti na rad Fonda za razminiranje, odnosno na način financiranja, dakle na prikupljanje donacija. U jednoj od rasprava, ranijih ne danas, dakle negdje početkom ove godine je istaknuto da je u 2009. godini su tvrtke u većinskom vlasništvu države ili kako mi obično kažemo javne tvrtke na donacije utrošile oko 92 milijuna kuna. Preko 50 milijuna kuna, dakle preko 53 milijuna kuna je otišlo na financiranje sportskih klubova, saveza itd. Primjerice više od pola toga je tvrtka Croatia osiguranje. Ja bih bio presretan a vjerujem i sve ostale kolege kada bi nešto iz tih donacija vidjeli u jednom pozamašnijem obliku i u okviru Fonda za razminiranje Vukovarsko-srijemske županije ili u okviru Hrvatskom centru za razminiranje dakle za cjelovitu djelatnost razminiranja. I apeliram na one koji imaju mogućnost utjecaja na te ljude u javnim tvrtkama da obrate pažnju na takav jedan pokazatelj koji za ovu humanu djelatnost nije dobro pokazano. Hvala vam lijepo.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni tajniče i direktore, ravnatelju. Pa kolega je spomenuo Heffer da upravo razminiranje poljoprivrednih površina je prioritet za županiju iz koje je on. Mislim da je to posebno značajno i naglašeno također i u ovome izvješću da je to vezano za Osječko-baranjsku županiju. I mislim da je podatak koji je vezan da je 111% realizacija u odnosu na planirano za Osječko-baranjsku županiju sigurno ukazuje da upravo je taj prioritet razminiravanja poljoprivrednih površina u najvećim dijelu realiziran upravo u tom području. I sami podaci vezano za čišćenje u Osječko-baranjskoj županiji poljoprivrednih površina ukazuju da se krenulo prema tome, a to znači oslobađanju tih površina od mina, jer upravo smatram da i zemljišta kategorija zemljišta koja se čiste su vrlo kvalitetna i oni kao takovi su značajni za razvoj poljoprivrede u Osječko-baranjskoj županiji. Upravo i mogućnost koja postoji, a to je uključivanje tih oranica u ekološku proizvodnju jedan je od momenata i potvrde da to treba nastaviti. I sama Osječko-baranjska županija donijela je odluku da je županija slobodna od GMO-a. prema tome, mješavina odnosno takovog zemljišta, takovog čistog zemljišta i ovakovih odluka sigurno dovodi do toga da će to zemljište biti kvalitetno iskorišteno i da upravo to zemljište će biti na najbolji način upotrebljeno za nove proizvode. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Heffer.
Hvala lijepa uvaženi kolega Bodakoš. Naravno mi koji dolazimo iz Slavonije shvaćamo važnost poljoprivrednog zemljišta prije svega o čemu sam i govorio. Evo ja ću samo radi informacije reći preko 12 tisuća hektara koji su bili '98. kao što rekoh poljoprivredne površine su bile na 5 tisuća i 90 hektara i 42%. Sada 2009. od 5 tisuća 600 hektara u Vukovarsko-srijemskoj županiji poljoprivredne površine su tisuću 770 hektara ili 32%. Dakle, evidentan je taj trend bržeg razminiranja poljoprivrednih površina nego recimo šumskih površina. Na kraju krajeva evo i tablica 3. koju imamo ovdje u ovome izvješću pokazuje za Vukovarsko-srijemsku županiju gotovo 74% ukupno razminiranih površina u 2009. su poljoprivredne površine, a to je nešto u manjoj mjeri isto tako i slučaj u Osječko-baranjskoj županiji. Dakle, pitanje poljoprivrednih površina kao prioritet očigledno prepoznato i na razni tijela i organa koje se bave razminiranjem. Doduše nešto je lakše razminirati poljoprivrednu površinu nego šumsku površinu, ali vjerujem da će upravo taj segment biti čim prije razminiran i da će pružiti mogućnost kao što rekoste da više ne budu zagađene od mina, ali nisu zagađene od herbicida, pesticida i ostalih zaštitnih sredstava i da će slijedom toga i biti dobra podloga za razvoj ekološke poljoprivrede. Hvala lijepo.
Gospođa zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo problem minsko sumnjivog područja je sigurno kočnica razvoja raznih resursa, ali isto tako i mogućnost stradavanja. Pa evo spomenimo podatke o stradavanju od početka imamo tisuću 900 ljudi koji su stradalnici, od tih 460 su smrtnih slučajeva, od njih 59 pirotehničara. Moram spomenuti pirotehničare koji zapravo svakodnevno su u svakoj minuti svoga posla su u životnoj opasnosti. Koncentracija im ne smije pasti. Oni često kažu dok su u svom kvadratu da nemaju nikakvih lutanja misli. Međutim iz ovog izvještaja smo vidjeli da možemo zapravo naslutiti da zbog ograničenja novca sigurno će mine još dugo ostati prijetnjom i naravno stradanja, a isto tako zaustavljanja razvoja raznih resursa. Vidjeli smo iz ovoga izvještaja da iz državnog proračuna za 2009. godinu imamo 62%, zatim pravne osobe 16%, donacije 14%, 8% svjetski zajam, međutim to je za područje posebne državne skrbi. Isto tako je vidljivo povećanje cijene čak 5,1%. Prema tome, što se tiče državnog proračuna mislim da je to nedovoljno sredstava i da se ne može samo bazirati na to, a to je najveći postotak. Trebalo bi se okrenuti europskim fondovima. Evo kroz IPA programski okvir Hrvatskoj je do 2013. godine na raspolaganju 590 milijuna eura. Međutim, problem je što Hrvatska nije tražila uvrštenje razminiranja u prioritete, nego je razminiranje se zapravo pojavljuje kao podaktivnost u realizaciji nekog većeg projekta u sklopu kojeg je potrebno i razminiranje. I mišljenja sam zapravo da u narednom periodu a znamo koja nam je godina zadana u biti treba naći načina u veće uključivanje u europske fondove u rješavanju ovog problema. Jer ovakvim tempom koji smo do sada a čuli smo i iz izvještaja mojih prethodnika, vidjeli smo zapravo da treba puno veći broj godina. Što se tiče moje županije Dubrovačko-neretvanske županije, mogu izreći da u odnosu na druge krajeve, mogu izreći zadovoljstvo. Iz minsko sumnjivog područja isključeno je do ove godine zapravo i Župa dubrovačka i Ston. Evo imam podatke i za prvi dio 2010. godine da je razminirano 363 tisuće 255 m2. Ostaje znači dubrovačko primorje i općina Konavle. U dubrovačkom primorju ostaje još 2 milijuna 680 tisuća m2, odnosno u općini Konavle malo više. Međutim, najveći problem je zapravo ovog miniranog područja odnosno sumnjivog miniranog područja, to su u biti ta granična područja općine Konavle i prema Crnoj Gori i prema Bosni i Hercegovini. Isto tako znamo da su na tom području mogući i požari, bili su požari, mogući su požari, upravo zbog mina i nepristupačnosti tom području. Jedino tko može gasiti gore su kanaderi i tu zapravo imamo, ponovno se vraćam na fondove IPA jer imamo posebnu komponentu o prekograničnoj suradnji. Ona godina koja je zacrtana kao godina kada bi se trebala naša država razminirati, mislim pitanje je da li ćemo moći do tada ovakvim tempom i ovakvim financijskim sredstvima to postići. I ja se nadam da ćete razmisliti zapravo o primjedbi našeg predstavnika kluba koji je govorio u ime kluba o PDV-u na donacijama, da se zapravo taj PDV ne primjenjuje na ovakva sredstva jer sredstva od 800 tisuća kuna PDV koji je na to ubran, odnosno 114 tisuća eura nisu mala sredstva. Takva sredstva bi se trebala utrošiti u svrsishodnije odnosno upravo u ovu problematiku o kojoj danas govorimo. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Šimo Đurđević. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Poslovima razminiravanja u 2009. godini vraćeno je u uporabu površina od 62 tisuće km2 što je prebačen plan za 2009. godinu 101%. U 2009. godini ukupno je obavljeno 307 stručnih nadzora. Na 4247 kontrolnih uzoraka veličine 571 tisuća 134 m2. Također u istoj godini pronađeno je i uništeno kao što je već ovdje rečeno 3395 protupješačkih mina, 5576 protuoklopnih mina i 1180 raznih ubojitih, ali neeksplodiranih minskih sredstava. U ukupnom ostvarenju u 2009. godini potrebno je istaknuti da je u cijelosti uklonjena minska opasnost s područja gradova Biograda na moru, Zadra u Zadarskoj županiji, Slunja u Karlovačkoj županiji, Erduta u Osječko-baranjskoj županiji, Vojnića u Karlovačkoj županiji i što veseli također u 2009. godini izvršeno je razminiravanje ukupno minsko sumnjivog područja Nacionalnog parka Krka. I onda u ovom izvješću od stranice 5 nadalje slijedi opis ostvarenja po županijama što je po meni izuzetno kvalitetno učinjeno. Neću, kolegice i kolege, elaborirati svih 12 županija nego bi se vrlo kratko osvrnuo na moju Brodsko-posavsku županiju odakle i sam dolazim. U 2009. godini razminirano je 1 km2 u naseljima Dragalić, Gorice, to je općina Gornji Bogićevci, Žumberkovac u općini Okučani i dijelom sredstava Hrvatskih šuma u šumi Prašnik. Nešto sam htio reći i reći ću nešto o toj šumi Prašnik. Možda kolegice i kolegice niste znali, Prašnik je šuma u Općini Stara Gradiška jedinstven, posebni rezervat šumske vegetacije i jedinstvena prašuma u ovom dijelu Hrvatske gdje su na 53 hektara površine 1400 komada hrasta lužnjaka, bukve visine od 40 m, graba itd. Josip Kozarac je napisao "Tena", "Tri dana kod sina", "Slavonska šuma", ali je napisao i "Mrtvi kapitali". Ja uistinu smatram da je šuma Prašnik da su to mrtvi kapitali, da je to jedinstven park ovakve vrste vegetacije u ovom dijelu Europe i da kada budemo davali prioritete da uistinu taj jedinstven park, rezervat takve šume u ovom dijelu Europe gdje su hrastovi 2 do 3 m promjera, bukve 70 do 2 m promjera, ne mogu se eksploatirati, a možda bi bilo i dobro razminirati te površine i nasuti šumske puteve i to podsjetiti ili proglasiti posebnim parkom prirode iz razloga jer se nalazi u blizini parka Lonjsko polje. Što se tiče površina u Osječko-baranjskoj, Vukovarsko-srijemskoj županiji preporučam one poljoprivredne površine koje su u ovoj godini 2009. i ovo imaju prioritet da se požure sa razminiravanjem kako ne bi drveće, raslinje, kako bi morali razminirati kvadrat po kvadrat, a inače bi mogli u te površine ući sa strojevima gdje bi pretpostavljam takva vrsta posla bila daleko jeftinija. U ovom dijelu Hrvatske, poglavito vukovarskom području, znamo da je najkvalitetnija zemlja u ovom dijelu Europu pa zašto ne nekomu dati u koncesiju tablu od 12, 13, 20 hektara u koncesiju na 30-tak godina s obvezom da ju 1 do 2 godine razminira i plati to razminiravanje i kako tu tablu izore, podriva i posije kulturu. Jer u ovom dijelu samo nemojte zaboraviti posijati inače je vrlo plodna zemlja. Iz svega narečenog i ja ću podržati ovo izvješće. Hvala lijepa.
Hvala. Dvije replike. Prva gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Evo dobro ste kolega spomenuli da je uklonjena opasnost sa područja gradova Zadra i Biograda na moru. Već kad ste spomenuli ja ću reći da pred ovu turističku sezonu ukazati još jedanput da su sve turističke destinacije na području Zadarske županije čiste, da su sve komunikacije do turističkih destinacija također čiste, a ono što nije čisto, odnosno područje koje je zagađeno minsko eksplozivnim sredstvima da je po pravilima Hrvatskog centra za razminiranje označeno za točno tisuću 627 tabli upozorenja na području Zadarske županije. I još jedno, još jedanput ću spomenuti da je znači bez obzira što se na području Zadarske županije još uvijek nalaze minski sumnjiv prostor od 64 kilometra kvadratnog, a podsjetit ću znači nakon rata je bilo 800 kilometara kvadratnih, znači sveli smo te površine na 64 i imamo još prema procjenama HCR-a negdje oko 5 tisuća minsko eksplozivnih sredstava razasutih na području Zadarske županije, želim ukazati da je to područje znači čisto ili propisno označeno sa minsko eksplozivnih sredstvima. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Šimo Đurđević.
Hvala lijepa. Ja u svom obraćanju dakako nisam zbog vremena naglasio, dakako da mi je drago da su površine oko naselja imale prioritet i da je taj posao priveden kraju. Poglavito veseli i to da u našim turističkim mjestima i da je taj posao završen zbog sigurnosti osoba, građana i onih koji nam dolaze u Hrvatsku, no međutim opet ponavljam da ne bi zakasnili sa razminiranjem poljoprivrednih površina, da te površine ne bi prelazile iz šikare u šume i da ne bi pravili duplo veći financijski posao kod te vrste posla, preporučam da se površine, prednost imaju površine pod, poljoprivredna površina. Hvala lijepa.
I gospodin zastupnik Vlatko Podnar, replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega kad govorite o šumi Prašnik, zasigurno da je to onaj jedinstveni primjer šume hrasta lužnjaka u Hrvatskoj, u svijetu. Isto tako spomenuo bih i muški bunar, no međutim ovdje ste jednu krivu rečenicu upotrijebili da je spriječena eksploatacija u toj šumi. Budući da je to prašuma onda i služi za znanstveno istraživačke svrhe nema eksploatacije u tim dijelovima šume, međutim problem je onih drugih šumskih površina koje ste i ovdje napomenuli ali isto tako i u cijeloj Republici Hrvatskoj šumske površine gdje se gubi upravo zbog negospodarenja šumama gubi se kvaliteta tih šuma, gubi se prirast, a u konačnici gubi od toga svega i drvna industrija jer ne dobiva adekvatnu drvnu zalihu, odnosno drvnu masu koju može iskoristi, odnosno preraditi. Još jedan problem je što u šumama i na šumskom zemljištu postoji dosta toga koje su, površina koje su ograničene zbog sumnje u minsko eksplozivna sredstva i zato pozdravljam ovu odluku da se što više toga isključi pregledom i mislim da tu HCR a zajedno i sa Hrvatskim šumama ali i vjerojatno i savjetodavnom službom sve više će raditi i da će tih površina biti manje iz jednostavnog razloga zato što postoje nelogičnosti postavljanja mina na šumama i šumskom zemljištu pa se može to prije isključiti iz minski sumnjivih površina. Hvala.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Šimo Đurđević.
Dakako kolega da mi je poznato uz Prašnik muški bunar na Papuku, svakako razminirati ne eksploatirati ova 53,35 hektara ali dolaskom do toga, do tih površina puno treba razminirati i tu eksploatirati. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, pa ono što treba reći na početku je da je prvi plan razminiranja Hrvatske trebao Hrvatsku razminirati do 2010. godine, onda se to odgodilo i sada je po novom planu razminiranje odgođeno do 2019. godine. Ono što moram podsjetiti je da se nastavilo izdvajati sredstva za razminiranje, kao što je bilo u razdoblju od 2000. do 2003. godine, onda bi sigurno do 2010. godine pa neću reći kompletan plan razminiranja Hrvatske do 2010. godine bio ostvaren, ali ne bi imali ovako velikih problema kao što ih imamo danas. Evo do 2000., do 2003. godine novci za razminiranje su narasli od 200 na preko 342 milijuna kuna u samo toj godini, onda je u ovom kasnijem razdoblju taj novac otprilike negdje varirao na tom iznosu, ali da je istom dinamikom počelo, tj. bilo izdvajanje za razminiranje, tj. rast izdvajanja za razminiranje, Hrvatska bi već bila dobrim dijelom razminirana. No to nije glavni i primarni problem, glavni i primarni problem je što je u tom procesu do sada stradalo 300 ljudi, 300 ljudi je izgubilo svoje živote i ovo je primarni posao za Vladu. 300 stradali je važnije od gole stražnjice na turističkom spotu, to će se svi složiti, 300 ljudi je i poruka za turizam, za Hrvatsku kao turistički brend koja se želi u tom profilu profilirati. Mi ćemo kad uđemo u Europsku uniju, ja se nadam skoro, biti zemlja koja je na turističkoj karti najbliža našim srednjeeuropskim susjedima ali također zemlja koja ima 857 kilometara kvadratnih pod minskim poljima. U razvijenim zemljama računaju i koliko vrijedi jedan ljudski život pretočen u sve ono proizvodno što, čime on može doprinijeti u svojoj karijeri. Tako je npr. u Njemačkoj procijenjeno da jedan ljudski život u financijskoj slici kroz cijeli život vrijedi oko milijun eura, 300 poginulih u ovom procesu su pola iznosa koje je Hrvatska utrošila na i više od pola iznosa, 60% iznosa koje je Hrvatska uložila na razminiranje a to je 3,1 milijarda kuna. 3,1 milijarda kuna je velik novac, ali očito da nije bio dovoljan i da spriječi ove efekte ljudi koji su mogli biti produktivni, no na žalost više nisu s nama. Ono što fali ovom izvješću i način na koji je napisano je što je sve napravljeno od početka provedbe plana razminiranja. Izvješće je za 2009. godinu, no bilo bi bolje da obuhvaća dinamiku razminiranja kilometara kvadratnih, razminiranja po godinama. Tako bi dobili kompletniji uvid a mislim da je to za zastupnike u ovom Saboru puno, puno važnije. Hrvatski centar za razminiranje je od jedne institucije prerastao, po riječima mnogih, stručne i šire javnosti, u instituciju koja je postala prilično glomazna, u instituciju koja dosta novaca troši na hladni pogon, a po mišljenju Udruge poslodavaca riječ je o instituciji koja je birokratizirala mnoge poslove. Tako su mnogi poslovi razminiranja i bili, znači mnoge tvrtke koje se time bave bile i do 3 mjeseca bez posla. Upravo zbog birokratskih prepreka tog jednog glomaznog sustava. Ono što Hrvatska mora omogućiti, na čemu je najveća odgovornost Vlade je kako da pomogne, kako da pomogne da se administrativne zapreke i barijere prebrode,a ne kako da one postanu veće jer na taj način će se više km kvadratnih moći razminirati. Ali to nije bitno, bitno je da ćemo spasiti ljudske živote. Ono što također treba reći je da zbog poslova razminiranja i onog što i Hrvatska i predstavlja kao turistički brend u svijetu ovaj zadatak bi trebao biti jedan od primarnih zadataka Vlade i bilo bi dobro da je resorni ministar ovdje kad se govori o takvoj temi. Jer mislim da je u ovom trenutku posao razminiranja, pogotovo kada su mnogi ljudski životi izgubljeni, puno važnija tema od intervencije na nekakve turističke reklame koje uz dužno poštovanje nisu primarni posao ove Vlade. Primarni posao ove Vlade je da čuva ljudske živote i na ovaj način i da brine o funkcioniranju Hrvatske, da brine tj. potiče na zapošljavanje i da brine o 320 tisuća nezaposlenih trenutno i 80 tisuća ljudi koji rade, a ne primaju plaću.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Hvala. Pa nije točan, kolega Bernardiću, podatak da se nastavilo sa ulaganjima kao što su bila 2002. godine u razminiranje, da se moglo puno, puno toga više razminirati, odnosno da ne bi danas imali problem ovakav kakav imamo. Trebali bi nas najprije, reći nam podatak koliko je te godine površina razminirano s tim sredstvima, odnosno koliko je od tih sredstava točno komponenta za razminiranje. Da ste to rekli ja bih vam vjerovala, ovako nije točno. … [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]] Mogli ste se potruditi i naći podatke. Ali u izvješću piše kolega da su uz tu godinu, znači uz zadnje 2 godine su, znači zadnje 2 godine su uz 2002. godinu godine s najvećim investiranjem u poslove razminiranja. To vam piše na str. 16. izvješća i mogli ste nam to reći. Evo, hvala.
Gospodin zastupnik Ante Kotromanović, izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora, gospodine tajniče, gospodine ravnatelju, kolege zastupnici. Nekoliko riječi, naravno, o ovoj vrlo zanimljivoj temi. Kao što znamo Hrvatski centar za razminiranje i samo razminiranje je uvijek zanimljiva i nažalost aktualna tema već 19 godina ovdje u zemlji. 19 godina nakon rata mi još govorimo kako razminirati Hrvatsku. I ovo je ključno pitanje kolegice kako razminirati Hrvatsku? Mi to govorimo,a mi ćemo vjerojatno govoriti još idućih 10-ak godina. Istina je da je mnoštvo mina posijano, tenkovskih, pješačkih mina, raznih ubojitih neeksplodiranih sredstava, improviziranih mina i da je zemlja strašno kontaminirana ovim zlom. Po meni to je najgore i najpodlije zlo koje je ikada čovjek napravio. Ali istina je da smo mi u ovih 12 godina otkada imamo Centar za razminiranje, naš Centar za razminiranje, potrošili više od 3 milijarde i 100 milijuna kuna na razminiranje. Kao što smo vidjeli poginulo je 110 ljudi, nastradalo je 296 i više. Puno djece je poginulo, a predviđeni novi plan razminiranja je 2019. godina. To je problem veliki. Podsjećam ovaj Visoki dom da je prvi Nacionalni protuminski plan razminiranja RH predviđao ovu godinu kao krajnju godinu da se zemlja očisti od mina. Znači, mi kasnimo 10 godina, 10 godina, odnosno 9 godina kasnit ćemo za prvim u Saboru ovdje usvojenim protuminskim planom razminiranja. E sada, postavljam pitanje ljudima koji vode HCR, jer ovo je čista struka, to nema veze sa politikom koliko je tko dao jer sve su Vlade davale i davat će sredstva za to. Je li sustav razminiranja u RH dobar, to je meni sad važno pitanje? Jesmo li učinili sve da ovo zlo što prije riješimo? Da ga izbacimo iz zemlje, da ga uništimo? Hoće li novi protuminski plan završiti u blatu kao i stari? To je važno i ključno pitanje ovdje u Saboru. Da li vi garantirate gospodine ravnatelju da sa ovim sredstvima koje danas imamo i koje ćemo imati iduće godine i koja su planirana do 2019. godine da li ćemo uspjeti završiti ovu misiju? To je misija svih nas, to nije misija jedne stranke, nije misija jedne politike, nije misija jednog čovjeka. To je misija svih nas. To je vrlo važno pitanje i tu moramo biti mi odgovorni. Sabor mora biti odgovoran i Sabor mora supportirati ravnatelja HCR-a sa sredstvima, maksimalnim sredstvima koje možemo izdvojiti bez obzira u kakvoj se mi gospodarskoj situaciji nalazili da bi oni mogli funkcionirati brže i kvalitetnije. Pitam se, ako ne uspijemo realizirati plan do 2019. godine tko će biti odgovoran? Koliko će još ljudi nastradati? Koliko će ih poginuti? Koliko će ljudi ostati bez ruku, bez nogu? Koliko će djece poginuti? To je vrlo važno pitanje i o tome moramo razmišljati. To nam mora stajati uvijek negdje u glavi, u mozgu, zato što znamo da imamo još 9 godina, imat ćemo 9 godina kontaminiranog prostora, imat ćemo 9 godina da ćemo svaki dan možda razmišljati o tome da će netko poginuti ili ostati bez noge. Čitajući izvješće stekao sam dojam da u HCR-u nema nikakvih problema. Mene interesira da li su ova sredstva dostatna? Ravnatelju da vi to progovorite. Jel po ovome sada je sve ok, sve je u redu i ono nemamo što vidjeti. Ja bih volio da npr. za razliku kako je to Hrvatska vojska vrlo kratko, ali vrlo precizno i vrlo jasno izvijestila, probleme, prijedloge rješavala. Ja bih volio da u idućem izvješću, to se možemo usuglasiti svi mi, vidimo i taj imamo li problema? Kažem, to je problem svih nas, to nije problem sada ravnatelja HCR-a nego svih nas i kako to svi skupa da riješimo. I to bi bilo dobro i poželjno u buduće izvješće također ubaciti. Mi želimo znati sa kakvim se problemima suočava HCR i da li ima problema. To je važno pitanje. Zato što mi sa vama dijelimo i sve uspjehe i dijelit ćemo sve neuspjehe. Postavit ću pitanje, HCR funkcionira već na ovakav način dugo godina, od našeg osnutka. Ja znam da je on brendiran dobro, ja znam da se po uzoru na naš Hrvatski centar da su Republika Srbija je formirala svoj centar. Znam da imamo puno mogućnosti i da puno danas dijelimo preko te međunarodne suradnje i da imamo stvarno dobar rejting. Ali ja ću postaviti pitanje da li je sada sustav, ravnatelju, preglomazan? Da li se puno sredstava troši na hladni pogon? Oko 40 milijuna kuna? Možda bi trebalo razmišljati o preustroju pa da napravimo aparat brži možda i efikasniji i da bi on u ovoj krizi govorim iz razloga što imamo krizu, što imamo problema, što nam je svaka kuna dragocjena i što bi mogli preusmjeriti jedan ... u čistom razminiranju. Moram postaviti pitanje, što je sa Mungos-om, također isto, on je sada znamo prikeljen na jedan način Hrvatskom centru za razminiranje. Kako funkcionira? To u izvješću baš ne vidimo. Da li se nalazi ponovno u minusu? Znamo kakve smo imali probleme da su desetine milijuna kuna samo od države moralo pisati zato što su sve dosadašnje vodeće uprave Mungosa napravile veliki gubitak. I kako sada funkcionira Mungos? I da li je sve po zakonu čisto kada dvije državne tvrtke imamo jedan Mungos i drugi Mungos kada jedna državna tvrtka može biti podizvoditelj drugoj državnoj tvrtci. I to me interesira da li je to sve pod zakonom moguće. Referirat ću se kasnije. Bili su kod mene iz Udruge poslodavaca i onda su mi kazali nekoliko problema koji oni vide i držim da ravnatelj zna za sve te probleme i mi svi ovdje. Ja mislim da smo mi svi zainteresirani jako za razminiranje i puni smo emocija o toj temi i kažem bez obzira na politike da je to interes Republike Hrvatske čisti interes da se to što prije riješi. Ali ja ne mogu do kraja biti zadovoljan osobno zato što sam vojnik zato što imam puno iskustva sa tim nesretnim minama, puno sam ih stavio i digao iz zemlje i puno sam svojih prijatelja nažalost morao vući i vukli smo ih. Jednoga smo čak 7 sati nosili na dvije puške, a bili smo u dubini neprijatelja jako puno. Naravno da imamo svi emocije i da ne mogu biti zadovoljan zato što je prošlo previše vremena i proteći će previše vremena do 2019. godine, a mi ćemo biti i dalje kontaminirani ovim najvećim zlom koji je čovjek izmislio. Kao što sam rekao bili su mi iz Udruge poslodavaca. Oni se žale da je sustav previše birokritiziran, ja sada citiram, ja ne želim reći da je to tako. Tu je ravnatelj koji je ipak dio sustava i koji je dio nas. Rekli su mi da su prošle godine, tri mjeseca prošla, znači 11. i 12. da nisu radile tvrtke za razminiranje. Ja ne znam to. Da se općenito malo radi zimi u Dalmaciji da su neki projekti većina projekata da je bila u Slavoniji, što je logično. S obzirom da je dolje bilo manje kiše, manje snijega i da je teren tvrđi i pogodniji za razminiranje. Žalili su se također na nadzornike. Ja znam da mi moramo imati čvrste nadzornike, jake nadzornike koje će privatne tvrtke morati nadgledati i da ih nadgledaju ih, da to sve mora biti po pravilu, po struci i po zakonu, ali su se žalili da nisu isti kriteriji. Da jedna tvrtka ima jedan kriterij, a da druga tvrtka ima drugih kriterij. Tu sam otvorio nekoliko tih pitanja i problema o kojima naravno želimo razgovarati i cilj je kako sam rekao da se to što prije riješi, da to zajednički sagledamo za boljitak svih nas. Ja bih volio vidjeti i volio bih čuti ravnatelja što on misli o ovom i što kani poduzeti? Krajnji cilj je svih nas da što prije, što brže, što kvalitetnije riješiti problem razminiranja i minskih polja. Nama je glavni brend turizam, o tome smo već slušali ovdje, ali ljudi koji prolaze kroz Republike Hrvatsku ako idu ovom starom cestom D1 ili ako idu svuda po Hrvatskoj mogu vidjeti jako puno tabli sa znakom "Pazi mine". To nije dobra poruka i to je jedan razlog više da ubrzamo taj proces da ga dovedemo do savršenstva da se što prije riješimo tog problema. Također ćemo ući u Europsku uniju. Hrvatska Republika je dala ogromna sredstva i sa pravom traži da se problem riješi što prije. Nije dobra poruka ući u Europsku uniju sa 887 kvadratnih kilometara miniranih i sumnjivih površina u Republici Hrvatskoj. Hvala puno.
Hvala. Jedan ispravak gospođa zastupnica Nevenka Marinović.
Kolega Kotromanoviću oznake minske opasnosti su dobra poruka. Nije točno da je to loša poruka. To je izvrsna poruka, jer kada su one na mjestima i na način postavljene kako treba, onda su one izvrsna poruka svima onima koji dolaze u Hrvatsku. Ja sam to i prije rekla. Znači oni su poruka da se tako ponaša jedna odgovorna država. Ono što je čisto je čisto, ono što nije čisto ono je označeno. Tako se ponaša odgovorna država upravo na ovakav način.
Replika, gospodin zastupnik Miljenko Dorić.
Kolega Kotromanoviću ja se potpuno slažem s vašim izlaganjem i svime što ste vi rekli. Međutim, ja vam već sada jamčim da posao razminiranja neće biti gotovo do 2019. godine. Neće biti gotov. Zašto neće biti gotov kolegice i kolege vi dobro znate da u ovoj zemlji sve što se može pretvoriti u biznis se pretvara u biznis na jedan negativan način nažalost. Borba protiv ovisnosti pogledajte koliko trošimo sredstava a koliki su nam učinci. Razminiranje, školski udžbenici sve pretvaramo u biznis osim samoga biznisa.
Gospođa zastupnica Brankica Crljenko. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, uvažene kolegice i kolege. Zagađenost minama u Republici Hrvatskoj uzrokuje cijeli niz gospodarskih, razvojnih, ekoloških i socijalnih poremećaja, te poglavito sigurnosnih problema stanovništva na prostorima koji su bili u područjima ratnih djelovanja. Velike poljoprivredne površine, šumski kompleksi, granični pojasi i dijelovi obala rijeka su i danas nedostupni zbog miniranosti ili sumnje u njihovu miniranost. U proteklom razdoblju financiranje protuminskog djelovanja u Republici Hrvatskoj obavljalo se kroz nekoliko osnovnih izvora financiranja. Prvenstveno iz državnog proračuna, zatim zajmovi Republike Hrvatske kod Svjetske banke, pravne osobe i tijela državne uprave i donatori. Donatorska sredstva za razminiranje, također bilježe rast i dostigla su u proteklom trogodišnjem razdoblju prosječnu vrijednost od 50,6 milijuna kuna godišnje. Do sada donatorska sredstva u ukupnim sredstvima utrošenim za razminiravanje sudjeluju sa 17% od čega na strane donacije otpada 88%. U posljednjim godinama primijećen je također i lagani porast domaćih donacija. Ukupno za razminiravanje u razdoblju od 1998. do 2008. utrošeno je 2 milijarde 780 milijuna kuna. Od početka ratnih djelovanja 1991. do 2008. u minskim incidentima stradalo je tisuću 888 osoba, od kojih 492 smrtno, a tisuću 103 osobe je zadobilo teške tjelesne ozljede. Jačanje suradnje između subjekata koji provode edukaciju o opasnostima od mina pridonijelo je tijekom godina smanjenju broja osoba koje stradavaju u minskim incidentima. Tako u vremenu od 1998. do 2008. bilježimo 289 stradalih u 211 incidenata. Od ukupnog broja stradalih 106 osoba je smrtno stradalo, a 120 s teškim tjelesnim ozljedama. Programi edukacije o opasnostima od mina pojavili su se u Republici Hrvatskoj kao odgovor na rasprostranjenu zagađenost minama u 12 od 21 županiju. Posebnost im je dvojakost ciljeva, spriječiti nesreće uzrokovane minama i stvoriti trajni program. U Republici Hrvatskoj programe edukacije od mina provode Hrvatski crveni križ, Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa. A budući da je ugroženi dio stanovništva velik nekoliko nevladinih udruga od kojih ću spomenuti neke, udruga Mine-Aid, kazalište "Daska", Zaklada "Hrvatska bez mina", Zajednica udruga hrvatskih civilnih stradalnika iz Domovinskog rata Republike Hrvatske, Hrvatska udruga žrtava mina, Udruga Bembo, Dječje amatersko lutkarsko kazalište "Pinokio" Knin, lutkarska scena MM iz Osijeka, kao dio svojih redovitih programa rada te tako nastoje zajednicu upoznati s problemom s kojim se Republika Hrvatska suočava. Svi ovi programi provode se u suradnji s Hrvatskim centrom za razminiranje kao koordinatorom aktivnosti protuminskog djelovanja koji daje potporu zainteresiranim nevladinim organizacijama kako bi razvile vlastite programe o opasnosti od mina te nastoji postići da što više organizacija aktivno sudjeluje i surađuje. Time se povećava trajnost i učinkovitost programa edukacije o opasnostima od mina u Republici Hrvatskoj. Na minski sumnjivom prostoru u Republici Hrvatskoj koji se prostire u 12 županija, odnosno 111 gradova i općina neposredno je od minske opasnosti ugroženo 921 tisuća 253 stanovnika što čini 43,2% ukupnog stanovništva u županijama sa minski sumnjivim prostorom, odnosno 20,8 ukupnog stanovništva Republike Hrvatske. Navedeni pokazatelj nedvosmisleno ukazuje na opasnost kojoj je dnevno izložen velik broj stanovnika Republike Hrvatske te istovremeno utvrđuje jedan od najznačajnijih prioriteta u protuminskog djelovanja u periodu do 2019. godine. U dosadašnjem razdoblju prioriteti razminiravanja bili su obnova kuća, prometne i komunalne infrastrukture na nacionalnoj razini, obnova trafostanice Ernestinovo i pripadajući elektroprijenosnih objekata, izgradnja autoceste Zagreb-Dubrovnik, kanal prvog i drugog reda, nasipi te područja uz naseljene kuće i u neposrednoj blizini naselja. Najveći problem za gospodarstvo su minirano poljoprivredno zemljište te oranice i šumske površine. Jedan od prioriteta na početku procesa razminiravanja bio je i stvoriti uvjete za siguran boravak turista u Republici Hrvatskoj. Tako su u tu svrhu razminirani prostori uz turističke prometnice te minski sumnjiv prostor odmaknut od istih što je omogućilo siguran dolazak turista na željena odredišta. Na području četiriju dalmatinskih županija još je oko 250 m2 površina pod minama, a najviše ih je na području Zadarske županije. Prema Nacionalnom programu protuminskog djelovanja planira se do kraja 2010. u cijelosti otkloniti minska opasnost s područja namijenjenih za obnovu kuća i infrastrukture, a do kraja 2013. iz područja za poljoprivrednu proizvodnju i stočarstvo. Naravno da realizacija plana ovisi o dotoku materijalnih sredstava te o mogućoj iskoristivosti ljudskih i kapaciteta strojeva u protuminskom djelovanju. Na području Šibensko-kninske županije preostalo je otprilike oko 60 km2 minski sumnjivog područja. Uglavnom je riječ o kršnim predjelima oko 85%, dok na poljoprivredne površine u strukturi minski zagađenih površina otpada samo 2,4%. Od 1998. do danas razminirana su i pretražena 19,3 km2 dok se ove godine planira razminirati još 3,8 km2 minski sumnjive površine. Na razminiranje i pretraživanje tla od 1998. do danas potrošeno je oko 250 milijuna kuna. Samo na području Grada Skradina ostalo je 15,9 km2 minski sumnjivog područja. Do sada su razminirana 7,4 km2 i utrošeno je 80 milijuna kuna, a u 2010. planira se razminiranje nešto manje od 1 km2. Nakon što je na skradinskom području razminiran veći dio poljoprivrednih površina dogovoreno je da se intenzivno nastavi razminiranje područja turističke zone Prokljan. Na području Nacionalnog parka Krka ostalo je nerazminirano 26 tisuća m2 površine. Od mina je u posljednjih 11 godina u Šibensko-kninskoj županiji stradalo 10 osoba, od kojih 4 smrtno. Očito je da se proces razminiravanja ne odvija onim tempom kako bismo željeli. Svi snosimo odgovornost za to, jer dok postoji ijedan metar nerazminiranog zemljišta postoji opasnost od stradavanja. Zahvaljujem.
Hvala. I gospođa zastupnica Vesna Škulić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsjedniče. Ne znam da li je točno, ali obzirom da se radi o jako, jako ozbiljnoj temi ja ću malo neozbiljno. Da li je stvarno da ste vi danas glavna faca u Hrvatskoj? Ja ne znam, kažu da ste vi glavni danas pa eto meni je čast imati danas raspravu. No krenimo na temu koja je jako, jako ozbiljna i kao što je moj kolega Kotromanović rekao da smo mi svi jako emocionalno vezani uz ovu temu, posebice koji smo živjeli ili živimo u područjima koja su bila zahvaćena ratom ili u blizini tih područja. Znamo da ratovi ne prestaju kada se potpišu primirja ili kada prestanu ratna djelovanja već jednostavno pretvara se u neku drugu formu odnosno kada i poslije rata se događaju mrtvi. Upravo iz ovog izvješća vidimo da je tomu tako i jedan stradali ili poginuli je puno. Zato neću o brojkama, o brojkama se puno govorilo jer one znače nečije ime i prezime nečijeg člana obitelji. Suočeni smo činjenicom da nemamo stabilan sustav financiranja iz državnog proračuna koje bi bitno dale na brzini razminiravanja, ne samo da nemamo stabilni sustav nego su i smanjena sredstva iz proračuna. $ je prepoznata kao međunarodni partner u prepoznavanju opasnosti od mina, potpisnici smo Ottawske konvencije, jedina smo zemlja van sjedišta UN-a, a da nismo iz grupe zemalja trećeg svijeta koja je dobila organizaciju međunarodne konvencije 2004. godine opasnosti od, odnosno o opasnostima od mina kada se razgovaralo na toj konvenciji. No na žalost uz ogroman trud ljudi koji su radili na lobiranju da se ta konvencija uopće održi u Hrvatskoj i da se skrene na razmjere problema minskih polja u našoj zemlji i kada smo dobili organizaciju održavanja konvencije, a ne mogu da ne spomene ogroman trud gospođe Dijane Pleštine u cijeloj priči, bavili smo se svima oko te konvencije, samo ne suštinom. Da li su trebali biti plakati, da li ide prvo ova zastava ili neka druga, mediji i državni vrh su se pravili kao da ih se ne tiče sama konvencija i sve ono što ona znači, već su samo promatrali gdje će se pojaviti organizacijska greška i tu je bila naša najveća greška. Bavili smo se sami sobom, a problem se tiče još jedanput ponavljam svih nas. No vratimo se u sadašnjost. Osim što su se smanjila sredstva iz državnog proračuna, smanjile su se i donacije. Imala sam prigodu razgovarati sa nekim donatorima koji su se uključili u financiranje, Centra za žrtve mina, svi su oni zainteresirani za pomoć na ovom području, ono očekuju i veću zainteresiranost nas samih, spomenimo samo PDV. Nisu samo dovoljne humanitarne akcije, mišljenja sam da bi više trebalo uložiti u edukativne programe ali i procese rehabilitacije. Gospodine državni tajniče ne znam da li vam je poznato da u Hrvatskoj postoji odbojkaška liga u sjedećoj odbojci koja okuplja 12 ekipa, negdje oko 150 aktivnih odbojkaša, uglavnom sastavljenih od mladih ljudi koji su zbog stradavanja od mina ili sličnih naprava ostali bez donjih ekstremiteta. Na žalost nitko nije prepoznao taj način rehabilitacije kroz sport, te su prepušteni sami sebi. To bi trebao biti proces koji se veže na edukaciju, a kada se stradavanje dogodi na dobru i kvalitetnu medicinsku rehabilitaciju, no ne smijemo zaboraviti ni na ovaj socijalni aspekt, uglavnom oni se financiraju na lokalnoj razini, a znamo i sami da jesu i tu srezana sredstva. I na kraju oznake. Ja sam iz okolice Zadra, odnosno iz Ražanca, dakle uz sam rub ratnih događanja. U akciji Maslinica na par desetina metara od moje kuće bačen je orkan, i sada imamo situaciju orkan je bačen 24.2.19993., pirotehničari su dan poslije izišli na teren, otklonili tzv. zvončiće, nakon toga ništa sve do svibnja prošle godine pred sam početak turističke sezone. Uz pašku cestu, u naselju Škulići, dakle baš uz samu cestu stavljene su velike table opasnost od mina. Kontaktirala sam sve nadležne, zašto su nakon toliko godina stavljene table, rečeno mi je da je bila dojava, no nakon toga nitko više nije izišao na teren, dakle prošlo je godinu dana da pregleda teren, da li stvarno postoji opasnost ili je netko samo tako dojavio. Uglavnom, Hrvatski centar za razminiravanje kaže da ne može bez policije, policija kaže da ne može bez centra i tu se vrti problem već godinu dana u krug. Napominjem da već 17 godina, po tom području i tim putem ljudi odlaze u vinograde, da je uz sam rub ceste logično mi je ako je područje sumnjivo da se označi, no nijemi logično da nitko nakon toga nije došao, još jednom pregledao sumnjivo područje, obzirom da se nalazi u naselju, dakle s jedne i dru ge strane su kuće, ljudi odlaze u polja, također u blizini su ovce, sad je sezona šparoga, ljudi odlaze i u šparoge i više nikoga, apsolutno nikoga nije briga da li postoje zvončići ili ne, jer eto oni tu svaki dan prolaze. Kako nekome od 80 godina objasniti, mogli ste tu 17 godina hodati ali sada više ne možete. Nitko ljudima koji tu žive nije objasnio o čemu se radi, zašto oznake nakon toliko godina i naravno da ljudi ignoriraju takve oznake. Tako se ne ponaša odgovorna država kako tvrdi moja cijenjena kolegica. Negdje im u glavi zvoni Zakon o golf igralištima, ali i Agenciji za prodaju neobradivih površina, a ovdje živi uglavnom staračko domaćinstvo. Ne bih stvarno htjela da se ove oznake zloupotrebljavaju. Hvala vam lijepa.
Hvala. Ono kolegice Škulić, ono je na facebooku u vezi face. … [[Upadica se ne razumije.]] Ono je na facebooku u vezi face. … [[Upadica se ne razumije.]] A je. … [[Upadica se ne razumije.]] Impresioniran sam. Završni osvrt, državni tajnik Ivica Buconjić.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Štovane gospođe i gospodo zastupnici, prije svega zahvaljujem na ovoj zaista tolerantnoj raspravi iz koje je bilo vidljivo da ovaj problem minske zagađenosti Republike Hrvatske nema nikakav politički predznak, nikakve političke boje, stranačke boje i da smo svi zajedno svjesni da je to jedan od problema kojemu svaka Vlada treba dati prioritet, zbog toga što on predstavlja opasnost za sve građane Republike Hrvatske gdje postoji ta minska opasnost. Ja bih rekao da su, da je većina zastupnika u svom govoru primijetila i uočila da unatoč krizi, recesiji izdvajanja za razminiranje u Republici Hrvatskoj prošle godine nisu osjetile te probleme i da je plan ostvaren u stopostotnom iznosu i da nije bilo smanjivanja i izdvajanja novčanih sredstava za rješavanje protuminskog djelovanja u prošloj godini u skladu sa planom za 2009. godinu. Isto tako prema nacionalnom programu protuminskog djelovanja za razdoblje 2010. do 2019. godine ja mislim da je ovaj problem objektivno sagledan i da je u tom nacionalnom programu koji je donijela Vlada 2008. godine apsolutno utvrđen realan okvir, prije svega vremenski i financijski u kojem će se problem zagađenosti mina Republike Hrvatske do 2019. godine kao krajnje godine i realizirati. Hrvatska sigurno ima znanja, Hrvatska ima i potrebne resurse i ukoliko se budu osigurala sredstva planirana tim Nacionalnim programom problem razminiranja Hrvatske će sigurno i biti riješen do 2019. godine kako je Nacionalnim programom to i predviđeno. Ovdje su izražene određene sumnje ili kritike u pojedine sudionike ovoga procesa humanitarnog razminiranja pa je spomenut i HCR. Bilo je pitanja da li je to preglomazan aparat? Da li ima previše birokratiziranja? Bilo je tu i nekih primjedbi koje su prije svega primjedbe HUP-a, odnosno trgovačkih društava koja sudjeluju u procesu razminiranja. Međutim, ja bih rekao da moramo voditi svi skupa računa o tome da je ovo model koji je prepoznat i priznat u svijetu koji nije dokraja komercijalan upravo zbog toga da bi se ovaj posao obavljao na jedan prihvatljiv način u okviru raspoloživih sredstava. Budući da se najveći dio tih poslova i financira iz državnog proračuna, a manjim dijelom iz donacija i drugih izvora. Sigurno već i ove godine da su poslovi krenuli sukladno dinamici i planu za 2010. godinu. Uvijek ima problema poput vremenskih neprilika, poput nekih drugih objektivnih faktora koji utječu na ovaj proces. Ali će sigurno plan i za 2010. godinu biti realiziran u 100%-nom iznosu kao i 2009. godine. A duboko se nadam da će i cjelokupan proces razminiranja Hrvatske biti realiziran sukladno Vladinom Nacionalnom programu protuminskog djelovanja do 2019. godine. Hvala vam lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu. Jedna obavijest. Predsjednik Odbora za obrazovanje, znanost i kulturu, gospodin zastupnik Petar Selem, sazvao je sjednicu odbora u 13,30 sati u dvorani "Janka Draškovića" 202/2.
Dobar dan dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Nastavljamo sa radom i to glasovanjem o raspravljenim točkama dnevnoga reda. Molim uključimo se da probamo utvrditi kvorum. Molim uključimo se. Provjeravamo kvorum. Molim rezultat? Ovdje se je uključilo 86 zastupnica i zastupnika, po mojoj slobodnoj procjeni ima nas i više. Dakle imamo kvorum i možemo pravovaljano odlučivati. Izbrojeno je 97. Prelazimo na Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog matičnog radnog tijela dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se Izvješće o provedbi plana humanitarnog razminiravanja i utrošenim financijskim sredstvima za 2009. godinu. Molim uključimo se i glasujmo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova 98 glasova za, 3 suzdržana, ništa protiv, prihvaćeno ovo izvješće. Klub zastupnika SDP-a predložio je donošenje zaključka koji glasi: zadužuje se Vlada Republike Hrvatske da u roku od 60 dana pripremi i dostavi Hrvatskom saboru prijedlog izmjena i dopuna Zakona o porezu na dodanu vrijednost koji se odnosi na plaćanje PDV-a na primljene novčane donacije humanitarnim organizacijama. Molim predstavnika Vlade državnog tajnika Ivicu Buconjića da se očituje o ovom prijedlogu.
Evo hvala lijepa gospodine predsjedniče, štovane dame i gospodo zastupnici. Odredbama članka 12. točka 12. te članka 13. stavak 1. točka 5. Zakona o porezu na dodanu vrijednost koji je bio na snazi do 31. prosinca 2009. godine poreza na dodanu vrijednost bio je oslobođen uvoz dobara osim nafte, naftnih derivata, duhana i duhanskih proizvoda, alkohola i alkoholnih pića koja su kao donacija dana humanitarnim organizacijama, zdravstvenim, obrazovnim, kulturnim, znanstvenim, vjerskim i socijalnim ustanovama, športskim amaterskim klubovima te tijelima državne lokalne, područne (regionalne) samouprave, kao i uvoz dobara i nabava dobara i usluga u tuzemstvu od strane istih koji se plaćaju iz primljenih inozemnih novčanih donacija. Odredbama Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o porezu na dodanu vrijednost koji je stupio na snagu 1. siječnja 2010. godine ukinute su unaprijed navedene odredbe, međutim odredbama članka 26. stavak 4. tog zakona se propisuje postupak izvršavanja tih povlastica, odnosno oslobađanja koja su započeta prije stupanja na snagu zakona 1.1.2010. godine. Prema napred navedenim sama donacija novčanih sredstava bez protučinidbe ne podliježe plaćanju poreza na dodanu vrijednost, međutim isporuka dobara i usluga koje se plaćaju iz takvih inozemnih novčanih donacija više nisu oslobođene plaćanja poreza na dodanu vrijednost, s obzirom da je Republika Hrvatska u postupku pristupanja u članstvo EU obvezna Zakon o porezu na dodanu vrijednost uskladiti s odredbama direktive 2006/112/EZ koja ne propisuje takva oslobađanja, a što je u tom dijelu i učinjeno s obzirom na preuzete obveze iz pregovaračkih stajališta za poglavlje 16. porezi. S obzirom na napred navedeno ne mogu se predlagati izmjene Zakona o porezu na dodanu vrijednost koje bi bile u suprotnosti sa direktivom 2006/112/EZ i ostalim direktivama vezanim uz područje oporezivanja porezom na dodanu vrijednost. Prema tome, ne može se prihvatiti ovaj zaključak zbog toga što bi se taj zaključak bio protivan direktivi 2006/112/EZ. Hvala lijepa.
Hvala. Dajem na glasovanje prijedlog ovog zaključka. Vi ste predložili, Vlada se očitovala, mi glasujemo. Molim vas uključimo se i glasujmo o prijedlogu ovog zaključka. Vlada naravno ne prihvaća, ali izvolite glasovati molim vas. Molim vas! Glasujemo o zaključku, prijedlog zaključka kluba SDP-a na kojem se Vlada očitovala, ne prihvaća zaključak, a ja molim da se uključimo i glasujemo o prijedlogu zaključka. Rezultat? Ovaj zaključak SDP-a nije prihvaćen, 36 za, 4 suzdržana i protiv 72.
Idemo na sljedeću točku dnevnog reda - Konačni prijedlog Zakona o morskom ribarstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 519 Predlagatelj zakona je Vlada. Hitni postupak. Raspravu su proveli Odbori za zakonodavstvo i europske integracije, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, Odbor za lokalnu i područnu i regionalnu samoupravu. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane su podnijeli Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za zakonodavstvo. Državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja Tonči Božanić će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite, državni tajniče.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici Hrvatskog sabora. Evo, pred nama je Zakon o morskom ribarstvu. Dakle, kao što znamo Hrvatska je pomorska zemlja i držim da je ovaj zakon jedan od značajnijih zakona. Dakle, u prosincu smo donijeli Zakon o strukturnim potporama i uređenju tržišta u ribarstvu i s ovim Zakonom o morskom ribarstvu zatvaramo zakonodavni okvir vezano za sektor morskog ribarstva. Naglašavam da EU ima zajedničku ribarstvenu politiku s kojom smo se dužni i mi uskladiti. Dakle, naše zakonodavstvo moramo uskladiti sa zakonodavstvom EU. Bez obzira što je dosadašnja hrvatska politika u ribarstvu težila istim ciljevima kao i ribarska politika EU, ipak postoje određene razlike, a u dijelu nadzora i kontrole te u sustavu upravljanja ribolovnom flotom su one najočitije. Dakle, jedan od osnovnih ciljeva donošenja ovog zakona je stvaranje odgovarajućeg pravnog okvira koji će omogućiti što jednostavnije uključivanje hrvatskog ribarskog sektora u zajedničku ribarstvenu politiku EU u okviru kojega je obvezna primjena jedinstvenih mjera. Dakle, ovim zakonom prvenstveno se uređuje gospodarenje obnovljivim bogatstvima mora i njihova zaštita. Uređuje se način i uvjeti obavljanja ribolova i uzgoja te njihovo praćenje kroz sustav prikupljanja podataka i sustav praćenja ribarskih plovila, ustroj nadzora i kontrole te niz drugih pitanja vezana od važnosti za morsko ribarstvo. Naravno, temeljem ovog zakona stvoreni su uvjeti za donošenje čitavog niza podzakonskih akata koje donosi resorni ministar. Također, važno je naglasiti da ovaj zakon propisuje i način obavljanja školskog i rekreacijskog ribolova gdje imamo jako veliki broj učesnika. Te također propisuje i posebnu kategoriju ribolovnog turizma. Uvodi se i nova kategorija malog obalnog ribolova koja po prijedlogu ovog zakona stupala bi na snagu s početkom 2015. godine, a koja bi u jednom dijelu bila nadomjestak za sadašnji mali ribolov. Zakon nadalje propisuje i uvjete prve prodaje ribe te način vođenja evidencija ulovu, iskrcaju, prekrcaju, skladištenju ribe te način dostave te evidencije. Također, propisano je i satelitsko praćenje ribarskih plovila te obavljanje poslova ribarstvenog monitoring centra. Propisana je i koordinacija svih tijela koja uključuju vršenje nadzora i kontrole te jedinstveno postupanje, planiranje i objedinjeno izvještavanje. Ovakav pristup sigurno će osigurati maksimalnu učinkovitost i smanjit ukupne troškove nadzora. Ja bih naglasio da jedno od mjerila za zatvaranje Poglavlja 13., dakle poglavlja ribarstva, u našim predpristupnim pregovorima je i definiranje kroz ovaj zakon nadzora i kontrole. Dakle, stoga se i ovaj zakon predlaže po hitnom postupku jer što prije moramo jedno od 3 mjerila koje imamo i ovim zakonom ispoštovati. Nekoliko riječi o novinama u ovom zakonu koji do sada nismo imali. Ovaj zakon po prvi puta uključuje regionalnu i lokalnu samoupravu, da vodi brigu o iskrcajnim mjestima, ribarskim lukama, jer znamo da su osnivači županijskih lučkih uprava upravo jedinice regionalne samouprave. Također se i njih poziva da u suradnji sa jedinicama lokalne samouprave se uključe u promišljanje regulacije ribolova, dakle da se uključe kao partner ovom ministarstvu u definiranju nekih oblika regulacije ribolova. Također novina je da se uvodi registar flote. Znamo da u Europskoj uniji već davno je na snazi odredba koja definira veličinu broda, po bruto registarskim tonama i jačini motora. Dakle ako jedno plovilo izlazi iz ribolova, drugo plovilo samo jednakih veličina može umjesto njega obavljati ribolov. Dakle, mi ovim zakonom propisujemo jedan jedinstveni registar gdje će biti propisana i evidentirana i tonaža i snaga toga ribarskog plovila. Zakon također omogućava što je novina u odnosu na dosadašnji zakon donošenja pravila upravljanja ribolovnim područjima. Dakle mi smo do sada imali regulirano vrijeme dozvoljenog ribolova, dozvoljene alate u dozvoljenom vremenu, a temeljem ovih odredaba u prijedlogu ovog zakona moći ćemo na određenom području definirati i maksimalan broj brodova. Također vezano za zaštićena područja prirode. U prijedlogu ovog zakona stoji jedna novina koja također donosi određene poboljšice, jer primjerice do sada u zaštićenim dijelovima prirode recimo i u nacionalnom parku mi smo imali posebne propise. To nije bilo ribolovno more. Propise je donosila ustanova koja je upravljala tim područjem pa se često događalo da se i u ostalom dijelu ribolovnog mora bili daleko strožiji kriteriji vezanih za zaštitu bioloških bogatstava mora nego upravo u tim zaštićenim dijelovima prirode. Tako da s prijedlogom ovog zakona se nalaže da i u tim dijelovima dakle zaštićenim dijelovima prirode da propisi koji se donose ne smiju biti blaži od propisa koje donosi ovaj zakon. Kao što znate bilo je i određenih polemika vezano za prijedlog oko regulacije sportskog i rekreacijskog ribolova. Bilo je čak i javnih prosvjeda. Ja vam moram reći da sam održao niz sastanaka sa predstavnicima sportskih ribolovaca i na sastanku koji smo održali sa predstavnicima Hrvatskog saveza za športski ribolov na moru dogovoreni su određeni kompromisi i dobili smo pismeno prihvaćanje tih prijedloga koji sadrži ovaj prijedlog zakona. Moram naglasiti i to da je prijedlogu ovog zakona prethodila jedna široka javna rasprava u kojoj su bili uključeni predstavnici svih zainteresiranih počevši od Ceha ribara Hrvatske obrtničke komore do Hrvatske gospodarske komore do Sindikata ribara, znanstvenici su bili uključeni i sva resorna ministarstva. Osnivale su se čak i pojedine radne grupe za područje ribolova, za područje uzgoja. Dakle u toj širokoj raspravi osobno držim da sve što je bilo argumentirano sadržano u prijedlogu ovog zakona. Dakle, ono što bih na kraju htio reći da zaista držim da će ovaj zakon omogućiti odgovorno i dugoročno održivo iskorištavanje živih bogatstava mora na ekološko uravnotežen i gospodarsko i društveno opravdan način. I također s obzirom da se ovaj zakon bavi uzgojem, također omogućava i razvoj djelatnosti uzgoja, ali što je posebno važno uzimajući u obzir najviše ekološke standarde. Dakle, evo slijedom svega navedenog predlažem da podržite ovaj zakon. I na kraju bih rekao s obzirom da smo dobili amandmane od saborskog Odbora za zakonodavstvo i saborskog Odbora za poljoprivredu, razmotrili smo ih i evo u ime predlagača mogu reći da prihvaćamo te dostavljene amandmane. Hvala.
Hvala lijepa. Odbori za zakonodavstvo, za europske integracije, za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj. Predsjednica odbora gospođa zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice i kolege. Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj Hrvatskoga sabora raspravio je na 29. sjednici održanoj 18. i 25. ožujka 2010. Prijedlog Zakona o morskom ribarstvu s konačnim prijedlogom zakona i to kao matično radno tijelo. U raspravi su sudjelovali predstavnici Hrvatske gospodarske komore, Hrvatske obrtničke komore i Sindikata ribara pri Hrvatskoj udruzi sindikata. U raspravi su iznesene primjedbe na nepreciznost definiranja kaznenih odredbi koje mogu imati drastične posljedice za pravnu osobu u smislu okončanja djelatnosti. Smisao novčanih kazni je discipliniranje odgovornih te bi u tom smjeru trebale ići kaznene odredbe. Imajući u vidu što praktična primjena kaznenih odredbi može značiti u smislu posljedica za pravnu osobu. Dakle, može se dogoditi da je za eksploziv na plovilu kriv član posade, a da vlasnik plovila, odnosno povlastice zato ni ne zna, kao što se ne može izbjeći da pravna osoba bude kažnjena, trebalo bi ispitati kaznene odredbe u smislu većeg kažnjavanja odgovorne osobe u pravnoj osobi. U prijedlogu zakona je naime prevelika razlika u novčanom kažnjavanju između pravne osobe i odgovorne osobe u pravnoj osobi. Iznesena je i primjedba na članak 108. stavak 1. točke 22 i 23 kojima se za nepropisanu upotrebu i nedozvoljeni ulov i sakupljanje morskih vrsta u obavljanju malog obalnog ribolova kojeg smiju obavljati fizičke osobe novčano kažnjava pravna osoba. Također je u svezi članka 108. stavka 3. postavljeno pitanje povezanosti obrtnika i malog obalnog ribolova. U raspravi je izraženo razumijevanje i potreba uvođenja nove kategorije malog obalnog ribarstva kao djelomične zamjene dosadašnjeg pojma ribolova koji bi omogućio lokalnom stanovništvu egzistenciju. No obzirom da se u malom obalnom ribolovu može ostvariti ulov i u većim vrijednostima postavljeno je pitanje preispitivanja istog u kontekstu poreznih obveza. Ocijenjena je važnost nadzora ribolova na području nacionalnih parkova, strogih rezervata i posebnih rezervata u kojima se primjenjuju odredbe posebnog propisa o zaštiti prirode. Članovi odbora su ukazali na potrebu jačanja inspekcijskog nadzora u zaštićenim dijelovima, a čemu bi pridonijela zakonska odredba da inspekcijski nadzor provode pored ovlaštenih temeljem Zakona o zaštiti prirode i ribarski inspektori kao i ovlaštene osobe Obalne straže Republike Hrvatske. U raspravi je postavljeno i pitanje zašto u članku 13. stavku 3. ministar propisuje ne samo oblik, sadržaj i način vođenja Registra subjekata u ribarstvu već i stupanj otvorenosti za javnost. Nakon provedene rasprave odbor je odlučio jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru da donese Zakon o morskom ribarstvu uz sljedeće amandmane, ja ih neću u cijelosti čitati nego ću reći da su to amandmani na članke 35., 40., 42., 100., 104., 105., 107., 108., 109., 110., 114. i 115. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za lokalnu i područnu samoupravu, predsjednik odbora gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, državni tajniče. Odbor za lokalnu, područnu i regionalnu samoupravu je na svojoj 45. sjednici 17. ožujka 2010. razmotrio Prijedlog zakona o morskom ribarstvu s konačnim prijedlogom zakona kao zainteresirano radno tijelo. U raspravi su članovi odbora podržali donošenje ovog zakona pri čemu su iznijeta sljedeća mišljenja, primjedbe i prijedlozi. U odnosu na rješenje predloženo člankom 49. konačnog prijedloga zakona kojim se određuje obveza označavanja ulova iz športskog i rekreacijskog ribolova i dozvoljena je količina ulova u športskom i rekreacijskom ribolovu, iznijeto je mišljenje prema kojem bi se ovim člankom trebalo propisati i djelotvorniju kontrolu prodaje odnosno dostave ribe ulovljene u športskom i rekreacijskom ribolovu u restoranima. U odnosu na rješenje predloženo člankom 67. konačnog prijedloga zakona prema kojem ministar može propisati obvezu vođenja evidencije ulova po vrstama, količini i području ulova ribe i drugih morskih organizama u športskom i rekreacijskom ribolovu od strane osoba koje obavljaju taj ribolov, iznijeto je mišljenje prema kojem bi trebalo razmotriti mogućnost iznalaženja jednostavnijeg rješenja za prikupljanje podataka obzirom na veliki broj osoba koji bi sukladno predloženom rješenju bile dužne dostavljati propisane podatke, a što bi otežalo preglednost i zahtijevalo dodatni posao na praćenju stanja u ovom području. U odnosu na rješenje predloženo člankom 83. konačnog prijedloga zakona iznijeto je mišljenje prema kojem bi trebalo preispitati usklađenost odredbe ovog članka sa Zakonom o pomorskom dobru i morskim lukama. Također je iznijeto mišljenje prema kojem bi trebalo jasnije definirati odredbu stavka 2. ovog članka kojim se propisuje da će jedinice lokalne i područne (regionalne) samouprave u suradnji s jedinicama lokalne samouprave dostavljati ministarstvu prijedloge regulacije ribolova na području svoje samouprave. Predstavnik predlagatelja odgovorio je na više pitanja i nakon rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje ovog zakona. Hvala.
Hvala lijepo. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a, gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Klub HNS-a će podržati ovaj prijedlog zakona što ne znači da nemamo i niz prijedloga da se još prije njegovog usvajanja naprave neke dodatne preinake. Naime, kolegice i kolege, ovo je još jedan u nizu zakona s kojim usklađujemo naše zakonodavstvo sa pravnom stečevinom Europske unije. Ovaj ribarski paket sastoji se od tri zakona, jednoga kao što je državni tajnik rekao već smo donijeli, to je Zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu. Danas donosimo zakon, odnosno danas raspravljamo Zakon o morskom ribarstvu, ali čeka nas kolegice i kolege i treći zakon koji je tek u izradi. To je Zakon o slatkovodnom ribarstvu. Naime, tek kad budemo imali ta tri zakona moći ćemo reći da smo uskladili našu ribarsku politiku sa onom Europske unije i zato po nama iz kluba HNS-a velika je šteta da nismo istovremeno dobili prijedlog jednog, drugog i trećeg zakona, da ih nismo zajedno raspravili, da na taj način uvijek ne ostavljamo repove iza jednoga zakona navodeći da ćemo to riješit sa onim sljedećim, a uvijek u međuvremenu se onda događaju nepotrebne situacije. I sami znamo što se događalo ovih zadnjih nekoliko tjedana u tiskovinama vezano uz razne upite ili nesporazume na račun tih zakona. Evo konkretno, sada imamo situaciju da onaj prvi zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu koji je stupio na snagu 1.1. ove godine, on u svom članku 10.-om poziva na provođenje mjera utvrđenim u Zakonu o morskom ribarstvu i u Zakonu o slatkovodnom ribarstvu. Ovoga tek donosimo ovaj tjedan, a već onaj prethodni se poziva na mjere iz ovoga zakona, a jednoga tek smišljamo, a pozivamo se onim kojim već u primjeni na nešto što ćemo pro futuro tek ugledati. Nadalje, u ocjeni potrebnih sredstava predlagatelj navodi da za potrebu provedbe ovog Zakona o morskom ribarstvu neće biti potrebno osigurati dodatna sredstva u proračunu. U klubu HNS-a nismo previše uvjereni da će to tako biti iz razloga jer ovaj zakon predlaže formiranje savjetodavnog vijeća za ribarstvo. Ima tajnika, ima članove, sastanci, vjerojatno se mora doći na sastanke, neki troškovi, oprema itd. Zatim povjerenstvo za žalbe, vijeće za prekršaje, dakle niz tijela za koje smatramo da će vjerojatno ipak trebati osigurati dodatna sredstva. Nadalje neobično je da odredbom članka 115. ovog zakona određujemo da će danom stupanja na snagu ovog zakna prestati važiti Zakon o morskom ribarstvu, osim članaka koji se odnose na mali ribolov, jer taj članak vrijedi do kraja 2014. godine, dakle skoro 5 godine, te na članak 73. koji važi do stupanja Republike Hrvatske u Europsku uniju. Zahvaljujući ovakvom neobičnom rješenju, imamo situaciju da se istovremeno primjenjuju odredbe o malom ribolovu po starom zakonu još gotovo 5 godina, a odredbe o malom obalnom ribolovu po novom zakonu, gdje jedan od preduvjeta da za to osoba ima važeće odobrenje po starom zakonu, dakle jako je umrežen sustav starih i novih zakona. Nadalje imamo gospodine državni tajniče niz pitanja za vas i molili bi vas jasno da nam pomognete, na kraju u vašem obraćanju da nam odgovorite na neka od tih pitanja. Prvo smatramo da ne bi bilo loše da u članku 2. dakle tamo gdje se navodi nekakav recimo pojmovnik, da se unese i pojam biocinoza ili biocinoze mora jer se one kasnije u tekstu pojavljuju. Čini nam se da je to jedan izraz koji bi sigurno u pojmovnik spadao. Zatim u članku 11. određeno je da Vlada može radi održivog upravljanja biološkim bogatstvom mora donijeti planove upravljanja biološkim bogatstvima, ona riječ može nam smeta, dakle može ne mora, kada može, kada mora, zašto može, zašto ne mora. Članak 12. stavak 4. propisano je da ministarstvo izrađuje godišnje izvješće o stanju ribarstva. Koja je svrha tog izvješća, kome se ono podnosi i koji je rok. Članak 26. stavak 8. propisuje uvjete za dodjelu povlastica nakon javnog poziva npr. navode se kriteriji, prebivalište, fizičke osobe, u priobalnom gradu duže od 5 godina. Nas zanima zašto baš 5 godina, da li je to nekakav europski standard, ili je to nekakva granica koju je predlagatelj sam osmislio. Članak 37. zašto za dobivanje odobrenja za malo obalni ribolov osoba mora imati navršenih 60 godina života, i da ukupni dohodak u prošloj godini po glavi domaćinstva mjesečno ne smije prelaziti 50% proračunske osnovice. Onih 60 godina nas muči. Zar muškarac koji ima 53 godine, koji nije zaposlen, ne bi možda isto tako imao pravo na takvu jednu dozvolu da si možda pomogne i u egzistencijalnom smislu. Članak 44. stavak 2. da li stranci mogu obavljati športski ribolov. Nama nije jasno iz naime ovoga članka, i s tim u vezi da li imaju pravo na kupnju višednevne dozvole za športski ribolov ili možda čak i godišnje. Iz navedenog članka, po nama proizlazi da to mogu imati samo članovi nacionalnog saveza. U članku 59. stavak 1. određeno je da se u svrhu provedbe sustava nadzora i praćenja plovila u ministarstvu osniva ribarstveni monitoring centar. Dvije primjedbe. Ona riječ monitoring, ne znam da li ga možemo zamijeniti sa ne znam sustavom za praćenje, nadzor, nadgledanje, kako hoćete, monitoring baš i nije nekakva nazovi hrvatska riječ i mislimo da se već tu može napraviti intervencija, a s druge strane glede same uloge centra što je sa zaposlenicima, što je sa opremom, što je sa ovlaštenjem tog centra. Praktično iz prijedloga zakona ne znamo i ne možemo puno pametniji biti, pa vas molimo da nam objasnite. Članak 96. stavak 3. propisuje da se protiv rješenja koje donosi viši inspektor, može izjaviti žalba povjerenstvu za žalbe. Stavak 3. propisuje da to povjerenstvo ima najmanje tri člana koje imenuje ministar, nas zanima od kud će biti ti članovi tog povjerenstva, jesu to zaposlenici ministarstva koja im je stručna sprema i kad će ih i u kojem roku ministar imenovati. O tome ne piše. Članak 104. ministar imenuje Vijeće za prekršaje. Isto pitanje, stručna sprema, kada, rok, i ostalo. Ono što moramo vas pohvaliti gospodine državni tajniče i predlagatelja jest da ste uistinu konzultirali sve relevantne partnere i ribare i sportske ribolovce, rekreativce, to je dobro, to je dobro i tako treba raditi. Ponavljam mi ćemo podržati u HNS-u ovaj prijedlog zakona, smatramo da neke stvari nam još možete pojasniti ili dograditi do dana kad budemo usvajali ovaj zakon. Posebno bih želio zahvaliti se vama kolegama iz Odbora za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, mislim da ste obavili dobar posao, tako bi trebala raditi matična povjerenstva, vrlo temeljito proći prijedloge zakona, iznijeti brojne amandmane, ako ih ima, ovaj puta je to bio slučaj, nekoliko tjedana je odgođeno jasno ova rasprava temeljem vaših zahtjeva, vidimo da je predlagatelj prihvatio te prijedloge što je dobro, i evo sa 12 amandmana koje ste vi dali i nizom drugih prijedloga nesumnjivo će ovaj zakon u konačnici biti puno bolji nego u početku. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HDZ-a, gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Ribarstvo u Hrvatskoj ima vrlo važnu socijalno-gospodarsku ulogu, omogućava zapošljavanje na otocima, obalnom dijelu, posebno u ruralnim područjima. Izuzev uzgoja tune koja se tek nedavno počela razvijati u Hrvatskoj, ukupan dio ribarstva u BDP-u je manji od 1%. Temeljno načela razvoja hrvatskog ribarstva je njegova održivost koja se treba temeljiti na međusobnoj ovisnosti, njena tri stupa, znači gospodarskom razvoju, socijalnoj pravednosti zaštite okoliša, kao i na unaprjeđenom upravljanju. Ribarstvo je jedna od naših rijetkih gospodarskih grana u kojoj je izvoz veći od uvoza, Hrvatska već određeno vrijeme godišnje izvozi oko 30 tisuća tone ribe u vrijednosti oko 160 milijuna dolara, a isto tako uveze oko 50 tisuća tona u vrijednosti 100 milijuna dolara. Izvoz ribe čini ukupno 15% izvoza naših poljoprivredno-prehrambenih proizvoda. Ribarska flota u 2009. godini ulovila je rekordnih 50 tisuća tona sitne plave ribe, što je za 7 tisuća tona više nego u prethodnoj 2008., te blizu 7 tisuća tona bijele ribe, što je za 2 tisuće tona više nego u 2008. godini. Isto tako je činjenica da Hrvatska nema zadovoljavajuće količine bijele ribe kojima bi ozbiljnije mogla konkurirati na zahtjevnom europskom tržištu zatrpanom ponudom iz cijeloga svijeta, ali naša riba ima iznimnu kvalitetu da sve ponuđene količine lako pronalaze kupca u EU. U posljednjih nekoliko godina na našoj obali i otocima niknulo je mnogo pogona za preradu, soljenje, filetiranje i mariniranje ribe i to od malih obrta do velikih pogona. Svi ti objekti trebaju naći nove i učinkovite aktivnosti rješavanja problema kvalitete proizvoda uključujući sustave ISO i HASAP. Ovo bi trebalo povećati usmjeravanje proizvođača prema stabilnom i isplativom tržištu, a i veoma je bitno prenijeti znanje o upravljanju ekonomskim i financijskim analizama te njihovom primjenom u prodaji proizvoda i marketingu. Hrvatska ima oko 300 velikih ribarskih brodova, najvećim dijelom plivarica za ulov sitne plave ribe, oko 700 manjih brodova te 3 tisuće registriranih ribara. Prema nekim istraživanjima mogućnost godišnjeg izlova sitne plave ribe u našem dijelu Jadrana je oko 200 tisuća tona što znači da hrvatski ribari sada na godinu iz mora izvade oko 20% navedene količine. To je ohrabrujući podatak za sve one koji su uložili znatan novac u gradnju novih brodova za izlov plave ribe, ali i one koji su sagradili ili grade objekte za preradu ribe. U sklopu državnog programa obnove i modernizacije ribarske flote uz državnu potporu od 30% bespovratnih sredstava dosad je sagrađeno 15 novih velikih ribarskih brodova od tunolovaca do velikih plivarica i koća. Prosječna potrošnja ribe po stanovniku u Hrvatskoj jedva dostigne 10 kg što je znatno ispod prosjeka europskih država. Razlog tome je i nedostatak dobro organiziranog tržišta te nedostatak obalne infrastrukture s objektima za hlađenje, zamrzavanje i skladištenje. To u konačnici rezultira višim cijenama ribe u maloprodaji. Isto tako je činjenica da većina ribarnica je malih dimenzija, a samo ih nekoliko posudi odgovarajuće prostorije za skladištenje, hlađenje i zamrzavanje što daljnje ograničava pristup svježe i visokokvalitetne ribe tržištu. Glavni cilj donošenja novog Zakona o morskom ribarstvu je postavljanje pravnog okvira za donošenje i provedbu odredbi i mjera zajedničke ribarstvene politike EU ovaj će zakon omogućiti odgovorno i održivo iskorištavanje živih bogatstava mora na ekološki uravnotežen te gospodarski i društveno opravdan način kroz mjere za zaštitu, očuvanje i obnovu resursa i eko sustava. Što će istovremeno doprinijeti opstojnosti i razvoju obalnih i otočnih zajednica. U svrhu zaštite bioloških bogatstava mora zakon daje temelj za donošenje niza tehničkih mjera u svrhu regulacije ribolova i marikuluture, zaštite pojedinih područja ribolovnog mora i posebnih staništa i uvodi mjere kojima sprečava onečišćavanje more i ugroze bioloških resursa mora. Zakon uvodi i pojam kapaciteta ribolovne flote i postavlja pravni okvir za donošenje mjera kojima se isti regulira radi održivog upravljanja aktivnostima ribarske flote. Ovaj mehanizam sastavni je dio europske politike ribarstva, a dosad nije bio pravno uređen u RH. Propisuje se vođenje registra ribarske flote u koji se moraju upisati sva plovila u gospodarskom i malom obalnom ribolovu te akvakulturi. Daje se podloga za sustav satelitskog praćenja plovila i uspostava ribarskog monitoring centra te se propisuje način izvještavanja o pozicijama plovila kao sustava koji će predstavljati veliku pomoć inspekcijskim službama na moru. Ovo su značajnije novine u odnosu na postojeći pravni okvir, a predstavljaju jednu od ključnih obveza RH u okviru međunarodnih organizacija i procesa pristupanja EU. Propisuje se način vođenja evidencije o ulovu, iskrcaju, prekrcaju i skladištenju ribe. propisuju se uvjeti prve prodaje ribe i drugih morskih organizama te oblik i način vođenja i dostava evidencije o istom. Na ovaj način će se omogućiti unakrsna provjera podataka čime će se u značajnoj mjeri smanjiti i sivo tržište. Zakon na novi način propisuje inspekcijski nadzor, a jedna od značajnih novina je i proces općeg usklađivanja procedura i izvješćivanja za sve inspekcijske službe koje obavljaju inspekcijski nadzor na temelju ovoga zakona. Ovakav pristup može osigurati maksimalnu učinkovitost i smanjiti troškove nadzora što uvjetima hrvatske obale može imati veliki značaj u budućem preuzimanju obveza iz punopravnog članstva u EU. Klub HDZ-a podupire donošenje ovog zakona. Zahvaljujem se.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Očekivali smo, mi u klubu SDP-a, kad smo dobili ovaj prijedlog Zakona o morskom ribarstvu, a shodno svim obećanjima kada su izbori, bilo lokalni ili državni, kada pršte obećanja u našu pomorsku orijentaciju o plavoj transferzali, o orijentiranosti Hrvatske i posebne pozornosti koju vlast mora pokloniti ribarima, ribarima i seljacima. Pa smo onda očekivali da će bar, da takav prijedlog zakona neće biti ispod onog minimuma koji ste rezervirali za golf igrališta gdje u prvoj točki stoji kako je golf igralište od nacionalnog interesa. Pa smo onda stoga očekivali da će u prvom članku ovog prijedloga zakona to stajati. Da će biti propisano upravo i to opredjeljenje koje je izgleda samo rezervirano od izbora do izbora. Da će morsko ribarstvo, shodno našoj povijesti, našoj poziciji upravo biti na tom tragu. Na tragu tih obećanja. Ali izgleda da je to rezervirano samo za izbore. U našem kraju, u našem priobalju, na našim otocima gdje se odvajkada ribarilo, gdje se od riba živilo, ti ljudi živjeli su uvijek teško. Pa je onda i poslovica bila: "U ribara mokre gaće, za večeru ne zna što će." Kakva je sudbina ribarstva? Kakva je sudbina hrvatskog ribara? Naime, nema sumnje da on zajedno sa pomorcem jede kruh sa 7 kora. Ribarstvo je danas u nezavidnoj situaciji. Ali zašto je tomu tako kad je ribarstvo jedna izuzetna i izrazito proizvodna grana koja u svim svojim segmentima je podigla proizvodnju za razliku od drugih. I tu onda upravo senzibilnost države mora biti posebna. Ovaj prijedlog zakona on ima jednu generalnu primjedbu, da je pisan meta jezikom. To nije jezik za njegove glavne adresate ribare. On je teško pravnicima probavljiv u smislu da ga je teško iščitati do kraja. On je pisan tim birokratskim jezikom kako se govori u Europskoj uniji. Mi želimo biti što prije članica Europske unije, ali ako izvršavamo svoje zadaće radi boljitka prije svega vlastitih građana, onda možemo biti i kritički prema toj Europskoj uniji, a ne podanički raspoloženi. I ako je ikoja politika Europske unije promašena, onda je to promašena upravo u ribarstvu. To je njezina politika u ribarstvu. Naime, nema sumnje da su upravo zemlje Europske unije devastirale i opustošile vlastito more i sada bi se mi morali prilagođavati i u normativnom smislu zemljama Europske unije i njihovim propisima koja traži nove načine i kritička je sama prema sebi što je učinila prema vlastitom ribljem fondu. Dakle, ponavljam govoreći u ime kluba SDP-a da po nama ribarstvo i to mora država, mislim da ima vremena da se to i deklarira jer to i ne ostaje na razini puke deklaracije ako imamo upravo među prvim člancima stipuliranu upravo takvu jednu odredbu, da ribarstvo mora biti proizvodna grana od nacionalnog interesa. Dakle, ponavljam nije smo zbog naše teritorija kojim gospodarimo, nego upravo prije svega zbog financijskih razloga i ponavljam zbog kulturoloških naših i socijalnih razloga. Ta gospodarska grana na neki je način kažnjena. Iako već 20 godina ljudi koji rade upravo u toj grani najveći su izvoznici. To je jedina grana ponavljam koja je u teškim vremenima, a laki ovdje nisu nikada bili a pogotovo i u ovim kriznim podigla svoju proizvodnju. Cilj koji se želi ostvariti ovim prijedlogom zakona kao što smo čuli ne samo danas u uvodnim riječima gospodina državnog tajnika, nego inače kada je bio predstavljen ovaj prijedlog zakona je da se ukupan, prije svega to je jedna važna novina, prostor hrvatskog dijela Jadranskog mora želi razvrstati u određene upravljačke zone, a to znači i razgraničenje za ribolovno područje. Dakle, jednako tako i određenja razdoblja za dopušteno ribarenje, odnosno lovostaj za svaku riblju vrstu, ali jednako tako posebno su onda definirani i alati kojima je ulov određene vrste i za određeno razdoblje dozvoljen. Međutim, nama bi prije sve možda u ovom području trebao biti i trebala biti Australija koja na zadovoljstvo svojih ribara vodi odličnu ribarsku politiku. Nama treba biti cilj da upravo ljudi koji rade u ribarstvu bilo obrtnici, bilo njihove tvrtke upravo opstanu u ribarstvu i da vide tu opstanak za sebe i svoje obitelji doprinoseći onda ukupnom razvoju Republike Hrvatske. Po prvi puta segment potpore upravo u ribarstvu izdvaja iz onih općih dijela poljoprivrede. I to smatramo da je dobro i Ceh ribara to podržava. Međutim, zbog ugroženosti ribljeg fonda u svijetu se često raspravlja i o lovostaju i isto tako o manjim kvotama koje je moguće izloviti. Mi osim toga mi ovdje imamo odlične mogućnosti i sigurno je to jedan od naših izbora je marikultura. Lani je dala tek 11 tisuća 680 tona ribe, međutim na 6 tisuća i 200 km obale današnji uzgoj takve vrste zaista se bilježi u promilima. I to nije dobro i to treba mijenjati. Kao što je poznato Ceh ribara je tražio, dobar dio toga je usvojen, ali to ne može biti samo dio ovog zakona, nego jednako tako jedne nove i suvremenije Nacionalne ribarske strategije. Prije svega upravo da se na neki način i jedinice lokalne samouprave bilo da su to općine, bilo da su to gradovi prisile i to zakonskim dijelom kako u svojim prostornim planovima odrediti mjesta za luke, za neometani dio upravo i remonta, brodogradilišta za ribarske brodove, mjesta za predaju ribe i školjki i dakle na način da se to obuhvati u jedinicama lokalne samouprave. Vidimo da tu ima određenih naznaka, međutim ne znamo u kojem dijelu je to obvezno. Mislim da neke norme u tom smislu mi u klubu SDP-a držimo da ih treba objasniti. Mnoge kolege koje će govoriti pojedinačno sa svog područja posebnu će pozornost skrenuti na te važne odredbe. Jako je važno da samo ministarstvo osigura upravo funkcioniranje, upravo takvih mjesta za ribu, za rješavanje statusa u svim tim prostornim planovima i bez samog ministarstva to neće biti na jedan cjeloviti način moguće osigurati. Poznato je da je Ceh ribara tražio da se ribarima koji prodaju svoju ribu upravo do količine 50 tona, odnosno 50 kg, odnosno do vrijednosti do tisuću kuna treba odgoditi obveza slanja izvješća o toj prvoj predaji ribe. Isto tako ovaj institut malog obalnog ribarenja koji ispočetka je bio sporan, ne znam kome je to smetalo da se poštuje taj socijalni status. Mislimo da ima još uvijek prostora u ovome vremenu nezaposlenosti, ali jednako tako opstanku naših ljudi u priobalju prije svega na otocima, da se olabave ti kriteriji koji su ipak na neki način upravo i kod zbog samog toga stanovništva je ministarstvo kao predlagač popustilo. Ali smatramo da još uvijek ima tu više prostora upravo vodeći ovaj socijalni ali isto tako i kulturološki moment na našim otocima. Nema sumnje da upravo zbog male količine vremena, bolje reći stiske s vremenom da pregovori o ribarstvu i o tom poglavlju nisu išli na način kako su možda trebali ići. I s obzirom na takvu značajnu granu kao što je to ribarstvo u Republici Hrvatskoj. Predsjednik Udruženja ribarstva i prerade ribe pri Hrvatskoj gospodarskoj komori, gospodin Miro Kučić, ocijenio je kako je ribarstvo premda gospodarska grana kaže od nacionalne važnosti upravo da se našlo u nezavidnoj poziciji, kako on ocjenjuje da je to jedna od najtežih pozicija u zadnjih 30 godina. Smatra da ribari jednostavno ne smiju i da neće pristati na linearno smanjenje poticaja nego upravo da svaki sektor treba biti promatram posebno i odvojeno. Posebno je istaknuo kako su upravo poticaji u ribarstvu apsolutno najpošteniji način poticanja proizvodnje i bila bi prava šteta da se linearno oduzima kao što je to navješteno za druge grane. Treba ovdje istaknuti da u ovim teškim trenucima istarski ribari su prvi vidjeli važnost trenutka da pogotovo u ovim trenucima se kvalitetnije udruže. Na to skreće čak i pozornost Europska unija. Dakle organiziranje ribara, udruživanje u udruge, u zadruge i kako bi onda oni bili jači ne samo kod donošenja propisa nego kod njihovog svakodnevnog posla. Sada evo i Vlada govori o udrugama, zadrugama, općenito u riječima koja ima onu omraženu nekada riječ za ovu vlast drug. Vidjeli su dakle da se bez zadrugarstva u mnogim područjima, pogotovo u ribarstvu i poljoprivredi, malo toga što može postići. Ali kada je to nama tek sinulo, odnosno vama vladajućima? Kad je imovina zadrugara oteta, dakle sada kada su takve zadruge bolje rečeno ta mjesta privatizirana sada se vidjelo da se bez zadrugarstva ne može, kad je praktički zadrugarima oteta njihova imovina. Kriza koja je pogodila svjetsko tržište, pogodila je i ribare. Naime, svugdje cijena je padala, jedino u Hrvatskoj mi nismo primjetili ako neki proizvod pojeftini za 5 do 10 lipa smatramo da je to veliko pojeftinjenje. U svijetu na svjetskom tržištu koje je pogodilo onda i naše ribare, cijena tune je pala za 32%, cijena malog tuna za 42%. Zbog toga su se našli u vrlo, vrlo nezavidnoj situaciji i to oni koji su upravo spasili hrvatske ribare jer su oni bili prvi koji su otkupljivali sitnu plavu ribu. Danas se nalaze u vrlo teškoj situaciji, prije svega zbog toga što evo ministar je obećao da će im pomoći. Pa to nije pomoć, to je njihova obveza. Nisu isplaćene subvencije još za zadnje tromjesečje prošle godine. Obeća im se da će to tek biti u 4. mjesecu. Naši ribari su se opteretili kapitalnim ulaganjima u ribarsku flotu. Država nije ispunila svoj dio tako da su opterećeni. Nikad više nisu proizvodili, nikad više nisu izvozili i nikad nisu bili u težoj situaciji. Država ih je ovdje prevarila jer nije platila ono što je bila dužna platiti. Još bih htjela nešto napomenuti u vezi ZERP-a. to nismo zaboraviti, sjećate se potpredsjedniče…
Privedite kraju raspravu. Sjećam se, ali kraj je rasprave. Privedite kraju.
Vaš kolega je o tome govorio, o čudnovatom kljunašu. Privest ću kraju, ali nemojmo zaboraviti da se država odrekla, dakle 2004. godine je taj zakon trebao stupiti na snagu, ali eto…
Molim vas, privedite raspravu kraju.
Potajno je potpisan ugovor gdje se mi odričemo ZERP-a za zemlje članice Europske unije…
Zahvaljujem!
Konkretno na taj način Talijani nam oduzimaju godišnje… … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]]
Zahvaljujem, uvažena zastupnice. Uvažena zastupnice iscurilo vam je vrijeme. Hvala lijepa. Nema nikakvih tajnih potpisa niti tajnih ugovora [[Upadica: Ima, ima.]] Nema, nema. To samo ima za vas. Idemo dalje sa raspravom po klubovima. A sad je na redu uvaženi zastupnik Boris Klemenić u ime kluba HSS-a. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. U ime kluba Hrvatske seljačke stranke mogu reći da se zalažemo za donošenje ovog zakona jer smatramo da donosi niz kvalitetnih rješenja u pitanju morskog ribarstva. Kao što svi znamo, Hrvatska se sve više približava standardima Europske unije pa tako i u poglavlju koji regulira ovo područje, konkretno ribarstvo. Budući da Europska unija ima zajedničku ribarsku politiku, Hrvatska također treba prilagoditi svoju regulativu toj zajedničkoj politici jer utvrđeni dugoročni ciljevi hrvatske politike u ribarstvu poklapaju se s onim ciljevima zajedničke ribarstvene politike Europske unije. U tom smislu smo u 2009. godini izglasali donošenje Zakona o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu, a evo sada ove godine donosimo i novi Zakon o morskom ribarstvu koji će na vjerujemo još kvalitetniji način urediti naš ribarski sektor te uspostaviti poziciju hrvatskog ribarstva u okvirima Europske unije. Ovaj će zakon omogućiti odgovorno i održivo iskorištavanje morskih resursa kroz propisane mjere za zaštitu, očuvanje i obnovu resursa i ekosustava, a istovremeno vodeći brigu o opstojnosti ribarstva i ribarske djelatnosti. Ovaj zakon daje temelj za donošenje niza propisa u svrhu detaljnije regulacije ribolova i marikulture te uvodi mjere kojima sprečava onečišćavanje mora i ugroze morskih bioloških resursa. Isto tako, ovim zakonom po prvi puta se definira sastav satelitskog praćenja ribarskih plovila i uspostava ribarskog monitoring centra što će omogućiti da se na ekranu u ministarstvu vidi trenutna pozicija ribarskih plovila. Propisuje se vođenje i dostava obveznih evidencija o ulovu, iskrcaju te skladištenju ribe. Propisuju se također i uvjeti prve prodaje ribe te način i oblik vođenja evidencija o prodanoj ribi. Sve navedene mjere imaju za cilj smanjenje sivog tržišta u ribarstvu i naravno veću sigurnost i zaštitu potrošača. U posebnom poglavlju ovog zakona definiraju se mjere upravljanja flotom što sada važeći zakon nije sadržavao. Propisuje se vođenje registra ribarske flote te uvodi pojam kapaciteta ribolovne flote, a sve kako bi se kvalitetnije upravljanje ukupnim aktivnostima te iste, odnosno ribarske flote. Kao što znamo, jedno od mjerila za zatvaranje poglavlja 13., poglavlja o ribarstvu u pregovaračkom procesu je i definiranje nadzora i kontrole što odredbe ovog zakona i propisuju. Uvodi se propisani proces izvještavanja i procedura kod svih aktera u nadzoru, konkretno ribarske inspekcije, obalne straže i pomorske policije što osigurava učinkovit i efikasan sustav kontrole. Isto tako moramo primijetiti da je ribarska, da naša ribarska inspekcija ima samo tri broda na raspolaganju, stacionirana u Puli, Zadru i na Visu što mislimo da je premalo, te se nadamo da će se u najskorije vrijeme taj broj i povećati. Poznato mi je da je prijedlog ovog zakona dugo i temeljito raspravljan, na povjerenstvima u kojima su bili uključeni pored znanstvenika i najvažniji predstavnici ribarskog sektora, kako gospodarskih ribara, tako i športskih ribolovaca, predstavnici iz sektora marikulture, te ribarskih zadruga iz svih resornih ministarstva, čuli smo danas i s ove govornice da je to za svaku pohvalu, pa eto i ja u ime kluba HSS-a pozdravljam takav način prije samog donošenja, takav način rasprave prije samog donošenja zakona. Isto tako poznato je svima nama ovdje da je bilo i određenih nesuglasica sa sportskim ribolovcima koji su bili nezadovoljni pojedinim prijedlozima odredaba ovog zakona, međutim čuli smo ovdje i od državnog tajnika da su ta nesuglasja riješena dogovorom i ja vjerujem da će i športski ribolovci nakon donašanja ovog zakona biti zadovoljni. I stoga nakon svega iznesenog, vezanog uz predmetni zakon, klub HSS-a smatra da je njegovo donošenje dobrodošlo, te da će pridonijeti kvalitetnijem i učinkovitijem gospodarenju u morskom ribarstvu, zaštiti obnovljivih bioloških bogatstava mora, praćenju uloga i uzgoja, te kvalitetnijem ustroju nadzora i inspekcije, a isto tako na kraju ću i pozdraviti i sve one amandmane koje je dao Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj, te kao što smo čuli samo ministarstvo će te amandmane i prihvatiti. Zadnja rečenica klub HSS-a podržati donošenje ovog zakona. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, uvaženi Tonči Božanić, državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Izvolite.
Evo poštovani potpredsjedniče, ja bih jedan kratak osvrt na ovo što je izneseno, vezano za primjedbe kluba Hrvatska narodne stranke. Dakle vezano za donošenje Zakona o slatkovodnom ribarstvu, ja bih morao reći da Zakon o slatkovodnom ribarstvu nije dio jedinstvene ribarstvene politike Europske unije, osim u dijelu uzgoja i prometa šta je ovim zakonom već donešenim o strukturnim potporama i uređenju tržišta definirano. Međutim svakako i Zakon o slatkovodnom ribarstvu je u fazi donošenja i nadam se da će do kraja ove godine biti donesen. Šta se tiče navoda da primjedbi za riječ Vlada može, odnosno ministar može, dakle često se u zakonima koriste te riječi u vidu mogućnosti, međutim ja moram naglasiti da je ovim zakonom određeno dakle i savjetodavno vijeće koje će se sastajati, dakle koje će diskutirati o svemu onom što je važno, a koje će se sastojati od svih relevantnih predstavnika sektora, dakle vijeće je to koje će u dogovoru sa ministarstvom određivati prioritete, pa ako zakonom se ostavlja mogućnost za pobliže definiranje određenih ja bih rekao područja, dakle temeljem takvih inicijativa onda sigurno ministar da će moći, da će sigurno koristiti takvu mogućnost, odnosno Vlada Republike Hrvatske. Šta se tiče monitoring centra, on nije pobliže opisan zato šta je sastavni dio uprave ribarstva. Isto tako govori se o vijeću za prekršaje gdje nije definirana stručna sprema itd., međutim moram naglasiti da ministarstvo donosi pravilnik o unutarnjem redu i tim pravilnicima će biti određeno pobliže koje uvjete članovi tog vijeća moraju ispunjavati. Šta se tiče primjedbi od gospođe Ingrid Antičević ispred kluba SDP-a vezano za nenaglašavanje nacionalnog interesa u odredbama ovog zakona, ja moram reći da je područje ribarstva kao takvo naglašeno u Ustavu Republike Hrvatske pa možda i nije potrebno naročito isticati u ovom zakonu što je u Ustavu već jasno istaknuto. A šta se tiče jezika zakona, moram doista priznati da područje ribarstva je jedan specifikum, jedno posebno područje koje je puno različitih posebnih određenja i ne čudim se šta u ponekim dijelovima ga i nije lako razumjeti. Međutim ja s obzirom da ajmo reći dobro poznajem tu problematiku, mislim da često i jednostavnijim jezikom pojedine stvari nisu mogle biti u drugačijem obliku biti napisane. Na primjedbu da je Europska unija devastirala svoje resurse, ja moram reći temeljem onih saznanja koje imam često je to i istina, međutim prihvaćanjem pravne stečevine Europske unije, odnosno usklađivanja sa njihovom zajedničkom ribarstvenom politikom mi možemo biti stroži od onoga šta je Europska unija propisala kao obvezno zajedničko, dakle nitko Hrvatskoj ne brani da donosi strože propise, a moram naglasiti da i u ovom trenutku imamo strožu regulativu kad je u pitanju regulacija ribolova nego što to ima Europska unija. Šta se tiče problema oko ribarskih luka, vezova, ja evo još jedanput naglašavam da ovim zakonom upravo je to na neki način omogućeno županijama, dakle jedinicama regionalne samouprave da oni mogu uređivati tu problematiku kroz svoje županijske lučke uprave, a kad govorimo o problemu u kojem se hrvatsko ribarstvo sada nalazi, ja bih rekao da ova kriza nije zaobišla ni sektor ribarstva, i cijena tune na japanskom tržištu je osjetno pala, šta se onda reflektira i na mogućnost uzgajivača kojima je mala plava riba u biti potrebna za ishranu tuna, dakle uzgajivači su ujedno i tržište, dio tržišta za plasman male plave ribe. Dakle, jedno je povezano s drugim i ja moram reći da smo prije nekoliko dana na zajedničkom sastanku u Hrvatskoj gospodarskoj komori gdje su bili predstavnici i Hrvatske obrtničke komore, dakle ceh ribara i predstavnici sindikata, gospodin Čobanković, ministar u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, dakle postigli smo jedan dogovor na koji način ublažiti ovu postojeću situaciju. Taj dogovor je prihvaćen i evo nadam se da ćemo barem dijelom uspjeti amortizirati ovo novonastalo stanje. Što se tiče isplate poticaja ona ide nekakvim svojim tijekom možda sa malim zakašnjenjem, ali evo ja bih rekao da nije upitna, barem ne u onom dijelu kako je dogovoreno sa predstavnicima sektora. Eto, hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda. Uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Nije točan navod gospodina državnog tajnika da je dovoljno što se u Ustavu spominje ribarstvo i da je samim tim zaštićeno pa ga ne treba spominjati jer mi smo, dakle ribari su ustvari još 2007. godine imali garanciju da će do 01. svibnja 2008. godine doći do pune primjene ZERP-a pa bez obzira što Ustav teoretski brani ribarstvo do toga nije došlo. Napominjem da sve članice EU su potpisale povelju Ujedinjenih naroda kojima svim zemljama daje suvereno pravo na proglašenje pojasa. Uz to sama Europska komisija je savjetovala svojim članicama da prošire jurisdikciju na 12 milja kako bi se bolje gospodarilo itd. To se Hrvatskoj jednostavno brani. I jednostavno Hrvatskoj je taj potez zapriječen. Utoliko ja mogu kazati da praksa ne korespondira u onome što evo Ustav možda na teoretskoj razini ili zakonodavnoj razini želi postaviti kao nacionalni interes.
Zahvaljujem. Završili smo raspravu po klubovima, prelazimo na pojedinačnu raspravu i prva je na redu uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa danas govorimo zapravo o Zakonu o ribarstvu koji je proizvodna grana nacionalnog interesa. Ja ne bih o zakonu, međutim danas ću govoriti o primjedbama koje sam dobila od mojih sugrađana u Dubrovačko-neretvanskoj županiji, odnosno od sportskih ribolovaca, a isto tako ceha ribara. Naime, bez obzira što je gospodin državni tajnik u svom uvodnom izlaganju rekao da je dogovoren kompromis sa sportskim ribolovcima ja ću ipak iznijeti barem 2 primjedbe koje su mi oni uručili. Smatraju da ovaj zakon je neopravdano, zapravo da je … [[Govornica se ne razumije.]] neka nova ograničenja za sportski ribolov pod izlikom da se usklađuje sa EU jer kako navode usporedba s važećim hrvatskim Zakonom o morskom ribarstvu vidljivo je da u segmentu sportskog ribolova naš zakon već potpuno usklađen sa europskim. Dapače, kako kažu, on je restriktivniji, dakle stroži, u smislu očuvanja ribljih vrsta i drugih morskih organizama. Također smatraju da bi Hrvatski savez za športski ribolov na moru koji ima preko 30 tisuća članova trebao biti uključen u donošenju svih budućih podzakonskih akata Zakona o morskom ribarstvu. Isto tako još jedan njihov prijedlog, a to je da se sukladno temeljnom načelu prijedloga Zakona o morskom ribarstvu čl. 3. točka 3. odluke, odnosno odredbe u ovom zakonu moraju biti donošene na temelju znanstvenih i stručnih pokazatelja. Prema tome, prijedloge posebne regulacije ribolova u pojedinim područjima ministarstvu bi mogle dostavljati samo znanstvene institucije na temelju znanstvenih istraživanja. Zato predlažu brisanje točke 2. u čl. 83. Međutim, kako ste naveli da ste postigli kompromis, nadam se da onda ove primjedbe ste već uvrstili u ovaj zakon. Druga stvar koju bih htjela izreći, zapravo ja osobno pozdravljam sve inicijative u pravcu zaštite i održivog razvoja. Isto tako pozdravljaju to sigurno i ceh ribara koji se sastao pri HGK. Naime, status rezervata bi trebalo po njima ublažiti jer bi se s time zapravo stvorili uvjeti za poticanje razvoja malog poduzetništva i obrtništva. Na taj način bi se isto tako smanjile zloupotrebe nekakvih nelegalnih radnji koje su zapravo nekontrolirane. Prema tome, predstavnici o kojima govorim, odnosno ceh ribara sigurno je za kontrolu zakona, ali da se zapravo u takvoj nekakvoj liberalizaciji vide i svoju egzistenciju. Naime, svjesni smo toga da svaki naš otok ili otočna skupina je toliko lijepa da svi imaju elemente zapravo za trajnu potpunu zaštitu. Međutim, na ovaj način mi ne možemo onda i na taj način pokazati da smo zemlja koja može živjeti i od mora. Pitam se što je s ljudima kojima je to jedini izvor prihoda? Prema tome, ljudi su zapravo na ovaj način, ribari su potpuno obezglavljeni jer pitamo se koje je drugo, zamjensko rješenje? Što je preduvjet održivog razvoja ovog južnohrvatskog otočnog područja. Kako navode, ovo je isto tako jedan od pokazatelja kako zakonodavac se vrlo često udalji u svojim propisima od prirodnih karakteristika područja od povijesnog naslijeđa i zapravo na jedan jednostran način sagledava ovu problematiku. To su ljudi koji su uložili i u kupnju brodova, mreža, u edukaciju. Prema tome, na ovaj način, provodeći ovakav zakon zapravo se smanjuju i također i uvjeti održivog razvoja, odnosno razvitka malog poduzetništva na tom području. Danas je zapravo spomenuti ZERP, mi smo odustali 2004. godine, odustalo se od ZERP-a, izgubljene su ogromne površine, konkurencija je Talijana sve češća, međutim vrlo često se dovoljno ne kažnjavaju, a kažnjavaju se naši ribari. Prema tome, i zbog toga su zapravo ogorčeni jer se na svom moru, u svojoj državi osjećaju kao građani drugog reda. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Kolegice spomenuli ste ZERP zaista je tragično da je 2004. godine Vlada na čelu sa HDZ-om de facto ukinula ono što je donijela Vlada 2003. godine i da se ZERP nije nikada primijenio. Ja mislim da Hrvatska ne smije ići ispod Direktive Europske unije br. 2371. ta direktiva definira da država domaćin odredi maksimalan izlov ribe te u okviru toga dio koji sama može izloviti i viškove koje ostaju za druge države uz kompenzaciju, odnosno plaćanje. Ako nećemo štiti sami sebe, a ovi izgleda izvana neće da nas štite vodeći računa u ovom slučaju o talijanskim interesima, onda ne znam tko će nas zaštiti.
Zahvaljujem. Odgovor na repliku uvažena zastupnica Tatjana Šimac-Bonačić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo kolega Marine svjesni smo svi zapravo da upravo ta problematika smanjuje površinu gdje naši građani mogu izlovljavati. A ako spominjemo Talijane, danas smo ih spomenuli već u par navrata, oni nam kradu otprilike oko preko 300 milijuna eura u izlovu što u biti ga odnesu a nisu kažnjeni zato. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Goran Maras. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. Sljedeća na radu uvažena zastupnica Nevenka Marinović. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče. Evo kada govorimo o Zakonu o morskom ribarstvu želim najprije predstaviti ovaj segment i to kroz pregled djelatnosti morskog ribarstva u Republici Hrvatskoj kratko, ali i Zadarskoj županiji kao lideru u koncesioniranju, ali i kroz ekonomske pokazatelje ribarstva Republike Hrvatske i Zadarske županije. Ulov morske ribe evo koristit ću podatke za 2008. bio je 48 tisuća 976 tona, od čega 42 tisuće 688 tona plave ribe, 4 tisuće 831 bijele i 2 tisuće 820 ostale. To je godina, zato sam je i uzela kao primjer, to je godina kada je Republike Hrvatska dosegla ulov predratne količine. Od 1998. godine razvidno je povećanje ulova plave ribe i to sitne plave ribe, gotovo dva puta jer je potražnja velika za slanim inćunom uzrokovala i stalno povećanje izlova. Slana riba se gotovo u cijelosti izvozi u Italiju, nešto manje u Španjolsku, a izlov bijele ribe gotovo isti je u navedenom razdoblju. Broj ribara u gospodarskom ribolovu je negdje oko 3 tisuće 700 a broj ribarskih plovila negdje oko 3 tisuće 800 i oni su u povećanju. Bruto dodana vrijednost djelatnosti ribarstva prema dostupnim podacima Državnog zavoda za statistiku od 2001. raste od 284,7 milijuna kuna do 410,6 milijuna kuna u 2004. U 2007. ribarstvo ima 855 milijuna ukupnog prihoda, 801 milijun kuna ukupnog rashoda i oko 70 milijuna kuna dobiti prije oporezivanja. Broj zaposlenih u ribarstvu se kreće nešto manje od 2 tisuće. Iz bilance za razdoblje od 2000. do 2008. vidljiv je suficit u ovoj djelatnosti koji varira znači od 300 tisuća dolara do maksimalnih 59 milijuna u 2006. godini. Držim važnim istaknuti da je ribarstvo jedna od rijetkih grana koja ima konstantan suficit u robnoj razmjeni što dokazuju i podaci za proteklu godinu. Što se tiče Zadarske županije tu je ribarstvo tradicionalna djelatnost naše obale i otoka, ali je i izvor egzistencije za velik dio obalnog i otočnog stanovništva. Podsjetit ću da se prvi uzgoj brancima i podlanica dogodio upravo u Zadru, uzgoj tune također u Zadru i da preko 80% kapaciteta soljenja inćuna je upravo na području Zadarske županije, a i najveće riboprerađivačke tvrtke sa oko 850 zaposlenih su upravo na području ove županije. Također na području Zadarske županije imamo negdje oko 540 ribara što obrta i poduzeća oko 2 tisuće 600 malih ribara i negdje oko 2 tisuće brodova od čega samo 90 veći od preko 15 metara, te je broj rekreacijskih ribolovaca oko 650 a sportskih prema procjenama između tisuću 500 i 2 tisuće. Najzastupljeniji alati u gospodarskom ribolovu Zadarske županije su okružujuće mreže plivarice, ... povlačne mreže koče, te mreže stajačice. Ulov u ovoj županiji predstavlja 35% ukupnog uloga u Republici Hrvatskoj a najznačajnije vrste ulova su upravo srdela i inćun koji su baza za prerađivačku industriju ali i za uzgoj tuna. Gospodarski izlov i uzgoj obavlja prema evidenciji FINA-e 60 tvrtki poduzeća koja su predala financijska izvješća za 2008. godinu. Što se tiče financijskih pokazatelja ribarstva u Zadarskoj županiji vrijedi spomenuti za 2008. godinu 427,8 milijuna kuna ukupnog prihoda i oko 20 milijuna kuna čiste dobiti, te negdje oko 800 osoba zaposlenih u ribarstvu. A 1998. godine u ovom segmentu su bile zaposlene tek 273 osobe, 33 tvrtke i 82 milijuna kuna prihoda. Dakle broj tvrtki se udvostručio, broj zaposlenih gotovo tri puta veći, a ukupni prihodi porasli su više od pet puta. To govori o važnosti ove gospodarske grane za našu županiju ali i za gospodarstvo Republike Hrvatske. Ribarstvo čini 13% ukupnog izvoza Zadarske županije, a prerada i konzerviranje dodatnih 14%. Dakle, 27% izvoza otpada upravo na ribarstvo. Treba istaknuti da su državne mjere poticanja građenja flote dovele uz nešto uvoza brodova do toga da se u plivaricama, odnosno u floti većih brodova za izlov plave ribe došlo do zadovoljavajućih kapaciteta. Znači da su dovoljno osnaženi. Ministarstvo je u 2008. godini sa značajnim sredstvima pomoglo sektoru ribarstva što kroz izravne poticaje što kroz cijenu plavog dizela, a u cilju da hrvatski ribari postanu konkurentni ulaskom u Europsku uniju sufinanciralo se i osiguranje brodova i upisi u registar. To je rezultiralo tima da ribarstvo u 2009. godini ima značajne rezultate u izvozu, ali i posljedica su toga otvoreni važni prerađivački pogoni, što znači da ova djelatnost privlači investicije. Spomenut ću samo Ostreu u Stnkovcima koje je najveći i najmoderniji pogon takve vrste u Europskoj uniji. Međutim, postoji problemi u ribarstvu na koje su upozorili i ribari na svom 14. susretu održanom prošle godine u Pagu, a to su evo ovdje spomenuti donošenje nove strategije, problem hladnog lanca, iskrcajnih mjesta, reguliranje institucije malog obalnog ribolova, ali i povećanje efikasnosti kontrole prometa ribom itd. Evo upravo te probleme na koje su upozorili ribari Vlada Republike Hrvatske znači zajedno s njima rješava donošenjem zakonskih propisa i to Zakona o strukturnim potporama i uređenju tržišta u ribarstvu koji je ovaj Sabor donio prošle godine, a koji omogućava financiranje prilagodbe u slučajevima kada je to potrebno, a dio tih problema rješava i ovaj Zakon o morskom ribarstvu. Želim naglasiti, a već je bilo spomenuto da ovako važne dokumente se donosilo u partnerstvu svih koji nešto znače u ribarstvu, u prvom redu ribara, ali i športskih i rekreativnih ribolovaca i znanstvenih institucija. Upravo taj partnerski ili participatorni pristup donošenju i usvajanju mjera upravljanja resursima jedna je od temeljnih odrednica zajedničke ribarske politike. Stoga držim da je evo ovaj prijedlog zakona dobar, uz evo ove amandmane koje je rekao državni tajnik da se usvajaju, da dosta dobro regulira svu ovu problematiku o kojima su govorili ribari. Mi znamo da trebamo i želimo uskladiti zakonodavstvo sa Europskim, ali moramo maksimalno zaštititi interese u prvom redu Republike Hrvatske, ali i hrvatskog ribarstva. Međutim, nemamo pravo ne znati da su na području mnogih članica koje su u sustavu zajedničke ribarske politike i to ne od jučer ribolovna mora značajno osiromašena. Talijanski dio Jadrana, bakalar u Sjevernom moru, Španjolska itd. Mi trebamo biti svjesni toga da moramo biti, a ovaj zakon omogućava znači da možemo biti, mi trebamo biti stroži, zakon nam upravo ovaj prijedlog omogućava to. Međutim, naši ribari su znali vjekovima to čuvati, znali su oni to sami, oni će to i ubuduće raditi i to je garancija da će se ovaj zakon u tom dijelu provoditi kako treba. Znači, zbog činjenice da je ribarstvo tradicionalna djelatnost naše obale i otoka i izvor egzistencije za velik dio obalnog i otočnog stanovništva držim da će red koji se ovim zakonom osigurava, naravno uz kontrolu provedbe istog, a koji su i sami ribari i ribolovci kreatori, uz sve mjere koje su dosad napravljene znači infrastruktura, poticaji i sve ono što je bilo u funkciji podizanja konkurentnosti najviše odgovarati upravo ribarima. Evo stoga ću uz predložene amandmane podržati ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Obavještavam da je sukladno članku 207. stavak 2. Poslovnika isteklo vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta u 13 sati i 15 minuta. Imamo dvije replike. Prvo je uvažena zastupnica Dubravka Šuica. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče. Kolegica je u svom izlaganju govorila o športskom i rekreacijskom ribolovu pa bih u tom smislu željela reći da je dobro što je i državni tajnik da je postignut kompromis sa cehom športskih ribolovaca. Ali isto tako bih željela ukazati na članak 53. koji se odnosi na ribolovni turizam i nadam se da ovaj ribolovni turizam u smislu ovog zakona stvarno podrazumijeva i sve aktivnosti koje obavljaju ovlaštenici povlastica za gospodarski ribolov. Isto tako se nadam da u dijelu članka 44. gdje govorite o pravu na kupnju godišnje dozvole na športski ribolov imaju samo članovi Nacionalnog saveza za športski ribolov na moru Republike Hrvatske, a koji imaju prebivalište u Republici Hrvatskoj. Smatram da je to vrlo važno naglasiti, posebice imajući u vidu brojeve koje je kolegica rekla za njezinu županiju, a to je između 1500 i 2000 športskih ribolovaca i 650 rekreacijskih. Onda možemo zamisliti koliko ih ima na području cijele obale. Dobro da su se uvažili stavovi ceha ribara, ali isto dobro je čuti da prvenstveno zaštićujemo interese Republike Hrvatske i naših građana pa onda naravno i ono što smo bili dužni uskladiti sa zakonima Europske unije. I uvjerena sam da tradicijska djelatnost našeg priobalja sigurno govori u prilog da smo i uz ovako dobar zakon, a i inače bili znali kako čuvati našu obalu i kako čuvati naš fond.
Odgovor na repliku, uvažena zastupnica Nevenka Marinović.
Evo ja sam spomenula upravo tu suradnju i to je ono gdje smo znači sam način donošenja zakona, sam način donošenja zakona već nekako prilagođen Europi. Ja svakako pozdravljam reakcije svih onih na koje se ovo odnosi jer to je dobro. Imalo se što čuti i od sportskih ribolovaca i od svih saveza na koje se to odnosi. Prijedlozi su u početku bili možda, izašlo se na ulice umjesto da se sjelo i rješavalo. Opet se vratilo znači razgovarati sa institucijama koje zato i postoje i koje su bile spremni, znači niti jednog momenta nisu bila zatvorena vrata ministarstva za razgovore o problematici koji muče i sportske ribolovce, rekrativce i male ribolovce i sve ostalo. Znači, nisu bila zatvorena vrata, bilo je otvoreno i treba to rješavati i pozdravljam svakako sve one i pregovarače i sve ono do čega se došlo u ovom prijedlogu, a to je da je produžen ovaj rok da se ostavi još uvijek prostora mnogima, to je ona socijalna komponenta, mnogima da i dalje mogu loviti u ograničenim količinama onako i na isti način u biti kako su lovili i dosad. Ali sam htjela kolegice, dobar je model na koji se donose zakoni, zato sam posebno i istakla ovaj dio.
I druga replika, uvaženi zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa gospođa uvažena kolegica Marinović je u dijelu obnove i gradnje ribarske flote govorila o dosegu tog projekta kojega je osmislila hrvatska Vlada. Ja bih poštovana kolegice još htio dodati nekoliko riječi koji se odnose na sami model. Naime, krajem 2005. godine hrvatska Vlada je osmislila projekt obnove i modernizacije hrvatske ribolovne flote na način da bi hrvatskim ribarima omogućila da počnu izlovom u vanjskom ribolovnom moru u većem dijelu nego što je to tada bio slučaj, s obzirom da su alati hrvatskih ribara bili gotovo nepripremljeni da bi hrvatski ribari mogli više loviti u ZERP-u. I na taj način je taj projekt osmišljen da je hrvatskim ribarima koji su zainteresirani za gradnju ribarskih brodova, većih ribarskih brodova omogućeno da sa svega 10% vlastitih sredstava krenu u izgradnju flote, preostalih 90% se osiguralo na dva načina. Prvi način je da je država Hrvatska putem Hrvatske banke za obnovu i razvoj omogućila 30% bespovratnih sredstava i to na način da je 10% Ministarstvo poljoprivrede, 10% Ministarstvo gospodarstva, 10% sredstava Ministarstvo mora, a preostalih 60% do punog iznosa vrijednosti broda je financirano sa vrlo povoljnim kreditima Hrvatske banke za ovnovu i razvoj i sa vrlo niskim kamatama. Na taj način do danas je iskazan interes za gradnju 44 broda, od toga ih je 20 izgrađeno, 27 je u izgradnji, i držim da je s tim projektom itekako potpomognuto hrvatskim ribarima da veći ribarski napor usmjere prema ZERP-u i da na taj način postanu konkurenti na Jadranu, u pravom Pa evo poštovana kolegice, u tom smislu sam htio vas dopuniti da kažem da je taj projekt hrvatske Vlade itekako pomogao hrvatskim ribarima.
Zahvaljujem. I time bi mi završili prijepodnevno zasjedanja, nastavljamo u 15 sati i želim vam svima dobar tek. Hvala lijepa. Nastavljamo sa popodnevnim zasjedanjem. Pojedinačna rasprava kao što sam najavio. Prva je na redu uvažena zastupnica Tanja Vrbat, izvolite.
Hvala lijepa uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici i upravo pristigli predstavnici Vlade, u zadnji čas, tajming je odličan. Pred nama je i u ovom popodnevnom dijelu prijedlog Zakona o morskom ribarstvu koje se prije svega odnosi na usklađenje našeg zakonodavstva sa pravnom stečevinom EU i stvaranjem preduvjeta za našu zajedničku europsku politiku na tom području. Prijedlog zakona je dosta cjelovit i obuhvaća dosta segmenata, od provedbe ribolova, zaštite ribljeg fonda i mora te čitavog niza vrlo pooštrenih kaznenih odredaba za kršenje onoga što je predviđeno ovim zakonom za fizičke i pravne osobe. Znamo da je prijedlog usuglašen sa mnogim udrugama ribolovaca, cehom ribara, sportskim ribolovcima i ostalim subjektima koji sudjeluju u ribarstvu i da su se postigli mnogi kompromisi. Nitko nije u potpunosti baš zadovoljan, ali obzirom i na neke najavljene i podnesene amandmane vjerojatno je ovaj prijedlog zakona ono što se kaže umijeće mogućega. Pokušat ću naglasiti stoga samo kratko dijelove koje smatram da nisu dovoljno dobri i da su u neku ruku sporni. Prije svega, to se odnosi na, napominjem da dolazim iz ribarskog malog mjesta na istarskom priobalju i da se susrećem svakodnevno sa ribarima i eto prenosim neke njihove skepse. Prije svega to se odnosi na uvođenje malog obalnog ribarstva kao ribolova sui generis, neke nove vrste, između sportskog i gospodarskog kako sam to shvatila. Rekla bih da je to neka vrsta socijalnog ribolova. Međutim, smatram da je krajnje sporno što će odobrenje za takvu vrstu ribolova moći dobiti samo osobe sa navršenih 60 godina života. Zašto se recimo i nezaposleni građani mlađe dobi ne bi time propisno mogli baviti? Smatram da je ta odredba u suprotnosti sa Zakonom o diskriminaciji i da diskriminira naše građane i građanke prema dobi. Nadalje, ako primjerice imamo umirovljenika koji se bavi ribolovom i prodaje to što je ulovio na za to predviđena mjesta krajnjim korisnicima kako je to propisano zakonom kako bi vjerojatno popravio svoj kućni proračun on mora imati odobrenje pa mislim da te ljude najviše zanima koliki su troškovi izdavanja takvih odobrenja? Koliko su troškova i gdje se polažu ti ispiti kako bi se dobila odobrenja i pokazala čovjekova osposobljenost za obavljanje takve vrste ribolova? I kakvo je to izvještavanje svaka 2 mjeseca koje se mora slati i kome? Ja osobno smatram da je taj postupak izuzetno i krajnje izbirokratiziran i baš sumnjam da će to tako u praksi funkcionirati. Ne znam tko će primati sve te izvještaje s terena i tko će pisati tko je na taj dan ulovio 3 kg špara, 2 brancina i 1 arbuna ili škarpinu? Tko će to sve bilježiti i tko će to sve tamo zaprimati? Jer ako takve izvještaje ne šalje, taj ribar, onda će mu se oduzeti odobrenje. Gdje će se nabavljati obrasci za to izvještavanje? Da li će taj mali obalni ribolovac imati više administrativnih troškova i poslova od onoga što će zaraditi ako i eventualno proda koju ribu? Još jedan aspekt. Dozvola mora sadržavati broj i vrstu alata koja se nalaze na brodici za obavljanje takve vrste ribolova što je u načelu u redu, međutim mora se i svaka promjena upisati u odobrenje. Da li to znači da prilikom kupnje svakog novog alata treba hitno javiti u ministarstvo ja imam novu vršu ili ne znam novu mrežu? Eto toliko o tom dijelu. Dalje se želim osvrnuti i prilikom ove rasprave istaknuti da sam zadovoljna s ovim dijelom što se tiče sportskog ribolova na moru. Zadovoljna sam što se izašlo u susret i omogućilo posebne uvjete za održavanje sportskih natjecanja u sportskom ribolovu na moru i podvodnom ribolovu. To je sport koji je vrlo prakticiran na našem priobalju o čemu se malo priča i zna. Kojim se bavi velik broj naših sugrađana, pogotovo mladih. Sportski ribolov ima izuzetno bitnu ulogu pri edukaciji naših mladih i djece o moru i njegovim bogatstvima. Sportski ribolovci sudjeluju u čitavom nizu akcija zaštite prirode i riblje mlađi, ali i čišćenja podmorja preko svojih sportskih klubova poglavito uz potporu Hrvatskog saveza za športski ribolov na moru. Nije na odmet ni naglasiti, ovom prilikom, i ulogu koju sportski ribolovci imaju u promociji naše zemlje i njezinih ljepota u inozemstvu. Hrvatski sportski ribolovci sudjeluju na brojnim natjecanjima u inozemstvu i bilježe sjajne uspjehe redom dobivajući zlatna i druga odličja. Stoga je svakako dobro da se ovim zakonom ostavilo Hrvatskom savezu za sportski ribolov na moru mogućnost da on prihoduje sredstva od prodaje dozvola za sportski ribolov kako bi i dalje mogao sufinancirati sportske aktivnosti naših uspješnih natjecatelja. No, žao mi je da u ovom zakonu nisu, sad opet druga tema, drugi segment zakona, nisu podrobnije regulirani i sami rokovi i termini. Na to ima najviše primjedba s terena. Oko rokova i termina donošenja raznih pravilnika koje će morati donijeti nadležno ministarstvo jer je ovo samo kostur na koji će onda razni pravilnici i podzakonski akti donijeti tzv. meso iz kojeg će se tek vidjeti koliki će biti troškovi i rokovi izvođenja svih dozvola koje su ovdje propisane. Na kraju želim reći da je ovo sve u svemu dobar zakon, međutim on ne ulazi u bit problema, po meni, a to je provedba tih propisa koji se odnose na ribarstvo na teritoriju cijelog akvatorija RH. Jer apsurdno je tjerati umirovljenika koji kako bi prehranio svoje unuke ili obitelj se bavi ribarstvom, da šalje mjesečno izvještaje o svom ulovu kada znamo da se svakodnevno na pučini hrvatskog mora odvijaju razmijene riba i ostalih morskih organizama sa europskim susjedima Talijanima. Naš brod dođe na pučinu, nađe se s talijanskim kolegama, oni njima ribu, ovi njima novac i stvar je gotova. Ili još bolje ovi njima plavi dizel koji je u Italiji puno jeftiniji, odnosno puno subvencioniraniji nego kod nas. Treba reći da si zatvaraju oči i na preprodaju prstaca jer oni se tuku i onda se jednostavno svežu u vreće, zavežu za plutače, dođe talijanska brodica i pokupi ih ko gljive. To su javne tajne koje se govore u priobalju. I to su glavni problemi koje treba riješiti i di Hrvatska gubi ne samo svoje morsko i prirodno bogatstvo nego i velike novce. Tu se načini plaćanja među tih na pučini već dogovore među kolegama ribarima međunarodno. To su javne tajne i pravi problemi koji se tiču ribolova, a ne da li je netko ulovio 5 ili 6 kg ribe, 3 fratra ili 2 škarpine. Eto, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Gari Cappelli. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Pa evo meni je osobno drago da se dovede u red što se kaže maksimalno i ovim prijedlogom Zakona o morskom ribarstvu posebno mi je drago kao što je i kolegica spomenula vezano za ove ribolovne turizme i sve slično pošto će sam ribolovni turizam dati jednu dodatnu dimenziju. Mi se stalno žalimo da u turizmu nema dovoljno popratnih osim samog smještaja sunca, pa evo i posebno osvrćući na ribolovni turizam, ali dovodeći u red ribolovni turizam onako kako bi trebao biti. Jer za njega je bilo i do sada saznanja da se on sprovodi da se vodi na neki način neću reći na crno, ali da je postajao sigurno je. Na ovaj način dovodi se u red i mogućnost se daje da na jedan službeni način ako to možemo tako reći da će se konačno dati jedna dimenzija tome i da turizam ima još jednu dodatnu satisfakciju da je dobio mogućnost bavljenja ribolovnim turizmom što će dati jedan na cijelom Jadranu pogotovo na otocima jednu dodatnu mogućnost kada u određenim terminima možda i sami vlasnici ribolovnih alata i brodova ne idu ili ne žele ići u ribolov nekakav. Više će si možda isplatiti sami taj ribolovni turizam tijekom same turističke sezone. Dakle ovim prijedlogom zakona utvrđeni su dugoročni ciljevi hrvatske politike u ribarstvu sukladne ciljevima zajedničke ribarstvene politike Europske unije. Ali drago mi je čuti da ste zbilja iscrpili mogućnosti svih pregovora i razgovara i suglasnosti na neki način koji ste imali u razgovoru sa svim cehovima ribara. I da na taj način ovo je praktički mogu reći pročišćeni ali u skladu sa Europskom unijom zakon koji će vjerojatno najbliže moći približiti naša htjenja i želje ne samo nas ovdje u Saboru nego pogotovo one kojima je to najbitnije, a to je korisnicima to znači ribarima i svima onima uz obalu kojima je to vrlo bitno. Ovaj će zakon omogućiti što vrlo bitno odgovorno i održivo iskorištavanje živih bogatstava mora na ekološki uravnotežen, te gospodarski i društveno opravdani način kroz mjere za zaštitu očuvanje i obnovu resursa i eko sustava. Dobro je to reći jer znamo da na hrvatskoj obali postoje razno-razni rezervati očuvanja, pa će biti bitno da se na taj način nekako implementiraju ovaj zakon i drugi Zakon o zaštiti koji će sigurno na neki način dodatno zaštiti. Ali dati mogućnost privredi da i dalje može u određenom području raditi ono što je do sada radila, ali uz sve one zakonske okvire koje s ovim zakonom i predlažu. I mislim da na taj način doprinosimo samom očuvanju podmorja. Ovim zakonom uređuje se gospodarenje i zaštita obnovljivih bioloških bogatstava mora, načini i uvjeti obavljanja ribolova i uzgoja. Tu bih samo spomenuo da je dobro što se vrlo jasno barem u samom zakonu, ja se nadam da će i u stvarnom životu se odvijati jedna inspekcija i kontrola i sve ono što je potrebno. Jer smatramo da je i do sada veći dio zakona, ne može se reći da je bio loš, možda nije bilo sve usklađeno sa Europskom unijom. Ali mislim da sama kontrola na moru možda nije bila adekvatna onako kako bi trebala biti, da bi upravo ovim što se deklarira tu da treba prvenstveno zaštiti podmorje na svaki mogući način. I znamo koliko se svi u zadnje vrijeme na zaštitu okoliša, prirode i održivog razvoja. Jedna stvar koja je danas mislim bila spomenuta sigurno i trebalo bi a i ovim zakonom da se jednim dijelom također usklađuje i postoji mogućnost da se i tome stane na kraj, a to je kontrola prodaje riba. Mislim da je ovo dobar potez. Kod nas u županiji ima veletržnica koja sigurno na neki način kvalitetnije može se i kod same veletržnice prodajom ribe doći do jedne bolje cijene za tržite, ali što je bitno kontrole prodaje, preprodaje ribe. Ali sigurno ima kažem netko je danas spomenuo prodaja u restoranima. Ta stvar sigurno još nije kvalitetno se zahvatila, ali upravo kroz taj sportski ribolov, mali obalni ribolov, športski ribolov se na neki način upravo provlačila da se ta dimenzija lova se preprodavala i nije bilo nikakve kontrole, jer taj ribolov se nigdje nije evidentirao osim na računu kojega dobijete na kraju kada večerate. Drago mi je da zakon donosi kaznene odredbe prema kojem se prekršaji kategorizirani u tri skupine. Jedna od značajnijih novina i proces općeg usklađivanja procedura i izvješćivanja. Dakle, jedna procedura koja bez obzira nadam se da neće previše administrativno uzeti vremena i prostora samim ribarima, jer znamo da ne vole u administraciju ulaziti. Ali obveza zakona će im sigurno nalagati a nama će dati svim sigurno jednu sigurnost na otocima da će se ipak izlovljavati ali temeljem neke procedure i dati malo reda u tom segmentu. Spomenuo bih isto tako, a i vi ste u samom vašem govoru državni tajniče rekli vezano za izgradnju ribarskih luka i sličnih stvari, dakle priveza brodova. Mislim da je to mi govorimo više smo se možda osvrnuli na sam taj dio zakona i na sve što se odnosi, da li može parangal ili ne može itd. Međutim, smatram da je ovo vrlo bitna stvar osim što same jedinice lokalne samouprave u svojim prostornim i urbanističkim planovima uređenja ili DPU-ima postaviti ribarsku luku kao takvu u planu jer inače nije moguće i sprovesti. Međutim, mislim da bi i tu trebalo voditi brigu, jer jedan od veći problema je upravo rješenje pitanja priveza ribara i mislim da je tu možda veći problem nego sami problem lova i načina lova itd. Prema tome, i tu mislim da bi tu trebalo voditi brigu da se usklade stvari da se ribarima omogući i kroz pretpristupne fondove i kvalitetnija sredstva riješi pitanje i pomoć jedinicama lokalne samouprave da riješe pitanje ribarskih luka i priveza naročito u manjim mjestima, gdje je 20-ak brodova je već gužva u jednoj luci. Pogotovo ako taj grad ili mjesto na otoku ili negdje na obali ima i turističku sezonu u segmentu nautičkog turizma, onda to već postaje problem. Dakle, ovaj zakon u svakom slučaju na kraju mogu reći omogućit će prilagodbu ribolovnog napora, aktualnom stanju obnovljivih bogatstava mora, te osigurati održivi razvoj djelatnosti uzgoja, uzimajući u obzir najviše ekološke standarde. Nadalje, zakon će osigurati učinkovit nadzor i kontrolu provedbi svih mjera politike morskog ribarstva. Ja ću samo na kraju kada smo već kod sportskog i podvodnog ribolova pozvati kolegica i sve da u Malom Lošinju u 9. mjesecu je Svjetsko prvenstvo u podvodnom ribolovu. Ovaj zakon ću svakako i podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Jesmo mi to tam pozvani? Dobro, dobro. Na redu je uvaženi zastupnik Krešo Filipović. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora. Poštovani gospodine državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Evo danas ponovno raspravljamo o jednoj iznimno važnoj materiji koja se nalazi u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja, dakle raspravljamo o sektoru ribarstva koji je za Republiku Hrvatsku kao mediteransku zemlju iznimno značajan, kako sa gospodarskog aspekta tako isto i u kontekstu pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Evo prije nešto više od 5 mjeseci, sada možda već i 6 mjeseci, Hrvatski sabor usvojio je potpuno novi Zakon o strukturnoj potpori i uređenju tržišta u ribarstvu. S obzirom na činjenicu da u tom trenutku tržišno-cjenovna politika ribarstva Republike Hrvatske nije bila definirana na adekvatan način te da u kontekstu zajedničke ribarske politike Europske unije jednostavno nije bila održiva. Donošenjem spomenutog zakona uspjeli smo u najvećoj mjeri odrednice strukturne politike u ribarstvu uskladili s odrednicama zajedničke ribarske politike Europske unije te stvoriti pretpostavke pravodobnoj uspostavi odgovarajućih sustava, odnosno pravodobnom ustrojavanju neophodnih administrativnih struktura i donošenju potrebnih provedbenih propisa. Ujedno smo na taj način u ovome pretpristupnom razdoblju stvorili pretpostavke lakšoj prilagodbi ribarskog sektora te povećali mogućnost za kvalitetno pozicioniranje hrvatskih ribara i proizvođača proizvoda od ribe na jedinstvenom tržištu Europske unije. Dakle jednostavno rečeno, uspostavili smo učinkovit sustav strukturnih potpora i tržišnih mehanizama u ribarstvu i na području Republike Hrvatske. Ako je promatramo u njezinoj osnovi, djelatnost ribarstva u Republici Hrvatskoj trenutno je definirana i uređene Zakonom o morskom ribarstvu i Zakonom o slatkovodnom ribarstvu koji u bitnome uređuju pitanje ulova i uzgoja vodenih organizama te pitanja vezana uz zaštitu živih bogatstava mora i slatkih voda. Dakle, ribarska politike Republike Hrvatske danas obuhvaća prije svega tehničke mjere upravljanja resursima kroz definiranje uvjeta i načina obavljanja različitih gospodarskih i drugih oblika ribolova, mjere regulacije uzgojnih aktivnosti te mjere nadzora i kontrole. Dakle, sve skupa ono što uistinu i čini okosnicu svake ribarske politike. Potrebno je dakle reći kako je politika ribarstva Republike Hrvatske u svojim temeljnim odrednicama u suglasju sa zajedničkom ribarskom politikom Europske unije s obzirom na činjenicu da i jedna i druga ističu nužnost održivog gospodarenja biološkim bogatstvima mora i drugih voda. Međutim, unatoč toj činjenici među njima postoje i određene razlike u provedbenim mjerama i instrumentima koje je potrebno uskladiti jer to smo se napose obvezali u pregovaračkom stajalištu za poglavlje 13.-Ribarstvo, a spomenute razlike najuočljivije su u sustavu upravljanja ribolovnom flotom te u mehanizmima nadzora i kontrole. Upravo iz toga razloga predložen je potpuno novi Zakon o morskom ribarstvu kojim se uređuje, kao što je to navedeno u članku 1. istoga, gospodarenje i zaštita obnovljivih bioloških bogatstava mora, način i uvjeti obavljanja ribolova i uzgoja, praćenje ulova i uzgoja kroz prikupljanje podataka i sustav praćenja plovila, ustroj nadzora i inspekcije te sva druga pitanja koja su važna za ovaj sektor i za ovo područje. Ujedno zakon predstavlja okvir za donošenje planova upravljanja bioloških bogatstvima mora i plana prikupljanja podataka te godišnjih izvješća o stanju ribarstva, dakle dokumenata koji predstavljaju značajne mehanizme koji Republika Hrvatska mora usvojiti i provoditi u okviru zajedničke ribarske politike Europske unije. Nadalje, zakon predviđa donošenje niza tehničkih mjera u svrhu regulacije ribolova te u svrhu zaštite pojedinih područja ribolovnog mora i posebnih staništa. Zatim propisuje uvjete poribljavanja te uvodi mjere kojima sprečava onečišćavanje mora i ugrožavanje njegovog biološkog bogatstva. U poglavlju zakona koji se odnosi na mjere reguliranja ribolova predviđeno je nekoliko osnovnih kategorija ribolovnih aktivnosti kao što su gospodarski ribolov, mali obalni ribolov, športski ribolov, rekreacijski ribolov u znanstveno-nastavne svrhe i ribolov za potrebe akvarija te ribolovni turizam. Za sve kategorije ribolova ujedno su propisani uvjeti i načini njihovog obavljanja, dakle sve ono što je vezano uz izdavanje povlastica, odobrenja, dozvola, ovlaštenja, količine ulova, dozvoljeni alat, uvjeti za stjecanje statusa stručno osposobljene osobe itd., itd. Smatram važnim za naglasiti kako predloženi zakon, iako on u bitnome ne mijenja važeći pravni okvir, ipak uvodi i određene značajne novine koje ujedno predstavljaju ključnu obvezu Republike Hrvatske u okviru međunarodnih organizacija i procesa pristupanja Europskoj uniji. Spomenute značajnije novine odnose se na uvođenje pojma kapaciteta ribarske flote i donošenja raznih mjera kojima se on regulira u svrhu održivog upravljanja aktivnostima ribarske flote. U tom kontekstu propisana je obveza vođenja registra ribarske flote, obveza satelitskog praćenja plovila, način izvješćivanja o pozicijama plovila te način obavljanja poslova ribarskog monitoring centra. Značajne novine odnose se i na jačanje sustava kontrole i nadzora u ribarstvu, povezujući pri tome sve raspoložive kapacitete. Naime, ovaj zakon u tome dijelu povezuje nekoliko nadležnih službi počev od Ribarske inspekcije preko Pomorske policije do Obalne straže. Jedna od značajnih novina je i proces općeg usklađivanja procedura i izvješćivanja ovih tijela, dakle imamo jedan pristup koji može osigurati maksimalnu učinkovitost i smanjiti troškove nadzora i kontrole. Posebno treba pohvaliti zakonom predviđeno uključivanje širokog kruga sudionika u proces predlaganja i izrade zakonskih i podzakonskih akata i propisa. Značajan iskorak učinjen je i u pogledu uloge jedinica područne i lokalne samouprave s obzirom da one postaju partneri u upravljanju resursima, ali i u planiranju razvoja cjelokupnog sektora. Ovdje bih se nadovezao na kolegu koji je upravo govorio u tome kontekstu i značaju jedinica lokalne samouprave i područne samouprave radi uspostavljanje sve one neophodne infrastrukture potrebne za ribarstvo. Mada bi se moglo još puno toga reći vezano uz predloženi zakon, ja ću ipak zaključiti ovu svoju raspravu izražavajući uvjerenje kako ćemo usvajanjem predloženog zakona ostvariti njegov temeljni cilj, odnosno postaviti pravni okvir za uspješnu i učinkovitu provedbu odredbi i mjera zajedničke ribarske politike, poglavito kada je u pitanju upravljanje ribolovnom flotom i ribolovnim resursima na jedan održiv način. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Na redu je uvažena zastupnica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam, gospodine predsjedniče. Evo ja ću se osvrnuti na ovaj Zakon o morskom ribarstvu i to malo ću krenuti u prošlost, a osim toga slušajući vas … [[Govornica se ne razumije.]] nekih zastupnica osvrnut ću se i na to. Važan dan u donošenju ovog zakona za morsko ribarstvo je 19.2. ove godine kada je Hrvatska na međuvladinoj konferenciji o pristupanju otvorila pregovore u dva poglavlja i to poglavlje 13. ribarstvo i poglavlje 27. okoliš. Čime se tada taj broj otvorenih poglavlja u pristupnim pregovorima s Europskom unijom popeo na 30, stoga je donošenje ovog zakona i obveza između ostalog znači i obveza iz pregovaračkog stajališta za poglavlje 13 ribarstvo. Možemo biti sretni i ribarstvo i okoliš otvorili su se isti dan, a to je činjenica da je poveznica da su naše vode a tako i naš krasni Jadran, a još uvijek i naša zemlja ekološki čista područja i o tome se vodi i danas velika briga. Ribarstvo je tradicionalno najvažnija djelatnost hrvatskog priobalja i otoka koju odlikuje dugogodišnja povijest i čitav niz iznimnih dostignuća u razvoju tehnike i tehnologije ribolova i uzgoja. Evo samo nekoliko ću primjera reći, neću se vraćati duboko, duboko u prošlost i govoriti o kruhu sa 7 kora kao što su neki govorili, nego malo u bliskiju prošlost. Ulov plave ribe u oceanima doživio je procvat zahvaljujući izumu koji danas nosi ime svog konstruktora Puretić blok, to je Hrvat i dakle iznimno jedno dostignuće. Zatim potkraj 70-tih godina Hrvatska je bila jedan od pionira u uzgoju lubina, i ribe komorače, a da to ne bi sada zvučalo kao met jezik koji se, jer se ta ista riba spominje u zakonu, ali ta ista riba ima 30 naziva pa je to i podlanica i orada, tako da i ovaj zakon ne bih rekla da je pisan met jezikom kao što je rekla kolegica Antičević, nego je on pisan stručnim jezikom, odnosno jezikom koji razumije struka, koji razumiju ribari, onaj tko ne razumije on će se raspitati što to znači. A '96. godine hrvatski su proizvođači prvi u svijetu počeli uzgajati plavo … [[Govornica se ne razumije.]] tunu u Kalima na otoku Ugljanu. I tako vidimo da se vodila oduvijek briga o ribarima i ribarstvu, jest da je to teško zanimanje, ali evo da se vratimo na današnje stanje, u Republici Hrvatskoj trenutno postoji 3 tisuće 500 ovlaštenika povlastica za gospodarski ribolov, čiji je ukupan ulov prema podacima Hrvatske gospodarske komore u 2008. godini iznosio više od 49 tisuća tona, a od toga na ulov male plave ribe otpada 85%, to su papaline, to su srdele, i ostala mala plava riba. Uvažavajući znači tradiciju i kvalitetu kao najbolji temelj budućnosti proizvoda hrvatskog ribarstva, jer ono čini značajnu granu poljoprivredno-prehrambenog sektora, te činjenicu da je ribarstvo oduvijek činilo okosnicu održivog razvoja koje sve veće značenje dobiva upravo posljednjih godina te dugogodišnje iskustvo i stalnu prisutnost na svjetskom tržištu, otvara se velika mogućnost u razvojnim potencijalima putem budućih ulaganja. Značaj ribarstva prepoznat je i kroz pomorsku orijentaciju Republike Hrvatske, o čemu svjedoči i raspoloživost mehanizama potpora i nacionalni plan strateškog razvoja ribarstva koji donosi ova Vlada Republike Hrvatske. Važno je jednako tako naglasiti da je cilj Vlade kroz nacionalni plan strateškog razvoja ribarstva raspoloživost i mehanizma potpora primjene ekološki utemeljenog pristupa što je jako važno taj ekološki utemeljen pristup danas je čini mi se jedan od najvažnijih čimbenika ne samo u ribarstvu, nego u poljoprivredi i općenito. Usklađenost sa ostalim nacionalnim politikama, ali jednako tako uvažavajući posebnosti ove djelatnosti Republiku Hrvatsku će dovesti među vodeće zemlje na području proizvodnje te postići učinkovitost na razini međunarodnih konkurenata uz zadovoljavanje svih ekoloških i kvalitativnih standarda što je naročito vidljivo u konceptu razvoja marikulture koji pruža multifunkcionalnu poveznicu sa turizmom o čemu je govorio kolega Cappelli, a onda neposredno i socijalni aspekt, posebice otvaranjem novih radnih mjesta. Otvarajući ovo 13. poglavlje ribarstva Hrvatska je tražila pravo zadržavanja tradicionalnih ribarskih alata što je za Hrvatsku neobično važno, ne samo zbog gospodarske, sociološke ili geopolitičke vrijednosti Jadranskog mora, već i zbog kulturološke dimenzije. Mi smo mediteranska zemlja, i zaštita starih alata i običaja neobično je važna, a hrvatska Vlada i to ova Vlada upravo uvodi Hrvatsku u Europsku uniju, štiteći sve gore navedene vrijednosti koje su obilježje i ponos jednog naroda, pa tako i hrvatskog. U pregovaračkom stajalištu za poglavlje 13. ribarstvo Republika Hrvatska se obvezala uspostaviti odgovarajući administrativni i tehnički sustav koji će omogućiti provedbu nadzora i kontrole sukladno zahtjevima EU legislative. Donošenjem ovog zakona uredit će se gospodarenje i zaštita obnovljivih bioloških bogatstava mora, način i uvjeti obavljanja ribolova i uzgoja, praćenje ulova i uzgoja kroz prikupljanje podataka i sustav praćenja, praćenje ulova i uzgoja kroz prikupljanje podataka i sustav praćenja plovila, uzgoj nadzora, ustroj nadzora i inspekcije kao i druga pitanja bitna za morsko ribarstvo. Ciljevi politike morskog ribarstva u okviru ovog zakona su osigurati odgovorno i održivo iskorištavanje živih bogatstava mora na ekološki uravnotežen te gospodarski i društveno opravdan način kroz mjere za zaštitu, očuvanje i obnovu resursa i eko sustava, što će istovremeno doprinijeti djelatnosti ribarstva, a time i opstojnosti i razvoju obalnih i otočnih zajednica, zatim prilagoditi ribolovni napor, e pa sad i to je jedan izraz koji laici ne razumiju, dakle tu se radi o alatima i ne radi se o nekoj met frazeologiji i napisu nego naprosto stručnom izrazu, dakle prilagoditi ovaj ribolovni napor stanju obnovljivih bogatstava mora osigurati održivi razvoj djelatnosti uzgoja uzimajući u obzir najviše ekološke standarde. Dozvolite da vam ovdje iznesem nekoliko činjenica, jer se tu radi o marikulturi, znači koje su navedene u operativnom programu podizanja konkurentnosti u ribarstvu, što je vrlo značajno, a mislim i osjećam da je potrebno to isto čuti. U ukupnoj proizvodnji morske ribe u Hrvatskoj morska akvakultura sudjeluje više od 12 tisuća tona ili 22% u ukupnoj primarnoj proizvodnji, znači tu se radi o ulovu i uzgoju, dok u svjetskim razmjerima uzgoj predstavlja preko 50% ove vrijednosti. E pa sad vezano uz to vidi se koji je značaj donošenjem ovog zakona i posebice kad se u ovom ciljevima želi osigurati održivi razvoj ove djelatnosti uzgoja, odnosno marikulture. Marikultura u Hrvatskoj uključuje uzgoj bijele ribe, poglavito lubina i orade, uzgoj atlantske tune i uzgoj školjkaša te dagnje i kamenica. Možda malo zrnce uz kavu da se recimo godišnje proizvede negdje oko 3 tisuće, više od 3 tisuće tona dagnji i nešto više od milijun komada kamenica. Zašto je to važno? Važno je kad se, kad uđemo u EU da još, jer vezano uz marikulturu, uz školjkaše i to nismo uspostavili još izvoz u EU, a kad uđemo, kad se to uspostavi važno je to znati da ćemo moći znači podići i proizvodnju. Za sada samo kao delicija iz Jadranskog mora služe navedene ribe i školjkaši. Od ostalih ciljeva je osigurati učinkovit nadzor i kontrolu provedbe mjera politike morskog ribarstva, osigurati uspostavu odgovarajuće kopnene infrastrukture potrebne za razvoj djelatnosti ribarstva, ribarske luke, privezišta, iskrcajna mjesta i skladišni prostor. Svi ti ciljevi gore ostvarivat će se naravno kao i sve kroz sljedeće mjere, i to je mjera upravljanja biološkim bogatstvima mora, mjere regulacije ribolova, mjere upravljanja ribarskom flotom, mjere praćenja ulova, mjere upravljanja uzgoja ribom i drugim morskim organizmima, uspostavu sustava nadzora i kontrole te određivanje težine prekršaja i način njihova sankcioniranja. Moram naglasiti da je malo djelatnosti koje sadrže toliko socijalnih, kulturoloških, tradicionalnih konotacija kao ribarstvo stoga je bilo potrebno na odgovarajući način sagledati i uvažiti specifičnosti ove djelatnosti u Hrvatskoj. A istovremeno, trebalo je voditi računa o budućem mjestu koje će hrvatsko ribarstvo imati u okviru EU.
Privedite kraju.
Ovaj zakon daje više prostora i važnu ulogu
Vrijeme.
Mogu samo završiti?
Završite.
Evo ga, više prostora i važnu ulogu svim predstavnicima sektora kako u gospodarskim tako negospodarskom ribolovu posebice u procesu donošenja odluka. Pa bi samo htjela još upozoriti kolegicu Antičević da je gospodin Kučić suglasan sa ovim zakonom.
Ne možete, zahvaljujem.
Evo, hvala vam lijepo.
Moramo se držati vremena, gledajte na vrijeme. Na redu je uvaženi zastupnik Šime Lučin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, gospodo iz Vlade. Ja ću pokušat biti kratak i nastojati se ne ponavljati, obzirom da je dosta toga rečeno. Dakle, slažem se sa većinom svojih kolega koji su govorili o tome da je ovaj zakon značajan iskorak naprijed. Ali ja sam pokušao malo razmišljati unaprijed. Ja osobno držim da Hrvatska ukoliko je, a ja kao Dalmatinac moram biti malo lokalno nastrojen, da tako kažem, vjerujem u to da je zapravo jedna od najvećih prednosti RH u smislu njenog vlastitog pozicioniranja i u EU, a i šire. Ako hoćete i politički i gospodarski i strateški zapravo da jeste Jadran i more. Uz mogućnosti koje nam ostavlja još poljoprivreda de facto po meni su to prostori u kojima uz znanje trebamo tražiti svoje mjesto. Zašto sam ovo ovako kratko i lapidarno istakao? Pa ja mislim da je došlo vrijeme da se u Hrvatskoj počne razmišljati o nečem što će se zvati Ministarstvo mora. Vi sad kad uzmete problematiku mora, od ekologije, plovljenja, ribarstva itd., to vam je sve skupa raštrkano na nekih 6,7 ministarstava. I zapravo ta koordinacija ide jako često loše, traljavo, da ne kažem nešto drugo i tu ja vidim jedan od problema ovog zakona. Uzet ću samo jedan primjer. Recimo, gdje će se moći iskrcavati riba? Kažem riba se može iskrcavati tamo gdje je utvrdi ministar poljoprivrede uz suglasnost sa ministrom prometa, pomorstva, odnosno mora. E sad vidite ovo, zamislite sad problema. Ako je to nekakva turistička zona, ako je to neka sportska lučica nastaju problemi. Uzeo sam jedan slikovit primjer. Meni se čini da strateški o tome treba razmišljati. Čini mi se isto tako da previše dupliramo sve ono što je vezano uz more, pa ako hoćete i dijelom za ovaj zakon. Kao što sam rekao držim da je ovaj zakon bitan iskorak, ali mi se opet čini da smo napravili malo drugačiji pristup stvari. Kaže se u nekom, čini mi se 2,3 članku da će Vlada donijeti strategiju, odnosno Nacionalni plan strategije razvoja ribarstva. E sad, za mene nije logički da iz nekakve prakse samo i iz nekakvog zakona izlazi nekakav Nacionalni plan. Valjda smo mi trebali prije donijeti Nacionalni plan i neku strategiju onda da bi došli do tih ciljeva koji bi trebali biti zacrtani u tom Nacionalnom planu i programu donijeti zakon. Ja sad mogu prihvatiti, obzirom da nemamo tog Nacionalnog plana i nemamo utvrđene ciljeve, osim da se usuglasimo sa europskim zakonodavstvom, odnosno da previše ne uznemirimo naše ribare bili oni sportski, rekreativni ili profesionalni, zapravo nećemo postići te druge ciljeve. Ja dakle mogu prihvatiti da onda primjena ovog zakona neće koštati ništa. Ali sigurno bi nešto koštala da smo imali Nacionalni plan i program, odnosno da smo imali utvrđene ciljeve i onda kad bi ovaj zakon bio put ka ostvarenju tih planova. Mogao bih jako puno primjera navoditi u ovom smislu da mi se čini da dobar tekst ovoga zakona i dobra namjera predlagatelja lako se može desiti da bude zakočena u njegovoj primjeni. Dakle, ako hoćete počet ću otraga, tamo gdje se navode oni koji bi trebali vršiti nadzor i inspekcijske poslove. Kaže se da će ministar davati licencu inspektorima. Koji ministar? Kojim inspektorima? Mene interesira, dakle i to je bio razlog zašto smo se mi u SDP-u,a i neki drugi zalagali da Obalna straža bude nešto drugo nego što je danas. E sad, mene interesira da li će ministar poljoprivrede davati licencu nekom u posadi nekog broda Obalne straže da može vršiti inspekciju u svezi ribe? Ili će na tom brodu morati biti ukrcan ovaj nekakav inspektor iz ministarstva, inspektorata, ne znam već gdje. Zapravo ja namjerno karikiram, otvaram ove praktične primjere. Zato jer mi se čini da smo previše sustav komplicirali, a da ne govorim da će prvu godinu primjene ovog zakona doći do kakofonije. Negdje 20 što pravilnika, što naredbi, dakle ostaju na snazi. Čini mi se da se predlagatelj trebao u tom dijelu malo potruditi i čini mi se da ipak su ministru date prevelike ovlasti. Ja ne razumijem zašto ministar mora utvrđivati cijenu neke iskaznice ili nekakvu drugu cijenu? De facto vi kad pobrojite što ministar sve radi ispada zapravo da je on Bog i batina Zakona o ribarstvu. Da li to mora biti tako? Pa ja vjerujem da ne. Iz kog razloga? Pa iz jednostavnog razloga zato jer postoje službe u Hrvatskoj, postoji i pameti i svega ostalog što se ribarstva tiče. Ptome, čini mi se da bi to moglo biti posloženo i na drugačiji način. Dakle, obzirom da sam generalno rekao da je zakon dobar, dopustite mi nekoliko primjera i jedno pitanje. Moje pitanje glasi, da li će ribari na otocima imati kakve povlastice? Da li će ribar, dakle mi imamo politiku prema otocima da ih zadržimo na tim otocima. Mi znamo kako se na otocima živi. Ne mislim kako se živi ljeti nego kako se živi zimi. Da li će izuzev onoga što ovdje piše o rekreativnim odnosno sportskim ribolovcima, odnosno malim ribarima, da li će oni imati još neke povlastice? A tu mislim u cijelosti, ne samo što se tiče ulova ribe, nego što se tiče prodaje itd. Ja bih vam sada mogao uzeti jedan otok i pitati vas gdje će taj prodati ribu u zimskom dobu godine? Recimo ako živi daleko od Komiže, Brača i Hvara, kako će prodati? Dok on dođe do luke koja je utvrđena, riba će mu se usmrditi. Ima još nekoliko primjera. Recimo, ograničava se količina izlova. Pa se tu kaže da on može uloviti jednu ribu, riječ je mislim o sportskim ribolovcima jel, preko kilaže koja je utvrđena. E sada ja ne razumijem. Jel se to odnosi kada recimo uhvatite zubaca od 6,5 kg. Jel on mora sada otkinuti glavu ili rep i rep prije nego glavu i baciti u more? Ne radi se o količini većoj za masu jedne ribe, nego se radi o jednoj ribi. Druga stvar, imajući na umu ranija iskustva i ono što su mi ribari govorili, a to je recimo veličina ribe koja se utvrđuje da ne smije biti ulovljena. Ribari to dobro znaju, da u različitim alatima i u nekim mrežama kada uđe riba, ona čim je ušla u mrežu ona je crkla, odnosno ona više nije živa. Oni su me pitali zašto ja kao ribar ne mogu tu ribu zadržati nego je moram baciti galebovima ili je baciti u more da istrune. Dakle, namjerno otvaramo neke ovakve nejasnoće, bar meni i ona pitanja koja su mi dolazila s terena, da možda dobijemo nekakva pojašnjenja i dopune. Meni se jako sviđa ova ideja da se zabrani uvoz prstavaca. Jer Hrvatska pokazuje tu svoju svijest da štiti i obalu i more drugih zemalja. Na takav način ćemo vjerojatno riješiti i taj problem uvoza prstavaca. Tko zna odakle su uvezeni i da li su uopće uvezeni. Međutim, postoji još neke vrste riba, poput nekih vrsta tuna da ne idem sada u detalje, neke se tamo i spominju. Ali ima i onih koji se tu ne spominju, koja po meni bi se isto tako trebalo zabraniti uvoz. I obzirom da mi se upalili svjetlo evo imam nekoliko pitanja. Zašto se za uzgoj ribe ne utvrđuju točni uvjeti gdje može biti neko ribogojilište? To znači, kako jedno ribogojilište može biti 100 m od obale i gdje nema strujanja mora? Kako jedno ribogojilište može biti u uvali u kojoj zapravo ajde da budem doslovan, sve se usmrdi recimo kada dvije, tri godine držite tunu? Mislim da bi i to trebalo propisati. Ja znam da će to biti malo skuplje ako idete ne znam na kakvu dubinu i ukoliko idete tamo gdje vam nije blizu kopno. I ono što me jako veseli, prvi puta sam naišao da se spominje poribljavanje mora. Međutim, čitajući zakon nigdje nisam vidio to kako ćemo poribljavati more i tko će to raditi? Da li će to biti doneseno nekim planom? Mislim da je to jako dobro i ta mi se ideja jako sviđa. Jedna stvar još. Možda u ovom zakonu je, ajde da uzmem blag izraz najtanje riješeno pitanje tržišta. Dakle, a to je ono, ja ne znam zapravo poznavajući situaciju na terenu kako će nadležne službe i institucije evidentirati ulov, bez obzira na elektronski registar, odnosno ono što se sve predviđa.
Vrijeme.
Mislim da bi ipak trebali, evo završavam potpredsjedniče, da bi ipak trebalo inzistirati na tim burzama, odnosno da li ćete ih nazvati nekako drugačije, ali da se u okviru toga vrši otkup ribe. I dajte molim vas, ne bi bilo loše da ta nacionalna strategija, nacionalni plan i program i dođe na Hrvatski sabor pa barem informativno ako ne već na raspravu. Hvala lijepo.
Hvala. Uvaženi zastupniče ali niste bili kratki a i ponavljali ste se. Hvala. Na redu je sa uvažena zastupnica Mirela Holy. Nema je. Gubi pravo za raspravu. A onda je na redu uvaženi zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče sa suradnikom i naravno dakako kolegice i kolege. Čim je riječ o ribanju naravno da ima i prigovaranja, jer nema ribanja bez prigovaranja, nema ribanja bez da se privari koliko si ulovio, di si lovio ili sakrivanja, gdje si lovio, gdje ti je ... najbolja. Dakle, i na ovaj zakon ima dosta toga što bi prigovarali. Vidio sam neki odbori su dali toliko puno amandmana na koje ja neću spominjati. Nisu za mene bitni. Meni su bitne neke druge stvari koje bih istakao. Ali u prvom redu bih rekao da mi se čini da ovaj zakon u svakom slučaju predstavlja jedan pomak ne samo usuglašavanje sa stečevinom Europske unije i na neki način obaveze da to sredimo barem u onom gospodarskom smislu nego općenito da higijeniziramo to stanje koje možemo kazati da je u ribarstvu bitno bolje, nego što je možda na nekim drugim prostorima poput poljoprivrede ili sličnoga. Ja bih htio pohvaliti istodobno i pokuditi nešto. Pohvalio bih pojmovnik u ovom zakonu na početku, jer jednu problematiku koja je možda nekima toliko specifična sa pojmovnikom pojašnjava. I toliko ima tih pojmova koji se pojavljuju u ovome da je jedan takav pojmovnik bio potreban. I čini mi se dobro da se dogodio. Ali onda moj osvrt je jezične prirode na to ili svjesno ili nesvjesno izostavljanje nečega što bi bilo važno. U svakom slučaju vidi se razlikovanje između ribara i ribolovca. Ribar je netko tko se bavi s time u gospodarskom smislu kao svojim zanimanjem, zvanjem i ostalim. A ribolovac je netko tko to radi iz hobija, sporta, rekreacije, dakle to je jako važno. Ali u tom smislu bi isto tako onda mogla biti i dva pojma onoga što rade, da je jedno ribolov a drugo ribarenje ili ribanje kao što se dolje kaže. Tako da mi se čini da bi jedna takva distinkcija u samoj radnji dobro došla u tumačenju ovoga zakona. Ovdje se spominje isto tako termin umjetnog braka. Ako postoji umjetni brak, dakle postoji brak kao sam po sebi na kojem se može loviti riba, pa mi se čini logičnim ako se spominje taksativno umjetni brak, da se onda spominje i brak jer i on predstavlja neki orijentir u prostoru i jednu fokusnu točku mogućeg izlova ribe. Nadalje, ne postoji termin udičarenje skroz nego se on kroz ostalo poima, ali udičarenje je nešto što je od same udice i tu neću reći da se tunja napiše, ali udičarenje ili udica da su termini, pogotovo udičarenje jer predstavlja jednu radnju. Ali onda kad se definiraju i ove dvije kategorije sporta i rekreacije i svi oni arti koji se koriste u tome. Velika je razlika koristit panulu, koristit parangal, koristit vršu, koristit osti, koristit špurtir u odnosu na mogućnosti izlova ribe, odnosno ulova ribe. Tako da mi se čini da bi možda u pojmovniku ili u korištenju teksta određeni sadržaj i određeni pojmovi mogli biti korišteni ili nešto detaljnije definirani. Naravno, to ja kažem kao jednu svoju sugestiju, ne mislim da će zakon o tome ovisit, ali će možda biti čišći. Kolegica Ingrid Antičević je rekla u svom govorenju da je zakon birokratiziran puno. Ja ne znam dosad nijedan zakon koji nije birokratiziran i moj najveći problem je u mojoj praksi, moje struke što sve stipulacije rade pravnici, a pitanje je da li razume duh materije koju obrađuju. Pa kolko oni ne znaju materiju kojom se bave možda mi ne znamo pravo da bi to učinili… … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne, pa bilo je dobro je, u mom slučaju ja mislim da bi bilo dobro da su neke naše zakone inžinjeri pisali jer inžinjeri primjenjuju, ali pravnici uvijek misle da će predmet doći na sud pa onda se zato traže pravna rješenja da bi došlo. Ali se čudim da mislite da je ovaj zakon birokratiziran jer dosad nisam vidio nijedan koji nije. To kao jedan generalni okvir i ne mislim to kao neku primjedbu na ovo. Kad govorimo barem o segmentu ovoga ribolovca ili ribolova, za razliku od gospodarskog jer mislim da je gospodarsko je nešto što se regulira kao bilo koja gospodarska radnja, postoje kriteriji da netko se s time može bavit, da od toga može živit, da to može prodavat, egzistenciju svoju osiguravat, ući u određeni sustav gospodarstva čitave zemlje. Govorio bih više o ovoj strani koja je vezana uz rekreaciju i sport odnosno ovaj mali obalni ribolov o kojem je bilo govora. Pretpostavljam kad govorimo obalni da to ne znači da stoji na siku kad riban nego da je priobalju, da je uz obalu, a nije na nekim otvorenim morama. Tako sam ja razumio. Inače kad bi bilo samo obalno velika je razlika lovit sa sike ili lovit iz kaića i po samim artima koji se u tom slučaju koriste. Ali bitno je, ne znam jel tko od vas čitao, recimo Meša Selimović kaže "Ahmete šabo, lovi ribu", zašto to ističem? Zato što je to jedna kategorija ribanja, ribarenja koja je opuštajuća, koja je rekreativna. Čim se ti makneš od kopna kaićem 100 metara dalje od kraja već imaš šanse da ti mozak počine bez obzira ulovio nešto ili ne ulovio. Ta je dimenzija jako važna za ljude koji žive uz samo more. Iako ih ima mnogi koji te pitaju po povratku sa ribanja, udičarenja, kako će ga tko zvati, ne pitate koliko se ribe ulovilo nego te pitaju koliko si mijara ulovia, koliko u vrijednosti valute, u novcima. Mijar je bila tisućica, hiljadarka nekad pa je onda bilo koliko si tih para ulovio. Međutim, to je ona kategorija koja spada u jedan dopunski ribolov, odnosno dopunsko sticanje sredstva ljudi koji žive uz more. Treba shvatiti da je dio ljudi koji se bave ribarenjem ne iz sportskih i rekreativnih razloga nego dopunskog punjenja osobnog odnosno obiteljskog proračuna, isto kao imati vrt oko kuće, okućnicu jednu u kojoj sadi pome, krompir, blitvu itd., koji ne predstavlja gospodarsku djelatnost u odnosu na druge ali je vrlo važna za jedno osobno domaćinstvo. Iz tog razloga apsolutno podržavam ono što u zakonu pišu ograničenja o količini ribe koju se može ulovit i vrsti ribe koja na tržištu može postići cijenu koju predstavlja jedan relevantan gospodarski prihod, jedan gospodarski interes za razliku od one ribe koja tako ne može to učiniti. Mi smo jučer u mome uredu za 20 kuna nas 6 je jelo, ali su jeli girice, a sa 20 kuna neke ribe ne možeš učinit ništa. Tako mi se vrlo dopada ta distinkcija jednoga i drugoga samo bi trebalo pojasnit da tih 5 kg reprezentativne ribe nije po brodu nego po osobi koja ima dozvolu za te jer često puta zbog štednje nekoliko nas ukrca u brod i jedan s jedne strane lovi, drugi s druge strane lovi i često se dogodi da ovaj koji je sa mnom ulovi, a ja da ne ulovim ništa. Ne znam zašto se to tako dogodi, ali često moja tunja ostane suha. Mogao bih vam još govorit te stvari koje su izuzetno važne za lokalno stanovništvo da ne shvate da su s ovim ugroženim nego dapače da se stvari trebaju regulirat, isto tako pitanje ribogojilišta u odnosu na turističku djelatnost, da ne dolaze u sukob s jednim i s drugim, ali kao jedan zaključak jer i meni se vidim upalilo svitlo, jedan zaključak koji čini mi se da je vrlo važan. Prvo, da bi trebalo povećat količinu konzumiranja ribe i ne mislit da je riba u restoranu samo lubin, škarpina, zubatac ili šampiero, da su isto tako dobre srdele, da su dobre lokarde, skuše, girice i ostalo šta zna biti puno slađe, menule i tunjevina. Dakle, da se poveća konzumacija jer će se onda povećat i vrijednost ribarstva kao naše gospodarske grane, ali jedna isto stvar koja je ključna u tome, važno je da ribe bude jer govore da more je sve gladnije i gladnije ribe. Prema tome, to naseljavanje sa mlađu ribe bilo bi dobrodošlo. I naravno, nadzor u ovim zaštićenim prostorima izuzetno je bitan zbog tih prostora i stanja u tome. Eto toliko, hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ušli ste u crveno, ali korektno. Na redu je uvaženi zastupnik Tonino Picula. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Već je rečeno da ovaj prijedlog zakona treba promatrati u vezi sa Zakonom o strukturnoj potpori kojeg smo već prihvatili u Saboru. Temeljna razlika je ta što se ovim zakonom daju osnovne mjere upravljanja te predviđaju različite tehničke mjere upravljanja dok se Zakonom o strukturnim potporama omogućava financiranje prilagodbe u slučajevima gdje je to potrebno. Razliku vidim i u količini pažnje posvećene zaštiti okoliša, pri čemu je ovaj prijedlog zakona svakako pozitivnijih primjer jer pitanje zaštite okoliša spomenuto je u gotovo svakoj odredbi koju ovaj prijedlog sa sobom donosi što je pohvalno. Poveznice ova dva zakona vidljive su kroz odrednice općih ciljeva te djelomično i u sadržaju ključnih dokumenata. Ribarstvo je povijesno vrlo dugo prisutno na prostoru zemalja Europske unije i važno je za razvoj i gospodarstvo mnogih prije svega malih sredina, iako prinosi od ribarstva čine tek 1% bruto društvenoj proizvoda Unije, više od 270 tisuća ljudi izravno je uposleno kao profesionalni ili poluprofesionalni ribari. Temelj za upravljanje ribarstvom u Europskoj uniji postavljen je zajedničkom ribarskom politikom koja je izvorno bila dio zajedničke poljoprivredne politike. Izdvajanju u zasebnu politiku pridonio je ulazak u Uniju zemalja sa znatnim ribarskim flotama i morskim resursima, te potreba rješavanja novih specifičnih problema poput očuvanja zalihe ribe i reguliranja međunarodnih odnosa nakon uvođenja gospodarskih pojaseva. Europska unija je 2003. godinu počela s novom ribarskom politikom čije izmjene imaju četiri osnovna obilježja, dugoročni pristup, novu politiku za ribarska flote, bolju primjenu pravila i bolju uključenost različitih interesnih skupina. U sklopu te reforme treba spomenuti integriran okvir za partnerske sporazume o ribarstvu sa trećim državama. Tamo gdje su ribarski interesi tradicionalno zajednički, odnosi kvalitetni, naročito u slučaju susjednih obalnih država, Europska unija treba konsolidirati te odnose trajnim sporazumima. U pogledu bilateralnih odnosa koje obilježavaju ekonomske, socijalne, ili institucionalne razlike Europska unija putem sporazuma o partnerstvu ribarstvu ojačava tu suradnju. Time koristi i osigurava primjenu održive ribarske politike, te racionalnog i odgovornog korištenja resursa koje je u dugoročnom interesu svih zainteresiranih strana. Najnovije vijesti koje pristižu iz Europske unije o ribarstvu tiče se godišnjih kvota za izlov, trend prilikom postavljanja tih kvota zadnjih godina je da se smanjuju ribolovne kvote za vrste izložene prekomjernoj eksploataciji, ali se istodobno oprezno povećavaju kvote za druge vrste riba kako ne bi ugrozili egzistenciju ribara. Pretpostavka je da će do 2015. godine prekomjerni ulov biti u potpunosti iskorijenjen. U zadnjem izvješću Europske Komisije o našoj zemlji za 2009. godinu u području ribarstva Hrvatska je dobila uglavnom pozitivnu ocjenu. Naglašava se kako je Hrvatska ostvarila dobar napredak u području ribarstva. Hrvatska će morati povećati napore kako bi se prevladali preostali jazovi u područjem upravljanja flotom, nadzora i kontrole, strukturnih aktivnosti i državnih potpora, područja u ribarstvu koja su istaknuta kao ona koja zahtijevaju više napora su tržišna politika gdje se izvijestilo o ograničenom napretku, područje strukturnih aktivnosti i programa državne potpore gdje je napredak ocijenjen ograničenim, te posebno izdvojena potreba dodatnog jačanja administrativne i operativne sposobnosti ribarske inspekcije, što predstavlja ključni element pristupnih pregovora, osobito u vezi sa zapošljavanjem i izobrazbom novih ribarskih inspektora za provođenje obalnih straža. Svakako ohrabruje činjenica je prije 2 mjeseca, točnije 19. veljače konačno otvoreno 13. poglavlje ribarstvo koje je najdulje bilo u blokadi. Ona je trajala još od screeninga, dakle od prve faze pristupnih pregovora. Ohrabruju i najnoviji statistički podaci o količinama izvoza ribe za 2009. godinu prema kojima je hrvatsko ribarstvo ostvarilo gotovo 11% više izvoza, odnosno ostvareno je 524 milijuna kuna od izvoza ribe. Prema još … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska ribarska flota sa svojih 300-tinjak velikih i 700 manjih brodova u prošloj godini ulovila je rekordnih 50 tisuća tona sitne plave ribe što je za 7 tisuća tona više nego godinu dana prije, te blizu 7 tisuća tona bijele ribe, što je oko 2 tisuće tona više nego u 2008. godini. Međutim, bilo bi odlično ukoliko bi spomenuto povećanje ulova ribe u Hrvatskoj dovelo i do porasta potrošnje ribe i ribljih prerađevina sa sadašnjih ja bih rekao jadnih 7 kilograma po glavni stanovnika prema mediteranskom prosjeku od oko 13 kilograma ili europskom od gotovo 30 kilograma. No unatoč tim pozitivnim trendovima i dalje se ističu problemi s veletržnicama, poticajima, i isplatama dobavljačima. Mnogi prerađivači ribe i uzgajivači tune već dulje vrijeme ribarima ne plaćaju isporučenu sirovinu, sitnu plavu ribu, čime im opasno ugrožavaju normalno poslovanje. Nekim ribarima uzgajivači tuna duguju i do 5 milijuna kuna za isporučenu ribu, pa ribari moraju dizati kredite kako bi platili posadu, održavanje broda i ribolovnih alata, država bi trebala uvesti reda u taj segment hrvatskog gospodarstva, jer ako ribari počnu vezati brodove, onda će u pitanje doći cijeli taj ribarsko uzgajivačko prerađivačko izvoznički lanac. Sredinom kolovoza prošle godine na snagu je stupila Vladina uredba o uvjetima za organiziranje, način poslovanja te postupak prodaje ribe na tržnicama s velikom ribom, na veliko s ribom, i dok u Ministarstvu poljoprivrede pojašnjavaju citiram kako su veletržnice ribe u Hrvatskoj još u začetcima pa je svrha uredbe uređenje tržišta i stvaranje transparentnijih uvjeta poslovanja, zaključen citat, u neslužbenim izvorima bliskim Vladi nagađa se da je uredba zapravo nastala zbog očita nezadovoljstva mjerodavnih u državi dosadašnjim radom veletržnica. Ugradnju obje do sada izgrađene veletržnice, investirano je oko 30 milijuna kuna pri uspostavljanju koncepta korištena su talijanska iskustva gdje na jednu veletržnicu aplicira oko 100 ribara i 40 kupaca. Ulaskom u Europsku uniju hrvatske veletržnice ribe postat će dio zajedničkog tržišta umrežene u europski elektronički sustav veletržnica, još jedan dodatni problem je i činjenica da zanimanje kupaca iz pojedinih zemalja Europske unije danas puše visoke pristojbe provoza ribe kroz Sloveniju. Taj trošak nestaje članstvom u Europsku uniju kada bi trebala narasti potražnja i broja kupaca, što bi svakako trebalo olakšati egzistenciju veletržnice. Naravno predstavnici sindikata imaju nešto radikalnije stajalište o stanju u ribarstvu pa ističu da je stanje alarmantno, štoviše najgore u zadnjih 40 godina. Za njih je kuna tigar od papira koji je izvoznike doveo na rub propasti. Država je s jedne strane ribarima pomogla u izgradnji modernizacije flote u vrijednosti od oko 30 milijuna eura, ali ne postoji pripadajuća infrastruktura ribarske luke, privezišta i iskrcajna mjesta. Inputi uzgajivača tune i prerađivača sitne plave ribe su veliki, dok je recesija srušila cijene u Japanu kao što ste i vi to maloprije rekli, a kamo odlazi sav hrvatski uzgoj i to negdje od 38 do 42%. Ozbiljno stanje pospješuju i trgovački lanci koji ribarima robu plaćaju do 150 dana. Koeficijent obrta kapitala kod uzgajivača tune je 0,5 a kod trgovačkih lanaca 12%, no svejedno su za treće i četvrto tromjesečje prošle godine ribari dobili samo 60% poticaja resornog ministarstva, iako se državi kako kažu na jednu kunu vrati kuna i po. Stoga nije čudno da je bez obzira na vrijednost izvoza, pozitivnu vanjsko trgovinsku bilancu i porast proizvodnje ta gospodarska grana dovedena u nezavidnu situaciju. Zbog toga je izrađena i usvojena strategija preživljavanja ribara koju će predložiti Vladi resorno ministarstvo koje među ostalim predviđa moratorij na otplatu kredita HBOR-u na 2 godine, prihvaćenje nulte stope za plaćanje koncesije te da se nadzor ribljih uzgajališta provodi jednom, a ne 4 puta u godini. Očigledno se pozitivni trendovi odnose prije svega na prerađivačku industriju i izvoz dok situacija i nije tako povoljna za male ribare. Prijedlog zakona izaziva i nekoliko nedoumica, moji kolege su o tome već govorili. Poput teze da za njegovu provedbu nije potrebno osigurati nikakva dodatna sredstva iz proračuna što je upitno s obzirom na brojne novine koje sa sobom donosi. Jedan od primjera koji demantira tu tezu tiče se sustava nadzora gdje u čl. 58. stoji da troškove nabave instalacije opreme, održavanje i troškove prijenosa podataka snosi ministarstvo. Riječ je vjerojatno o kontradikciji, ako ne molio bih da to i objasnite. I još jedna stvar pri kraju koju treba istaknuti, tiče se čl. 13. i 64.,odnosno Registra subjekata u ribarstvu u koji se upisuju sve fizičke i pravne osobe registrirane za obavljanje gospodarskog ribolova na moru među kojima je prvi kupci u ribarstvu. Iz medijskih istupa ribara primjećuje se da ih većina kao glavni problem, osim redovite isplate poticaja, navodi problem preprodavača ribe. Unošenje samo privih kupaca, a ne svih subjekata koji sudjeluju u trgovini ribom u registar nije dovoljno prihvatljivo niti može riješiti taj problem koji se u ovom prijedlogu zakona gotovo i ne spominje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Govorili ste kolega o količini ribe koja se godišnje izlovljava, a možete zamisliti kolika bi tonaža bila da je stupio na snagu ZERP 2004. godine i da vlast nije prevarila i ribare i građane kada je obećala da će on stupiti na snagu. Naime, 25 tisuća četvornih km je obuhvaćeno to područje. I Talijani naravno crpe ribu u iznosu od preko 300 milijuna eura godišnje. Onda možete misliti što bi to značilo za naše ribare, za naše gospodarstvo, za naše servisere. Na kraju krajeva mogli smo ih onda, da smo proglasili kako je bilo i dogovoreno gospodarski pojas, mogli smo ih kontrolirati isto brodove, koliko konjske snage imaju, mogli smo im kontrolirati ulov, ekološki voditi brigu nad tim dijelom, a sada ih možemo samo gledati, a niti to.
Ak nije magla, jasno. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Tonino Picula. Izvolite.
Uvažena kolegice kao što ste i sami kazali ZERP postaje velika propuštena prilika hrvatske politike koja je suočena sa eklatantno lošim stanjem u svom akvatoriju 2003. godine pokušala svoje nacionalne interese umrežiti sa europskim. Podsjećam da je to bilo vrijeme uoči održavanja venecijanske konferencije koja je po prvi trebala put donijeti zajedničke usaglašene mjere za očuvanje akvatorija i zaštitu od prekomjernog izlova ribe. Međutim, kao što znate sudarili smo se sa jednom političkom voljom koja nije htjela prihvatiti ZERP i koja je kasnije još jednom od njega odustala. Ja doista vjerujem da to nije bilo uzalud i da će ulaskom Hrvatske u EU doista Jadran postati ono što zaslužuje, a to je najvrjednije europsko more koje prije svega ima osobiti značaj za nas koji uz njega živimo.
Zahvaljujem. Na redu je uvaženi zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Pa ova današnja tema, a tema je morsko ribarstvo, kao jedna od posebnih grana poljoprivrede u današnjim vremenima poslovanja suočena je sa sve većim zahtjevima. Jer upravo pristupanje EU, za pristupanje toj EU potrebno je prihvatiti i implementirati niz standarda kao i mehanizama, njihovog djelovanja u naše zakonodavstvo. Pa upravo zbog toga danas i raspravljamo o ovome Zakonu o morskom ribarstvu jer je on sigurno jedan od uvjeta za zatvaranje Poglavlja 13. A znademo upravo da je Poglavlje 13. i ribarstvo prolazilo kroz mnoge peripetije. Ovo što je već danas govoreno, ZERP smo imali 75 dana. Za dobru volju pregovaranja smo ga ukinuli. Međutim, to nije izgleda pomoglo i on je otvoren mnogo kasnije. Izgleda da se oko ribe, kako kaže ono u Cocinoj pjesmi, galebi karaju, a ako se galebi karaju i svađaju kako ne bi i ljudi pa i države izgleda. Zbog svega ovoga prijedlog Zakona o morskom ribarstvu o kojem danas raspravljamo predstavlja značajan čimbenik u razvoju hrvatskog ribarstva. Ali smatram samo pod uvjetom da ga donesemo sa ciljem da ga i provodimo. Zašto to kažem? Pa zato što subjekte u ribarstvu očekuju velike promjene jer ribarska politika Hrvatske danas je još uvijek daleko od mjera koje propisuje zajednička ribarska politika EU. Mislim da je o tome već bilo dosta i govora. I zbog toga zakon gledam kao ključni dokument koji će osigurati pravovremeno ustrojavanje potrebnih mehanizama prilagodbe u segmentu morskog ribarstva, strukturnih potpora kao i prakse EU. Mislim da je još jedan veliki posao vezano oko toga, a uz ovaj Zakon o morskom ribarstvu. Međutim, temeljem ovog zakona bit će potrebno donijeti niz provedbenih propisa. Pripremanje administrativnih kapaciteta za uspješno provođenja prihvata sredstava i zajedničkih fondova EU, njihovu distribuciju u hrvatskog ribarstvo. Morsko ribarstvo bez tih sredstava koje bi trebalo ulaskom u EU da budu distribuirani ovdje sigurno neće moći egzistirati. Da bi donijeli jedan dobar zakon moramo biti svjesni da ovo što je predloženo treba doživjeti i neke izmjene. Mi smo kao Odbor za poljoprivredu i dali određene amandmane i državni tajnik je i rekao da će oni biti prihvaćeni. I mislim da u svim onim aktivnostima koje su bile da i ti amandmani imaju samo za cilj poboljšanje ovoga zakona i da se on može provoditi i u praksi što nam je sigurno cilj. Također, moramo biti svjesni i stanja u kojem se nalazi naše morsko ribarstvo. Tranzicijske promjene, a zatim i ratno stanje dovelo je da se obnavljanje sredstava za rad u ribarstvu nisu išla onim tijekom i brzinom kao što su trebala ići i upravo i ovo vezivanje oko ribarskih alata i ribarske flote i postavljanja Registra ribarske flote, mjerama upravljanja sve mislim da je to potrebno i značajno za konsolidaciju i modernizaciju hrvatskog ribarstva. Prema tome, zadovoljavanje visokih standarda bit će jedan od preduvjeta da zatvorimo ovo poglavlje, odnosno smatram i kroz ovaj zakon. U analizi stanja u morskom ribarstvu imamo dvije stvari. To je slobodni ulog o kojem je danas već bilo govora ulov oko 50 tisuća tona, većinom je to plava riba. Druga stvar korištenje te plave ribe u proizvodnji tune i plasmanu te tune. Jedno vrijeme je bila visoka cijena danas je nešto niža, ali jedno s drugim i tu ribu što se ulovi često puta ona zbog nepotpunih hladnih lanaca, odnosno nemogućnosti prihvata te ribe bude i vraćena u more, odnosno bačena umjesto da se iskoristi u proizvodnji. Prema tome, u tom dijelu vjerojatno i ovaj Zakon o morskom ribarstvu bi trebao dati i kroz ta mjesta gdje će se istovariti i sve ostalo mogućnost da ono što i ulovimo da to i iskoristimo, da li kroz hranu za tune ili ljude ili da se preradi u prerađivačkoj industriji. Druga stvar je pitanje isto što je bitno, a i ovdje se spominje isto, vezano za uzgoj. Upravo taj uzgoj ribe u svijetu to je jedan od najbržih rastućih sektora u proizvodnji hrane. Danas je ta ukupna proizvodnja narasla za jednu trećinu u posljednjih 6 godina, a u svjetskim razmjerima konzumacija ribe iz uzgoja već čini preko 50% potrošnje ribe s daljnjim trendom opadanja vrijednosti ulovljene ribe. Prema tome, mislim da moramo biti posebno zainteresirani da svi ovi dijelovi ovoga zakona koji su vezani za mjere upravljanja uzgojem ribe da se provode. Jer upravo taj dio uzgoja ribe, znači uzgoj ribe je propulzivan i on nam je potreban, ali isto tako potrebno nam je i sačuvati okoliš gdje se uzgaja ta riba, jer zainteresiranost posebno za uzgoj bijele ribe ima danas sve više. Ta riba daje i najbolju cijenu i primjer recimo lubina i orade kreće se u uzgoju oko 4 tisuće tona prije 10 godina, to je bilo oko 545 tona. Zato mislim da moramo biti zainteresirani da upravo upravljanje uzgojem bude pod posebnom pažnjom. Jer ono što možemo očekivati da taj razvoj uzgoja ribe na Jadranu bude još veći i da on kao takav doprinese i boljem gospodarskom razvoju te grane ribarstva. Međutim, vezano za turizam i za ono što želimo također sigurno i u tom segmentu uzgoja, trebaju se propisi koji su evo i ovim zakonom rečeni, trebaju se u potpunosti provoditi. I na kraju, mislim da Zakon o morskom ribarstvu je značajan zakon koji je vezan za zatvaranje poglavlja 13. ali će biti još važniji da se u potpunosti provodi onako kao što je postavljen u ovim naznakama. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Želi predstavnik predlagatelja Vlade uzeti riječ? Da. Uvaženi Tonči Božanić državni tajnik u Ministarstvu poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih pokušao možda dati odgovore na neka pitanja i neke stvari dodatno pojasniti. Dakle, kada je bila riječ o malom obalnom ribolovu kao o novoj kategoriji znamo da regulativa Europske unije ne podrazumijeva mogućnost korištenja mreža stajačica, što sad je dozvoljeno u malom obalnom ribolovu. Moram reći da smo se na neki način izborili da uzmemo jedan prijelazni period do 2015. godine kada zadržavamo sadašnji mali ribolov, a od tada sa možda nekakvim problemima i dalje održavamo tu kategoriju sa drugim nazivom kroz mali obalni ribolov, ali naravno u daleko manjem obimu. Dakle, ta kategorija u situaciji ovih ja bih rekao jednih specifičnih okolnosti naše borbe za naš specifikum, dobio je jedan oblik malo suženiji ali ipak oni ljudi koji doista su u nekakvoj socijalnoj kategoriji ipak se njima ostavlja određena mogućnost korištenja mreža stajačica. Evo imali smo primjedbu da ministar ima prevelike ovlasti. Ja možda se i slažem s time, međutim važno je reći da u ovom istom zakonu stoji nedvojbena odredba, kada prilikom donošenja podzakonskih akata svih pravilnika, da je ministar dužan konzultirati struku. Dakle, predstavnice ceha, Obrtničke komore, Gospodarske komore, sportskih ribolovaca, svih asocijacija u ribarstvu. Dakle, te svoje ovlasti može primijeniti na način uvažavanja argumenata najšire struke što nisam siguran da je kod drugih zakona struci to omogućeno. Govorili se o dilemi oko ulovljenog kapitalca u sportsko-rekreacijskom ribolovu. Ne treba nikakve kapitalce bez obzira na veličinu te ribe ona može biti legalno ulovljena i konzumirana. A što se tiče minimalnih veličina ribe, e tu je malo veći problem. To se i onako meni čini jako problematično, međutim te odredbe moramo poštivati, jer evo na svim morima civiliziranog svijeta propisi su uvijek isti i uvijek isto nemilosrdni. Dakle, naprosto ih moramo poštivati, a mi kao predlagači propisa moramo voditi računa gdje, u kojim vremenima, na kojim područjima se love te mali primjerci i nedozvoljeni i onda vremenskim i zabranama alata i zabranama načina ribolova onemogućavati na tim područjima određene ulove. Vezano za uvjete oko ribogojilišta. Ja bih rekao da mi imamo dosta dobre propise i ja bih rekao da imamo možda jedne od najrigoroznijih propisa u svijetu čak. Dakle, kod nas dobiti koncesiju za uzgajalište mislim da je jako komplicirano, jako teško i da imamo sve propise vezano uz regulaciju mjesta i način obavljanja uzgoja ribe, doista prema ja bih rekao prema najvišim ekološkim standardima. Dakle, propisi zaštite okoliša su tu prilično jasni i prilično strogi. Čuli smo vezano za definiciju udičarskih alata da ih se ne spominje u zakonu. Ja bih samo napomenuo da zakon nije taj koji definira u detalje pojedine načine obavljanja ribolova. U Pravilniku o obavljanju gospodarskog ribolova su onda pobliže definirani svi udičarski alati i po svemu onome što smo čuli dakle i parangali i panule i povrazi itd., dakle ništa nije zaboravljeno. Vezano za komentar oko konzumacije ribe, zaista tu se i ja slažem mislim da je to neoprostivo da Hrvati jedu tako malo ribe i naravno bilo bi dobro da se ta potrošnja poveća. Normalno, u nama susjednim zemljama kroz veletržnice ribom olakšava se povećanje potrošnje ribe po glavi stanovnika, evo mi smo tek na nekakvim počecima. Osobno se nadam kad uđemo u Europsku uniju, kad više ne bude Schengena da će te veletržnice proradit u onom punom obliku, međutim dobro je da ih imamo, dobro je da planiramo nove tako da onog trenutka kad budemo dio zajedničke europske obitelji onda ćemo osjetiti prave efekte ribarskih veletržnica. Na kraju, vezano za troškove ovog Zakona o morskom ribarstvu u dijelu inspekcije ja moram reći da nema novih troškova jer u proračunu za ovu godinu i u projekciji proračuna za 2011. i '12. stoji iznos koji je predviđen za troškove inspekcije. Još jedno pojašnjenje vezano za prvog kupca. Znači mi smo ga definirali kao takvoga, on je dužan izvještavat ministarstvo o kupljenoj ribi. Dakle, prvi kupac je onaj kupac kojem ribar proda riba. Nakon toga taj prvi kupac kad nama pošalje dokumente o prodanoj ribi nakon toga za nas on više nije interesantan, on je onda u nadležnosti nadležnog inspektorata, dakle Gospodarskog inspektorata i ovaj prvi momenat je za sve države u biti najvažniji. Dakle, kad ribar proda prvom kupcu ribu mi tad imamo evidenciju, imamo propisane obrasce na kojim se mi izvještavamo, vodimo evidenciju o tome, a nakon toga zakon se uvijek može kršit, međutim taj najvažniji dio je ipak reguliran. I na samom kraju, ono što smo čuli vezano za tradiciju hrvatskog ribarstva, ja mislim da bi tu morali posebno naglasit da, evo mi se nekako ponosimo sa kravatom i penkalom da su hrvatski proizvodi, međutim ja moram odgovorno reći da najveći doprinos svijetu koji je Hrvatska dala, dala je u području ribarstva. Naši Hrvati na zapadnoj obali Amerike su bili pioniri ribarstva. Mi smo prvi izmislili tunolovku, odmakli se od kraja zapadne obale Amerike, ušli u prostranstvo Pacifika i prvi počeli lovit tunu. Moji Komižani su prvi na jedra komercijalno počeli loviti lososa u Aljasci početkom prošlog stoljeća. Naši Kaljani u Port Lincolnu u Australiji su prvi ulovili tunu i doveli je do kopna, stavili u kavez, dohranili je i na zahtjevnom japanskom tržištu postigli 20-orostruko veću cijenu, taj svoj no hau, to svoje znanje prenijeli su Hrvatskoj, dakle i u tome smo pioniri. Moj Komižanin u San Pedru početkom prošlog stoljeća, nepismeni ribar je od svoje uštede od ribolova kupio zemljište na terminal islandu u San Pedru, sagradio tvornicu, jedini opstao u konkurenciji za vrijeme svjetske ekonomske krize i postao najveći brand na svijetu, starkist, najveća tvornica za preradu ribe. Dakle, puno toga smo mi Hrvati doprinijeli svijetu svojim znanjem. Imali smo socijalizam kad smo bili zakočeni, imali smo Domovinski rat, ali nadam se da sada imamo sve uvjete da možemo biti ravnopravni, konkurentni susjedima i ono što je najvažnije od ukupnog ulova ribe u Jadranu u zadnjih nekoliko godina naš dio tog kolača se polako, ali sigurno povećava. Evo, ja vam se zahvaljujem na doista ja bih rekao dobroj raspravi. Nadam se da ćete prihvatit ovaj zakon i još jednom hvala na raspravi.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se za to steknu potrebni uvjeti.
Prelazimo konačni prijedlog Zakona o morskom ribarstvu, hitni postupak je bio, P.Z.E. br. 519. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Amandmane je podnio Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za zakonodavstvo. Tijekom rasprave predstavnik predlagatelja prihvatio je amandmane te se o njima ne glasuje jer oni postaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona sukladno čl. 169. Poslovnika. Dajem na glasovanje konačni prijedlog Zakona o morskom ribarstvu. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Ovaj konačni prijedlog Zakona o morskom ribarstvu je prihvaćen većinom glasova, 110 glasova za, 1 suzdržan i ništa protiv.
Prelazimo na 3. točku dnevnog reda, a to je - Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske - Europska unija za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Švedske Vijećem Europske unije (razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2009. godine) Vlada Republike Hrvatske je voditelj Državnog izaslanstva za pregovore o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji. Podnijeli su ovo izvješće na temelju izjave Hrvatskog sabora i Vlade Republike Hrvatske o zajedničkom djelovanju u procesu pregovora za članstvo u Europskoj uniji. Prijedlog akta primili ste poštom. Raspravu su proveli Odbor za europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Vladimir Drobnjak, veleposlanik i zamjenik voditelja Državnog izaslanstva za pregovore u pristupanju RH u Europsku uniju. Izvolite.
Hvala lijepa. Dame i gospodo, uvaženi zastupnici. Pred nama je dakle izvješće o pregovorima tijekom švedskog predsjedništva u drugoj polovici prošle godine. Riječ je o ne samo statistički gledano najuspješnijem od svih predsjedništava u dosadašnjem tijeku pregovaračkog postupka, jer za vrijeme švedskog predsjedanja mi smo otvorili 6 i privremeno zatvorili 10 pregovaračkih poglavlja i na kraju izvještajnog razdoblja imali smo ukupno 28 otvorenih i 17 privremeno zatvorenih poglavlja. S obzirom da izvješće vrlo detaljno sve obrazlažem, dopustite mi samo nekoliko glavnih naglasaka vezanih uz švedsko predsjedanje, nastojat ću … [[Govornik se ne razumije.]] ih samo pobrojati. Prvo obilježje švedskog predsjedništva, osim činjenice da je Švedska nastupila vrlo profesionalno, vrlo učinkovito i na djelu potvrdila svoju privrženost politici proširenja Europske unije. Jedno od obilježja pregovora tijekom švedskog predsjedništva je da je u njihovo vrijeme došlo do deblokade pregovora od strane Slovenije, što je i omogućilo takav proboj. Dodatno na kraju švedskog predsjedanja Europska Komisija sačinila je dva kapitalna dokumenta, jedno je dokument pod nazivom strategija proširenje i glavni izazovi 2009. i 2010., te izvješće o napretku Hrvatske u pregovorima, oba dokumenta sadrže dosad najbolje i najkvalitetnije ocjene. Dodatno također je predložen i financijski paket za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji u vrijednosti od 3,568 milijardi eura, dakle 3 milijarde 568 milijuna eura za prve dvije godine članstva, te je uspostavljena ad hoc radna skupina za izradu ugovora o pristupanju. Sve to skupa stvorilo je dodatnu kritičnu kvalitetnu masu u našim pregovorima, i uporište za tvrdnju koja dolazi iz Bruxellesa i od strane država članica, da su naši pregovori ušli u završnu i odlučujuću fazu. Dopustite mi na kraju samo nekoliko opaski i izvan okvira izvještajnog razdoblja kad već imam čast obratiti vam se. Mislim da treba krenuti od činjenice da je Hrvatska ovog trenutka najvećim dijelom već usklađena sa pravnom stečevinom Europske unije. Mi ćemo u ponedjeljak zatvoriti još jedno pregovaračko poglavlje na međuvladinoj konferenciji, čime ćemo povećati broj zatvorenih poglavlja na 18. Međutim ta statistika ne iznosi pravu sliku. Činjenica je da je posao u potpunosti gotov ili je pri samom kraju još u 7 pregovaračkih poglavlja, a u vrlo odmakloj fazi u ostalima. Mi smo predali svih 33 pregovaračkih stajališta koliko je poglavlja prošlo postupak screeninga, što znači da je Hrvatska sa svoje strane učinila sve potrebno za otvaranje tih poglavlja, želim reći da jučer u Vijeću Europske unije započela rasprava u cilju otvaranja poglavlja 31. zajednička vanjska sigurnosna i obrambena politika. Realno pitanje glasi možemo li dovršiti posao u ovoj godini, kad je riječ o zatvaranju svih poglavlja, moje mišljenje da možemo bez obzira na svu njegovu težinu i izazove, ali dinamika dovršenja tog posla ne ovisi samo o Republici Hrvatskoj, već i o brzini i volumenu postupanja i rasprave na strani Europske Komisije i država članica. Kad je riječ o poglavlju 1. kojeg zatvaramo u ponedjeljak, važno je reći da ćemo time zatvoriti i treće od četiri temeljnih poglavlja, to su i poglavlja rednim brojevima 1., 2., 3., 4. koji sadrže temeljne slobode na zajedničkom tržištu Europske unije i koje pokrivaju najveći dio pravne stečevine. Podsjećam mi smo već ranije zatvorili poglavlja o slobodi kretanja radnika i slobodi pružanja usluga, u ponedjeljak zatvaramo poglavlje sloboda kretanja roba, a mogu reći da kad je riječ o četvrtoj temeljnoj slobodi i slobodi kretanja kapitala jučer smo dobili potvrdu na tehničkoj razini u Europskoj Komisiji da su i u tom poglavlju ispunjena sva mjerila za zatvaranje. Dodatno rad na ugovore o pristupanju posebno kroz tehničke adaptacije ide dobro i mislim da nema nikakvih razloga ne vjerovati u konačan uspjeh, naravno nema ni razloga za opuštanje, pred nama je još posla iako je najveći dio posla iza nas, ali ovaj posao koji je preostao mi mu se posvećujemo punom pozornošću i iz sve snage i vraćam se na izvještaj o švedskom predsjedništvu, mislim da on je detaljan i da govori sam za sebe. I zahvaljujem na pozornosti. I zahvaljujem Hrvatskom saboru na svoj dosadašnjoj potpori u pregovorima bez koje naravno ne bi mogli doći do ove točke gdje smo danas. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. I otvaram raspravu. Prvo su na redu klubovi. U ime kluba SDP-a, uvažena zastupnika Tanja Vrbat. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, glavni pregovaraču, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa između Republike Hrvatske i Europske unije koje od danas imamo pred sobom obuhvaća razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2009. godine, i Vijećem Europske unije predsjedalo je u tom razdoblju Kraljevina Švedska. To šestomjesečno razdoblje okončano je zadnjim danom prošle godine i kako je i prije naglašeno tako i mi u klubu SDP-a njime možemo izraziti zadovoljstvo, ali tek umjereno zadovoljstvo. Na kraju izvještajnog razdoblja sveukupno je u već dugom četverogodišnjem vođenju naših pregovora, kada se svede crta na kraj švedskog predsjedanja, 28 poglavlja otvoreno i 17 privremeno zatvoreno, točnije tijekom predsjedanja Kraljevine Švedske otvoreno je 6 i privremeno zatvoreno 10 pregovaračkih poglavlja. Znači tehnički ostvaren je daljnji napredak u pregovorima o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji, održane su tri međuvladine konferencije o pristupanju, dvije na ministarskoj i jedna na zamjeničkoj razini. Također Europska Komisija je već u studenom davne 2008. usvojila jesenski paket dokumenata o proširenju koji uključuje strateški dokument komunikacije Europske Komisije Vijeću i Europskom Parlamentu te strategiju proširenja i glavnih izazova 2008., ali i 2009. i 2010. i s prilogom mape puta za dostizanje konačne faze pristupnih pregovora s Republikom Hrvatskom. Prihvaćeno je izvješće Europske Komisije o napretku uključujući i Hrvatsku gdje smo zaista za sada, do sada dobili najbolje ocjene. Svime time mi možemo biti zadovoljni, pogotovo možemo biti zadovoljni kada smo dobili tzv. roud map za dostizanje konačne faze za zaključenje naših pristupnih pregovora. No očekivalo se da Republika Hrvatska uđe u završnu fazu pristupnih pregovora do kraja 2009. godine ako poduzme neophodne korake u pripremnome procesu, te ako je Europska Komisija predlagala indikativnu mapu puta za tehničko okončanje pregovora, međutim sada je jako neizvjesno po nama u klubu SDP-a i okončanje pregovora do kraja ove tekuće 2010. godine. Sama Europska Komisija svojedobno je isticala da su naši pregovori ušli u odlučujuću završnu fazu, nakon čega je nažalost pristupilo ono poznato jednogodišnja stagnacija pregovora. Kako je navedeno u izvještaju koje je pred nama nastavilo se na radu za otvaranje i zatvaranje poglavlja, ispunjavanje mjerila, usklađivanje zakonodavstva čemu mi ovdje u dvorani najbolje svjedočimo. U izvješću se navodi da Vlada Republike Hrvatske ocjenjuje da Hrvatska obzirom na okolnosti je ostvarila dobar napredak u pregovaračkom procesu tijekom izvještajnog razdoblja te da je pristupni proces završetkom 2009. godine ušao u tu zaključnu, najsloženiju fazu. Ali, ne navodi se koje su to okolnosti ni u čemu je osobito složena ta zadnja faza pregovora. Da li se tu misli na probleme u pravosuđu, na probleme s korupcijom ili na probleme koji prate sektor brodogradnje? Pozitivna je i činjenica uspostave ad hoc radne skupine o kojoj je govorio i glavni pregovarač za izradu nacrta Ugovora o pristupanju Republike Hrvatske EU koja se radi paralelno s odvijanjem završnog procesa pregovara u čemu ćemo uštedjeti nekih 6 mjeseci. No vratimo se na one otegotne okolnosti koje su nas pratile, a koje su djelomično obilježile i švedsko predsjedanje Europskim vijećem, a to je odnos sa našom susjednom Slovenijom koja je iz pozicije članice blokirala 12 poglavlja i druge 2 zemlje koje su blokirale Poglavlje 23. – Pravosuđe radi nedovoljne, aljkave i nedorečene suradnje naše zemlje sa sudom u Haagu, ali i visoke razine korupcije u našem društvu i nedovoljnom radu na reformi pravosuđa. Ovi potonji su vrlo bitni aspekti na koje se nedovoljno ukazuje. Krivica nije samo u susjedima i graničnom sporu, koji nisu smjeli biti paravan za nerješavanje naših unutarnjih pitanja pravne države, korupcije i općenito provođenje nužnih reformi radi nas samih, a ne radi EU. Najpozitivnija je činjenica, dimenzija koja se dogodila, je svi ćemo priznati, to što se odblokirala pozicija sa susjednom Slovenijom i što su se konačno pristupni pregovori odvojili od razgovora oko graničnog spora sa susjednom Slovenijom. Što je na kraju rezultiralo, svi dobro znamo, sporazumom koji je ratificirao i ovaj Sabor 20. studenog 2009. Kraljevina Švedska je zemlja koja je nakon Češkog predsjedanja, za čijeg predsjedanja nije bilo nikakvog napretka u našem pretpristupnom procesu, vrlo otvoreno podržava naš pristupni put u EU. Međutim, i za vrijeme njenog predsjedanja susrela se sa problemima koji su nastali nakon održavanja europskih izbora što je rezultiralo i vremenskom nesigurnošću oko imenovanja nove komisije čiji se mandat nastavio nakon europskih izbora. A Europski parlament i komisija stoga nisu neko vrijeme bili u potpunosti operativni u svojim djelovanjima što se donekle negativno reflektiralo i na pitanje napretka naših pregovora. Danas, u ime kluba zastupnika SDP-a, želimo istaknuti da je za naš rad i napore u pristupnim pregovorima izuzetno važno analizirati 3 ključna aspekta europskog pristupnog procesa. O tim 3 aspektima smatramo da se na njih ne obraća dovoljno pažnje, truda i rada svih nas, a poglavito Vlade RH. Prvi aspekt je da pažljivo treba pratiti širi kontekst zbivanja na globalnoj i europskoj razini koji ima i refleksije na dinamiku i formuliranje nijansi u politici proširenja EU. Tijekom prošle godine bio je prepoznatljiv odraz globalne krize i ekonomske krize na opće raspoloženje članica EU prema politici proširenja na način da su države članice svoju pozornost poglavito usmjerile bavljenju vlastitim problemima gospodarskog i socijalnog karaktera, a nažalost mi smo se više bavili lamentiranjem o svjetskoj krizi nego rješavanjem po uzoru na članice EU svoje domaće krize. Također, prvotni negativni rezultat referenduma o Lisabonskom ugovoru vratio je svojedobno na dnevni red u europskim zemljama mantru određenih političkih krugova da u Europi bez institucionalne reforme nema ni daljnjeg proširenja. I to je također negativno, to ozračje, utjecalo na naše pristupne pregovore. Stoga, usporedni proces sada već skoro 15-godišnjeg nastojanja članica EU da vlastite institucije prilagode bitno povećanom članstvu unije 21. stoljeća zasigurno ostavlja i trag na brzinu dinamike proširenja prema državama članicama jugoistočne Europe pa tako i Hrvatske. Pri čemu su i određena negativna iskustva s recentnim proširenjem pridonijela, moramo biti otvoreni, svojevrsnoj suzdržanosti starih članica. Kada se tome pridoda i novelirana strategija proširenja s kraja 2006. prema kojoj je apsorbcijska sposobnost EU ponovno vraćena u prvi plan premda je ona jedan od kopenghaških kriterija iz 1993. tada je jasno da se proces proširenja odvija pod znatno složenijim okolnostima nego što je to ranije bio slučaj. Drugi aspekt koji želimo naglasiti je nužnost za punom predanosti Vlade RH i svih ostalih institucija koje djeluju u pristupnom procesu pregovora kvalitetnom provođenju reformskih procesa u okviru proširenja pristupanja EU u političkom, ekonomskom i sektorskom pogledu. U tom smislu smatramo da je izuzetno bitna provedba strateških okvirnih dokumenata, odnosno Nacionalnog programa pristupanja i plana usklađivanja zakonodavstva s aquisom kao i pretpristupnog ekonomskog programa koji uzima u obzir ključne elemente makroekonomske politike i fiskalne politike te provođenje strukturnih reformi, a u kontekstu pristupanja EU i adekvatnog referiranja na strateške europske dokumente i smjernice. Za uspješnost ovog procesa važno je jačanje institucionalnih sposobnosti, državne administracije kao nositelja reformskih aktivnosti na razini ministarstava, ali i na razini administrativnih sposobnosti Parlamenta za procesuiranje zakonskih prijedloga. U klubu SDP-a važnim držimo i sveobuhvatan karakter reformskih napora na način da se o ključnim pitanjima vodi argumentirana, javna i stručna rasprava, a da parlamentarna tijela kao što su to npr. Odbor za europske integracije i Nacionalni odbor za praćenje pretpristupnih pregovora u RH budu generatori takvih javnih debata na političkoj razini koje su odlučujuće i utječu na pitanje javne potpore i javnog mnijenja za pristupanje Hrvatske EU. Traženje konsenzusa u europskim pitanjima jest korisno i važno, ali one ne smije biti supstitut za tu otvorenu javnu raspravu. Jer će se na taj način javnosti prikazati dati mogućnost da pravodobno bude informirana o temama koje će imati konkretnih učinaka na svakodnevni život svih građana. Na kraju, klub zastupnika SDP-a podržati će ovo izvješće, ali izražava bojazan i skepsu oko termina završetka pretpristupnih pregovora RH sa EU. Ako propustimo rok za završetka pregovora do kraja ove godine, rokovi od finalizacije potpisivanja i ratifikacije našeg predpristupnog ugovora, previše će se odužiti. Nemojmo zaboraviti da 27 parlamenata treba ratificirati naš pretpristupni sporazum, parlamenti svih članica i to će biti dug proces radi kojeg možemo izgubiti i puno vremena ali i puno novaca koji su za nas predviđeni u europskom proračunu ali koji su vezani za neke rokove. Ima još previše pitanja koje treba riješiti u čemu kasnimo a to je prije svega problem reforme pravosuđa, korjenitog rješavanja problema korupcije, rješavanja izgleda kamena oko vrata završnica ovih pregovora, a to će vjerojatno biti brodogradnja. Izražavamo bojazan da će opet na nečemu od toga zapeti u pregovorima i da ćemo propustiti predviđene rokove. Evo, toliko. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime kluba HNS-a uvaženi zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine Drobnjak, kolegice i kolege. Kao što smo čuli od glavnog pregovarača glavni događaj u tijeku Švedskog predsjedavanja Unijom nesumnjivo je potpisivanje arbitražnog sporazuma između Hrvatske i Slovenije i time deblokada pregovora. Arbitražni sporazum sjećate se kolegice i kolege, potpisan je 4. studenog prošle godine. Mi smo u Hrvatskom saboru nedugo nakon toga ratificirali taj sporazum. Nažalost, slovenska strana to još nije učinila, dapače oni će tek 6. 6. ove godine organizirati savjetodavni referendum. Nadajmo se nakon toga da će doći i do ratifikacije tog sporazuma. Kao što je glavni pregovarač rekao, ono što je izrazito pozitivno u svezi sa tim sporazumom uopće i odnosima između Hrvatske i Slovenije je deblokada pregovora. Otvorili smo u vrlo krakom razdoblju 6 poglavlja, a zatvorili smo 10 pregovaračkih poglavlja koja su bila spremna da ih zatvorimo zahvaljujući našim pregovaračima. Ono što bi posebno željeli iz kluba HNS-a ovdje podvući je činjenica da u tom razdoblju Švedskog predsjedavanja vidjeli da Europska unija odnosno Vijeće Europske unije formiralo radnu skupinu za izradu nacrta ugovora o pristupanju Hrvatske i da je ta radna skupna počela sa radom 16. prosinca. Dakako evo nismo čuli, možda možemo čuti da li imate informaciju u svezi onoga što su oni do sada učinili u tom području, jer nas sigurno zanima do kuda je stigla izrada toga nacrta ugovora. Ono što je također jako ohrabrujuće što je očito znak da je Europska unija spremna prihvatiti Hrvatsku, jest da je izrađen i financijski paket za članstvo Hrvatske u Europskoj uniji. Hrvatska će doduše morati sada i doprinositi odnosno kada uđemo u Europsku uniju doprinositi europskom budžetu, tako da će Hrvatska 2012. godine uplatiti 609 milijuna eura ako se dobro sjećam gospodine Drobnjak iz vaših izlaganja koje ste imali na Nacionalnom odboru. Da ćemo godinu iz toga dakle 2013. godine morati uplatiti 647 milijuna eura, ali sa druge strane Hrvatska ima mogućnost da i povuče znatna sredstva, dva i pol do tri puta više sredstava, odnosno da budem konkretan u 2012. godini oko milijardu i pol eura, a godinu dana kasnije čak 2 milijarde eura. Ono što čini mi se nedostaje u ovoj raspravi je da se ovdje pojavi netko od predstavnika Vlade, da nam kaže u biti što je Vlada učinila u pripremi da stvarno i povučemo uspješno ta sredstva. Tu ostajemo čini mi se uskraćeni za tu informaciju. Nadalje, moram reći da su me zamolili kolege iz onih županija koje ja ovdje predstavljam, da kažem da su i oni na čudu ponekad sa europskim projektima. Dakle, postoji mogućnost da se povuku sredstva ali zato morate i sufinancirati te projekte. Kažu nam kolege da je situacija u lokalnoj i regionalnoj samoupravi takva da nije lako izdvojiti sredstva za te projekte i da često puta odustaju od natječaja iz razloga jer sami su svjesni toga da neće imati mogućnost da pokriju onaj svoj dio. Ono što mene kao znanstvenika glede ovog financijskog paketa pomalo tišti i smeta, je odluka ministra Fuchsa od prije mjesec dana, gdje on odlučuje da prekine sufinanciranje aktivnosti 7. Okvirnog programa Europske zajednice. To po meni nije dobar znak. Ne samo da prestaje sufinanciranje tih projekata, već ova odluka stupa na snagu danom donošenja, a primjenjuje se retroaktivno od 1. lipnja prošle godine. Dakle, za cijelo razdoblje o kojem raspravljamo. To svakako nije dobro za hrvatske znanstvenika, nije dobro za ono što nazivamo društvom znanja, nije dobar signal Europskoj uniji i mislim da je ti jedna gruba greška. Ono što bi mi iz kluba HNS-a još samo željeli podvući je nešto malo više u svezi sa onim poglavljima koje u razdoblju Švedskog predsjedavanja Slovenija nije deblokirala i o razlozima za to. Naime, Slovenci u drugoj polovici prošle godine nisu deblokirali 13., 27. i 31. poglavlje. 13. poglavlje, odnosno Ribarstvo zato što su postavljali pitanje povijesnih prava slovenskih ribara u hrvatskim teritorijalnim vodama, pozivajući se na SOPS. Glede poglavlja 27. – Okoliš, Slovenija je željela da se točno utvrde hrvatske obaveze u vezi razgradnje nuklearnog otpada iz zajedničke Nuklearke Krško, a u poglavlju 31. – Zajednička vanjska i sigurnosna politika, riječ je o općem dojmu dobrosusjedstva, odnosno dobrosusjedskih odnosa Hrvatske i njenih susjeda. I to poglavlje Slovenci očito koriste kao stratešku rezervu, odnosno pričuvnu kočnicu. Na sreću poglavlje 13. i 27. Slovenci su početkom ove kalendarske godine nakon sastanka premijerke Kosor i premijera Pahora u Kranju početkom siječnja također deblokirali, ali vidimo da još uvijek postoje problemi glede nekih drugih poglavlja. Što se 23. i 8. poglavlja tiče, znamo o čemu se radi. 23. poglavlje vezano je uz prigovore koje neke države članice imaju u svezi sa hrvatskom suradnjom sa ICHTI-jem, a što se Tržišnog natjecanja tiče sve ovisi jasno o natječaju za privatizaciju brodogradilišta koji će morati prethoditi da bi uopće dobili poziv da predamo pregovaračka stajališta. Konačno zadržat ću se još samo dvije minute na izvještaju Europske komisije o napretku Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji. Pročitat ću samo 15-tak rečenica da ne ispadne iako je, slažem se sa glavnim tajnikom da je ovo izvješće najpozitivnije od svih dosada, bez daljnjega, međutim mislim da je važno da mi ovdje ipak povedemo raspravu i da na koncu i mediji to registriraju da nije baš sve med i mlijeko. Naime prvo, potrebno je kažu u Europskoj komisiji provesti reformu državne uprave i ojačati borbu protiv korupcije u sustavu državne uprave koja mora ići u smjeru profesionalnosti i izbjegavanja postavljanja političkih figura na ključne pozicije. Što se tiče pravosudne reforme, Europska komisija ističe da se vidi određen napredak u jačanju institucija i smanjenju broja zaostalih slučajeva. Zakon o odabiru sudaca i državnih odvjetnika će tek biti donesen, a Europska komisija smatra da je iznimno važno da on bude dosljedno primijenjen. Europska komisija ocjenjuje uspostavu Ureda za borbu protiv organiziranog kriminala i korupcije te pozdravlja aktivnosti USKOK-a, no ipak smatra da se i dalje opaža korupcija koja prevladava u velikom broju područja. Europska komisija dalje konstatira da je napredak uočen u pogledu prava manjina, a posebno je dobar napredak u pružanju podrške romskoj manjini, no ipak kažu više treba činiti na jačanju duha tolerancije prema manjinama i otklanjanju teškoća u području zapošljavanja predstavnika manjina. Nadalje, Europska komisija je posebno naglasila teškoće u pristupu haškog tribunala tj. topničkim dnevnicima … [[Govornik se ne razumije.]] Hrvatska i dalje aktivno sudjeluje u regionalnim inicijativama. Europska komisija pozdravlja sastanak o pitanju granica do kojega je došlo između Hrvatske i Slovenije. Također pozdravlja i napore u tom pravcu između Hrvatske i Crne Gore. Što se tiče, kolegice i kolege, ekonomskih kriterija u izvješću Europske komisije jasno stoji da u prvoj polovici 2009. godine se povećala nezaposlenost, međutim Hrvatska bi sa određenim konkurentskim mjerama trebala biti kadra provesti reforme i odgovoriti na određene strukturne izazove. Strukturne reforme napredovale su sporim tempom, konstatira Europska komisija. Daljnji pad prihoda nije u potpunosti pokriven reformama, a što se tiče investicijske klime ona i dalje pati zbog visokog administrativnog opterećenja. Konačno, ostvaren je dobar napredak što se tiče pravne usklađenosti s propisima Europske unije i administrativnih kapaciteta, međutim dodatni napori su potrebni posebno u području jačanja administrativnih struktura. Evo kolegice i kolege, mislim da moramo kada se raspravlja o ovakvim izvješćima se više posvetiti jasno i ovim elementima koje sigurno možemo zajedničkim naporom otkloniti i ne treba bježati od njih, trebamo o njima govoriti, trebamo jasno pozivati sve one partnere koji mogu zajedno s nama, a ove otkloniti te nedostatke i konačno raditi posao kako smo i zamislili tijekom ovih godina. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. I klub Hrvatske demokratske zajednice, uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Uvaženi veleposlaniče Drobnjak, kolegice i kolege. Pa evo ja ću pokušati isto tako na malo drugačiji način govorit od onoga što imamo, imamo puno brojki pred sobom i mislim da ih nije nužno sve ponavljati. Ja ću pokušat dati jedan mali pogled unatrag i mali pogled unaprijed što mislim da je bitno za pregovore. Dakle, radi se o švedskom predsjedništvu i mislim da je ovaj put se pokazala ona činjenica o kojoj su često govorili naši sugovornici iz Europske unije da je ipak bitno tko predsjedava. Dakle, ako zemlja koja predsjedava ima politiku proširenja kao općenito svoju politiku kojoj stremi, a to je definitivno slučaj Švedske, dakle Švedska je oduvijek podupirala proširenje, onda jasno da takva zemlja i da sve svoje napore i puno uloži u to da u vrijeme njezina predsjedanja upravo ta politika dođe do izražaja. Stoga bih ja, gledajući brojke koje imamo pred sobom, se složila s glavnim pregovaračem da je ukupna ocjena tijeka pregovora u tijeku švedskog predsjedanja jako dobra. Kada bi se govorilo športski rekla bih odličan rezultat i odlična utakmica. Odličan rezultat jer smo otvorili 6 poglavlja, zatvorili 10. Kad bi se to pretvorilo u neku vrstu relativnih brojki da vidimo o čemu se radi, oko petine otvorenih i oko trećine zatvorenih. Da su tako radila sva predsjedanja mi bi već sada govorili o drugim pitanjima, dakle naš bi ugovor bio u fazi ratifikacije. Zašto mislim da je bila i odlična utakmica? Jer nekad možete imat dobar rezultat ali baš gledatelji nisu bili posve zadovoljni. Mislim zato što zaista iz svega onoga što se radilo u tih 6 mjeseci, što se intenzivirao nastavak svih aktivnosti vezanih uz pristupanje, a pristupanje nisu samo pregovori nego i provedba obveza iz Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, ispunjavanje mjerila za otvaranje i zatvaranje poglavlja, provedba strukturalnih reformi, pripreme za korištenje fondova itd., itd. Dakle, na svim ovim aktivnostima su mjerodavne institucije radile iznimno puno i mislim da je zato i ovaj rezultat bio upravo ovakav kakav je. Ne bih govorila posebno o pitanju blokade Slovenije, mislim da je o tom sve već rečeno. Ono što mislim da je dobro i da je sjajno je da je na inicijativu predsjednice Vlade ta blokada koja nas je gotovo godinu dana držala praktički u zamrznutom položaju skinuta, da je u drugom tijekom švedskog predsjedanja zapravo došlo i do tog da se može razgovarati i o onim preostalim poglavljima u kojima su bile rezerve. Tako zapravo sada u ovom španjolskom predsjedanju više što se Slovenije tiče nema rezervi na otvaranje ova preostala tri poglavlja. Pogled unaprijed, dakle kakva nam je perspektiva. Mislim da je to ono čime se često bavimo, mislim da je to ono o čemu svi najviše govorimo i da je zapravo u konačnici, iako je slažem se najbitnije sama supstanca pregovora, sama supstanca onog što radimo, dakle najbitnije od svega je da cijeli ovaj posao odradimo dobro zbog sebe samih. Naravno, rezultat će biti i mogućnost ulaska u Europsku uniju, ali prije svega kao tranzicijska zemlja, kao zemlja koja je pretrpjela u nedavnoj prošlosti rat i poraće i još uvijek smo u fazi obnove, mislim da je za najbitnije i da će to biti najizravnija korist za naše građane dakle kad završetkom pregovora zapravo u velikoj mjeri završimo i taj naš proces i obnove i tranzicije i samih pregovora kao takvih. Što utječe na završetak pregovora. Slušali smo o tome danas tijekom rasprave pojedinih kolegica i kolega, mislim da je uvijek bitno iznova ponavljati da se Hrvatska našla u jednoj posebnoj poziciji, da se nakon ulaska ovih zadnjih 12 članica i osobito nakon ulaska Bugarske i Rumunjske da je uvedena nova, novi način pregovora sa tim mjerilima što ima i svoju dobru i svoju lošu stranu. Dobra strana je ono što, u čemu smo se mi od početka slagali s Europskom unijom je da će onemogućiti da ubuduće jedna članice uđe nepripremljena i da se onda zapravo i sama Europska unija nađe u problemima i u nezgodnim situacijama kada mora svoje sadašnje članice još uvijek kontrolirati kao da su u pristupnom procesu. To se Hrvatskoj neće dogoditi, jer imamo mjerila i to se Hrvatskoj neće dogoditi jer je to Europska unija jasno rekla, dakle neće se uvoditi oni mehanizmi kontrole kakvi su bili kod ovih ranijih proširenja, kažem osobito kod zadnjeg proširenja. Dakle što se mjerila tiče s te strane to je dobro, jer mislim da je to dobro i za Europsku uniju, ali je dobro i za kredibilitet nove države članice. Zašto nije dobro? Nije dobro jer ta metodologija u cijeloj toj birokraciji koja je iznimno složena onda znači i vremenski zahtjevu proceduru unutar Komisije, unutar Vijeća Europske unije sa svih 27 članica, dakle to dodatno … [[Govornica se ne razumije.]] proces, to produžava proces i ono što bi u ranijoj metodologiji bilo ranije završeno sa ovim novim pristupom produžava pregovore u pojedinom području dva, tri, a možda i više mjeseci. Dakle to mislim da ne smijemo zaboraviti kad govorimo o tome zašto su neke stvari dulje traju nego bi možda i mi željeli, a i objektivno mislimo da bi trebalo. Što je druga strana? Druga strana mislim da je jednako važna, a to je da se zaboravlja da u pregovorima sudjeluju najmanje tri strane, a ja bih rekla da sudjeluje 29 strana, dakle sudjeluje Republika Hrvatska, sudjeluje Europska Komisija kao kako oni to vole reći pošteni posrednik i sudjeluje 27 država članica, dakle svaka država članica u proceduri u Vijeću u više slojeva može postaviti prepreke koje su vidljive, nevidljive, ali ih pregovarači naši dobro prate i dobro znaju, dakle pregovaramo u klubu od 29, a to naravno nikada nije jednostavno jer različite zemlje imaju i različite pristupe i različite interese kod pojedinih pitanja. Što još utječe naravno na ovu koliko brzo ćemo završiti pregovore, naravno ukupno okruženje, o tome je isto bilo govora danas, raspoloženje u Europskoj uniji o samoj politici proširenja, ako ste danas čitali intervju sa povjerenikom Filleom, on kaže da je po njemu pozitivno okruženje, ja bih rekla da je umjereno pozitivno, jer su neke zemlje koje su u ranijim fazama definitivno jako zagovarale proširenje iz različitih razloga postale opreznije. Dakle umjereni pozitivni pristup Europske unije proširenju, to je jedna od najuspješnijih politika Europske unije i stoga je i bitno da i Hrvatska ove svoje pregovore završi uspješno i za Hrvatsku i za Europsku uniju i kao poruka za buduće članice, dakle naš posebno zemlje iz našeg okruženja koje su na tom putu, ali kažem ne treba zaboraviti da neka skepsa ipak postoji, posebno postoji u nekim zemljama kod građana u dakle državama članicama, i postoji naravno financijska i gospodarska kriza koja je okrenula fokus javnosti, fokus interesa vlada članica Europske unije prema unutarnjim dakle pitanjima i ukupnim pitanjima evo vidimo kad je pitanje Grčke na dnevnom redu da se vidi da nije samo to pitanje Grčke i njihovih gospodarskih problema i financijskih, nego i pitanje i opstanka zone eura itd., itd. Dakle to je jedan vrlo kompleksna priča, tako da reći i ranije smo imali određene datume, datume uvijek moramo imati, jer morate znati u kojem roku nešto želite i možete napraviti. Mislim da je dobro da Hrvatska i dalje ima u cilju završiti pregovore do kraja ove godine, ja vjerujem osobno da je to izvedivo, ali nije jednostavno. Dakle u tome prije svega na ovoj da ne govorim o supstantivnim pitanjima, nešto je ranije isto o tome bilo rečeno, dakle imamo i pitanje ispunjavanja kriterija u poglavlju pravosuđe i temeljna prava, imamo i tržišno natjecanje, imamo još neka mjerila za zatvaranje kod pojedinih poglavlja u poljoprivredi itd., dakle sve su to ozbiljna pitanja, ali mislim da je pitanje svih pitanja kada ćemo otvoriti poglavlje 23. zato što ono možda više od bilo kojeg drugog pitanja postaje na neki način politička ocjena koliko smo spremni. Dakle u pregovorima je puno tog tehničkog, ali nikad ništa nije toliko tehničko da ne bi moglo biti političko, a u poglavlju 23. je posebno izražena ta politička dakle dimenzija. Hoćemo li mi, mi s naše strane naravno radimo i radit ćemo sve da pokažemo da smo u tom poglavlju na dobrom putu, mislim da nitko ni ne očekuje da se određeni strukturni problemi koji postoje desetljećima, da se sad odjednom riješe za dvije godine, ali postoji jasno očekivanje da se u nekim stvarima postavi vrlo jasan, vrlo određen smjer i da se, da bude jasno da Hrvatska u tom smjeru ide i po meni hrvatska Vlada čini sve da se to upravo tako i dogodi i mislim da je i ono što smo čuli i zadnjih dana od ministra Šimonovića vrlo jasno to pokazalo. Dakle kada otvorimo poglavlje 23., očigledno to neće biti na sljedećoj ovoj konferenciji međuvladinoj 19., a nadamo se da će biti na prvoj iza nje. Trebat će nam onda nekoliko mjeseci možda i do pola godine da se verificiraju ta mjerila za zatvaranje. Ono što mislim da je dobro što pregovarački tim njeguje i Vlada kao rad svih ovih godina u kojima pregovaramo, je da ne čekamo drugu stranu da nam sve napiše na papiru, postoje neformalni kontakti, postoje jasne naznake što će biti mjerila za zatvaranje, postoje jasne naznake na kojem smo putu, jesmo li to dobro ili još trebamo napraviti bar kad je u pitanju Europska Komisija. Dakle ono što je dobro u tome svemu da taj tim dobro radi i stoga bih i ovom prilikom željela čestitati i glavnom pregovaraču, svim pregovaračima i onim ljudima koji rade u radnim skupinama, ali i prije svega i hrvatskoj Vladi da je taj posao dobro postavila i da se taj posao zaista dobro radi. Dakle plan je završiti pregovore do kraja ove godine. hoće li se to ostvariti ovisi u velikoj mjeri ja se slažem i o nama i da dokažemo svoju vjerodostojnost u ovom svemu što trebamo napraviti, ali svakako ovisi i o svakoj pojedinačnoj državi članici i njezinoj procjeni koliko smo uspjeli pojedina pitanja koja su za njih zanimljiva iz različitih razloga ispuniti. I na kraju, zašto je bitno da Hrvatska taj svoj cilj ostvari, da zapravo završi pregovore ove godine? Procedura ratifikacije ako postoji politička volja može biti završena bez obzira što je u različitim zemljama procedura vrlo kompleksna. Dakle, u Belgiji imate 7 razina na kojoj se mora ratificirati. Ako volja postoji ona se može završiti u godinu dana. Što znači da mi možemo ući u EU 2012. To je za Hrvatsku bitno. Samo ću se ograničiti na financijske aspekte, izravno zbog onog velikog paketa koji je EU namijenila Hrvatskoj, dakle 3,5 milijarde eura za 2012. i 2013. godinu, zbog bolje pozicije u pregovorima za sljedeću financijsku perspektivu 2014.-2021. godine, zbog činjenice da ćemo onda sjediti za stolom i odlučivati o tome, a posredno postoje mnoge financijske koristi. Ja bih samo rekla da će Hrvatska kao članica biti privlačnija za investicije, da će svakako kao takva uređena i uređenija nego je sada moći sigurno imati i bolji kreditni rejting. Što će opet dodatno inicirati investicije i zbog visokih stopa rasta koje mogu biti, dakle u Hrvatskoj je moguće, zbog svih tih investicija koje će Hrvatska privući kao članica, ali i zbog izravnog efekta ovih fondova koji su nam na raspolaganju. Evo, iz svih tih razloga klub HDZ-a podržava ovo izvješće i mislim, odnosno nadam se da ćemo imati još samo raspravu o 2 predsjedanja. Dakle, o sadašnjem i budućem i da ćemo zapravo sljedeće godine govoriti o ratifikaciji. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Time smo završili raspravu po klubovima i prelazimo na raspravu pojedinačnu. Prva je na redu uvažena zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani predstavniče Vlade, kolegice i kolege. Ja ću vrlo kratko se osvrnuti iako je ovo razdoblje ograničeno, ali ova naša nevolja sa Poglavljem 23. visi kao Damoklov mač nad Hrvatskom i nikako da se ti problemi ne riješe nego počnu rješavati. Ja ću samo se osvrnuti na ovo razdoblje kad su se dogodile neke stvari, a nažalost i poslije toga, to mislim da nećemo se sada i normativno ograničiti za to razdoblje jer nam je zaista svima stalo da se Poglavlje 23., poglavlje Pravosuđa i ljudskih prava što prije otvori i što prije zatvori. Istina je da je puno toga u ovom svom vremenu od 2000-te napravljeno, ali da jednostavno neke stvari, pogotovo političko okruženje u kojima se treba dogoditi potpuna neovisnost pravosuđa, što je krajnji cilj, onda njezina efikasnost i na kraju krajeva da sami građani budu zadovoljni. Naime, zabrinjava jedna činjenica koja se dogodila i koja ne može ostati nezamijećena. Naime, šef jedne obavještajne agencije Operativno-tehničkog Centra za nadzor telekomunikacija ničim izazvan, valjda osokoljen ne znam čime i kakvom političkom klimom izvolio je izdati obvezujući nalog, uputu svim općinskim i županijskim sudovima da se snimanje, odnosno kada sud odobri naloge za snimanje na traženje Državnog odvjetništva imaju vršiti preko OTC-a. Bez obzira kako je on shvatio Zakon o obavještajno-sigurnosnim zajednicama za svaku takvu nedoumicu postoji, ali i inače da se obrati predsjedniku Vrhovnog suda, gospodinu Hrvatinu, predsjedniku koji je jedini i po zakonu i po zdravoj logici i po Ustavu, predstavlja sudbenu vlast u RH. Dakle, taj gospodin je na takav način izvršio neviđeni udar na neovisnost pravosuđa i to je mislim nedopustivo. Naravno, da kad je predsjednik Hrvatin za to čuo o tome da mu nije bilo ni na kraj pameti da posluša takve naloge za koje je čuo od svojih predsjednika od općinskih i županijskih sudova. I to je jedna nesmotrenost, ali koja se nije smjela dogoditi. Međutim, ono što zabrinjava da se predsjednica Vlade nije na ovo referirala. To nije dobra poruka za sve predmete koji se nalaze pred našim sudovima, prema onima koji jesu, koje treba riješiti i za sve one koji će doći. Bez obzira što smo se mi nauživali tko zna kakvih naloga i usmenih i tajnih i javnih, ali je po prvi put da je netko se usudio dati pisani nalog. E pa sad, što će onda u EU misliti kakva je to reforma pravosuđa kad obavještajne zajednice mogu davati naloge svim općinskim i županijskim sudovima u RH? I da od državnog vrha nitko živ ne reagira. Nitko živ ne reagira. Gospođa premijerka je u to vrijeme kad se to dogodilo bila na službenom putu u Rusiji. Međutim, nije se našla poslije da reagira na to. Ja mislim da je uvijek vrijeme, prošlo je sada određeno vrijeme, ali dobro bi bilo, predsjednik Vrhovnog suda je naravno reagirao, ali dobro bi bilo da se netko, kao predsjednica Vlade na čelu izvršne vlasti, pogotovo ona, ogradi od toga i da netko snosi konzekvence za takav posao. Jer nas sigurno to ne kvalificira kao zemlju koja je spremna do kraja maknuti šape sa sudbene vlasti. Jednako tako stječe se dojam u javnosti da ni policija baš ne djeluje posve samostalno. Nažalost, mi imamo često i u izmijenjenim zakonima koje smo eto prilagodili prije svega našoj težnji da budemo što efikasniji u našim postupcima, a pogotovo u najnoviji kazneni postupak, gdje smo dali istragu da provode Državno odvjetništvo. Državno odvjetništvo daje obvezujuće naloge policiji, ali vidite Vlada nije bila spremna kao u onoj početnoj zamisli kad smo 2002. godine pripremali upravu i formirali Radnu skupinu za izradu tog jako važnog zakona, da vlast bude spremna dio svojih policijskih snaga, redarstvenih snaga kao dio izvršne vlasti u tom segmentu staviti ne samo na raspolaganje nego i na odgovornost onome tko mu je izdao naloge tj. Državnom odvjetništvu. Sad imamo jednu čudnu situaciju. Evo ovdje je potpredsjednik Sabora drugi koji bi takvo sigurno rješenje nazvao čudnovatim kljunašem. Jer Državno odvjetništvo daje obvezujuće naloge policiji, a policija ne odgovara za obavljeni posao Državnom odvjetništvu nego može eventualno odgovarati svom ravnatelju ili ministru ako ga uopće pozove na odgovornost. I to nije dobra stvar. Jer dali smo velike ovlasti Državnom odvjetništvu ali i on odgovara Državnom odvjetništvu državni odvjetnik, odgovara za ishod postupka, za uspješnost postupka, tko ga progoni, kakve su mu optužnice, koji dokazi stoje. Ali ako nema na kraju krajeve policiju koja će odgovarati u tom segmentu za taj dio posla i to neće biti dobro. Već vidimo u startu kod te nove primjene da to šteka, da se nalaze i otvoreni sukobi negdje latentni između policijskih snaga i Državnog odvjetništva. Policija mora shvatiti da u slobodnoj zemlji je dio izvršne vlasti, da nije sudbena vlast i da o takvim zahtjevima koje ona podnosi ne može ih ona ocjenjivati. Ono podnosi u uvjerenju da je nešto učinjeno. Ali konačnu odluku o tome daje dio pravosuđa. Ili Državno odvjetništvo na početku ili sudu ukoliko dođe do procesa. To si oni moraju utuviti u glavu da je tomu tako. Ali kažem i ponavljam kada dio obavještajne zajednice daje i ne vidi u tome ništa sporno, predsjednica Vlade ne vidi ništa sporno, da joj ovaj iza leđa daje obvezujuće naloga općinskim i županijskim sudovima i da nitko živ ne reagira, onda je sve moguće. Na to treba reagirati to je jedan opasan postupak, to je postupak bez presedana. I to nije dobro ukoliko želimo što prije otvoriti poglavlje 23. poglavlje o pravosuđu i ljudskim pravima. Hvala.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Povrijeđen je Poslovnik u dijelu kada zastupnica Antičević-Marinović zapravo cijelo svoje izlaganje koje je trajalo 7, 8 minuta nije govorila o točci dnevnog reda o izvješću šestomjesečnom pod predsjedanjem Švedskim, nego je iskoristila prigodu popodnevnog zatišja za održati jedno predavanje koje ima možda indirektne veze. Ali to nije bila niti tema.
Dobro, odmah izvolite nastaviti, gospođa zastupnica Dubravka Šuica.
U samoj smo kao što smo čuli od glavnog pregovarača u završnici pristupnih pregovora. Treba reći da su i Vlada i Sabor dobro odradili svoj posao i to treba još jedanput ponoviti. Činjenica je da smo usvojili više od 472 zakona, više od tisuću podzakonskih akata kroz cijelo ovo četverogodišnje razdoblje, a za vrijeme Švedskog predsjedanja također je otvoreno puno poglavlja, a najvažnije od svega što je postignut politički dogovor o postupanju s graničnim pitanjem između Slovenije i Republike Hrvatske i da je postignuta deblokada pregovora od strane Slovenije. Iako je postojala blokada u prvom dijelu ovog izvještajnog razdoblja radi se o ovih 6 mjeseci prošle godine, naša država ostvarila je značajan i tehnički i sadržajni napredak. Znači nije se gubilo vrijeme bez obzira što je blokada bila na snazi, a to je u konačnici rezultiralo najvećim bojem privremeno zatvorenih poglavlja tijekom jednog predsjedništva. Održane su tri sjednice međuvladine konferencije o pristupanju Republike Hrvatske Europskoj uniji na kojim ponovit ću još jedanput je otvoreni su pregovori u 6 poglavlja, a privremeno su zatvoreni 10 poglavlja, što čini brojke od 28 otvorenih i 17 zatvorenih poglavlja. Također su nastavljena ispunjavanja mjerila za zatvaranje i Europskoj uniji su dostavljeni svi dokumenti relevantni za ispunjavanje mjerila za zatvaranje i preostala tri poglavlja. Nažalost, ni za vrijeme Švedskog predsjedanja nisu uklonjene sve rezerve nekih država članica u vezi formalnog otvaranja poglavlja 23. koji predstavlja najveći problem, Pravosuđe i temeljna prava, a vezano za ispunjavanje obveza Republike Hrvatske u suradnji sa Međunarodnim kaznenim sudom za bivšu Jugoslaviju. Uz pregovore o pristupanju odnosi Republike Hrvatske i Europske unije su se nastavili na drugim razinama u ovom šestomjesečnom razdoblju, a to je nastavak provedbe Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, zatim je nastavljen i politički dijalog između Europske unije i Hrvatske u okviru vijeća za stabilizaciju tim pridruživanje. A također je nastavljeno provođenje prioriteta i preporuka iz izvješća Europske komisije o napretku Republike Hrvatske za 2008. i 2009. godinu. Zatim također korištenje pretpristupnih pomoći Europskoj uniji itd. Dva vrlo važna dokumenta su nastala u ovom razdoblju, a to je godišnje izvješće o napretku i Strategija 2009., 2010. godine. Također smatram da je vrlo važno što je u ovom razdoblju došlo do financijskog paketa za pristupanje Hrvatske Europskoj uniji u kojem smo čuli da se radi više od tri i pol milijarde eura. A ono što je vrlo važno to je da je osnovana ad hoc radna skupina za izradu hrvatskog ugovora o pristupanju. Ono što nismo čuli, a što smo čuli i od ostalih kolega u kojoj fazi je posao radne skupine u vezi izrade pristupnog ugovora, pa bi bilo dobro da gospodin Drobnjak nešto završno nešto o tome kaže. Naravno ne treba izostaviti ni Lisabonski sporazum koji je od 1. 12. 2009. na snazi i gdje smo mi nadamo se 28 država članica. Nije na odmet reći da je sve ovo o čemu govorimo znači tih 6 mjeseci je bilo u vrlo teškim uvjetima ne samo za Hrvatsku nego i za Europu, znači bila je financijska kriza koja je još u tijeku, zatim borba protiv nezaposlenosti koja je pogodila cijelu Europu pa i našu državu. Ali ne treba zaboraviti ovdje i aktualnu borbu protiv klimatskih promjena koja također teče ne samo u Europi nego i u cijelom svijetu. Ono o čemu se zapitkujemo svi ovih dan, a to je možemo li dovršiti posao u ovoj godini. Naravno da dinamika ne ovisi samo o Republici Hrvatskoj to treba slobodno reći, radi se tu i o Europskoj komisiji ali i o svim zemljama članicama. Znači tu je puno faktora koji utječu na dinamiku, kao što je rekla u ime kluba HDZ-a gospođa Pejčinović-Burić. Radi se o 29 čimbenika i nije jednostavno sve to postići. Znamo da je još puno posla. Isto tako želim podsjetiti da je to trajni posao, dakle ne radi se o tome samo da trebamo otvoriti i zatvoriti poglavlja, nego treba voditi računa da i kao država članica ćemo biti obvezi usklađivanja zakona sa Europskom unijom i da je to jedan trajni posao da treba usklađivati ono zakonodavstvo koje smo već promijenili, da će to biti jedan, upotrijebit ću englesku riječ, monitoring stalni koji govori o tome da moramo i nove direktive primjenjivati i stalno usklađivati zakone. Još samo bih željela postaviti jedno retoričko pitanje. 2004. godine smo govorili da nam je kvaliteta važnija od brzine, danas nakon skoro bit će 9 godina nakon što smo započeli pregovore, možemo ponoviti to pitanje što je važnije ili kvaliteta, ali ako je kvaliteta onda je sigurno da ćemo ući u Europsku uniju na način kao što to i sami želimo, a to je da smo potpuno pripremni i da smo zapravo udovoljili svim mjerilima, za razliku od onih država koje su ušle, zadnje dvije države da o tome sada ne govorim. Mogu jedino još na kraju reći da je vjerojatno, moje razmišljanje, da je vjerojatno i za Europsku uniju ovo bilo bitno da proces dugo traje i da možda se preko Hrvatske želi i drugima poslati poruka, poruka drugima u regiji možete i vi ako napravite ono što je napravila Republika Hrvatska. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine veleposlaniče, kolegice i kolege. Bez obzira na očekivanja ili želje da se čim prije uđe u Europsku uniju ja sam svejedno zadovoljan kako stvari teku, pogotovo vlastitim svjedočenjem u određenim prigodama i mislim da je za pohvaliti rad Vlade i rad Sabora, ali isto tako iznad svega i rad pregovaračkog tima i posebno bih pohvalu gospodinu Drobnjaku u tom pogledu učinio jer sam i sam svjedok njegovom trudu i rezultatima koje u komunikaciji sa drugima postiže. Razdoblje švedskog predsjedanja svakako je na određeni način i ne samo na određeni nego zapravo i na dokumentirani način predstavlja jedno ubrzanje u razvoju pregovora i pristupanja Hrvatske Europskoj uniji, otvaranje i zatvaranje poglavlja prema tome kako su na red dolazile. Kao član zajedničkog parlamentarnog odbora između Hrvatskog parlamenta i Europskog parlamenta bio sam u prigodi nekoliko puta od početka mandata do danas sudjelovat u tim razgovorima. To ističem iz jednostavnog razloga da bih pokazao kako se na tim sastancima iz prigode u prigodu mijenjalo raspoloženje prema nama i kako je to raspoloženje prema nama bilo sve dobrohotnije u odnosu na jedno vrlo onako restriktivno, rekao bih ovako ex catedra ponašanje, naročito ponekih zastupnika. Danas je to jedno vrlo dobrohotno i prihvatljivo ponašanje ljudi koji bi htjeli da mi sve ono što je eventualno sporno u svemu tome skupa zaista riješimo. Zajednički parlamentarni odbor imao je zadnji sastanak na kojem sam bio u Strassbourgu i imam dojam da je prošao vrlo, vrlo dobro, da su ne samo članovi izaslanstva Europskog parlamenta nego i članovi Europske komisije pa i promatrača koji su bili izrazili veliko zadovoljstvo razvojem događanja u pristupanju Hrvatske Europske unije. Posebno sam zapamtio jednog govornika promatrača koji je isticao da u prethodnim vremenima su mislili da će biti kod nas vrlo teško zadovoljiti sve kriterije zaštite okoliša i da misle da smo u tom pogledu otišli vrlo vrlo naprijed, a u određenim segmentima čak i više od pojedinih ili većine europskih zemalja u tom pogledu. Naravno, u pogledu zaštite okoliša pitanje tretmana prostora i ekoloških kriterija vezano je isto tako i uz energetiku. Medijski i javno vrlo često se ističe što je kolegica Antičević-Marinović rekla, … [[Govornik se ne razumije.]] 23 zaista je pitanje pravosuđa, stanja i uprave, svega ostaloga izuzetno važno zbog jednostavnog reda u jednoj zemlji koja će bit članica Europske unije, iskustva pa su povukli zbog nekih koji su ušli a da takve rezultate odnosno rješenja nisu imali. Međutim, pored korupcije kao teme o kojoj se moramo borit zbog sebe samih, zbog svoje vlastite higijene, moj je dojam bio, moj osobni dojam da je vrlo akcentirano bilo pitanje brodogradnje kao jednog od elemenata koji treba riješit jer je pitanje brodogradnje odnosno odnosa proračunskog tretmana brodogradnje u Hrvatskoj i odnosa prema toj općenito djelatnosti vrlo značajno u sagledavanju jednakopravnosti svih u Europskoj uniji. A pitanje korupcije je nešto što se svaka zemlja za sebe mora boriti i naravno mi moramo nastavit putem rješenja korupcije, međutim nije samo korupcija u pitanju. Pored same korupcije u pitanju je čisti kriminal što nužno ne znači i korupciju. Ali isto tako u stanju pravosuđa i uprave vrlo je važno kazati da to pravosuđe mora funkcionirat neovisno, to znači rasterećeno od svih pritisaka, od pritisaka koji dolaze od politike, bilo iz same Hrvatske ili iz inozemstva, ali isto tako i pritisaka koji se plasiraju preko medija da bi funkcioniralo što bolje i bilo na razini najrazvijenijih zemalja Europe kojoj težimo u tom pogledu. Svakako sa periodom predsjedanja Švedske Europskom unijom možemo bit i moramo bit vrlo zadovoljni jer je ocjena odnosa prema Hrvatskoj kroz to vrijeme bila vrlo pozitivna. S moje strane su još očekivanja veća u vrijeme Španjolske. Ovih 6 mjeseci do kraja što će doći, poznavajući Španjolsku iz bližega, imajući te kontakte mogu svjedočit o jednom vrlo pozitivnom raspoloženju prema Hrvatskoj i želji da se Hrvatskoj pomogne da sve prepreke koje joj stoje na putu što prije se otklone. Ja sam isto tako uvjeren ili barem mogu kazat da se utemeljeno nadam da ćemo mi do kraja ove godine završit sa svim pregovorima, svim problemima na području pregovaranja, otvaranja i zatvaranja poglavlja, doći do kraja i da bi sljedeću godinu trebala obilježit ratifikacija koja navodno ovisno o raspoloženju i tehnici u pojedinim zemljama može trajat kraće ili duže od očekivanog, ono što je kolegica Marija kazala i do godine dana. Ono što me uvjeravaju strani diplomati s kojima sam u kontaktima bio i kao član parlamenta, zapravo tog zajedničkog parlamentarnog odbora, ali i kao član parlamenta s kojima se susreće, da stvarno ne postoji kao okvir našeg pristupa Europskoj uniji više problem nekog političkog orijentira ili nekog stajališta ili neke posebnog raspoloženja da je praktički jedini okvir rješavanja svega do kraja je pitanje kalendara, broj dana koji stoji na raspolaganju i kroz koje vrijeme … [[Govornik se ne razumije.]] su neke stvari tehnički mogu odraditi. Dakle sve to pitanje raspoloženja pojedinih zemalja za proširenje ili ne, Hrvatska je na taj put ušla i ta priča se može samo nastaviti brže ili sporije, ovisi o tome kako će se na pojedinim sjednicama sve to skupa stići. Ja se u svakom slučaju nadam da ovaj naš put prema Europskoj uniji koji se zaista može nazvati, protumačiti ili ispričati ili metaforički kazati pera pera adastra jer je zaista toga trnja na tom našem putu prema Europi bilo, da ćemo te zvijezde mi dosegnuti 2012. godine već početkom i htio bih iz na kraju svog izlaganja kazati da mi sve skupa zvuči vrlo optimistično, vrlo obećavajuće da će cilj kojem težimo relativno brzo biti dosegnut. A šta je to zaista vrijeme prolazi začas, ovaj naš mandat je već preko pola završio. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani gospodine Drobnjak. Kada sam pročitao i ovo 8. po redu ako se ne varam izvješće, postavio sam sam sebi pitanje pa pitam i vas zbog sadržaja izvješća, vremena i načina rasprava, u čije ime vi vodite pregovore ulaska Hrvatske u Europsku uniju? U čije ime ćemo u petak glasovati o prihvaćanju ili odbijanju ovog izvješća? U čije ime velite da ste neko poglavlje otvorili, a neko zatvorili? Dozvolite samo par citata iz izviješća. Hrvatska je otvorila pregovore u poglavljima 4., 11., 12., 16., 22., 24., te privremeno zatvorila 2., 6., 18., 21., 29., 9., 15., 28., 27., ne to je datum oprostite, 3. i 19. Pa piše niti tijekom švedskog predsjedavanja nisu otklonjene rezerve nekih država članica Europske unije glede formalnog otvaranja poglavlja 23. pravosuđa, a vezano uz ispunjavanje pojedinih obaveza Republike Hrvatske itd. Vlada Republike Hrvatske ukazuje na zaključak Vijeća Europske unije 8. prosinca 2009. u kojima Vijeće pozdravlja uspostavu radne skupine za izradu nacrta ugovora o pristupanju Hrvatske, a koja je s radom započela 16. prosinca 2009. Hrvatska će postati članicom EU-a u siječnju 2012. Možda netko iz Hrvatske sudjeluje u ovoj radnoj skupini za izradu i pripremu ugovora, pristupnog ugovora, možda i ne, ne znam, ne piše. Onda jedan naslov mjerila za otvaranje, primila je Hrvatska ukupno 23 mjerila, pa pregovaračka stajališta utvrđeno je 31. poglavlje, a mjerila za otvaranje veli da ih je ukupno dosad Hrvatska zaprimila njih 82. Što mislite kolegice i kolege od ove današnje rasprave i ovog izvještaja koliko će sutra građani države ili večeras imati prilike čuti o ovom sadržaju izvještaja, što za njih znači poglavlje broj 23., 19., 2., 8., neke države, neke obaveze, što za njih znači pregovaračko stajalište, mjerila za otvaranja i mjerila za zatvaranja. Kada će, ako će ikada, tko i kako početi komunicirati s onima koji nakon nas donašaju odluku o ulasku Hrvatske u Europsku uniju? Vjerujete li da je prihvaćanje ovakovih izvještaja u Hrvatskom saboru konačna odluka o ulasku Hrvatske u Europsku uniju? Meni se čini da i u predloženim promjenama Ustava i od onog strane Vlade, i ono strane oporbe nije brisana odredba da o ulasku Hrvatske u Europsku uniju odlučuju građani na referendumu. Hrvatska će ući u Europsku uniju 2012. izrazili su uvjerenje gospodo članovi Europske Komisije, pod uvjetom da građani Hrvatske takvu odluku na referendumu prihvate. Na temelju čega? Kojih to informacija u sadržaju zatvorenih poglavlja, zatvorenih bi oni trebali donositi svoju odluku o tome kako će na referendumu glasati? Što građani Hrvatske dosad znaju, što ste vi kao šef i vaši suradnici u pregovaračkom timu ispregovarali u zatvorenim poglavljima? Znate koja je percepcija građana koja ćete vi Vlada i svi mi pozivati da izađu na referendum i molit ćemo ih da glasaju za odluku ulaska Hrvatske. Npr. ribari. Njima je sve kriva Europa, jer sve što se im loše dešava mi im odgovaramo da je to usklađivanje sa Europom. Seljaci u kontinentalnom dijelu Hrvatske su saznali da moraju plaćati porez po kotlu za pečenje rakije jer je to prilagodba Europe. To im nitko prije nije rekao dok nisu došle inspekcije van na teren i pečate kotlove, jer komunikaciju s ljudima nemamo. Seljaci koji su bili na traktorima, nitko njima nije rekao da je Hrvatska u pregovaračkim stajalištima utvrdila promjenu politike poticanja poljoprivredne proizvodnje i oni koji su rekli da će biti prvi na traktorima nisu bili prvi na traktorima jer su sudjelovali u utvrđivanju pregovaračkih stajališta za područje poljoprivrede, jer smo sami preuzeli promjenu politike poticanja proizvodnje hrane u politici, i da ovaj model kojega imamo a neće tada vrijediti. Prijevoznici, cestovni prijevoznici, neću sad dalje uzimati još primjere da nikoga ne uvrijedim. Kada god pukne neki problem, kada se god javi jedna manja ili veća interesna skupina građana, poduzetnika organiziranih ili neorganiziranih naši su odgovori njima uvijek da to moramo jer je to prilagodba Europi. Ali, prije nitko u ovoj zemlji ljudima na njima prihvatljiv i razumljiv način i jezik ne prezentira zatvorena pregovaračka poglavlja. Ovdje se razbacujemo mjerilima, stajalištima, otvorenim i zatvorenim poglavljima i mislimo da smo time učinili veliko dobro. A priprema i provođenje referenduma i količina novca koliko će trebati uložiti u dobru kampanju da bi ljude uvjerili da izađu i glasaju za to će biti trošak posljedica toga što sada s građanima nitko ne komunicira. Postoji li u Vladi, u pregovaračkom timu, bilo gdje, pitam, možda vi znate, ja ne znam, nekakva strategija kako će se na kraju ipak građanima tumačiti sadržaj pristupnog ugovora? Koliko ja znam to nije ugovor od 10 stranica ni 100 nego nekoliko tisuća stranica teksta. Hoćemo li tada retroaktivno unazad građanima tumačiti da je to već ispregovarano i da je to sad uzmi ili ostavi? Kakva korist i od ovakvog izvještaja kao Izvještaja o radu Nacionalnog odbora ako građani, dakle oni koji će donositi zadnju odluku o tome, informacije dobivaju na kapaljku isključivo birokratskim, diplomatskim rječnikom u kojem se koristi više stranih riječi nego domaćih i mi sami po sebi moramo podrazumijevati da oni na tom referendumu moraju glasati za ulazak Hrvatske u EU? Zato bi bilo dobro da sljedeće izvješće, predzadnje ili bar ono zadnje, napišete tako da ne bude namijenjeno saborskim zastupnicima koje mi po službenoj dužnosti moramo znati daleko više od toga. Ja bih volio da pregovarački odbor i vi kao šef pregovaračkog odbora pripremite jedno izvješće građanima ove države. Ne meni, ne nama ovdje u ovoj dvorani nego građanima RH, svima onima koji imaju biračko pravo i koji će u skladu sa eventualnim ustavnim promjenama donositi posljednju odluku. Ja razumijem i potrebu za korištenje diplomatskog jezika u ovakvim izvještajima, ali od vas doista očekujem završni izvještaj naciji, narodu, domovini prije no što bude završeno pisanje pristupnog ugovora za ulazak Hrvatske u EU.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. A da bi se o nečemu govorilo trebalo bi prije svega znati o čemu se govori. To je moj kratki komentar na ono što sam čuo u posljednjem izlaganju. Dakle, Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa koje se odnosi na razdoblje kojim je Švedska predsjedala Vijećem EU doista je za Hrvatsku donijela jedan značajan, pozitivan preokret u cjelokupnom pregovaračkom procesu. Kad smo raspravljali o tijeku pregovaračkog procesa koji se odnosio na prvih 6 mj. za prošlu godinu, 2009. godinu, onda smo isticali bez obzira što smo u to vrijeme bili u blokadi, da poslovi koje Hrvatska vlada, Hrvatski sabor i pregovarački tim radi je zapravo itekako užurban i da jednostavno donosi sve ono što je potrebno kako bi se u konačnici kad se odblokiraju pregovori dogodio jedan ubrzani tijek i otvaranja i zatvaranja poglavlja. I na svu sreću vidi se da smo tada bili u pravu. Jer bez obzira što u prvom 6-mjesečju prošle godine nije bilo nikakvog napretka upravo u ovom drugom 6-mjesečju o kojem je danas i riječ se dogodio taj značajan preokret. Jer otvorilo se 6 poglavlja, a zatvorilo se 10 poglavlja. To je kratkoročno gledajući bio najveći uspjeh pregovaračkog tima, ali istovremeno to je bio veliki uspjeh Hrvatske vlade koja je upravo napravila sve da bi se mjerila za zatvaranje ovih 10 poglavlja, odnosno mjerila za otvaranje 6 poglavlja ispunila. Što znači da je Hrvatska napravila puno toga i na reformama i na svemu onome što je trebalo napraviti da bi se to dogodilo. No, ključan događaj u ovom razdoblju od 01. srpnja do 31. prosinca prošle godine je bio zapravo dogovor između dvoje premijera. Između premijerka Kosor i premijera Pahora. Jer dogovor koji su oni postigli, nakon toga dogovor o Sporazumu o arbitraži koji je i ratificiran u Hrvatskom saboru zapravo je otvorio put za deblokadu pregovora koji je nametnula Slovenija, a koji nije odgovarao naravno niti Sloveniji, a niti Hrvatskoj. Dakle, ključni događaj je bilo upravo ta činjenica da se s tim iskorakom i sa zapravo pokazivanjem vrlo jasne želje RH da se sa susjedima otvorena pitanja rješavaju u jednom otvorenom bilateralnom razgovoru na dobrobit obiju strana je zapravo otvorila nastavak pregovora i zapravo ubrzala cjelokupan tijek stvari. Nakon toga je rekao bih sve krenulo na očekivan način, ono što smo priželjkivali i očekivali. I nakon toga su se počeli i u Europskoj komisiji, ali prije svega i u Europskom parlamentu pojavljivati okviri, datumi koji su jasno davali do znanja do kada bi Hrvatska mogla završiti pregovore. I naravno da se pojavio taj datum, priželjkivani datum, a to je tijekom ove godine. Što je jasno izraženo i od strane Europske komisije, ali vrlo čvrsto i od strane Europskog parlamenta da Hrvatska može završiti svoje pregovore tijekom dakle 2010. godine i da može postati punopravni član EU već u siječnju 2012. godine. Naravno ukoliko u proces ratifikacije koju prati završetak pregovora i naravno donošenje odluke na referendumu od strane hrvatskih građana o ulasku Hrvatske ako bude završen taj proces ratifikacije u priželjkivanom roku od negdje godinu dana. Dakle, to su sve konkretni okviri. Kao što je rekao moj kolega Rošin to vrijeme brzo prolazi i sasvim sigurno da ćemo vrlo brzo imati prilike, ja sam siguran, sudjelovati u svim ovim sljedećim potezima koje treba napraviti nakon završetka samih pregovora. Dakle, otvaranje ovih poglavlja odnosno otvaranje poglavlja i zatvaranju poglavlja je prethodio i naš rad u Hrvatskom saboru, zato doista čudi da pojedini saborski zastupnici postavljaju pitanje glavnom pregovaraču što se to radi na pregovorima, što se to radi u pregovorima, što smo mi to rekli hrvatskoj javnosti kada svakodnevno mi u Hrvatskom saboru raspravljamo o zakonodavstvu koje se mora prilagoditi Europskoj uniji. Pa nama je svaki dan na dnevnom redu naših sjednica su zakoni u kojima se Hrvatska prilagođava Europskoj uniji. U kojima jasno iznosimo stavove i ministarstva odnosno vlade i naravno stavovi svih naših klubova po tom pitanju. Doista čudi gdje ti ljudi onda sjede. Sjede li u Hrvatskom saboru ili negdje drugdje? Jeli prate uopće sjednice Hrvatskog sabora kada mogu postavljati takva nesuvisla pitanja da ne kažem nešto drugo. Dakle, i na današnjem dnevnom redu koji je ispred nas imamo također neke zakone koji si tiču upravo prilagodbe hrvatskog zakonodavstva i usklađivanja sa europskim zakonodavstvom. Dakle, doista nevjerojatno da se takva pitanja uopće danas mogu postavljati, ali evo činjenica je da se i postavljaju u Hrvatskom saboru. Zato sam i rekao u uvodnom dijelu, da treba prvo o nečemu znati da bi se moglo govoriti o tome što je na dnevnom redu. Dalje, naravno da je Lisabonski sporazum doprinio jednoj drugoj klimi što se tiče proširenja, jer je bilo prije toga spominjano i moguće neproširenje Europske unije. I zato je Lisabonski sporazum odnosno njegovo usvajanje izuzetno značajno promijenilo klimu što se tiče proširenja i stvaranja novog institucionalnog okvira Europske unije. I u tom smislu mislimo da mi sami u Hrvatskoj ne smijemo riskirati sa nikakvim potezima da bismo ovaj proces odugovlačili. Nažalost, čini mi se da posljednja press konferencija predsjednika SDP-a gospodina Zorana Milanovića ide u tom smjeru jednog rekao bih rizika, a tiče se ustavnih promjena koje su nužne da bi Hrvatska mogla uopće pristupiti referendumu i da bi uopće mogla pristupiti u članstvo u Europskoj uniju. Današnje njegove izjave i optužbe na račun HDZ-a, da HDZ opstruira ustavne promjene, potpuno su neprimjerene i nisu temeljene na činjenica. Upravo suprotno. Nužne promjene za ulazak u Europsku uniju upravo pokušava omesti predsjednik SDP-a gospodin Zoran Milanović koji te promjene, odnosno glasovanje za tre promjene uvjetuje nekim interesima koji dolaze iz SDP-a, a tiču se hrvatskih državljana izvan Hrvatske. Tako ponašanje je neprihvatljivo, tim više što je SDP više puta javno iskazivao svoj stav da apsolutno podržava sve ono što je vezano uz pridruživanje Hrvatske Europskoj uniji. Stoga doista čudi ova današnja izjava koja pokušava prebaciti lopticu na stranu HDZ-a po pitanju ustavnih promjena. Dakle jedan potpuno neutemeljena i neistinita tvrdnja od strane predsjednika SDP-a. Ja se nadam da se neće dogoditi da dođemo u Sabor sa prijedlogom ustavnih promjena i da SDP ne glasuje za ustavne promjene koje će značiti u budućnosti pristup Hrvatske Europskoj uniji. Dakle, duboko vjerujem da do takve situacije neće doći. ... [[Upadica se ne razumije.]] Evo čujemo iz redova SDP-a.
Glasanje, glasovanje.
Da, sasvim je jasno da će. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Suzdržite se. Ja vas osluškujem, ja vas ne prisluškujem.
Dakle, potpuno je neprihvatljivo da se u tom smjeru odvija razgovor oko ustavnih promjena koji su itekako potrebni da bi Hrvatska pristupila članstvu Europske unije. Ja želim ovdje pohvaliti rad pregovaračkog tima na čelu sa gospodinom Drobnjakom koji je izuzetno puno napravio. Mi smo i na Nacionalnom odboru koji prati pregovore imali više puta rasprave, ali posebno nam je bila zanimljiva rasprava posljednja u kojim smo sa svim pregovaračima za određena područja, odnosno za određena poglavlja koja nisu otvorena zapravo raspravili sve ono što je pred nama i sve ono što se treba napraviti u kratkom razdoblju. I doista sam uvjerenja da taj posao možemo završiti do kraja ove godine. Naravno da će najteže pitanje biti sasvim sigurno poglavlje 23. ali vjerujemo i u njegovo otvaranje ove godine i zatvaranje na jesen. I ja sam siguran da će se to dogoditi. I stoga puna podrška pregovaračkom timu, puna podrška vladi koja je napravila sve da bismo danas došli u jednu pozitivnu situaciju za Republiku Hrvatsku. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani gospodine Drobnjak, kolegice i kolege. Ja neću diskutirati o pretpostavkama kao što je kolega Frane govorio što će SDP glasovati kako će glasovati, nego ću čisto pragmatično reći nekoliko stvari koje se odnose na osnovu ovog izvješća koje sam pročitao a vezani su kako prvenstveno za zatvaranje nekih poglavlja o kojima ću nešto reći. Jer činjenica je da je predsjedanje Švedske jedna prekretnica, prekretnica koja je pokrenula ove pregovore, normalno vezana i za rasprave odnosno sa sporazumom naše premijerke i premijera slovenske Vlade. Ali pitanje je kako završiti ovo i što dalje? Kako da ova prekretnica omogući uspješnu završnicu? Uspješna završnica je svakako zatvaranje ovih otvorenih poglavlja. U vrijeme ovog zasjedanja iz ovoga je vidljivo da su otvorena poglavlja koja su ovdje navedena, ali ja bih se osvrnuo samo na dva. To je poljoprivreda i ruralni razvitak, poglavlje 11. i 12. - Sigurnost hrane, veterinarstvo i fitosanitarni nadzor. Otvorili smo ta dva poglavlja o kojima je rasprava također i na osnovu određenih i zakonskih odredbi zakona koje je donio ovaj Sabor i normalno da je rezultiralo i mjerama koje su i mjerilima koje smo dobili za otvaranje za poglavlje 11. to je jedno mjerilo bilo, kaže za poglavlje 12. četiri. Vjerojatno ona su bila ispunjena i kroz ovu saborsku proceduru odnosno rasprave, a i zakonodavstvo koje smo donosili. I sada je pitanje kako i na koji način zatvoriti ta poglavlja jer ona su, kao što je i rečeno ovdje, vezana i za povlačenje određenih sredstava kako ovih poglavlja, a poglavlje 11. odnosi se na poljoprivredu i na oko blizu 700 milijuna eura koje bi trebala poljoprivreda dobiti. Ili ustvari kako završiti kompletno ova sva poglavlja, preostala tri otvoriti i sve zatvoriti i ući do 2012. godine jer pretpostavljamo da bi tada ove 3,5 milijarde u 2012. i 2013. godini trebali ostvariti i sigurno da naše gospodarstvo i sve ostalo pa i politika koja vodi računa na ta sredstva kao takova. Jer što znači ako 2012. ne uđemo, koliko je to gubitak sredstava koje možemo kao članica povlačiti, koliko je to gubitaka vezano za naš status, ovdje bilo je govora i uvođenje novih investicija, sigurnost jednu drugačiju koju imamo, status koji imamo. Prema tome, 2010. godina i završetak pregovora je jedna od bitnih stvari. To nije baš sada više pitanje mi ćemo kvalitetno radit pa kad završimo završimo jer smo došli u takvu fazu da 2010. godina treba biti godina završetka ovih pregovora. Normalno da je to nešto što u sljedećem razdoblju treba ostvariti pa i kroz ove ustavne promjene što je bilo spominjano, ali isto tako i za ispunjavanje određenih mjerila koje trebamo imati da bi zatvorili neka poglavlja. Ja ću se opet vratit na poglavlje 11.-Poljoprivredu gdje trebamo tri mjerila ili ova hrana poglavlje 12., isto također tri mjerila. Međutim, postavlja se pitanje a i to je ovdje i izraženo, da smo mi za poglavlje 11. – Poljoprivreda i ruralni razvitak koji predstavlja jednu od temeljnih politika Europe, a to je činjenica. Poljoprivreda je jedna od temeljnih politika koje su se stvorile i na koje su se objedinile Europa i sada postavlja se pitanje kako da Hrvatska ispuni ta mjerila da bi se zatvorilo to poglavlje. Zašto je to bitno? Pa bitno je zbog toga što ja znadem odnosno vidim iz programa koji smo imali, jedan od sigurno zahtjeva je da usuglasimo naš Zakon o potporama u poljoprivredi i ribarstvu i ruralnom razvoju sa onim u Europi. To mi radimo već godinama ovdje. Prvi je takav Zakon o državnim potporama u poljoprivredi, ribarstvu i šumarstvu donesen u ovom Saboru 23.7.2002. godine. Šta se od tada dešavalo? Pa od tada se dešavalo promjene tih zakona da bi prošle godine donijeli novi zakon, a prije toga je bilo šest promjena i valjda tri uredbe ili dvije uredbe koje su donesene gdje su izmjenjivali određeni članci, ali nijedna od tih promjena nije nas dovela u onaj status da te potpore u poljoprivredi budu prema onim tekovinama koje Europska unija kao takova i naglašava. Zašto je to potrebno? Pa potrebno je uskladiti jer vjerojatno bez toga nećemo ni moći zatvoriti poglavlje 11. I ja sam bio slučajno eto svjedok kada su državnici iz drugih zemalja spominjali upravo taj dio da nismo usuglašeni i da moramo usuglasiti, a prema onome što i Europa ima sada u ovom momentu, a to su tri osnove plaćanja, od izravnih plaćanja, interventnih mjera i mjera potpore ruralnom razvitku. To znači da moramo promijeniti cjelokupno ovo što se kod nas danas dešava da bi ta omotnica od 686 milijuna eura bila dostupna nam, a to znači da 54% može bit izravnih plaćanja, 46% za ruralni razvoj. Mi nažalost danas sa svojom legislativom, odnosno s ovim zakonom to nismo još izdefinirali. Pročitao sam i vidim da je Vlada prišla i postavila je reformu poljoprivredne politike vezano za potpore. Ja vjerujem da će uskoro ona kao takova doći i na ovaj Sabor. Prema tome, htio sam na ovom jednom primjeru reći da zatvaranje poglavlja je vezano opet za određena mjerila i da to ima jedno posebno značenje u pristupnim pregovorima, odnosno za zatvaranje tih pregovora i zato očekujem da u sljedećem izvješću odnosno u izvješćima kad se spominju mjerila koja još su nam potrebna da bi se zatvorilo određeno poglavlje, da se ipak možda više naglasi koje to aktivnosti trebao bi ovaj Sabor napraviti, a da se dođe do toga da se određeno poglavlje i zatvori. Evo ja sam pretpostavku imao, recimo to sam i čuo taj Zakon o potporama kao jedan vjerojatno od ključnih da bi se to poglavlje zatvorilo što normalno u ostalim vjerojatno ostala mjerila isto također daju nam određene potrebe da u saborskoj proceduri ih riješimo da bi na kraju zatvorili cjelokupno poglavlje jer danas je zatvaranje cjelokupnih pregovora vezano i za sredstva koja bi trebala 2012. odnosno '13. godine povući kao takova odnosno koristiti. Hvala lijepa.
Hvala. Jedna replika. Gospodin zastupnik, doktor Milinković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Bodakoš spomenuli ste pitanje poljoprivrede, to je zasigurno vrlo značajno i važno pitanje i koliko treba učiniti u zakonskom dijelu, pa mislim da se u tom dijelu, da smo činili kao što je kolega Matušić činili puno, ali isto tako je vrlo važno reći ovdje da se je učinilo puno na razini Vlade i Ministarstva poljoprivrede glede konkurentnosti naše poljoprivrede da naš poljoprivrednik bude konkurentan kao takav ući u Europsku uniju. Pa vidimo i u drugim zemljama koje su već jesu članice Europske unije, evo baš čitam ovih dana u susjednoj Mađarskoj da jednostavno traže odgodu za neko vrijeme poljoprivrede, poljoprivredna je vrlo specifična grana vrlo važna i značajna, ja mislim da naše ministarstvo i Vlada vodi vrlo dobro u tom smjeru, ali da zasigurno treba uložiti još dodatne napore kako bi konkurentni pristupili toj Europskoj uniji. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Drago Bodakoš.
Hvala lijepo potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodin Milinković, pa činjenica je da mi moramo imati jedno stanje u našoj poljoprivredi, ali upravo zbog toga da smo mi prilagođavali naše zakonske odredbe ovima koje su europske onda bi mi već, ne bi imali ove proteste zadnje koje smo imali ovdje kad se samo spomenulo da će se 40% smanjiti, da će se smanjiti 40% potpore izašli su van, zašto se to nije u prethodnim godinama smanjivalo, odnosno išlo na jedan veći dio da se tih sredstava prenosi na ruralni dio, a smanjuje se ova direktna davanja. To je problem koji mi kasnimo u tome dijelu, i ja se bojim da i sada kad dođe ako ste čitali ovu reformu vidjet ćete kakva su i koliko se smanjuju sredstva u direktnom davanju, a pitanje koliko smo sposobni sredstva za ruralni razvoj da povučemo, odnosno na taj način. Inače Zakon o potporama je zbilja specifičan i Europa je sa svojim potporama zašto ih je mijenjala, mijenjala ih je u onome stadiju kada je postala samodostatna za sebe, kada je stvorila više, veću proizvodnju nego što joj je trebala, onda je počela mijenjati u smislu ovakvoga prelaženja sa direktnoga na ruralni dio. Do tada je ona bila čak i naplaćivala i plaća da se, poslije toga i plaćala da se ne sije, a prije toga je davala šakom i kapom. E sada ne može se, kako se kaže mi moramo biti prilagođeni tome i ako se ne budemo prilagodili ja ne znam, evo gospodin Drobnjak vjerojatno više zna o tome pitanje da li će se poglavlje 11. kao takovo i zatvoriti.
Hvala. Završni osvrt, glavni pregovarač Republike Hrvatske za pristupanje RH Europskoj uniji gosopdin Vladimir Drobnjak. Izvolite.
Hvala lijepa. Dame i gospodo, na početku želim zahvaliti svima na riječima potpore, ali također i na svim primjedbama i sugestijama koje su iznesene, vjerujte da mi u pregovaračkom timu ih pažljivo slušamo i pomno vodimo o njima računa. Ja ću nastojati odgovoriti na par pitanja koja je postavljeno, možda neću ići točnim redom. Na početku mislim da je vrlo dobro naglašeno da institucionalna kriza koja je dosta vremena opterećivala Europsku uniju nije bila poticajno ozračje za naše pregovore. To je točno, stupanje na snagu Lisabonskog ugovora to ozračje je bitno poboljšano ali to pokazuje da svaka globalna tektonski poremećaj tipa krize unutar Europske unije također se kolateralno odražava i na šire ozračje. Bilo je nekoliko pitanja u vezi radne skupine za izradu ugovora o pristupanju. Pa za početak dopustite da pojasnim da postoje dvije radne skupine. Postoji radna skupina u Bruxellesu koju čine predstavnici država članica, njih 27, i postoji radna skupina koju je osnovala Vlada Republike Hrvatske i koja djeluje ovdje u Hrvatskoj, a cijeli proces djeluje na način da pri izradi ugovora o pristupanju izrađuje se u ovoj fazi nacrt ugovora. Trenutno smo u fazi tehničkih prilagodbi, odnosno tehničkih adaptacija i naglasak je na ona poglavlja koja su već privremeno zatvorena, gdje je sve definirano i gdje radna skupina u Bruxellesu ugrađuje određene elemente ugovora, a potom prinosi nama na pozornost radi provjere, mi također smo u ekstenzivnom dijalogu s Europskom Komisijom glede prijevoda stručne terminologije na hrvatski jezik koji će biti jedan od službenih jezika Europske unije, jer će ugovori o pristupanju dakako biti i u hrvatskoj inačici za potpisivanje i to je postupak koji također je u tijeku. Ja bih rekao da je u tehničkim adaptacijama velik dio posla napravljen. Što se tiče izrade samog ugovora o pristupanju u nekim drugim dijelovima on je još u početnoj fazi, ali mislim da je dinamika dobra, i mi ćemo vas kada se akumulira dovoljno informacija vezanih uz sam ugovor naravno o tome izvijestiti. Kad je bilo riječi o pripremama za korištenje fondova, tu želim naglasiti da riječ je o poglavlju 22. regionalna politika i strukturni fondovi koja ima 7 mjerila za zatvaranje i tih 7 mjerila je zapravo obrazac za naše djelovanje, za naše postupanje, i ispunjavanje tih 7 mjerila bitno će pojačati … [[Govornik se ne razumije.]] odnosno administrativne kapacitete Republike Hrvatske i mi mjerila za ispunjavanje za zatvaranje poglavlja 22. ne doživljavamo kao neku pokoru ili nametnutu obvezu, već kao dobrodošao naputak kako treba reformirati naše strukture kako bi maksimalno iskoristili tih 3 i po i više milijardi dolara koji će biti na stolu. Ja još jednom želim naglasiti da mi smo predali sva pregovaračka stajališta i sva pregovaračka stajališta naravno prošla su Nacionalni odbor i dobila njegovu suglasnost i mislim da je neobično važno ovdje u Hrvatskom saboru podcrtati činjenicu da za sva poglavlja Nacionalni odbor je konsenzualno podržao svih 33 pregovaračkih stajališta Republike Hrvatske. Mislim da je to podatak koji je apsolutno vrijedan pažnje. Što se tiče poglavlja 23. mi smo dobili poziv za predaju pregovaračkog stajališta 18.2., 18. veljače, taj poziv dobili smo slijedom procjene Europske unije i država članica da smo ispunili sva mjerila za otvaranje poglavlja. Da nismo ispunili ta mjerila mi ne bi bili dobili poziv. Mi smo već idućeg dana 19. veljače predali naše pregovaračko stajalište, a kada će se poglavlje formalno otvoriti to sada ne ovisi samo o nama, i mislim da je to jedan od primjera, dosta je bilo riječi o tome kako brzina u ovim pregovorima ne ovisi samo i jedino o Republici Hrvatskoj. Mi očekujemo mjerila za zatvaranje poglavlja 23., da će biti poznata u što skorije vrijeme i čim dobijemo mjerila za zatvaranje mi ćemo naravno istog časa prionuti poslu. Mi znamo otprilike što će ona sadržati, ali neobično je važno iščitati točno i detaljno kako će biti formuliranja i za nas će mjerila za zatvaranje Poglavlja 23. biti ujedno operativni obrazac za postupanje u 3 temeljna područja koja obuhvaća Poglavlja 23., a to su reforma pravosuđa, borba protiv korupcije i zaštita manjinskih i temeljnih prava. Riječ je, dame i gospodo, kao što svi znate o uistinu jednom ogromnom poslu. Možda samo spomenuti da je od početka pregovora ovdje u Hrvatskom saboru usvojena su 472 tzv. EU zakona i usvojeno je preko 1100 podzakonskih akata i već te brojke govore same za sebe. Ali, treba još jednom istaknuti da se pregovori odvijaju u bitno drugačijem ozračju. Kako glede politike proširenja tako i u globalnim razmjerima nego što je to bio 5 krug proširenja. I u tim okolnostima činjenica da smo u završnoj fazi ima dodatnu vrijednost i posebnu težinu. Naravno tu su i mjerila za otvaranje i zatvaranje koja su dodatno otežala posao. U svakom slučaju mi sa svoje strane ćemo učiniti sve što je u našoj moći da u ovoj godini zatvorimo sva poglavlja. Ja ponavljam, i dalje mislim da je to moguće. Prihvaćam opasku da je to teško, ali, sada je sredina travnja, mislim da nema razloga za pesimizam. Mi ćemo, ponavljam, učiniti maksimalan napor, ali brzina ne ovisi isključivo i samo o nama. Pitanje poljoprivrede, samo da pojasnim. Što se tiče Poglavlja 12. – Sigurnost hrane, fitosanitarna i veterinarska komponenta, to poglavlje je praktički gotovo. Ono nema onu fiskalnu dimenziju kao što ga ima Poglavlje 11. – Poljoprivreda. Mi smo ispunili sva mjerila za zatvaranje i mi smo u završnim konzultacijama, eto danas je odrađen jedan krug zadnjih tehničkih konzultacija u Europskoj komisiji i ja mislim da ćemo mi to poglavlje zatvoriti u lipnju. Ne vidim nikakvog razloga da tako ne bude. Što se tiče poljoprivrede, pa promjena politike poticaja ne znači odustajanje od poticaja, on samo znači stvaranje uvjeta za dobivanje izdašnih EU poljoprivrednih fondova koji iznose preko 600 milijuna eura godišnje. Ono što je bitno je da mi stvorimo potrebne administrativne okvire za to. Poglavito pritom mislim na Agenciju za plaćanje koja mislim da je u poodmakloj fazi ustroja i čitav niz drugih pratećih mehanizama. Kao što je primjerice sustav identifikacije zemljišnih čestica itd. Da, očekujem zatvaranje Poglavlja 11. u zadnjem kvartalu ove godine. Spomenute su ustavne promjene, ja samo želim, s obzirom da je to u nadležnosti Hrvatskog sabora, kratko naznačiti da su ustavne promjene potrebne za zatvaranje nekoliko poglavlja koja se bez određenih ustavnih promjena neće moći zatvoriti. Primjerice Poglavlje 24. – Pravda, sloboda i sigurnost ili Poglavlje 32. – Financijski nadzor. Pa što se tiče ustavnih promjena i tu brzina nije nebitna. Kvaliteta ili brzina također je bilo pitanje. Pa ja bih rekao da kvaliteta je condicio cine qua non ovog procesa. I on je kroz sustav mjerila za otvaranje i zatvaranje postavljen na način da bez kvalitete pregovore jednostavno nije moguće dovršiti. Ne može se ući više nepripremljen u uniju, odnosno gledano iz drugog kuta sustav mjerila za otvaranje i zatvaranje postavljen je u hrvatskim pregovorima od strane država članica i komisija na način da jamči punu pripremljenost Hrvatske. Dakle, kvaliteta je sama po sebi dana kroz novi sustav i nova pravila pregovora. A što se brzine tiče naravno brzina je važna jednako kao i zaštita naših državnih i nacionalnih interesa i nastojimo ići u datim okolnostima što je brže moguće. Naravno vodeći računa i o zaštiti naših vitalnih interesa. I možda na samom kraju želio bih pohvaliti španjolsko predsjedništvo koje je ugradilo kao službeni dio svoje politike, odnosno svoje strategije glede hrvatskih pregovora u pristupanju da otvori sva i zatvori što je moguće više poglavlja tijekom španjolskog predsjedanja. To je službeno proklamirani španjolski cilj. Nadajmo se da će ga Španjolska uspjeti uz nas, naravno i sve ostale, i ostvariti i nadajmo se da će i kvartalno izvješće, odnosno polugodišnje izvješće o španjolskom predsjedništvu na kraju bilježiti jednako dobre brojke, odnosno jako dobre brojke. Kao što ga eto bilježi i švedsko predsjedništvo. A naravno da u našem izvješću i u našem obraćanju glede tog izvješća mi moramo primarno voditi računa o izvještajnom razdoblju na koje se odnosi tema, a to je druga polovica prošle godine. Ja znam da smo sada dotakli mnogo aktualnih tema od danas, ali sama tema definira da se primarno bavimo švedskim predsjedanjem koje je, ponavljam, bilo za nas vrlo uspješno. I još jednom hvala na potpori i hvala na pozornosti.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavit ćemo sutra u 9,30 sati. Predlažem sa objedinjenom raspravom o konačnom prijedlogu Zakona o izmjeni Zakona o posebnom porezu na primitku od samostalne djelatnosti i ostale primitke i konačnim prijedlogom Zakona o izmjeni Zakona o posebnom porezu na plaće, mirovine i druge primitke. Jer se sa oba predložena konačna prijedloga zakona izvan snage stavlja odredba o primjeni porezne stope od 2% posebnog poreza na plaće, mirovine i druge primitke i primitke od samostalne djelatnosti i ostale primitke veće od 3 tisuće kuna, a manje ili jednake od 6 tisuća kuna tijekom mjeseca. … [[Govornica nije uključena, ne razumije se.]] Sutra u 9,30 nastavak sjednice.
Prelazimo na Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske Europska unija za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Švedske Vijećem Europske unije, razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2009. godine. Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu saborskog radnog tijela dajem na glasovanje zaključak koji glasi: prihvaća se Izvješće o tijeku pregovaračkog procesa Republike Hrvatske Europska unija za vrijeme predsjedavanja Kraljevine Švedske Vijećem Europske unije, razdoblje od 1. srpnja do 31. prosinca 2009. godine. Molim uključimo se i glasujmo o ovom prijedlogu izvješća. Rezultat? Ovo izvješće je prihvaćeno većinom glasova, 109 glasova za, 2 suzdržana, ništa protiv.