Hvala lijepo. Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane zastupnice i zastupnici. Znači pred vama ne nacrt izmjena Prekršajnog zakona. Ja ću samo kratko obrazložiti o čemu se radi. Dakle, Prekršajni zakon koji je donesen 2007.godine u tom trenutku polučio je vrlo dobre rezultate međutim s vremenom su također uočeni i brojni nedostaci u njegovoj primjeni. Reći ću vam samo jedan primjer, npr. broj predmeta koji raste znači koji se povećava iznosi od 10 do 12 tisuća predmeta godišnje, za toliko se povećavaju zaostaci. Također u razdoblju od 2007.dakle jedan drugi aspekt do 2011.izvršeno je odnosno naplaćeno samo oko 12% onog što je izrečeno kazne. Dakle to su i nedostaci ovog zakona koji su nas sada vodili u ovaj prijedlog za promjenama. Ono s čime počinjemo i što je vrlo važno i nalazi se pred vama vrlo često, to je suženje definicije prekršaja. Naime, mi imamo sada jednu vrlo široku definiciju tako da u prekršaj spadaju mnoga ponašanja koja se mogu sankcionirati trebaju na drugi način, bilo kroz stegovne postupke ili kroz nekakvu građansku-pravnu odgovornost itd. Mi smo u jednom trenutku krenuli, prešli smo 500 zakona koji sadržavaju prekršajne odredbe onda smo stali jer nismo znali gdje ćemo doći. Ali ovo vam samo govorim o kojem se broju radi. Dakle to su zakoni, a o odredbama radi se o tisućama. Dakle, ideja je da se kroz ovo u budućnosti i u drugim posebnim zakonima suzi, ne da se ona suzi nego da se ona drugačije i učinkovitije koristi, ta prekršajna odgovornost. Sljedeće, jedna stvar koja je uočena u praksi to je nepostojanje beznačajnog prekršaja. Apsurd je da vi imate beznačajno kazneno djelo i ono se primjenjuje, a nemate beznačajni prekršaj koji po svojoj prirodi puno lakši. To sada uvodimo. Što to znači? To znači da se sudu i ovlaštenom tužitelju daje mogućnost kada jesu ostvarena bitna obilježja prekršaja da se ne ide u progon ako se radi o nekakvom ugrožavanju ili povredi zaštićenog dobra koje je samo po sebi beznačajno. Kažem, imamo u Kaznenom nismo imali u Prekršajnom. Puno predmeta ide, završava a ne bi trebalo. Ono sljedeće što hoćemo, hoćemo od naših ovlaštenih tužitelja dakle s države s jedne strane pojačati aktivnost. Hoćemo jednu dodatnu odgovornost. Zato propisujemo čitav niz radnji koje ovlašteni tužitelji moraju poduzeti kod započinjanja prekršaja. Na to nas obvezuju i neke direktive europske direktive, ali je to ono što mislimo da treba napraviti. Od onoga što se možda čini očito, a to je da se utvrdi točna adresa na početku, a ne da predmet kada dođe na sud onda sud od tog istog tužitelja traži nekoliko puta da utvrdi adresu i tako predmet traje jako dugo, do čitavog niza upozorenja okrivljeniku koji se moraju dati odmah na početku. To će okrivljenika staviti u povoljniji položaj ali će doprinijeti bitno učinkovitosti postupka. Na čelo oportuniteta i posebno načelo uvjetovanog oportuniteta je nešto što mislimo da je vrlo važno u prekršaju. Što to znači? To znači a pogotovo uvjetovanje u oportunitet da vi možete postići sporazum prema kojem će se sanirati šteta koja je napravljena prekršajem. Ja sam govorio o grafitima npr. to je prekršaj, može biti i kazneno djelo, ali zašto to ne uvjetovat ispravljanjem toga što je napravljeno i onda eventualno vidjeti da li će se uopće ići u progon ili ne. Zato što mi prvo zapravo ostvarujemo onaj efekt koji hoćemo. Hoćemo saniranje štete, hoćemo da se to ne ponavlja. Naravno, tu su uvjeti, ne smije se radit o nekom tko je već kažnjavan za te prekršaje itd., dakle postoji čitav niz načina kako izbjeć da se to zapravo pogoduje uobičajenim prekršiteljima. Rekao sam sporazumijevanje također, imam ga u kaznenom, daje dobre rezultate, nismo ga imali u prekršajnom što je apsurd. Znači vi se možete sporazumjeti o kazni 8 godina zatvora, ne možete se sporazumjet ovdje o 5000 kuna, … situacija, sad to uvodimo. Vrlo važno, paušalni trošak drugostupanjskog postupka. Mi smo sada zbog hvatanja zastare imali vrlo često ulaganje žalbe, odlazak pred Visoki prekršajni sud i zapravo stranka koja je to radila, okrivljenik koji je to radio neću reći da nije snosio sankciju, ali nije uopće plaćao trošak što je potpuno neuobičajeno. To dosad nije bilo, to sad uvodimo. Naravno, onaj koji bude oslobođen neće platit ništa, ali govorim o onima koji budu osuđeni znači i u drugostupanjskom postupku. Rasterećenje Visokog prekršajnog suda na način da će se određeni postupci rješavat na 4 veća prekršajna suda, da će tu završavat. Radi se o predmetima koji nisu pravno složenije prirode i u pravilu to su pravni lijekovi samo zbog sankcije troškova postupka. Znači to je ono gdje se ne radi o meritumu, znači ne radi se dal je netko počinio prekršaj nego samo da li je 5000 ili 10000 kazna. Do sada je to išlo na Visoki prekršaji sud, strahovito ga je opterećivalo. To je apsurd. To sada znači stavljamo na ova 4 veća prekršajna suda. Također, jednu stvar koja je pred vama ali koju nećemo znači od nje odmah sad kažem da odustajemo, to je razmatrali smo ograničenje podnošenja žalbe. Zato kažem ako je netko htio o tom raspravljat, nema potrebe, to izbacujemo van iz zakona. Radi se samo o nekakvih 5-6 tisuća predmeta ovo što smo htjeli ograničiti i mislimo da to nije broj zbog kojeg bi trebali ići s tim institutom. Htjeli smo je ograničit u onim slučajevima gdje se radi samo o novčanoj kazni za vrlo male iznose, ponovo da se ne opterećuje cijeli pravosudni aparat, ali kažem od tog odustajemo tako da to neće bit u završnom tekstu. To je posljedica i rasprave na odborima i uopće javne rasprave. Sljedeće. Znači kad smo sve ovo dali još jedna stvar, zastaru. Sada imamo 4 godine, mi zastaru skrećemo na 3 godine plus 1, 3 godine uobičajeni tijek zastare, 1 godina je kada se radi o žalbenom odlučivanju. Zašto smo se odlučili na to, zato što smo uveli ove čitave institute učinkovitosti postupka o kojima sam govorio prije i zato što kad se građanina stavi u situaciju da ga se prekršajno goni, državna tijela moraju biti aktivnija i brža. Sud će s ovim biti brži i zato idemo s ovim institutom. Vrlo važno, proširenje instituta ublažavanja kazne. Do sada je zakon tu bio izrazito nefleksibilan i vi zapravo niste mogli ublažavat kaznu sukladno ekonomskoj snazi i stvarnom počinjenju prekršaja, niste je mogli svodi na jednu primjerenu kaznu. Naravno da bi idealno bilo u perspektivi određivat prema toj ekonomskoj snazi, ali za to ćemo razgovarat jednom drugom prilikom. U ovom trenutku o čemu se radi. Sa ublažavanjem vi ste praktički došli na to da će jedan mali ekonomski subjekt, obrtnik ili bilo tko platit istu kaznu kao vrlo velika firma ili da će se ista kazna platit ako niste nešto napravili uopće ili ako ste samo zakasnili. E sada mi proširujemo tu mogućnost, znači dajemo jednu veću mogućnost individualizacije kazne ne samo prema osobi nego prema svim ovim parametrima. To je u rukama suda. Znači proširujemo mogućnost ublažavanja kazne. Pogotovo treba uzeti u obzir čitav niz posebnih zakona gdje su minimumi 300 tisuća kuna i sad vi sa sadašnjim ublažavanjem možete doći do 100 tisuća, a radi se o možda nečem što je prekršaj nekog roka ili nije takve obilježbe. Dakle ne smanjujemo kazne, ali dajemo mogućnost prilagodbe kazne. Već smo govorili prije o sustavu naplate, znači potičemo da predmet ne dođe na sud. Što to znači, ono što se može platit na kako se kaže licu mjesta, odnosno na mjestu počinjenja ili u jednom roku. Idealno bi bilo da se da uplatnica, a ne da se obavlja novčana transakcija, će se zapravo moći ublažit na nekih pola. Radi se samo o mandatnim kaznama, dakle o onim kaznama koje su po svojoj prirodi inače blaže, znači ne radi se o velikim prekršajima. Također tijekom postupka kad je donesena prvostupanjska odluka dajemo mogućnost da se plati odmah, znači da se ne ide u daljnji postupak za 2/3. Ideja je sljedeća, ne samo rasterećenje sudskog postupka nego je ideja da kazna u prekršajnom mora doći što prije. Ona kad dođe brzo, ona je učinkovita. Vi kad imate rastezanje zapravo ona gubi svoj smisao. Registar izrečenih, a nenaplaćenih novčanih kazni jedan institut koji je dobro poznat, mi ga i sad zapravo primjenjujemo u nekim drugim stvarima, recimo u javnoj nabavi, nisu kazne ali neplaćene nekakve obveze uzrokuju da ne možete sudjelovat u natječaju. On se ovdje predviđa znači da građani ne bi neke od svojih, od onoga što im država daje mogli dobit ako nisu platili kaznu. Naravno ne radi se o dokumentima koji su esencijalni, koji su bitni za ostvarenje onih temeljnih ljudskih prava nego o drugima, ali je ideja da se to uvede sa 1.1.2014. godine. Jednostavno treba nam neko vrijeme da ga uvedemo. Postoji čitav niz drugih stvari, od onemogućavanja dvostrukog postupka kaznenog i prekršajnog, drugačijeg definiranja posebnih obveza koje se mogu izreći uz prekršajne sankcije itd. Postoje i instituti koje sad neću u detalje objašnjavati, ali koji će utjecati na brzinu postupka jer se radi o dostavi, radi se o ovom što sam rekao u prethodnom upozorenju okrivljenika, pa onda njegovo ponašanje drukčije cijelog postupka. Dakle, zakon s jedne strane će doprinijet rasterećenju, povećat će pravnu sigurnost to je sigurno. I što je najvažnije ide prema tom suženju prekršajnih tih brojnih odredbi. Dakle, postić će se bolji učinak prekršajnog postupka. Naša procjena u ovom trenutku možda samo i to da će se sa stupanjem na snagu zakona Visoki prekršajni sud rasteretiti odmah preko 6000 predmeta, da će se sukcesivno rasterećivat za oko 16000 što znači da će prosječno padat za 50-tak posto. Evo to bi trebali biti učinci na Visokom prekršajnom. O ovim učincima brojnih predmeta koji uopće neće ulazit u sustav to nismo mogli predvidjet u ovom trenutku. Ali očekujemo da će oni bit također značajni. Jedna crtica, mi smo znači sada na nekih osamstotinjak tisuća predmeta, sudskih predmeta. Od toga vam je oko 300000 prekršajnih predmeta. Dakle, sad vidimo o čemu govorimo. Govorimo o preko jedne trećine svega onoga što se nalazi pred našim sudovima ili oko jedne trećine recimo. Evo, hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovane zastupnice Ane Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Hvala lijepa. Gospodine ministre koristim institut replike da biste pojasnili možda nešto što ni nama nije jasno. Sada ste rekli, a i u medijima se to spominje da je predloženim izmjenama se zapravo zastara skraćuje. To jednostavno nije točno po mome mišljenju, jer je do sada bilo dva plus dva. Dakle, relativni zastarni rok dvije godine, a apsolutni četiri. Sada je također praktički apsolutni četiri, a dapače ovaj u kojem se može pokrenut postupak i vodit se produžuje na tri godine jer do sada niste mogli pokrenut prekršajni postupak nakon proteka roka od dvije godine, a sada postoji teoretska mogućnost da i nakon dvije i pol godine pokrenete postupak, da ga onda nepravomoćno završite do tri godine i da ga produžite za godinu dana do konačne dakle apsolutne zastare. Vrlo slična situacija ili jednaka je bila i sada s time da se praktički sada relativni rok, odnosno mogućnost pokretanja postupka produžuje i preko teoretska mogućnost i preko 2 godine. Hvala.
Izvolite ministre odgovor na repliku.
Evo hvala lijepa. Da, možda sam bio neprecizan. Dakle, ukida se relativna zastara to je točno. Znači bit će duže vrijeme u kojem se može pokrenut kazneni postupak. Međutim, načelo je trogodišnja zastara. Samo iznimno se ona može produžit za jednu godinu. Što to znači u praksi. U praksi znači vi je možete pokrenuti, točno je kako nema relativne taj postupak se može sad i nakon dvije i pol, ali on na prvom stupnju mora završit za tri godine. Iznimno ako se radi o žalbenom postupku tada dolazi do ove jedne godine. Evo to je. Tu se približavamo rješenjima iz Kaznenog zakona gdje također smo na sličan način riješili relativnu zastaru. Kažem, ako sam bio neprecizan evo to je.
Rasprava će pokazati o tome. Da li predstavnici radnih tijela žele uzeti učešće? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Nema šopingholičarke ili šopingholičara koji nisu čuli za izraz platiš dobiješ dva. Naročito to pravilo vrijedi u vrijeme rasprodaja. Za keš u gotovo svakom dućanu možete dobiti popust. Uskoro će ta potrošačka butikaška pravila važiti i u prometu, na cestama i na sudovima. Čak štoviše bit će ozakonjeno. To ne znači da je loše ako je, nije sve butikaško loše. Za dva prekršaja izvadiš li iz novčanika keš plaćaš samo jedan, znači dva za jedan. Isplati se! Iako mi nije jasno zbog čega se u ovom zakonu odnosno prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona nije raspravljalo u onom prednovogodišnjem paketu. Treba reći da je pred nama još jedan pregledan, dojmljiv tekst s jednostavnim na oko čak i lakim rješenjima. Ovaj dosadašnji pokazala je praksa nije ostvarljiv. Njegova je primjena tek djelomično uspjela. Postoje li argumenti za tu tvrdnju? Postoje. Da dosadašnji Prekršajni zakon primjenjivan od 1. siječnja 2008. godine nije bio učinkovit, da nije rasteretio Visoki prekršajni sud RH, da nije bio učinkovit u izvršenju pravomoćnih prekršajnih odluka svjedoče neriješeni sudski predmeti. Umjesto da se smanjuje broj neriješenih predmeta raste. I to raste iz dana u dan. Prije godinu dana u ladicama Visokog prekršajnog suda Republike Hrvatske bilo je više od 58000 neriješenih predmeta, a na kraju prošle 2012. godine pretpostavlja se da broj neriješenih predmeta premašuje i 70000. Porezna uprava je od 2007. do 2011. godine naplatila samo 12% novčanih kazni. Platili su izgleda samo veliki naivci. Ako je samo postotak od 12%. I njima bi trebala država podijeliti barem zahvalnice. U 2009. godini bilo je 233000 zahtjeva za prisilnu naplatu na oko 200 milijuna kuna. Od tih 200 milijuna kuna naplaćeno je svega 47 milijuna. Što znači da nije niti jedna četvrtina. Treba bez dvojbe naći efikasniji, stimulativniji model naplate kazni te njime rasteretiti sudove. Međutim, kada se prihvaćamo takvih rješenja to je dokaz da nešto s pravnom državom ne štima. Na koji način to postići? Zakon nudi nove mjere. Trebamo to postići, kaže se, novim zakonskim rješenjima koja će rasteretiti sudove, a prekršitelje navesti da izvršavaju svoje obveze. A izvršavati će ih prekršitelji radije jer su i kazne na rasprodaji ili blaže rečeno na popustu. I to ne bilo kakvom ili 50%-nom ili 30%-nom. Ne znači da ako nemate kod sebe keš, odnosno gotovine, da ćete propustiti priliku za uštedu. Platite li na vrijeme kaznu ušparat ćete jednu trećinu vrijednosti kazne što isto tako nije za baciti. Pitanje je samo kako ćete to ako na vrijeme plaćate, da li ćete vi sami već odrediti tu jednu trećinu, da li će to biti precizno, ćete sami otpisati taj oprost kazne ili će vam to netko drugi učiniti. Pa bih molio ministra da nam pojasni kako će se to jedna trećina otpisivati. Država će omogućiti i nagodbu za prekršitelje koji priznaju nedjelo. Vjerojatno isto po onoj tko prizna pola mu se prašta. Zakon iskazuje toliko dobre volje da će mnogi doći u napast da zakon prekrše samo kako bi na svojim leđima osjetili nježnu ruku represivnog aparata. Prekršajni zakon predviđa i prilagođavanje financijskim mogućnostima pojedinaca prekršitelja. Novina je i uvođenje registra izrečenih, a nenaplaćenih kazni. Niste platili kaznu za prometni prekršaj? E pa nećete dobiti osobnu, nećete moći produžiti vozačku ili nećete moći dobiti putovnicu. A što raditi kada se prekršajna kazna ne može naplatiti ovrhom? Što kada prekršitelj nema novca? To su oni koji imaju novca. Primijenit će se institut rada za opće dobro. A što kad se ne može primijeniti institut rada za opće dobro? Tada će se nova novčana kazna jasno zamijeniti zatvorom. Ako se uistinu predloženim izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona poveća učinkovitost naplate novčanih kazni i ako se predloženim izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona rasterete sudovi, odnosno skrati prekršajno sudovanje bit će to znak da su odaslane vjerodostojne poruke da smo svi dužni poštovati zakone te snositi odgovornost za svoje ponašanje. Poštivati model dva prekršaja za jednu kaznu se definitivno izgleda isplati. Zakon je u tom pogledu demokratičan, o mnogo toga se možeš dogovoriti. Kaže ministar ako se možeš dogovoriti o osam godina zatvora zašto se ne bi mogao postići dogovor za prekršajne kazne. Ovo prvo sasvim sigurno da nije dobro da se mogu dogovarati o osam godina zatvora. Ono ispod pet godina je još razumljivo. No, ne znam kako će to sve skupa izgledati u Hrvatskoj, u zemlji u kojoj se elita dogovora, u zemlji u kojoj jest mnogo toga stvar običajnog lošeg prava. Treba na kraju reći da je uistinu ovaj zakon jedan od bistrih, ja bih rekao čak meni u nekim dijelovima od duhovitijih, nemutnih prijedloga, zakon koji ništa ne skriva iza kulisa i Hrvatski laburisti Stranka rada će podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa poštovani zastupniče. Imamo prijavljene replike. Prva replika i poštovani zastupnik Peđa Grbin. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče. Poštovani kolega prije svega evo drago mi je da ste prepoznali vrijednost ovog zakona i da ćete ga podržati, ali svejedno moram na neki način suprotstaviti svoje mišljenje onome što ste iznijeli u pogledu nazovimo to butigašenjem. Radi se o jednom institutu koji je poznat u kaznenom pravu koji nije od jučer, koji postoji u Kaznenom zakonu a to je institut da kad netko prizna da to kažemo onako u duhu narodnog jezika pola mu se prašta. A znate zašto? Zato što on ako to učini smanjuje pritisak na rad suda, smanjuje pritisak na rad represivnog aparata. Čovjek je priznao svoju krivnju. Svjestan je da je pogriješio, prihvaća odgovornost. Ne mora se nakon toga aktivirati Policija, ne mora se nakon toga aktivirati sudstvo, ako nije platio kaznu ne mora se aktivirati Porezna uprava, Centar za izvršenje kaznenih sankcija itd. Imamo to u Kaznenom zakonu, imamo u Kaznenom zakonu čak i puno više od ovog. U nekim situacijama priznanje može dovesti do oslobođenja od kazne. Ako ćemo to nazvati šopingom, ako ćemo to nazvati butigašenjem ja se slažem u redu je, nazovimo ga. Bitno je samo da proizvede učinak da imamo više plaćenih sankcija, a manje postupaka. Hvala.
Hvala i vama. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite poštovani zastupniče.
Uvaženi kolega rekli ste da je ovo o čemu govorimo već poznato u kaznenom i prekršajnom pravu, nisam osporavao to. Vi ste zapravo ovu repliku iskoristili kako bi ste pokazali neslaganje sa mojom retorikom i zasmetale su vam zapravo moje kvalifikacije riječi, ali govorili smo o istom pa dopustite možemo se u nečemu razlikovati u Hrvatskome saboru. Upravo smo rekli da jest jedna duhovitost, samo znači da je pametan zakon jer duhoviti mogu biti samo pametni ljudi i ne treba biti sve u pravu smrtno ozbiljno kao što to pravnici misle da treba biti mrkih pogleda i riječi koje te mrke poglede samo potvrđuju.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Pa ne bih rekao kao što je gospodin Vukšić rekao da se prekršaji isplate. Zaostaci kao što smo maloprije čuli, čitamo deset do dvadeset tisuća predmeta godišnje naplaćuju se oko dvadeset tisuća od tih izrečenih kazni. Sustav funkcionira, neću reći da ne funkcionira, kako funkcionira sustav treba mijenjati ne zbog Europe nego zbog nas. Bit je sigurno ovoga zakona sporazumijevanje, ono o čemu je gospodin Vukšić, o čemu je ministar govorio da za osam godina zatvora netko se može sporazumjeti za kaznu ili prekršajnu kaznu od 5 tisuće kuna vi tu mogućnost jednostavno nemate. Ja sam međutim uvijek za jedan drugi princip, da sankcije budu što niže. Gospodarska situacija je mučna, privredna je krajnje neizvjesna, građani žive kako žive iz dana u dan sve teže i zato treba voditi računa o iznosima sankcije i po mom sudu one bi trebale biti znatno niže i zato ovaj institut ublažavanja kazani je zasigurno ono najbolje što ovaj prijedlog zakona poznaje ili što ovaj prijedlog nudi. Ja bih bio i za smanjenje kazni uz institut paralelno ublažavanja kazni. Svaki novi zakon unosi cijelu jednu paletu novih prekršajnih kazni. Kazne se stalno u RH dižu, što su prilike teže, kazni je više i one su veće i to jednostavno nije dobro. ja mislim da mi moramo imati mjeru, moramo znati kako gospodarstvo živi, moramo znati kako naši građani preživljavaju i zato još jedanput ću reći ublažavanje kazni plus ovo sporazumijevanje, to je najbolji dio zakona i to po mom sudu ne može biti shoping, to može se samo sutra dan pretvoriti u učinkovitost jednom riječju u lakše provođenje prekršajnog postupka i lakšu naplatu prekršajnih sankcija.
Hvala lijepo. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvaženi kolega Kajin, pa da kod nas skaču cijene struje, skaču nove cijene bar nešto pada što se slažemo da treba pasti i protiv čega sasvim sigurno u ovom Saboru nismo a neće biti ni građani RH naročito kada se rade o prekršajima koji izgleda više se, ja bih više volio onu statistiku koliko ljudi kada dobiju ozbiljne kazne odgovara i koliko ljudi, ja mislim da isto tu negdje smo blizu onih 12% uspije izbjeći zatvor. Da li se prekršaji isplate, pa nisam mislio bukovno da se isplati prekršiti bilo što, trebamo se zalagati za poštivanje prava. Ja sam pokušao potaknuti ljude da plate, pokušao sam potaknuti da se pridržavaju ovih zakona koji će biti, koji će ublažiti kazne i sugerirati im da plate odmah i tako će se i državna blagajna puniti.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Sada je na redu Klub, ispričavam se poštovana kolegice Petrović. U ime predlagatelja poštovani ministar Orsat Miljenić. Izvolite za govornicu molim vas.
Samo tri stvari koje su se pojavile pa da se poslije ne pojavljuju. Dakle, tko će odredit kaznu odredit će ono tijelo koje je inače izriče. Znači ako je to policajac, onda će on, zna se da je za taj prekršaj 2000 kuna koji bi vam inače odredio, znači to je ta polovica od toga u ako se radi o postupku one dvije trećine onda se to izriče u presudi i okrivljenik je upozoren kad i što, čisto zbog preciznosti. Također kod registra ne radi se nikako o osobnim iskaznicama, putovnicama i slično jer su to dokumenti koji su bitni za ostvarenje određenih temeljnih prava građana. Dakle to se naravno ne može ograničiti. I na to građanin uvijek ima pravo. Radi se o drugim dokumentima kao prometna, vozačka i slično. Dakle čisto zbog pojašnjenja. Hvala lijepo.
Hvala i vama ministra. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je Klub Socijaldemokratske partije hrvatske i poštovana zastupnica Sandra petrović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je zakon o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, važećeg Prekršajnog zakona iz 2007. Godine koji je stupio na snagu 1. Siječnja 2008. Godine. Osnovne zamjerke učinaka važećeg zakona trenutno su prevelika zagušenost Visokog prekršajnog suda prekomjernim gomilanih predmeta po žalbi na visokom prekršajnom sudu te problem izvršenja pravomoćnih prekršajnih odluka. To su problemi koje postojeći prekršajni zakon nije riješio na odgovarajući način a s kojima se i u ovoj domeni pravosuđa kao i u svakoj drugoj gdje postoji značajnija brojka zaostalih predmeta mi nužno moramo ozbiljnije pozabaviti. Smatrajući da je spomenuta brojka od gotovo 70 tisuća neriješenih predmeta i to s tendencijom njihova rasta na Visokom prekršajnom sudu zvono za uzbunu i to ne samo u redovima sudaca. Želimo i dužni smo kao zakonodavac učiniti što je u našoj moći, da olakšamo rad sudovima i da se spriječi daljnje gomilanje predmeta i rješavanje zaostalih predmeta tako da to bude jedna prihvatljiva brojka koja neće ometati postupke niti biti od tako velikog utjecaja na prosječno trajanje postupka. Što se tiče izvršenja pravomoćnih sudskih odluka postojeći problem nenaplativosti novčanih kazni mogao bi ako se zanemari još više skalirati. Naime ako je utvrđeno da čak 88% novčanih kazni ostaje nenaplaćeno evidentno je da se ovome problemu mora pristupiti na nešto drugačiji način nego što se do sada činilo. Novina bi u hrvatskom pravu bila ova da država recimo to tako može se voditi poslovicom „Tko prizna pola mu se prašta!“ već je nekoliko kolega prije mene to reklo pa bi se shodno tome zaista ukoliko osoba ne spori počinjenje prekršaja i odluči se na licu mjesta platiti izrečenu novčanu kaznu. Plaćala se samo pola novčane kazne te bi se smatralo da je plaćena cijela. Također ministarstvo je doradilo staru narodnu poslovicu na sljedeći način, kome se dokaže da treba platiti prašta mu se 1/3 prema kojoj bi onda građanin koji je u ostavljenom paricijskom roku odlučio platiti kaznu morao platiti tek 2/3 izrečene kazne i smatralo bi se da je uplatio cijeli iznos. Pri tome ovdje želim naglasiti kako smatramo da svrha ovog zakonskog rješenja nije punjenje proračuna ali niti odustajanje od punjenja proračuna već ispravljanje pogrešnog obrasca ponašanja koje je do sada bio prisutan u našem prekršajnom pravu odnosno kod naših građanina. Isti učinak želi se postići i formiranjem registra izrečenih, a ne uplaćenih novčanih kazni koji će zasigurno potaknuti osuđenike da svoje nenaplaćene novčane kazne namire ali to opet tek od 2014.godine. Smatramo da će ovo rješenje potaknuti građane koji su svjesni da su počinili prekršaj i to ne osporavaju da kada zbroje troškove postupka i njegovo trajanje te naposljetku kaznu za koju i onako očekuju da će im biti naplaćena odnosno izrečena plate pola izrečene ili zapriječene novčane kazne i riješe se problema. Također važno je da se potiče i svijest građana što to znači angažiranje cijelog pravosudnog aparata u sporovima gdje svaka od strana i okrivljenik i npr. predstavnici redarstvene vlasti koji su neposrednim opažanjem ili na drugi način utvrdili počinjenje prekršaja, znaju da je on počinjen i tko je njegov počinitelj. Takvo sporenje radi sporenja nas je između ostalog i dovelo do zagušenja drugostupanjskog prekršajnog suda po žalbi i u krajnjem slučaju do ozbiljnih prigovora od strane EU komisije o neriješenim zaostalim predmetima. Uvođenje paušalnog iznosa za drugostupanjski postupak trebalo bi također pripomoći u procjeni isplativosti žalbe za okrivljenika, ukoliko je on i sam svjestan počinjenja i dokazanosti počinjenog prekršaja nakon prvostupanjske odluke. Nadalje, problematična točka sadašnjeg prekršajnog postupka je i prisilna naplata novčanih kazni. Naplaćeni iznosi u odnosu na one koji su zatraženi od Porezne uprave poražavajući su i ukazuju na to da se hitno mora povećati učinkovitost naplate. Ukoliko bi se većom efikasnošću postigla još i generalna prevencija u smislu odvraćanja od počinjenja prekršaja zbog svijesti kako se konačna kazna neće moći izbjeći, to će učinak ovih novina smatram biti bolji. Ukoliko novčana kazna nije niti prisilnom naplatom naplaćena, moći će se lakše primijeniti i zamjenjivanje novčane kazne radom za opće dobro, a tek naposljetku i iznimno zamjenjivat će se kaznom zatvora. Uvođenjem jednog osuđenika u zatvor radi 2.500kn neplaćene kazne izuzetno je skupo za državu i zahtjeva opet angažiranje pravosudnog aparate i zatvorskog sustava radi samo jedne jedine osobe na nekoliko dana. Također ono što se očito ovim zakonom želi postići je veća ekskluzivnost prekršajnog postupka. Naime, prekršaj je i po težini zaprečene kazne a i po stupnju i težini povrede i ugroženosti dobra koje se štiti prekršajnom odredbom bio do sada prilično širokog raspona u hrvatskom pravu. Kao prvo, prekršajne odredbe se nalaze u nizu zakona i temeljem tih zakona se one i procesuiraju, što je logično jer postoji nebrojen niz životnih situacija vezanih uz različita područja koja uređuju različiti zakona koja mogu rezultirati takvom povredom koja zahtjeva prekršajno gonjenje. Kao drugo, nisu sva djela svojom težinom i intenzitetom kao takvim nisu sva djela jednako teška. Stoga se neka prekršajna djela s obzirom na okolnosti pojedinog slučaja mogu proglasiti i beznačajnima. Ako imamo na umu da je prekršaj povreda i ugrožavanje nekog dobro tolikog intenziteta da zahtjeva procesuiranje od strane državnog aparata, ali opet ne toliko velika povreda ili ugroza da bi zahtijevala kazneno gonjenje, onda smatramo da je dobro da ovlašteni tužitelj ima diskrecijsko pravo ocijeniti da je neko prekršajno djelo izazvalo toliko malu povredu da ga ne bi trebalo procesuirati odnosno da bi trebalo odustati od prekršajnog gonjenje zbog njegove beznačajnosti. Nije logično da pravo kvalificirati neko djelo beznačajnim imaju stranke u kaznenom postupku, a u prekršajnom nemaju kao što je to do sada bilo. Smatram da će ovlašteni tužitelji i sudovi oprezno i objektivno, a i u skladu sa zakonom koristiti ovu mogućnost koja će im pružati novelirani Prekršajni zakon. A smatram da će to potaknuti i predlagatelja propisa da u prekršajnim odredbama svojih zakona zaista propisuju takva djela koja svojom težinom zaslužuju biti procesuirana kao prekršaj. Ista logika bit će zasigurno primijenjena prilikom primijene načela oportuniteta odustajanjem od prekršajnog progona koje se također detaljnije uređuje ovim zakonom. Ono što će također predstavljati određenu novinu u prekršajnom postupku su njegove odredbe o zastari. Kao što smo ranije čuli i kao što nam je ministar objasnio mislim da je ispravno zamijećeno da si država ne može dopustiti, a kamoli zakonom propisati ili produljivati dopuštenje za vlastito nepostupanje. Stoga je rok zastare za prekršaje sada tri godine uz mogućnost njegovog iznimnog produženja za godinu dana ukoliko se predmet nalazi u žalbenom postupku ako je prije isteka zastarnog roka donesena nepravomoćna odluka o prekršaju odnosno prvostupanjska odluka. Na ovaj način odredbe o zastari usklađuju se s kaznenim zakonodavstvom, to je bitno naglasiti, a u praksi će sudovi morati postati brže i efikasnije u prvostupanjskom postupku i smatramo da ovo neće dovesti do masovnog zastarijevanja postupaka jer je to nešto što si nijedan savjestan i pošten sudac neće namjerno i svjesno dopustiti. Između ostalog jedna od novosti je i proširivanje mogućnosti sudskog ublažavanja kazne jer postoje vrlo visoki minimumi kazni koji nisu bili dovoljno prilagođeni svima, ali nisu bili prilagođeni niti težini prekršaja, odnosno težini povrijeđenog dobra. Nisu svi građani jednako ekonomsko jaki i jednom malom obrtniku zapriječenih 50 000 kuna kazne minimalno ne znači isto što i jednoj velikoj firmi. Što se tiče ukidanja mogućnosti prava na žalbu pozdravljamo činjenicu što je ministar istaknuo o povlačenju ove odredbe u drugom čitanju, odnosno u konačnom prijedlogu zakona. Ako se ovdje radi o 5 ili 6 tisuća predmeta smatramo da to nije velika brojka u odnosu na ovu strašnu brojku koja je spomenuta od 70 tisuća predmeta pa se možda ne bi zbog brojke od 5 ili 6 tisuća valjalo poigravati sa ograničenjem prava na žalbu. Kolegice i kolege, iznesene novine predstavljaju sukus izmjena i dopuna Prekršajnog zakona kojeg u klubu SDP-a smatramo vrlo dobrim prijedlogom te ćemo ga svakako podržati. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje prijavljena je replika poštovanog zastupnika Zorana Vinkovića. Izvalite poštovani zastupniče.
Uvažena kolegice, i u ovom zakonu se često spominje načelo ekonomičnosti, učinkovitosti itd., a ja opet želim podsjetiti na jednu odluku bivše Vlade, a vezano je za ukidanje odnosno prebacivanje općinskih sudova koji su vezani ne za prekršajne postupke nego za kaznene postupke i onda dobijem odgovor koji nije nadležnog ministarstva iako tamo piše da će se u narednom razdoblju dodatno to razmotriti i vidjeti itd., iako u mom obrazloženju i pitanju je upravo sustav ekonomičnosti i učinkovitosti naveden. Naime, kazneni predmeti su dakle jednom suludom odlukom iz Općinskog suda u Đakovu prebačeni u Našice. Državno odvjetništvo također iz Đakova prebačeno u Našice, a Našice čitavo vrijeme u posljednjih 5 godina su imali znatno manje predmeta i ti predmeti su dolazili iz Đakova, Osijeka itd. kako bi ti suci imali posla tamo.
To nije tema kolega. Prekršajni zakon, ne organizacija pravosuđa.
Govorim o načelu ekonomičnosti i učinkovitosti pa čak i u prekršajnom postupku.
Dozvolite da ne. Vratite se na prekršajni postupak.
Gledajte, mislim pa…
Hvala lijepa.
To stvarno nema smisla to kako vi vodite sjednicu Sabora. Stvarno nema smisla.
Izvolite kolega.
Dakle ja tražim da se hitno preispita ta odluka i to govorim u ime građana koji nemaju čak ni autobusnu liniju od Đakova do Našica, da ne govorimo o državnoj cesti u kakvom je stanju. I tražim da se ta odluka hitno preispita kako bi se i u tom dijelu pravosuđa osiguralo načelo ekonomičnosti i učinkovitosti.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Sandra Petrović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Kolega Vinkoviću, meni je drago da ste vi prepoznali konačno jedan način, jedan novi i pametan način ekonomičnosti, pridonošenja ekonomičnosti postupka u prekršajnom pravu i da ste prepoznali ovo kao jednu pametnu odredbu za razliku od onih nekakvih novih pravila kojima za uredne platiše dijelite zastave. Hvala.
Hvala i vama. Sljedeći klub je klub HNS-a i poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, gospodine ministre sa pomoćnicima, kolegice i kolege. HNS podržat će Prijedlog izmjena i dopuna Prekršajnog zakona. Smatramo da svrha ovog zakona jest podizanje učinkovitosti i efikasnosti pravosudnog sustava u segmentu prekršajnih počinjenja tako da smatramo da cijeli niz ovih odredbi koje su u zakonu i novina koje su predložene smatramo ih jako dobrim i ja ću u svojoj raspravi naglasiti neke od njih koje smatramo da treba naglasiti kao dobre novine. Znači prije svega izmjenom definicije prekršaja traži se veći stupanj povređivanja ili ugrožavanja zaštićenog dobra koji opravdava prekršajno sankcioniranje njihovih počinitelja. To je vrlo dobar prijedlog s obzirom da postajemo ipak fleksibilniji i sigurno tom fleksibilizacijom i učinkovitiji. Uvođenjem instituta beznačajnog prekršaja također daje se mogućnost sudu i ovlaštenom tužitelju da se pojedina ponašanja na smatraju prekršajem, ako je stupanj ugrožavanja ili povrede zaštićenog dobra neznatan. To bi također u konačnici trebalo rezultirati rasterećenjem tijela koja vode postupke, odnosno prekršajnih sudova. Ovdje je već na samom početku bilo naravno otvoreno dosta rasprave oko uvođenja popusta ako se novčana kazna plati u roku, odnosno mogućnosti da se upola manja kazna plati ako se plaća na licu mjesta u gotovini i sigurno da je većini nas koji smo proučavali ovaj zakon upravo pala na pamet ova poznata marketinška uzrečica platiš 1, dobiješ 2, a kad bi to kao preveli na ovaj zakon bi bilo napraviš 2, platiš 1. Međutim mislim da je uistinu takva poruka koja je ovdje rečena banalizira prijedlog pogotovo ako taj prijedlog gledamo u kontekstu podatka da uspijevamo naplatiti samo 12% kazni i mi u klubu HNS-a smatramo da treba pokušati, pa i na ovaj način u skladu sa dobrom praksom nekih drugih zemalja koje isto imaju slične odredbe u prekršajnim zakonima da se ide pa i sa ovom hajmo ju nazvati marketinškom mjerom, da se znači ako se nešto plati odmah prizna na licu mjesta, da se onda i omogući da to bude znatno jeftinije. Zatim odredba koja se nastavlja u vezi popusta, odnosno naplate kazne, znači koja kaže da nenaplaćena novčana kazna naplatit će se prisilno, odnosno zamijenit će se radom za opće dobro ako se ne uspije naplatiti. I ta nenaplaćena novčana kazna samo će se iznimno zamjenjivati kaznom zatvora. To isto smatramo jako dobrim budući da su eto na žalost naši građani dosta često manipulirali sa time, odnosno spekulirali na način da tu zatvorsku kaznu u stvari nikad neće izdržati, odnosno opredjeljivali su se za to da ne plate kaznu a da tu zatvorsku kaznu u stvari nikad neće odraditi pogotovo ako znamo da su naši zatvori na žalost prebukirani i da nema nade da ćemo uskoro proširivati značajnije te kapacitete u zatvorima. I naravno na taj način potpuno su izbjegli sankciju za prekršaj koji su počinili. Nema podataka koji je točno broj takvih osoba, odnosno koji je broj takvih prekršaja koji nikada nisu došli, a određene su zatvorske kazne. Međutim, evo ako se sve to bude moglo zamijeniti po odredbi ovog zakona sa radom za opće dobro dozvolite da se i ja malo našalim. Mislim da možemo odmah početi kopati tunel kopno-Pelješac sa dobrovoljnim radom svih onih koji su pokušavali izbjeći i izbjegli su plaćanje prekršajne kazne, odnosno koji su dobili zatvor, a nisu se prihvatili dobrovoljnog rada. Mislim da ih ima jako puno, ali bi možda nam mogli reć podatak koliko ima takvih osoba. Nadalje, pozdravljamo i uvođenje načela oportuniteta koji daje mogućnost ovlaštenom tužitelju da ne pokrene prekršajni postupak jer njegovo pokretanje nije svrhovito ili da iz istog razloga ne nastavi sa pokrenutim postupkom. To je isto tako nešto što će podignuti razinu učinkovitosti sustava. Isto tako, mogućnost da tužitelj i okrivljenik mogu pregovarati o priznavanju krivnje i sporazumijevanju o sankciji i mjerama, te mogu sklopiti sporazum o onome o čemu su pregovarali. Registar pravomoćno izrečenih a ne uplaćenih novčanih kazni isto bi trebao biti jedan alat koji će ako ništa drugo eto jedan dio sigurno naših građana svojom javnošću i svojom prezentacijom donijeti njima malo srama a vjerojatno i po koju kunu više u naš budžet kao što se na koncu isto tako dogodilo i kad smo neke druge registre odlučili javno objaviti. U predmetima koji pravno nisu složenije naravi stvarna nadležnost sa Visokog prekršajnog suda RH prelazi na mjesno nadležne prekršajne sudove u Osijeku, Rijeci, Splitu i Zagrebu. To je isto jedna dobra novina koju pozdravljamo. I u drugom dijelu zakona, odnosno u cijelom zakonu ima cijeli niz odredbi koje se nomotehnički uređuju i usklađuju sa praksom prekršajnog sudovanja u Republici Hrvatskoj, pravnom stečevinom i pravnim stavovima Europskog suda za ljudska prava i Direktivom Vijeća Europe što naravno mi u Hrvatskoj narodnoj stranci pozdravljamo, pozdravljamo brzinu rada Ministarstva pravosuđa. I kao što sam rekla u jednoj od prethodnih rasprava na temu sudstva i pravosuđa mislim da smo jako puno učinili u zadnjih nekoliko mjeseci paketom pravosudnih zakona. Stoga će Hrvatska narodna stranka u prvom čitanju podržati prijedlog ovog Zakona. Hvala.
Hvala i vama poštovana zastupnice. Na vaše izlaganje prijavio je repliku poštovani zastupnik Branko Vukšić. Izvolite.
Uvažena kolegice, zašto je tvrdnja napraviš dva prekršaja platiš jedan banaliziranje meni to nije jasno. Ako zakon dopušta princip dva za jedan, tada bi po vašem shvaćanju zapravo bio zakon banalan što ja nisam ni u jednom trenutku ustvrdio. Baš suprotno, tvrdim da zakon nije banalan nego je pametan, dobar, zakon je životan, korespondira sa stvarnošću, uvažava mogućnosti prekršitelja i stanje stvari a ono je u Hrvatskoj očajno. Recimo meni je žao zbog čega se prekršaji ne naplaćuju shodno financijskoj težini prekršitelja. Sjetite se kada su policajci uhvatili gospodina Keruma kako nisko leti po autoputu, jer je toliko vozio da se to može i nazvati da je nisko letio, tad je izvadio 2000 kuna i rekao zar tako malo. Treba zakondavcu biti i na pameti da postoji u Hrvatskoj građani kojima 10 tisuća kuna je prava sitnica. I znate da u mnogim zemljama prekršaji se plaćaju onoliko koliko je financijska moć prekršitelja pa je eto to jedna ideja da pokušate ju primijeniti i u Hrvatskoj.
Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Poštovani kolega ja nisam ni u jednom trenutku rekla da je zakon banalan, ali sam potaknuta između ostalog i vašom diskusijom rekla da se na neki način pokušava banalizirati ta odredba. A što se tiče banaliziranja općenito upravo vi kolega na taj način prezentirate većinu tema u ovome Saboru kako bi se svidjeli biračima i to definitivno nije bila moja namjera nego je bila vaša namjera. Hvala.
Hvala lijepa. Povreda Poslovnika, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Oprostite, mislim da je 216., pročišćeni tekst nemamo. Kolegica je uvrijedila prije svega kvalifikacijom da banaliziram sve teme u Hrvatskom saboru. Mislim da je to uvreda i da na taj način se ne razgovara. Ubuduće ako ne date opomenu tada ću i ja isto kvalificirati svaki nastup kolegice i HNS-ovaca.
Mogao bi biti delikt mišljenja, a to ne kažnjavamo zasada. Idemo, nije to povreda Poslovnika, nemojte se ljutiti poštovani zastupniče. Idemo na drugu repliku. Poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Ja neću o banaliziranju kolega Vukšić, ali u svakom slučaju ću se založiti za učinkovitost i ekonomičnost. Pa niz dakle ovih prekršaja, ponavljanje prekršaja može dovesti i do kaznenog djela. To ja mogu možda iz iskustva reći tako da, ali evo ponavljam dakle ovaj zahtjev i to ću predati i ministru, ne znam da li je prodao sve, da se promijeni jedna suluda odluka jer su ovdje svi argumenti. Čak 2010. Vrhovni sud imenuje kao drugi Sud u Našicama obzirom da je đakovačko Državno odvjetništvo i đakovački Općinski sud bio zatrpan predmetima isto kao i osječki, a Našice budući da nisu imale posla predlaže se da jedan dio predmeta ide u Našice kako tamošnji suci ne bi dobili otkaz. Isto tako je bilo i sa Državnim odvjetništvom. Napominjem da građanin koji nema, a mora ići na taj Općinski sud radi nekog eventualno sitnog kaznenog djela mora se dići u Đakovu u 4,20 sati a nema automobil, nema bicikl, nema motor, ima samo cipelcug, može se vratiti iz Našica tek u 22,30 sati. Dakle, to dovoljno govori o opravdanosti pa i ovaj broj predmeta koji je bio vezan za oba suda čak i nedostatak prostora u Našicama, broj stanovnika Našica i Đakova. Ali isto tako to ne znači da se zalažem da se ukine i Državno odvjetništvo u Našicama i Općinski sud u Našicama upravo iz istih ovih razloga. Jer tada bi u problemu bili građani Našica koji bi morali na isti ovakav način putovati u Đakovo. Sličan problem je i sa Belim Manastirom.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Nada Turina-Đurić. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Mislim ne znam, vjerojatno su svi kolege slušali ovu repliku, replika je pretpostavljam trebala ići na moju raspravu. Replika je koliko ja mogu razumjeti ono što je govorio kolega išla gospodinu ministru, odnosno bila je diskusija na neku temu koju on ovdje otvara potpuno izvan teme o kojoj mi danas govorimo. Međutim, to je slučaj koji se pojavljuje svakodnevno pogotovo u jutarnjim raspravama od dotičnog kolege. Ja nemam što replicirati osim toga da skrenem pažnju da se to sustavno događa i da bi s tom praksom uvaženi gospodine predsjedniče ipak trebalo prestati.
Hvala lijepa na upozorenju. Svaki zastupnik mora imati i odgovornost za sebe i za cjelinu. Hvala lijepa. Idemo dalje u raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub HDZ-a i poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima. Pa evo klub HDZ-a podupire napore Vlade i predlagatelja da učini efikasnijim i učinkovitijim prekršajni postupak. Naime, Prekršajnim zakonom koji je donijet 2007. godine, i tada se govorilo, rješavala se nepodnošljiva neučinkovita provedba toga Zakona iz 2002. godine prije svega u smislu enormno velikog broja predmeta koji su padali u zastaru i to prije svega zbog zagušenosti i neriješenih predmeta pred Visokim prekršajnim sudom i neriješenog pitanja i uređenja instituta rada za opće dobro na slobodi u slučaju prekršajnog kažnjavanja. Zakonom iz 2007. nastojalo se legislativnim rješenjem tome doskočiti. Evo, kako smo i danas čuli, napreci su određeni postignuti. Prije svega ja mislim u rasterećenju Visokog prekršajnog suda uvođenjem obvezatnog prekršajnog naloga čime se jedan dobar dio prekršaja zaustavljao na prvostupanjskim prekršajnim sudovima. No, čitajući evo prezentirane podatke ministarstva očito je da ni taj zakonodavni okvir nije polučio u primjeni dovoljno dobre rezultate i to prvenstveno u odnosu na učinkovitost naplate i izvršenje prekršajnih kazni a jednako tako i u odnosu na broj predmeta, još uvijek velik broj predmeta pred Visokim prekršajnim sudom. Ovim se prijedlogom stoga predlaže uvođenje nekih novih mjera, ovo je prvo čitanje, o njima možemo raspravljat one su dobrodošle u smislu rješavanja nekih uočenih problema. Iznijet ćemo neke primjedbe pa se nadamo da će predlagatelj i njih uzeti u obzir. Dakle ove izmjene idu u prvom redu u smjeru rasterećenja Visokog prekršajnog suda, smanjenju broja općenito predmeta pred prekršajnim sudovima i učinkovitost naplate novčane kazne. Ministar je rekao da se redefinira pojam prekršaja na način da se sada prekršaj definira kao ona povreda javnog poretka društvene discipline i drugih društvenih vrijednosti zaštićenih ustavom i zakonom koje se ne štite Kaznenim pravom a koje se čija se zaštita ne bi mogla postići nekim drugim mjerama a ne prekršajnim sankcioniranjem. To je sve lijepo ali čuli smo da je ovdje i 500 zakona otprilike koji prepisuju prekršajne sankcije a da ne govorim o drugim propisima jedinica lokalnih samouprava koje su također ovlaštene na to i pitam koji je mehanizam dakle samo ova definicija prekršaj je ovako kako je sad u prekršajnom zakonu ili ovako kako je sada ovdje ama ničim ne obvezuje striktno predlagatelja tih zakona jer će svatko po svojoj vlastiti ocijeni, procijeni misliti je li to moguće nekim drugim mjerama i zaključit će da su baš oni ti koji to svoje područje moraju štititi utvrđuju prekršajne sankcije. Prema tome po mojoj procjeni ukoliko Vlada ne bude imala jedinstven pregled prilikom donošenja i predlaganja zakona na razini države jedinstven pregled prekršajnopravnih sankcija zapriječenih i ako onda ne bude to nekako uravnoteživala od ove same definicije neće biti ništa. Institut beznačajnog prekršajnog dijela i oportuniteta dobro je uvest naravno kao i u kaznenom zakonodavstvu. Nadležnost u pojedinim predmetima koja se prenosi sa Visokog prekršajnog suda na četiri suda u RH je dobra radi rasterećenja Visokog prekršajnog suda međutim nije sasvim jasno zašto baš na ova 4 suda jer ima i drugih sudova u većim sredinama koji bi mogli formirati vijeća da u njima ne sudjeluje sudac koji je odluku donosio, pa mi se čini da je to još jedna tiha regionalizacija po onom principu kako je to vladajuća zamislila upravno političku podjelu RH i to sustavno radi pojedinim posebnim zakonima uvijek tako i na kraju će bit faktično da se faktično kroz određene podjele nadleštava tako i dogodilo prije nego je bila otvorena mogućnost javne široke rasprave i odlučivanja u budućoj administrativno političkoj podjeli zemlje. Što se tiče uvođenja paušalnog troška za prekršajne drugostupanjske sudove to je također jedna mjera koja će na neki način obeshrabrit one koji zaista bi se obijesno da tako kažem žalili. Ministar je rekao da ne spominjemo, a ja ću evo spomenuti jer sam to i previdjela da je definitivno nedopustivo i protuustavno i neprihvatljivo da se građanima onemogućava pravo žalbe protiv presude prvostupanjskog suda kojim je izrečena samo novčana kazna do dvije tisuće kuna smatrajući to beznačajnim. Naravno da ne živimo nigdje drugdje nego u Hrvatskoj gdje ne možemo smatrati da je novčana kazna od dvije tisuće kuna beznačajna i da građanin ne bi imao pravo žalbe na takvu odluku kojom se kažnjava. Sad nešto oko učinkovitosti naplate izvršenja sankcije. Bilo je tu govora puno o popustima, dva za jedan itd., to zgodnog zvuči ali evo recimo ozbiljno. Jedna država kada propisuje sankciju, dakle imate 500 zakona kojima je netko tko uređuje jedno područje propisao da je povreda javnog poretka društvene discipline nekog zaštićenog dobra mora se štititi sankcijom u nekom iznosu koju to tijelo koje se bavi tim područjem predviđa. Ali vi sada kažete ako taj netko to plati odmah, ako sretnik ima novca pa plati odmah, njemu će to biti 50%. To znači vi umanjujete de facto se umanjuje kazna. Obrnuto bi trebalo prći, reć kazna je takva ona za svakog građanina mora bit jednaka, za svaku pravnu osobu, za svakog obrtnika bez obzira ima on trenutno novaca ili nema on trenutno novaca, ali ga se može stimulirat na način da se onda kao što je to i dosada bilo da se onda ako se upušta u postupak snosi i troškove postupka pa i neke dodatne kazne izvan toga. Ali na ovaj način se de facto ovom odredbom umanjuje a priori umanjuje kazna, dakle to dobro više nije zaštićeno toliko koliko se procijenilo da bi trebalo biti. Jednako tako država kaže unaprijed, država je nesposobna, dakle tijelo je odredilo da se nešto mora platiti u određenom roku, al se onda unaprijed kaže ako platiš u tom roku u kojem smo ti naredili, onda ću ti malo manje platit pa ćemo ti onda izračunat koliko manje. Dakle upravo obrnuto i to tu dolazimo do onoga mjesta dakle da u našem sustavu pravnom već dugo godina jedna od najslabijih karika je ovrha. Dakle, ovrha odnosno prisilno izvršenje državnih i javnopravnih tijela koje imaju pravo nešto naložiti. To dnevno vidimo i u provedbi odluka tijela državne uprave i sudova. I jedino što možemo reći da je učinkovito izvršenje, a to je izvršenje kazne zatvora u koliko toliko u kaznenoj sferi. Dakle, sada smo rekli da će se nakon što se ne bude moglo prisilno naplatiti u roku od 6 mjeseci, da će onda zamjenjivati kazna iznad 2 tisuće kuna zamjenom najprije rada za opće dobro, ako to nije svrhovito ili ako okrivljenik ne pristane onda kaznom zatvora. I sada pitam predlagatelja, a o tome smo već u kaznenoj sferi razgovarali, recimo 2 tisuće kuna ukoliko netko ne plati i ne može se prisilno naplatiti onda će se to zamijeniti podijeljeno sa 300 kuna, dakle netko će tko ne plati 2 tisuće kuna ili nešto više moći odraditi rada za opće dobro 6 sati, super, ali će istovremeno otići 6 dana u zatvor. E pa zašto sada, ja ne razumijem zašto 300 kuna košta jedan dan zatvora, a 2 sata rada za opće dobro. Iz toga proizlazi sljedeće, ako ste kažnjeni kaznom od tisuću 500 kuna iće vam na prisilnu naplatu, ako se ne naplati preko FINA-e, a nemojmo misliti da je FINA čarobni štapić u naplati jer ovdje smo vidjeli podatke od 2007.da je Porezna uprava naplatila otprilike 12% izrečenih novčanih kazni, a kada smo razgovarali o Ovršnom zakonu onda smo vidjeli podatke da je FINA na plaću otprilike 30-ak% kazni ili drugih ovrha. I to iz jednostavnog razloga, ne zbog njene neučinkovitosti već jednostavno zato što ti ljudi nemaju novca na računu ili nemaju uopće mnogi nemaju niti ovi koji će biti prekršajno kažnjavani, primjerice istovremeno imamo u saborskoj proceduri recimo Zakon o prekršajima protiv javnog reda i mira kojim skitnicu kažnjavamo sa 2 tisuće kuna i njemu ćemo sigurno moći sa računa to naplatiti. Dakle, ako ste kažnjeni sa tisuću 500 kuna to vam neće moći biti zamijenjeno radom za opće dobro, dakle nećete moći odrediti 2,5 ili 3 sata nego će vam ići nakon nemogućnosti naplate s računa ići će Poreznoj upravi, Porezna uprava će vam onda to naplaćivati iz drugih sredstava recimo plijenit će vam vaše pokretnine i … može vam ići ovrhom na nekretninu. Dakle strože su zapriječene kazne, ovrha je stroža za kazne manje od 2 tisuće kuna nego za one iznad 2 tisuće kuna kojima ćete vrlo elegantno se izvući, ako ne platite odradit ćete 6 sati rada za opće dobro koje vjerojatno neće nitko znati reći gdje ćete ih odraditi. Daljnja prisila da tako kažem odnosno poticajna plaćanja izrečenih kazni je obveza uskrata izdavanja pojedinih dokumenata. Do sada je takva mogućnost postojala da se propiše posebnim zakonima međutim sada Prekršajni zakon propisuje kao obveznu uskratu izdavanja vozačke dozvole, registracije auta, registracija obrta, upise, sudjelovanje na javnom natječaju. Ja zaista ne znam prvo ovo bi trebalo razmotriti sa aspekta isto tako prava građana obzirom da se sjećate da je svojedobno bila zapreka ako niste platili porez kada je taj porez bio za vrijeme Jugoslavije, porez na promet nekretnina preko 40% pa i do 45% ali se niste mogli upisati u gruntovnicu ako niste platili porez pa je rečeno da je to neustavno i to je iz zakona izbačeno, hvala Bogu u ovoj novoj Hrvatskoj državi. Dakle, postavljam pitanje provedbe, dakle zabrana sudjelovanja na javnom natječaju. Kojem? Na natječaju za posao, za stipendiju, javnu nabavu, koncesiju, dakle cijeli je niz javnih natječaja. Da li će za svaku građanin morati donijeti potvrdu, a piše u jednom drugom članku da građanin nikom nije dužan dokazivati da nije prekršajno kažnjavan. Tko će imati pristup registru? Hoće li to biti javni podaci ili će biti određenim osobama pristup podacima iz prekršajne evidencije odnosno neplaćenih prekršajnih kazni? Koji su kapaciteti tih svih tijela da to svaki puta provjeravaju? A o tome da će to potaknuti nekoga zbog srama, pa valjda smo objavljivali već do sada neke podatke i registre i vidjeli kao što smo i govorili da od tog efekta neće biti i da zaista ozbiljna država ne mora posezati za stupovima srama da bi joj ljudi pomagali da nešto naplati. Nakon objave poreznih dužnika čini mi se da je naplaćeno oko 1% poreznoga duga. Toliko o tim efektima. Ali mislim da to nije ni smisao ovoga nego zaista molim predlagatelja i ukazujem na to na ove odredbe nekako urediti do drugog čitanja jer ovo će zaista biti nemoguće provoditi ili će biti selektivno provedeno što je još i gore. Jednako kako upozoravam na kraju a nije predmet ovih izjava, ali to je dosadašnja primjena mjere upozorenja [[Upadica: Privedite kraju.]] gdje se sada kaže da ukoliko su ispunjeni neki uvjeti policija može izreći mjeru upozorenja, trebalo bi stajati izreći će jer sada se to radi kako se kome i kada svidi. Nekom mjera upozorenja, nekom odmah kazna. I stoga zakon koji takve mogućnosti ostavlja nije egzaktan i dobar. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Sada idemo na preslike. Prva replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Gospodine ministre. Kolegice Lovrin kada se govori o tome da će se nešto promijeniti iz korijena, a ne analizirati postojeću situaciju nego paušalno raditi procjene onda je šansa za uspjeh vrlo mala. Tako je ova ocjena i procjena koliko je Porezna uprava u proteklim godinama naplatila prekršajnih kazni, trebate znati zašto je ili nije naplaćena i svu neuspješnost pravosuđa prebaciti na Poreznu upravu je naprosto smiješno. I kad pogledate da su vam to kazne od 200, 300 kuna koje u konačnici da se provede kompletan postupak prisilne naplate, kompletan postupak prisilne naplate daleko više košta od tih 200, 300 kuna, onda dok primijenite odredbe Općeg poreznog zakona i nalazite se ovdje gdje se nalazite. Međutim, kad bi oni koji provode postupak na prekršajnim sudovima prikupili elementarne podatke o onome koga kažnjavaju i to dostavili onome tko treba izvršit ovrhu jer nažalost većina hrvatskih građana protiv kojih se vrši ovrha negdje rade i primaju plaću i najefikasniji način ovrhe je praktički sjedat na plaću. To se nikada nije uspjelo dogovoriti, postići sa prekršajnim sudom nego jednostavno dobijete rješenje i onda vam onaj tko vrši ovrhu u poreznoj upravi šalje nekoliko puta preporučeno, ovaj naravno to ne prima koji treba primiti jer zna što treba primiti, znamo to kako ide, nemojmo se pravit da to tako ne ide i situacija vam je takva kakva je i zato vam kažem da niste proanalizirali postojeću situaciju. Druga stvar, nekoliko stotina zakona predviđa nekakve prekršajne kazne i nemojte se zanositi, to je meni strašno čudno, kad sam ja ovdje raspravljao, kad je bilo izvješće FINA-e gdje je ova Vlada dala negativno mišljenje na izvješće FINA-e, sad očekujete da ta FINA koja po vama ne radi dobro, a ništa niste promijenili osim članova uprave, očekujete da vam ona sad napravi nekakav šou u tim naplatama. Naprosto je to nemoguće.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Kolega Šuker, jasno je to sve ali ono o čemu sam ja govorila da država nije jedan kotačić, drugi kotačić pa sad će porezna uprava reći nismo mi krivi nego je ministarstvo, nego su sudovi krivi itd. Ja mislim da državne institucije moraju sukladno djelovat u ostvarenju konačnog političkog cilja. U ovom slučaju konačan politički cilj jest da treba zaštitit javni red, društvenu disciplinu, dobra zaštićena zakonom i Ustavom, a kako to provest to kroz državne institucije treba cjelovito rješavat. Zato sam rekla, niti je FINA sada čarobni štapić niti je Porezna uprava mogla provest ovrhu i sustavno se treba bavit ovrhom. Ispada da u ovoj zemlji najbolje prolaze oni koji se oglušuju na sve zakone, oni koji ne poštuju sudske odluke i odluke državnih tijela, ne plaćaju svoje obveze, u konačnici nažalost prođu bolje nego oni građani koji se uredno ponašaju sukladno hrvatskim zakonima.
Hvala lijepa. Sljedeća replika i poštovani zastupnik Dujomir Marasović. Izvolite.
Štovani gospodine predsjedniče. Kolegice vi ste govorili o problemu naplate i o cijeni rada koja je predviđena u tom kaznenom činu kad nekoga upućujete na društveno koristan rad. Ali u prethodnoj rečenici želio bih reći da ovo i ne treba banalizirat, mislim ovu točku dnevnog reda. Ovo su zakoni ustvari koji uređuju naš međusobni odnos u komunalnom ambijentu, u međuljudskim odnosima na cesti i tako i to je ono što smo se mi divili kako u Njemačkoj može biti uredno, kako u Hrvatskoj ne može, kako u Sloveniji može uredno bit, a kod nas ne može. Pa su me u osnovnoj školi učili da je Moskva čista jer tamo se tobože oštro nastupa kazne, kad sam došao bila je nečista. Ali mi težimo urediti stvarno naš život i ovo je jako važna sfera života. Eto moj mali doprinos, predlažem gospodinu ministru dvije stvari, podržavam ovaj zakon, neću sad u detalje, s nekim stvarima se i ne slažem, da se omogući naplata karticom na listu mjesta jer to bi ipak shvatio jer ovdje koliko sam pročitao nisam to vidio, može se shvatit kao plaćanje gotovinom. I drugo, cijena sata rada u društveno korisnom radu neka bude cijena sata prosječne hrvatske plaće. To je moj prijedlog, jer nema smisla nekoga slat na sat vremena u krug jedne bolnice da čisti travu, to je skuplje nego taj sat vremena. To mora biti otprilike jedna dnevnica minimalno po mom mišljenju. Ako je 100 kuna onda je to to, razumijete me, cijena sata prosječne hrvatske plaće. Hvala vam.
Hvala i vama poštovani zastupniče. I odgovor na repliku poštovana zastupnica Ana Lovrin.
Pa kolega premda ste govorili ministru ali meni ste replicirali pa ću vam ja reći. Naravno slažem se s vama da je zapravo najbolja i najskuplja nadnica kada ti pretvore prekršajnu novčanu kaznu u rad za opće dobro. Onda zaradiš za 6 sati rada 2000 kuna. Ja mislim da takve nadnice u Hrvatskoj nema i zato pitam koja je logika da se 300 kuna kazne mijenja sa danom zatvora, a samo sa obvezom 2 sata rada za opće dobro. Što se tiče kartica, pa znate kolega kažu da najveći lovatori ne nose keš u džepu nego kartice pa to ministar će valjda imati na umu, ali onda opet dolazimo do toga da kazna za onoga tko ima novca odmah platit, bilo to iz džepa ili karticom ušparat će 50%, tko ima novca da plati u 8 dana taj će ušparat 1/3. A bilo je govora o tome da li se isplate prekršaji. Moguće je i to, obzirom da za pravne osobe i za osobe koje samostalno obavljaju djelatnost i obrtnike je ta kazna do 15000, odnosno do 5, a mogu proći sa pola ako plate odmah pa je moguće da netko izračuna da će činit neki prekršaj jer mu je to jeftinije pa ako ga baš uhvate platit će pola pa će mu se to na kraju isplatit. Hvala.
Hvala lijepa. Sad je prilika da nešto kažem i zbog vas i zbog javnosti. Mnoge kolegice i kolege koriste institut replike kako bi iznijeli vlastitu raspravu, vlastiti stav, ne repliciraju. To se ne može urediti propisom. To se mora urediti odgovornošću svakog od nas i korektnošću prema ostalim kolegama. Sad je kolegica Ana Lovrin rekla meni ste prijavili repliku a niste meni replicirali što je bilo točno. Hvala lijepa. Slijedeći klub je Klub zastupnika HDSSB-a i poštovani zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo predsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi ministre sa suradnicima, kolegice i kolege zastupnici. Pred nama je zakon u prvom čitanju Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. Prije svega postoji potreba da se ovaj Zakon modernizira, da se ovaj zakon uskladi sa vremenom i sa situacijama u kojima se našao prije svega Visoki prekršajni sud, a da bi se rješenjima zakona postigao i učinak Prekršajnoga zakona, a to je da se sankcioniraju oni koji Prekršajni zakon krše. Do sada se pokazalo da postojeće zakonodavstvo rješenja iz 2007., 2008. godine nisu dovoljno prije svega učinkovita jer se velikim brojem predmeta previše opteretio Visoki prekršajni sud tako da je taj broj predmeta oko 60000 sa tendencijom rasta za 10 do 12000 u 2012. godini. Dakle, i u ovoj godini ta bi tendencija rasta neriješenih predmeta bila ogromna što nije dobro prije svega za učinkovitost hrvatskog pravosuđa, nije dobro ni za stranke u postupku, a nije dobro ni za dakle pravičnost i pravdu u cjelini. Ono što je po nama, po našem mišljenju Kluba zastupnika HDSSB-a dobro to je da se ovo što bi se smatralo po postojećem zakonu institut beznačajnog prekršaja uvodi zaista neki dosadašnja zakonska rješenja i smatranja, smatranja što se smatra prekršajem u datom manjem ili većem obliku zaista treba ovako urediti. Time će se i rasteretiti sudovi, a i osobe koje su počinile ta manja prekršajna djela koja imaju elemente prekršaja ali nisu u onoj sferi da bi se ugrozilo, dakle opći društveni i pravni poredak. To zaista treba zakonski urediti i to će prije svega doprinijeti i rasterećenju sudova, ali možda za ove prekršitelje uvesti neki institut opomene ili upozorenja da se prekršajno djelo više ne ponavlja. I to je po nama dobro. Ova razmatranja da se dvije trećine kazni ako se uplati po odluci Prekršajnog suda u roku koji je određen odlukom suda da se smatra plaćenom kaznom u cijelosti. To možda treba o tome do drugog čitanja razmisliti jer koja je svrha onda donošenja rješenja o prekršaju o datom novčanom iznosu ako osoba u tom roku koji je određen plati 2/3 iznosa smatra se da je platilo dakle kaznu u cijelosti. Pa onda po nama nitko neće morati platiti tu kaznu u cijelosti, jer onda platiš 2/3 kazne smatra se da si platio cijelu kaznu. To je možda dobra namjera, ali ne znam koliko je ona u ovom slučaju odluke Prekršajnih sudova dovodi u pitanje, jer onda čemu izricanje te pune kazne ako se i rok koji je zakonom određen, da rok koji se treba platiti kazna smatra 2/3 kazne da je to u redu, da više ne postoji obveza plaćanja kazne. Dakle, nismo protiv toga ali malo mi je onako, ne znam da li tu odredbu treba ili može se poboljšati. Možda da zajedno razmislimo do drugog čitanja. Što se tiče načela u postupku, načela ekonomičnosti, načela oportuniteta, načela korištenja instituta blaže kazne to je sve ono što u ovome obimu zakona u prvom čitanju, a i u drugom čitanju treba podržati zaista naši bi zakoni trebali biti učinkoviti i svrhoviti da se postigne cilj zakona, a da se bez potrebnih dugotrajnim odugovlačenjima postupka ne dovodi u pitanje učinkovitost pravosuđa, a samim time i svrha i ovog zakona, a i drugih zakona koje je ovaj Visoki dom donosio. Isto tako, predviđena dakle razdjelnica što spada u prekršajno zakonodavstvo, što spada u kazneno. Dakle, da se ne može suditi po oba postupka. To je isto tako rješenje zakona koje je dobro. Isto tako ministre rekli ste da se odustaje od ovoga načina i mogućnosti da se zakonom ograniči bilo kome žalba na odluku suda. To je dobro. O tome ne trebamo razmatrati, dakle potpuno je apsurdno bilo kome onemogućiti da se žali u bilo kojem postupku pa tako i u ovome prekršajnom postupku. Što se tiče načina mogućnosti prisilne naplate kazne vidjeli smo da ovo sa Poreznom upravom ne funkcionira. Mogućnost dakle izdržavanja kazne radom za opće dobro pa tek onda kaznom zatvora. Tu se pojavljuju problemi i bitno je da postoji dobar temelj da se problem riješi. Mi dakle imamo mogućnosti da se i u ovom čitanju i u drugom čitanju zakona to rješenje poboljša. Cilj zakona svakako je da se sankcionira prekršitelj zakona, da se dakle prekršajno i pravno sankcionira onaj koji je prekršio Prekršajni zakon. Ja smatram da ovim kaznenim, odnosno prekršajnim djelima do 2000 kuna tu treba zaista napraviti tu fleksibilnost da se dakle zakonskim rješenjima učini učinkovitim. Što se tiče registra to isto tako nije pomalo jasno čemu registar i vođenje registra ako on neće biti javno dostupan što smatramo da ne treba biti javno dostupan, koja je svrha i koje su to dakle potvrde ili koji su to dokumenti koje osoba može zatražiti a evidencijom u ovaj registar da je evidentirana da je izvršila prekršaj, da nije platila kaznu da se ta potvrda ili dokument neće moći dobiti. To treba dakle prije svega zakonski točno razjasniti i treba vidjeti samu svrhu toga. Dakle, po zakonu su predviđeni instrumenti za prisilnu naplatu, predviđeni su instrumenti da se dakle učinkovito učini ovo što zakonom predlažemo. Ne vidimo svrhu toga da se, koje su to potvrde, koja su to ministarstva i kako će se to informatički pratiti, kako će se moći ući u tu evidenciju i što se konkretno sa time misli. To je definitivno upitno i to trebamo evo ako ministre može objasniti o čemu je dakle, koja je intencija zakonodavca kada se predlaže ovakvo rješenje. Što se tiče plaćanja kazne na licu mjesta u gotovini vjerujem da se tu radi o onim najbagatelnijim, najnižim prekršajima i najnižim iznosima kazne jer bilo bi pomalo glupo da se radi o nekim visokom prekršajnim kaznama, da netko to može platiti na licu mjesta u gotovini. Dakle, vjerojatno se tu radi o ovim manjim prekršajima, o tim što se kaže bagatilnim prekršajnim djelima. Isto tako dobro je i naša je europska obveza da se Prekršajni zakon uskladi sa praksom europskom sudovanja i sa direktivama EU. To je dakle ono što smo implementirali u ovaj prijedlog zakona i to je ono što kao buduća članica EU i dakle moramo provesti, moramo podržati. Isto tako dobro je ovo proširenje kataloga posebnih obveza predviđenih Prekršajnim zakonom, odustajanje od ovih mjera zaštitnoga nadzora to se pokazalo neučinkovitim i slažemo se sa time da takve mjere treba izbaciti iz zakona. I ova sva načela i načelo razmjernosti, ekonomičnosti, oportuniteta, načelo dakle sporazumijevanja stranaka u postupku to je nešto što će prije svega dovesti do učinkovitosti Prekršajnoga zakona, a samim time i do učinkovitosti pravosuđa. I mi u onom dijelu koji su i kolege prije mene govorili o nekim nedoumicama oko ovoga zakona to trebamo do drugog čitanja dakle zajedno prokomentirati i ovaj prijedlog zakona učiniti dobrim Prekršajnim zakonom koji će prije svega služiti i građanima RH da se u okviru prekršajnog zakonodavstva dakle blaže kažnjavaju oni koji nisu učinili teža prekršajna djela, a da se i pravosuđe i sudovi koji će se rasteretiti dakle mi podržavamo ovo uključivanje 4 Prekršajna suda u Hrvatskoj da se rastereti Visoki prekršajni sud. Prije svega u cilju učinkovitosti, ekonomičnosti a time svime i kvalitete i prekršajnog sudovanja ali i općenito sudovanja u RH. Ovo su sve zakoni koji prije svega trebaju služiti našim građanima, a mi smo tu da te zakone građanima učinimo dostupnima pa ako je nešto dobar zakonski prijedlog treba podržati, a ono što možemo zajedno popraviti predlažemo da se do drugog čitanja o tome zajedno konzultiramo. Klub HDSSB-a u ovom prvom čitanju ova zakonska rješenja uz ove ograde koje sam iznio podržavamo i vjerujemo da će do drugog čitanja biti u zakonu poboljšano i izbačeno ono što je dakle ostavljalo trag sumnje. Vjerujem da će novi Prekršajni zakon biti puno bolji nego ovi dosadašnji. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani kolega. Idemo dalje sa raspravom pojedinačnih zastupnika u trajanju od 10 minuta. Prva je na redu poštovana zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Nije u dvorani, gubi pravo rasprave o ovoj točki dnevnog reda. Sljedeći je poštovani zastupnik Damir Kajin. Nije prisutan u sabornici, gubi pravo rasprave po ovoj temi. Time smo iscrpili listu prijavljenih klubova zastupnika za raspravu po ovoj temi i listu zastupnika. Pozivam predstavnika predlagatelja. Poštovani ministar pravosuđa Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Evo samo par stvari koje su se otvorile tijekom rasprave. Spominjao se supletorni zatvor, nažalost vrlo neučinkovita institucija sada. Mi smo ih imali nešto više od 1000 u 2011., oko 1500 u prošloj godini. Zato upravo uvodimo, širimo mogućnost rada za opće dobro. Ne samo to nego rad za opće dobro se širi i zbog toga što ne želimo pogodovati isključivo kao što su neki implicirali i imputirali onima koji imaju novaca, a drugi da idu u zatvor. Zato sad uvodimo rad za opće dobro. Ono što meni, ja se zahvaljujem na svim prijedlozima, ali ono što je možda u raspravi otišlo u jednom smjeru, recimo spominjana je Porezna uprava gospodina Šukera sad nema. Meni predsjednici sudova kažu da su oni slali kutiju u Poreznu upravu u njegovo doba i kutija se ista takva vraća neotvorena sa ovim nalozima. Dakle, zašto je to tako? Ja to ne znam, ali kažem ako otvaramo ta pitanja možemo onda o tome govoriti. Vi govorite o pola kazne, da li je to ovo ili ono. Pa vi znate da je u vaše vrijeme bio projekt CARDS-a isto tako u ministarstvu i dobili ste preporuke da se to uvede. I to je uvedeno u Sloveniji sa fenomenalnim rezultatima. Oni su izuzetno zadovoljni s tim. Ima Njemačka, ima čitav niz zemalja. Dakle, ne vidim zašto se sad otvara pitanje oko toga što postoji u drugim zemljama, za što znamo da postoji, dobili smo, razgovarali smo o tome i sad odjednom to ispada problem. A to je rješenje koje je drugdje dalo vrlo dobra rješenja. Govorite tko ima novaca u džepu ili ne. Pa znate da se to ne uređuje ovim zakonom. Normalno ako Policija uvede one automate za naplatu da će se naplaćivati karticom. Mi smo ovdje stavili da je to moguće i uplatnicom. Dakle, ne radi se o onima koji imaju novce u džepu. Mislim to sve tu stoji. Ona zamjena što govorite kazne zatvora, možemo razgovarati o tome da li je rad za opće dobro je dva sata, nije itd., ali minimum je šest. Pa nećemo nekog za dva sata slati, pa znate koliko se troši i koliko sredstava se potroši da bi vi nekog poslali dva sata da radi za opće dobro ili da ga pošaljete tri dana u supletorni zatvor? Zato smo to i stavili na 2000 kuna da bude minimum nekakav 6 dana. Dakle, to su nekakve stvari. Registar novčanih kazni, pa tamo jasno piše o čemu se radi. Svi smo svjesni problema, prvenstveno vozačke i prometne dozvole. Pa zar želimo da ljudi koji rade te prekršaje nemaju za platiti eventualno zatvor im znači ništa ili ne znači i što sad još trebaju dobiti dokumente? Pa neće dobiti te dokumente, ne trebaju ih dobiti. To je također rješenje koje postoji u drugim zemljama. Javna nabava, pa svi koji su sudjelovali evo i ovdje neki i ja sam sudjelovao, i danas ako niste državi platili ne znam i 10 kuna ne možete sudjelovati u postupku javne nabave. Znači što? Netko nije platio 10 kuna nečeg drugog, obveze, a ovdje ne plaća nekoliko tisuća kuna kazne i to ćemo reći da je u redu. Pa to je svrha registra. Registar nije registar srama, nigdje ne piše on i nije javan. Radi se o umrežavanju. Znači, MUP kad izdaje dozvole prometne ili bilo što će provjeriti jesu plaćene kazne ili ne. I naravno onaj koji nije platio neće je dobiti. To je prijedlog zakona. Zato što se to mora platiti. Oni koji ne plaćaju i kod kojih se ne osigura naplata kroz druge mehanizme pa ne želimo ih u prometu. Zašto bi dobili i možda napravili opet prekršaj koji će tko zna kakve posljedice izazvati. Pa to je način da se i takvi eliminiraju iz prometa. Ali to sve piše. Ja ne znam zašto se sad otvaraju takve nekakve stvari. Dakle, naplata na licu mjesta spominjala se. Ona postoji i sad, to nije novi mehanizam. Danas vam policajac kaže koliko plaćate i platite mu. Mi smo ovdje samo propisali drugi način i određeno ublažavanje. Dakle naravno sve primjedbe ćemo uzeti u obzir kao i do sada. Ja se zahvaljujem na svemu ali mislim da ne trebamo ovako nekakve stvari stavljati koje nemaju veze sa zakonom i ne pišu u zakonu. Evo hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo prijavljenu repliku, poštovana zastupnica Ana Lovrin. Izvolite poštovana zastupnice.
Gospodine ministre ne znam zašto se ljutite? Mi samo komentiramo tekst prijedloga zakona, sugeriramo neka rješenja, nismo bili ljutiti, o stupu srama sam govorila jer je gospođa zastupnica koja je govorila u ime Kluba HNS-a rekla da je to baš dobro da se ljude stavi na stup srama pa ćemo povećati otplatu, tako je ona rekla, ja sam komentirala tu njezinu izjavu. Ja se slažem da se mora platiti ono što državno propiše temeljem zakona da se mora i da se moraju sve mjere uvest da se to postigne, tako radi ozbiljna država. Upravo zato sam upozorila na nedorečenost odredbe. Vi ste rekli da tu sve pište, da na javnu nabavu ne možeš ako ne platiš državi šta treba, ali tu ne piše javna nabava, piše javni natječaj. Javni natječaj je natječaj za posao, natječaj za upis na studija, natječaj za stipendiju da ne nabrajam kakvih sve mogućih javnih natječaja ima i zato sam upozorila da zakon nije precizan i da ga nastojim precizirati do drugog čitanja. I u toj i u drugim odredbama. Rekli ste mi ljutito da rad realizacija rada za opće dobro košta. Slažem se, košta i dan zatvora isto državu košta. Pa sad ne znam zašto 300 kuna je za dan zatvora, a 300 kuna nije dovoljno za dan rada za opće dobro, nego samo za dva sata. Ja vam upravo to govorim, da će se dobro naplatiti onaj sa kaznom od 1500 će bit ovršen pa makar i na pokretninama ili nečem, daj Bog da porezna uprava to provede do kraja, a onaj sa 2000 kazne će odradit u nekom dvorištu 6 sati i time će biti to sve gotovo i mir. Hvala.
Da li ima odgovora na repliku? Ne. Hvala lijepa. Time smo iscrpili listu prijavljenih i listu prijavljenih za repliku i za raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona, prvo čitanje, PZE br. 226, rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Prekršajnog zakona. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala lijepa. Utvrđujem da je jednoglasno donesen predloženi zaključak sa 129 glasova za.
Hvala lijepa. Dakle evo pred vama je jedan od zakona koji se također kao i ovaj prethodni tiče zapravo većine građana i svi prije ili kasnije dođu u situaciju da mora nešto rješavat pred zemljišnoknjižnim sudovima i uopće u zemljišnoknjižnom postupku. Sadašnja situacija je takva da su objektivno veliki pomaci napravljeni. Mi smo imali situaciju u kojoj su se prosjeci, ja sad govorim o prosjecima, predmeti rješavali po nekoliko stotina dana. Mi smo sada na 34 dana prosječno. Znači ja govorim na nacionalnoj razini. Međutim naravno što je jedan od problema je što nažalost imamo sudove gdje je to preko sto ili preko dvjesto dana, imamo na sreću one u kojima se rješava isti dan. Dakle to je slika Hrvatske i to stvara jednu pravnu nesigurnost kod građana. Druga stvar koja je također loša. Možda je feudalizacija preteška riječ, ali činjenica je da imamo sustav u kojem građanin obzirom da se radi, da nema suda koji ujednačuje sudsku praksu u različitim područjima može dobiti različito rješenje istog problema. To je također neprihvatljivo. Povijesno svi znamo to je rezultat i različitih režima koji su vladali na pojedinim područjima ali mislim da je vrijeme da mi konačno uspostavimo naš nacionalni režim, da ne ovisimo o prošlosti kao što je bilo do sada. Dakle rekao sam danas smo na prosječnih 34 dana, jedan od ciljeva ovog zakona i kroz određene druge mjere o kojima ću govorit je da dođemo na nekakvih 7 dana, odnosno dosadašnjih 60 tisuća predmeta svedemo na nešto više od 10 tisuća što bi značilo nekakav tjedni priljev da se utoliko i rješava. Kažem uvijek se govori i o prosjecima. Bit će nažalost onih predmeta koji su možda kompliciraniji pa će nešto trajat duže ali ovo su prosjeci. Ono što nam je kroz ovaj zakon uvode se novi određeni instituti, uređuju se neki koji postoje, ali koji nažalost nisu bili uređeni zakonom. Bili su više uređeni običajem i određenim potzakonskim aktima i idemo prema ujednačavaju prakse i prema ujednačavanju znači pravne sigurnosti i uvodimo pretpostavke za prelazak na jedan drugačiji način postupanja, znači za potpunu digitalizaciju. Prvo, Visoki kazneni sud upravo razliku koju sam govorio, vi danas kad imate bilo kakvo rješenje Općinskog suda idete na Županijski, to na Vrhovni ne može doć zato što nisu predmeti koji dolaze na Vrhovni i vi nemate način za ujednačavanje sudske prakse. Zato predviđam uvođenje Visokog zemljišnoknjižnog suda znači sud koji bi ujednačavao sudsku praksu. Kroz to ćemo znači povećat pravnu sigurnost građana i doprinijet istom rješavanju istih stvari, znači na području cijele zemlje. Kroz cijeli zakon se prolazi prelazak i povezano je s ovim na potpuno elektronsko vođenje knjige. Mi znači sad imamo paralelu, što to znači? To znači i nacionalnu elektronsku zemljišnu knjigu što znači da u perspektivi vi na jednom mjestu možete rješavati nešto što se odnosi i na drugi sud odnosno i na neki drugo područje. Jedan od stvari pa mi čak negdje imamo i dvostruke knjige. Palagruža ja mislim da se vodi i na Korčuli i još negdje, da vodi se na dva mjesta. Dakle to je situacija koju danas imamo. Hoćemo uvesti nacionalnu zemljišnu knjigu, nema razloga da ona bude parcijalna kao što je sada. Ovo, ovdje se stvara i okvir za budućnost na kojem radimo i vidite da vi recimo već sada građanin može pratiti svoj predmet na sudu gdje je, kod koga je na rješavanju itd., ovdje se stvara pretpostavka da se prvo će se moći dobivati određene izvatke tako na jednom sudu za sve druge sudove pa se neće morati putovati ne znam iz Osijeka na Brač da bi se dobio izvadak za Brač nego će se to moći gore riješiti. Ali se stvaraju pretpostavke za ono što hoćemo, a to je i zaprimanje podnesaka na jednom mjestu koje ne mora biti nužno sud i onda rješavanje ponovno centralizirano okupljavanje tih ZK odjela. Dakle, to je ono nešto što je budućnost ali gdje se stvara pravni okvir za ovo. Uređuju se instituti ispravnog postupka obnove zemljišnih knjiga. Svi znamo da se oni čak i u praksi razlikuju, ovdje ih uređujemo i pojednostavljujemo. Instituti dostave, vidjet ćete pristupamo drugačije jer znamo da je dostava jedna od problematičnih stvari kroz cijeli postupak i da ga često zapravo bespotrebno odugovlači. Šaljemo poruku građanima da su dužni provoditi upise u zemljišnu knjigu jer ih to obvezuje. Prečesto jedan od razloga lošeg stanja, a to svi znamo, je to što smo dopuštali praksu, ne mi sada nego je to bilo kroz desetljeća, zapravo ne dopuštali nego poticala se praksa da se ugovori ne provode. I vi onda imate promet nekretnina izvan zemljišnih knjiga. Mi sada ovdje propisujemo da onaj tko to ne napravi u 60 dana će platiti peterostruku pristojbu. To je i porezno bitno, to je bitno i zbog uvođenja reda. To možemo sada govoriti o implikacijama koje će imati na ove možda i ugovore koji su fiktivni da bi se došlo do neke nekretnine itd., ne, neka se provede i to je obveza. Uspostavljamo drugačiji način i ono što smo govorili i u nekim drugim zakonima vidjet ćete ovdje isto znači suca, hoćemo napraviti ekskluzivni veći dio posla, a trebaju raditi referenti kao što je predviđeno i sada ali širimo to i sudski savjetnici. Ovo su jednostavni postupci. Sudac tu mora nadgledati. To kroz to uvodimo i remisornost, znači da sudac odmah mijenja određene stvari i ne moramo ići žalbeno gore jer je apsurd kada vi nešto trebate riješiti, a to su ne znam upis hipoteke ili tako nešto trebalo i vi sada iako ste u pravu sudac to ne može promijeniti nego mora pustiti na žalbu, na Županijski sud i čeka dok se vrati. Sada to mijenjamo, znači sada će taj postupak se završavati na jednostavniji način. To kažem kroz prigovor koji postaje temeljni pravni …. Rekao sam za dostavu, elektronički ZK … Ono što je bitno mi ovdje uvodimo konačno i mogućnost i način kako bi se to moglo provesti da se riješe oni slučajevi gdje su zemljišne knjige uništene. Znamo da su one uništene u pojedinim područjima i to su građani koji žive u potpunoj pravnoj nesigurnosti čak tako da nemaju koga ni tužiti da bi riješili svoje stanje. E ovdje se uvodi mehanizam kako oni mogu doći do rješenja toga. Znači tamo gdje postoje ovi kartoni oni se pretvaraju u zemljišnu knjigu, tamo gdje ne postoji knjižit će se RH, ali onda je RH netko tko može biti tužen zapravo ne tužen nego u mirnom postupku, građanin onda može od nekog ishoditi svoje pravo vlasništva. E sada ne može, nema se prema kome pokrenuti, nema se kome obratiti, nema druge strane, a on se ne može uknjižiti i ne može ništa s tim. I imamo izbačeno iz prometa čitave komplekse gdje se to ne može dogoditi. Ono što nam je također važno, olakšavamo privremeni i trajni premještaj djelatnika. Ne govorim o sucima. To je bitno i kroz pojedinih projekata i svi znamo da se u određenom području pojavljuje potreba da se nešto riješi koja traje kratko vrijeme. Zašto? Zato što dolazi nekakav veli projekt ili se jednostavno su se problemi povećali. Ali prema sadašnjem rješenju mi smo ljude trebali praktički trajno zapošljavati ili ih uzimati na određeno vrijeme pa ih onda držati godinama kao što je slučaj. Sada mi omogućujemo lakši premještaj privremeno riješi se stvar i ljudi rade negdje drugdje. Ja sam već govorio u ovom Saboru mi smo to iskušali na primjeru Makarske koja se rješava iz Zagreba. Ljudi jesu imenovani na sudu u Makarskoj ali sjede ovdje i rješavaju predmete. To sada ovdje olakšava. Sljedeća stvar pogotovo kod izlaganja zemljišnih knjiga, svi znamo da imamo čitav niz izmjera koje ne možemo provesti u praksi. Mi ovdje uvodimo mogućnost nečega što se do sada događalo ali sada kroz znači znamo kao će biti, a to je da se lokalne zajednice, lokalne samouprave mogu u to uključiti i financijski. Imamo zahtjeva s terena jako puno gdje bi ljudi htjeli doprinijeti da se to prije riješi. Znači ovdje sada kažemo kako se to može napraviti. Sklopit će se sporazum, točno je propisano u zakonu u kojim slučajevima, s kim i kako. Ono što je bitno u svim tim slučajevima bitno da se radi o općem interesu. Znači nije i ne želimo situacije u kojem će netko platiti da bi se riješile njegove nekretnine, ne. Rješavaju se nekretnine na područje cijele katastarske općine znači svima. Također uvodimo mogućnosti parcijalnog rješavanja. Mi smo do sada imali ne znam mislim da je primjer Senja dobar, ali dobro, vi da bi uredili Senj morate urediti i Velebit jer moramo uređivati cijelu općinu odjednom. Mi sada uvodimo mogućnost parcijalnog rješavanja, upravo zato što negdje postoji interes veći sada da se ne čeka ukupno uređenje. Sve će doći na red ali mi moramo brzo djelovati jer zbog čekanja te ukupnosti gubimo vrijeme. Ne mi, gube i građani koji ne mogu ostvarit svoja prava. Dakle to su osnove koje ovaj zakon donosi. Očekujemo znači ono što sam rekao veću ažurnost i povećanje pravne sigurnosti građana. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani ministre. Da li predstavnici radnih tijela, odbora žele uzeti učešće u raspravi sa svojim izvješćima? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru najprije. Na redu je sada klub Hrvatskih laburista i poštovani zastupnik Nikola Vuljanić. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče. Situacija u zemljišnim knjigama pa i u katastru su u Hrvatskoj se stvarno radikalno promijenila u zadnjih par godina. Sjećam se situacije kad je ta reforma počela, mislim da je bila ministrica gospođa Vesna Škare-Ožbolt koja je ustvrdila evo tri mjeseca je prošlo i sve štima, naravno ništa nije štimalo još u tom trenutku. Međutim, postupci i mogućnost ostvarivanja prava u zemljišnim knjigama su se stvarno popravili, prije svega zahvaljujući razumnijem sustavu, ali onda i kompjuterizaciji rada i digitalizaciji podataka. No treba uvijek imat na pameti da i kompjuterizacija i digitalizacija nisu rješenje samo po sebi. Računala su pametna otprilike i vrijedna otprilike onoliko kao i ljudi koji se njima služe. Dakle ako ne postoji sustav, ako ne postoje obrazovani ljudi voljni raditi onda računala slobodno možemo isključit iz zida. Desetljećima je sustav zapravo zanemarivao građane. Slučajno sam imao priliku vidjeti katastarske knjige jedne katastarske općine na Kordunu. Zadnji ulazak nutra bio je na njemačkom, negdje 917., 918. Te gazde su u to vrijeme vodili računa da se stvari upišu i u katastar i u zemljišne knjige i dotad je to štimalo više-manje. Poslije 918. pogotovo u tim ruralnim dijelovima uglavnom je bio rusvaj. Imovina, zemljište se prodavalo, kupovalo ugovorima koji se nisu nigdje upisivali i 2000. godine kad smo, što nije bilo ni bitno zapravo tamo od 1945. do '90., u suštini stvari to nije bilo bitno jer se ništa poduzetničko i slično nije događalo. Ako je država trebala intervenirat onda je intervenirala snagom komiteta i to je bilo riješeno u trenutku. '90. smo se naravno našli u rusvaju i u nesređenim imovinsko-pravnim odnosima koji su glavna zapreka bila zapravo pokretanja poštenog, na zakonu zasnovanog i pametnog posla. Zakon objedinjuje podacima gruntovnicu i katastar što je preduvjet normalnog poslovanja i preduvjet funkcioniranja sustava. Naime, ako se sustavi u katastru i u zemljišnim knjigama, u gruntovnici razlikuju onda to ne može funkcionirati ni na koji način. Vi možete imat na korištenju određeno zemljište, međutim nikakvu financijsku ni sličnu transakciju ne možete provest ako toga nema u zemljišnim knjigama. Veliki napredak bio bi ovo što je ministar spominjao, šalterski rad na jednom mjestu, dakle mogućnost da vaš zahtjev predate na bilo kojem šalteru, bilo gdje u državi i da se stvari odlučuju, bez obzira o kojem se terenu radi, da se stvari odlučuju centralizirano. Naravno, to pretpostavlja centralne zemljišne knjige u elektronskom obliku očito i komunikaciju između tih ureda. … [[Ne razumije se.]] tih knjiga one će bit u elektronskom obliku, ja znam da je zaštita velika, da postoje sustavi zaštite sjajni, znam da postoje back-up sustavi rezervni ako se nešto dogodi, ali isto tako znam da postoje elektromagnetski pulsovi koji uništavaju baze podataka, a znamo i da postoje hakeri koji upadaju u sve živo pa i Pentagon. Ti koji upadaju u Pentagon ne vjerujem da ne mogu upast u naš sustav i zato me pomalo plaši ideja da onih ogromnih knjižurina više nigdje neće biti, da će to sve biti u nekom imaginarnom virtualnom prostoru, u mrežama oko nas, a nigdje papira. Pomalo me plaši to. Rado bih bio razuvjeren, rado bih prihvatio činjenicu da je to apsolutno sigurno, ali bojim se no. Osniva se Visoki zemljišno-knjižni sud radi ujednačavanja prakse što je dobra. Praksa stvarno se razlikuje radikalno, pogotovo kao što je ministar rekao u dijelovima Hrvatske koji imaju različitu tradiciju. Praksa u Zadru i praksa u Karlovcu, dakle sa jednom talijanskom tradicijom i s jednom austrougarskom tradicijom definitivno je različita. Mi moramo imat svoju praksu i zato je taj organ dobar, da utvrdi nekakve zajedničke osnove prakse u zemljišnim knjigama. Naravno da će to koštati novi sud, koštat će već za organizaciju, za eventualno nove ljude, prostor, za ne znam što sve. I dobro, treba koštati. Dobar posao košta. Ono što bih mogao primijetiti u ime Laburista u sustavu nema novaca, novci se štede na sve načine. O.k. Ovdje se racionalno troše i kad god se pokaže potreba da se na nešto racionalno potroši novci se potroše osim za radne sudove koje smo s ove govornice ja znam da sam osobno jedno pet, šest puta apelirao na osnivanje radnih sudova i moji kolege iz Hrvatskih laburista isto tako o tom se ne razmišlja, za to novaca nema. Za radnike ima fleksibilizacija tržišta rada. To je lijepa sintagma iza koje znamo što se skriva, a pravda je očito za druge. Jednostavni poslovi povjeravaju se zemljišno-knjižnim referentima i sudskim savjetnicima što je isto dobro. Većina tih poslova koji se odigravaju na gruntovnici nisu tako jako komplicirani da bi iskusni suci to morali raditi. Sudac mora nadgledati, sudac mora odlučivati ali ne obavljati taj posao jer ima tko to može obavljati bez vrlo skupog suca. U članku 18. stavak 6. govori se o odluci povodom prigovora i žalbe i zakon, prijedlog zakona govori o tome da se ta odluka primjenjuje neposredno. Dakle, bez daljnje rasprave, bez daljnjeg postupka. Ne znam da li to znači da osoba, zainteresirana osoba neće ni dobiti obavijest o tome da su žalba ili prigovor usvojeni. Ne razumijem kako će to funkcionirati da se stvar primjenjuje neposredno, pa molio bih ministra da ili odgovori ili da smisli možda drugačiju formulaciju u zakonu koja bi bila jasnija i laicima. Državna baza podataka, ta centralna državna knjiga je preduvjet za uspješne investicije. Nije istina da investicije u Hrvatsku ne dolaze izvana jer su, jer je hrvatska radna snaga preskupa, jer radnici imaju ogromna prava. Da imaju takva prava ne bi ih dnevno osamsto ostajalo bez posla. To jednostavno nije istina. Istina je da investicije uglavnom ne dolaze zbog nesređene pravne pa i ove situacije u Hrvatskoj. Ovo bi mogao biti korak ako se ostvari do kraja sređivanju barem jednog segmenta koji je naravno poduzetnicima izuzetno važan da dođu na čistu situaciju koju mogu vidjeti na jednom mjestu. Ne moraju putovati u nekakva mjesta bogu iza nogu da bi dobili nekakav podatak, nego ga mogu dobiti na jednom mjestu u Hrvatskoj pretpostavljam nekom centralnom registru u Zagrebu. Tako će se na kraju kad se sve to lijepo sredi i kad sve to profunkcionira sve znati. Znat će se tko su vlasnici u zemljišnim knjigama, znat će se vidjeli smo iz prethodne rasprave tko je kažnjavan. Znat će se objavili smo popis branitelja tko je bio branitelj. Znat će se valjda koji je aboliran. Valjda sastavlja se i taj popis, čujem. Sve će se znat. Jedina stvar koju nećemo znati jeste što ova država ima? Popis državne imovine nikako da se napravi. To traje već bog te pitaj koliko godina. Vjerojatno će trajati još toliko ili malo dulje. A još manje se zna što država ima namjeru napraviti tim što ima. Strategija gospodarenja državnom imovinom ni ne pokušava se napravit. Vlada je to definitivno odbila. Činimo dijelove funkcioniranje države izuzetno transparentnim što je dobro i što je u duhu nekakve pametne svjetske tradicije, a ono što nam je najvažnije, što bi trebalo biti najvažnije što imamo i što ćemo s tim napraviti. Toga nema. To nitko ne zna, to nitko ne radi i to zapravo pa mogao bi čovjek reći gotovo nikoga ne zanima. No, da se vratim na ovaj Zakon. Ovaj Zakon je napravljen sa dobrim namjerama. Čini mi se koliko mogu prosuditi i sa dobrim rješenjima i koliko se to u srazmjerno brzom roku ostvari imat ćemo puno bolju situaciju u zemljišnim knjigama u Hrvatskoj i Hrvatski laburisti će u prvom čitanju podržati ovaj Zakon. Hvala.
Hvala. Zahvaljujem. Na ovo izlaganje replikom ustaje poštovana kolegica Ana Lovrin. Niste se prijavili? Oprostite, onda krivo su mi rekli. Draženko Pandek.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi kolega. Osvrnuo bih se na, dakle vašu opservaciju o uvođenju informatizacije u sustav zemljišnih knjiga. Izrazili ste svoju skepsu, zabrinutost i strah. Ja donekle mogu razumjeti vaš strah od toga, ali mislim da on nije opravdan. Postoje brojni i složeniji sustavi koji u potpunosti već koriste potpuno informatizirani sustav poslovanja jer neke banke koje raspolažu dakle s milijardama, milijardama kapitala više sigurno da ne koriste papirnati trag svake transakcije. Pa tako vjerujem da su tehnički standardi dostignuti da se i ove mogućnosti uništenja takvih podataka budu gotovo u potpunosti otklonjeni. Ustao sam s ovim zato što sam radio u Gradskoj upravi gdje sam svjedočio da je taj strah koji sam donekle doživio iracionalnim sprječavao bolje, efikasnije poslovanje uprave a donekle je čak omogućavao da se i dalje uvode određene stvari u … [[Govornik se ne razumije.]] obliku što omogućava zloupotrebe. Recimo sada u zemljišnim knjigama se moglo dogoditi da netko uništi određeni dokument namjerno, možda i slučajno, i da napravi štetu. Ovdje ćemo sad na ovaj način biti osigurani od takvih zloupotreba da neki dokumenti recimo nestanu papirnati, a volio bih da se takav način poslovanja primjeni i na upravne postupke i da se recimo izbjegne mogućnost da nestaju nekakvi upravni predmeti sa osjetljivim podacima. Dakle, da budu uništeni jer su vođeni u papirnatom obliku. Zahvaljujem.
Na repliku odgovara poštovani kolega Nikola Vuljanić. Izvolite.
Hvala. Dragi kolega ja sam dosta stariji od vas i vjerojatno konzervativniji što se toga tiče. Činjenica je da me plaši to kad nema papira. U ovoj elektroničkoj revoluciji jel' od tamo negdje sredine '80-ih godina više-manje se snalazim i vidio sam kako sustavi napreduju pa kad su napredovali onda se tek vidjelo koliko je onaj sustav prethodni bio zapravo rupičast i opasan. Ja nisam rekao, nisam ni mislio da će sustav netko srušiti, da će netko to pokrasti ali mi se čini racionalnim da u back up sustavu imamo barem za nekakve temeljne dokumente i papire. Čini mi se to racionalnim, čini mi se sigurnijim nego da imamo elektronski sustav i back up elektronski sustav. Mislim da bi nam se mogle dogoditi nepodopštine. Eto.
Nastavljamo raspravom po klubovima. Stajališta kluba SDSS-a iznijet će poštovani kolega Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima. Za nas u klubu SDSS-a ovo je vrlo važna tema, ona je uistinu strukovna po svojoj tematici i po samom karakteru rasprave bi ona prije svega trebala biti strukovna tema. Cijenimo napor predlagatelja da uredi ovu problematiku, imamo nekakav svoj malo jači pojačan interes jer postoji ovdje, to ću kasnije u raspravi ukazati na niz primjera iz života, naša je određena kategorija dakle građana Hrvatske i zbog svog izbjegličkog statusa se nalazi u nepovoljnom položaju jer je masa dokumenata koji su temelj vlasništva i danas je nedostupna. Dakle, nestala, uništena itd. No dobro mi smo, nekad su nas na fakultetu učili da u vlasništvu imamo temelj stjecanja i modus stjecanja. Dakle, modus stjecanja znači način stjecanja vlasništva je upis u gruntovnicu zemljišne knjige. Upravo zbog toga osnovnoga postulata i zbog principa načela javnosti i povjerenja u istinitost upisa u zemljišne knjige ovo mislimo da je vrlo bitna čak prevažna tema za vlasničke odnose. Jer po našem mišljenju moderna društva, a mislim da je to opće mišljenje svih traži određeno povjerenje i sigurnost u javne knjige pa i u zemljišne knjige, traže se određeni uređeni vlasnički odnosi i jasan i čist jedan vlasnički ambijent kada govorimo sve više o nekakvim investicijskim aranžmanima itd. onda ćemo vidjeti da zbog ovog krnjeg vlasničkog ambijenta u pojedinim prostorima upravo ova investicijska klima, odnosno investicijska intencija ne može da saživi. Reforma zemljišnih knjiga u RH provodila se u više projekata i niz godina. Rad na projektu uspostave zajedničkog informacijskog sustava traje još od 2007. godine uz podršku zajma Svjetske banke. Ovom projektu prethodio je projekat ažuriranja i sređivanja zemljišnih knjiga i katastra, a projekat se provodio 10 godina sa zajmom Međunarodne banke za obnovu i razvoj gdje je i dosad potrošeno za ovu stvar 617 milijuna kuna, a uređeno je ono što su činjenice 336 katastarskih općina, odnosno samo 5,5% površine RH je uređeno tim projektom. Inače na području RH ukupno ima negdje oko 3 350 katastarskih općina, a za 219 ne postoje zemljišne knjige dok se za 64 katastarske općine obnova ili osnivanje su trenutno u postupku. Mi mislimo da s ovim zakonskim projektom će se određena stvar urediti. Dakle, očekivanja su da se stvarno uspostavi jedinstven sustav registriranja registra nekretnina kojim se objedinjavaju podaci iz zemljišnih knjiga i katastra, uvodi se ono što smo dosad pričali elektroničko vođenje zemljišnih knjiga, uvodi se i Visoki zemljišno-knjižni sud RH koji bi odlučivao u žalbama u zemljišno-knjižnim predmetima kao prvostupanjsko tijelo što mislimo da je vrlo dobro. Daje se i ovlast za samostalno rješavanje zemljišno-knjižnih predmeta ovlaštenim zemljišno-knjižnim referentima i sudskim savjetnicima i time mislimo da će se ubrzati rješavanje predmeta. Dakle, ažurirat će se neke stvari. Uređuje se i osnivanje obnova i dopuna zemljišnih knjiga što je za nas vrlo bitno i naravno na kraju uvodi se i zemljišno-knjižni povjerenik kao jedan za nas vrlo dobar model. Dakle, to su razlozi zbog kojih mi mislimo da je ovaj posao na dobrom putu i zbog kojeg ćemo mi uglavnom zakonski prijedlog i podržati. Da bi pokušao pomoći u rješavanju svega toga ja moram se osvrnuti na nekoliko stvari koje ukazuju na onu drugu stranu cijele ove situacije na nešto što je čak i … [[Govornik se ne razumije.]] do sada bilo. Dakle u kontekstu članka 36. osnivanje i obnova zemljišnih knjiga. Ja moram reći da nepostojanje zemljišnih knjiga na području gorskog Kotara, na području Općinskog suda u Ogulinu za 17 katova srpskih općina, Dubrave, Drežnica, Plaški, Saborsko, Ogulin, Jasenak zemljišne knjige su stavljene van znate još 95. Godine i od tad je zaustavljen time što ne postoje zemljišne knjige aktivne. Zaustavljen je gospodarski razvoj, interes za ulaganje u ovo područje do nove katastarske izmjere i obnova zemljišnih knjiga pravni promet se obavlja putem kartona zemljišta i mi imamo niz primjera, dakle praktičnih primjera gdje su ljudi sa tog prostora dolazili i žalili se. Jednostavno ne mogu ući u nikakav financijski pojedinačni angažman sa bankama, sa institucijama jer ne mogu dokazati svoje vlasništvo na svojoj imovini. Provedena digitalizacija nije riješila glavni problem, neusklađenost zemljišnih knjiga sa stvarnim stanjem jer su digitalni oblik, u digitalni oblik su preneseni podaci koji ne oslikavaju situaciju na terenu. Postupak usklađivanja katastara i zemljišnih knjiga doveo je do novog apsurda tako da imamo situaciju na terenu da mnogi zemljoradnici, ja ovdje govorim o činjenicama koje su nam dostupne pa ispada da su to pripadnici srpske nacionalne manjine a u većini jesu na područjima sjeverne Dalmacije, Korduna, Banije, Like i zaleđa Zadra ostali su bez najvećeg dijela poljoprivrednih zemljišta i šuma na koje se u zemljišne knjige upisala RH. Napominjemo da se radi o zemljištu koje su generacijama nasljeđivalo i njime su ljudi raspolagali po nekim činjenicama više od dvjesto godina. Istina je da su vlasnici u obvezi da reguliraju svoja vlasnička prava na nekretninama no nikako mi ne trebamo izgubiti iz vida činjenicu da se radi, da je stanovništvo uglavnom s tog područja o kojem se govorilo izbjeglo, te da do njih ne dolaze informacije o projektu Ministarstva pravosuđa niti do njih ne dopire poziv da se srede svoja vlasnička prava. Oni koji su povratnici imaju jednu drugu dimenziju a to je ta socijalna kategorija. Dakle ti troškovi koji im se sad ponovo nameću su za njih vrlo veliki troškovi. Mještani nekoliko sela u sastavu grada Nina općina Vrsi, odnosno posjednici zemlje iz katastarskih općina Poljica, Briga i Žerava bez njihovog znanja i upozorenja uknjiženo je pravo vlasništva u korist RH. Identični primjeri zabilježeni su u katastarskoj općini Glina, Gornje Jame i Donje Selište. Mi ovdje govorimo to zbog toga da upozorimo na primjenu članka 43. koji samo u prvom stavku govori ukoliko nije moguće utvrditi vlasnika upisat će se RH kao vlasnik ili suvlasnik katastarskih čestica. Mi kažemo da smo na tu temu razgovarali sa relevantnim ljudima u DORH-u, skrenuli pažnju na ovu stvar i DORH je ostao u obavezi kao institucija ne govorimo o imenima da kod upisa promjena zemljišnoknjižnog stanja kada je u pitanju uknjižba RH sebi daju za obavezu prethodne provjere katastra radi utvrđenja posjedovnog stanja, dakle to ti oni trebali da urade. To je nekakvo njihovo obećanje vezano za ovaj članak 43. A iz nekakve konstruktivne namjere upozoravam na ove stvari. Još ću jednu stvar reći, dakle na pojedinom području zemljišne knjige nisu sređene od Drugog svjetskog rata pa ističemo primjer povratničkog sela Otišić općina Vrlika koji su zbog istog imali otežanu ili usporenu obnovu kuća. To je jedan poseban problem. Obnova je obavljena bez potrebnih dokumenata. Sada je upitno kako će se legalizirati te obnovljene kuće odnosno uknjižiti njihova vlasnička prava kada znamo da se radi o jednoj siromašnoj kategoriji stanovništva, dakle ne samo da nemaju dokumente nego sad su dobili obnovu svojih porušenih domova, ponovno ih moraju legalizirati i svi troškovi uknjižbe i upisa padaju na njih. Dakle to je nešto što smatramo da se može i drugačije i kvalitetnije urediti, da društvo to treba drugačije urediti. Ponavljam ove primjere sam naveo iz razloga što želimo pridonijeti kvalitetnijem rješavanju ovog problema i mislimo da s ovim rješenjem zakonskog prijedloga kao što ga je predlagatelj predložio u ovom čitanju možemo biti zadovoljni. Hvala.
Hvala lijepa. Stavove Kluba SDP-a iznijet će poštovani kolega Draženko Pandek. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre sa suradnicima, uvažene kolegice i kolege zastupnici. Dakle zemljišne knjige osnivane su na području Hrvatske još temeljem Austro-Ugarskog OGZ-a, općeg građanskog zakonika, odredba gruntovnog reda još tamo od 1855. te Zakona o zemljišnim knjigama, i drugim zemljišnim propisima iz 1931. Za ono su vrijeme sustav zemljišnih knjiga je bio iznimno ustrojen i vođen. Tko je dakle ikada vidio te knjige. U gruntovnicu se … [[Govornik se ne razumije.]] na tom području efikasnost državnog i sudskog aparata polovice 19. Stoljeća. Najveći pak uzrok današnjih problema je činjenica da se nakon Drugog svjetskog rata stvarna prava na nekretninama nisu uknjižavala u zemljišne knjige. Tada uknjižba promjena tadašnjem društveno vlasništvo nije bitno mijenjala dakle stvarno stanje i često se sve promjene u svezi nekretnina nisu bile niti evidentirane. Jasno da je s vremenom nastao nesklada stvarnog stanja sa zemljišnim knjigama te postao sve veći i veći i došlo je do toga da se izgrade čitava naselja i ceste koja su nastajala na tim katastarskim česticama,često nisu imala veze dakle ni po površini ni po obliku sa onime što se na njima nalazilo. Dosadašnji napori na reformi tog zemljišno-knjižnog prava su urodili određenim plodovima, a ove predložene izmjene i dopune Zakona o zemljišnim knjigama koje klub SDP-a podržava predstavljaju rekao bih nastavak te reforme usmjerene k efikasnijem sređivanju podataka upisanih u zemljišne knjige. Važnost uređenja zemljišnih knjiga je izuzetno važna iz više razloga. U prvom redu gotovo da nema investicije bilo javnog bilo privatnog sektora koja može biti ostvarena a da se prvo ne riješe imovinskopravni odnosi vezani uz nekretnine na kojima se investicija planira. Uređenje stanja u zemljišnim knjigama je uvjet bez kojeg ne može, ako želim povećati konkurentnost u privlačenju investicija ili ako želimo uopće ubrzati realizaciju određenih projekata. Naravno da je pitanje sređenosti zemljišnih knjiga od izuzetne važnosti i za građane. Izuzetno je štititi svoje vlasništvo nad nekretninom ukoliko se radi o vanknjižnom vlasništvu ili ostvarivati određene sadržaje tog prava. Nesređene zemljišne knjige otežavaju ostvarenje prava građenja, ugrožavaju konkurentnost Hrvatske, uzrokuju pravnu nesigurnost, onemogućuje efikasan promet nekretninama i povećavaju mogućnosti zlouporaba. Bez obzira na dosadašnje pokušaje reforme zemljišnoknjižnog prava i uloženih napora i sredstava u sređivanje zemljišnih knjiga, situacija u tom segmentu još nije zadovoljavajuća. Stoga se daljnja reforma ukazuje kao nužna i potrebna. Najznačajnije izmjene odnose se na nekoliko područja, prvenstveno odnosi se na uvođenje institucije visokog zemljišnoknjižnog suda, te zatim nacionalizaciju i povećanju fleksibilnost rada sudova te organizacije rada službenih osoba koje rješavaju te predmete o čemu je ministar već govorio. U dosadašnjem radu zemljišnoknjižnih odjela sudova mogla se primijetiti visoka razina neujednačenosti sudske prakse. To je dovodilo do pravne nesigurnosti i smanjene efikasnosti rješavanja predmeta. Tako je npr. različito tumačenje građevinskih propisa koji isprave treba dostaviti zemljišnoknjižnom sudu kako bi se uknjižilo pravo vlasništva na izrađenoj nekretnini npr. kuće ili stanu dovodilo do neujednačene prakse u pojedinim zemljišnoknjižnim sudovima. Neujednačeno tumačenje propisa od strane različitih zemljišnoknjižnih odjela sudova dovodilo je do pravne nesigurnosti, do otežanog prometa nekretnina i ostavljalo negativne posljedice i na samo gospodarstvo. Stoga svakako treba pozdraviti uvođenje te jedne žalbene instance visokog zemljišnoknjižnog suda upravo da bi se praksa ujednačila od strane jedne visokospecijalizirane sudske instance. Druga najznačajnija izmjena odnosi se na potpuni prelazak na sistem vođenja zemljišnih knjiga u elektroničkom obliku. I u prošlim verzijama bila je očita namjera da se ide u čim veću digitalizaciju i informatizaciju sustava zemljišnih knjiga, a ovaj put što pohvaljujem otišlo se i korak dalje. Ovim predloženim izmjenama napokon se omogućuje da se upisi u zemljišnu knjigu izvrše i temeljem elektroničke isprave te da se prijedlog za upis može podnijeti elektroničkim putem. Sve to predviđamo znatno će ubrzati i olakšati postupak. To konkretno znači da se u svakom trenutku gotovo na svakom mjestu može sklopiti ugovori i uknjižiti vlasništvo, a da se ne moraju obijati pragovi zemljišnoknjižnih ureda, gubiti cijele dane na putovanja i čekanja u redovima, uštede i vremena i novaca ovakvim rješenjima su velike. Smjer kojim se krenulo ovdje u zemljišnoknjižnom postupku u pogledu informatizacije trebao bi biti putokaz i na ostalim područjima. Nadalje učinjen je i niz izmjena čiji je cilj racionalizacija i povećanje efikasnosti rada zemljišnoknjižnih odjela. Tako se širi krug osoba koje su ovlaštene donositi rješenje u zemljišnoknjižnom postupku, pa to sada mogu raditi sudski savjetnici što je naravno logično jer se radi o osobama koje imaju završen Pravni fakultet i položen pravosudni ispit. Odredbe o dostavi se čine efikasnijima i također se omogućuje kako se navodi korištenje digitalnog medija i u dostavama. No čini mi se da u najvećoj mjeri racionalizacija napravljena u pogledu … ovlaštenja suda što je logično na što je upućivala dosadašnja praksa u kojoj je dolazilo do odugovlačenja postupka i većeg opterećenja sudova nego što će to biti po modelu koji se sada predlaže. Do sada su se stranke znale suočiti sa pravim zidom koje nisu znale preskočiti jer jednostavno nisu znale što im je činiti. Ovaj model je daleko bolji i pored toga što će doprinijeti manjem opterećenju drugostupanjskih sudova više će ih štititi same stranke. Rekao bih da se ovdje i štiti u određenoj mjeri i načelo zaštite … [[Govornik se ne razumije zbog brzog čitanja.]] stranaka jer će sada stranke trebale bi dobiti ono u obrazloženju jasne upute u čemu je bio neuredan njihov podnesak i što bi dalje trebalo učiniti da se njihov predmet riješi na njihovo zadovoljstvo. Čak su se i neke stranke koje su raspolagale određenim pravnim znanjem u dosadašnjem sustavu bile spriječene u ostvarivanju svojih prava zbog tog nepoznavanja što ustvari ne valja i što bi trebale poduzeti da upišu određeno svoje pravo. Daljnja racionalizacija doprinosa i efikasnosti je da će svaki zemljišnoknjižni sud moći izdati ZK izvadak neovisno o tome gdje se na području RH nalazi nekretnina pa čak će i javni bilježnici i … pravne osobe koje imaju za to javne ovlasti to moći činiti. To će nemjerljivo ojačati postupak i značiti uštede i vremena i novaca i za državu i za stranke. Vjerujem da će tehničke mogućnosti omogućuju čak da se učini još određeni korak dalje. No o tome ću govoriti u pojedinačnoj raspravi kao svoj osobni prijedlog i zbog ograničenja vremena. Daljnje logične izmjene učinjene su u članku 179.u kojem se omogućuje postupno osnivanje zemljišne knjige što je motivirano uočenim poteškoćama u praksi kod osnivanja, obnove i dopune zemljišnih knjiga koje sadrže veći broj katastarskih čestica. Ovim prijedlogom izmjena i dopuna prihvaćeno je i u zakon inkorporirana i dobra praksa koja je uočena u određenim sudovima kao što je primjerice odredba da se zemljišnoknjižni sud može imenovati jednog ili više povjerenika suda kojem su dobro poznate mjesne prilike. To je dobar primjer dobre fleksibilnosti i unošenja životnosti rekao bih u zakonski tekst koji svakako treba pozdraviti. Značajno veća fleksibilnost postignuta je izmjenama i dopunama koje se odnose na obnovu i dopunu zemljišne knjige. Kao izuzetno bitnim ocijenio bih unošenje promjena u regulativu koje se tiče pojedinačnog … postupka. Taj postupak je dosad rekao bih bio podnormiran i različito postupanje sudova u tom postupku jedan od najočitijih primjera različite sudske prakse koja je dovodila do, pa rekao bih čak i potpuno različite primjene prava od strane različitih sudova. To je dovodilo naravno do velike razine pravne nesigurnosti. Neki sudovi su provodili efikasne ispravne postupke i značajno doprinosili na taj način sređivanju stanja u zemljišnim knjigama, olakšavali su promet nekretninama i ostvarenje vlasničkih prava. Ispravni postupak je izuzetno moćan alat kojim se nažalost mnogi sudovi u Republici Hrvatskoj gotovo nisu uopće koristili što nije po meni bila dobra praksa. Ja sam primjerice svojedobno bio vježbenik na Općinskom sudu u Sesvetama gdje je taj institut korišten i gdje su se njime postigli značajni rezultati i svakako se nadam da će ove izmjene pridonijeti većem korištenju tog alata. I u pogledu tih odredbi mogle bi se doduše naći neke primjedbe koje ću također iznijeti u pojedinačnoj raspravi. Zaključno smatram da ovaj prijedlog izmjena i dopuna zakona predstavlja značajan korak ka sređivanju zemljišno-knjižnog stanja kao ubrzanju ka racionalnosti i efikasnosti zemljišno-knjižnog postupka. Smatramo da će se ovim zakonom značajno doprinijeti lakšem ostvarenju prava građana, pojačati konkurentnost Hrvatske, ukloniti pravna nesigurnost i omogućiti daleko efikasniji i brži promet nekretninama. To je osnovni uvjet za gotovo svaku gospodarsku djelatnost i olakšavanje investicija, kako društvenih tako i privatnih. Pozdravljamo činjenicu da ovaj zakon ide u dva čitanja tako da svi prijedlozi mogu biti razmotreni kako bi dobili najbolja moguća rješenja o ovoj izuzetno važnoj materiji. Zbog svega toga ponavljam, klub SDP-a podržava ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa. Na ovo izlaganje imamo prijavljene dvije replike. Prvo uvažena kolegica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Pandek, evo slažem se s vama da je zaista u pogledu zemljišno-knjižnog prava i postupaka učinjen velik pomak u Hrvatskoj naravno i da treba i dalje ustrajat pa i na izmjenama zakona da bi se na tome učinkovito i dalje radilo. Ali spomenuli ste jednako tako, a to svi znamo da jednostavno od '45. godine pa do '90. uglavnom građani nisu provodili, registrirali promjene vlasništva u zemljišnim knjigama, naravno ne zato što je to bila njihova volja nego što su bili takvi propisi. Dakle vi znate da su bile nacionalizacije, da su zemljišta građevinska unutar gradova nacionalizirana odlukom, dakle zakonom, da je bio zabranjen promet takvih zemljišta pa i prava korištenja koje su dotadašnji vlasnici imali na tim zemljištima, ali da se promet faktično ipak događao pa je onda bila jedna uobičajena sintagma koju su svi koristili i priznavali, a ona se zvala izvan knjižno vlasništvo nekretnine. To je otprilike kameno željezo. Dakle svi znamo da je za stjecanje prava vlasništva na nekretnini potreban modus i titulus, dakle pravni i javnopravni ili privatnopravni akt i upis u zemljišno-knjižni registar. Međutim, svi daljnji postupci su priznavali onda katastar kao nekakav dokaz i za građevnu dozvolu i za sve dokumente građenja itd. čime se ovo stavljalo sa strane, a drugi je razlog dakle bio porez na promet nekretnina koji se u pojedinim razdobljima penjao i do 45%, a morali ste donest potvrdu o uplati poreza da biste upisali u gruntovnicu i ljudi jednostavno te svoje ugovore nisu provodili.
Isteklo je vrijeme.
Na takvo stanje smo došli '90., a hoću reći da i mnoge druge zemlje, bogatije, su desecima godina provodile ove postupke i uređenje. Hvala.
Na repliku odgovara poštovani kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Naravno i to su određeni razlozi nesređenog stanja, ali oni su još i puno dublji, možda čak bi išao na to da možda se nalaze razlozi i u našem određenom mentalitetu. Nažalost i danas se susrećemo sa situacijama da se pogotovo u nekim ruralnim sredinama provodi prijenos nekretnina koje nije naravno pravno valjan jednostavnim dogovorom ovo će biti moje, ovo tvoje. Taj jedan odraz tog mentaliteta imamo nažalost i u tome da su se brojne kuće radile bez dozvole, bez obzira da li je sređeno zemljišno-knjižno stanje i od '90. na ovamo, čak smo možda '90.-tih zbog … imali bum takve protupravne izgradnje kuća i raspolaganja nekretninama koja nisu bila u skladu sa zakonom i to je bilo i nakon '90., znači imamo uzroke sadašnjeg nesređenog stanja u zemljišnim knjigama. To je takva situacija koja je. Mislim evo da će i ovi prijedlozi obnove, dopune zemljišnih knjiga pridonijeti boljem sređivanju zemljišno-knjižnog stanja koje neće biti vjerojatno još riješeno neko vrijeme, ali očito da je ovo dobar put prema tom sređivanju. Hvala.
Replikom ustaje i poštovani kolega Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Pandek, slažem se sa vašim izlaganjem u dijelu kojim potvrđujete kako je evidencija katastra i zemljišne knjige jedna od najvažnijih državnih evidencija, kako je dobro i podržavate da se daljnjom digitalizacijom i informatizacijom omogući što je moguće bolja uspostava i ažuriraju podaci katastra i zemljišne knjige i da oni kroz digitalizaciju i informatizaciju budu dostupni građanima. No mi ćemo ovim zakonom i svim postupcima to doista i napraviti, ali ćemo tek omogućiti građanima da na brži, jednostavniji ili da kažem lakši način dođu do lošeg podatka, a taj loši podatak jest nesređena zemljišna knjiga i nesređena katastar zemljišta odnosno katastar nekretnina kad bude uspostavljen. Da bismo to mogli napraviti da građani kroz ovaj zakon na jednostavniji i lakši način dođu do dobrog podatka nužno je sustavno prići državnoj izmjeri i izradi katastra nekretnina i nove zemljišne knjige. Zato mene čudi da Vlada ide sa ovim zakonom i to treba pozdraviti, ali u isto vrijeme Državnoj i geodetskoj upravi koja bi trebala provoditi radove na izradi nove državne izmjere smanjuje u 2013. godini sredstva u državnom proračunu za 8%. Primjerice samo za izradu i obnovu katastra u dolini Neretve smanjuje se za 32%. Na hrvatskim otocima za izradu nove državne izmjere, izradu katastra nekretnina smanjuju se podaci za 50%. Smanjena su sredstva za Nacionalni program uspostave sustava identifikacije zemljišnih čestica za 53%. Održavanje katastra zemljišta i uspostava Katastra nekretnina za 28%, a vođenje i održavanje zajedničkog informacijskog sustava zemljišne knjige i katastra za 21%. Dakle, što želim reći. Mi ćemo sa normativnim uređenjem doprinijeti da se ovo odradi, ali ćemo s druge strane smanjivanjem sredstava onemogućiti sustavnu izmjeru koja je jedino rješenje za pružanje najbolje usluge građanima kada je u pitanju njihovo vlasništvo, njihove nekretnine.
Na repliku odgovara uvaženi kolega Draženko Pandek.
Zahvaljujem. Dakle, postoji jedna stara poslovica koja kaže da se čovjek pokriva koliko mu je plahta duga. Tako i u ovim stvarima očito moramo ići na najracionalnija moguća rješenja. Moramo gledati prema naprijed bez obzira što nemamo na svim područjima mogućnosti da odmah napravimo jedan kvantni korak naprijed. Primjerice, evo poznata mi je situacija u Sesvetama. Tamo su izvršene obnove nekoliko zemljišno-knjižnih općina. Išlo se u biti s prioritetima koje su dakle procjene, di je važnije da se obnova napravi. Učinjeno je to vrlo dobro i efikasno. Nema razloga da sa svim tim stajemo zato što negdje još nismo do kraja izvršili katastarsku izmjeru, a vjerujem bez obzira što su sredstva smanjena nisu ukinuta do kraja ali očito ćemo morati postepeno, postepeno ubrzavati i poboljšavati situaciju i na tom području. Ali vjerujem da sa ovim zakonom ne bi smjeli stajati zbog situacije da određena financijska sredstva ne dozvoljavaju ubrzani rad recimo na izmjeri katastra nekretnina u Dubrovačko-neretvanskoj županiji. Hvala.
Vrijeme rezervirano za klub HDSSB-a podijelit će kolege Igor Češek i Zoran Vinković.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani ministre, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega mi je drago što ovaj prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama ide u dva čitanja jer smatram da će struka moći donest određene zaključke i da će ministar uvažiti riječ struke, iako bih bio sretniji da se ovaj zakon, da on bude potpuno novi zakon jer su u ovom prijedlogu vidljive opširne izmjene. Svaki prijedlog zakona za koji smatramo da može potaknuti povoljnije investicijsko okruženje, te pomoći građanima da se što lakše snađu i što prije izvuku iz zapetljane mreže birokracije mi ćemo u HDSSB-u i podržati jer smo mišljenja da smo upravo zbog toga ovdje u ovom Visokom domu kako bismo učinili sve što je u našoj moći da investitori ne okreću leđa investicijama u Hrvatsku, a znamo da nas zaobilaze u velikom luku. Pa tako i sam ministar gospodarstva priznaje da nitko normalan ne želi ulagati u RH. Isto tako jedan od glavnih ciljeva bi nam trebao biti i donošenje zakona koji će građanima omogućiti što lakše rješavanje svojih poslova vezanih uz državnu birokraciju jer je svima nama jasno kakva je noćna mora upasti u mrežu pravnih zavrzlama i hodanja od ureda do ureda, od suda do suda zbog naizgled jednog jednostavnog dokumenta. Sređivanje zemljišnih knjiga, usklađivanje katastarskog stanja sa zemljišno-knjižnim stanjem i učinkovitiji rad gruntovnice mora biti prioritet u reformi pravosuđa i pretpostavka učinkovitijeg funkcioniranja gospodarstva kao i državne uprave. Pravni učinci upisa prava u zemljišnu knjigu od izuzetne su važnosti za građane i pravne osobe uključujući i državu jer im omogućuje zaštitu, ostvarenje, promjenu i prestanak stvarnih prava te publiciranje i zaštitu povjerenja u pravnom prometu. Institut zemljišnih knjiga u Republici Hrvatskoj je star još od vremena Austro-ugarske i tek je unazad nekoliko godina doživio pozitivan pomak kako kaže i sam predlagatelj od vremena u kojem su građani čekali danima samo na predaju podneska ili uvid u zemljišne knjige, a na rješenje uknjižbi čekalo se i više godina. Danas su svi zemljišno-knjižni podaci preneseni u digitalno formu i svakome dostupni putem interneta. Dakle, određeni pomaci su vidljivi i to je za svaku pohvalu. U svom obrazloženju a osobno se slažem i time ministar upućuje na nužnost novog pristupa pravnom okviru zemljišno-knjižnog sustava utemeljenog na novim informatičkim tehnologijama sa ciljem stvaranja moderne i transparentne baze zemljišno-knjižnog registra. Elektronička prijava, elektronička rješenja, spis i digitalna arhiva ostvaruju nove mogućnosti racionalizacije mreže zemljišno-knjižnih sudova kako u prvom stupnju tako i u žalbenim postupcima. Također predlažu se izmjene dijela Zakona o zemljišno-knjižnim kojima se uvodi zajednički informacijski sustav i baza zemljišnih podataka. Baza zemljišnih podataka Republike Hrvatske predstavlja organizacijski i tehnološki objedinjen skup podataka na državnoj razini koji se sastoji iz zemljišne knjige vođene elektroničkom obradom podataka i katastra nekretnina vođenog elektroničkom obradom podataka digitalni katastarski plan s pripadajućim katastarskim podacima. I sve ovo ovdje podržavamo što je ministar u obrazloženju napisao, međutim, ocjena potrebitih sredstava za provođenje zakona. Niste napomenuli da za provedbu zakona nije potrebno osigurati dodatna sredstva u Državnom proračunu RH. Nadalje, kaže da predloženi institut digitalne arhive i skeniranje zemljišnih knjiga kao elektroničkog poslovanja zemljišno-knjižnih sudova financiraju se kroz definirane projekte zajma Svjetske banke za obnovu i razvoj i donacija Europske komisije. Dakle, ipak se radi o nekakvom zajmu. Ako taj zajam bude doveo ijednog poduzetnika u RH onda će taj zajam biti zasigurno opravdan i mi ćemo ga svakako podržati. Problematika je opsežna vezana uz zemljišne knjige, vezana uz gruntovnicu, vezana uz katastar. Jedan od problema je i kupnja zemljišta na temelju posjedovnog lista. Takav je ugovor moguće provesti kroz zemljišnu knjigu samo ukoliko se podaci iz ugovora u potpunosti slažu sa podacima koji se o nekretnini i vlasniku vode u zemljišnoj knjizi. No, vrlo je čest slučaj da se npr. nekretnina kupuje prema stanju katastra zemljišta ili prema nekim ranije sastavljenim javnim ili privatnim ispravama, a nakon toga se kupoprodajni ugovor ne može provesti u zemljišnoj knjizi. Moguće je da su posjednik i vlasnik čestice različite osobe ili se može dogoditi da se podaci o zemljištu razlikuju u broju čestice ili površini zemljišta. S obzirom da je postupak pred Zemljišno-knjižnim sudom strogo formalan, a sud je dužan paziti da su podaci o nekretnini i vlasniku koji su upisani u ugovor identični onima koji se nalaze u zemljišnoj knjizi pa je moguće ukoliko se ti podaci razlikuju da zahtjev za upis vlasništva na temelju takvog ugovora bude odbijen. Dakle, to je jedan od problema koji se javlja u RH i građani su ga osjetili na svojoj koži. Ministre mora se poraditi na tome da se što prije takav sustav negativan sustav ispravi kako bi građani pravovaljano mogli kupovati svoje nekretnine i upisivati u zemljišno-knjižne. I još moja primjedba što se još nažalost ne može na temelju izvatka verificiranog uloška sa službene stranice Ministarstva pravosuđa sklopiti neki ugovor jer još nije propisano da tako dobiven podatak ima dokaznu snagu javne isprave. Dakle, i to je prijedlog upravo zbog te digitalizacije da se ide da takav dokumenat ima pravnu valjanost. Ministre naveo sam nekoliko problema vezanih uz zemljišno-knjižni Zakon, nadam se da ćete to uspjeti riješiti sve ove navedene probleme. Ali nešto više o zemljišno-knjižnoj problematici reći će moj kolega Vinković.
Raspravu u ime kluba nastavlja poštovani kolega Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, gospdine ministre. Evo kao što je rekao moj kolega podržat ćemo ovaj zakon, odnosno izmjene i dopune Zakona o zemljišnim knjigama ali evo ja u ime kluba želim upozoriti na niz dakle stvari koje se dešavaju u svakodnevnom životu, kojim nisu samo opterećeni građani RH nego i sve jedinice lokalne samouprave, regionalne samouprave pa čak i sama država. Tu je jedna praktično od bitnih stvari provođenje, odnosno neprovođenje državne geodetske izmjere. Podsjećam da je prije nekoliko godina za tu namjeru podignut u nekoliko navrata i kredit Svjetske banke za državnu izmjeru, da su potpisani mnogi, dakle za geodetsku izmjeru, da su potpisani mnogi ugovori između Državne geodetske uprave, regionalne samouprave jedinica lokalne samouprave, da se u tijeku, dakle i provedbe tih ugovora, sama država praktično okrenula i umjesto izmjere koja je trebala ići po pojedinim katastarskim općinama koji bi obuhvatili cjelokupno zemljište u cjelini država se odredila za. Neke jedinice lokalne samouprave to nisu prihvatile tamo, posebno one koje imaju jake čelnike lokalne samouprave kao što je Đakovo, pa nisu prihvatili nego su zahtijevali dakle provođenje tog cjelokupnog ugovora i nisu prihvatili da se ide samo na izmjeru državnog poljoprivrednog zemljišta u čije programe sama nadležna ministarstva nisu ulagala sredstva nego je bilo prebačeno kroz Geodetsku upravu 40% u tim ukupnim ugovorima. A na lokalnu i regionalnu samoupravu otpadalo je po 30%. Sljedeći problem koji se ovdje javlja, dakle i nakon provedbe takvih izmjera radi nedostatka sredstava, radi nedostatka strukture koja bi omogućila dakle provođenje te Geodetske uprave i upisivanje u zemljišne knjige te mnoge premjere nisu provedene. Slično kao i statistička obrada zadnjeg popisa stanovništva sa svim onim elementima jer bili smo svjedoci da je niz i jedna velika većina materijala propala u određenim vlažnim prostorijama. U svakom slučaju ne treba ovdje biti posebno niti pametan niti bistar, svi oni koji odlaze u gruntovnicu ili u katastar znaju da u mnogim sredinama, izuzet ću sada sve one redove, davanje onih brojeva itd., ali da je najveći problem upravo neusklađenost katastra i gruntovnice. I normalno da država koja želi ne samo u EU nego koja želi privući određene investicije mora shvatiti da je to jedan od najvećih prioriteta koji se nalazi i pred ovom Vladom, ali isto tako i pred ovim Saborom. Stoga posebno čudi upravo što evo nakon nijednog ovog zakona koji doista ide ja ne bih rekao samo korak nego korak i po naprijed se smanjuju sredstva u državnom proračunu upravo za one mjere koje trebaju slijediti nakon ne samo ovoga zakona nego koje su trebale možda i slijediti prije ovoga zakona, a to se prije svega odnosi na cjelokupni postupak geodetske izmjere svih katastarskih općina koje nisu provedene a u mnogim katastrima i gruntovnicama još uvijek imate i toga svi moraju biti svjesni podatke al se opet nitko neće naljutiti još iz doba Austro-Ugarske Marije Terezije ono što su turci kao osvajači ostavili na ovim područjima a na osnovu tih podataka i ne treba ih gledati samo kao osvajače nego su imali uređene zemljišne knjige na osnovu kojih su obračunavali porez doduše tada je porez bio 10%, nisu imali PDV od 25% kao što je to uvela ova Vlada, odnosno ova Koalicija. Jedan od sljedećih problema koji se javlja, a on se posebno javlja pa čak kad i država ima određene investicije, da ne govorim i o regionalnoj, lokalnoj samoupravi što još uvijek nemamo efikasan sustav, to ne mislim na onaj socijalističko-komunistički ili komunističko-socijalistički sustav izvlaštenja sa određenih čestica. Imali smo tu slučaj i sa autocestama, imali smo slučaj sa nizom drugih investicija. Smatram da se treba poraditi na zakonu koji će definirati što je opći, što je društveni interes i na taj način omogućiti pravednu tržišnu naknadu za one koji praktično ne mogu i na određeni način sprečavaju dugotrajnim sudskim postupcima što nije bio slučaj u određenim postupcima kada se radila autocesta sprečavaju praktično i određene investicije. Jedan od svakako sljedećih a vezano je odmah i u ovaj novi Zakon o legalizaciji objekata, to je i cijena izvadaka dakle svih onih usluga koje dobivate ili u gruntovnici ili u katastru ali isto tako i geodetskih usluga gdje te cijene, izmjere određenih čestica premašuju nekoliko puta mjesečnu plaću prosječnu plaću u RH. Dakle ono na što svakako apeliram je da već u rebalansu proračuna se vrate praktično sve ove stavke bez kojih neće biti moguće provesti kvalitetno cjelokupni program i sustav geodetske izmjere i ono za što se svakako zalažemo a posebno stoga što smo vidjeli i određene stvari da često elektronički zapisi nisu dovoljno sigurni obzirom da hakeri upadaju i u pentagon, ja ne vjerujem da s obzirom na naše sustave zaštite i sigurnosti apeliram na to da se uz elektronički oblik to vodi i na uobičajeni način jer vrlo brzo bi mogli ostati bez svih mogućih zapisa. Evo nadam se da će ovaj zakon ali i sustav izmjere pomoći da imamo evo manje ovakvih izjava hrvatskih ministara kao što su sljedeće, a vjerojatno je čovjek imao u vidu i nepostojanje geodetske izmjere. Nitko normalan neće investirati ni živjeti u ovoj državi, nitko normalan neće se liječiti u hrvatskim bolnicama jer vjerojatno ni one nisu upisane, mnoge su još oranice. Nitko normalan neće djecu slati u hrvatske škole jer vjerojatno mnogo škola nije upisano. I kaže još jedan ministar nitko normalan neće tražiti pravdu na hrvatskih sudovima. Zahvaljujem.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku. Poštovani zastupnik Branko Bačić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Vinkoviću, spomenuli ste kako je prije par godina su kreditima svjetske banke omogućene određeni radovi koji se upravo i provode u ovom trenutku a to su usklađivanje podataka i informatizacija i katastra i zemljišne knjige. Za dobro temeljito sređivanje potrebna su velika značajna sredstva. To su doista radovi koji su skupi, koji se sastoje primjera izmjene na terenu, izlaganja itd., itd. Spomenuli ste također postupak ozakonjenja nezakonito izgrađenih zgrada i ja moram reći da je zakonom iz 2011. Godine, dakle onim prvim zakonom bilo predviđeno da se naknada koja se ubire i koja je prihod državnom proračuna za zadržavanje pojedine zgrade, objekta u prostoru ujedno i trećini bila namjenska upravo za sredstva koja bi omogućila novu državnu izmjeru iz … [[Govornik se ne razumije.]] nekretnina. I to nisu bila mala sredstva. Pogotovo su ona značajna u trenutku kad nema sredstava u državnom proračunu. Stoga mi je, ja sam to onda i u raspravi predlagao da ovaj novi zakon koji ide za tim da se ozakone nezakonito izgrađene zgrade, dio sredstava koji država ubire se upravo namijene za novu katastarsku odnosno novu izmjeru u RH jer smo svjedoci da nema sredstava u državnom proračunu dovoljno koliko treba da se ubrza taj postupak, pa me čudi doista da država od tih sredstava koja su, koja ubire za ozakonjenje tih zgrada nisu u svrhu upotrjebljena. Jer je u velikom djelu krivac, ovako velikom broju neizgrađenih, nezakonitih zgrada bez građevinske dozvole činjenica da nam je nesređen katastar i zemljišna knjiga i dok ljudi urede imovinsko pravno stanje na svim parcelama praktički odustanu i onda krenu u bespravnu gradnju.
Na repliku odgovara poštovani zastupnik Zoran Vinković.
Dobro taj kredit Svjetske banke nije bio baš utrošen samo za Državnu geodetsku izmjeru nego je utrošen i za neke druge stvari, no o tom po tom. To svakako znaju oni koji su tada bili u Vladi RH. Ali ja želim upravo ukazati na sadašnji problem gdje mnoge jedinice lokalne samouprave obzirom i na pad sredstava u proračunu jedinica lokalne samouprave što zbog povećanja nezaposlenosti, što zbog praktično gospodarske neaktivnosti, nedostatka investicija upravo muku muče kako nastaviti ovaj program jel dosita tu se slažem s vama, ne radi se tu o malim sredstvima. I upravo država je ta koja mora pronaći način kako isfinancirati jel da je Marija Terezija ili ovaj Sulejman da su tražili od građana da mjere svoje nekretnine nikad ne bi osigurali porez, a evo uskoro će se uvoditi porez na nekretnine, neće biti Suljemanov nego će biti LInićev. Samo ne znam kako će naplatiti kada u gruntovnici i u katastru to uopće nije usklađeno gdje imate možda na jednoj čestici obiteljskoj kući 100 vlasnika jer mnoge građevine nisu dobile niti uporabnu, vjerojatno su i građene bez građevinske dozvole. A što se tiče legalizacije, mislim da ovdje svi a ja sam to i govorio na odboru i na raspravi da svi trebamo jasno i glasno reći, nema nikakvih ustupaka prilikom legalizacije. Dakle možete osim ono što je spriječeno u jedinicama lokalne samouprave gdje imate državne zgrade na koje se neće plaćati taj porez, koje su bespravno napravljene itd., dok su mnogi građani dovedeni u nepovoljnu situaciju. Ali i građeni moraju shvatiti [[Upadica: Vrijeme.]] završavam, da nema građana dvostrukog reda, dakle da postoje oni koji su platili svoje obaveze i onima kojima će se to sada oprostiti. Tu država mora pronaći način i za financiranje ovih stvari. Hvala lijepa.
Dvije obavijesti. Prvo, sukladno članku 207.stavku 2. Poslovnika u 12,26 sati isteklo je vrijeme za prijavu za pojedinačnu raspravu u trajanju od 10 minuta. I druga obavijest, predsjednica Odbora za regionalni razvoj i fondove EU poštovana kolegica Dragica Zgrebec potpredsjednica Doma obavještava da će se 12.sjednica odbora za regionalni razvoj i fondove EU održati danas 31. siječnja u 14.sati u dvorani Eugena Kvaternika. Sada nastavljamo sa raspravom po klubovima. U ime kluba HNS-a govorit će poštovani zastupnik Petar Baranović. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovani gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Evo konačno jedan zakon koji je odista bitan, a da ne izaziva polemiku one naravi koja ne bi bila konačno ni prihvatljiva u ovako važnoj instituciji kao što je Hrvatski sabor i koja se održava na razini koja može proći. Vrlo vjerojatno iz razloga što smo svjesni da je namjera ovoga zakona pa i sadržaj primjeren vremenu i primjeren ambicijama države da se uredi i da normalno funkcionira. Radi se o još jednoj noveli zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama, koja u konačnici dovodi u poziciju jednu generaciju konačno nakon više generacija da relativno brzo, efikasno, bez suvišnih zamaranja i bez suvišnih troškova poredi svoje zemljišne knjige, utvrdi svoje vlasništvo i konačno počne gospodariti zemljištem. Zašto to govorim? Govorim iz iskustva ne kao politička osoba nego kao građanin zemlje jednak kao i ostali koji ima i neke svoje životne priče, pa sam se sa ovom problematikom susretao kroz život moje obitelji, a i sam u konačnici kada sam došao u priliku da sređivam ostavštinu od pokojne majke, onda sam shvatio da je na većini parcela koja je predmetom te ostavštine upisan moj pokojni pradjed ili moj pokojni djed i njegova braća koji su odavno na moju žalost moju osobnu prošlost. I takva je situacija u velikom dijelu prisutna u Dalmaciji ali i u drugim krajevima Hrvatske. Evo i drugi kolege su tijekom rasprave ukazivali na probleme kada je tema zemljišne knjige i katastar. Nakon što je u proteklih desetak godina su provedena dva projekta. Jedan je bio projekat sređivanja zemljišnih knjiga od 2003.do 2010., a onda je 2007.potpisan ugovor tako piše u uvodu zakona, onda je 2007.potpisan ugovor o stvaranju zajedničke informatičke baze podataka, katastra i zemljišnih knjiga. Konačno dolazimo u poziciju da ljudi u ovom vremenu informatičke tehnologije upotrebom računala mogu provesti gotovo sve bitne operacije koje se tiču i ulaza u zemljišne knjige i prijavljivanja predmeta, dobivanja informacija. Dolazimo u situaciju i ono što je novina u ovom zakonu a to je da imamo na jednom mjestu u bazi podataka objedinjene podatke i zemljišnih knjiga i onog digitalnog katastra. Dolazimo u situaciju da one velike knjige koje su meni osobno kao čovjeku koje voli retro i ima simpatije spram toga, vrlo simpatične, a koje čuče još uvijek u ormarima nekih odjela zemljišnika po općinskim sudovima. Tako primjerice imao sam prilike vidjeti kako to izgleda u mom Šibeniku i shvatiti da bi možda onim službenicima morali dati nekakav dodatak na plaće zbog izloženosti grinjama jer vrlo vjerojatno većeg izvora grinja na području grada Šibenika nema od knjiga na kojima baziramo informacije o nekretninama uvid u vlasništvo i ostalo. Implementacijom ovih novih tehnologija nije na odmet spomenuti, dolazimo u situaciju da čitav sustav postaje ne samo efikasniji i racionalniji nego da imamo i određene uštede u državnom proračunu. Ali nemjerljivo je, više vrijedno to što građanima koji su poreski obveznici, koji plaćaju porez da bi imali efikasnu i uslužnu državu pružamo puno kvalitetniji javni servis, dovodimo ih u situaciju veće pravne sigurnosti, dovodimo ih u situaciju da puno komodnije, puno jednostavnije, efikasnije, jeftinije obavljaju svoje privatne poslove. Još jedna novina koja mi je privukla pažnju, a to je elektronska oglasna ploča suda pa ću se samo nakratko spomenuti nekih slučajeva vrlo vjerojatno ne spominjući imena ali znate na što mislim, u kojima je upravo ta oglasna sudska ploča bila trik na kojem se događao teški kriminal, na kojem se ostvarivala ne samo pravna nesigurnost nego se direktno oštetilo i neke građane Republike Hrvatske i ta elektronska oglasna ploča koja će putem interneta biti trenutno dostupna svim zainteresiranim građanima je zapravo još jedan doprinos pravne sigurnosti i transparentnosti rada javnih servisa. U svakom slučaju i kao saborski zastupnik, ali i u ime kluba HNS-a pozdravljam i ovu novinu. Ovaj zakon predviđa i spuštanje ovlasti na sudske savjetnik i zemljišno-knjižne referente ovlasti da rješavaju slučajeve s čim se ubrzava između ostalog i postupanje u tim slučajevima, a suce stavlja na jednu malo višu poziciju rješavanja složenih slučajeva. Naravno, ozbiljnosti ovog zakona svjedoči činjenica da je propisano da ti sudski savjetnici i zemljišno-knjižni referenti moraju imat završen preddiplomski studij ili upravni ili studij prava što također pozdravljamo. Kako god, o detaljima su govorili kolege i sama namjera, a i propisani mehanizmi ovoga zakona svjedoče da ovaj zakon pokušava pratiti vrijeme u kojem živimo, potrebe i da pokušava bar u ovom dijelu Hrvatsku izvući iz konteksta zemlje koja je nepovoljna za investicije, koja poduzetnicima, kapitalu, a i svakoj privatnoj inicijativi stvar poteškoće. Držimo da će primjena ovog zakona pospješiti investicijsku klimu u Hrvatskoj, ali iznad svega da će pružiti puno kvalitetniji javni servis građanima koji i danas nažalost u mnogočemu mogu i imaju pravo biti nezadovoljni. U ovom dijelu primjena ovog zakona … onakav servis kakav zaslužuju, kakav priželjkujemo za njih i da dalje ne duljimo. Još jednu stvar želim napomenuti, to je da smo zadovoljni u HNS-u što ovako ozbiljan zakon i bitan zakon ide u dva čitanja pa će i struka koja se praktično bavi ovom materijom imati prilike ukazati eventualno na neke detalje i dati određene korekcije. Klub HNS-a u prvom krugu apsolutno podržava i namjeru i sadržaj ovog zakona. Hvala na pažnji.
Hvala lijepa. I na ovo izlaganje repliku ima poštovani kolega Branko Bačić.
Pa evo ja bih gospodine potpredsjedniče kolegi Baranoviću rekao da se slažem sa njegovim izlaganjem, osim u dijelu u kojemu on kaže da ćemo ovim zakonom konačno riješiti pitanje vlasništva, pitanje uređenja zemljišne knjige i katastra nekretnina. Kada bi to kolega Baranović tako bilo onda bi ovakav zakon bio puno prije i ranije donesen i on bi riješio pitanje i zemljišne knjige i katastra. Naime, temeljni posao koji treba napraviti to je napraviti novu izmjeru u cijeloj Hrvatskoj i to je jedan dugoročni posao koji je još i Austrougarska provodila 70 godina, dakle negdje tamo od 1830. do kraja 19. stoljeća. Jedna Švedska je taj posao obavljala više desetljeća. Mi smo u Republici Hrvatskoj za sada tek 3% teritorija izmjerili i negdje oko 100-tinjak katastarskih općina u Republici Hrvatskoj ima novu katastarsku izmjeru i možemo reći da ima novu zemljišnu knjigu. To je postupak koji je dugotrajan i na kojemu i Vlada i Sabor mora inzistirati da se taj posao ubrza, da se bar 20% zemljišta u Hrvatskoj premjeri. To su urbane sredine, to su infrastrukturni koridori, dakle sve ono na čemu postoji potreba za investiranjem, barem taj dio treba izmjeriti, taj dio premjeriti i za taj dio napraviti zemljišnu knjigu. Prema tome ovaj zakon je dobar, treba pohvaliti da mi idemo za time da se usklade zemljišne knjige, da oni budu dostupni građanima prvenstveno i pravnim osobama ali ono bitno, meritorno, mi nećemo ovim zakonom riješit, toga moramo biti svjesni. Jer to što ćete vi gospodine Branoviću kroz pet minuta dobiti podatak o imovinskom pravnom stanju vaših čestica u Šibeniku ili iz Zagreb ili iz Osijeka gdje sad možemo taj podatak dobiti, mi nećemo riješit bitno. To je ono što mislim da treba istaknut. Dakle podržimo da Vlada u tom pravcu ide, ali je prvenstveno potrebno sredstva osigurati za novu državnu izmjeru, novu zemljišnu knjigu i novi katastar u ovom preostalom dijelu Hrvatske.
Na repliku odgovara poštovani kolega Petar Baranović.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Uvaženi kolega Bačiću, da, vjerojatno ste u pravu, upotrijebio sam krivi izraz, lapsus lingue kako bi rekli. S jednom stvari se ne bih složio jedino s vama, a to je da nam bude ambicija da izmjerimo 20% zemljišta u Hrvatskoj. Ja bih osobno bio zadovoljan tek kad bi stvari doveli potpuno u red, ali pretpostavljam da vi kao čovjek iz te struke čini mi se da ste vi geodet po struci, vrlo vjerojatno možete objektivnije procijeniti efikasnost i učinkovitost sustava kojeg danas imamo. U tom dijelu bih se složio s vama i podržao inicijativu, odnosno stavio kao jednu ambiciju pred ovaj časni Dom i pred izvršnu vlast Republike Hrvatske da te postupke i te aktivnosti ubrzamo kako bi riješili taj problem. Hvala.
Hvala i vama. Sada je došlo vrijeme da čujemo stajališta kluba HDZ-a i poštovanu kolegicu Anu Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine ministre sa suradnicima. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će ovaj Zakon u prvom čitanju kao jedan daljnji napredak u sređivanju zemljišno-knjižnog i katastarskog stanja u Hrvatskoj i cjelovitosti i transparentnosti prometa vlasništva nekretninama. Naravno, negdje je bilo rečeno da će se sad ovo sredit ovim zakonom. Kamo sreće kad bi to tako bilo. Sami zakoni napisani zakoni ako nisu osigurani financijski i kadrovski resursi za njihovu provedbu i čvrsta volja da se oni provedu ne znače ništa. Ali evo budući da imamo dobra iskustva dosadašnja da su u ovom području zakoni i provođeni, pa evo čuli smo da su prvi projekti sređivanja zemljišnih knjiga i katastra počeli čini mi se 2002., treće. 2010. je taj projekt završen. Čuli smo to i nekih rasprava saborskih zastupnika koji tako vole paušalno govoriti da neki koji su bili u bivšoj vlasti onda znaju da su se sredstva ova iz ovih projekata trošile i na neke druge stvari. Bilo bi dobro tko što zna da i kaže, ali svakako je naivno misliti da bi se sredstva iz zajma Svjetske banke ili darovnice, CARDS darovnice mogle trošit na nešto drugo za što nisu ugovorom predviđene. Tko je ikada radio u provođenju ovih projekata dobro zna da je to nemoguće teoretski i praktički. Dakle, ovaj je projekt bio težak oko 50 milijuna eura. Zaista danas svjedočimo potpunoj transparentnosti uvida u stanje vlasništva u zemljišnim knjigama. Možemo svakodnevno pratiti naše zemljišno-knjižne predmete, koji im je status i gdje su. Svjedočimo i sve većoj usklađenosti zemljišno-knjižnih i katastarskih podataka u pojedinim dijelovima zaista i promptnoj ažurnosti toga usklađenja između katastra i zemljišnih knjiga. Naravno, ne možemo bit zadovoljni jer to još uvijek nije u svim područjima i zato se rade i daljnje poboljšice pa i u legislativnom okviru. Mislim da ovaj prijedlog zakona sadrži i nekoliko dragocjenih rješenja i prijedloga. Ja ću reći da prije svega ovdje mislim na uređenje postupka obnove zemljišnih knjiga, dakle jer se a i inače se do sada baš u ovom dijelu zemljišno-knjižnog prava događalo da su zemljišno-knjižni sudovi ili gruntovnice kako se to ovdje to zove u pojedinim sudovima bile države u državi i nije bilo pa ni pravno obrazovanim ljudima nije bilo dovoljno da pročitaju zakon i sve pravilnike već su morali svakodobno se propitivati o praksi pojedinog zemljišno-knjižnog odjela da bi mogli riješit svoj predmet. Dakle, posebno u obnovi zemljišnih knjiga, obzirom na različitu praksu pojedinih zemljišno-knjižnih sudova, a na dobre prakse dobrih sudova gdje se onda vidjelo da se to riješilo učinkovito i dobro i na zadovoljstvo vlasnika na tim područjima. Dakle, onda su se te odredbe ugradile i u zakonski tekst da zaista neki suci i zemljišno-knjižni referenti ne bi morali imati nelagodu da zapravo u praksi rade nešto što nije zakonom tako i određeno kada se zakon strogo čita. Prema tome, da ponovim. Uređenje obnove zemljišnih knjiga jednoznačno da bi svi jednako postupili, dalja razrada instituta ispravnog postupka kao postupka kojeg zaista treba u široj mjeri primjenjivat su dragocjene izmjene u ovom prijedlogu izmjena i dopuna. Naravno i daljnja i potpuna digitalizacija. Sada smo došli na taj stupanj, dakle tehnološki stupanj i opremu da zaista možemo pristupiti potpunoj digitalizaciji. Bilo je tu izražene bojazni oko digitalizacije hoće li nestajat podaci. Ima li hakera, hoće li tko upast u taj sustav. Pa mnogi važni sustavi su elektronički. Naravno postoje i načini kako se protiv toga bore. Naravno da svi znamo da će biti rezervni sustav, ali rekao bih da je hakera pod navodnicima bilo itekako prije kada su zemljišne knjige bile u papirnatom obliku, velike zemljišne knjižurine. Ja sam se recimo zapanjila kad sam prvi put se s time susrela da jednostavno nema pojedinog lista u zemljišnoj knjizi, da je on istrgan, pa se onda kaže pa ništa, obnovit ćemo ga kada se utvrdi, a između toga je već do ne znam kojih prometa dolazilo itd. itd. Dakle, lopovluka će uvijek biti. Treba učinkovite sustave iznalaziti da se protiv njih bori. Dobro je također odredba o jasnom razgraničenju poslova ovlaštenih zemljišno-knjižnih referenata, savjetnika i sudaca. Ja to posebno pozdravljam i drago mi je da evo će država konačno prepoznati jedan zakon koji prepoznaje naše prvostupnike po Bolonji, jer smo mi svojedobno radili sistematizacije u državnim službama pa su se propisivali uvijek srednja sprema ili visoka kao da nitko u ovoj istoj državi nije uredio visoko obrazovanje, odnosno po sustavu da imamo prvostupnike koji bi također trebali naći svoje mjesto negdje na tržištu rada. Pa evo drago mi je da se to čini mi se događa upravo ovdje. Ali i također i sudskih savjetnika kojih evo stupanjem na snagu odredaba o potpunoj primjeni Sudačke škole za suce gdje sucem neće moći postati više nitko prvi puta a da nije prošao Sudačku školu i obzirom na to da smo dugo govorili da će ostati jedan veliki broj kvalitetnih osoba vrlo kvalitetnih koji znaju posao u statusu sudskog savjetnika da se evo ovim zakonom i njima određuju poslovi. Jednako tako osvrnula bih se i evo molim objašnjenje ili neko osiguranje za to, dakle svakako su dobre odredbe o dostavi o tome da se ne može dostava izbjegavati, da mora biti učinkovita i da se predmet mora zaključiti. Međutim, obzirom kao i dosada da se rješenje o upisu dakle strankama dostavlja nakon provedbe pa i u odnosu na osobu koja se briše iz upisa pitam ima li kakve naznake, ostaje li naznaka ili upozorba da je taj upis proveden a da nije dostavljeno stranci koja je brisana koja će se moguće na to žaliti. Jer se može dogoditi da netko nekoliko mjeseci niti ne zna da je izbrisan, moglo se dogoditi tko zna kako i na temelju čega da je on izbrisan, a da to ni ne zna i da onda naknadno ulaže žalbu a da se može već promet odvijati. Jer netko tko vjeruje zemljišnim knjigama a ima pravo na takvo povjerenje u zemljišnu knjigu niti ne sumnja da s tim upisom nešto nije u redu. Evo, pa mislim da bi tu netko upozorenje o tome trebalo biti. Ono što se nikako ne možemo složiti i ne znam koja je namjera predlagatelja zakona bila, a to su troškovi. Dakle, ovim zakonom člankom 8. to nitko nije ni spomenuo, a određuje se da u zemljišno-knjižnim postupcima svaka stranka snosi svoje troškove. Malo pomalo to nekako se kroz zakone provlači. Sjetite se da smo nedavno mijenjali Zakon o upravnim sporovima gdje se ubacila odredba da svaka stranka snosi svoje troškove pa sam rekla građanin tuži državu jer mu nije dala njegovo pripadajuće pravo, država izgubi spor, dakle mora građanin dokaže da je imao pravo ali mora sam snositi troškove odvjetnika koji mu je pisao tu tužbu itd. Mislim da je to apsolutno nepravično. Nepravično je i sada kada vodi netko nekakav postupak zemljišno-knjižni protiv neke osobe koja mora uložiti neka sredstva da bi se obranila itd., i ako se dokaže da taj koji je pokrenuo postupak nije bio u pravu nikom ništa, ali će netko ničim izazvan imati trošak i ne znam koji je razlog toga. S druge strane pohvaljujem apsolutno uvođenje prigovora i remisorno pravno sredstvo. Dakle, dosada ste imali situaciju koja je isto za građane bila nepravedna gdje je zbog greške suda u jednom broju nije se moglo nikako to ispraviti nego je građanin morao ulagati žalbu. Za tu žalbu je imao troškove i kada bi uspio u sporu opet nikom ništa jer država nije druga strana, mislim sud nije druga strana i građanin je imao troškove koje nije mogao od nikoga naplatiti. Zato pozdravljamo uvođenje ovog prigovora kao remisornog sredstva gdje onda sud sam može kad uvidi grešku to i riješiti. Jednako tako držimo vrlo dobrim uvođenje Visokog zemljišno-knjižnog suda radi ujednačavanja sudske prakse i radi jedinstvenog tog rješavanja radi uvođenja pravne sigurnosti. Kao što sam rekla da je svaka gruntovnica bila država u državi tako su i županijski sudovi različito rješavali i građani Hrvatske jednostavno nisu imali jednak pravni položaj u svakom dijelu Hrvatske. Zato smatramo da je to dobro i zbog jedinstvene prakse sudske, a i zbog specijalizacije sudaca koji će u ovim najsloženijim predmetima rješavati. Evo, to su razlozi zbog kojih ćemo u ovom prvom čitanju mi podržati ovaj zakon kao daljnji napredak u sređivanju zemljišno-knjižnoga stanja. Zaista ovo je jedno lijepo područje u kojem možemo iz godine u godinu smo nazočni i gledamo napredak. Ne trebamo biti obeshrabreni što to dugo traje, rekli smo da su i uređenije zemlje i bogatije zemlje sređivale svoje registre desecima godina, a ja ću samo podsjetiti da u našoj zemlji na stanje koje se jednostavno zateklo '90-e bez obzira na OGZ austrijski, bez obzira na pravna pravila koja su postojala ja sam recimo kupila stan '79. godine i tada u zgradi od iks stanova koji naravno nisu bili etažirani, nikome to tada nije padalo na pamet, vjerojatno je na čestici pisalo livada ali sam ja znala tada da i po tadašnjim pravnim pravilima imam pravo položiti ugovor jer nije bio podoban za upis u zemljišnu knjigu. Pa sam došla u sud pitati da položim ugovor a kolege su mi rekli da šta mi pada na pamet, da kud bi oni stigli da sad još imaju knjigu položenih ugovora kad je tako i tako jedva te knjige uspiju upisivat ovaj promet. E možda mnogi ne znaju da je nalog sudovima za otvaranje knjiga položenih ugovora stigao tek onda kad je donesen Zakon o pravu na otkup stanova na kojima postoji stanarsko pravo, e onda se netko sjetio da je postala kritična masa građana koji su skupili stan za razliku od onih nekolicine prije toga vremena, pa se onda i izdao nalog sudovima da otvore knjigu položenih ugovora eto kao što sam rekla bez obzira na to što su pravna pravila i propisi postojali i prije. Da tome ne bi bilo tako, mi pozdravljamo svake napore za dalje poboljšanje u ovom prozoru. Molim vas obratite pozornost na ove troškove jer mislimo da je nepravično da se konstantno pojedinim zakonima građanima navaljuju nedužnim, dakle hoću reć onima koji nisu uopće krivi za postupak i u njemu praktički ne sudjeluju nego su prisiljeni sudjelovat da poslije moraju snositi te troškove. Hvala.
Zahvaljujem. Svoju želju da replicira na ovo izlaganje izrazio je kolega Zoran Vinković.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo uvažena kolegice nema tu baš puno neupućenosti, dovoljno je ovako uzeti i zbrojiti sredstva kredita Svjetske banke, sredstva regionalne samouprave, sredstva lokalne samouprave i to podijeliti sa prosječnom cijenom izmjerenih i premjerenih kvadrata i vidjet ćete da tu nešto ne štima, da je puno manje premjerenih kvadrata od sredstava koja su trebala biti uložena u geodetsku izmjenu. To možda gledate sa pravničke ili sa bivše ministarske strane i možda ste uvjereni da je taj kredit potrošen sav u geodetsku izmjeru. Ja vam tvrdim da nije. I to je egzaktni primjer i danas dakle prvi ugovori koji su potpisani to je negdje tamo barem većina tih ugovora, to je negdje početkom 2004. godine. Do sada dakle većina tih ugovora, ne govorim o onim izmjerama koje su se dešavale 1996. koje nisu, nažalost nisu provedene, gdje su sredstva otišla u vjetar a te izmjere i ti podaci su već sada zastarjeli. Dakle ova 2013. godina i mnogo zemljišta ne samo državnih, nego zemljišta, čak ste imali i određene prijedloge koji su ponovo išli na teret lokalne samouprave da se čak i građani uključe u tu geodetsku izmjeru itd. Dakle, uzmite podatke sredstava, uloženih sredstava i onoga što je premjereno pa ćete vidjeti ni Einstein ovaj ne bi teoriju relativnosti doveo da je imao takve geodetske izmjerivače svemirskog prostora.
Na repliku odgovora poštovana Ana Lovrin.
Hvala lijepa. Pa kolega možete vi paušalno tu računat, govorit šta god hoćete. Ako ste ikada radili sa Svjetskom bankom na realizaciji projekta za koji je kredit dala Svjetska banka i CARDA projekt onda vas ja uvjeravam da se neće moć dogodit da ste ijedan euro ili kunu potrošili u svrhu koja tim projektom nije bila ugovorena. To vam ja tvrdim i to je sigurno tako jer biste bili kažnjeni i sredstva bi bila povučena i više ih nikad ne biste dobili, a ja zaista se ovog trenutka nisam kompetentna upuštat s vama u raspravu koliko metar izmjere geodetski košta pa da bih dijelila s tim iznosom ova sredstva.
Druga replika, poštovana kolegica Đurđica Sumrak. Izvolite.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Pa kolegice Lovrin, dotakli ste se u stvarnosti u ovoj raspravi zaista jednog velikog problema a to su stanovi u zgradama pogotovo u gradu Zagrebu mogu reći. Tu je užasan problem, postupak je dugotrajan i vrlo je skup, jer da bi ste dobili one osnovne dokumente koji trebaju do tabularne one izjave treba barem jedno 3 tisuće kuna i to moram vam reći isto sam osobno vadila firma Industrogradnja od okovitom metodom bez računa da se razumijemo. Za dalje sve ostalo što se dobije ako ima neka mala komplikacija između treba uzet odvjetnika. Ja sam se nadala da će možda u ovom zakonu ili nekom drugom zaista razmotriti se na neki način pa činjenica recimo da netko živi u nekom stanu tridesetak godina, da plaća svoje režije, da nema hipoteke da nema traženja na taj stan i da jednostavno može to nekakvom jednostavnijom procedurom upisati temeljem nekih drugih podataka osim darovnih i ne znam koga sve ne kad se kupuje. To je jedno. I ono drugo što mene zanima, jest to znam da su ove knjige koje su zemljišne knjige jako stare, neke od Marije Terezije itd., međutim zaista razmišljam da li kad će se unositi dakle elektronski može li se desiti da se ti podaci jednostavno izgube i da li će biti ipak nekako moram reći isto kao i kolega da sam možda malo konzervativnija pa mislim što je zapisano da će se sačuvati bez obzira što su mnoge knjige izgorjele i nestale itd., ali ovdje bi možda trebalo način neki sistem zaštite.
Zahvaljujem. Za pojedinačnu raspravu prijavilo se šestero kolegica i kolega, a prvi je Josip Kregar. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvažene kolegice i kolege. Želju za raspravom doista smanjuje činjenica da su svi do sada govornici u većoj ili manjoj mjeri podržali intencije i sadržaj ovog zakona. Ali dvije stvari bih htio naglasiti i postaviti jedno pitanje ili izraziti jednu skepsu i sumnju. Prva stvar je činjenica da se ovdje i raspravlja, a ne samo piše o tome kolika će biti pouzdanost elektronskog rješavanja problema zemljišnih knjiga, ali tu je strateška odluka već davno donesena. Tehnička rješenja su sastavni dio zaštite su sastavni dio svega onoga što se i do sada radi. Ono međutim što ovaj prijedlog zakona nudi, obećava i zašto se zalaže je činjenica da on navodi i smjer budućeg razvoja rješenja problema zemljišnih knjiga. Svojevremeno veliki napredak i poslovna korist bila je uvođena za vrijeme Austro-Ugarske, bilo je uvođenje zemljišnih knjiga. Umjesto riječi ugovora nesretnih tapija u jednom dijelu pojavio se jedan dosta ozbiljan sustav ali nažalost gutenbergovog tipa komunikacije, pisani. Tu je isto bilo grešaka, trganja listova, spaljivanje cijelih arhiva pa i činjenica pa i bez spaljivanja se je moglo prikriti puno zloupotreba koje su se vršile u zemljišnim knjigama, imamo i sudske presude u tom pogledu. Zbog toga rizici koji postoje trebaju se odmjeriti sa onim dobitkom koji imamo ekonomskim dobitkom osobito uvođenjem elektronskih formi uopće poslovanja u pravosuđu, radilo se o R spisu ili ovdje gruntovnici koje mislim da ne postižu načelo učinkovitosti već i omogućavaju daleko veću transparentnost, preglednost i kontrolu koja se time postiže. Ovdje nije samo naglasak na uštedi i brzini, ovdje je naglasak na činjenici da svi mogu provjeriti kao što one liste dužnika u Ministarstvu financija nisu liste sramoćenja nego liste koje omogućuje da svatko vidi tko su dužnici i da u tome nema selektivnosti i volonterizma. Zbog toga ozbiljno podržavam sve ono što je rezultat i dosadašnjeg iskustva informatizacije odnosno elektronskog načina vođenja zemljišnih knjiga i napretka koje se ovim zakonom u tome indicira. Objedinjavanje katastra i zemljišnih knjiga nije smo jedna mala tehnička racionalizacija već i druga ekonomski puno prihvatljivija logika rješavanja tog problema. Drugu stvar koju vidim u prijedlogu ovog zakona je činjenica da ministarstvo pokazuje daleko veći stupanj hrabrosti no što je to bilo za očekivati ili koji su imali prethodnici, bez ikakve kritike prethodnicima. Ali kao kod liječnika svi smo bili svjesni dijagnoze, ali trebalo je i malo hrabrosti da se uputimo u ne uvijek sasvim izvjesnu terapiju. Sigurno će biti i zaostataka, troškova i loših iskustava ali trebalo je početi napraviti i još ovaj iskorak da se u zemljišnim knjigama uvede red. Ja u tome formiranje zemljišnoknjižnog suda koji će ujednačiti praksu prekinuti ono što ste vi nazvali feudalizacija, smatram to vrlo važnim, bitnim napretkom koji će omogućiti da se bar taj dio funkcioniranja pravosuđa unaprijedi. Budući da sam najavio i jednu malu rezervu ja ju zapravo upućujem na članak 180.b ili u ovom prijedlogu zakona članak 38.koji se tiče uvođenja jednog instituta povjerenika za rješenje zemljišnoknjižnih stvari. Kao što su i neki moji prethodnici rekli da se radi o jednoj zemlji u kojoj vlada mentalitet poštivanja prava, u kojoj vlada poštenje i iskrenost, možda to i ne bi bilo sporno. Ovako mislim da se radi o nedovoljno razrađenom rješenju. Tamo se spominje povjerenik kao svjedok koji će pomoći sudu da odredi šta je čije i gdje su međe i slično, ja tu izražavam izvjesnu sumnju i želio bih svrsishodnu kontrolu osobito jel sada imamo mogućnost tog višeg suda. Možda bi rješenje bilo da se unaprijed napravi plan u čemu će netko biti povjerenik u kojim poslovima, u kojim pitanjima, na kojem području da i oni koji su zainteresirani mogu uputiti prigovore na njegovo imenovanje. A onda naravno ne bi bilo dobro da ti prigovori budu kasnije kada je sve gotovo i postupak dođe u sud. Hvala.
Zahvaljujem. Za raspravu se prijavio i poštovani kolega Peđa Grbin. Izvolite. Oprostite nisam vidio nisu mi signalizirali, oprostite. Prije toga imamo prijavljenu jednu repliku. Kolega Zoran Vinković.
Kraka replika uvaženom kolegi Kregaru. On je spomenuo tzv. listu srama i doista to nije nikakva lista srama. To je lista dužnika poreza prema RH. Međutim veći je problem što nakon objave te liste tih dužnika naplaćeno je svega 1%. To dovoljno govori o ja bih rekao možda i o neučinkovitosti određenih mjera Ministarstva financija. Jer od pedesetak milijardi kuna poreznog duga naplatite svega 1%. Dakle to nije nikakav uspjeh nego neuspjeh. Zbog toga treba hitno raditi upravo pa čak i kroz one reprograme kroz bilo koje druge modele, ali treba isto tako i definirati što od tih 50 milijardi kuna poreznog duga je nemoguće naplatiti. A vratit ću se evo malo i doista svjesni smo ovog velikog problema koji je vezan za geodetsku izmjeru, vezan za neusklađenost i katastra i gruntovnice. To nije samo problem u Zagrebu u onim redovima u gruntovnici i katastru, to je problem koji je vezan za gotovo sve jedinice lokalne samouprave. No moramo biti svjesni sljedeće činjenice, da u taj problem rješavanja cjelokupne geodetske izmjere moraju biti uključeni svi, i država i lokalna i regionalna samouprava, ali i svjesni činjenice da danas i lokalna i regionalna samouprava teško mogu sudjelovati u tom procesu upravo zbog nedostatka sredstava i neimanja osnovnih financijskih sredstava koji su se desili centralizacijom financija, a ne decentralizacijom.
Isteklo je vrijeme. Odgovor na repliku, poštovani Josip Kregar.
Htio bih da se držimo dnevnog reda i rasprave o onome što je točka dnevnog reda, a ne samo o onome ili da nam posluži jedan usputni primjer da proširimo temu. Ovdje je tema donošenje Zakona o zemljišnim knjigama, na to sam referirao, a što se tiče uspjeha ili neuspjeha, to je vaša procjena.
Poštovani kolega Peđa Grbin, evo sad vam dajem riječ da iznesete svoju raspravu. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa evo slušao sam rasprave prethodnih govornika, posebno onu kolege Kregara i stvarno lijepo su govorili, dosta su toga rekli, ali osjećam potrebu dodati još nekoliko crtica vezano uz jedan od, po mojem sudu možda i najvažnijih zakona koje donosimo u ovom sazivu Sabora zato što se radi o zakonu koji je pretpostavka za stjecanje prava vlasništva na nekretninama. Dakle, za razliku od nekih drugih stvari da bi se steklo pravo vlasništva na nekretninama nije dosta zaključiti ugovor, potrebno je to svoje pravo upisati u zemljišne knjige. E sad što smo mi imali u Hrvatskoj? Imali smo sustav zemljišnih knjiga koji je uredilo još austrougarsko carstvo u 19. stoljeću i on je koliko toliko dobro funkcionirao dok je bio ažuran, međutim ažurnost se izgubila i došli smo na ideju da sustav popravimo tako što ćemo ono što je u knjigama, što se sporo upisuje, što je takvo kakvo je prepisat ćemo to u računalo, brže ćemo izdavati zemljišno-knjižne izvatke. Ali što smo dobili, dobili smo to da smo jedan skup pogrešnih podataka iz rukom vođene zemljišne knjige prepisali u onu u elektronskom obliku. U biti dobili smo to da zemljišno-knjižni izvadak neću reći uvijek, neću reći čak niti često ali u prevelikom broju slučajeva sa pogrešnim podacima umjesto za dva ili tri dana dobijemo za 5 minuta. Napravili smo dosta, ali nismo napravili dovoljno. Sve vlade ove države, svi sazivi Sabora predano su radili na tome da se sustav zemljišnih knjiga u Republici Hrvatskoj poboljša i svi su dali jedan svoj veliki doprinos tome da je on danas zasigurno bolji, zasigurno efikasniji nego što je bio prije 20 godina, ali sve to očito nije bilo dovoljno. Upravo zbog toga podržavam donošenje ovog zakona i pogotovo neke od karakteristika koje u njemu nalazimo, a koje bih posebno izdvojio. Prvo je apsolutno bitno od sada u prvom stupnju rade zemljišno-knjižni referenti. Zašto je to bitno? Zato što kontrola njihovog rada više neće biti na sudu drugog stupnja gdje mi čekamo po godinu i pol, dvije ili tri da dobijemo odluku nego će kontrola njihovog rada biti na zemljišno-knjižnom sucu općinskog suda. Oni će tek po prigovoru rješavati predmete. Dakle opterećenje se sada miče sa sudaca, oni rješavaju samo po prigovoru, samo kad stranke nisu zadovoljne. Nakon toga predmeti idu na viši sud, u prvoj fazi do konstituiranja visokog zemljišno-knjižnog sud to će biti županijski sudovi, a poslije taj sud. Zašto je visoki zemljišno-knjižni sud dobar, zato što smo mi do sada imali situaciju da odluku koju je potpisao sudac prvog stupnja u drugom stupnju razmatra vježbenik na županijskom sudu, bez položenog pravosudnog ispita, tek prispio s Pravnog fakulteta. U predmetima naknade štete od 5, 10 tisuća kuna u drugom stupnju sudjeluje vijeće od tri suca, u predmetu upisa prava vlasništva na zemljištu ili na nekretnini koja bi vrijedila 100-tinjak tisuća eura ili više u drugom stupnju sudio je vježbenik. Kvaliteta takvih odluka koje bi stizale za dvije ili tri godine bila je katastrofalna. Upravo zato uvođenje specijaliziranog zemljišno-knjižnog suda koji će u drugom stupnju suditi nakon što je provedena kontrola sudaca općinskih sudova dovest će ne samo do veće kvalitete rješavanja predmeta nego i do veće brzine jer će biti posvećeni radu samo na tim i takvim predmetima i zbog svoje specijaliziranosti moći će puno bolje i puno brže odlučivati. Nadalje, podržavam i odredbe o zemljišno-knjižnom ispravnom postupku. Upravo tu se vraćamo na ono o čemu sam govorio u početku, a to je da su nama danas elektronski vođene zemljišne knjige prečesto skup pogrešnih podataka i mi ga moramo ispraviti. I u tom pogledu doista podržavam ove odredbe, mislim da one idu za time da se taj postupak ubrza. Konačno, posebno je bitna baza zemljišnih podataka. To je ona glavna nit vodilja, to je onaj cilj da mi iz one zemljišne knjige koju je još ustrojila Austro-ugarska za vrijeme Franje Josipa dođemo do jednog skupa podataka gdje ćemo na istom mjestu u istom trenutku dobiti podatke o površini, obliku, namjeni zemljišta i o vlasničkim i drugim stvarno-pravnim odnosima na tom zemljištu i na toj stvari. Tek jedan takav skup podataka omogućit će brzo, precizno, točno upravljanje našim vlasničkim odnosno imovinskim resursima. Međutim, postavio bih ipak jedno pitanje, a ono se odnosi na pitanje zabilježbe prvenstvenog reda. Zadovoljan sam time što je ovo rješenje puno bolje od ovog koje je bilo do sada. Ujednačeni rok od jedne godine odnosi se sada na sve te zabilježbe, ali ipak zabilježba prvenstvenog reda ustanovljena je zato da se ne izgubi učinak kada se primjerice privremena mjera donese za dvije, tri ili četiri godine od trenutka kada je ona zatražena, a u međuvremenu nekretnina i tri puta promijeni vlasnika. Mislimo da s obzirom na brzinu odlučivanja naših sudova moramo ili vrlo jasno propisati odnosno uvesti reda u izricanje i određivanje privremenih mjera ili ovaj rok ne možda produžiti ali omogućiti strankama da u slučaju kada primjerice odluka nije donesena kao u ovom navedenom slučaju privremene mjere mogu zatražiti još barem jednom produljenje tog roka od godine dana. Ali naravno pod uvjetom da je postupak pokrenut i da se vidi da je taj postupak u tijeku, jer tada nije krivnja stranke što odluka primjerice privremena mjera nije donesena nego je krivnja suda koji je o toj privremenoj mjeri trebao odlučiti. I sad nešto za kraj što nije možda na prvu ruku vezano uz samu ovu materiju zakona, ali je strašno vezano uz pitanje ažurnosti i kvalitete naših zemljišnih knjiga, a radi se o pitanju povezivanju zemljišne knjige i knjige položenih ugovora. Prije nekoliko godina donijet je Pravilnik koji je trebao pospješiti i poboljšati način na koji se provodi spajanje tih dviju knjiga. Na žalost, došlo je do toga da je taj postupak em opteretio rad sudova uvođenjem novih predmeta koji su ne raspravnih odnosno van raspravnih postali predmeti gdje mi imamo prave male parnice, mala suđenja oko toga da li ćemo povezati jednu knjigu u kojoj se nalaze stanovi na kojima je bilo stanarsko pravo sa zemljišnom knjigom, odnosno sa zemljištem ispod zgrade. Opteretili smo rad sudova, usporili smo postupak, povećali smo njegove troškove, opteretili smo čitav niz drugih upravnih tijela. Molio bih ministarstvo da po donošenju ovog Zakona o zemljišnim knjigama ozbiljno razmotri promjene u tom pravilniku kako bi se pitanje povezivanja ubrzalo. Mi imamo određene rokove. Nedavno smo te rokove i produžili. Bojim se da i u tom produženom roku nećemo stići jer se radi o problemu koji nalazimo u cijeloj Hrvatskoj, u Puli, u Rijeci, pogotovo u Zagrebu i moramo nešto napraviti da sve to podržimo. U svakom slučaju evo još jednom da sažmem. Ovo je dobar zakon, ide u dobrom smjeru i mislim da ga treba podržati. Hvala vam lijepa.
Zahvaljujem. Imamo vremena čuti još jednu pojedinačnu raspravu poštovanog kolege Domagoja Hajdukovića.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima. Pa budući da sam i u svojim dosadašnjim raspravama isticao koliko pozdravljam informatizaciju u svim sustavima Republike Hrvatske mislim da to zaslužuje da istaknem još jednom prije svega zbog dostupnosti i transparentnosti sistema bez obzira koliko on bio i kako je kolega Grbin rekao možda neažuran u smislu podataka kojima se građanima omogućuje pristup. U materijalu koje smo dobili lijepo nam kaže prva rečenica kaže da su zemljišne knjige zapravo ocrtavaju pravno stanje nekretnina u Republici Hrvatskoj. To pravno stanje je, odnosno cijeli taj sistem je u svojoj konačnici loš. Loš zbog toga što je kao što je kolega Grbin rekao neažuran. Naime, imamo situacije gdje se zabilježbe u zemljišne knjige nisu mijenjale stoljećima. Dakle, od prvog unosa zapravo u još doba Austro-ugarske one su ostale iste. Sada se na tim prostorima nalaze naselja, gradovi ili obradive površine. Ali dakle stanje se radikalno mijenjalo. No, ono što mislim da je važno još za reći budući da se već u raspravi je dosta toga spomenuto je nekoliko primjera iz prakse, primjera koji utječu i na ljudske živote, uostalom na socijalna i ostala pitanja naših građana. Dakle, građana Republike Hrvatske. I zato vjerujem da je ovaj zakon jedan u nizu mjera koji će pridonijeti što bržem i efikasnijem rješavanju takvih pitanja. Dati ću vam primjer samo iz uzmimo to tako novije povijesti grada Osijeka gdje imate čitavo jedno naselje Sjenjak se zove koje i dan danas u zemljišnim knjigama vam se vodi kao ledina, dakle kao pašnjak. To već godinama nije tako, desetljećima nije tako, više od 40 godina nije tako. No, budući da se to radi o velikom naselju, o mnoštvu stanova ti ljudi nisu imali pravnih problema prilikom kupoprodaje i sličnih stvari koji su vezani za imovinsko-pravne odnose. Međutim, imamo primjera iz nedavne hrvatske povijesti gdje to i nije tako. Primjer je recimo su naselja Rudine i Seleš na području općine Antunovac. To su naselja koja je Republika Hrvatska izgradila za povratnike u tu općinu koja je bila pogođena Domovinskim ratom, obnova dakle na koju su oni imali pravo. Ti ljudi su te nekretnine preuzeli što bi mi rekli u roch bau stanju, dakle sa zidovima i krovom. Ostalo su morali ulagati u nekretnine. No, ljudi su se vratili, željeli su živjeti u općini Antunovac, željeli su stvarati u toj općini. Ali problemi su nastali kasnije. Naime, te nekretnine nikad nisu uvedene u zemljišne knjige, te nekretnine ne postoje. I što se dešava? Ljudi koji u tim nekretninama žive ne mogu postati vlasnicima te nekretnine. Dakle, prema važećim zakonima Republike Hrvatske ne mogu podnijeti zahtjev za otkup nekretnine u kojoj žive. Hrvatski branitelji ne mogu podnijeti zahtjev za darovanje nekretnine na koje imaju pravo itd. To je čitav niz drugih problema. Dakle, ljudi su ulagali u te nekretnine da bi ih učinili zapravo prikladnima za život u njima, a sada nemaju prava na njih. Jer što se dešava? Nositelj stanarskog prava premine što se nažalost često dešava budući da se radi o starijim osobama, ali koje žive sa svojom obitelji u toj nekretnini. I dešava se da ljudi koji nisu nositelji nekretnine, dakle nemaju nikakvih prava ostati u toj nekretnini i nalaze se na ulici i nakon što su u tu nekretninu uložili značajan iznos novaca. Dakle, jedna veliko pravno-imovinska, ali ja bih se usudio reći i socijalna nesigurnost vlada zbog neažurnosti prije svega države. Zbog toga i zbog sličnih situacija kojih vjerujem da ima u Hrvatskoj i da ovaj primjer iz Općine Antunovac nije usamljen mogu samo konstatirati da podržavam ovaj zakon i da se nadam da će njegova primjena pomoći u što bržem rješavanju ovih i sličnih problema. Hvala.
Imamo prijavljenu jednu repliku. Poštovana kolegica Ana Lovrin.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ma upravo ova vaša zadnja rečenica me potakla na repliku. To bi bilo prelijepo kako ste rekli da će donošenje ovoga zakona riješiti evo ove probleme o kojima vi govorite. Ti problemi mogli su se rješavati i unutar postojećeg Zakona o zemljišnim knjigama bez ikakve poteškoće. Pitanje je jednostavno toga da zaista država u kojem periodu ja ne znam kada je to bilo možda je bio prioritet, ne opravdavam to, možda je bio prioritet da se ljudima daju kuće ali svakako je propustila učiniti ono što je bitno. Dakle, da riješi prvo vlasničko stanje na parceli, drugo da ucrta tu kuću i da kuću pravno prometuje bilo na korištenje bilo u vlasništvu onako kako to sukladno hrvatskim zakonima treba i biti. I ja ću vam reći da svojedobno kada se to s povratnicima u jednom dijelu Zadra događalo da sam osobno inzistirala da ne podilazimo lakim rješenjima već da ljudima pomognemo u tome da tu nekretninu u obnovi riješe onako kako treba. Danas su to zadovoljni ljudi jer imaju i građevne dozvole i upisane kuće i sve ono što treba, što se nažalost na nekim područjima nije događalo. Zato ja kažem da bih bila sretna kad bi mi donošenjem ovog zakona sve to riješili.
Na repliku odgovara poštovani kolega Domagoj Hajduković.
Hvala potpredsjedniče. Pa je kolegice mogu se složiti sa dijelom, zapravo moglo se to riješiti i prije. Zašto nije i u ovom Domu je već upozoravano na taj konkretan slučaj. Ne ja, ali naši prethodnici koji su sjedili u ovim klupama su upozoravali na njega. Ja se nadam, dijelim uvjerenje da će to biti riješeno. Prije svega zato što građani RH su u ovom slučaju ti koji ispaštaju i to ne svojom krivnjom nego prije svega krivnjom inertnošću državnog sistema koji dakle treba učiniti ono što je trebao tijekom gradnje i poslije gradnje tih nekretnina. No ono što vjerujem je da će ova Vlada predano pristupiti rješavanju ovih problema jer oni nisu usamljeni. Dakle, ja sam naveo samo jedan od problema, a da je ovaj zakon u toj široj slici jedan od koraka kako što prije takve stvari riješiti. Jer mnogi, recimo evo i moji susjedi su slučajno saznali da čestica na kojoj imaju kuću je zapravo podijeljena u zemljišnim knjigama na dvije čestice a da su vlasnici obje čestice neke sasvim treće osobe od kojih oni tu nekretninu nisu ni kupili. Dakle, jedan veliki je tu nered koji definitivno treba ažurirati što brže, a sama dostupnost tih podataka vjerujem da će pomoći u tome da ljudi što prije i samoinicijativno rješavaju te probleme. Hvala.
Hvala i vama. Evo ovo mi se sada čini upravo idealan trenutak da oglasimo stanku. Nastavit ćemo u 15,00 sati i to raspravom poštovanog kolege Željka Kolara. Kolegice i kolege nastavljamo sa raspravom. Za pojedinačnu raspravu prijavio se željko Kolar. Izvolite kolega Kolar.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministri sa pomoćnikom, kolegice i kolege. Vrlo važan zakon je pred nama na klupama i sva pohvala ministru i suradnicima na njemu. Da sad ne ponavljam sve ono što su kolege govorili. Međutim treba reći da tehnika koja napreduje znači što se tiče digitalizacije i što se tiče mogućnosti izrade planova novih izmjera digitalnih … [[Govornik se ne razumije.]] sve je to što nam omogućuje da na lakši način dođemo do finalnog proizvoda. Međutim digitalizacija zemljišnih knjiga kao što je rekao kolega Peđa ne rješava stvar. Ono što je bitno da ZK ispravni postupak bude što jednostavniji i što jeftiniji, i što pristupačnije za ljude jer tamo gdje ne idemo u nove izmjere zapravo je ZK ispravni postupak ili B jedini na temelju čega se mogu ljudi zapravo i riješiti svoje zemljišno knjižno stanje. Ono što je sigurno dobro a to je da se predlaže uvođenje Visoko zemljišnog suda RH gdje bi se došlo do ujednačene sudske prakse i gdje bi kroz neko vrijeme zapravo točno znali da svi sudovi rade po istom postupku. Da zemljišno knjižni referenti mogu donositi rješenja i provedbu to već mogu i danas samo će to sad bit riješeno i u zakonu. Ono što je vrlo bitno do sad nije bilo, a to je da se može parcijalno rješavati provedba nove izmjere i to će zapravo omogućiti dinamiku a koja je vrlo bitna iz ekonomskih razloga. Međutim bez nove izmjere dijela RH jer čitavu Hrvatsku nikada nećemo obuhvatiti novom izmjerom a ne bi bilo niti ekonomsko opravdano, nećemo moć rješavati zemljišno knjižno stanje i pokrenuti investicije. Mi smo do sada stavili 130 katastarskih općina u primjenu. To je vrijednost ugovora negdje oko 219 milijuna kuna, od toga je 109 milijuna kuna iz državnog proračuna. 70 katastarskih općina je momentalno u postupku izlaganja na javni uvid, to je 75 tisuća 350 ha i vrijednost tih ugovora je 162 milijuna kuna. Ovjeren elaborat izmjere je ukupno u 71 katastarskoj općini ukupne površine 52 tisuće 430 ha i ukupna vrijednost ugovora je 130 milijuna kuna. Elaborat izmjere na pregledu je za 16 katastarskih općina ukupno 7 509 ha i vrijednost ugovora 12 milijuna 723 kuna. Izmjere koje su u tijeku se vode za 52 katastarske općine ukupne površine 52 tisuće 118 ha i vrijednost tih ugovora je 100 milijuna kuna. Znači ukupno u brojkama je to 339 katastarskih općina, 320 tisuća 839 ha ukupna vrijednost ugovora 626 milijuna kuna. Ukupan broj katastarskih općina na području RH je 3 tisuće 351 općina. Znači ako smo riješili 339 onda vidimo kakav posao nas zapravo očekuje. Ali ono što se postavlja pitanje dal naši zemljišno-knjižni sudovi odnosno gruntovnice imaju kapaciteta i dal nadležno ministarstvo ima novaca za ovo. Znači mi sada ima 70 katastarskih općina za koje bi trebalo pokrenuti postupak a da bi zapravo bi se pokrenula ili na neki način završila investicija od 162 milijuna kuna, a sigurno do tih 70-tak katastarskih općina koje jesu, sigurno stoje nekoliko investicija vrijedi nekoliko desetaka milijuna eura. I to je nešto što bi trebao biti prioritet Vlade RH u sljedećem razdoblju. Ja osobno smatram da Ministarstvo pravosuđa zajedno sa Državnom geodetskom upravom sa Ministarstvom gospodarstva, regionalnog razvoja, poduzetništva i obrta su ključna četiri ministarstva koji mogu pokrenuti investiciju i ne treba žaliti novaca jer svaka kuna uložena u ovo se vraća sa 20 kuna minimalno. I nigdje tako brzo nećemo pokrenuti inicijative i nigdje nećemo tako brzo vratiti uložen novac kao što su nove izmjere i to je nešto o čemu je govorio i kolega bačić, to je nešto što nema alternative. Digitalizacija u redu, digitalni oblik je u redu, izaći će na Internet super, kontrola sve o.k. Međutim mi i dan danas imamo zapise iz 1892. godine i da nije bilo nikakve promjene u zemljišnim knjigama. I 2012. godina dal to rebalans dal to iz rezerva, 2013. godina, 2014. godina mi moramo veliki novac uložiti u to. Ono što spominjemo u zakonu a vezano je za neki način povjerenika suda koji sudjeluje u svojstvu svjedoka, to je uvijek kroz tradiciju bio nekakav čovjek koji dobro poznaje zemljišno-knjižno stanje na terenu, znači pozna ljude, tko je užival koju česticu itd. i tu je sada bilo čak nekih prijedloga iz nekih odbora sam vidio da bi to bio zaposlenik suda. To je nemoguće, nema tih kapaciteta a niti su ti ljudi osposobljeni da rade nešto drugo. Da li će se sada oni plaćati iz naknadu njihovu osiguravati jedinice lokalne samouprave ili će to biti njihovi komunalni referenti koji jako dobro poznaju područje ili njihovi komunalni redari koji jako dobro poznaju područje o tome se još da razgovarati do drugog čitanja i vidjeti kakva je situacija. Međutim mislim da je ključ … znači provedba ovih 70 katastarskih općina kojih čeka. Nikada nećemo napraviti novu izmjeru za čitavu državu. I to čak ne bi bilo normalno jer puno bogatije države to ne rade. Jel imate katastarskih općina gdje u godinu dana imate dva ugovora, promet u 50 godina ne znam desetak nacrta za provesti. Znači nije problem održavanje te katastarske općine a nikakve gospodarske aktivnosti u njoj nema. Međutim infrastrukturni koridori, veliki gradovi, gradovi na moru nemoguće. A plus toga mi smo imali nove izmjere koje su rađene osamdesetih godina prošlog stoljeća 1983., treće, četvrte, pete gdje je nova izmjera provedena u katastru a u gruntovnici nije. I sada kada se rade katastarske elaborati radimo ih duplo jedne za katastar sa novim podacima, drugi za gruntovnicu sa starim podacima i tek onda kada vam dođe strani investitor i kada vidi nije mu apsolutno ništa jasno, zašto tu pišu jedni brojevi zašto tu pišu drugi brojevi. To je ključ. Ono što je isto tako znači od tih 339 ukupno katastarskih općina koje na neki način obuhvaćeno 130 u stavljeno u primjenu, 70 postupku izlaganja u javni uvid, 71 ovjeren elaborat izmjere, 16 elaborat izmjere u pregledu i 52 izmjere u tijeku. Interesantan je raspored po županijama jer smo jučer imali nekakvu raspravu o cestama pa je onda bilo e sada su ovi dobili 0,8 milijuna ovi su dobili 1,2 ovi 4, a interesantno je prvi puta u Saboru jučer sam čuo da je netko spominjao moju Krapinsko-zagorsku županiju da je nešto dobila više od ostalih pa ću sada pročitati kako smo dobili tu najmanje i u Krapinsko-zagorskoj županiji svega 2 katastarske općine su u postupku a kod kolege Bačića u Dubrovačko-neretvanskoj 32 što je dobro i da je u Zadarskoj 46 što je dobro i da je u Osječko-baranjskoj 31 što je dobro. Ja ću biti zadovoljan kada će u mojom županiji biti 31 katastarska općina, a neka onda bude u Dubrovačko-neretvanskoj 80, u Zadru 90 znači to ne treba gledati na takav način. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolega najprije to oko županija. Naravno da bi bilo idealno kada bi se moglo sve obuhvatiti odjedanput, a jednako tako i mora biti nekakvih kriterija po kojima se odabire kada će izmjere ići jer na kraju krajeva onda i građani dobivaju izmjeru koju bi inače morali plaćati praktički zabadava i moraju biti u jednakom položaju svi. Htjela sam replicirati na ovu komentirali ste odredbu o ovome povjereniku suda koji dobro pozna mjesne prilike, ja mislim da je to dobro i da je to isto jedna od u praksi ustaljenih instituta koje su samo sada dobile i svoje zakonsko pokriće i do sada kada se izlazilo na teren kod obnove zemljišnih knjiga obično se uvijek imalo nekog tko poznaje koga se konzultira itd. Ono o čemu bih ja promislila to je ovaj stavak 2.ne znam da li je njemu potrebno stavljati u nadležnost da on dostavlja pozive za raspravu. Onda znate obično se tu uzima neki stariji čovjek koji ne znam i nije baš on u svemu tako dobro spretan i educiran u tim administrativnim poslovima ali jako dobro zamislite si situacije na selu pozna ta mjesta prigode i pozna ih odavno. Evo ja ga bih uzela ali možda ne mu dala to u ovlast da on dostavlja pozive. I jednako tako premda će jedinice lokalne samouprave uvijek biti zadovoljne i sretne što se izmjera vrši na njihovom području. I bit će voljne to i sufinancirati i često i sufinanciraju i sami građani. I neće im biti problem odnosno sigurno će imati volju da to plate, dal će moći ne znam, ali jednostavno mi se čini neprimjerenim a o tome govorimo u nizu posebnih zakona da se jednostavno zakonom nametne financijska obveza jedinici lokalne samouprave za nešto jer evo piše da ima pravo povjerenik na naknadu, a da naknade osiguravaju jedinice lokalne samouprave [[Upadica: Hvala kolegice.]] na čijem području se to provodi.
Hvala kolegice, vrijeme je isteklo. Imamo odgovor na repliku kolega Željko Kolar. Izvolite.
Kolegice Lovrin, očito da niste baš dobro slušali. Znači ja sam geodeta bio 23 godine i rekao sam vam da sam obavljao puno tih izmjera na terenu i da je taj povjerenik i mi geodeti imamo poštapalicu "kartu čitaj, seljaka pitaj". Ja sam rekao da je to dobro i da je samo pitanje na koji način će se to provesti kroz jedinice lokalne samouprave. Što se tiče kriterija bilo bi dobro da je u ovoj raspravi preskočimo jel nakon toga onda počnemo gledati tu tablicu i onda će uvijek naći i ja sam bio spreman, i ja sam imao investiciju i ja sam bio spreman. A kako bi rekao ministar financija Slavko Linić, proračun je neiscrpan izvor prihoda ali nema uvijek za sve. Pa naravno da onda onaj tko radi raspodjelu da mora odlučiti tko će dobiti tko neće dobiti. Međutim ono što sam ja rekao ima katastarskih općina koje nikada neće ući u novu izmjeru ili će doći na kraju nekog ciklusa što je govorio kolega Bačić da se to radi 30, 40 godina jel jednostavno nema ekonomske opravdanosti u malim … gdje imate jednu ili dvije, tri izmjere godišnje i dva ugovora. Nema. Međutim, najbitnije je da ovo što je do sada napravljeno da to ne stoji, da sad interventno to pokrenemo da se to počne rješavati, a da onda u proračunu za 2013. i 2014. godinu se velika sredstva odobre za taj posao. Hvala.
Hvala i vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Draženko Pandek, izvolite kolega.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažene kolegice i kolege zastupnici. U odnosu na predloženi tekst iskoristio bih priliku da zbog važnosti teme i u pojedinačnoj raspravi ukažem ne neke elemente prijedloga o kojima bi ja osobno možda unio neke promjene ili bi bare predložio da se razmisli o promjenama, a na temelju vlastitog iskustva te na temelju konzultacija sa stručnjacima na ovom području. U prvom redu u odnosu na odredbe članka 170.a stekao sam dojam da on donosi određeni rekao bih čak možda korak nazad, odnosno na dosadašnje rješenje u kojem je na Internet stranicama bio omogućen neograničen uvid u zadnje stanje zemljišnih knjiga. Tako se sada propisuje mogućnost naknade za uvide u stanje upisa u određenu katastarsku česticu na web stranicama. Osobno smatram da bi dostupnost informacija o zemljišno-knjižnim pravima trebala biti svima dostupna besplatno i pod jednakim uvjetima. Mišljenja sam da taj prijedlog u skladu s načelom javnosti, a prema tom načelu zemljišne knjige trebaju biti svima dostupne na uvid iz čega proizlazi ona neoboriva predmnijeva da svatko poznaje zemljišno-knjižno stanje, odnosno da nepoznavanje stanja u zemljišnim knjigama ne ispričava. Svrha dakle postojanja zemljišnih knjiga kao knjiga javnih … je da publiciraju prava upisana u njima kako bi ona djelovala prema svima i donekle mi se čini da je to načelo možda ugroženo propisivanjem mogućnosti naplate uvida u te podatke. To govorim stoga jer mi se čini da ostvarenje tog načela ovisno o financijskoj snazi određene osobe onemogućava dakle jedan pristup tome za sve. To načelo bi se mislim trebalo ostvarivati bez obzira na financijsku snagu, bez obzira na struku i bez obzira na to da li se radi o osobama iz javne sfere ili privatnim osobama. Premda svakako treba pohvaliti rješenja usmjerena ka digitalizaciji i informatizaciji sustava zemljišnih knjiga mišljenja sam čak da su to moglo otići i korak dalje. Ta primjedba se u prvom redu odnosi na mogućnost dostupnosti elektronskom ZK izvatka i prema sadašnjem prijedlogu takav se izvadak ipak na kraju mora ako sam dobro shvatio fizički podići u papirnatom obliku. Pohvalno je da je sada dostupnost takvog izvatka značajno poboljšanja, ali budući da se pravni poslovi mogu sklapati u elektroničkom obliku mislim da nema nikakvog razloga da se i zemljišno-knjižni izvadak ne može izdavati u elektroničkom obliku uz pravila koja vrijede za elektroničke isprave i uz primjenu pravila u elektroničkom potpisu. Mislim da je tehnički to izvedivo i ne vidim razloga da se takva mogućnost na kraju krajeva ne uredi i zakonski. Člankom 180.a propisana je dakle obveza da se o provođenju postupaka sastavljanja zemljišno-knjižnih uložaka mora sastaviti obavijest na oglasnoj ploči nadležnog suda i nadležnog ureda za katastar jedinice lokalne samouprave na čijem se području vodi itd. Tu bi možda dodao i obvezu da se takva obavijest ponegdje stavi i na oglasne ploče većih mjesnih samouprava, odnosno na čije područje se stavljaju zemljišno-knjižni ulošci. To govorim iz čisto praktičnih razloga, zbog unošenja određene doze životnosti u te zakone zbog lokalnih prilika kojima svjedočim, konkretno na području Sesveta. Tamo na tom području koje je vrlo veliko, u nadležnost jednog općinskog suda spada prilično velik broj naselja i izvješavanje obavijesti na oglasnoj ploči vijeća recimo konkretno gradske četvrti nema taj značaj za stanovnike Planine Gornje, Kašine, Adamovca, koji često uopće danima ili mjesecima ne dolaze u centar Sesveta i ne dolaze u ured vijeća. Načelo javnosti i načelo zaštite stranaka i poboljšanje pravne sigurnosti značajno bi doprinijelo da se takvi … stavljaju na oglasne ploče mjesne samouprave tamo gdje one postoje. To bi pridonijelo efikasnosti da se ljudi jave, da mogu urgirat, da se upoznaju sa postupkom obnove, ispravnim postupkom i pridonosilo bi dakle kvaliteti rada i suda i onom krajnjem rezultatu da dobijemo stvarne vlasnike određenih čestica. U takvu odredbu stavio bih druge članke gdje se propisuje obveza izvještavanja na oglasnim pločama. U članku 35. stavku 5. predložio bih za iza riječi cijele općine dodati riječi ili kada je to utemeljeno na gospodarskim interesima. Smatram da je opravdano uvrstiti gospodarski interes kao razlog omogućavanja da se dio zemljišnih knjiga … ili obnavlja čim se postajanje takvog interesa dokaže. Takav bi npr. postupak mogao se voditi za određenu gospodarsku zonu ili određenu trasu na kojoj će se graditi neki infrastrukturni objekti poput ceste, a mislim da bi to značajno moglo pridonijeti brzini ostvarenja određene investicije. Mislim da se svi možemo složiti da je pridonošenje konkurentnosti i efikasnosti u ostvarenju investicija jedan od prioriteta na kojem treba raditi. Ovo bi mogao biti konkretan doprinos. U članku 41. u odnosu na članak 182. u koji se dodaje stavak 4. čini mi se potrebnim izmijeniti dio rečenice koji glasi ovako: u postupku osnivanja zemljišne knjige vlastovnica i … uloška sastavljaju se na raspravi za sastavljanje uložaka prema podacima … zemljišta, podacima prikupljenim nositeljima prava na katastarskim česticama. Sad ovaj zadnji dio rečenice mi se čini kao da se potkrala greška jer bi o meni trebao glasiti: prema prikupljenim podacima o nositeljima prava na katastarskim česticama. Meni se čini da je čisto nomotehnički bila greška. U članku 192. stavak 2. evo prijedlog je da se razmisli o potrebi da se i na raspravu za ispravak ne poziva i oglasom jer oglas takve vrste je već objavljen, dakle prilikom otvaranja ispravnog postupka kako je predloženo izmjenama članka 186. pa možda radi načela efikasnosti postupka, možda ovdje nije potrebno evo čisto prijedlog da se razmisli o toj promjeni. Budući da također pravno nomotehnici treba težiti izbacivanju suvišnog teksta predložio bih da se razmisli o brisanju stavka 5. članka 51. jer se njime propisuje dakle posebno postupanje sa prigovorima i prijavama koji su stigli nakon zakazivanja ročišta za ispravak. U stavu 4. već je propisano postupanje, dakle sa prigovorima i prijavama koji su podneseni nakon isteka roka. Prema tom tekstu o zakašnjelim prijavama i prigovorima se raspravlja ako se osobe nazočne na raspravi sporazumiju da će takav prigovor ili prijava raspravljati. Dakle, složio bih se s mišljenjem da ne postoji u biti razlog zbog kojeg bi trebalo raditi možda razliku da li je prijava odnosno prigovor zakašnjel u odnosu na zakazivanje rasprave s obzirom da svaka prijava ili prigovor koji su stigli nakon isteka roka za ispravak su zakašnjeli u odnosno na članak 195. stavak 1. ranije je bila propisana obveza suda da kad ne udovolji prijavljenom prigovoru podnositelja istog upućuje da svoj zahtjev ostvaruje u parnici odnosno u postupku pred nadležnim tijelom. Radi zaštite prava stranaka eventualno nalazim da bi takva odredba možda mogla ostati, a osim toga u predloženom tekstu ispušteno je navesti riječ "prijava" pa proizlazi da bi se brisala samo zabilježba prigovora. Dakle, u odnosu pak na članke kojima se regulira obnova i dopuna zemljišnih knjiga to su članci oni 55., 56. i 57. istaknuo bih potrebu da se unesu možda odredbe kojima se propisuje jedinstveni postupak za stavljanje i vlastovnice i teretovnice a koji će omogućiti da sud, dakle uložak upiše onog stvarnog vlasnika. Nadalje, predložio bih da se sastavljanje uložaka ne provodi ako su podaci o čestici nositelja prava u zemljišnoj knjizi i katastru identični radi ostvarenja načela efikasnosti možda ako je tu već to jasno ne postoji dakle potrebe da se postupak duplira u neku ruku. Čini mi se ispravan i prijedlog da se odredi tko će se pozvati na raspravu za ispravak jer taj je postupak u biti različit od postupka pozivanja na raspravu za ispravak povodom osnivanja. U daljnjim nekim prijedlozima evo mišljenja sam da bi sa odgovarajućom primjenom pravila iz postupka osnivanja i kod postupka obnove postiglo jedinstveno postupanje koje bi moralo rezultirati ciljem dakle svakog od tih postupka upisom stvarnog vlasnika u novu zemljišnu knjigu. Nadalje, u članku 199b. uvodi se rekao bih nova vrsta zabilježbe u odgovarajućoj zemljišnoj knjizi koja bi upućivala na to da se niti s njom ne može, dakle postupati s povjerenjem u zemljišnu knjigu. Time bi se mišljenja sam mogao zaustaviti pravni promet u postojećoj evidenciji a da nova još ne postoji. Takvom zabilježbom bi bile obuhvaćene gotovo, dakle sve čestice te zemljišne knjige koja se obnavlja jer se obnova i provodi tamo gdje nema, dakle poklapanja podataka zemljišne knjige, katastra i stvarnog stanja. Ukratko još o članku 200b. stav 3. predloženi tekst je pomalo nejasan, te radi veće jasnoće predlažem da se propiše da se propiše da će se upisi provedeni nakon zabilježbe iz stavka prvog brisati po službenoj dužnosti ako njihov sadržaj bude suprotan upisu koji će se odrediti povodom rješenja donesenog na raspravi za ispravak. I u članku 20b. predloženo je da će se rješenje o otvaranju … [[Govornik se ne razumije.]] postupka dostaviti podnositelju prijedloga i ostalim osobama koji je tamo navedeno. Smatram opravdanim razmisliti o prijedlogu da se rješenje o otvaranju dostavlja podnositelju prijedloga onim osobama iz čijih je upisa moguće zaključiti da bi dostava bila moguća te osobama koji su upis u zemljišnu knjigu zahtijevali nakon zabilježbe [[Upadica Batinić: Vrijeme kolega.]] iz razloga načela efikasnosti. Evo zahvaljujem. To su bili moji prijedlozi.
Hvala i vama. Sljedeći za raspravu Branko Bačić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre sa suradnikom, uvažene kolegice i kolege. Pa evo, gospođa Lovrin je u ime kluba Hrvatske demokratske zajednice podržala ovaj prijedlog zakona u prvome čitanju i iznijela određene sugestije koje bi bilo jako dobro da se o njima raspravi, da ih se za drugo čitanje pa onda i prihvati. Ja također podržavam i to sam već kroz nekoliko replika tijekom jutrošnje rasprave rekao, dakle da podržavam ovaj prijedlog zakona. I dobro je da Vlada, odnosno resorno ministarstvo, a bilo bi dobro da tako postupi i Ministarstvo graditeljstva i prostornog uređenja ozbiljnije uđe u problem rješavanja kako s jedne strane katastarske evidencije, tako pak s druge strane i zemljišno-knjižne evidencije. Bio bih sretniji da je uz ovaj zakon koji će doprinijeti sređivanju te vrlo važne evidencije, bio bih sretniji da su uz ovaj zakon na odgovarajući način praćene i pozicije u državnom proračunu jer bi to onda ukazalo da doista smo i kao društvo, a i kao Vlada da smo se doista odredili prema uređenju ove evidencije koja je presudna za gospodarski razvoj Hrvatske. Naime, koliko god se vlade neovisno da li je to ova Vlada ili prijašnje Vlade trudile da sa nekakvim prijedlozima zakonskih rješenja ubrzaju investicije omoguće olakšaju građanima pristup zemljišnoj knjizi vrlo brzo smo se uvjerili da uz najbolje namjere tih zakona taj problem nije riješen. To vam je slučaj i sa zakonom o postupanjima i uvjetima gradnje radi poticanja ulaganja. To je onaj zakon sve u 45 dana koji je dosta polučio uspjeh, ali samo kod onih investitora koji su imali riješene imovinsko pravne odnose. Jer onaj koji nije imao riješene imovinsko-pravne odnose nije mogao ni doći u poziciju da se, da bude u ovom zakonu, pa je dokazano i kroz taj zakon da Državna uprava premda često je birokratska i više nego što je potrebno ipak kad su stvorene pretpostavke koje su u drugim razvijenim državama već ranije stvorene da i naša državna uprava može u jednom primjerenom roku odgovoriti izdavanjem akata za građenje pogotovo ako je i u tim zakonskim rješenjima smanjen broj upravnih postupaka kao što je u slučaju upravo bio sa ovim zakonom. Slična je situacija i sa Zakonom o vlasništvu i drugim stvarnim pravima gdje smo praktično upravitelje zgrada prisilili da u roku od 3 godine moraju pokrenuti postupak upisa zgrade koja je uvedena kroz knjigu položenih ugovora pa i tamo smo svjedoci da je vrlo veliki broj neriješenih predmeta jer jednostavno to nije moguće napraviti zbog nesređenog imovinsko-pravnog stanja. No, toga smo svjesni, to se ne može riješiti brzo ja sam o tome već i prije govorio. Potrajat će još vremena dok se ta situacija ne riješi, ali kad bismo imali taj nacionalni konsenzus da svake godine upravo na ovim stavkama izdvajamo i da ne štedimo, da ne smanjujemo sredstva upravo na ovim stavkama ja mislim da bi dostigli onaj cilj o kojemu sam govorio. Maloprije je gospodin Kolar rekao iluzorno je očekivati da RH bude sa svojih 3 350 katastarskih općina riješena kroz par godina, to je iluzorno očekivati. Ali 20% teritorija RH je interesantan prostor koji je potencijalno primamljiv ulagačima. To su s druge strane urbane sredine, to su ti infrastrukturni koridori, to je priobalno područje itd., itd. Dakle, to su prostori na kojima je najviše zahtjeva promjena bilo u katastarskom bilo u zemljišno-knjižnom operatu. Taj dio možemo obuhvatiti sa geodetskom izmjerom i čim prije krenuti u geodetsku izmjeru. Ja sam o tome već u ovom Domu i govorio, ali ću svakako ponoviti, mislim da je to dobro zbog svih nas. Ja evo i cijenim što ste vi gospodine ministre pa da i vi evo čujete ove podatke koje imamo u Hrvatskoj, a koji su proizašli iz iskustva koja imamo sa dosada 94 katastarske općine za koje je u cijelosti sređeno katastarsko i zemljišno-knjižno stanje. Recimo provedbom katastarske izmjere i obnovom zemljišnih knjiga u pravilu se broj čestica u nekoj katastarskoj općini prepolovi, što znači da se prosječna površina čestice udvostruči. Broj registriranih zgrada se udvostruči, registracija prometa nekretnina koji se registrirat u zemljišnim knjigama se utrostruči a broj imovinsko-pravnih sporova vezanih za granice i upise u registar pada na manje od 1% broja sporova prije katastarske izmjere. I konačno ubrana komunalna naknada se uveća za nekoliko puta. Čak imamo primjere da se upetorostruči komunalna naknada u katastarskoj općini u kojoj je izrađena nova izmjera. I još jedan primjer, svaka registrirana obiteljska kuća u financijske tokove Hrvatske unosi novi kapital od minimalno 50 tisuća eura koliko je prosječno vrijednost hipoteke na takve objekte. Prosječno 1000 novo registriranih objekata koliko ih ima u tim katastarskim općinama u kojima je sređeno katastarsko stanje po provedbi katastarske izmjere i obnove zemljišne knjige u jednoj urbanoj katastarskoj općini povećava financijsku moć tog naselja za prosječno 50 milijuna eura. Dakle, mislim da su samo ova dva primjera dovoljan argument da tih preostalih 17% teritorija RH, ako smo 3% teritorija već riješili sa ovih 94 katastarske općine, da onda tih preostalih još 17% teritorija da tome doista moramo prionuti čim prije jer kažem on će u financijske tokove bilo gradova i općina na čijem se prostoru vodi katastarska izmjera, a i za cijelu RH vrlo brzo biti vraćen u te financijske tokove. I još jedna stvar koju sam zamjerio, inače u raspravi o zakonu čiji sam ja bio autor, to je bio Zakon o postupanju s nezakonito izgrađenim zgradama, tada smo a svjesni činjenice da je jedan od velikih razloga pored nedonošenja urbanističkih planova i nesređeno imovinsko-pravno stanje, dakle da su to uzroci za bespravnu gradnju u Hrvatskoj pored drugih ali to su svakako jedni od važnih pretpostavki koji su doveli do bespravne gradnje u RH jer ljudi često puta nisu se mogli ili je bio vrlo težak put do rješavanja vlastitih imovinsko-pravnih odnosa i onda su pribjegavali bespravnoj gradnji. Jasno, što ih ne opravdava ali to je činjenica s kojom se moramo pomiriti. Ako prema tom zakonu RH može uprihoditi, premda su značajno smanjene naknade za zadržavanje zgrade u prostoru, ako može uprihoditi, mi smo vršili procjene negdje oko 2 milijarde kuna kad bi se svih 300 tisuća nezakonito izgrađenih zgrada u RH realiziralo i kad bi svi oni platili tu naknadu procjena je bila negdje preko kažem 2 milijarde kuna i 30% tih sredstava je prema tom zakonu koji je bio prvi zakon onda ga je ova Vlada promijenila bilo namijenjeno za upravo Državnu geodetsku izmjeru da dakle ta sredstva budu isključivo namjenska za taj posao. Od toga je Vlada odustala. Nije mi jasno zašto, tim više što evo i vi ćete se s time složiti i mi se svi slažemo da bi ta sredstva bila itekako pripomogla s jedne strane uređenju katastra, a s druge strane uređenju zemljišne knjige. Jer smo imali doista bar za taj prostor koji bi u tom vremenu bili premjerili i riješili imovinsko-pravne odnose bili bismo imali čistu situaciju. A što bi onda itekako bila pretpostavka daljnjem ulaganju. Kakav god novi zakon Vlada Republike Hrvatske predložila da bi povećala obim investicija u Hrvatskoj radio sam na puno projekata velikih u Hrvatskoj, nitijedan značajniji projekat od IKEA-e ili na pomorskom dobru ili prometnica bilo da su to autoceste, državne ceste, bilo koji projekt u RH zastaje i velika kočnica je bar jedan dio tog zemljišta nije imovinsko-pravno riješen. Bilo zbog nesređenih privatnih odnosa na tom zemljištu, bilo zbog toga što to predstavlja nekakvo državno ili vlasništvo jedinice lokalne samouprave puno puta kažem su te barijere su uglavnom sprječavale jedan investicijski zamah u RH. I kakav god kažem zakon Vlada Republike Hrvatske predložila da bi se omogućilo ubrzanim investiranjem u Hrvatskoj dok ne riješimo stanje u katastru i zemljišnoj knjizi mi nećemo imati mogućnost brzog ulaganja, brzog izdavanja akata za građenje i sve ono što se tim podrazumijeva. Evo hvala.
Hvala i vama. I u ime predlagatelja ministar Orsat Miljenić. Izvolite ministre.
Hvala lijepa. Ja se zahvaljujem podršci zakonu. Sve primjedbe i prijedlozi apsolutno ćemo ih uzeti u obzir i vidjet ćete sve što budemo mogli ćemo ugradit u njega. Možda samo tri stvari koje su se ovdje pojavile kao jedna od pitanja u raspravi. Prvo govorili smo o digitalizaciji. Ja ću krenut od toga. Digitalizaciju ne vidimo kao rješenje, nego samo kao sredstvo. Rješenje je ostali dio zakona. Znači bitno je da postavimo procese koji će onda kroz digitalizaciju voditi prema nečem drugom. Ne treba se bojati digitalizacije, vjerujete u praksi nažalost iz papirnatih knjiga je nestajalo više dokumenata nego što će nestat iz digitaliziranih. Kad gledamo često nam i čitave stranice nedostaju, vidimo da su bile više ih nema. Dakle ništa sigurnost neće bit s tim ugrožena više nego što je sada, dapače bit će dignuta. Jer vi kad imate takav postupak onda točno znate kad je tko, u kojem trenutku ušao u nešto, jer svatko ostavlja trg. Dakle digitalizacija je sigurna stvar. Ne trebamo se toga bojati. Govorili smo ovdje o izmjerama i apsolutno je to nešto što je bitno i što je prolazi i kroz ovaj zakon jer se neki postupci olakšavaju ali naravno da je ono najjače sredstvo da mi zapravo ovo dovedemo do kraja. Mi smo sada u situaciji da ima 84 općine u kojoj su izmjere napravljene u kojoj moramo provest postupak obnove zajedno sa DGU-om jesmo napravili jedan plan kako tome prići i očekujemo vrlo dobre rezultate u skorije vrijeme. Dakle to je nešto, idemo u dvije faze, jedno je sada što prije obavimo obnovu za ono što je već izmjereno, jer tu se stanje svaki dan mijenja i zapravo ono što je investirano do sada a to možemo govoriti između tih 160 i 200 milijuna kuna propada zato što kad prođe određeno vrijeme mi više nemamo taj učinak. Dakle to je nešto gdje imamo jedan plan kako ćemo zajedno sa kolegama to riješiti. Kroz neke ove stvari što je bilo, slažem se, troškovi to je jedno pitanje o kojem smo govorili, međutim ovo jesu nesporni postupci zato smo išli na ovo rješenje, možemo ga raspraviti, dostava kad je u pitanju brisanje također dostava nam je nekad blokirala cijeli proces, ovdje učinci također i prije nastupaju, vidjet ćemo ali možemo razgovarati o tome. Povjerenik, mi smo htjeli da se to institucionalizira taj pojam i apsolutno ovi prijedlozi i radit ćemo na tome da ga dotjeramo ali nam je drago što se on prihvaća kao pojam i kao nešto što je korisno za vratit. Kod ovih nekih drugih stvari apsolutno je jedan od problema pa zato ste i produžavali neki dan rok ovo usklađenje, knjige položenih ugovora sa zemljišnom knjigom i povezivanje. Pravilnik je takav kakav je, mi ćemo ga promijeniti,ali tu je bitno nać mehanizam kako jednostavno potaknut ljude da idu u to. to je i inače problem zemljišne knjige. Mi ćemo stavit alate ali ako ne budemo imali korisnike koji će radit promjenu, koji će htjet nekakvu promjenu nećemo postići efekt. Tako da evo sve zajedno ja zahvaljujem na podršci i vidjet ćete uskoro rezultat. Hvala.
Hvala ministre. Imamo jednu repliku. Ivan Šuker, izvolite.
Hvala lijepo. Pa gospodine ministre ja sam očekivao da ćete vi za ovaj kraj s obzirom na jednu vrlo korektnu i dobru raspravu oko ovog zakona spomenuti u kojoj fazi je ono što je ključno za gruntovnicu, to je OIB jer vi ovo sve što radite ako to ne riješite putem OIB-a sve vam pada u vodu. To je jedan projekat koji radi se već tri godine. Vi dobro znate da u trenutku kada se krenulo sa uvođenjem OIB-a, da u gruntovnici samo 5% vlasnika je bilo zavedeno putem JMBG-a koji nije na snazi već punih deset godina. I dakle namjerno se nisam javljao za raspravu, nisam htio niti replicirati cijelo dopodne s obzirom da kažem na korektnost rasprave. Očekivao sam da ćete u svom završnom obraćanju to reći, jer ovo je sve divno i krasno. Međutim ako nemate identifikacijski znak temeljem kojega određena tijela u datom momentu mogu povući informaciju iz gruntovnice onda ova cijela priča pada u vodu. Jer gledajte gruntovnica treba biti sastavni dio državne uprave kad nekome treba nekakav podatak u gruntovnicu on neće ići u gruntovnicu po njega nego onaj tko vodi određeni upravni postupak putem OIB-a i središnjeg registra će povući podatak iz gruntovnice i onda ćemo postići u principu što trebamo i što hoćemo. Na kraju krajeva to je predviđalo objedinjavanje vi znate dugo da je bio problem da katastar i gruntovnica nisu praktički htijeli pod istu kapu, ali ponavljam sve ovo što ste rekli, ako se ne završi veliki projekat što se tiče OIB-a i identifikacije putem OIB-a i siguran da će ostat 15% vlasnika, će ostat koji neće biti identificirani putem OIB-a, nažalost nećete postići ono što trebate, a to je da gruntovnica po ničem ne bude različita od bilo kojega državnog tijela, dakle onaj tko treba bilo kakav podatak, recimo kad se izdaje građevinska dozvola, onaj referent koji izdaje građevinsku dozvolu putem središnjeg registra, putem OIB-a povuče podatak i stranka uopće ne treba ići u gruntovnicu. Na takav način ćete smanjit pritisak, ispričavam se, samo ću još jednu rečenicu, smanjit ćete pritisak stranka na gruntovnicu i to je projekat uz ove zakone na kojemu itekako morate inzistirati i kad se to provede, onda ćete imati super stvar.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, ministar Miljenić. Izvolite.
Hvala lijepa. Dakle ima puno toga u zakonu što nisam spomenuo [[Upadica potpredsjednik: Na repliku ministre, oprostite na repliku smjesta možete odgovoriti. Izvolite.]] Dakle OIB je jedna od stvari koje se provode svakodnevno i svakodnevno se uparuju OIB-i. svi matični brojevi koje smo imali u gruntovnici su upareni s OIB-om Postoji čitav niz osoba čiji su još upisi unutra, koji jednostavno nemaju OIB i neće ga nikada imat jer su pokojni npr., dakle tu se radi o zapravo mijenjanju i unošenju novih upisa i zato su sve ove procedure. Vidite kada dobijete živu osobu vi je možete spariti s OIB-om. OIB je inače bitna stvar ako ste vidjeli u svim zakonima koje donosimo uvodimo OIB kao identifikacijski broj. Recimo Prekršajni zakon koji smo spominjali prije isto također OIB je sada bitan jer će po njemu ići u registar i u sve druge. Dakle ovdje se na OIB-u radi, matični brojevi su spojeni sa OIB-om, tamo gdje postoji osoba koja ima OIB on je spojen ali nažalost imamo jako puno upisa koji su tako stari jer OIB ne postoji jer te osobe nisu ni žive. Tu je sada stvar ovog zakona da da mehanizam kako će se to riješiti. Hvala lijepo.
Zahvaljujem ministre. Ovime smo završili raspravu. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kada se steknu uvjeti.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama, prvo čitanje, PZE br. 239, rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o zemljišnim knjigama. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno, sa 129 glasova za, donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu Jugoistočne Europe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZ br. 240 Predlagatelj zakona je Vlada RH. Prijedlog akta primili ste poštom. sukladno članku 159. Poslovnika objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Izvješća se primili na sjednici. Da li u ime predlagatelja želite dodatno obrazložiti prijedlog ministre? Izvolite.
Hvala lijepa. Dakle radi se ja bih rekao o jednoj tehničkoj stvari. Naime, memorandum je potpisan 2007.godine, evo nažalost nismo do sada proveli ovu saborsku proceduru radi potvrđivanja. Dakle pred vama je memorandum koji se odnosi na suradnju u borbi protiv korupcije na području Jugoistočne Europe. Sredstva koja Hrvatska izdvaja su 24 tisuće eura godišnje. To je nešto kažem što je na snazi od 2007.provodi se, naš član je sada predsjednik. I evo nemam više što dodati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika SDP-a Vesna Fabijančić Križanić. Izvolite kolegice.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Pred nama je Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu Jugoistočne Europe. Borba protiv korupcije ključna je aktualna tema ovog dijela Europe, podjednako važna za države koje se nalaze na putu ulaska u EU kao i za države članice. Prava i uspješna borba protiv korupcije temeljno vodi reformi društva i uprave. Korupcija u najvećoj mjeri sprječava razvoj i stabilnost demokratskih institucija, demotivira strana ulaganja i sprečava gospodarski razvoj. To sve bio je glavni razlog usvajanja protukorupcijske inicijative Pakta o stabilnosti koja je usvojena u Sarajevu u veljači 2000.,a cilj je bio rješavanje velikog problema koji utječe na razvoj država Jugoistočne Europe, a to je korupcija. Memorandum o suglasnosti omogućena je regionalna suradnja i razmjena iskustava među državama članicama u području suzbijanja korupcije. Određena su radna tijela regionalne antikorupcijske inicijative, a to je upravljački odbor, predsjedavajući i tajništvo, utvrđen je minimalni godišnji iznos članarine koje države uplaćuju, a RH je memorandum o određena kao depozitar. Od potpisivanja memoranduma 2007.godine proteklo je punih pet godina i kako bi memorandum stupio na snagu potrebna je ova procedura. 11.siječnja 2013., dakle ove godine u Sarajevu je održan sastanak Upravljačkog odbora regionalne antikorupcijske inicijative. Tom sastanku nazočila je predstavnica naših Ministarstva pravosuđa, a članovi upravljačkog odbora upoznati su s činjenicom da je do tada dakle do 11.siječnja memorandum ratificiralo 5 zemalja od ukupno 9 potpisnica. Ratificirale su ga Republika Albanija, Republika BiH, Republika Crna Gora, Republika Moldavija i Republika Rumunjska. Nisu ga ratificirale do polovice siječnja mjeseca ove godine Republika Makedonija, Republika Bugarska, Republika Srbija i Republika Hrvatska. Danas je RH u postupku potvrđivanja s čime su bili upoznati i članovi upravljačkog odbora. S obzirom da se memorandumom o suglasnosti predviđaju mehanizmi stupanja na snagu i trajanja memoranduma te da je interes RH da što skorije okonča svoj unutarnji pravni postupak kako bi se stvorile pretpostavke da memorandum stupi na snagu klub SDP-a podržat će prijedlog ovog zakona. Hvala.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ana Lovrin. Izvolite kolegice.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre. Dakle klub HDZ-a također će podržati donošenje Zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu Jugoistočne Europe. Potvrđivanjem ovog memoranduma je jedan u nizu zakona kojim Hrvatska potvrđuje potpisane međunarodne sporazume u suradnji u borbi protiv korupcije, protiv organiziranog kriminala, a znamo da su korupcija i organizirani kriminal uvijek povezani i također međusobno, a i s terorizmom također. Prema tome to su kriminalne aktivnosti koje ne poznaju granice i protiv kojih se učinkovito može boriti i suzbijati ih jedino prekograničnom i međunarodnom suradnjom. Obzirom da je ovaj memorandum potpisan kao evo što je ovdje već rečeno prije pet godina, da Hrvatska nije provela proceduru, da sam memorandum određuje da stupa na snagu kada dođe potvrda da je zadnja država potpisnica provela unutarnju proceduru i potvrdila ovaj memorandum. Logično je da se on podnese Hrvatskom saboru na potvrđivanje, tim više što je njime određeno da traje tri godine i onda se produžuje dalje nakon tri godine. Evo prošlo je već pet godina, sada smo doznali i podatak koji sam ja htjela i pitat ministra ali evo čula sam koliko je zemalja potpisnica memoranduma potvrdilo i provelo svoju unutarnju proceduru za potvrđivanje memoranduma. Evo Hrvatska je peta ili šesta zemlja, no neovisno o tome budući da u samom memorandumu stoji da država može odlučit da ga primjenjuje i prije stupanja na snagu, to je slučaj i sa Hrvatskom i kroz cijelo ovo vrijeme dakle zemlje de facto postupaju kao da je ovaj memorandum na snazi, od imenovanja predstavnika do sudjelovanja u članarini i svim aktivnostima koje se prije svega odnose na regionalnu suradnju, razmjenu iskustava među državama članicama u području suzbijanja korupcije. Ja vjerujem da Hrvatska ima određena iskustva, ima određene načine i alate, na kraju krajeva to je potvrđeno i kroz ispunjavanje mjerila i da to svoje iskustvo može prenijeti na druge zemlje JI Europe. Evo danas smo čuli od ministra da je i naš član predsjednik upravljačkog odbora, bilo bi zanimljivo čuti i tko je to pa da i mi kao zastupnici to znamo. Hvala lijepa.
Hvala i vama. U ime Kluba zastupnika HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepa potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine ministre, uvijek mi je drago da ste vi ovdje kada su vaše točke i vaši zakonski prijedlozi što je jako lijepo od vas tako da evo jedna pohvala, bez obzira što smo oporba i opozicija. No kada govorimo o ovom zakonskom prijedlogu o potvrđivanju memoranduma, ta me riječ inače uvijek nervira pomalo memorandum ali eto nije, počinje sa s, svi ovi kaže podsjećajući se na kompaktni akcijski plan pa onda piše … itd., hvala Bogu nije neki drugi naziv sa s jer sa četiri slova počinje i ne završava ili ne glasi …. Iako je ovo Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu JI Europe. Svakako da će klub HDSSB-a podržati ovaj zakonski prijedlog iako smo evo čekali koliko, 5-6 godina u odnosu na ostale zemlje koje su ovo već potpisale ali možda smo nešto i dobili sa tim čekanjem dakle verifikacije ovog memoranduma zato što prema riječima i prema izjavama nekih dužnosnika i u Vladi i ovdje u Saboru više zapravo mi korupcije nemamo jer mi smo to istrijebili, uništili pa evo i taj memorandum za Hrvatsku gotovo je i nevažeći. No eto u slučaju da se ipak nešto dogodi tako nešto u smislu korupcije i kriminala, dobro je da imamo i takav potpisan memorandum sa ostalim zemljama JI Europe, iako sam mišljenja da možda neke zemlje ovdje nedostaju. Doduše one ne spadaju po klasifikaciji u zemlje JI Europe, zemljopisno da ali su tamo svrstane samo od Moldove, BiH, Albanije i Hrvatske, Srbije, Crne Gore i ne znam ni ja koga, ali u svakom slučaju bilo bi dobro ili možda smo zakasnili da možda i Republiku Austriju uključimo, ona je zemljopisno zaista na JI Europe, možda mittle Europe, ali s obzirom na djela koja su počinjena i na neke stvari koje se istražuju još uvijek ne bi bilo loše da i njeno ime ovdje bude. Nažalost ona je članica Europske unije, mi to još nismo pa ne spada u ovu memorandumsku grupaciju. U svakom slučaju klub HDSSB-a će podržati ovaj konačni prijedlog zakona o potvrđivanju memoranduma, dalje neću, samo memoranduma. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Pojedinačno za raspravu prijavio se Boris Blažeković. Izvolite kolega.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre sa suradnikom. Predloženi Prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu JI Europe jest zaista samo to, potvrđivanje navedenog memoranduma, koji su potpisali države Albanija, BiH, Bugarska, Crna Gora, Hrvatska, Makedonija, Moldavija, Rumunjska i Srbija. Ovaj memorandum se meni učinio zgodna prilika da se progovori nešto i o samom problemu korupcije, o korupciji kao bolesti društva, kao jednom zlu. Naime, sve navedene države prolazile su i prolaze teške posljedice korupcije i raznih oblika pljački i privatizacije državnih tvrtki tijekom tranzicijskog razdoblja i političkih previranja od početka '90.-tih pa do danas. Sve te države trpe u razvojnom pogledu i gospodarskim stagnacijama, krizama, sve posljedice pljačkaških i koruptivnih radnji njihovih na demokratskim izborima izabranih vlasti i njihovih suradnika. Jasno je da države nisu same sebi svrha. Država postoji isključivo zbog svojih građana, da bi svojim građanima osigurale sigurnost, slobodu i sreću. Korupcija je zlo. Kao što je filozof Tieri Igelton tvrdi da je zlo ljudima imanentno borba protiv tog zla je još imanentnija. Na svaku korupciju koja je stvarno opće društveno zlo i neprihvatljiva je pojedinci, grupe, udruge pa u koncu i cijelo društvo na nju reagiraju ispravno osuđuje, udružili se u borbi protiv nje i nameću pri … [[Govornik se ne razumije.]] vlasti da donose zakone o suzbijanju iste. Korupcija koja se dešavala a i dalje se negdje manje, negdje manje dešava u zemljama postkomunističkih tranzicija nastala je baš zbog nepridržavanja vlasti njihove osnovne djelatnosti, borbi za boljitak i razvoj svojih građana i društva, odnosno a time država i njihovih društava. Demokratske izabrane vlasti imaju prvenstvenu zadaću uređivati državu i društvo na korist pojedinaca i to na način stavljanja pojedinca u potpuno ravnopravan položaj sa drugim pojedincima odnosno pojedinkama i na taj se način stvara ravnopravno društvo, poštena i efikasna država. U tako uređenim državama nema korupcije. Korupcija je eksces. Hrvatska je kao i većina postkomunističkih tranzicijskih zemalja isto tako podlegla pogubnom i dugoročno razumnom zlu korupciji s tim da je Hrvatska uz Bosnu i Hercegovinu, Kosovo i Srbiju na ovim područjima osjetila još i strašniji utjecaj rata i ratnog profiterstva. Najveće zlo jedne države jest korupcija. Korupcija razara gospodarstvo, stvara izokrenute vrijednosti, gura na površinu i ljude i događaje i pojave koje simboliziraju kvazi uspjeh, a radi se o nesposobnim prevarantima i kradljivcima te razarajućim pojavama u društvu koje promoviraju neisplativost … [[Govornik se ne razumije.]] života, sustavnog osobnog obrazovanja, poštenog rada ili poštenog poduzetništva. Korupcija nastaje i može nastati isključivo u državnim institucijama i poduzećima vezanim uz državu. Tu su … [[Govornik se ne razumije.]] da bi opstali u krajnjim slučajevima i preživjeli prisiljeni prihvatiti brojni pojedinci i privatni poduzetnici svih vrsta djelatnosti. Jedan slovenski publicist napisao je: "Svaki rat ma koliko mali bio izbacio je na površinu sve s taloga svojeg društva". 19.5.'91. na referendumu po meni je to jedan od najvažnijih ako ne i najvažniji dan u demokratskoj povijesti Republike Hrvatske hrvatski su se građani odlučili da žele imati svoju demokratski uređenu državu po uzoru na demokratske države visoko razvijene zapadne Europe. U mnogima od nas još uvijek je živo sjećanje, sam osjećaj ponosa, entuzijazma u sreću samostalne države u koju ćemo kao pojedinci i pojedinke, suvereni građani u svojoj državi živjeti bolje i ljepše. To je bila stvarna želja hrvatskih građana i građanka živjeti bolje, sigurnije, slobodnije, sretnije u svojoj državi ravnopravnih pojedinaca odnosno pojedinki. Željeli smo ravnopravne početne pozicije, pravedno društvo, pravednu državu, istinske uzore u društvu od političara, umjetnika do sportaša, poduzetnika, znanstvenika. Uz časne iznimke dobili smo sasvim suprotno i vrijednosti i društvena događanja i uzore. Neobično dugo je hrvatsko društvo izloženo korupciji i zato su i posljedice pogubnije i dugoročnije. A koruptivna odluka je uvijek dugoročno kriva odluka. Odluka kojoj je temelj korupcija dugoročno razornija od trenutačne koristi od te odluke ili štete od odluke o korupciji. Izjava "tko je jamija jamija" parafrazira stanje u kojem se na žalost nalazimo još i danas. Rat i poratno razdoblje dolinjali su nam razornu korupciju kao najnegativniju moguću pojavu u društvu i čije posljedice svi osjećamo. Svima nama koji se bavimo bilo kojim javnim poslom, te posljedice i saznanja o razornosti korupcije nameću odgovornost javne borbe protiv nje. Svugdje i na svakom mjestu i ne samo načelno kad su upaljeni u nas reflektori i kamere već uvijek. Brojni naši nekadašnji politički, gospodarski, društveni moćnici osuđeni su ili su na optuženičkim klupama brojni još nisu. Važno je da Hrvatska u što kraćem roku procesuira sve, baš sve za koje je ustanovljena krivnja vezano uz ratno profiterstvo, kriminal u privatizaciji i korupciji. Važno je da se ti procesi završe u što je moguće kraćem roku poštujući zakone, ljudska i građanska prava svake osobe ali u što je moguće kraćem roku kako bi okrenuli novu, čist stranicu razvoja Hrvatske, Hrvatske koja ima savršenu priliku da se u okviru članstva u EU razvije u stvarnu državu blagostanja ali ne samo blagostanja u ekonomskom smislu već državu pravednu, otvorenu, privlačnu prvenstveno za svoje građanke i građane, državu u kojoj ćemo svi moći razviti svoje talente i gdje ćemo svi moći realizirati svoje ambicije. Imamo istinsku šansu stvoriti za sebe državu u kojoj ćemo se osjećati ugodno, sigurno, slobodno, u kojoj ćemo se osjećati sretno. To je šansa koju ne bi smjeli propustiti. To je prvenstveno naša odgovornost nas koji sjedimo u ovom Saboru i naših kolegica i kolega iz Vlade. Te se odgovornosti ne možemo i ne smijemo odreći. Jedan od preduvjeta je stalna borba protiv korupcije, ishođenja korupcije na eksces koji ćemo osuđivati svi. I ovaj memorandum je jedan od puteva prema navedenom cilju. Treba ga prihvatiti i konzumirati. Hvala.
Hvala i vama. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje Nikola Vuljanić. Izvolite kolega.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Kolega Blažeković, rekli ste željeli smo pravedno društvo u kojem ćemo se svi dobro osjećati i u kom ćemo eto tako pošteno funkcionirati. Da smo to željeli onda bi to najvjerojatnije za 20 godina i napravili. Neki su to željeli, a neki to nisu željeli. Na žalost samo manji broj tih koji nisu željeli se trenutačno nalazi u sudovima i u zatvoru. Toga ima još značajno više. Potrebna je kažete javna borba protiv korupcije. Da, potrebna je javna borba prvenstveno protiv mangupa u vlastitim redovima. Vrlo je jednostavno uprijet prst na drugu stranu i reći a vi ste ti. Problem je kad se to događa u vlastitim redovima. Bio sam svjedokom situacije kad smo jednog ministra vanjskih poslova ovdje u Saboru napadali za korupciju, nakon par mjeseci dogodio se slučaj korupcije u stranci kojoj sam pripadao tada. Prvi puta smo govorili mora odgovarati politički, mora se maknuti sa funkcije, drugi put je bila ona famozna rečenica neka institucije sistema rade svoj posao. E dok ćemo se tako boriti javnim istupom protiv korupcije dotle će korupcije biti, prvenstveno tamo gdje je vlast. Pogledajmo danas što nam kaže neki u Europi, nisu to baš sasvim meritorni krugovi, ali jesu krugovi koje se barem sasluša ako već i ne posluša. Amandmani su dostavljeni Europskom parlamentu glede Rezolucije o završetku monitoringa [[Upadica Batinić: Vrijeme.]] Završetku monitoringa Hrvatske. Unutra su upravo ove teme.
Hvala. Imamo odgovor na repliku, kolega Boris Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo. Kad sam govorio o tom što smo htjeli govorio sam načelno o svim građanima RH kako sam se ja sa njima vjerojatno u to doba osjećao, a to je kad je većina građana RH izašla na referendume ja nisam govorio specifično ni o kom. Iza svake riječi koju sam danas izgovorio vezano o borbi protiv korupcije, iza svake te riječi stojim u potpunosti.
Zahvaljujem. I zaključno neće ministar? Nećete? Hvala. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Zahvaljujem ministru Orsatu Miljeniću sa suradnikom.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju i suzbijanje korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu JI Europe, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 240, rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnite tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno, sa 127 glasova za, donesen Zakon o potvrđivanju Memoranduma o suglasnosti koji se odnosi na suradnju u suzbijanju korupcije kroz protukorupcijsku inicijativu JI Europe u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Nastavljamo sa - prijedlogom Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kulturnim vijećima, prvo čitanje, P.Z. br. 210 Pozdravljam zamjenika ministrice Berislava Šipuša sa suradnikom. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste u pretince. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za obrazovanje, znanost i kulturu, Odbor za lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja? Izvolite zamjeniče ministra.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora, poštovane dame i gospodo. Nekoliko rečenica o prijedlogu Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima. Predlaže se izmijeniti i dopuniti Zakon o kulturnim vijećima tako da se urede sljedeća pitanja, utvrditi će se područja za koja se osnivaju kulturna vijeća što djeluju pri Ministarstvu kulture tako da se predviđaju dva nova kulturna vijeća – Vijeća za kulturni i umjetnički amaterizam kojeg nije bilo dosada i Vijeće za financiranje međunarodnih projekata. Uz njih ostat će i postojat će i dalje glazbena vijeća za glazbenu i glazbeno-scenske umjetnosti, vijeća za dramske, plesne i izvedbene umjetnosti, vijeća za knjižne, nakladničke knjige, časopise i e-časopise i knjižarske djelatnosti, vizualne umjetnosti, kulturni i umjetnički amaterizam, inovativne umjetničke i kulturne prakse, međunarodnu kulturnu suradnju i Vijeće za financiranje međunarodnih projekata. Odredit će se i prema potrebi odlukom ministra kulture da se mogu osnovati i druga vijeća. Uredit će se sastav kulturnih vijeća tako da ona mogu imati pet ili sedam članova o čemu donosi odluku ministar, odnosno ministrica kulture dok sadašnja vijeća znamo imaju pet članova. Odredit će se obavezno osnivanje Vijeća za područja županija i gradova koji imaju više od 20 tisuća stanovnika. Prema važećem zakonu osnivanja kulturnih vijeća postoji obveza osnivanja kulturnih vijeća postoji za gradove koji imaju više od 30 tisuća stanovnika. I ova bi se obveza onda proširila na 7 dodatnih gradova. U ovom slučaju to su Križevci, Virovitica, Zaprešić, Petrinja, Kutina, Sinj i Požega. Odredit će se rok u kojem se mora donijeti akt o osnivanju navedenog kulturnog vijeća i provesti postupak imenovanja članova kulturnog vijeća. Uredit će se nadalje i pitanje sukoba interesa na način da se sada predviđaju stroža pravila vezana za sudjelovanje pojedinih članova vijeća koji su u mogućem sukobu interesa u radu sjednice vijeća pa tako član vijeća koji je neposredno zainteresiran za donošenje odluke o nekom pitanju koji ima udio u vlasništvu ili sudjeluje u upravljanju pravne osobe koja obavlja djelatnosti u kulturi iz područja kulturnog vijeća ne može sudjelovati niti u raspravi o tom pitanju i izuzet je također od odlučivanja o tom pitanju. Važećim zakonom podsjećam nije predviđena mogućnost izuzimanja pojedinog člana vijeća od odlučivanja na sjednici vijeća. Nadalje, brisat će se odredba o poticanju kulturnog i umjetničkog stvaralaštva, alternativne kulture i kulturnoga amaterizma s obzirom da se osniva posebno vijeće za ta područja. Prijelaznom odredbom propisat će se nastavak rada postojećih kulturnih vijeća. Rok za pokretanje postupka i imenovanja članova novoosnovanih vijeća te imenovanje dvaju novih članova vijeća, onih vijeća za koja se utvrdi da će imati sedam članova. I završno, završnom odredbom odredit će se i dan stupanja na snagu Zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima i njegova objava u "Narodnim novinama"
Hvala lijepa zamjeniče ministra. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ukoliko ne, otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani zamjeniče ministrice, evo imamo priliku svjedočiti u Hrvatskom saboru o još jednim izmjenama i dopunama zakona, godinu i tri mjeseca iz Ministarstva kulture isključivo izmjene i dopune nijednog novog zakona. Ali doduše ovdje ima jedna prednost. Ovaj zakon je bio na glavnoj raspravi, što u nekim zakonima iz Ministarstva kulture nismo bili svjedoci. Dapače neki još dan danas nisu na javnoj raspravi ko recimo u točci koja će doć sad na raspravu iza ove točke. Malo bih rekao u povijesti ovoga zakona. On je donesen za vrijeme dok je ministar kulture bio gospodin Vujić. Željelo se na taj način proširiti krug ljudi koji odlučuju u programima koji se objavljuju u natječajima za javne potrebe u kulturi. Zakon je minimalno bio promijenjen u izmjenama i dopunama jer se smatralo da je takav ipak polučio pozitivne rezultate i da je donio mogućnost da se u programima u kulturi oglašuje u širem krugu. Sukus kulturnih vijeća i pravi smisao njihovog djelovanja može biti onda kad imate strategiju ili kad nemate strategiju onda barem proklamiranje strateške ciljeve i kad imate isto tako kriterije i postupak evaluacije koji vam omogućuje da vidite da li ono što su vijeća odredila financirati uz potpis ministra i opravdalo svoju svrhu. S obzirom da još uvijek barem ja još nisam vidio a gotovo sam siguran da nema proklamiranih strateških ciljeva pa ni za ova nova vijeća koja se sada osnivaju, vijeća ne mogu dati svoju punu svrhu i tako će god biti dok nemamo proklamirani niti jedan strateški cilj, niti jednu strategiju a koja je inkluzive od toga bila najavljivana kad je ministrica Zlatar Violić preuzela ministarstvo. Isto tako je vrlo bitno reći da se u ovom prijedlogu zakona, odnosno izmjenama i dopunama zakona legalizira sukob interesa. Sukob interesa se legalizira u tome što danas može biti čovjek imenovan vijeće, sjediti u tom vijeću ali doduše kaže se ne smije u tom programu s kojim je povezan se ne smije o njemu glasati ili o njemu izjašnjavati. Dajte molim vas, ako on sjedi u vijeću pored kojeg ima kolegu ili kolegicu vrlo jasno je da će kolega podržat program od kolege i kolegica podržat od kolege i na taj način svi čisti. Neću reći niti da je do sada u vijećima vila idealna situacija. Neću reći, međutim taj problem se trebao riješiti na drukčiji način. Ili mogućnošću bržeg rotiranja predstavnika u vijeću što znači da članove vijeća izmjenjujete ili jednogodišnje ili dvogodišnje pa tako da svi dođu u priliku odlučivati o tome i na neki način izbjegnu odlučivati o svojim vlastitim programima koje su predložili ili na način da u vijeća predlažu svoje predstavnike najveće umjetničke kulturne udruge, strukovne organizacije kao što je to recimo propisano u Zakonu o zaštiti kulturnih dobara gdje u vijeću za kulturna dobra postoji uvijek predstavnik hrvatskog restauratorskog zavoda što je logično jer je to državna institucija koja ima gotovo pet stotina restoratera i konzervatora i koja obavlja više od 30% restauratorskih zahvata u RH. Dakle potpuno je logično da njihov meritorni predstavnik bude u vijeću, ne zato da bi na neki način vuko svojim programima, jer to ne može jer je određena kvota nego na način da bi osigurao jednu institucionalno rekao bih kompetentnost. U javnoj raspravi čiji ovdje imam ispis, nema nikoga tko je rekao da ovo nije legalizacija sukoba interesa. Nikoga. Pojedine kolegice i kolege koje su u javnoj raspravi uzeli učešće hvalili su određene odredbe ali nema nikoga tko je to pohvalio. Ne kažem da je stanje prije bilo idealno, ali ako se već išlo u to, onda je to trebalo riješiti na ovakav način kao što sam predložio. Potpuno mi je nejasno zašto povećanje broja članova sa 5 na 7. Potpuno mi nejasno. Zbog čega je potrebno dodatno financijski opterećivati ministarstvo da i ovako mala sredstva koja su smanjena svojim proračunom na minimum minimuma po mojem mišljenju dodatno financijski opterećivati ministarstvo da mora još izdvajati naknade za još po dva člana u svakom vijeću, čemu? Pa zar nije bilo bolje ta sredstva uključiti u pojedine kulturne programe. Ako se ne varam, navedeno je da će za potrebu financijsku potrebu realiziranja ovog zakona biti potrebno više od 700 tisuća kuna. Ako uzimate predloženi proračun za kulturu ove godine, vidjet ćete da je za pripremu svih projekata koji bi se trebali prijaviti na fondove EU milijun kuna što znači da nam naknada za vijeća pojedu da tako to kažem gotovo jednako sredstava nego što ulažemo u pripremu svih projekata i još širimo broj članova. Ako pak vidimo da je objašnjenje zbog toga što legaliziramo sukob interesa, objašnjenje to da smo mala zemlja i da jednostavno ne možemo naći dovoljni broj stručnjaka, a da istovremeno se ne dovedemo u takvu situaciju onda mi je potpuno nejasno zašto se nameće zakonska obaveza da se vijeća moraju osnovati u gradovima koja imaju više od 20 tisuća stanovnika. Ako već na razini države se kaže nismo u mogućnosti da potpuno izbjegnemo sukob interesa, a sada to radimo od gradova od 20 tisuća i tražimo od njih da osiguraju financijska sredstva za ta vijeća. Mislim da bi bilo puno produktivnije da je svaki od ovih gradova koji je napomenut osigurao troškove za jednu knjižaru u svom centru i dao ju na korištenje nekome tko bi imao način plasirati obje knjige, a znamo u kakvom je stanju i izdavaštvo i sustav knjižnica. Mislim da bi to bilo kudikamo učinkovitije, bilo bi kudikamo učinkovitije kada bi se tim gradovima dala mogućnost da ta sredstva ulože u infrastrukturu u kulturi za koju nije potrebno odlučivanje kroz vijeća u svoje lokalne muzeje, u svoje lokalne galerije, muzičke škole, po meni puno učinkovitije nego naredbe da se vijeća moraju formirati. Tim prije što je zakon kakav je bio kakav je do sada ne brani osnivanje vijeća po bilo kojem pitanju. Prema tome svaki gradonačelnik ili svako vijeće ili svaka skupština mogla osnovati vijeće ako je trebalo o nekom problemu u kulturi zauzeti stav. Kako smo spomenuli da je samo milijun kuna predviđeno za europske projekte, isto je tako potpuno nejasno i puno njih koji su participirali u javnoj raspravi potpuno je nejasno čime bi se bavilo Vijeće za financiranje iz međunarodnih fondova i kakav profil ljudi u tom vijeću treba biti i po kojim kriterijima će odlučivati. Prvo, zato što su međunarodni fondovi toliko raznoliki pa i u EU imate i Fond za kulturu i za medije koji od 2014.godine postaju kreativna Europe, pa imate Fondove za digitalizaciju, pa koprodukciju pa razne druge fondacije itd., itd. Uzmimo primjer, neka lokalna zajednica ili neki muzej prijavi recimo za međunarodne fondove EU dvorac u kome ima postaf i traži od Ministarstva kulture da mu pomogne u participacijskim sredstvima. Postoji Vijeće za kulturna dobra, najstručniji ljudi koje imamo u RH koji o tome mogu odlučivati. Vijeće podrazumijeva u tom smislu i potpuno novu prijavnicu. Ima ih 15 ili 17 ne znam da li sam točno rekao gdje se prijavljuju programi javnih potreba u kulturi. Čemu će služiti to vijeće? Znači da izaberete iz svake varijante jedne osobe nijh 7 nećete moći pokriti sve vrste fondova kakvi se pojavljuju. Inače mogli bi tu postaviti i pitanje koliko je projekata u kulturi financirano iz međunarodnih fondova u proteklih godinu dana ili u protekle dvije godine? Ne znam što se na koji način želi postići. Mislim da je dobro da se išlo možda na osnivanje vijeća za kulturni amaterizam, mada i prije smo svjedoci da je kulturni amaterizam bio zastupljen u vijeću u kojem je bio zastupljen prije. Dokaz tome su i niz upisa na reprezentativnu listu nematerijalne kulturne baštine UCESCO-a, a naravno da je to vijeće pomoglo u tome. I nisam siguran da će bilo kakvim ovim izmjenama i dopunama da će se ostvariti ona svrha i onaj cilj zbog čega su vijeća zapravo osnovana, zato što nemaju strateški cilj. To je glavni imput koje vijeće imalo ono 3, 5, 7, 9 ili 15 članova mora imati. U tom smislu kada se već išlo u izmjene i dopune zakona, mislim da bi bilo puno bolje da se radilo o tome, a s obzirom da je u izmjenama i dopunama bilo prilike da se definitivno otkloni svaka sumnja od sukoba interesa, mislim da smo ju ovim na određeni način postupili. I isto tako moram spomenuti da je na jednom od odbora iznesena vrlo dobra primjedba, a to je da ove financijske obveze koje će dobiti gradovi između 20 i 30 tisuća stanovnika da se primjenjuju sa donošenjem novog proračuna odnosno od sljedeće kalendarske godine. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Imamo prijavljene 4 replike. Prvi se javio Igor Kolman. Izvolite kolega Kolman.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Mesić čini mi se da je vaša formulacija legalizacija sukoba interesa koju ste nekoliko puta upotrijebili ipak bitno pretjerana, tim više što ste sami gotovo u istoj rečenici svaki puta priznali da je situacija do sada kako vi velite nije bila sjajna, a ako budemo iskreni bila je vrlo loša. Govorim o samom normiranju dakle cijela ta priča je do sada bila bitno lošije normirana nego što se u ovom prijedlogu nudi kao rješenje jer do sada su ljudi zainteresirani za pojedini slučaj mogli sudjelovati u raspravama, a sada ovim prijedlogom ne mogu sudjelovati u raspravi i odlučivanju. Dakle, mislim da je legalizacija sukoba interesa daleko pretjerana konstatacija i formulacija.
Hvala. Imamo odgovor na repliku. Izvolite kolega Mesić.
Ne, nisu ni do sada mogli sudjelovati ni u glasanju ni raspravu, to je tako bilo na vijećima riješeno, međutim kažem to nije idealna situacija. O tome vam može posvjedočiti sadašnja ministrica kulture gospođa Zlatar Violić, naime ona je sudjelovala i aktivno radila u Vijeću za knjigu Ministarstva kulture pa vam može pobliže o tome reći. Ovu formulaciju koju sam izrekao vam je napisana u javnoj raspravi na portalu Ministarstva kulture na više od 10-tak slučajeva gdje su ugledni ljudi koji djeluju u području kulture to više puta napisali. Prema tome, to nije moj originalni proizvod.
Hvala. Sljedeća replika, Branko Vukšić. Izvolite kolega Vukšić.
Uvaženi kolega Mesiću, konstatirali ste da će ovaj zakon legalizirati sukob interesa i ja bih išao možda korak dalje, neću govoriti o tome što će ovaj zakon učiniti, vidjet će praksa, ali bih nešto rekao o vijećima koja jesu žarište korupcije, bez obzira ne govorim o vlasti nego govorim o samim vijećima. Recimo teško je u gradu Zagrebu u primjerice kazališnoj djelatnosti probiti barijere koje su postavili interesni klanovi. Ako razgovarate sa ravnateljima, vođama grupa od 10, 9 će vam potvrditi ovo što sam sada rekao. Često su ti interesni klanovi i u vijećima. Nezavisna kazališna scena zbog toga loše prolazi i recimo nezavisna kazališna scena u gradu Zagrebu, a vjerujem da je još na razini Hrvatske daleko gore, je podcijenjena. Samo pogledajte koliko društvo ulaže u cijenu ulaznice u HNK, u cijenu ulaznice neke nezavisne kazališne grupe ili nezavisne kazališne produkcije. To je višestruko veće, ne samo s obzirom što oni imaju hladni pogon. Koliko nezavisna scena danas ima više gledatelja, dva puta nego što imaju kazališta koja su financirala ili od gradova ili od države ili od županija. Odlično prolaze dobro povezani pojedinci i pod krinkom umjetnosti rade fantastično plaćen biznis. O tome kad se raspravlja sada u kulturnim vijećima treba sve to imati na umu i uvažiti ono što su rekli ljudi koji su u praksi.
Hvala. I još jedna replika, Ivanka Roksandić. Izvolite. Nisam primijetio pločicu. Digli ste ruku? Oprostite kolegice Roksandić. Izvolite kolega Mesić ali drugi put vas molim malo dulje držite ruku onda u zraku.
Ispričavam se. Mogu se složiti s dosta toga što ste rekli pitanje nezavisne kulturne scene i njenog financiranja itd. podrazumijeva izmjenu paketa zakona, a i to podrazumijeva strategiju i čini mi se da ćemo morati prije ili kasnije krenuti u tom smjeru. Što se tiče HNK Zagreb činjenica je da ono je financirano za naše prilike u kulturi sa značajnim iznosom novca bilo od države, bilo od grada Zagreba. Ja mislim da njegovo specifično mjesto postoji. Ja nisam protiv kulturnih institucija, ali sam sasvim sigurno za adekvatni suport financijski i svaki drugi nezavisnoj i kulturnoj sceni. Mogli ste vidjet od predstavnika nezavisne kulturne scene za 2012. godinu da izrazito nezadovoljni sa postotkom financija koje je bilo odvojeno za njihovo djelovanje kako od grada tako i od ministarstva tako da s te strane čini mi se da je pred nama još velik posao.
Hvala. I replika Ivanka Roksandić, izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Mesić, mislim da ste otvorili još jedno pitanje koje sam ja uočila i važno je, a to je još jedna obveza koja se možda ne direktno ali nameće malim jedinicama lokalne samouprave zato što smo sada snizili ono da kulturna vijeća moraju osnovati i jedinice lokalne samouprave koje imaju 20-tak tisuća stanovnika. Nabrojali ste neke od njih pa ću ja navesti konkretan primjer. Zamjenik ministra je među ostalima u tih 7 koji imaju sada po posljednjem popisu naveo i grad Petrinju, a nešto ću vam reći. Grad Petrinja izdvaja oko milijun i 600 tisuća kuna za redovni rad svoga Hrvatskog doma ili pučkog otvorenog učilišta što sve podrazumijeva centar za kulturu jedan, zatim svoj knjižnice milijardu i 200 milijuna kuna i za sve programe, dakle manifestacije sve koje se provode u gradu i za djelatnost i amaterizma i svih mogućih djelatnosti u kulturi oko 500 tisuća kuna. Ako ovo izdvojite što je redovno dakle 950 tisuća kuna su javne potrebe u kulturi u gradu Petrinji i sada se nameće osnivanje jednog takvog vijeća. Ja bih bila slobodna nešto drugo predložiti, da ne da mora grad koji ima 20 ili manja jedinica, možda će bogatija jedinica lokalne samouprave moći i sa manjim brojem stanovnika osnovati kulturna vijeća ili jedno kulturno vijeće, koliko donesu odluku, ali mislim da je ovo nepotreban namet, još jedan namet, a svaki dan donosimo izmjene i dopune zakona u kojima samo namećemo neke obveze našim gradovima i općinama, mislim na financijske obveze, a da za to nemaju osigurana sredstva. Bila bi sretnija kad bi za rad ovih vijeća i ovoga dali nekom kulturnom umjetničkom društvu, dakle poticali kulturni amaterizam, reći ću vam i zašto, jer u njihovim javnim potrebama imate da neka društva dobivaju po 5,6 tisuća kuna godišnje.
Vrijeme. Hvala. Odgovor na repliku, kolega Jasen Mesić. Izvolite.
Mislim da ste vrlo dobro rekli gospođo Roksandić vezano na konkretnim primjerima i samoj vam je poznato probleme u financiranju kulturnih djelatnosti u Petrinji po pitanju lokalnog muzeja, po pitanju galerije itd. Poznati su vam isto tako problemi u financiranju drugih programa u kulturi u većim gradovima nego što je Petrinja kao što je recimo Sisak. Mi smo uz pomoć lokalne samouprave i da praktički lokalna samouprava nije mogla naći sredstva za pokrivanje krova od galerije na adekvatan način se pobrinuti o svim kulturnim programima koji su bili predloženi. A sad zamislite taj trošak još dodatno na vijeće što znači da se sredstva za kulturne programe automatski smanjuju. Čini mi se da to nije pravi efekt za poticanje kulturnih djelatnosti u lokalnim sredinama.
Hvala. I zadnja replika Boro Grubišić. Izvolite kolega. Mikrofon.
Ispričavam se gospodine potpredsjedniče. Kolega Mesić, vi ste rekli da je citiram ovo zapravo ovaj zakonski prijedlog legalizacija sukoba interesa. Ja bih još na to dodao koja do sada, dakle legalizacija sukoba interesa koji do sada nije legaliziran. Naime, mislite li vi da i do sada toga nije bilo ili pak mislite da bilo kakav zakonski prijedlog pa i ovaj neće odstraniti ono što je da kažem u neku ruku bitno kada se radi o sukobu interesa bez obzira što zakonske odredbe pokušavaju zapriječiti. Dakle, sukob interesa kad je Hrvatska relativno mala zemlja, mala država gdje privatne, poslovne i rodbinske veze su zapravo toliko isprepletene i još neke druge veze da je zapravo gotovo nemoguće da ne dođe do sukoba interesa. U kulturi govorim, o kulturnim vijećima, a i nekim drugim hvala Bogu područjima.
Hvala. Odgovor na repliku Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Ja sam vrlo jasno naveo kompletnu povijest ovog zakona, vrlo jasno sam naveo da je i sada i u proteklo vrijeme i dok je ovakva averzija zakona da je bilo situacija koje nisu bile najtransparentnije po pitanju sukoba interesa. Nemam ja problem to reći, ali pogledajte sad gospodine Grubišić. Sad to eksplicite piše s čime otvarate ogromnu mogućnost. Zamislite vijeće recimo za knjigu. Moguće je da unutra bude pet predstavnika izdavačkim poduzeća i zamislite da oni donesu odluku da se financiraju samo programi koje su predložili pet izdavačkih poduzeća. A znate li koliko radi ljudi u izdavačkom sektoru u Republici Hrvatskoj? Preko 10000. Hajde zamislite hipotetski takvu situaciju. I sukladno zakonu to je sukladno zakonu. Ja mislim da ako se već htjela smanjit mogućnost sukoba interesa onda je trebalo smanjiti broj članova vijeća, a ne ga povećati ili proširiti još na gradove od 20000 ljudi. Mislim da smo napravili upravo suprotno. I ponovno ne kažem ja da je to samo moja opaska, nego opaska svih onih koji su sudjelovali u javnoj raspravi. Mislim da je to posebno zabrinjavajuće.
Zahvaljujem. U ime Kluba zastupnika SDP-a Ana Komparić Devčić. Izvolite kolegice.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, zamjeniče ministrice. Na samom početku želim reći da će klub SDP-a podržati izmjene i dopune Zakona o kulturnim vijećima. Kao što je kolega Mesić rekao dakle Zakon o kulturnim vijećima donesen je 2004. godine. Manje izmjene i dopune doživio je 2009. godine, a ono što dakle želim reći da gotovo 10 godina primjene zakona moglo se uočiti njegove prednosti, ali su se mogle uočiti i njegovi nedostaci. Temeljem tog zakona pri ministarstvu osnovana su kulturna vijeća: Kulturna vijeća za glazbenu i glazbeno-scensku umjetnost, Kulturno vijeće za dramsku umjetnost, Vijeće za knjigu i nakladništvo, Vijeće za likovnu umjetnost, Vijeće za medijske kulture, te Vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju te europske integracije. Isto tako, u jedinicama lokalne odnosno regionalne samouprave osnivala su se vijeća u nekim jedno, u nekim više koja su zapravo donosili prijedloge kod izrade javnih potreba u kulturi prilikom dakle izrade proračuna pojedinih jedinica lokalne odnosno regionalne samouprave kao i kod izrada strategija i promišljanja i kreiranja kulturne politike jedinica lokalnih samouprava. Ono što se uočilo kao nedostatkom postojećeg zakona je zapravo upravo izbor članova kulturnog vijeća pogotovo u onim jedinicama lokalne samouprave u kojima smo imali, dakle više kulturnih vijeća s obzirom na restriktivan kriterij u ovom važećem zakonu čime je praktički bilo onemogućeno sastavljanje kulturnih vijeća od najistaknutijih kulturnih djelatnika i umjetnika. Jer člankom 4. važećeg zakona postojalo je ograničenje kod izbora istih članova, pa su se jedinice lokalne samouprave kao i regionalne dešavalo niz problema prilikom sastavljanja istih. Dakle, razvojem suvremene umjetnosti i kulture došlo je do potreba za proširenjem djelokruga vijeća kako bi se pokrila sva područja kulturnog i umjetničkog stvaralaštva stoga smatramo da su izmjene i dopune zakona potrebne. Što zapravo uređujemo ovim zakonom? Ovim zakonom uređuje se kulturna vijeća koja će djelovati pri ministarstvu. Dakle, dodaju se nova kulturna vijeća. Zatim se određuje broj članova kulturnih vijeća, otvara se mogućnost da sa pet ima odnosno ili sedam članova kulturnih vijeća, te se uređuje tok pitanja sukoba interesa. Upravo smo svjesni da će to pitanje izazvati najviše polemika. I mi u klubu SDP-a smatramo da je ovo dobar prijedlog upravo iz razloga kojeg sam već navela, a to je dakle, da su jedinice lokalne odnosno regionalne samouprave imale niz problema u sastavljanju svojih kulturnih vijeća i kod odabira dakle članova kulturnih vijeća. Jer ako želimo najbolje ljude koji će biti članovi kulturnih vijeća onda moramo biti svjesni da oni negdje rade, da djeluju putem neke udruge ili samostalno. S obzirom dakle da neke jedinice lokalne samouprave imaju jedno vijeće, ali neke imaju više vijeća, tako su npr. grad Dubrovnik, grad Rijeka, grad Pula, neke županije dakle prilikom sastavljanja mi smo imali velikih problema ja ću to reći na primjeru grada Rijeke. Ako imamo 7 vijeća po 5 članova to je 35 ljudi, sad uzmite područje grada Rijeke i oduzmite sve one ljude koji rade i djeluju u nekim udrugama, djeluju u nekim ustanovama ili djeluju samostalno, a apliciraju na proračun grada Rijeke. Dakle, mi smo automatizmom izbacili jedan ogroman broj ljudi koji zapravo trebaju djelovati i raditi kroz kulturna vijeća. I što se dešava? S obzirom na financijske situacije u proračunima gradova dešava se da vi morate posezati za članovima koji naravno ne dolaze iz vašeg grada. To naravno povećava cijenu koštanja samog člana kulturnoga vijeća i iz tog što sam sad rekla smatramo da je ovo rješenje gdje je dakle član kulturnog vijeća koji je zainteresiran za pojedini projekt ne može sudjelovati u raspravi i ne može glasati o tom projektu je jedno dobro ili barem kompromisno rješenje koje rješava problem u jedinicama lokalnih samouprava. Također, podržavamo i prijedlog oko osnivanja vijeća na području gradova koji imaju dakle više od 20 tisuća stanovnika. Smatramo da ćemo time ojačati i poticati kulturno i umjetničko stvaralaštvo na području tih jedinica koje dosada nisu bile u obavezi. Želim na kraju još napomenuti i to je kolega Mesić isto spominjao dakle u članku 10. prijedloga ovih izmjena i dopuna zakona kaže se da predstavničko tijelo grada koje ima više od 20 tisuća stanovnika donosi akt o osnivanju kulturnog vijeća i postupak provođenja u roku od 120 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. S obzirom da idu lokalni izbori ne znam sad kako brzo mislite ići u drugo čitanje, ali s obzirom da idu lokalni izbori i proračuni su za ovu godinu doneseni, a ovo ponovno opterećuje jedinice lokalne samouprave mislim da bi trebalo ipak ostaviti rok možda za 2014. godinu. Zahvaljujem.
Hvala, zahvaljujem. Replika, Jasen Mesić. Izvolite kolega Mesić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Prvi put kad sam digao pločicu za repliku to je bilo zbog toga što prvi zakon je donesen 2001. godine, a ne 2004. Dakle, rekao sam to u vrijeme kad je bio ministar Vujić i da je to tak bilo dobro kao što ste vi rekli kolegice vjerojatno bi i ministar Vujić u izbornom prijedlogu zakona, a i ministar Biškupić u drugoj varijanti zakona već uveli ovakvu formulaciju. Vjerujte i onda su se vodile jako teške rasprave. Drugo što repliciram nemoguće da će u gradovima između 20 i 30 tisuća stanovnika to poboljšati kulturnu djelatnost. Neće, jer će potrošiti novce za naknade u vijećima, a smanjit će mogućnost kvantum sredstava za kulturne programe sasvim sigurno. Vi ste naveli primjer da ste imali problem u Rijeci koji je jedan od najvećih gradova u RH formiranje vijeća. A isto tako kažem vam da se to moglo riješiti na taj način da se ograniči vremenski sudjelovanje u pojedinim kulturnim vijećima. Da se ograniči na godinu, na dvije i na taj način bi svi došli u mogućnost govoriti o … [[Govornik se ne razumije.]] Zamislite sad situaciju gospodin koji predstavlja, koji treba odlučivati o nekakvom kulturnom programu izlazi van sa sastanka na kojem se to odlučuje, 4 preostalih ili 6 preostalih članova o tom programu onda odlučuje i on se vraća nazad. I onda on treba odlučivati o njihovim programima kad neki drugi kolega izlazi. Pa da vidim tu situaciju da će netko glasati protiv nečijeg predloženog programa. To je jednostavno.
Hvala. Ima ona uzrečica kad čovjek makne pogled sa cilja onda vidi samo prepreke. Sljedeći za raspravu u ime kluba HNS-a je Igor Kolman. A pardon, oprostite kolegice Devčić. Izvolite, replika.
Hvala javila sam se, možda niste vidjeli. Kolega Mesiću ja se djelomično s vama mogu složiti. Možda je to vrlo nezgodno ili ovako ili onako, ali ja vam samo govorim primjer dakle ja ne govorim što se dešava u Ministarstvu kulture, u vijećima koja rade pri Ministarstvu kulture. Ja vam vrlo jasno govorim o problemima u kojima su se nalazile jedinice lokalne samouprave koje su imale više od jednog vijeća zato što se pokušalo dakle upravo dobiti najbolje ljude u pojedina vijeća i to je postalo nemoguće. Vi ne možete više od 30, znate što znači 35 ljudi najkvalitetnijih ljudi? Sigurno rade negdje, sigurno su u sklopu neke udruge, sigurno su se javili i aplicirali na javne potrebe i onda se dovodite u situaciju da vam je zapravo sastav kulturnoga vijeća negdje izvana, odnosno iz nekog drugog grada. To je bilo moguće dok je bila gospodarska situacija bolja. Sada je to gotovo nemoguće jer to jako puno košta. Nije isto imati člana kulturnoga vijeća iz istog grada ili nekog tko vam dolazi iz Osijeka ili Splita. To košta. I ja mislim da je ovo jedno možda kompromisno rješenje.
U ime Kluba zastupnika HNS-a Igor Kolman. Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče Sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, poštovani zamjeniče i pomoćniče ministra. Vjerojatno će vam ovo doći kao šok, ali HNS će podržati ovaj prijedlog zakona i to iz sljedećih razloga a uglavnom ih je kolega Mesić već naveo samo mi imamo obratno mišljenje o stvarima nego što je to rečeno dosada. Dakle, prvo što se ovim zakonom predviđa je osnivanje 2 nova kulturna vijeća. Jedno je Vijeće za kulturni umjetnički amaterizam, drugo je Vijeće za financiranje međunarodnih projekata. To jedno i drugo smatramo dobrim. Što se tiče osnivanja vijeća za kulturni i umjetnički amaterizam do sada je samo u zakonu postojala odredba da potičemo takve djelatnosti. Mi nažalost u Hrvatskoj uvijek nešto potičemo i podržavamo a onda od toga bude malo ili ništa, tako da je ovo osnivanje vijeća sigurno korak konkretni korak u pravom smjeru. Što se tiče vijeća za financiranje međunarodnih projekata, također ga smatramo važnim i ne čini nam se da se ono preklapa sa svojom funkcijom, sa vijećem za međunarodnu kulturnu suradnju, jer se radi o dva odvojena i zapravo različite vrste poslova. Na kraju krajeva i različiti članovi se tu traže sa različitim kvalifikacijama na neki način za ta vijeća a razgovarali smo već u više navrata i kad smo govorili o proračunu za kulturu i za financiranje kulture u Hrvatskoj da je sigurno jedan od prioriteta kulturne politike u ovom trenutku a bit će sve više u Hrvatskoj iznalaženje raznih drugih načina financiranja kulture osim ovih klasičnih konzervativnih, standardnih proračunskih sredstava bilo da se radilo o državnom proračunu, bilo da se radilo o lokalnim proračunima. Isto tako podržavamo i mogućnost osnivanja novih vijeća jer naravno život donosi neku praksu i neko iskustvo i ovim se otvara mogućnost da ne moramo ići na promjenu zakona svaki put kad procijenimo da je dobro osnovati neko dodatno vijeće. Što se tiče povećanja mogućeg broja članova vijeća sa 5 na 7, dakle to nije propisano da mora biti, samo se daje mogućnost, također nam se čini kao dobra odluka i dobar prijedlog upravo zbog ovih odredbi o sprečavanju sukoba interesa kako bismo mogli osigurati funkcioniranje vijeća u situacijama kad neki od članova ne mogu sudjelovati u raspravi i u glasanju . i tu naravno dolazimo do ključne odredbe ovoga zakona, do ključne promjene. Tu smo već i svi o tome govorili, ja neću ponavljati. Svakom slučaju nama u HNS-u se čini i uvjereni smo da je ovaj način reguliranja materije sukoba interesa, dakle onemogućenost onih članova kad su mogli sudjelovati u raspravi, dakle to je sasvim sigurno bolja varijanta. Ja ne mogu tvrditi i neću tvrditi da je to najbolje rješenje pod suncem, ali sigurno je mnogo bolje rješenje i mnogo bolji korak unaprijed nego što smo do sada imali. Također ova novost o 20 tisuća, o gradovima koji imaju 20 tisuća stanovnika, koji će sad također imati obavezu osnovati kulturna vijeća, sedam gradova već ih je zamjenik Šipuš spomenuo, Križevci, Virovitica, Zaprešić, Petrinja, Kutina, Sinj i Požega. Kad ih ovako nabrajamo, to su sve zaista ozbiljni gradovi, neki od njih već sada imaju ozbiljnu kulturnu ponudu. I kolegica Roksandić vi se nećete naljutiti što vam odavde na neki način odgovaram. Ali spomenuli ste Petrinju, trebali bismo se malo probati izvući iz tog plošnog načina razmišljanja. Možda će osnivanje kulturnoga vijeća u Petrinji upravo doprinijeti tome da utrošak proračunskog novca za kulturu bude efikasniji nego što je sada bio. Dakle možda to kulturno vijeće svojom kvalitetom, svojom koncentracijom na pitanja kulture u gradu Petrinji kao i u svim ovim drugim gradovima koje smo naveli možda dovedu do toga da će Petrinja trošiti manje novca nego što je do sad trošila na kulturu sa većim kvalitetnijim učinkom ili barem za iste novce imati bolju kulturnu ponudu. U svakom slučaju nam se čini da ova odredba sigurno da će u ovih sedam gradova doprinijeti kulturnom životu a na kraju krajeva onda kroz to i općem standardu života građana u tim gradovima. Dakle, promjene koje su ovim zakonom predložene, nama u HNS-u se čine i korisne i prilagođene praksi, i potrebama provođenja sustavne kulturne politike u RH. Hvala vam.
Hvala i vama. Tri prijavljene replike. Prvi se javio Jasen Mesić. Izvolite kolega.
Zahvaljujem. Kolega Kolman neću se više vraćati na sukobe interesa ali ću vam na drugo čitanje donijeti konkretna zastupnička pitanja koja su bila postavljena od ondašnje oporbe prije dvije, tri godine za pojedine situacije u kulturnim vijećima, ono što sam rekao da nije ni u prošlosti bilo, jedino pa ćete vidjeti koji su sve zastupnici i SDP-a čini mi se i HNS-a postavljali ta pitanja, što je potpuno u suprotnosti s ovim što ste sada o ovome govorili. A što se tiče vijeća koje ste spomenuli da sam rekao, to nije točno. Ja sam spomenuo to da ako imate vijeće za međunarodnu kulturnu suradnju koji ima svoju prijavnicu, ako se tu prijavljuje projekt koji traži od Ministarstva da sudjeluje u sufinanciranju, a on se prijavljuje dalje. Ako je taj program iz područja kulturne baštine onda je naj meritornije da stručnu prosudbu u vrijednosti tog kulturnog dobra da vijeće za kulturnu baštinu. Ako je on iz područja suvremenog plesa onda vijeće za suvremeni ples u tom smislu, da se iskoriste stručni resursi koji u vijećima nesumnjivo postoje, i onda je potpuno nepotrebno to vraćati na drugo vijeće koje će to onda još jedanput rezati. A istovremeno ste osnovali mogućnost da u tom vijeću, da u tom vijeću bude opet netko tko će imat određeni interes za neki program da prije bude sufinanciran od mInistarstva kulture kako bi dobio sredstva iz Fondova EU. Dakle po meni potpuno nepotrebno tim više što su fondovi izrazito raznoliki, ima ih puno više nego vrsti vijeća koji su predloženi i u ovoj verziji zakona.
Hvala. Odgovor na repliku, kolega Kolman. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Kolega Mesić, uja uopće ne sumnjam da je u prethodnim mandatima bilo puno pitanja o funkcioniranju vijeća i ja se veselim tim zastupničkim pitanjima. Upravo zbog toga mi se čini da je rješenje koje je sadašnja Vlada i Ministarstvo kulture predlaže bolje od onoga koje smo sada imali i da će biti manje takvih pitanja u budućnosti. Što se tiče vijeća za financiranje projekata zapravo mi nije jasna ova zadnja rečenica. Sami kažete da fondova ima puno više nego što ima vijeća. Pa naravno da ima upravo zato nam treba vijeće koje će se baviti primarno međunarodnim izvorima financiranja projekata.
Hvala. Boro Grubišić, replika. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Ma evo tragom rasprave uvaženog kolege Kolmana i evo pohvala koje je izrekao za promjene koje kažu da su korisne, ja bih na to dodao samo jednu rječicu upitnu, a to je samo kome korisne. Dakle, ako se govori o mnogo boljem rješenju što je također citat u odnosu na prije, ja tu vidim da je tu samo rješenje u povećanju broja kulturnih vijeća i to za kulturni i umjetnički amaterizam i financiranje međunarodnih projekata. Ako smo već na tome da je to bolje rješenje dakle povećanjem broja vijeća, pa ajmo još povećati broj vijeća pa razdvojiti Vijeće za glazbene, drugo, Vijeće za glazbeno scenske umjetnosti kao što bi mi specijalisti u medicini razdvojili specijalistu za lijevo oko i specijalista za desno oko i specijalista za lijevu nozdrvu ili desnu nozdrvu itd. pa da imamo što više vijeća jel je to jako dobro. To je mnogo bolje rješenje kako vi kažete po vašemu. A naime, radi se o tome da je proračun za ova dva nova vijeća 750 tisuća kuna iz Ministarstva kulture. Pa kada gledamo da ima 8 vijeća ukupno to znači da se izdvaja 3 milijuna kuna jer je još dodano ova dva nova dakle oko 3 milijuna kuna sva vijeća imaju određeni proračun i troškove. Eto, pa ako je to bolje ja se stvarno slažem ako je bolje.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Dakle citiram "za provođenje ovog zakona planirana su sredstva u državnom proračunu RH u iznosu od 744 tisuće 600 kuna godišnje kojima će se financirati troškovi rada dosadašnjih kao i dvaju novih kulturnih vijeća". Dakle ne govorimo o 3 milijuna nego govorimo o tih 744 tisuće koje smo uplanirali u tom proračunu sa tim vijećima ili bez tih vijeća koja sada donosimo, dakle taj dio ne drži vodu. Što se tiče boljeg rješenja i za koga je to rješenje bolje? Bolje je za sve ljude koji žive u RH jer ako uspijemo sustavno kvalitetno provoditi kulturnu politiku RH onda će svi građani ove zemlje imati više ili manje, izravno ili neizravno ali koristi od toga.
Hvala. I Ivanka Roksandić replika. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolega Kolman, vi očito niste mene dobro razumjeli. Ja sam vama i u svojoj replici kolegi Mesiću rekla da smatram da je ovo nepravedno prema jedinicama lokalne samouprave sa 20 tisuća stanovnika da moraju imati vijeće. I zalažem se da ona mogu imati vijeće jel bih isto tako postavila protupitanje, zašto onda ne 10 tisuća stanovnika? A kolegica Devčić je u svojoj raspravi itekako dobro ustvrdila da je teško u malim sredinama, upravo je ona to istaknula da je vrlo teško u malim sredinama u kojima nema dovoljan broj ljudi koji bi eventualno bili imenovani za članove vijeća jel oni moraju biti izuzetno ljudi koji su dosegnuli određena postignuća u svom umjetničkom stvaralaštvu kako onda uopće zadovoljiti to što vi kažete. Ja sasvim realno gledam jer dolazim jedne realne i manje sredine gdje nema ljudi koji bi eventualno to mogli postići. Zato se zalažem da to može ali ne moram zakon utvrditi da to mora biti. Još jednom nešto namećemo. I kada sam već kod toga, vi ste vidjeli u prelaznim i završnim odredbama da se ta vijeća ukoliko se ovaj zakon prihvati, a sada je prvo čitanje zato to iznosim moraju osnovati u ovim sredinama o kojima sam ja govorila u roku od 120 dana. Pa vas pitam ako zakon bude donesen u ovoj sjednici negdje tamo u ožujku znači vi već sada namećete obvezu jedinicama lokalne samouprave koje do sada nisu trebale imati ta vijeća da u svom proračunu osiguraju sredstva za rad tih vijeća.
Hvala. Odgovor na repliku kolega Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja sam zapravo iznio tezu i dalje stojim iza nje kao realne mogućnosti je da osnivanje kulturnih vijeća u navedenim gradovima doprinese efikasnijoj alokaciji sredstava za kulturu. Vi ste nabrojali nekoliko milijuna kuna koje grad Petrinja izdvaja za razne varijante za ono što je kultura ili se gura pod kulturu, osnivanje jednog ovakvog vijeća bi vjerojatno moglo doprinijeti do toga da taj novac bude efikasnije i kvalitetnije upotrjebljen. Namjerno sam pročitao tih 7 gradova nakon što ih je zamjenik Šipuš već jedanput nabrojio upravo zato da nabrajajući njihova imena pokažem da se radi o ozbiljnim gradovima u RH i da je neozbiljno da takvi gradovi nemaju kulturna vijeća i u tom kontekstu naravno čini mi se ovaj prijedlog apsolutno opravdanim. Što se tiče vašeg pitanja zašto ne i gradovi sa 10 tisuća stanovnika? Ja vam mogu samo odgovoriti zašto ne. Zašto ne. Kulturno vijeće je nešto što bi jedan grad koji se smatra gradom vjerojatno trebao imati čak i ako ima 10 tisuća stanovnika. Tako da je to pitanje do koje razine ćemo ići. Ali ja se tu mogu složiti, zašto ne i za 10 tisuća stanovnika. Što se tiče roka od 120 dana tu se mogu složiti da je to vjerojatno nešto s obzirom na proračune o čemu bi trebalo razmisliti apsolutno.
Zahvaljujem. U ime kluba HDSSB-a Boro Grubišić. Izvolite kolega.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Hvala i na želi da mi pomognete s olovkom ali snašao sam se ja kod HDZ-a. Naime, zašto ne i općine? Općina Gačin ima 8 kulturno umjetničkih društava. Folklorni ansambli, muške pjevačke skupine, ženske pjevačke skupine, amatersko kazalište i ne znam ni ja što sve ne. Pa zašto ne bismo svih 435 općina osnovali kulturno vijeće. Pa Hrvatska je kulturna zemlja, poznata po kulturi tradicija, europska stara. Zašto ne bih svih 125 gradova? Pa nećemo u 10, 20 tisuća gledati, sad zašto 10 ili 20, imamo mi Kutjevo sa 5 tisuća stanovnika najstariji grad gotovo u Hrvatskoj osnovan 1232.godine i Kutjevo nema kulturno vijeće, a Požega ima. Pa nije red. Osim toga, zašto ne bismo opteretili proračune jedinica lokalne samouprave i regionalne sa novim nametima, zašto ne bismo nametnuli i gradovima od 5,10,15,20,50 tisuća da imaju nove namete sa kulturnim vijećem. Zašto ne bismo promijenili rastavni veznik ili kada govorimo 5 ili 7 članova kulturnoga vijeća, što u zakonu postoji ili ako može biti 5 i može biti 7. Zašto 5 ili. U zakon se ne piše ili, onda ostavljate slobodan prostor da može biti ovo ili ono, ili 5 ili 7 ili 6. Prema tome, Zakon o kulturnim vijećima odnosno kako se to točno zove Prijedlog zakona o izmjenama i dopuni Zakona o kulturnim vijećima treba dopuniti, zaista ga treba dopuniti i treba ponovno na ove naše klupe doći. Eto predvidjelo se osnivanje nova dva vijeća pri Ministarstvu kulture, jedno se bavi područjem financiranja međunarodnih projekata, a drugo je posebno vijeće za kulturni i umjetnički amaterizam. Ja se baš pitam kako je uopće opstajao kulturni i umjetnički amaterizam i evo i ja pjevam u muškoj pjevačkoj skupini Starotopoljani, ne znam kako smo uopće opstali bez kulturnoga vijeća Općine Andrijevci Donji. Valjda ćemo sad imati i bolji repertoar, bolje ćemo i pjevati, a valjda ćemo i financiranje imat bolje. Osim ako nam kulturno vijeće ne odnese i to malo novčića što dobivamo od općine Donji Andrijevci. Pa ja mislim da ne bi bilo loše, ovdje nema kolege Kolmana, da se uloži i amandman kada je već tako, da kulturna vijeća djeluju bez naknade i bez nagrade. Svi članovi, bilo ih 5 ili 7, kako piše ovdje lijepo sa ovim rastavnim veznikom ili. Još jedan amandman, da svi članovi kulturnih vijeća djeluju bez naknade i bez nagrade jer su oni kulturni entuzijasti i žele se baviti s tim, žele biti članovi kulturnoga vijeća. Od države Hrvatske pa do gradova 10,20 ili pak općina 429, imamo još jednu novu prema čini mi se nekom ovdje iz SDP-a promjena granica općina. Dakle oko 430, to se nikad ne zna koliko općina ima u Hrvatskoj. Takve stvari koje se ovako donose i to je jedna mala kap, koliko piše 100 tisuća eura, da skratimo to. A stara je narodna poslovica rekla "kamen po kamen palača, zrno po zrno pogača". Dobro je kad se teče, kad se stvara, ali kad se rastačem, kad se troši zrno po zrno ili 100 tisuća po 100 tisuća eura ili 750 po 750 tisuća kuna onda nije dobro jer to ni Švicarska država izdržala ne bi ovakva nekakva proširenja, preinačenja zakona, dopune ili kako se to već sve ne zove u ovom nomotehničkom smislu. O gradovima koji su ovdje spomenuti i nalaze se negdje i imaju broj stanovnika preko 20 tisuća, pa dobro, lijepo je da se spomenu ovdje i da možda time zapravo dobiju se neki poeni u Petrinji, Virovitici, Sinju, Požegi, Kutini, Križevcima itd. koja do sada nisu imali kulturna vijeća, a eto sad će ih imati pa eto. Ali pitam se, kako je i rekla u jednoj replici čini mi se gospođa Tireli tko će isfinancirati sve to. Ili ako idu izbori u roku od 3,5 mjeseca, otprilike 19. svibnja ove godine, kako će se uključiti u proračune financiranja kulturnih vijeća kada su proračuni usvojeni ili pak i nisu usvojeni kao u Slavonskom Brodu, onda može povjerenik SDP-a donijet takvu odluku, u Brodu ali u drugim gradovima koji imaju više od 20 tisuća stanovnika ne mogu. Legalizacija sukoba interesa o kojoj je govorio gospodin Mesić gdje se zaista opširno osvrnuo na rasprave koje su prethodile donošenju i predlaganju ovih dopuna zakona, pa ja mislim da je toga uvijek bilo i bit će i ne samo dok je i nas i Hrvatske nego Boga i svita ili kako se to negdje kaže. Prema tome, teško ćemo mi izbjeći takvu stvar, sukob interesa jer kako sam već rekao prije, a da ponovim, mala smo mi zemlja gdje se interesi ne bi ispreplitali pa bilo u kojem obliku, privatnom, poslovnom, rođačkom i ne znam kakvom sve ne, a sve se to reflektira ne samo na kulturu, ovaj puta govorim o kulturi, nego i na javnu nabavu i na koncesije dobivanje i na sve ostalo, pa prema tome to j teko i u kulturi. Ne može kultura pobjeći od sukoba interesa kao nijedno drugo područje u ovoj državi. Jasno da nam je cilj da to bude zaista zero ili barem blizu tome, kako ono voli netko reći nulta tolerancija sukoba interesa ali to je teško zamislivo i izvedivo pa i ovim zakonskim prijedlogom, impossible. No zbog toga smo u dvojbi što učiniti kod glasovanja s ovim zakonom. Jasno da su uvijek bili interesni klanovi, bile su grupacije, bile su interesne grupe koje su imale svoje ljude, infiltracija itd. u vijećima kulturnim tako da što reći. čekat ćemo drugo čitanje pa ćemo onda i odlučiti. Hvala lijepo.
Hvala. Repliku ima kolega Zlatko Komadina.
Zahvaljujem gospođo predsjednice. Pa ja sam htio zamoliti kolegu Grubišića da ne pojednostavljuje do zapravo da tako kažem do razine uvrede članova upravnih vijeća, odnosno kulturnih vijeća. Pa nisu valjda svi ljudi u Hrvatskoj koji su u kulturnim vijećima samo zbog naknade u kulturnim vijećima. Valjda ti ljudi su tamo da bi svoje profesionalno znanje i svoje iskustvo dali u službu javnog interesa, a kolega Grubišić bi mi mogao reći da li u Osječko-baranjskoj županiji i gradu Osijeku gdje njegova stranka obnaša vlast da li su ti članovi bez naknade.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Hvala lijepo. Kolega Komadina, u Rijeci je još uvijek karneval. Naime, ja nisam iz Osječko-baranjske županije negoli iz Brodsko-posavske pa ja čak to toliko dobro radi Kulturno vijeće u Slavonskom Brodu da nisam ni znao da postoji. Toliko su tihi, mirni, fini da evo ja ne znam, a za Osijek zaista ne znam. Evo hvala lijepo.
Na redu je klub Hrvatskih laburista stranke rada kolegica Nansi Tireli. Izvolite kolega Jasen Mesić. Samo trenutak.
Ja vjerujem da je i gospodin Grubišić vidio kad sam dignuo repliku.
Nije problem. Izvolite kolega.
Nije bilo puno prigovora oko sukoba interesa na rad kulturnih vijeća. Bilo je na više tisuća programa svake godine je bilo jedan, dva ili tri prigovora. Međutim, naravno da se to na neki način nije moglo do kraja izbjeći. No međutim, valjda je tendencija da idemo prema boljem i glavnu argumentaciju za tu moju tvrdnju ne tvrdim sam po sebi ili zbog toga što sam radio više od deset godina u Ministarstvu kulture, nego crpim iz rasprava ljudi koji su sudjelovali u javnoj raspravi. A što se tiče kako ćete vrlo jasno vidjeti da li se to realiziralo vidjet ćete već nakon prvih odluka tih vijeća. Potpuno će vam biti jasno kad vidite koji su programi, programi podržani. A ne znam, s obzirom da ste vi posebno zainteresirani za Slavoniju i Baranju i ja za cijelu Hrvatsku vidjet ćete onda koliko će programa biti, proći i kako su prošli programi iz pojedinih djelatnosti pa ćete vidjeti onda da li ovo što sam govorio ima rezona ili nema rezona. Možda će vam onda biti jasnije da li podržati zakon, ove izmjene i dopune ili ne podržati.
Odgovor na repliku Boro Grubišić.
Gospodine Mesić, kako ste se vi brinuli o cijeloj Hrvatskoj to mi svi dobro znamo dok ste vi bili u Vladi i zamjenik ministra. Dakle, pardon ministar čak. O oprostite, nisam ni znao. Toliko ste bili samozatajni. Naime, vama je očito poznato u svezi sukoba interesa i toga jer ste bili na on the face of the place – na licu mjesta. Hvala lijepo.
Kolega Grubišić, ne morate komentirati što je bio i kakav je bio ministar naš kolega Mesić. Izvolite kolega Mesić, povreda Poslovnika.
Povrijeđen je Poslovnik gospođo potpredsjednice članak 216. Doduše gospodin Grubišić je točno rekao da sam ja samozatajan. Taj dio je točan, ali čudi me baš da evo ima potrebu prozvati za jedan sektor u Vladi Republike Hrvatske koji mislim da je funkcionirao vrlo dobro. Posebno sam ponosan na doprinos Ministarstva kulture u vrijeme kad sam u njemu radio upravo u području Slavonije i Baranje. Posebno sam bio ponosan na to kad je recimo bećarac upisan na listu nematerijalne kulturne baštine. Posebno sam ponosan i na projekt Vukovar – Vučedol – Ilok koji se i sada radi u Ministarstvu kulture tako da stvarno mislim da nije bila korektna vaša izjava gospodine Grubišić.
Hvala lijepa. Mi i dalje pod povredu Poslovnika polemiziramo. Ali sad i Boro Grubišić ima povredu Poslovnika, a niti je ovo bila povreda Poslovnika. Sad ćemo čuti u čemu je povrijeđen Poslovnik.
Uvažena gospođo potpredsjednice, ja koristim isti članak 216. a u svezi toga, a u njemu piše: "Zastupnik se u svom govoru ne drži teme o kojoj raspravlja." Dakle, ja nisam govorio gospodinu Mesiću niti da je on prema Slavoniji bio škrte ruke, a on o tome govori. Evo, dakle članak 216. On je bio odličan ministar i dobro smo mi surađivali. Ali rekao sam da je bio dobro upućen s obzirom da je bio ministar u svezi svega onog što je govorio. Ja nisam time ništa povrijedio Poslovnik a poglavito sukobe interesa.
A niste sada vi u skladu sa Poslovnikom rekli što je to povreda Poslovnika jer i kolega Mesić nije govorio kakav je on bio ministar a vi ste ga ocjenjivali. Hajdemo mi dalje sa raspravom. Kolegice Tireli, izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovani zamjeniče ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo čuli smo već dosta toga vezano za ovaj zakon. Više-manje vrtimo se oko istih tema. Međutim, evo otegne se nama 10, 12 članaka novog zakona i o tome pričamo. Šteta da nije i on usklađivanje sa EU i direktivama. Vjerojatno bismo ga onda brže donosili i bolje nešto znali kao što smo recimo jučer znali kada pričamo o Zakonu o tržištu električne energije. No dobro. Cijelo vrijeme raspravljamo o tome koliko je teško, odnosno ove su izmjene najvećim dijelom donešene zbog toga što nam je problem naći članove kulturnog vijeća, dakle koji nisu u sukobu interesa. Do sada smo imali 6 kulturnih vijeća pri ministarstvu, sad ih imamo 8. Znači novi je kulturni i umjetnički amaterizam i Vijeće za financiranje međunarodnih projekata što znači da nam za svih tih 8 kulturnih vijeća ako se zadržimo na ovih 5 treba ukupno 40 ljudi. Uistinu ne vjerujem da u Hrvatskoj nemamo 40 sposobnih, kvalitetnih, dobrih, kulturnih djelatnika koji bi mogli s obzirom na ono što su ostvarili u svom životu svatko od njih, odnosno po 5 njih sjediti u jednom od ovih vijeća koje zakon predlaže. To je što se tiče vijeća pri Ministarstvu kulture. Problem sa općinama i gradovima kudikamo je veći i slažem se u tom dijelu sa kolegicom Anom koja je prije upozorila na te probleme. U općinama zasada djeluju odbori za kulturu pri općinskim vijećima. U gradovima isto tako djeluju ti isti odbori za kulturu i možemo ih u jednom dijelu smatrati upravo tim kulturnim vijećima. Međutim, mislim da ćete se složiti gotovo svi vi sa mnom kada kažem da upravo ti odbori i upravo ti ljudi koji su u tim odborima često nemaju ama baš nikakvog alata da utječu na to koje će se kulturne manifestacije događati u određenom gradu ili u određenoj općini. Nažalost ti su članovi napisani deklarativno samo zato da bi se zadovoljila forma i iz vlastitog iskustva govorim da se je recimo dodjelom lanjske godine potrebnih sredstava za kulturu jedan gradonačelnik došao pred upravo taj odbor koji čine 19 članova u jednom gradu sa spiskom onih koji su se javili na natječaj tko će se financirati sa kojim iznosom. Dakle, to je naša istina u velikom broju općina ili gradova tako funkcioniramo. Imamo svijetlih primjera međutim i u tim svijetlim primjerima da tako kažem gdje ti članovi odbora mogu samostalno odlučivati o određenim kriterijima i dodjeli određenih proračunskih sredstava za određene manifestacije dolazimo do situacije da se u jednom mandatu uvijek jedni te isti projekti ponavljaju, da uvijek jedni te isti ljudi dobivaju potrebna sredstva, a da svi novi često i odlični projekti ne dolaze na red jer novaca jednostavno nema. Ovo je sigurno još jedan trošak za jedinice lokalne samouprave. Svakako bi sa zakonom trebalo pričekati da ide u primjenu tek sa 1.01. sljedeće godine. U petom mjesecu imamo lokalne izbore, ukoliko ide prije toga može se dogoditi da određeni načelnik, gradonačelnik napravi kulturna vijeća, novaca nema na pozicijama za kulturu planiranih za ovaj izdatak i mislim da biste kao predlagatelji o tome ipak isto tako trebali voditi i računa. Ono što mi nije jasno Vijeće za financiranje međunarodnih projekata u objašnjenju stoji da se to u novonastalim okolnostima vrlo je bitna stručna pomoć u području financiranja međunarodnih projekata što nije bilo stavljeno u zadaću nijednom vijeću pa bih molila evo da mi u ime predlagatelja kasnije u svom obraćanju objasnite da li to znači da će to vijeće pomagati u realizaciji, odnosno pisanju ili slaganju da tako kažemo pretpristupnih fondova ili ste možda razmišljali u kontekstu da bi to vijeće bilo dobro upravo iz razloga što smo prije čuli da ima jako puno natječaja koji su raspisani, a vezani su za kulturu da onda možda to vijeće ima zadatak na neki način kulturne ustanove obavijestiti ili na jednom mjestu napraviti dakle koji su to natječaji na koje se eventualno kulturnjaci mogu i smiju javiti. Evo, osobno drago mi je da se pogotovo napravilo Vijeće za kulturni i umjetnički amaterizam jer smo svjedoci svi mi da upravo amaterski klubovi i udruge koje se bave kulturom jesu aktivni, da sve više i više zauzimaju kulturni prostor i to ne samo u malim općinama, ne samo u malim gradovima nego dapače da su vrlo aktivni na područjima županija, da učestvuju u realizaciji vrlo velikih projekata jer su očito naučili kako se to radi i evo pokazali kako bi se smjelo i moglo. Još jedanput mislim da pričajući o problemu za pet članova, odnosno sedam koliko ih bude vijeća pri Ministarstvu kulture, mislim da jednostavno ne stoji jer mislim da nisu baš svi koji se bave kulturom vlasnici nekakvih institucija koje obavljaju kulturnu djelatnost, a opet s druge strane smatram da imamo itekako dobrih ljudi, kvalitetnih ljudi pod uvjetom normalno da polako pokušavamo taj nekakav nepotizam i tu nekakvu ustaljenu kulturu što se tiče dijeljenja sredstava za kulturu možda evo izbjeći ili zaobići. Hvala.
Prelazimo na replike. Prva je Ana Komparić Devčić.
Poštovana kolegice Tireli uistinu ne znam o kojim ste vi odborima za kulturu govorili, odnosno razumjela sam ja vas što ste vi nama htjeli ovdje reći ali ja ću uistinu govoriti iz jedinice lokalne samouprave iz koje dolazim i praksom kojom mi radimo. Dakle, Odbor za kulturu je radno tijelo Gradskoga vijeća. I Odbor za kulturu ne donosi prijedlog kod javnih potreba za kulturu, dakle kulturna vijeća donose prijedlog programa koji će se financirati i iznos novaca a oni postoje sastavni dio proračuna grada Rijeke. Nama zaista kulturna vijeća ocjenjuju programe i kažu s koliko novaca se ti programi moraju financirati. Primjer radi, lani se za proračun 2013. godinu javilo 900 programa u gradu Rijeci. Ja zaista mislim da jedan odbor za kulturu ne bi mogao proučiti i odrediti koji programi su za sufinanciranje i sa koliko novaca, i zato smatram da nama kulturna vijeća itekako trebaju i u tom smislu, ja ne znam zaista vaše iskustvo jer ja mislim da je nama kulturna vijeća jako trebaju i da su ona zapravo dobra da ih imamo kao što je recimo kod javnih potreba u sportu, Riječki sportski savez daje prijedlog financiranja javnih potreba u sportu. Ja mislim da je to korektno jer to su zapravo stručni ljudi koji najbolje znaju što treba financirati i u kulturi i u sportu.
Odgovor na repliku, Nansi Tireli.
Ma slažem se sa vama u tom dijelu i znam kako funkcionira vijeće za kulturu u Rijeci. Ja pričam o onima malim općinama jer cijelo vrijeme protežemo pitanje kako bi bilo dobro da i te općine i ti mali gradovi znači gradovi sa manje od 20 tisuća stanovnika imaju ta kulturna vijeća. Prvo i osnovno ono što sam htjela reći jeste da će to biti financijsko opterećenje a drugo sve se ove zadaće na neki način u tim malim općinama odvijaju upravo preko tih odbora za kulturu. Ja vam sad govorim iz iskustva općina koja ima tri, četiri tisuće stanovnika, ima Odbor za kulturu gdje ti članovi koji sjede u odboru donose upravo te programe koji su potrebni ili kulturni ili sportski programe koji bi trebali biti zadovoljeni od tog proračuna koji je tako svaki dan sve manji i manji. Dakle ako imamo sad kulturno vijeće koje bi trebalo o tome odlučivat, znači imamo opet trošenje određenih sredstava, u većini slučajeva članovi odbora jesu volonteri po ovom zakonu tu ovdje pište da članovi kulturnih vijeća imaju naknadu, o toj naknadi opet odlučuje načelnik, gradonačelnik ili župan. Prema tome to su sve ti neki troškovi gdje u tim malim jedinicama lokalne samouprave jednostavno treba biti obziran i ne možemo to stavljat u isti kontekst kao sa gradom Rijekom, sa Splitom, sa Zagrebom ili ne znam sa Ministarstvom kulture, a taj jedan isti zakon odnosi se upravo na sve ove nivoe.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice, evo u Hrvatskoj ima 550 lokalnih jedinica. Ono što ste vi govorili u potpunosti shvaćam. Kako? Teško je da ne funkcionira ni tih 550 lokalnih jedinica, a kamoli kada zakompliciramo stvari ono u samoj srži. Točno je da odbori za kulturu mogu obavljati poslove koji su namijenjeni kulturnim vijećima. Oni koji su se bavili kulturom, koji znaju na koji se način donose odluke u manjim gradovima što će se financirati, na koji način će se financirati. Primjerice zar itko misli da u jednom Čakovcu ili u još nekom manjem gradu ima toliko ljudi stručnih koji će sjediti u Odboru za kulturu, treba isto tako trebaju stručni ljudi biti u odboru za kulturu, zašto bi tamo bili nestručni ljudi i onda još imaju kulturno vijeće. Sasvim sigurno i jednu stvar o kojoj ste govorili a to je da prije izbora lokalnih ovih bilo bi politički nekorektno i gospodarski nekorektno ustanoviti ta vijeća zbog toga što prvo nema u proračunu novca drugo vlasti koja će u mnogim lokalnim jedinicama neće više obnavljat tu obvezu koju obavljaju sada. Zato treba sasvim sigurno imati datum 1.1.2014. godine.
Na redu je Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice, gospodine zamjeniče ministra sa suradnikom. Ja ću svoju diskusiju zapravo govoriti s aspekta moje lokalne jedinice lokalne samouprave, s aspekta grada Dubrovnika odnosno kao zamjenica gradonačelnika koja obnaša i ovo područje kulture. Naime mislim da su kulturna vijeća stvarno jedan odličan iskorak u smislu i transparentnosti i demokratizacije financiranja kulture, a isto s druge strane depolitizacije. Zašto to kažem? Upravo zbog toga što je uloga kulturnih vijeća u procesu donošenja, ubiti uključivanje i civilnog društva, uključivanje i drugih nekakvih predstavnika strukovnih udruga odnosno nezavisne scene. Kako je vrlo bitan ovaj zakon za cjelokupni sustav financiranje upravo je izmjena ovog zakona pa i ova današnja treba biti zapravo u smislu poboljšanja. Evo danas smo čuli primjere sumnje u to poboljšanje ali isto tako nismo čuli prijedloge za poboljšanje koje bi se mogle prihvatiti u tom sektoru. Što se tiče samih članova kulturnih vijeća oni mogu u svojim ocjenama prihvatiti financiranje, zatim prihvatiti financiranje ako ima sredstava u proračunu odnosno ne prihvatiti. Prema tome navodi se ovdje i prije da takve osobe koji su članovi kulturnog vijeća trebaju biti stručni, trebaju biti pravedni, trebaju biti korektni. Međutim slažem se sa svima onima koji su diskutirali da je vrlo teško izbjeći subjektivnost kod takvih ljudi. To je jedna ljudska karakteristika koju je teško izbjeći. Prema tome u ovom slučaju kada govorimo o sukobu interesa s jedne strane ako imamo potrebu da imamo struku, stručne ljude u tim kulturnim vijećima, s druge strane da budu pravedni da ne ulaze u sukobe interesa onda držim da je to za sada ovakav način koji je predložen prihvatljiv. Ako mi netko pokaže drugi način, drugačiji način moguće rješenje onda ću razmišljati i o toj drugoj opciji. Za sada mi je ovo prihvatljivo. Ovo je jedan fleksibilan način da se riješi ovaj odnos između stručnosti odnosno izbjegavanja sukoba interesa. Ja pozdravljam činjenicu da je granica pomaknuta sa 30 tisuća stanovnika za one jedinice lokalne samouprave koje imaju 30 tisuća stanovnika na 20 tisuća stanovnika da formiraju kulturna vijeća. Međutim kulturna vijeća tako sam shvatila, neka me zamjenik ministrice ispravi ako sam to krivo shvatila, ne moraju biti pet kulturnih vijeća i ne znam koliko, može biti i jedno kulturno vijeće u maloj sredini. Naravno da će biti odabir članova kulturnih vijeća takav da će zadovoljiti sve resurse. Isto tako što se tiče broja koji predlažete da se ide sa pet na sedam, e tu se ne slažem, tu bi možda mogli ostati pri jednakom broju koji je bio do sada jel mislim da takav broj ako imate više kulturnih vijeća da takav broj može zadovoljiti onu ulogu koju imaju. I sada kada gledamo u praksi što se radi, razmatraju se ocjene koje su pristigle prijavom na poziv javnih potreba u kulturi i nakon toga ocjene se prihvaća lokalna samouprava odnosno Odjel za kulturu i na temelju toga donesu se predlažu se zapravo mjere koje se predlažu prema gradskom vijeću. Na taj način je nama kao lokalnoj samoupravi puno lakše jer političari mislim da nisu kompetentni da odlučuju o kulturi da je bolje zapravo i na ovaj način ja smatram da su kulturna vijeća olakšanje lokalnoj samoupravi. Prema tome ja bih rekla govorili smo da li je to opterećenje za lokalnu samoupravu? Ja bih rekla da je ovo poticaj jačanju ljudskih kapaciteta na lokalnoj razini, a kapacitet je čovjek u biti. Bilo je govora čemu vijeće za fondove i pitamo se koliko novca će se tada potrošiti i za to vijeće? Da li smo se pitali ono suprotno, što može, koliko se može povući iz europskih fondova ti ljudi za pojedina područja u kulturi? Prema tome, završno podržavam ove izmjene i dopune iz svih onih razloga koje sam navela, a što se tiče sukoba interesa ako netko predloži drugačija rješenja možda kroz drugo čitanje. Hvala lijepo.
Jasen Mesić replika.
Ma ne bih se složio uvažena kolegice da nije bilo drugih prijedloga. Je, to je ili brža rotacija članova vijeća u godinu, dvije da budu u vijeću tako da mogu dati onda svoje prijedloge programa u to vijeće i drugo da strukovne udruge biraju članove vijeća. To može biti drugi prijedlog. A što se tiče o tome da su vijeća donijele pozitivne efekte odlučivanja u kulturi, apsolutno se slažem. Inače kažu da je najbolje i najdemokratskije odlučivanje o programima u kulturi onda kada o njima odlučuju udruge. Recimo Društvo prijatelja dubrovačkih starina i bilo bi puno bolje da oni uvijek odlučuju o sredstvima koja se prikupe od baštine i onda se moraju sufinancirati u baštinu naravno uz provedbu javnog natječaja.
Odgovor na repliku Tatjana Šimac-Bonačić.
Kolega Mesić govorili ste o brzoj rotaciji, vi znate način na koji se biraju kulturna vijeća da je to proces koji ide od javnog poziva do zapravo potvrde preko gradskog vijeća, govorim o jedinicama lokalne samouprave. prema tome to je proces takva brza rotacija, mislim da nije rješenje za ovaj problem o kojem ste govorili.
I Branko Vukšić replika.
Uvažena kolegice, radi se o tome da smo napravili jedan korak unatrag. Kaže se ovako "član vijeća koji je neposredno osobno zainteresiran za donošenje odluke o nekom pitanju" ponovit ću jer se ne shvaća "koji ima udio u vlasništvu ili sudjeluju u upravljanju pravne osobe", te osobe nisu mogle prije sudjelovati. To vam je ono direktor Dramskog kazališta Gavele prenosim ne na Dubrovnik ali to se isto tako može i na dubrovačko kazalište, izlazi iz dvorane kada se govori o proračunu kazališta i tada njegove kolege koje sjede 4 godine s njim odlučuju. To je farsa. Kako će to odlučiti? Tad neće ili recimo ja ne znam bio sam od prvih dana kada je osnovano Kazlište Lero koje je začetnik mnogih odličnih stvari u kazališnom životu Hrvatske od godina mladog Teatra u Dubrovniku kojeg nažalost više nema, ako sjedi tamo predstavnik tog teatra hoće li se Davor Mojaš hoće li se prema njemu postupati kao da ga nema. On je prisutan u toj dvorani mada fizički njega nema. Govorim ovdje, previše govorite apstraktno, kažete mi smo, napravit ćemo to da politika čim manje odlučuje. Vi mislite da se u gradu Zagrebu u bilo kojem vijeću, odboru bilo što napravi, a da o tome ne odlučuje Bandić, a kasnije Ljuština, bilo koji da je …. Pa svi ste tako i sa Dubrovnikom, vi mislite da u Dubrovniku gradonačelnik ne utječe na odluke. Stvar je u tome dal ćemo mi potrošiti više novaca i stvar je u tome dal ćemo zakomplicirati i dal je to toliko važna stvar da u ovom trenutku donosite prije izbora taj zakon. Ja ne vidim svrhe.
Odgovor na repliku, Tatjana Šimac-Bonačić.
Hvala lijepa. Pa gospodine, mi smo napravili upravo depolitizaciju što se tiče javnih potreba u kulturi preko kulturnih vijeća, čak toliko da ne odlučuju samo o programu u onom vremenu kad se odlučuje o programu nego čak tijekom godine kad dobijemo, zaprimimo nekakav zahtjev bilo civilnog društva, bilo koje druge udruge itd. i tada sve to prolazi kroz kulturna vijeća. Prema tome, mi smo stvarno napravili pravu depolitizaciju što se tiče ovih odluka. Hvala.
Nastavljamo s raspravom. Na redu je kolega Zlatko Komadina.
Gospođo potpredsjednice, moram vam se požalit ali na vas. Naime, bio sam digao pločicu za povredu Poslovnika tako da to što mi niste dali riječ mogu jedino shvatit kao vašom providnošću jer ste vidjeli da ću diskutirat pa ću to sada reći što sam mislio reći pod povredom Poslovnika. Prvo bih zamolio kolege laburiste i laburistkinje da mi ne zamjere jer su mi jako simpatični i dragi, ali moram priznat da im zavidim jer se vidi da vi niste nikad obnašali vlast ni u jednom gradu, općini ili županiji tako da o tome znate sve i to je vrlo dobro kad, u pravilu je to hrvatska praksa da se uvijek tuđi posao bolje radi, pogotovo ako ga nikad nisi radio. Drugo što sam htio reći da kultura je nadogradnja, jest da je nadogradnja kao i neke druge djelatnosti nije bazična proizvodnja makar se kultura isto proizvodi i ona ne može se tretirat kao klasični trošak. Klasičnim troškom u smislu bacanja novca se može tretirat samo da prostite onaj tko je siromašan duhom i nitko drugi. A da ima devijacija recite mi polje ili sferu čovjekovog rada ili života u kojem nema devijacija. Naime, trošak je cijela rashodna strana proračuna Republike Hrvatske i cijela rashodna strana proračuna svih gradova, općina i županija u Hrvatskoj, sve je to trošak. Ali zakonski definiran što, zašto i kako. I zato ne mogu prihvatiti kvalifikaciju pogotovo da sam rekao vas iz sredine ove sabornice, da su ti ljudi u kulturnim vijećima tamo samo zato da bi bili zbog naknada. Naravno da u svakom žitu ima kukolja, to naravno da ima, ali čisto sumnjam da ovdje govorimo o većinskom udjelu kukolja. I nije točno što ste rekli da se isti zakon odnosi na sve, ne odnosi se. On drukčije uređuje pitanja, jednima naređuje i nalaže da imaju kulturna vijeća, sad se još to proširuje za ovih par, a drugima daje mogućnost da ih imaju. Može ih imat tko god hoće i općina sa tisuću stanovnika može im dat naknadu, to je sve stvar samoupravnog odlučivanja. Mislim svrha kulturnog vijeća je da ocjenjuje i procjenjuje pristigle ponude za financiranje programa javnih potreba u kulturi s obzirom da se radi o iznimno velikom broju, al ne samo kvantitativno, pogotovo kvalitativno. Uz dužno štovanje, ja sam diplomirao termoenergetiku, nisam baš siguran da bi mogao ocijeniti izvedbu filharmonije itd. Nisam siguran, vjerojatno ne bi, ili nečega drugoga. Prema tome, daj dijete majci. Dal su to najbolji ljudi, vjerojatno ima i boljih negdje, da li ima utjecaja politike, vjerojatno ima, u većini znam sigurno da nema. A da u konačnosti netko mora donest odluku, odluku donosi tu vijeće, cijenjene gospodo i dame koji ste govorili. Ne donosi odluku gradonačelnik. Te potrebe idu van kao prijedlog Odbora za kulturu, a na prijedlog kulturnih vijeća. Gradonačelnik može i ne mora dat neko mišljenje ili sugestiju ili župan i u pravilu to ne radi nijedan gradonačelnik. Barem je moja praksa takva. Tako da hoću reći puno je tu zamjena teza. Ovo 20000 do 30000, odnosno 30 na 20, mislim ja sam na odboru rekao za samoupravu da mogu prihvatit ako to nekog veseli, međutim to je norma koja nije potrebna bila jer ti su i sad mogli imat ako su htjeli, ali ajde ovo ako se smatra nekom inicijativom da se u nekim sredinama koje možda ne brinu dovoljno, nazovimo to tako, da se malo inicira da se ti kulturni djelatnici angažiraju da bi to išlo malo bolje, više ili tako. Međutim kažem, ja nisam pobornik uređivanja od strane Ministarstva pravila igre u gradovima i općinama jer inače me smeta ko da tamo žive neki ljudi koji ne znaju što bi sami sa sobom pa ne znaju uređivat svoja vlastita pitanja. Pa slušajte, ako neki grad npr. Slavonski Brod kao što ste vi primijetili pa ću vam poslije replicirat i ispravit vaš krivi navod, ispravit … jer ste sve krivo rekli, ne želi imati kulturno vijeće. Pa hvala ti Bože ne želi, to je njihovo autonomno demokratsko pravo, a o tome dal su pogriješili sudit će im valjda netko na izborima. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro sad će ga morat imat, to je drugo. A što se tiče povrede Poslovnika što sam prije rekao, vi gospodine Grubišiću ste povrijedili Poslovnik jer ste rekli gospodinu Jasenu Mesiću da je povrijedio Poslovnik a koji nije povrijedio Poslovnik te ste vi povrijedili Poslovnik. I to svi ovdje znamo u ovoj Sabornici. To svi znamo. Kao što ste meni replicirali da prostite bez veze. Ja sam točno rekao. Vi ste sve krivo htjeli čut. Vi ste govorili u ime kluba ako se ja dobro sjećam. A kad govorite u ime kluba govorite u ime vaše partije da prostite, a kad govorite u ime partije onda govorite i tamo gdje vam je partija na vlati. Ja nisam rekao Slavonski Brod nego sam doslovno rekao gdje vaša stranka obnaša vlast a to su Osijek i Osječko-baranjska županija. To sam rekao. Pa onda pogledajte tu vašu praksu prije nego što drugima tumačite što trebaju raditi, pa vas opet upućujem da vidite dal' tamo imate, a imate silom zakona kulturna vijeća pa da vidite da li su bez naknade, da li su s naknadom prije nego što drugima docirate da su u kulturi samo zbog naknade. Inače ne mogu shvatit takvo šikaniranje bilo koje profesije a pogotovo ljudi u kulturi.
Tri replike na vaše kolega izlaganje. Prvi je Branko Vukšić.
Uvaženi kolega, s jednom vašom rečenicom se u potpunosti slažem. Rekli ste puno je tu zamjena teza, tako. Slažem se naročito u vašem govoru. Nekoliko puta se ovdje za saborskom govornicom čula ista rečenica. Ponavljaju je i papagajski i mnogi članovi vaše stranke, a to niste nikad obnašali vlast niti u jednom gradu niste spremni za preuzeti vlast. Mi smo se pojavili zato što vi loše to radite. Da ste to dobro radili mi možda i ne bi postojali i nije točno da nismo obnašali vlast i da nemamo iskustva. Neki članovi imaju iskustva. Drugo, nije jedino iskustva za bavljenje politikom jedino iskustvo stečeno u politici. Jer da je to onda biste vi vladali čitavog života. Čemu izbori? Ne trebamo izbore. Tu je zamjena teza. Znači vaša stranka bi trebala ostati na vlasti dovijeka. To je rekao jedan predsjednik da će ostati 25 ili 30 godina na vlasti, pa ipak nisu. Došli ste vi 2000. Nešto se malo razumijem u kulturu, ne puno i znam ponešto odnose u kulturi u gradu Zagrebu a i izvan grada Zagreba i znam da politika utječe i da utjecala i prije i da će utjecat poslije i da će utjecat i kad vi ne budete više obnašali vlast. Nema neutjecajne politike. Ali govori se o tome, o iskustvu da će se sada zapravo drugi ili neki treći pod navodnicima politički ešalon će odlučivati o onome što su sada odlučivali odbori. Vi znate dobro da na Hrvatskoj televiziji je Programsko vijeće, ovo ne možemo ocjenjivati, rekli su to je treća garnitura političara. Dogodit će nam se to i u vijećima bez obzira sjedili umjetnici ili ne umjetnici kao što mogu dobro odbori obaviti posao ako su u njemu kompetentni ljudi.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku Zlatko Komadina.
Pa ja sam gospodine Vukšiću uvodno rekao da bih vas molio da se ne vrijeđate jer sam znao da ćete ovako reagirati. Rekao sam samo notornu činjenicu da velika većina vas nije obnašala vlast i vi ste sad krivo rekli kad ste mi replicirali da sam rekao da vi to ne bi ni znali. To nisam rekao. I ja sam prvi put bio izabran. Nisam završio školu za župana. Prema tome, svatko od nas bi bio sposoban ili ne bi bio sposoban. Prema tome, to vam, jeste rekli ste. Preslušajte tonski snimak. Ali nastupate kao da sve znate. Samo sam to htio reći što je isto vaše pravo, naravno. Međutim, za grad Zagreb tako lako kvalificirati. Grad Zagreb je prvo naš glavni grad i najveća sredina. Ima najveću brojnost institucija kulture ima najveću institucionalnu i najveću vjerovatno van institucionalnu kulturu što će reć pravne osobe, kazališta, ne znam i ostale sve skupa što ima. Ali ima i ogroman broj i pravnih osoba i ne znam udruga i one su hajde pravne osobe koje se bave kulturom. I ovdje govorimo o onima koji ocjenjuju te javne potrebe i daju prijedloge svaki iz svoga područja. Znači oni, jedino bih se tu složio sa gospodinom Mesićem trebalo bi to više ventilirati, što bi rekli mijenjati ih, jer kad-tad i oni pristupaju tim potrebama makar je tu klauzula da se izuzima od odlučivanja. Trebalo bi da se ne, da nema pretplaćenih na odlučivanje. To se slažem i s vama koji ste … [[Govornik se ne razumije.]] ali ne možemo ocijeniti da je to loše. To je dapače, uvedena su kulturna vijeća i odbori za kulturu koje gradovi ili općine imaju upravo da ne bi politika sve odlučivala, da ne bi gradonačelnik davao prijedlog kome će i koliko novaca. Mislim da, a sad ima čujte što sam rekao kukolja ima svuda.
Replika Ivanka Roksandić.
Hvala gospođo potpredsjednice. Kolega Komadina, ma mislim da niste dobro shvatili. Rekli ste ovdje spominjući i Slavonski Brod da oni gradovi koji hoće mogu uvesti kulturna vijeća, koji neće ne moraju. Ne, ne mogu jer je zakon točno rekao da gradovi do sada sa 30 i županije moraju imati, a sada mijenjamo to sa 20 i ovo, a mogu i oni koji hoće. Ali ipak postoji ograničenje. Dakle, zakon je točno propisao. Još nešto. Rekli ste da smo mi puno teza zamijenili tu. Kulturna vijeća su dobro došla i nitko od nas nije ovdje raspravljao o tome da ona nisu potrebna nego da je zaista ove promjene koje su predložene a dali smo i neka poboljšanja i neke druge prijedloge govore u pravcu toga da nije trebalo u ovom trenutku doći do promjene ovoga zakona s tim više što ste vi spominjali neke odbore. Ja više ne znam. Ja samo znam da postoje kulturna vijeća u gradovima, općinama i županijama. Postoje upravni odjeli koji na prijedlog kulturnih vijeća donose programe, predlažu programe javnih potreba ispričavam se i gradska vijeća odnosno županijske skupštine koje usvajaju programe javnih potreba. Mislim da i to vi znate, vi ste dugovječni župan bili i znate taj postupak. Dakle, ništa tu nije nepoznato. I sad smo se uhvatili oko ovih kulturnih vijeća koje kažem opet kažem mi smo za kulturna vijeća, ali u ovom trenutku ove promjene koje se donose gdje se omogućuje da ipak u njima sudjeluju i ljudi koji imaju eventualno tvrtke, nakladničke kuće, privatna, javna kazališta oni koji mogu direktno utjecati svojim prisustvom, nazočnošću na tom kulturnom vijeću u odabiru u tome se mi protivimo evo.
Odgovor na repliku, Zlatko Komadina.
Pa gledajte gospođo Roksandić nisam ja u pravu zato što sam nešto bio, ja ću tek biti u pravu ako budem. Kao što će i kolege Laburisti biti u pravu ako ih prepoznaju jel' tako. Prema tome, jasno sam rekao da je ovaj zakon i prijašnji zakon ne ovaj je stavio kategoriju gradova i županija koje moraju imati vijeća, a svima drugima je ostavio mogućnost da mogu imati vijeće. Pa prema tome što tu ne razumijemo? Ovi moraju, središta županija i preko 30 tisuća, sada i ovi od 20 jel' ako se usvoji ovo, a ostali su svi mogli imati. Nitko nije branio Slavonskom Brodu da ga ima i prije, sad će ga vjerojatno morati imati, dakle ima preko 20 tisuća jel'. Mislim da se tu razumijemo ne'. … [[Upadica se ne razumije.]] Pa dobro imaju, pa neka imaju. Pa što se onda gospon Boro Grubišić buni?
Završna riječ u ime predlagatelja zamjenik ministrice kulture gospodin Berislav Šipuš.
Gospođo potpredsjednice hvala lijepo. Dame i gospodo dragi zastupnice i zastupnici zahvalio bih danas na ovoj raspravi i vrlo korisnim sugestijama i primjedbama sa svih strana, posebno bi upozorio da se ne zove Šikuš nego Šipuš, to bi bilo isto dobro da se ispravi pa ćemo vjerojatno u drugom čitanju i za vrijeme drugog čitanja se obratiti s našim objašnjenjima i pojašnjenjima svega onog što se tiče ovih primjedbi i vaših zamjerki. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasat ćemo naknadno.
Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kulturnim vijećima, prvo čitanje, PZ br. 210, rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o kulturnim vijećima. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 86 glasova za i 41 glas protiv, donesen predloženi zaključak.
Prelazimo na - prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, prvo čitanje, P.Z. br. 238 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta primili ste poštom. Kod donošenja ovog zakona primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na prvo čitanje zakona, članci 144. do 150. Raspravu su proveli Odbor za zakonodavstvo, Odbor za informiranje, informatizaciju i medije, Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina. Izvješća ste primili na sjednici. U ime predlagatelja zamjenik ministrice kulture prof. Berislav Šipuš.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Poštovane dame i poštovana gospodo dragi zastupnice i zastupnici nekoliko riječi o Zakonu o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Predlaže se izmijeniti i dopuniti Zakon o elektroničkim medijima i to na način da bi se uredila sljedeća pitanja. Prije svega da se Zakon o elektroničkim medijima uskladi sa Zakonom o općem upravnom postupku i Zakonom o upravnim sporovima. Dalje, želi se definirati neprofitni audiovizualni i radijski program te neprofitne elektroničke publikacije i to kao programi i sadržaji neprofitnih pravnih osoba, obrazovnih i manjinskih ustanova te drugih ustanova, studentskih udruga, školskih udruga, udruga građana te drugih nevladinih udruga s pravnom osobnošću kao i neprofitnih zadruga posvećenih zadovoljavanju informativnih, obrazovnih, znanstvenih, stručnih, umjetničkih, kulturnih i drugih potreba javnosti. U tom kontekstu će se odrediti da nakladnici neprofitne televizije i/ili radija, odnosno neprofitni pružatelji medijskih usluga iz članka 19. medijskih usluga na zahtjev i 79. Zakona o elektroničkim medijima to su satelitski, kabelski, internetski prijenos programa televizije ili radija te proizvođači neprofitnih audiovizualnih i/ili radijskih programa i pružatelji neprofitnih elektroničkih publikacija mogu biti samo obrazovne i manjinske ustanove te druge ustanove, odnosno studentske udruge, školske udruge, udruge građana ili druge nevladine udruge s pravnom osobnošću kao i neprofitne zadruge posvećene zadovoljavanju informativnih, obrazovnih, znanstvenih, stručnih, umjetničkih, kulturnih i drugih potreba javnosti. Uz to nakladnicima neprofitne televizije i/ili radija neprofitnim pružateljima medijskih usluga iz članka 19. medijskih usluga na zahtjev i 79. Zakona o elektroničkim medijima to su opet satelitski, kabelski i internetski prijenos programa ovog puta televizije ili radija ograničene su promidžbene poruke na tri minute u jednom satu. A inače je za televiziju ograničenje 12 minuta po satu dok za radio kao što znamo nema ograničenja uopće. Nadalje, ovim izmjenama i dopunama uredit će se sufinanciranje programa i sadržaja iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija i to tako da će se pored sufinanciranja dosadašnjih programa, odnosno programa nakladnika televizije i radija na lokalnoj i regionalnoj razini te nakladnika te neprofitne televizije i radija uvesti i sufinanciranje i tzv. "trećeg medijskog sektora" neprofitnih elektroničkih publikacija, odnosno internetskih portala te proizvođača neprofitnih audiovizualnih ili radijskih programa kao i neprofitnih pružatelja medijskih usluga na zahtjev, odnosno neprofitnih pružatelja medijskih usluga koji su dobili dopuštenje Vijeća za elektroničke medije. I to za satelitski, internetski, kabelski prijenos i druge dopuštene oblike prijenosa audiovizualnog ili radijskog programa iz tih sredstava Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Uvest će se nezavisna evaluacija programa i sadržaja koji se sufinanciraju iz sredstava Fonda za poticanje pluralizma raznovrsnosti elektroničkih medija od strane nezavisnih vrednovatelja koji može za tu svrhu angažirati i viječe za elektroničke medije. Nadalje odredit će se da nije dopušteno ograničavati pružanje zaštićenih usluga, npr. kodiranih radijskih i televizijskih programa ili pratećih usluga koje potiču iz druge države članice Europske unije te da nije dopušteno ograničavati slobodu prometa sredstava uvjetovanog pristupa, npr. opreme koja omogućuje pristup zaštićenoj usluzi osim u slučaju kada se radi o kršenju odredbi o govoru mržnje i zaštiti maloljetnika. Sukladno članku 77. Zakona o elektroničkim medijima. Na kraju prijelaznim odredbama propisat će se da će se na provedbu javnog natječaja za raspodjelu sredstava fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija koji … [[govornik se ne razumije]] stupanja na snagu ovog zakona primjenjivati odredbe zakona o elektroničkim medijima koji je sada na snazi. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Prelazimo na raspravu. Otvaram raspravu. Najprije su na redu klubovi. U ime Hrvatskih laburista kolega Branko Vukšić.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministrice sa suradnikom, kolegice i kolege. Uglavnom ono što uređuje je prijedlog zakona o izmjenama i dopunama zakona o elektroničkim medijima rekao je zamjenik ministrice. Pitanje je samo da li ovaj zakon na pravi način predlaže da se na pravi način riješi pitanje tzv. trećeg medijskog sektora. Kao što znate postoji u Hrvatskoj fond iz kojeg se financiraju lokalne radiopostaje, lokalne televizije i tim televizijama taj fond pruža obzirom na ekonomsku situaciju u Hrvatskoj itekako značajnu pomoć. Prije svega da bi se razumjelo financiranje i opće funkcioniranje medija a izgleda iz ovog zakona se ne vidi jasno kako uopće funkcioniraju hrvatski mediji. Mora se reći da sve lokalne radiopostaje koje su dobile koncesiju, sve one televizijske postaje a njih je 21 čini mi se koja je udružena u NUT- nezavisnu udrugu televizija. Posluju uglavnom po istom principu. Sve one kada su dobile koncesiju, sve su dobile i neke obveze, a te obveze su: broj zaposlenih, točno se u zakonu kaže i koji to trebaju biti zaposlenici i u ugovoru kojim se dobiva koncesija. Zatim su dobile obvezu da moraju imati opremu, dobile su obvezu da moraju imati prostor. Nakon toga su dobile obvezu da trebaju imati točno određene programe, a to su programi od javnog interesa i ako prestaju televizije, radio ispunjavati funkcije iz zakona, iz ugovora koje su potpisale sa vijećem za elektroničke medije tada mogu izgubiti koncesiju. Fond raspolaže ograničenim sredstvima, ta sredstva su negdje oko 15 milijuna kuna. Ta sredstva se dijele ja mislim na više od stotinjak, ja mislim postaja, 150 radio i televizijskih postaja, 15 milijuna kuna. U ovoj ekonomskoj situaciji sa 15 milijuna koje će se dijeliti možda i na tristo faktora na medijskoj sceni sasvim sigurno da ćemo doprinijet tome da se mnoge televizijske postaje i mnoge radijske postaje ugase. Ugrozit ćemo 2000 ljudi koji su zaposleni na tim televizijskim, radijskim postajama i time ćemo zabiti još jedan čavao u informiranje RH. Naročito informiranje na lokalnoj razini u koje se toliko kunemo. Sasvim sigurno da treći medijski sektor a govorimo o internetskim portalima prije svega treba stimulirati, treba na neki način učiniti to da opstanu na medijskom tržištu, da budu jedna velika pomoć, jedan veliki plus u informiranju građana RH ali se to ne smije događati na račun već sada ugroženih medija u RH. Mislim da ovdje u zakonu je nedovoljno razjašnjeno što je javni interes i što je interes javnosti, to su dvije različite stvari, mi govorimo ovdje o javnom interesu, a ne interesu javnosti jer se i u zakonima govori o javnom interesu a ne interesu javnosti jer interes javnosti mogu biti oprostite i pornići. Ako se kani iz istoga fonda koji je pri vijeću za elektroničke medije sufinancirati i tzv.. treći medijski sektor neprofitnih medija, neprofitni mediji, tada zakonodavac, odnosno država treba reći s kojim novcem, na koji način će sprečavati da se ne ugrozi funkcioniranje 150 lokalnih elektroničnih medija koji su itekako doprinijeli ne svi ali neki od njih demokratizaciji hrvatskog društva. Što će se s njima dogoditi? Hoće li biti tih 15 milijuna dostatno za financiranja sada i trećeg medijskog sektora neprofitnih medija? Zatim nije dovoljno precizirano trebaju li ti neprofitni mediji ispunjavati javni interes ili interes javnosti? Kaže se "Fond za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija u tom smislu predstavlja dobar alat posebno uz aktivniji pristup i jasnije kriterije i ciljeve politike sufinanciranja". To je lijepo rečeno. Jest fond dobar alat ali recimo što će nam čekić ako nemamo čavle, može nam poslužiti samo za razbijanje. Ovime što se sada nudi mi ćemo razbiti i ovako krhki i ranjivi informacijski sustav koji čine i lokalne radio postaje i lokalne televizije. Sasvim sigurno će mnogi reći od tih dvadesetak i nešto televizijskih postaja stotinu i nešto radio postaja mnoge služe politici. Znamo gradove u kojima su kažu jedna HDZ-ovska televizija, druga SDP-ovska televizija. U jednoj su naklonjeni lijevoj opciji u drugoj su desnoj opciji. Radio sam na takvoj televiziji, imam iskustva gospodine Mesiću nemojte klimati glavom. Ja sam radio na ovoj desnoj kojoj kažu, slučajno kada su shvatili onda sam dobio otkaz. Znači postoje televizije koje služe politici, ali postoje one televizije koje stvarno obavljaju javnu funkciju. Čak i te televizije koje služe određenim političkim ili moćnicima ili tajkunima znamo i to. znamo slučaj Osijeka i svi zatvaramo oči. Čije su čije televizije u Osijeku. To se točno zna tko vlada kojom televizijom. Kada sam radio intervjue prije predsjedničkih izbora htio sam napraviti intervjue sa svim kandidatima, tada su mi rekli na dvije slavonske televizije, jedna se sada pojavljuje u predmetu Sanader koja je dobila silne novce za kupnju, prodaju, ne znam, nisam shvatio zbog čega su joj uopće dali novac, vjerojatno za naklonost tada su mi rekli da gospođa Vesna Pusić i Ivo Josipović ne mogu ni u ludilu nastupiti na tim televizijama, jer ljevičare ne primaju na tu televiziju niti ih emitiraju. U tom trenutku sam obavijestio Vijeće za elektroničke medije te dvije televizije su trebale ostati bez koncesije, međutim ovo je samo dokaz da Vijeće za elektroničke medije radi loše kao što je radilo Programsko vijeće HRT-a. Sljedeća rasprava sasvim sigurno bi trebala u Saboru biti upravo o Vijeću za elektroničke medije. Sva sreća da ovaj zakon ide čini mi se u dva čitanja i da ćemo ispraviti pogreške, nedorečenosti koje su u zakonu da će i Odbor za informiranje, informatizaciju i medije dati svoj doprinos da će se klubovi javiti sa amandmanima i da će i tijek ove rasprave dati neke rezultate da dobro razmislimo što treba učiniti što treba dopisati u zakonu ili izbaciti iz zakona kako ne bismo napravili veću štetu od koristi. Jedna od inicijativa koja je došla i zakonodavcu a vjerojatno je došla i klubovima u Saboru je ta da lokalne postaje televizijske i radijske predlažu da politička kampanja traje svih 4 godine odnosno da nemaju ona ograničenja da mogu reklamirati političare kao Coca-Colu to bi bilo nešto prestrašno i za hrvatsku politiku i za hrvatsko društvo. Ali o tome ćemo kada se nema toga u zakonu pa nadam se i vjerujem da se neće ni naći. Ali sam bio dužan izvijestiti kao jedan od članova odbora da je i ta inicijativa u odboru došla. Evo toliko. Hvala lijepa.
Hvala. Repliku ima kolega Jasen Mesić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. Nisam mislio replicirati ali s obzorim da me uvaženi kolega apostrofirao da sam klimao glavom, nisam klimao glavom to je bilo jednostavno zbog potpuno drugih razloga, to je zbog toga. Međutim želim reći jednu stvar kada sam se već javio za repliku. Dva ključna elementa za neovisnost medija su financije i izbori. Ukoliko se ide na to da se financira nešto što se zove neprofitni medij što znači samo portali praktički udruga jer d.o.o. i portali se ne mogu javiti, bez obzira koliko su važni za javni interes mogu vam nabrajati desetke portala koji su važni a ne mogu se javiti, onda na neki način se sve poklapa. Prvo smo imali situaciju sa Zakonom o HRT-u. i sami ste rekli cijenjeni kolege da niste zadovoljni stvarima kako se odvijaju, pa smo onda ima smjenu Upravnog vijeća HINA-e. možete reći da li ste tu zadovoljni? I šta nam je još ostalo? Vijeće za elektroničke medije i … za pluralizam koji ste točno rekli? Ali kolega pogledajte proračun Ministarstva kulture za ovu godinu. Po prvi puta u povijesti već imate rezerviranih praktički 3 milijuna kuna za neprofitne medije i sada tome dodajte još ova sredstva iz pluralizma medija, to su moji cijenjeni kolega sredstva koja su tri puta veća od sredstava za pojedine djelatnosti u kulturi u cijeloj godini. Ja bih jako volio imati udrugu koja će osnovati neprofitni medij i koja će pisati o stvarima isključivo od javnog interesa kada znam da postoji fond od 3 milijuna gdje možemo aplicirati samo ja i nekoliko sličnih, a eliminirati sve ostale. Tako da ćemo vrlo skoro imat raspravu u Vijeću o elektroničkim medijima, ali mislim da kolega ne onako kako se vi i ja nadamo.
Odgovor na repliku, Branko Vukšić.
Ne slažem se s vašom rečenicom, vi sigurno ne, baš ćemo raspravljat kako mi hoćemo ali neće bit izglasano onako kako mi hoćemo. Ja vam se ispričavam, ja sam krivo shvatio vaše klimanje pa primite moje isprike. U potpunosti se slažem s vama, svi portali moraju imati istu priliku natjecati se za javni novac s javnim sadržajima. Ako ne, ako preferiramo samo neke od medija onda sad trebamo još reći koji su mediji i čiji su mediji pa da to izglasamo da znamo o čemu se radi. Neprofitni mediji mogu imati sadržaj koji nije javni interes, a mogu imati portale, najčitaniji portali koji imaju javni interes i zbog čega ne bismo stimulirali te portale kojih ima odličnih portala u Republici Hrvatskoj sa sredstvima iz fonda. Mislim da će zakonodavac uvažiti to jer to je u interesu svima, jer hvala Bogu ti portali su najkritičniji ali kritični su prema svim političarima i upravo trebamo njih stimulirati da budu korekcija vlasti, a i opozicije. Hvala.
U ime kluba SDP-a kolega Damir Rimac.
Poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra sa suradnikom, kolegice i kolege zastupnici. Dakle uvodno u ime Kluba zastupnika SDP-a, klub zastupnika će podržati ovaj Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima iz jednostavnog razloga što držimo da je ovo jedan uvjetno rečeno evolucijski put ka poboljšanju zakonske osnove, odnosno legislative unutar medija. Sam prijedlog zakona naime ne nailazi na nikakve veće zamjerke jer je jasna intencija predlagatelja, odnosno svih izmjena da se uredi prostor elektroničkih medija i da se zakonska osnovica prilagodi Europskoj uniji odnosno njezinim standardima i mjerilima što se vidi u novini obzirom na tehnološki napredak i razvitak odnosno uređivanje stanja u trećem medijskom sektoru o kojemu su i predlagatelj, ali i govornici prije mene nekoliko riječi rekli. Iz svega navedenog je jasno da će se dosadašnji mediji morati prilagoditi ovim izmjenama, posebice u korištenju sredstava iz fondova za poticanje pluralizma, medija i raznovrsnosti elektroničkih medija kojima će se sada moći koristiti kako je rekao i kolega Vukšić neprofitni mediji što je zapravo, ja osobno držim, dobra ideja i inicijativa koju u svakom slučaju treba pozdraviti. Razlozi za takvu argumentaciju su prije svega jasni jer na planu spektra medija u zadnjih 10-tak godina se primjećuje značajan problem i dramatičan pad kvalitete hrvatskih medija, a privatni sektor u medijskom prostoru ne daje dovoljno kvalitetnog sadržaja, prvenstveno od javnog interesa. Stoga se i trebalo okrenuti razvoju najmodernijih i najbržih medijskih kanala, prvenstveno tv-a, novih internetskih mogućnosti i samih internet portala. Ono što usuđujem se reći, o tome smo razgovarali na odboru, je pomalo nejasno i bilo bi dobro da se do drugog čitanja te stvari pojasne, a to je pitanje nezavisne evaluacije programa i sadržaja koji se sufinanciraju iz sredstava fonda od strane nezavisnih vrednovatelja koji može za tu svrhu angažirati Vijeće za elektroničke medije sukladno izmjenama i dopunama članka 64. kako je u prijedlogu navedeno. Nejasno je pitanje tko su nezavisni vrednovatelji i na tom pitanju i toj temi bi se trebalo zadržati i svakako joj ozbiljnije pristupiti te točno i jasnije, preciznije definirati i taj dio zakona kako bi se u budućnosti izbjegle sve nelogičnosti po tome. Uvodno sam naglasio kako je ideja o davanju potpore neprofitnim tv-ima i radijima odlična, ali bih želio ukazati i na potencijalni problem koji se tu može javiti, a to je sama činjenica da će komercijalni mediji dobivati zapravo manje novca iz fonda jer zapravo imamo jedan ćup u kojemu je jedna količina sredstava, a izmjenama i dopunama ovog zakona se povećava broj potencijalnih korisnika za korištenje tih sredstava. Nažalost upravo su ta sredstva tjerala tzv. komercijalne medije da emitiraju emisije i programe koji nisu komercijalnog sadržaja, a odnose se prvenstveno na kulturu, obrazovanje, nacionalne manjine, ljudska prava itd. Dio ih se nažalost nije tih postojećih medija nije pridržavao određenih zakonskih odredbi koje su bile obavezne, a sredstva iz fonda su jamčila da će se javni sadržaji emitirati, no nažalost nisu. Jedina zamjerka ili bojazan bi mogla biti da se nakon ovog komercijalni mediji više neće baviti niti kulturom niti obrazovanjem niti znanošću niti nacionalnim manjinama niti osobama primjerice s posebnim potrebama i to bi možda trebalo do drugog čitanja iskristalizirati, odnosno pokušati otkloniti. Ovaj novi Prijedlog izmjena i dopuna Zakona o elektroničkim medijima uređuje kako je i predlagatelj rekao prvenstveno rješavanje stvari, donošenje odluka na koje se primjenjuju odredbe Zakona o općem upravnom postupku i Zakona o upravnim sporovima jer su sada neke stvari puno bolje, puno preciznije i puno jasnije definirane, a samim tim nakon toga slijedi i donošenje podzakonskih propisa od strane regulatornog tijela Vijeća za elektroničke medije. Dakle Zakonom o upravnim sporovima sada je jasnije definirano primjerice da će se upravni sporovi rješavati na upravnim sudovima, odnosno Visokom upravnom sudu Republike Hrvatske, određena je točnija i preciznija mjesna nadležnost sudova člankom 13. prema Zakonu o područjima i sjedištima sudova. Što u slučaju kada tužitelj ima prebivalište u Republici Hrvatskoj, što u slučaju kada pak nema prebivalište u Republici Hrvatskoj, što u slučaju kada ima sjedište izvan granica. Dakle, sve je jasno definirano. Radi postizanja napretka u poticanju pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija sredstva iz Fonda za poticanje pluralizma i raznovrsnosti bilo je nužno učiniti dostupnim ono što smo uvodno i čuli, dakle pristup trećem medijskom sektoru, odnosno neprofitnim medijima. Takvi mediji u današnjem društvu imaju sve veću i veću važnost pogotovo internetski portali gdje se do informacije može doći bilo kada, bilo gdje i na bilo koji način. Dovoljno je putem mobitela otići i linkati se na jedan portal i pročitati najsvježije vijesti. Ovo je definitivno i prepoznavanje Vlade Republike Hrvatske odnosno Ministarstva kulture i njezin doprinos tehnološkom razvoju društva u Republici Hrvatskoj i to treba pozdraviti i podržati. Za naglasiti je da pružatelji elektroničkih publikacija u današnje vrijeme iznimno puno doprinose pluralizmu i raznovrsnosti elektroničkih medija koji svojim sadržajem imaju itekako veliku javnu vrijednost. No, do sada se tzv. treći medijski sektor prvenstveno naslanjao i ovisio je o projektnoj snalažljivosti i aktivizmu skupine entuzijasta koji su te projekte gurali, koji su dolazili do financijskih sredstava na razno razne načine i to je bio zapravo problem. Treba naglasiti da će biti vrlo teško neprofitnom sektoru odnosno neprofitnim medijima opstati na tržištu bez dodatnih izvora financiranja i osobno se bojim da one tri minute komercijalnog prostora koliko je ostavljeno možda neće biti dostatne. Jer tri minute u sat vremena puta ako nekakav program se emitira 24 sata na dan. Dakle, to je nekakvih 70-tak minuta. To bi mogao biti zaista problem odakle će ta financijska sredstva doći. Naravno da u svom izlaganju imam i nekoliko pitanja, pa bi bilo zgodno čuti i odgovore na njih, odnosno otvoriti raspravu, isprovocirati diskusiju. Prvo pitanje je da se zapravo ne profitni kanali ne mogu po atraktivnosti nazovimo to tako natjecati sa privatnim. No, mogu se zapravo natjecati po kvaliteti, pa se nameće pitanje hoće li biti dovoljno sredstava iz fonda da se zadovolje za sada dobro uspostavljeni kriteriji. To je jedno od pitanja na koje bi bilo dobro čuti odgovor. Nisam primijetio da je u prijedlogu zakona predviđeno financiranje neprofitabilnih medija iz drugih izvora osim fonda poput recimo nekih zaklada ili drugih nevladinih organizacija što je na zapadu zapravo uobičajena praksa. Možda bi trebalo razmisliti i u tome dijelu. Nije jasno definirano još jedno pitanje na koji način će se portali kandidirati za sredstva i smatraju li se pod portalima samo neovisni portali kao na primjer republika ili to mogu biti i lokalni kao mjesto iz kojeg ja dolazim Vinkovci. Dakle, Cibalia.com. hr ili samo Cibalia info. Hoće li nakladnici radija i televizijskih postaja koji imaju i portal moći kandidirati sredstva na oba načina, na primjer i na radijski portal i na sadržaj portala. Hoće li se to moći kombinirati u pojedinim kategorijama kao na primjer u kategoriji informativnog programa i vijesti ili nekakva kulturna emisija na radiju, a u kategoriji ravnopravnosti spolova ili nacionalnih manjina nekakav portal na internetu. Ono što je uvodno i predlagatelj rekao da se predloženim izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima uređuju i usklađuju pitanja sa Zakonom o općem upravnom postupku i Zakonom o upravnim sporovima. Ali za naglasiti je i sa 7 direktiva EU odnosno Europskog parlamenta i vijeća, odnosno sa aktima EU. O stupanju na snagu izmjena i dopuna Zakon o elektroničkim medijima pokrenut će se i postupak izmjena svih podzakonskih akata prije svega Pravilnika o fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnosti elektroničkih medija. Razvoj tehnologije i konvergencija predstavljaju nove izazove u području regulacije elektroničkih medija. Stoga je potreban kontinuiran rad na usklađivanju svih podzakonskih akata u cilju što transparentnijeg i učinkovitijeg regulatornog pristupa u dominantnoj i dinamičnoj industriji elektroničkih medija. Na kraju diskusije izrazit ću zadovoljstvo sa jednom bitnom odredbom. Na odboru smo za medije i informiranje dobili pojašnjenje toga, ali mislim da je bitno za naglasit je a to je da jasna definirana prijelazna odredba da će se na provedbu javnog natječaja za dodjelu i raspodjelu sredstava iz fonda primjenjivati odredbe starog zakona. Dakle, pravna sigurnost objektivnog pravnog postupka u svezi s načelom izvjesnosti zakonskih posljedica i legitimnih očekivanja pretpostavlja dovršenje započetih postupaka prema propisu koji je bio na snazi prilikom pokretanja ili raspisivanja natječaja u ovome slučaju. Jer općenito pravilo je da se postupci okončavaju prema pravilima koja su vrijedila kada je postupak započet. Možda samo na kraju reći da zakonodavac može propisati dovršenje započetih postupaka po novim propisima, ali samo u slučaju kada te nove odredbe idu na korist onih koji se natječu ili oni o kojima se zapravo vodi spor što u ovom slučaju nije tako, jer ipak mora proći određeno vremensko razdoblje, ono o čemu smo pričali da bi se na natječaju ljudi mogli, odnosno lokalne postaje, internetski portali javiti i da bi se zapravo u tom periodu aklimatizacije, akomodacije ili prilagodbe ipak privikli na nove uvjete koje su ovim izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima sada stavljene pred njih. Evo hvala lijepo.
Hvala. Repliku ima Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Rimac, sve vaše nedoumice su i moje nedoumice, sve ovo što ste rekli zakonodavac bi trebao dati do drugoga čitanja odgovore na sva vaša pitanja ili na sve vaše nedoumice. Ovo što ste rekli da zakonodavac treba pojasniti i precizirati što je to nezavisno vrednovanje programa, točno ne znamo što je to nezavisno vrednovanje programa, tko su ti vrednovatelji programa, a kad ih i utvrdimo tko su nezavisni vrednovatelji programa ti nezavisni vrednovatelji trebaju imati jasne okvire javnoga interesa. Danas svi različito tumačimo što je javni interes. I još naglašavam prednost u financiranju iz fonda moraju imati mediji s obvezom prema javnom interesu. Kad im već dajemo obavezu moramo ih stimulirati. Uostalom da bi oni započeli posao jedna televizijska postaja da bi započela ona treba imati 10-ak milijuna kuna u startu. Ne znam kako se sad cijene tehnike kreću ali ako je dobra televizija milijun, milijun i pol eura sasvim sigurno treba za početak proizvodnje. Svakoga dana moraju proizvoditi vijesti. S tim vijestima, te vijesti moraju ispunjavati javni interes. Uostalom zbog ispunjavanja javnoga interesa postoje javne televizije u Europi koje se financiraju javnim novcem, novcem iz pristojbe. Iz tog jednog djelića novca iz javne pristojbe financiraju se i lokalne televizije, odnosno elektronički mediji i lokalne postaje. To je novac s kojim raspolaže fond. Znači, imamo veliku obvezu jer iza financiranja i iza fonda stoje građani sa svojim novcem.
Odgovor na repliku, Damir Rimac.
Poštovani kolega Vukšić dapače sad ja moram reći da se slažem u većini s vama, ali činjenica je da ova diskusija zapravo otvara konstruktivnu raspravu da vjerujem da će svi sudionici rasprave imati konstruktivne prijedloge s kojima se mogu poboljšati odredbe, izmjene i dopune ovoga zakona do drugoga čitanja. Dakle, slažem se da treba definirati jasne okvire kod nezavisnih vrednovatelja, ali moramo početi od kriterija. Moramo definirati prvo kriterije. I u svojoj raspravi sam ukazao da je potreban kontinuirani rad na poboljšanju područja regulacije elektroničkih medija, nadam se da svojom raspravom i svojim replikama isto kao i vi upravo radim na tome, doprinosim poboljšanju i korekciji svih regulatornih akata koji postoje na ovome području. Hvala.
I Jasen Mesić, replika.
Zahvaljujem. Poštovani kolega istaknuli ste nekoliko pozitivnih stvari, ali koje vjerujete da bi se do drugog čitanja mogle razjasniti. Na odboru ste mogli svjedočiti da smo ustanovili da ovaj zakon nije bio u javnoj raspravi, nije ga bilo nigdje na web stranici Ministarstva kulture. Evo nedavno je otvorena mogućnost da se na web stranici Ministarstva kulture zainteresirani jave sa svojim prijedlozima. Prema tome, trebalo bi biti upravo otvoreniji prema javnosti. Ali ono što je posebno isticano na istom tom webu Ministarstva kulture isticana je medijska strategija nekoliko puta i od strane ministrice i od strane njezinih suradnika. Ovo je već četvrti ili peti puta da mijenjamo izmjenama i dopunama medijske zakone bez imalo strategije, a dio izmjena ovog zakona vam je zapravo dio onog famoznog medijskog poreza. Ako se sjećate što smo mogli čitati u javnim tiskovinama, dio toga jer sve nije prošlo, ali način na koji način se upravo porez novcem poreznih obveznika može financirati nešto što je neprofitno. Pa smo se pitali da li National Geographic nema profita? Profitan je itekako je profitan. Da li je od javnog interesa oko cijelog globusa? Naravno da je. E vidite on se ne bi mogao aplicirati na ta sredstva isto kao što se neće ni portal iz vašeg grada moći aplicirati ukoliko je d.o.o., ukoliko ostvaruje bilo kakav profit. Neće moći. To smo trebali riješiti u strategiji, onda ići mijenjati zakone koji se tiču medija, cijelog paketa zakona. Zakon o medijima, Zakon o elektroničkim medijima, Zakon o HRT-u i Zakon o HINA-i. Sve je ovo ostalo ostavlja ogromno pitanje koje mislim da neće biti riješeno ni u drugom čitanju.
Odgovor na repliku, Damir Rimac.
Poštovani kolega Mesić ja sam u svojoj raspravi i kada sam replicirao kolegi Vukšiću napomenuo i ponovno ću reći, dakle cilj ove diskusije je isprovocirati pozitivnu raspravu. Dakle i na odboru smo imali vašu sugestiju, primjedbu koja je po meni bila konstruktivna da prijedlog zakona nije ušao u javnu raspravu. Dakle, vaša konstruktivna kritika je uvažena i sami ste sada rekli zapravo da je objavljeno na web stranicama ministarstva i da je otvorena javna rasprava. Dakle, do drugog čitanja ćemo imati dovoljno vremena čuti feedback javnosti, feedback stručnjaka i ovo što sami kažete pokušati ugraditi, ukomponirati do drugog čitanja u konačni prijedlog zakona. Dakle, ponavljam nitko ovdje nije savršen i apeliram na konstruktivnu kritiku i konstruktivnu raspravu.
Hvala. U ime kluba HNS-a kolega Jozo Radoš. Izvolite.
Poštovana gospođo potpredsjednice, poštovani gospodine pomoćniče ministra i zamjeniče, kolegice i kolege. Pa evo živimo u vrijeme kada se sva područja gospodarske i ine aktivnosti optužuju da su pod udarima tzv. "neoliberalnog kapitalizma" čiji sadržaj zapravo malo tko je definirao pa se zapravo ne zna što to znači pogotovo ne u našim hrvatskim uvjetima, a ta usmjerenost profitu i komercijalnom ponašanju, postupanju i dobiti je osobito pogubna na području medija. I za sve ili većinu naših poteškoća, sporost našega razvoja, zastajkivanja, deformacije, u velikoj mjeri, osim naravno loših rješenja u institucijama i zakonodavnih rješenja je zapravo odgovorna i politička kultura koja u Hrvatskoj nije osobito visoka i koja se osobino sporo razvoja. A za tu i takvu političku kulturu koja se tako sporo razvija u velikoj mjeri su zaslužni i mediji koji posluju na principima dobiti pa ćete na naslovnicama naših doduše tiskanih medija, ali jednako se tako ponašaju elektronički mediji, naići na one teme koje privlače gledatelje, koje privlače čitatelje a one teme koje su relevantne, koje su malo teže, koje nisu tako atraktivne, te teme nećete baš tako naći u udarnim terminima naših elektroničkih medija niti na naslovnicima naših tiskanih medija i to je veliki problem. Jedan važan posao koji bi trebali imati mediji je i naravno i poticanje političke kulture, razumijevanje onoga što se u politici u društvu događa da bi se moglo vrednovati, ocjenjivati, honorirati ili sankcionirati one koji sudjeluju u ovom poslu, a to naravno nije povezano sa logikom profita i nije sa njom u skladu. To logiku profita više-manje ne zanima a ako postoji stanovita sprega sa nositeljima javnih funkcija onda je stvar još gora. Onda se upravo kao dobro prikazuje ono što ej loše i obrnuto. I naravno da to neće biti riješeno ovim sitnim izmjenama i dopunama zakona, ali ovaj zakon otvara jedna prostor za one aktivnosti, za onu kreativnost koja će jednom djelu građana omogućiti da se iskažu, da iskažu svoje stavove i da ih prikažu drugima koji ih dijele, da ih na takav način educiraju ako i nemaju prvenstveni motiv profita. I to je temeljna zadaća ovog zakona i ta zadaća je samorazumljiva. Do ove regulacije dolazi zbog toga što se radi o novim medijima. Taj treći nezavisni sektor neprofitni za sada uglavnom predstavljaju elektronički portali ali može se očekivati da će se razvojem tehnologije to biti i radijske i televizijske postaje. I logično je da se ta vrsta kreativnosti koja je ponekad na znatno višoj razini nego što su to komercijalne televizijske i radijske postaje, da će se ona razvijati u tom smjeru i da će postati značajnija. Bojazan koju su kolege ovdje iskazale da će to ugroziti funkcioniranje postojećih, radijskih i televizijskih postaja ne čini mi se opravdano jednostavno zbog toga što omjeri, brojke to ne pokazuju. Kompletna sredstva koja se nalaze u fondu za poticanje pluralizma i raznovrsnost elektroničkih medija iznosi 32 milijuna kuna i čine samo 3% od televizijske pristojbe HRT-a. pri tome najveći dio, tih 32 milijuna u skladu sa kriterijima zadovoljavanjem javnog interesa će i dalje nositi odnosno uzimati ove profitne radijske i televizijske postoje. Tako da opasnost da bi nezavisni neprofitni elektronički mediji mogli ugroziti funkcioniranje medijskih kuća pogotovo ovih na lokalnoj razini koji su zbog toga što su slabije više ugrožene dakle biti ozbiljnije ugrožene, mislim ta bojazan nije opravdana. Osim toga taj fond se ne zove Fond za poticanje elektroničkih medija, to je Fond za poticanje raznovrsnosti a ne količine elektroničkih medija i lokalnih postaja. Upravo u tom fondu s obzirom na njegov naziv bi se trebala nalaziti sredstva za poticanje te vrste medijske proizvodnje i medijske aktivnosti. I zato je taj zakon vrlo, vrlo logičan. Naravno treba vidjeti kako će to funkcionirati u budućnosti. I naravno pitanje je novca, bilo bi logično da se ukupno, temeljno funkcioniranje komercijalnih, radijskih i televizijskih kuća potpomaže iz nekog drugog fonda i dakle eventualno bude izdašnije ako programi koji oni ostvaruju su u javnome interesu ali nema spora da se ovom fondu treba nalaziti ovaj sadržaj financiranja neprofitnih elektroničkih medija, dakle ponajprije portala. Ovdje se govori o tome da se naravno zbog karaktera tih neprofitnih medija ograničava promidžba na tri minute što nije slučaj ni u javnim elektroničkim medijima a pogotovo ne u privatnim elektroničkim medijima, ovim tzv. velikim elektroničkim medijima a jednako tako se ograničava plaća. Mi plaće niti na javnim elektroničkim medijima uposlenika ne znamo, a plaće na privatnim, televizijskim, radijskim kućama su potpuno slobodne. Ovdje se ograničava plaća, i ograničava se i promidžba što je naravno potpuno u skladu s činjenicom da su ti mediji neprofitni mediji s toga smatram da je ovaj zakon dobar, da je on plod vremena u kojem živimo, naime razvoja, tehnološkog razvoja i pojave velikog broja da otvara prostor kreativnosti, da smanjuje poguban utjecaj profita na ukupno razumijevanje i političkih i širih društvenih procesa i da naravno ovom zakonu treba dati prigodu, a naravno da se treba brinuti i o tome da velike komercijalne bilo privatne, bilo državne medijske elektroničke kuće imaju svoj sadržaj za rad u onom dijelu u kojem zagovaraju opći javni interes. Zbog toga će Klub zastupnika HNS-a podržati ovaj zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Replika Branko Vukšić.
Poštovani kolega Radoš, zašto bi se javnim novcem financiralo nešto što nije od javnog interesa i zašto bi se medij samo zato što su neprofitni tretirali kao nešto što je od javnog interesa? Evo ja stvarno ne znam odgovore na ta pitanja. Vi ste zastupali u svojoj raspravi tu tezu. I jedna rečenica koju ste na kraju rekli koja se mei sviđa jako, a to je rekli ste poguban utjecaj profita. Potpuno se slažem, mi Laburisti govorimo često o tome o pogubnom utjecaju profita koji se često zagovara ovdje u Saboru kao nekakvo božanstvo, a zastupa ga i socijaldemokratska vlada.
Odgovor na repliku Jozo Radoš.
Kolega Vukšić ja nisam imao namjeru reći da se javnim novcem treba financirati nejavni interes bare ne govoreći u ime kluba. Pa ako sam to rekao onda je to bio moj lapsus i nemojte me tako razumjeti. Ali kada se radi o kvaliteti postoje nejavni interes dakle nešto što nije opći javni interes neka područja aktivnosti i djelatnosti gdje se doista razvija neka kvaliteta pa onda u nekakvoj drugoj derivaciji to postaje javni interes jer je to na neki način rasadnik neke kvalitete, nekakva avangarda koja će sutra možda postati vidljivi javni interes. I to je moguće, ali ja o tome nisam govorio. Govorio sam u ime kluba i govorio sam o tome da se javnim novcem trebaju financirati ono što je neposredan, evidentan i valoriziran javni interes. Ako ste me krivo razumjeli mojom greškom, ja se ispričavam.
Hvala. Na redu je klub HDZ-a i kolegica Sunčana Glavak.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. U ime predlagatelja gospodo iz Ministarstva kulture, kolegice i kolege. Prijedlog zakona o elektroničkim medijima koji je pred nama trebao bi to smo već čuli eto i u nekoliko navrata vjerojatno biti prvi u nizu zakona koji se donosi u okviru tzv. cjelovite medijske reforme koju je u nekoliko navrata najavljivala i ministrica kulture. Međutim ukoliko se na ovakav način nastavi predlagati zakonska rješenja površno, uz manjkavosti uočene su i izrečene i danas pa i bez javne rasprave, tada će medijski prostor u našoj zemlji bojim se postati samo još konfuzniji, a nikako uređeniji. Moramo napomenuti da je tek nakon primjedbi HDZ-a na Odboru za medije prošli tjedan idući dan Ministarstvo kulture otvorilo javnu raspravu i to bez ikakve najave pa mnogi ljudi s kojima smo razgovarali a kojih se to tiče nisu ni znali da je javna rasprava otvorena. Dakle nije provedena javna rasprava prije slanja zakona u proceduru koja je neophodna s obzirom i na razinu predloženih promjena. Osnovni cilj ovog zakona jest otvoriti Fond za pluralizam medija i elektroničkim publikacijama i taj cilj dobar je i legitiman. Ali prijedlog zakona koji dolazi u proceduru je površan i manjkav jer ne postoje neki osnovni preduvjeti. Prije svega analiza tzv. trećeg medijskog sektora, ne znamo brojnost subjekata, broj uključenih osoba, nemamo pregled sadašnjih prihoda i postojećih mjera za poticanje koja bi objasnila razloge za uvođenje ovih medija u Fond za pluralizam. Procjena utjecaja predloženih promjena na postojeće korisnike Fonda za pluralizam, kolege su govorili o tome nešto, dakle nakladnika radija i televizije, kojima će se smanjiti dostupna količina sredstava. Analiza koja bi objasnila razloge za selektivni ili diskriminirajući pristup Fondu za pluralizam jer ovaj omogućava samo tzv. neprofitnim elektroničkim publikacijama i proizvođačima neprofitnih programa pristup sredstvima fonda, dok se tzv. profitnom sektoru to ne omogućuje. Ono što posebno zabrinjava jeste činjenica da nisu zadovoljeni ni osnovni preduvjeti za slanje zakona u proceduru, a to je pozitivno mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Ona u svom mišljenju upozorava na mogućnost da nacrt zakona neće osigurati sukladnost s propisima o zaštiti tržišnog natjecanja i državnim potporama naročito u smislu njegove jednoznačne i nesmetane provedbe. Agencija za elektroničke medije je od azitena u obvezi dobiti suglasnost na program za dodjelu sredstava iz Fonda za pluralizam prije provedbe postupka dodjele sredstava što bi moglo utjecati na nemogućnost odnosno blokadu dodjele sredstava i postojećim korisnicima. Potrebno je napomenuti a upozorili smo to i prilikom rasprave na odboru, da ulaskom RH u EU suglasnost za program dodjele sredstava iz Fonda za pluralizam daje EU komisija odnosno prevedeno generalna uprava i na taj način je postojeći način dodjele sredstava i prijavljen. Međutim, ono što mene zanima što će biti sa tzv. zatečenim potporama? Potpore prolaze kroz dosta kompliciran i dugotrajan postupak dobivanja suglasnosti od EU komisije. Ako se sada nešto bude mijenjalo cijeli taj postupak pokreće se iz početka, ali ne ispred za Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja nego izravno pred EU komisijom. Postavljam ponovo pitanje, možda ću danas dobiti odgovor koliko će trajati proces odobravanja programa i znate li koliko takav postupak traje? Dakle odgovor na ovo pitanje prošli tjedan nismo dobili na odboru, predstavnici Ministarstva nisu ga znali možda su se u međuvremenu informirali pa ćemo možda danas čuti odgovor ili ćemo možda i ovaj put kao i u slučaju zakona o HRT-u kada su u ovoj dvorani negirali mišljenja Europske komisije sada negirati mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja i naravno sve posljedice koje iz takvog postupanja mogu proisteći. Klub HDZ-a smatra da se treba ići u određene izmjene Zakona o elektroničkim medijima. Podsjetit ću, 2011. godine na Danima elektroničkih medija održan je i okrugli stol na kojem su sudjelovali predstavnici Ministarstva kulture. Rasprava se vodila oko toga što je potrebno mijenjati u zakonu i provedena je javna rasprava koja je trajala mjesec dana i tada smo bili prva zemlja koja se uskladila s novom direktivom i došlo je do nekih poteškoća pri primjeni zakona. Sad pred nas dolazi nacrt koji na niti jedno od tih pitanja nije odgovorio kao da se to Ministarstvo ne tiče nego se nameće jedan model koji je u suprotnosti sa svim što Ministarstvo kulture inače čini kroz druge oblike programa potpore. Ovdje prije svega mislim na potporu knjizi i nakladništvu u Ministarstvu kulture. Naime, oko 90% subvencija odlazi poduzetnicima i to tzv. d.o.o.-ima, malim izdavačima, a 2009. godine uvedene su potpore elektroničkim publikacijama i tada nije bilo diskriminacije koja onemogućava prijavu onima koji su registrirani kao d.o.o. Sada 2013. godine i niti godinu dana od početka novog programa kreativna Europa Europske unije koji promovira poduzetništvo u kulturi predlaže se zakon koji omogućuje financiranje po kriteriju kako je tko osnovan. Dakle primjerice zarez izdaje d.o.o., je li on zato komercijalan, nema li on javne sadržaje. Dakle evo zarez, svi znate o čemu govorim, vjerujem da znate. Pa zar on nema javne sadržaje, zar tako možemo govoriti? Ministarstvo kulture između ostalog dobilo je i negativno mišljenje Hrvatske udruge poslodavaca koji jednako tako govori o diskriminaciji ili možemo reći da ovaj prijedlog u svim ili većini segmenata nije poduzetnički stimuliran ili ako hoćete diskriminirajući. Postavlja se pitanje je li moguće da u vremenu kada se cijela Europa okreće poticanju kreativnih industrija Ministarstva kulture na ovakav način odlučuje subvencionirati samo dio kreativnog sektora. Dakle postavljam pitanje predlagatelju zar doista vjerujete da postoji razlika između časopisa u tiskanom ili elektroničkom obliku i molim jednako tako da ako nešto izdaje d.o.o., primjerice kao zarez pa da li tada govorimo o neprofitnom ili komercijalnom mediju, o čemu zapravo govorimo. Mislim da smo tu naišli na niz nedoumica. Smatramo da ovakav prijedlog možda i nije trebao ići u drugo čitanje bez široke javne rasprave, ali ipak bismo dali neke konkretne prijedloge. Prijedlog je ovakav kakav jest pred nama. Prije svega potrebno je jasnije definirati pojam elektroničke publikacije, dakle iz članka 2. stavak 1. točka 2. postojeća formulacija iz … omogućava različita tumačenja. Pri uvođenju ove definicije trebalo bi konzultirati i dionike tzv. trećeg medijskog sektora, kao i znanstvenu zajednicu. Naime, nije jasno značenje pojma dostupnosti širokom krugu javnosti jer složit ćete se Internet je sam po sebi dostupan široj javnosti ili širokoj javnosti, a a priori se elektroničke inačice teksta proglašavaju elektroničkim publikacijama dok portal istok tipa sadržaja to nužno ne mora biti. Ili npr. hoćemo li si postaviti pitanje je li portal o zdravoj hrani javni interes, a npr. portal o Hrvatima iz BiH to nije. Predmetna definicija izravno je vezana i za članak 80. stavak 2. kojim je propisana obveza podnošenja prijave za upis u upisnik pružatelja elektroničkih publikacija, tek članak 66. kojim je propisana obveza plaćanja 0,5% od ukupnog godišnjeg bruto prihoda koji su u prethodnoj godini ostvarili objavljivanjem, djelatnosti pružanja usluga elektroničkih publikacija što je također sporno neprofitnim elektroničkim publikacijama zbog primjene na sve ostale prihode. Zatim zašto nisu definirani pojmovi neprofitne elektroničke publikacije i proizvođač neprofitnog audiovizualnog radijskog programa iz prijedloga izmjena zakona. Ovako kako je sada napisano nije moguće dati jasnu procjenu učinaka izmjena ovog zakona. Posebno se to odnosi na ovaj drugi pojam koji s obzirom na naziv aludira da bi mogao postojati proizvođač programa koji proizvodi i profitne i neprofitne programe. I to bi nam se moglo dogoditi pa bi tako npr. komercijalna televizija sa nacionalnom koncesijom, odnosno neki od proizvođača u njegovom vlasništvu možda mogao proizvoditi profitne i neprofitne programe i prijavljivati ih na fond za pluralizam. Jednako tako nije jasno zašto se iz postojećeg zakona izbacuje odredba članka 48. koja definira obveze neprofitnih programa u svezi vlastite proizvodnje. Njihovim izbacivanjem se u pogledu obveza neprofitni mediji poistovjećuju sa profitno komercijalnim, posebno zbog toga jer odredba iz stavka 6. istog članka o ograničenju odnosno ograničenom objavljivanju oglašavanja na 3 minute, nema u ovom trenutku praktične implikacije. Najkomercijalnije radijske postaje teško postižu toliko trajanje oglašavanja pa čak i u onim … satima. Ovo je izravno povezano i sa koncesijskim naknadama koje za neprofitne nakladnike iznose svega 20% uobičajenog iznosa upravo zbog dodatnih programskih obveza koje se sada ukidaju. Definicija iz članka 48. stavak 2. diskriminirajuća je s osnova državnih potpora i tu ponovo molim da se pogleda mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja, a i bez toga dodatno ograničava primjerice vjerske i manjinske zajednice u pokretanju radija i televizije. Ovakvom formulacijom npr. neka manjinska zajednica ili ako hoćete Hrvatska biskupska konferencija ne bi mogla biti vlasnikom neprofitnog medija pa molim da razmislimo i o tome, a problem dakle može biti i sa manjinskim zajednicama. Članak 48. u nastavku negativno djeluje na kretanje roba i usluga jer se ograničava da se status neprofitnog pružatelja medijske usluge utvrđuje kod davanja koncesije, odnosno dopuštenja i ne može se mijenjati tijekom trajanja koncesije, odnosno dopuštenja. U postojećoj situaciji kada većina postojećih pružatelja medijskih usluga zadovoljava sve uvjete za neprofitan rad ovakva odredba djeluje nepotrebno, restriktivno barem u smislu prelaska iz profitnog u neprofitni status. Članak 64. diskriminira profitne proizvođače radijskog i tv programa iz članka 19. dakle usluge na zahtjev i članka 79. pružatelji koji svoje programe distributiraju isključivo putem kabela, interneta i satelita. Nešto je već bilo rečeno o tome i profitne proizvođače elektroničkih publikacija na što jednako tako upozorava u svom mišljenju Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Potrebno je definirati i barem početne omjere podjele sredstava između radija i televizija, ostalih sudionika fonda. U važećem Zakonu o elektroničkim medijima taj odnos je 50:50 između radija i televizija, a predloženo rješenje ostavlja tu obvezu Agenciji za elektroničke medije. S obzirom da ne postoje nikakve analize niti kriteriji na temelju kojih bi se odlučivalo očigledno je da se na ovakav način ovaj vrući krumpir određivanja tog odnosa koji nije samo stručno, nego ako hoćete i političko, strateško pitanje s kojim vjerojatno nitko neće biti zadovoljan želimo prebaciti Agenciji za elektroničke medije. Ova usporedba predstavlja jedan od rizika koji bi mogao blokirati proces daljnje raspodjele sredstava fonda za pluralizam. Kao jedno od kompromisnih rješenja možda može se predložiti početni odnos koji bi se našao ili nalazio na snazi godinu do dvije nakon čega bi se temeljem analize učinka fonda taj odnos možda mogao i promijeniti. I na kraju molim predlagatelje u interesu kvalitetnog donošenja zakona da sagledaju brojne nedostatke na koje smo upozorili, te da se do drugog čitanja pripremi pristojan tekst koji će biti u interesu građana i medija 24 televizijske, 155 radijskih koncesionara, a broj onih koji obavljaju elektroničke publikacije potpuno je nepoznat pa ne znamo ni o čemu zapravo govorimo. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo tri replike na vaše izlaganje. Kolega Jozo Radoš, izvolite.
Kolegica Glavak je rekla, to je već nekoliko puta prije nje rekao kolega Mesić kako nije vođena javna rasprava. I doista javna rasprava u nekakvom najstrožem obliku definicije široke javne rasprave nije vođena makar se zapravo ne zna šta tu precizno predstavlja javna rasprava u Hrvatskoj. Ali sa predstavnicima udruga lokalnih i radijskih televizija od lipnja do siječnja ove godine, od lipnja prošle godine do siječnja ove održano je 11 sastanaka, a to je upravo ona skupina koja je najzainteresiranija za javnu raspravu pa se može reći zapravo da je ta fokusirana javna rasprava, odnosno rasprava sa zainteresiranim subjektima u velikoj mjeri zadovoljila kriterije rasprave koju treba imati prije zakona. I neki stavovi tih udruga koje su oni zastupali u tim sastancima su prihvaćeni od strane predlagatelja. To je prva primjedba odnosno replika na izlaganje kolegice Glavak. Druga je da se radi o diskriminirajućem zakonu, pa upravo raniji zakon koji nije omogućavao prijavu na natječaj neprofitnih medija je bio diskriminirajući zakon. Ovaj zakon omogućava prijavu na natječaj. Kakva će bit dodjela sredstava, to naravno ovisi o kvaliteti regulacije koju smo postavili ovim i drugim zakonima. Prema tome, zakon koji prije nije omogućavao prijavu na natječaj je bio diskriminirajući, odnosno još uvijek važeći zakon. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku Sunčana Glavak.
Hvala lijepo gospođo potpredsjednice. Kolega Radoš, javna rasprava sa zainteresiranom javnošću nije bila provedena i to je jedino što je točno. Dakle, to su priznali i predstavnici predlagatelja. Vi ste očito malo bolje upućeni nego mi, pa čak i članovi Odbora za medije što se prihvatilo kada su neke primjedbe bile u ministarstvu i što se nije prihvatilo. Pa ja pretpostavljam da vi onda možda sjedite u najužem timu ministrice pa imate nekih drugih informacija. Mi ih legalno nemamo ili javno ih nemamo. Što se tiče zakona koji je još uvijek na snazi nitko nije rekao da je on savršen. Slažem se s vama i zakon je tu da se poboljša. I jednako tako nije točno da se do sada nisu mogli javiti neprofitni mediji. Hvala lijepa.
Replika Davor Ivo Stier.
Hvala gospođo potpredsjednice. Evo kolegice Glavak isto bi bilo izuzetno riskantno da se pri donošenju ovog zakona ne uvaži mišljenje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Ako ja dobro vidim ta agencija je dala mišljenje da postoji mogućnost da ovakav nacrt zakona neće osigurati, neće bit sukladan s propisima o zaštiti tržišnog natjecanja i državnim potporama naročito u smislu njegove jednoznačne i neometane provedbe. Dakle, ako ćemo upravo brinuti i o interesima što se tiče našeg i neometanog ulaska u EU 1.7. mislim da apsolutno trebali bi imati i ovo mišljenje uvažiti i sukladno tome onda prije donošenja zakona, prilikom drugog čitanja doista uvažiti mišljenje AZTN-a. Ali nije samo to u ovoj dimenziji EU. Meni je doista u ovom trenutku malo teže razumjeti zašto mi proširujemo ovaj sustav potpora ne zbog toga što principijelno možda to ne bi bilo točno, ali s obzirom na financijsko stanje države kada mi idemo evo i s ove strane podržavamo napore za fiskalnu konsolidaciju idemo širiti zapravo taj sustav potpora. Možda u neka druga vremena to bi i bilo racionalno. Nisam siguran da je sada u ovom trenutku to prioritet bez obzira koliko će netko reći radi se o samo nekoliko milijuna kuna. Danas doista svaka kuna u državnom proračunu je bitna. Hvala.
Odgovor na repliku Sunčana Glavak.
Hvala lijepa. Kolega Stier, spomenuli ste ono vrlo dobro znate što se događalo sa onim famoznim mišljenjem Europske komisije, rekla sam to oko Zakona o HRT-u. Međutim, dobro ste apostrofirali još nešto. Mi smo na to upozoravali ne umanjujući ničiji doprinos u našoj društvenoj zajednici da u trenutku kada su se smanjivala proračunska sredstva za zdravstvo, za obrazovanje, za poljoprivredu, za malo i srednje poduzetništvo u tom trenutku za gotovo čini mi se 40% podigla su se sredstva za financiranje udruga. Na neki način vidimo da će to moći i ovdje udruge činiti, dakle i na ovaj način aplicirati za dodatna sredstva. Dakle, uz puno uvažavanje njihovog postojanja i nužnosti postojanja na hrvatskoj društvenoj sceni pitamo se da li je ovo nužno i slažem se s vama svaki milijun u ovom trenutku je iznimno važan, a ovako i onako 200-njak tv i radijskih postaja nisu dobivali neka sredstva kojima bi se oni mogli obogatiti. I netko je ovdje spominjao njihove plaće, s obzirom da još uvijek ne znamo kolike su plaće na javnoj televiziji i pitamo se kad ćemo ih doznati. Mogu vam odgovorno reći s obzirom da sam i sama radila na jednoj lokalnoj televizijskoj postaji plaće su vrlo male, vrlo skromne i nisu se mijenjale već 8, 9 godina. Dakle, ti ljudi vrijedno rade, a ova sredstva koja dobivaju dobivaju doista na osnovu svojih programa kojima apliciraju. I još nešto želim reći kako bi uopće aplicirali za programe, dosta je i komplicirana procedura, oni čak moraju pohađati radionice ali sve kako bi se zadovoljili uvjeti zakona. Hvala lijepa.
I Jasen Mesić, replika.
Poštovana kolegice Glavak slažem se sa vašom raspravom u ime kluba u potpunosti, točno ste rekli i točno ste naveli vrijeme od kad su se neprofitni mediji u bilo kojem obliku mogli aplicirati na natječaj za dodjelu sredstava Ministarstva kulture. Netko to možda ne zna, ja sam siguran da uvaženi kolega Radoš zna nabrojati niz portala koji će se sad kao neprofitni moći javiti na ovaj natječaj. Sigurno će znati nabrojati 5, 10, 15. Ja u ovom trenutku nisam siguran da bi to uspio ali sam siguran da će mnogi oni koji su se trudili da sa svojim elektroničkim medijima opstanu i da na neki način budu i čitani, da donose zanimljive sadržaje da se bore za određeni dio oglašavanja ti će sigurno reći čekaj pa zašto bi ja imao poduzeće, zašto bi se ja borio iz dana u dan za svoju neovisnost, zašto ne bi lijepo to preimenovao u udrugu, preregistrirao se i aplicirao na fondove Ministarstva kulture, odnosno Vijeća za elektroničke medije. Potpuno ćemo uništiti neovisnost trećeg medijskog sektora, potpuno. I to će imati dalekosežne posljedice. A ako Vijeće za elektroničke medije neće odrediti kriterije onako kao što je to možda netko zamislio pa smijenit ćemo ih kolegice Glavak. Smijenit ćemo kao što smo recimo napravili to sa Upravnim vijećem HINA-e, nakon godinu dana. Kao što smo to napravili na HRT-u. Pa što bi nas sprječavalo da smijenimo Vijeće za elektroničke medije? Zato je i prebačen taj vrući krumpir tamo jer treba netko deklarativno popisati kriterije.
Odgovor na repliku, Sunčana Glavak.
Hvala lijepa. Vrlo kratko, pa slažem se kolega Mesić. Pa i ako razviju nove programe, ako se stave na tržište, ako pokušaju nešto napraviti svejedno ćemo ih smijeniti nema veze zato jer ih moramo smijeniti, moramo ih zamijeniti drugima koji će raditi onako kako smo mi zamislili. I još nešto, zašto bi netko tko ima firmu sa 50 zaposlenih više se mučio s tih 50 zaposlenih. Lijepo će preko udruge kao što ste rekli troje, četvero ljudi imati manje sudbina, manje muke, lova ista pa ne znam zašto bismo onda dalje se mučili sa većim brojem zaposlenika. Dakle, to je ono na što smo mislili kada govorimo da je diskriminirajuće i destimulirajuće za one koji se žele baviti kreativnim industrijama u našoj zemlji. Hvala lijepa.
Hvala. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je kolega Jasen Mesić.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice. S obzirom da sam imao danas dosta replika imat ću kraću raspravu. Čuo sam danas ovdje i u replikama i u govorima da ne znamo što je to javna rasprava i kako bi ona trebala izgledati. Pa recimo ovako kao što je izgledala za Zakon o kulturnim vijećima ili onako kao što je izgledala za isti ovaj zakon 2009. godine. Ovaj zakon je bio uvid za poglavlje br. 10 prilikom pristupanja u EU, imali smo tri mjeseca vremena, dva čitanja, više od mjesec dana javne rasprave, više okruglih stolova i stalno otvorena web stranica Ministarstva kulture od 0-24 za prigovore javnosti. I ono što je jako zanimljivo i danas kad kliknete na web stranicu Ministarstva kulture izbaci vam arhiva tu javnu raspravu 2009. godine. Pa tako ako nismo sigurni i dijete kad ide u školu pa kad ne zna pa onda se nagne kod svojeg onoga koji sjedi s njim u klupi pa koji put prepiše ako već nije sigurno kako provesti javnu raspravu. 2013. godina, a mi se još borimo sa time. To je broj jedan. Broj dva što želim reći, od rasprava u Novinarskom domu pa do nekoliko rasprava u ovom Saboru ja sam moram reći vrlo pozitivno iščitavao izjave ministrice kulture kada je preuzela ministarstvo vezano za medijsku strategiju. Pozitivno sam iščitavao i to da je bilo rečeno da će i Ministarstvo kulture se više uključiti možda u bavljenje medijima i iščitavanje medija. Međutim od strategije još nisam čuo ni s, od strateških ciljeva nisam čuo ništa. Ne sjećam se niti u ovom da sam vidio nekakav okrugli stol. Međutim ono što sam vidio u javnim tiskovima to je tzv. medijski porez. Ne znam dal ću dobro citirati ideju, ali otprilike treba označiti i sve će građani plaćati iz poreza a onda ćemo mi iz državnog budžeta odlučivati tko će koliko dobiti. Mi ćemo to odlučivati, neće više građani direktno plaćati na javnoj televiziji putem pretplate nego će sve ići u proračun pa ćemo mi u proračunu reći koliko treba. Neće biti manje nego što je sad ali mi ćemo to odrediti. Onda sam čuo da kolega Živković kojeg inače osobno cijenim je nazvan malim kojeg treba smijeniti. Onda je bio smijenjen, to sam vidio na Hrvatskoj radio televiziji. Onda sam nakon toga vidio da nije više smijenjen kao savjetnik ministrice nego da vodi novi odjel, ali za mjesto šefa odijela treba javni natječaj,i čovjek koji treba voditi odjel koji mora ispunjavati određeni kriterij. Dakle niz strategija, nije mi jasan ni odjel, a evo ustanovili smo da je bilo manjkavosti u javnoj raspravi, ali to je na određen način. E sad a propos javnog interesa na sve to. dali ste vidjeli na HRT-u i jednu polemičku emisiju o tome jer se o tome može polemizirati sa raznih stajališta. Da li ste vidjeli bilo kakvo sučeljavanje po studijima, da li ste to vidjeli na hrvatskom radiju, da li ste to vidjeli u priopćenju HINE ili bilo gdje drugdje. Da vam pomogne niste. A glavnom uredniku HRT-a kad čuje u drugim medijima da se pozivamo na neki medijski porez gdje ne bi trebalo više bit pretplate nego bi to trebalo ić u državni budžet moralo bi gorjeti šest crvenih lampica na stolu kao alarm i to bi trebao odmah staviti u temu dama, po mom osobnom mišljenju bez ikakve namjere da se ikom miješam u uređivački posao, samo imam namjeru zastupati javni interes. E sad kad već nemamo strategiju, kad nemamo ni strateške ciljeve, onda nam je ostao izglasani proračun koji se kaže da je veći nego što je bio prošle godine, odnosno 2012. Za kulturu, to jednostavno nije točno jer su u tom budžetu koji je nominalnu zeru veći pojavljuju dvije nove stavke koje prošle godine nije bilo. Jedna od ove nove stavke je stavka koja iznosi gotovo tri milijuna kuna a zove se neprofitni medije. Stavka neprofitni mediji od gotovo tri milijuna kuna plus ova sredstva koja još ne znamo koliko će biti iz fonda dolazimo do sredstava ako vam kažem da cjelokupna arhivska djelatnost ove države ima nešto više od pet milijuna ako se ne varam, onda shvaćate o čemu vam govorim. Dakle ovo nisu puste fraze o javnom interesu, o profitu, neprofitu, pa ljudi to je ogroman profit, to je tri puta više nego svi programi arheologije ove države, tri puta više, ne tri posto, ne trideset posto više, tri puta. A da nemamo razrađene ove stvari o kojima smo govorili. Pa sad ja vas pitam da se ja bavim recimo poduzetništvom u kulturi, a poduzetništvo u kulturi je program gdje mogu aplicirati svi oni koji imaju privatnu inicijativu u kulturnim djelatnostima. To je program koji zajednički financiraju hvala bogu Ministarstvo gospodarstva i Ministarstvo kulture. Za cijeli taj program, za stotine onih koji apliciraju na taj program je predviđeno dva milijuna kuna i tako to stoji godinama. Nismo ga dizali od nula na milijun, milijun na dva jer smo svake godine radili evaluaciju tog projekta i gledali njegove učinke, a mi idemo ovdje sad sa novom stavkom odmah puf tri milijuna za neprofitne medije. Bez ovoga što je i kolega govorio vezano za javni interes i bez evaluacije koliko to ima za javni interes efekt i kontra mišljenja više još 140 radijskih postaja i više od 20 lokalnih televizijskih postaja. E sad čovjek se onda upita koji je motiv da idemo u takvu izmjenu ovog zakona, da li možda da financiramo one neprofitne medije koji će pisati na onaj način kao što mi mislimo da treba. Ako je to tako, ne kažem da je, vidjet ćemo, vrijeme će pokazati onda nam je dame i gospodo tri milijuna kuna malo i vrlo brzo će nam trebati trideset jer bez obzira koliko ih financirali, javnost će pokazati i javni interes da nisu relevantni bez obzira koliko mi to procjenjivali da jesu i da im treba državna potpora to je broj jedan, a broj dva uskoro ih neće biti trideset koji će aplicirat na ta sredstva nego će ih bit dvije stotine, potpuno ispravno jer ako takav fond sredstava se nastavi širit kao što se pokazao u proračunu a to je kažem jedini relevantni dokument gdje možemo iščitati u budućnost onda će to vrlo brzo biti malo. A s obzirom da je proračun ministarstva sve manji i manji, onda ćemo uskoro moći očekivati ukidanje nekih drugih programskih djelatnosti da bi se ovdje možda neke stvari elektronskim putem publicirale koje su nam od interesa. Hvala lijepa.
Hvala. Ovo vaše kraće izlaganje je dovelo do 5 replika. Sunčana Glavak. Izvolite.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Pa zapravo moram ispraviti sebe, sve kolege koji su raspravljali. Mi potpuno krivo raspravljamo čitavo vrijeme zato jer se to više ne zove javna rasprava. Naime, to se sada zove internetsko savjetovanje sa zainteresiranom javnošću o nacrtu Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. Kada ćete krenuti u potragu na min-kultura.hr onda molim vas da se tu negdje zaustavite jer nećete pronaći javnu raspravu. A kada ste govorili kolega Mesiću o smijenjenom ne smijenjenom unaprijeđenom gospodinu Živkoviću onda je imao još jednu izjavu ovako za anale pa ću ovdje i citirati gdje on zapravo kaže "Normativni aspekt odgovora na pitanje zašto za sada samo neprofitni mediji, otkriva se zamislimo li da identičan medijski projekt predloži jedan neprofitni medij, jedan komercijalni medij. U prvom slučaju neprofitni atribut predstavlja garanciju da će plaće biti razumno limitirane". Pa lijepo vas molim dakle svi ostali će biti nerazumno limitirani i ako niste neprofitni tada ste dovedeni u sumnju da ćete zapravo učiniti nešto strašno pogrešno nelegitimno i nerazumno limitirane plaće dati ne daj Bože nekome. Dakle lijepo vas molim ovo sve možete pronaći ove izjave i na internetskim stranicama i pogledati internetsko savjetovanje sa zainteresiranom javnošću. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku Jasen Mesić.
Ha kolegice vi govorite o sada kako se to zove. Ma ja sam to rekao zbog nekih kolega koji su se pitali kako javna rasprava treba izgledati i lijepo vam piše arhiva javne rasprave 2009.godina kada je provedena javna rasprava koja je trebala biti provedena pa tu evo onima koji nisu stigli neka vide pa će vidjeti da se o tome itekako polagalo računa. Kažem vam, tri mjeseca je bilo rok za zatvaranje poglavlja br. 10, tri mjeseca.
Sljedeća replika Davor Ivo Stier.
Hvala gospođo potpredsjednice. Evo kolega Mesić rekli ste da taj treći neprofitni sektor itekako može dovesti do profita, mislim da onih političkih. Naime, taj treći neprofitni sektor koji se sada uvodi ide na … ne na fond, ako ima javne sadržaje. No kako će agencija ili tijelo koje mora o tome odlučivati npr. za dva portala reći ovaj ima javni sadržaj, a ovaj drugi nema javni sadržaj ako to nije propisano onda će to biti po nekoj diskrecijskoj volji ili drugim riječima bit će to jedan transfer novca iz džepova građana prema nekim udrugama koje su bliske vladinoj politici, a to je itekako veliki politički profit za tzv. neprofitni sektor.
Odgovor na repliku.
Kolega Stier ono što sam ja želio podvući ne samo u financiranju ovoga nego u financiranju bilo čega što se aplicira prema Ministarstvu kulture je isključivo kriterijski popisani javni interes. Da li je nešto profitno ili neprofitno, rekao sam vam na primjeru National Geographica ili kolegica Glavak npr. … da nema veze o tome da li je to bitno za javni interes ili nije bilo za javni interes. Može biti 17 puta neprofitno a potpuno irelevantno za javni interes čak i u suprotnosti sa javnim interesom. A može biti toliko profitabilno da vlasnik ima enormne profite a da bude od javnog interesa. Dakle, javni interes je ono za što moramo vezati bilo kakve potpore koje idu iz Ministarstva kultura a posebno prema medijima koji to … dakle u tome je stvar. I to je jednostavno zašto ne može Moderna vremena portal koji se bavi izdavačima aplicirati … pa što to nije javni interes? Zašto to ne bi moglo biti? Ali ako se već želi napraviti to da na taj fond ne mogu aplicirati stvarno neki mediji koji su komercijalni i koji nemaju javnih sadržaja, onda to poprište u kriterijima i sve je jasno i lako ćete ih eliminirati iz utrke za ta sredstva. To je u interesu i predlagatelju i svima nama i medijskoj sceni i javnom interesu i svima. Ne znam jesmo li se sada razumjeli kolega Stier?
Replika Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Mesiću vi ste se pitali što je to javna rasprava ili netko se još čini mi se pitao što je to zapravo javna rasprava. To je isto kao da se pitate koja teče rijeka teče ispod Savskog mosta, što je javna rasprava. Evo pa sada nakon 22 godine višestranačja stvarno se ne trebam pitati što je javna rasprava jer to je svima jasno. Govorili ste o tome o medijskoj strategiji, sasvim ispravno jer zbog čega mi donosimo sve te dopune, izmjene zakona, nove zakone a da ne znamo čemu to služi. Da li to služi nekim partikularnim interesima? Kome to služi? To je ono kada ste postavili pitanje koji je motiv promjene zakona. Rekli ste pitali ste se da bi neprofitni mediji pisali onako kako trebaju pisati, pa ja baš ne vjerujem da oni imaju takav utjecaj. U konačnici se radi zbog nekakvog političkog profita jer je to in, tako su zaključili da je to, ja znam ja se sjećam iz predizborne kampanje da se obećavala da će financirati neprofitne mesije. Međutim meni je opet ponavljam nekako neshvatljivo da Vlada koja se klanja profitu odjednom slavi neprofitno poslovanje. Nije mi jasna ta namjera. I druga stvar koja je vrlo bitna, upravo ovo što ste rekli neprofitno-profitno javno-nejavno, javni interes. Mnoge komercijalne pa i nacionalne komercijalne televizije ispunjavaju javni interes, a njima je i javni interes čak nekad i više od HRT-a, a ipak na tome zarađuje. Znači profit nije u sukobu s tim.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite.
Točno je, definitivno je da to treba biti vezano na takav način. Isto tako mislim potpuno zapostavljamo u sektoru kulture podatak da više od 5% zaposlenih u Europskoj uniji radi u sektoru kulture, da taj sektor ostvaruje gotovo 4% BDP-a, a mi poduzetništvu u kulturi držimo duplo manje financirano nego ćemo financirati nešto što je neprofitno. A ulazimo evo hvala Bogu 1.7. konačno u Europsku uniju i namjeravamo tamo konkurirati sa našim kulturnim industrijama i želimo da one u jednoj zemlji od nešto više od 4 milijuna građana opstanu na tržištu od 400 milijuna. Dakle u ovom slučaju je javni interes na neki način i nacionalni i o tom isto tako moramo voditi računa i to je jako bitno i ne bi bilo dobro to …. A ovo što ste rekli da potpuno ne mora biti u koliziji između profitnog i javnog to je definitivno istina, i obrnuto.
Hvala lijepa. Nova replika i poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Kolega Mesić, vi se stalno pozivate i u ovoj točki dnevnog reda, a i u prethodnoj na strategiju, odnosno njezino nepostojanje. Naravno da mi svi čekamo strategiju, ja sam siguran da je ona na putu ali zbog na neki način ispravnosti dojma koji ovdje ostavljamo svi mi zajedno, vi najbolje znate od svih ovdje vjerojatno u ovoj dvorani koliko je teško donijeti kulturnu strategiju s obzirom da ju u 2 godine koliko ste bili ministar niste donijeli niti ju je vaš prethodnik donio u 8 godina koliko je bio ministar. Zadnja takva strategija donesena je mislim 2002. u ovom Saboru za vrijeme koalicijske Vlade kada su uglavnom iste stranke koje su sada na vlasti obnašale vlast. Tako da velim, zbog na neki način istinitosti dojma imajte obzira na činjenicu da ste vi možda najbolji svjedok kako je teško donijeti kulturnu strategiju.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Jasen Mesić. Izvolite poštovani zastupniče.
Kolega Kolman u jednom dijelu imate pravo, nije lako donijeti kulturnu strategiju, nisam bio ministar 2 godine nego godinu dana. U tom razdoblju su donijete dvije segmentarne strategije, ne kulturne strategije. Jedna od njih vam je gospodarsko korištenje kulturne baštine. Taknuta nije godinu dana. Sad je smijenjen pomoćnik ministrice, nadam se pozitivnim efektima od toga. Taknuta nije. Istina je da nije bila donijeta ni medijska strategija u … i nisam sretan zbog toga, nisam nimalo zbog toga sretan niti o tome previše nešto želim …, ali i rekao sam gospodine Kolman da sam pozitivno primio najave ministrice kad je preuzela Ministarstvo da će ići sa medijskom strategijom i posvetiti tome više pažnje. To sam u mom govoru rekao da sam to pozitivno akceptirao vjerujući da ćemo oko strategije imati sučeljavanje mišljenja pa će to izroditi najbolja rješenja i za neka druga područja u kulturi, tako i za medije. Ali što se dogodi, mi sad već treći ili četvrti put imamo izmjene i dopune zakona, dakle niti novi zakonski prijedlog nego izmjene i dopune kako nam fercera što bi rekli u narodu, a strategije ni s, ni javne rasprave o njoj. I onda ste imali ovu situaciju i to sam rekao da smo imali smjenu savjetnika pa osnivanje odjela i svega onog tako da više potpuno ne znam kad će se to i na koji način moći u javnosti oko toga raspravljati. A treba i pozitivne su izjave bile kad je ministrica to najavila, apsolutno pozitivno, ni riječ tome ne bih dodao. Hvala.
Hvala i vama. I nova replika i poštovani zastupnik Jozo Radoš. Izvolite.
Replicirat ću gospodinu Mesiću, ali ću se osvrnuti na ono što je rekao gospodin Vukšić, a to je da, ali bit ću blag prema gospodinu Vukšiću, dakle to je ono kao pitanje što je javna rasprava i pitanje koja rijeka teče ispod Savskog mosta. Ako nekome ne odgovara da je to Sava onda to nije Sava i takvih Sava koje ne teku ispod Savskog mosta imate u Hrvatskoj koliko god hoćete i tako je i sa javnom raspravom. Naime javna rasprava može trajati mjesec, ali nekome to nije dovoljno. Može obuhvaćati ove medije ali nekome to nije dovoljno, može biti samo u jednom gradu a ne u cijeloj Republici Hrvatskoj pa to nekome nije dovoljno. Ne postoji normativ javne rasprave, to sam htio reći. A rekao sam da javna rasprava koja je fokusirana na one osobito zainteresirane sudionike i koja je intenzivnija nego što bi bila široka javna rasprava može biti jednostavnija, može biti jeftinija i može biti bolja. To sam rekao, a takva vrsta komunikacije ako vi to zovete javnom raspravom je provedeno vezano uz ovaj zakon. Dakle to nije formalna javna rasprava, a gospodine Mesiću vaš odnos prema formalnom i neformalnom je vrlo zanimljiv na pitanju proračuna. Rekli ste, tvrdi se da je ovaj proračun veći nego što je bio proračun prošle godine, zatim ste rekli to nije istina, a onda ste rekli da, nominalno je zeru veći. Dakle on je formalno veći, a u sebi uključuje neke stavke koje vama nisu zanimljive pa onda smatrate da je zapravo stvarno manji. Ne postoji po vašem mišljenju veći ili manji proračun kulture nego je to ona brojka koja piše na proračunu koji je donesen, a a taj proračun je veći a zato što uključuje neprofitni sektor trebao bi biti i bolji.
Hvala lijepa. I odgovor na repliku poštovani zastupnik Jasen Mesić.
Probat ću brzo odgovoriti na repliku jer moram i u ime kolege Vukšića. Dakle, vrlo je bitno da javna rasprava ostavi svoj trag. Ja sam to rekao i na odboru i kolegi Živkoviću. Svaka čast dogovorima, razgovorima i ja vjerujem da su to bile stotine i stotine sati i vjerujem. Međutim, kad vi o tome se želite informirati koje su pozicije određenih građana, udruga, interesnih skupina vi to nemate gdje vidjeti. Imate iz 2009. godine. To zato što sam možda prema tome formalan. I što se tiče javne rasprave. Ona nema za cilj utvrditi da ispod savskog mosta uvijek teče Sava ako je to nekome … [[Govornik se ne razumije.]] Ona ima za utvrditi da ispod Jadranskog mosta teče Sava. To je ključ te javne rasprave. To je jedan. A što se tiče ovoga što sam vam govorio vezano za proračun ja ne znam da li je to formalno ili neformalno. Druga stavka o kojoj sam rekao su potpore za povrat onih investicija u audio-vizualnu djelatnost. To je bio program koji je još pokrenut dok sam bio u ministarstvu. I ja čestitam i zahvaljujem Ministarstvu kulture da ga je i sad nastavilo. A proračun je inače ako se nećemo vezat na 2012. godinu možemo na 2011. Od njega je 60 milijuna manje. Toliko o profitnom ili neprofitnom ili javnom interesu. 60 milijuna je manji proračun kulture 2013. u odnosu na 2011. godinu po svim stavkama. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Ma znam, ali ja evo pokušavam vam odgovoriti na ono što sam rekao.
Da ne bi bilo zabune ja znam tri mosta koji se zovu jadranski, a sasvim sigurno ni pod kojim ne teče rijeka Sava. … [[Upadica Mesić, ne čuje se.]] A jedan u mojem mjestu se zove jadranski, a teče sasvim treća rijeka. Šta ja sad tu mogu [[Upadica Mesić: Vidite da je potrebna javna rasprava.]] Hvala lijepa. Rasprava je dobra. Iscrpili smo listu prijavljenih klubova i zastupnika i za repliku. Da li predstavnik predlagatelja želi da zaključa riječ? Poštovani Berislav Šipuš, zamjenik ministrice kulture. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo. Kao i u prethodnom slučaju zahvalio bih naravno u ime Ministarstva kulture svima koji su sudjelovali danas u ovoj žarkoj vatrenoj raspravi. Bilo je puno razmišljanja i primjedbi, zamjerki, prijedloga, rješenja, možda i pohvala, samohvala. Ali u svakom slučaju pričekat ćemo i drugo čitanje da bi ministarstvo pripremilo odgovore na sve primjedbe i na sve prijedloge. Zahvaljujem.
Hvala lijepa zamjeniku ministrice kulture. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima, prvo čitanje, PZ br. 238, rasprava o prijedlogu zakona je zaključena. U skladu sa prijedlozima radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: "1. Prihvaća se Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o elektroničkim medijima. 2. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona." Molim da se izjasnimo tko je za predloženi zaključak? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova donesen predloženi zaključak sa 90 glasova za, 34 glasa protiv i 3 glasa suzdržana.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Evo vrlo kratko još jedno pojašnjenje. Dakle, Vlada Republike Hrvatske predlaže potvrđivanje ova dva ugovora. Ona su rezultat politike Vlade prema državama koje su deklarirane kao svojevrsno politički cilj integriranje u euroatlantske integracije. Mi smatramo ove ugovore da daju jedan pravni okvir za našu daljnju suradnju pružanja tehničke pomoći. Svi jako dobro znamo da smo mi završili pristupne pregovore. Stekli smo puno znanja, puno tehničkog znanja i iskustva koje bi željeli podijeliti sa državama koje su na tom putu i u tom smislu učvrstiti i ojačati, produbiti naše bilateralne odnose. Dodatno ovo je investicija i u prosperitet naše regije, u sigurnost naše regije, u europske vrijednosti, standarde na temelju kojih hoćemo izgrađivati naše odnose. To sigurno će biti našem gospodarstvu puno jednostavnije i lakše funkcionirati u tim državama jednom kada oni svoje zakonodavstvo usklade sa europskim acquisom. Mi predlažemo da ide zakon po hitnom postupku kako bi što prije ugovori stupili na snagu i nama pružili pravni okvir za operativno djelovanje. Ugovorima se predviđaju i zajedničko povjerenstvo koje bi trebalo utvrditi konkretne aktivnosti koje ćemo raditi i pružiti svim ovim državama. Dakle, osim Crne Gore i Moldove mi smo ovo partnerstvo ponudili i drugim državama jugoistočne Europe. Čekamo da se očituju. Jednostavno tom politikom pokušat ćemo na jedan konstruktivan način djelovati na naše susjedstvo i na produbljivanje naših bilateralnih odnosa. Evo ukratko toliko.
Hvala lijepa poštovani zamjeniče ministrice. Da li predstavnici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele podnijeti izvješća? Ne. Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Idemo u raspravu po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Prvi na redu je klub HNS-a i poštovani zastupnik Igor Kolman. Izvolite poštovani zastupniče.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, poštovani zamjeniče ministrice vanjskih i europskih poslova. Svako toliko ovdje u Sabor dođe neki zakon na koji stvarno možemo biti, odnosno zbog kojeg stvarno možemo biti ponosni na RH više-manje bez obzira na političke boje koje predstavljamo. Šteta je da ti zakoni uvijek dolaze ovako u ovu večernju šihtu pa nas još par najizdržljivijih onda možemo u njima uživati. U ovom slučaju mi potpisujemo, odnosno potpisali smo ugovore sa drugim državama i u tim ugovorima mi nismo primatelji nečijeg znanja, primatelji nečije tuđe pomoći i savjeta nego upravo odvratno. Mi smo prenositelji znanja i to korisnog, pozitivnog, modernog znanja o izgradnji države i institucije. Jedan od temeljnih elemenata naše vanjske europske politike je snažna i nedvosmislena podrška daljnjem proširenju EU, posebno sa naglaskom na našu užu ali i širu regiju u kojoj živimo. Ovim konkretnim ugovorima RH se obvezuje pružiti političku i tehničku potporu Crnoj Gori pri pristupanju EU i NATO-u i Republici Moldovi pri pristupanju EU. Svi mi znamo, i to nije ništa novo, da je proces pristupanja Republike Hrvatske EU bio potpuno jedinstven a posljedica toga je da je hrvatsko iskustvo nezamjenjivo u procesu pristupanja budućih članica Uniji. I samu Hrvatsku proces pristupanja promijenio je iz temelja. To mi svi često gubimo iz vida kad dnevno živimo u našoj zemlji, ali ako se u mislima probate vratiti 10 godina unatrag ili samo 5 godina unatrag shvatit ćete da je razlika u funkcioniranju Hrvatske i njezinih institucija dramatična. Međutim, zajednički doprinos miru, stabilnosti i napretku u cijeloj Europi je jedini način da trajno sustavno i održivo sačuvamo mir, stabilnost i napredak upravo ovdje doma, tu u Hrvatskoj gdje mi živimo. Na temelju odredbi ovih ugovora Hrvatska će između ostaloga organizirati zajedničke konzultacije i inicijative, događaje i aktivnosti, organizirati studijske posjete stručnjaka iz Crne Gore i Moldove našim institucijama, organizirati stručna usavršavanja, provoditi razmjenu državnih službenika, pružati stručne usluge u području euro i euroatlantskih integracija itd., itd. Ono što posebno treba naglasiti je da će se pripremiti i zajednički projekti za korištenje fondova EU. Nadalje, izuzetno važan korak koji je kao temelj na neki način ovim ugovorim napravljen je da je osnovan Savjet za tranzicijske procese tzv. Centar izvrsnosti upravo s ciljem pružanja potpore i tehničke pomoći, prenošenja znanja i iskustava ali isto tako i to posebno naglašavam i prikupljanja i produbljivanja i objedinjavanja znanja koje je Hrvatska u ovim procesima stekla i koje sasvim sigurno možemo nazvati neprocjenjivim kapitalom za našu zemlju. Republika Hrvatska na dobrom je putu da postane faktor stabilizacije cijele regije koristeći prvenstveno svoje komparativne prednosti, kako političke tako geografske, tako jezične, kulturne i sve one druge koje nam svakodnevno otvaraju vrata i u našoj užoj, ali i u široj regiji. HNS naravno, to ne moram posebno naglašavati, podržava ova dva ugovora, međutim ono što želim naglasiti je da se veselimo budućnosti u kojoj u ovakvim ili sličnim aranžmanima očekujemo i BiH i Srbiju i Kosovo i Makedoniju i Albaniju ali i u nekim modificiranim formama i zemlje kao što su npr. Tunis ili Maroko. Nažalost, zbog objektivnih problema s kojima se svi svakodnevno suočavamo često nam se dogodi da propustimo zastati i vidjeti kako naša još uvijek jako mlada država usprkos problemima, usprkos često nama samima koji ovdje živimo i koji njom upravljamo polako stasa i postaje zaista jedna ponosna i punopravna članica Svjetske zajednice naroda u najboljem smislu te formulacije. A ovo je drage kolegice i dragi kolege sigurno upravo jedan od takvih trenutaka kad možemo na trenutak stati i biti ponosni na svoju zemlju i na svoju RH.
Hvala lijepa. Klub zastupnika HDZ-a i poštovani zastupnik Andrej Plenković. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, kolega Klisović, zamjeniče ministra, uvažene kolegice i kolege. Naravno da klub HDZ-a podržava prijedlog ova dva zakona koja su večeras pred nama i njihovo potvrđivanje u Hrvatskom saboru, ali oni zavrjeđuju nekoliko komentara i nekoliko analiza. Prvi je da je riječ o dvije različite države kada se govori o njihovoj europskoj perspektivi, odnosno njihovom odnosu sa EU i sa NATO-om. Prije svega odnosi sa Crnom Gorom kao zemljom s kojom Hrvatska graniči su izuzetno važan indikator i mjera naše politike razvijanja dobrosusjedskih odnosa i pružanja potpore Crnoj Gori i na putu u EU i u NATO. Crna Gora je kao što znamo prošle godine počela pregovore o pristupanju u EU, u prosincu ove godine održan je sastanak i međuvladine konferencije gdje su supstantivno započeli pregovori i gdje je zatvoreno 1. Poglavlje o znanosti i istraživanju. To je jedan dobar signal, dobar signal za Crnu Goru ali i dobar signal da se nastavak proširenja EU na zemlje regije namjerava odvijati i dalje premda smo svi svjesni to sigurno neće biti onim tempom kako bi zemlje regije to htjele zbog ukupne atmosfere u EU i kada je riječ o gospodarskoj krizi ali i kada je riječ o analizi funkcioniranja same Unije. Istodobno Crna Gora je od 2009. intenzivirala svoje odnose sa NATO-om i postupno se nastoji priključiti i savezu kroz jasno definirani put odnosa koje je prije toga prošla i Hrvatska koja je kao što znamo 2009. članica saveza u trenutku kada se održao sastanak na vrhu u Strasbourgu odnosno Kehlu zajedno sa Albanijom. Kada gledamo ove tekstove oni čak imaju i različiti naziv, sa Crnom Gorom je Euroatlansko partnerstvo, sa Moldovom je Europsko partnerstvo. Moram priznat da mi je žao da ni u jednoj jedinoj alineji ova dva prijedloga nema nikakve reference na ono što je bilo u odnosima između Hrvatske i ovih zemalja prije nego što su potpisani ovi ugovori. To mi se čini jedan propust za kojeg moram priznat gledajući zakonske prijedloge i rezolucije koje se vrte po Europskom parlamentu tamo se sigurno ne bi dogodio. Hrvatska nije započela odnose sa ove dvije zemlje ni na temu Euroatlantske suradnje niti na temu europske suradnje u 2012. Ne počinje vanjska politika Hrvatske sa Kukuriku Vladom kao što smo mogli čuti nedavno na televiziji. Dapače, postojali su protokoli o suradnji između Ministarstva vanjskih poslova sa Crnom Gorom i sa Moldovom, postojali su protokoli u suradnji o europskim pitanjima, razmjene stručnjaka, konferencija, prijenos znanja, ustupanje prijevoda pravne stečevine, razgovori o korištenju fonda odvijaju se godinama. Naime u Hrvatskome ugovoru sa Unijom koje smo kao što znate potpisali 2001. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, postojalo je cijelo jedno poglavlje o regionalnoj suradnji i mi danas možemo reć da imamo pravu stečevinu, pravi akt regionalne suradnje i to upravo na ovim temama, temama dijaloga i temama pomoći zemljama koje su hrvatskom susjedstvu i koje žele iskoristiti sve ono što smo mi do sada prošli. Zato bih volio da je ministarstvo budući da vrlo rijetko u biti dolazi zakonski prijedlozi kojima je nositelj Ministarstvo vanjskih europskih poslova ipak spomenulo u obrazloženju ovih dvaju ugovora da je nešto bilo i prije 2012. Vi ste kolega Klisović i šef kabineta ministrice Grabar Kitarović kada se takva suradnja vrlo često razvijala sa zemljama regije pa se jako dobro sjećate tih napora. Za razliku od Crne gore koja je vrlo precizno definirana u svoje ciljeve i glede članstva Unije i glede članstva u Sjeverno-atlantskom savezu Moldova je zemlja u sasvim drugom položaju. To je zemlja čija je ekonomska situacija takva da je ona ne samo većina njenih stanovnika na rubu siromaštva nego jedne od ekonomski najrazvijenijih država nalazi se u vrlo specifičnom kontekstu odnosa sa Rumunjskom u dodatnom specifično kontekstu odnosa sa Ruskom federacijom zbog problema tranzistrije i zasigurno to uvjetuje i njenu europsku perspektivu. EU na Moldovu gleda kroz optiku politike susjedstva i kroz istočno partnerstvo okvirne politike tabliraje 2009. godine. Ona svoj ugovorne odnose sa Eu ne regulira onim vrstama ugovora o pridruživanju kakav je imala Hrvatska već je riječ o posebnim ugovorima koji nemaju jasno definiranu perspektivu članstva, koji prije svega idu za tim da postupno približe zemlje koje su dio istočnoga partnerstva europskim vrijednostima, europskim standardima, europskim pravnim normama, te da ojačaju naravno aspekt slobodne trgovine. Upravo se u ovom trenutku vode pregovori koji bi mogli rezultirati zaključivanjem ovoga ugovora, početkom, odnosno sredinom 2013. godine. Moldova je upravo zbog ova dva aspekta o kojima sam govorio i država koja je odabrala neutralnost a neutralnost naravno podrazumijeva da ona nema intenciju postati članica Sjevernoatlantskoga saveza i zato se i ovi odnosi o kojima ovdje elaboriramo našu moguću suradnju ovim temama sa Moldovom uglavnom odnose na pomoć u kontekstu EU. Uloga Rumunjske u međunarodnom i regionalnom pozicioniranju Moldove je izuzetno značajna. Upravo je Rumunjska Vlada i Rumunjska diplomacija proteklih nekoliko godina, tome smo bili svjedoci otvorila put povezivanja Moldove sa regionalnim inicijativama na području Jugoistoka Europe. Bilo da je riječ o procesu suradnje u Jugoistočnoj Europi, o regionalnom vijeću za suradnju na čijem je čelu tajništva donedavno bio i bivši hrvatski diplomat gospodin Bišćević do svih ostalih oblika suradnje koji bi omogućili Moldovi da na određeni način ubrza dinamiku odnosa sa Unijom u odnosu na ono što je politika članica u ovom trenutku predvidjela. I zato je dobro da nastavimo sa konkretnim aktivnostima koje pomažu upravo toj europskoj zemlji da postupno uđe u krug onih zemalja kojima će se otvoriti europska perspektiva. Također se nadam da ćemo uskoro u raspravi u Hrvatskom saboru imati prigodu vidjeti i druge ugovore, čuti možda malo detaljnije ovo što je rekao kolega Kolman o tome kakav je to koncepcijski zamišljen način preko centra za transfer znanja, izvrsnosti, onog iskustava koje Hrvatska trenutno ima jer iskustvo pregovora nije nešto što ostaje vječno. Metodologija evaluira evo već sada vidimo na primjeru Crne Gore, oni već danas vrlo detaljno rade screening i pripreme za poglavlja 23. i 24. koja su Hrvatskoj bila ostavljena za sami kraj i zbog toga smo bili dovedeni u jednu apsurdnu situaciju, da smo najteža poglavlja zatvarali u najkraćem roku što je dovelo do velikih oklijevanja kod pojedinih država. Isto tako budući da je ovo danas imamo priliku govoriti o jednom vanjskopolitičkom pitanju, apeliram na ministarstvu na Vladu da uključe Hrvatski sabor i u komunikaciju o stanju pregovora sa Slovenijom budući da je to pitanje koje trenutno dominira našim europskim dnevnim redom i bilo bi dobro da ne samo Odbor za vanjske i europske poslove državnoga zbora vrlo precizno i detaljno definira stavove, već da se ti stavove rasprave i na radnim tijelima Hrvatskoga sabora. Situacija u Sloveniji je vrlo neizvjesna i eventualno raspuštanje Državnog zbora za nas bi označilo jednu situaciju ukoliko se ratifikacija ne dovrši do tada jednim scenarijem koji naravno nitko od nas ne želi. I zato i sa aspekta oporbe želimo dati konstruktivan doprinos da se ovo pitanje riješi, ali isto tako bi bilo dobro da znamo malo detaljnije o prijedlogu koji je na stolu da točno možemo vidjeti koje je to alternativno rješenje kojeg pripremaju financijski stručnjaci već neko vrijeme. Toliko o ova dva prijedloga. Mi ih podržavamo u duhu naših vrlo jasno definiranih europskih ciljeva. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Iscrpili smo listu kandidata kluba zastupnika u trajanju od 15 minuta. Na kraju predstavnik kluba HDZ-a pet minuta. Izvolite poštovani zastupniče.
Hvala gospodine predsjedniče. Gospodine zamjeniče ministrice, kolegice i kolege. Doista ulaskom Hrvatske u EU 1.srpnja se preuzimaju i u političkom smislu nove odgovornosti prema našem susjedstvu prema Jugoistočnoj Europi i u tom kontekstu ratifikacija ovog ugovora između Hrvatske i Crne Gore u principu naravno raspravljamo i ovaj s Moldovom o euroatlantskom partnerstvu imaju itekako smisla. Činjenica jeste da povijest nije naše suradnje i na europskom i na euroatlantskom području suradnje nije započeta ovakvim ugovorom. Kao što je kolega Plenković rekao postojali su i drugi instrumenti i memorandum suradnje itd., no ovakav tip ugovora o euroatlantskom partnerstvu i definicija naših odnosa upravo u tom jednom partnerskom ugovorom definiranom partnerskom odnosu ima itekako smisla tj. u interesu RH i zaštite naših nacionalnih interesa koji s jedne strane vodi k europeizaciji naše vanjske politike i politike prema Jugoistočnoj Europi ali i s druge strane trebamo i poraditi na tome da europska politika prema Jugoistočnoj Europi bude prožeta hrvatskim nacionalnim interesima. U tom kontekstu čini mi se da prvi takav ugovor o euroatlantskom partnerstvu koji je trebao doći na ratifikaciju u Hrvatski sabor trebao bi biti sa susjednom BiH. ne zbog toga što nije dobar ovaj sa Crnom Gorom ali mislim da poruka koju smo trebali uputiti je bila da prvi takav ugovor o euroatlantskom partnerstvu ćemo ratificirati sa BiH. Vi znate da u ovom trenutku američka administracija otvara nove pregovore o rekonstrukciji Federacije o novom Ustavu Federacije i tu nemamo konkretnih informacija što hrvatska diplomacija čini u tom smislu, možda je sada prilika da od zamjenika čujemo barem neke smjernice što se u tom pogledu događa. Naš strateški interes uz to što je i obveza iz Ustava RH o tome da moramo brinuti o hrvatskom narodu u BiH jest naravno da osiguramo i interese na području i nacionalne sigurnosti koje imamo, a rekonstrukcija Federacije i tog entiteta i položaja hrvatskog naroda u Federaciji je od primarnog značaja. To se u ovom trenutku i događa taj proces je u tijeku a čini mi se da niti hrvatska javnost a niti Hrvatski sabor o tome nisu dobro informirani i nismo imali prilike o tome nešto podrobnije raspravljati. Prema tome podrška ovakvom modelu ugovora i sklapanju partnerstva o euroatlantskoj suradnji. No isto tako i apel Vladi pogotovo u ovom vrlo osjetljivom trenutku za tu susjednu zemlju, a i za hrvatski narod u BiH da na jedan i transparentniji način vodimo računa o interesima i RH i hrvatskog naroda u toj susjednoj zemlji. Hvala.
Hvala i vama. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu po ovoj temi. Da li predstavnik predlagatelja želi uzeti riječ? Završna riječ zamjenika ministrice vanjskih i europskih poslova poštovanog Joška Klisović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Evo vrlo kratko zadržavajući se u okvirima dnevnog reda, naše točke dnevnog reda ne prelazeći na druga vanjskopolitička pitanja koja su podignuta sasvim legitimno o kojima se treba i može razgovarati, glede kontinuiteta hrvatske politike u ovim europskim stvarima prema drugim državama, da u pravu ste znamo svi zajedno da su bili prije protokoli između ministarstava sada smo ih digli praktički na razinu više ugovore među vladama ali dobro je da tu postoji jedan konsenzus na političkoj sceni u Hrvatskoj u odnosu na druge države i hrvatsko ponašanje prema njima u kontekstu EU, euroatlantskog integriranja tih država. BiH bila bi poruka kažete dobro da smo … ratifikaciju, sporazum odnosno ugovor sa tom državom jel ono što mogu reći da je to bila prva država koju smo ponudili ugovor o europskom partnerstvu. No još uvijek nismo dobili od njih finalni odgovor, još uvijek se unutar te administracije dakle brusi neko stajalište prema koje će nama biti iskomuniciran, a to je pitanje brzine učinkovitosti te administracije, a mi ništa ne bi protiv imali da bi to bila prva država čiji bi ugovor ovdje podnijeli. Centar izvrsnosti koji smo osnovali odlukom Vlade u Ministarstvu vanjskih poslova ustvari njegov glavni zadatak bi trebao biti konsolidirati i sistematizirati svo ono znanje koje je prikupljeno u našim pristupnim pregovorima. Mnogi ljudi su u tome učestvovali pa i mi pokušavamo kontaktirati sve te ljude, to znanje nekako sistematizirati i pokušati vidjeti koje bi bile te osobe koje bi onda to znanje dalje mogle dijeliti i plasirati u ove zemlje s kojima ćemo sklopit ovakav ugovor. Dakle tu mislim kao što znamo da su pregovore vodili i nosili mnogi ljudi profesionalni, državni službenici, tako i ovdje ćemo uključiti sve one koji su bili uključeni u pregovore kako bi svo to znanje pokušali stvarno iskoristiti, sistematizirati i formirati jedan proizvod koji se onda može recimo to komercijalnim rječnikom prodati na tržištu JI Europe i u drugim državama koje imaju euroatlantske ambicije. Hvala lijepa.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Zaključujem raspravu o oba konačna prijedloga zakona. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti za to. Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o euroatlantskom partnerstvu, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 247. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Hvala. Tko je suzdržan? Molim rezultat. utvrđujem da je jednoglasno sa 127 glasova za donesen Zakon o potvrđivanju Ugovora između Republike Hrvatske i Crne Gore o euroatlantskom partnerstvu u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Hvala vam lijepo poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana gospodo zastupnici u Hrvatskom saboru. Evo ja ću ukratko pokušati obrazložiti ova tri konačna zakonska prijedloga. Naime, radi se o usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije. Kada je u pitanju konačni zakonski prijedlog o kemikalijama propisuju se uvjeti koje moraju ispunjavati pravne i fizičke osobe za obavljanje djelatnosti proizvodnje, stavljanja na tržište i korištenje kemikalija i jasno se propisuje odgovornost pravnih i fizičkih osoba u članku 5. te odgovornosti samih korisnika u članku 6. Za sva ova tri zakonska prijedloga je važno naglasiti da se imenuje Ministarstvo zdravlja kao nadležno tijelo. U ovom konkretnom slučaju za provedbu prijedloga se i definira suradnja sa Hrvatskim zavodom za toksikologiju i antidoping. Dakle Ministarstvo zdravlja je nadležno tijelo za davanje odobrenja za obavljanje djelatnosti proizvodnje, stavljanja na tržište i korištenje kemikalija, a sanitarna inspekcija se ovlašćuje za provedbu inspekcijskog nadzora nad kemikalijama. Vrlo je važno naglasiti da predloženi zakon uvažava posebnost vremena i procesa pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji te omogućava fleksibilnu prilagodbu domaćeg zakonodavstva zakonodavstvu Europske unije te izravnoj primjeni uredbi Europske unije nakon pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Ovaj sljedeći zakon, Zakon o dopunama Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 1907/2006 Europskog parlamenta i Vijeća EZ o registraciji, evaluaciji, autorizaciji i ograničavanju kemikalija, dakle i ovdje se također radi o usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa pravnom stečevinom Europske unije, određuje se propisivanje ovlasti ministra zdravlja da za provedbu posebnih stručnih poslova i savjetovanja ministarstva može ovlastiti drugo tijelo ne dovodeći u pitanje nadležnost Ministarstva zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu uredbe. Horizontalnu suradnju Ministarstvo zdravlja kao nadležnog tijela za provedbu uredbe sa središnjim tijelima državne uprave nadležnim za poslove zaštite okoliša, vodnog gospodarstva, gospodarstva, poljoprivrede, obrane, unutarnjih poslova i zaštite i spašavanja te suradnju sa Hrvatskim zavodom za toksikologiju i antidoping i proširivanje ovlasti u inspekcijskom nadzoru nad provedbom uredbe. Također se ovdje ovlašćuje ministar zdravlja da pravilnikom, naredbom i naputkom osigura provedbu pravno obvezujućih akata Europske unije donesenih na temelju uredbe. Zakonskim prijedlogom o dopuni Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 1272/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 16. prosinca 2008. o razvrstavanju, označavanju i pakiranju tvari i smjesa kojom se izmjenjuju, dopunjuju, ukidaju Direktiva broj 67/548 EEZ i Direktiva 1999/65 EEZ i izmjenjuje i dopunjuje Uredba EZ broj 1907/2006. Ovlašćuje se ministar zdravlja da pravilnikom, naredbom i naputkom osigura provedbu pravno obvezujućih akata EU donesenih na temelju uredbe. Hvala vam lijepo.
Hvala i vama poštovani zamjeniče ministra. Da li žele izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ, izvješće dati? Ocjenjujem da ne. Otvaram raspravu. Idemo raspravu po klubovima zastupnika. Prvi je klub Hrvatske narodne stranke i poštovana Sonja König. Hvala lijepa.
Hvala vam lijepa. Poštovani predsjedniče Sabora, kolegice i kolege, poštovani zamjeniče ministra. Sudeći prema broju prijavljenih mogao bi netko pomisliti kako ovim predloženim zakonima netko misli da možda uopće nisu važni, kako su nevažni, kako se tu i tako radi samo o usklađenju sa europskom regulativom, kako na njih ne treba baš trošiti puno vremena i truda. A opet s druge strane svakodnevno i svugdje slušamo kako je zdravlje naj, naj važnije. Pa dozvolite da ipak u ime HNS-a kažem par rečenica o ovom Zakonu o kemikalijama, a možda onda i o ovim drugim koje ste predložili jer kemikalije su svugdje oko nas. Mogu kao što znamo štetiti ljudskom zdravlju, ali mogu na njih djelovati i pozitivno. Sve ovisi naravno kako se sa kemikalijama postupa, kako sa njima upravljamo, kako sa njima rukujemo. Kemijska industrija je izuzetno snažna i milijuni tona kemikalija koje se proizvedu godišnje imaju ogromnu, imaju veliku financijsku vrijednost. S druge strane, oni koji su barem jednom bili bolesni tvrde da najveći vrijednost ima zdravlje čovjeka. Kemikalijama to zdravlje možemo ugroziti ili narušiti i zato je vrlo važno jasno odrediti propise, tj. jasne upute odnosno obveze onima koji koriste proizvode, uvoze ili izvoze kemikalije, a to ovaj Zakon o kemikalijama upravo i čini. Regulira dakle rukovanje, odnosno pitanje razvrstavanja, pakiranja i označavanja kemikalija, uređuje njihovu proizvodnju, promet i korištenje, regulira pitanje zaštite života i zdravlja ljudi, te zaštitu okoliša. Zakon o kemikalijama je već djelomično prije nekoliko godina ugradio određene odredbe europskog zakonodavstva. I ovim novim izmjenama i dopunama, ruku na srce, ne donose se neke radikalne promjene, ali se postojeći zakon dodatno dorađuje, poboljšava postojeći sustav zaštite zdravlja ljudi i okoliša i nudi bolja rješenja što je važno za smanjenje, odnosno sprječavanje nesreća do kojih dolazi ukoliko se kemikalijama nestručno služi i ako ih koristimo onako kako ne treba. Uredbe 1907 iz 2006., 340, 689 i 1272 iz 2008., Uredba 440 iz 2010., Direktive Vijeća 67/548, 1999/45, 74/556 i Direktiva 2004/10 s kojima usklađujemo ovaj Zakon o kemikalijama sadrže tisuće i tisuće stranice teksta a njihova pojašnjenja nalaze se na još nekoliko stotina. Njihov naziv našim građanima, našem susjedu ili susjedi sigurno ili vjerojatno ne znači puno. Ali ako to pokušamo u najvećoj mogućoj mjeri skratiti i objasniti sebi, ali i drugima što to zapravo znači to bi otprilike izgledalo ovako. Oni koji proizvode koriste ili stavljaju na tržište kemikalije moraju svakog njihovog korisnika pri nabavi kemikalije upozoriti na njihova opasna svojstva. Ti isti moraju osigurati upute za njihovo sigurno postupanje. Oni koji uvoze ili izvoze kemikalije moraju imati građevine s posebnim prostorijama za smještaj i rad s opasnim kemikalijama, moraju imati odgovarajuću opremu, te odgovorne osobe sa završenim studijem odgovarajućeg usmjerenja. Svaki radnik mora posjedovati osobnu zaštitnu opremu, a svaki onaj koji na radnom mjestu radi s opasnim kemikalijama obavezan je steći znanja o zaštiti od tih istih kemikalija. Uređen je način pakiranja, ispitivanja kemikalija, ali i točan izgled i veličina naljepnice na pakiranju kemikalije. Uvodi se i odgovornost korisnika koji moraju osigurati da pri postupanju sa kemikalijama ne ugrožavaju svoje zdravlje i zdravlje drugih ljudi, te da ne prouzroče štetu okolišu. Opasne kemikalije ne smiju se skladištiti na način da se omogući njihova međusobna interakcija. Zabranjeno je oglašavati kemikalije na način da one nisu štetne za zdravlje ljudi i za okoliš a onima koji prodaju opasne kemikalije na malo zabranjuje se da njihove određene kategorije prodaju osobama mlađima od 18 godina. Za sve upravne, stručne i inspekcijske poslove vezane uz kemikalije nadležno je Ministarstvo zdravstva ili zdravlja, a svi oni koji proizvode i uvoze kemikalije obvezni su voditi očevidnik o kemikalijama koje proizvode odnosno unose na teritorij Republike Hrvatske a sve to nadzire Sanitarna inspekcija. A oni koji prekrše odredbe ovog predloženog Zakona o kemikalijama kaznit će se novčanom kaznom od 1000 do 100000 kuna. To je dakle, zapravo sažetak onoga što se nalazi u predloženom zakonu i samo naznaka onoga što se nalazi na spomenutim tisućama stranica odredbi s kojima te članke usklađujemo. Ali onima koji su ih proučili, koji su predložili ovaj zakon i njihovo usklađivanje vjerujemo a vjerujemo da će ovim zakonom dodatno osigurati se bolja kontrola opasnih kemikalija, a time će se povećati sigurnost radnika i zaštita ljudskog zdravlja, a sigurno da dakle i okoliša. I zato će klub HNS-a podržati ovaj prijedlog Zakona o kemikalijama, a podržat ćemo i ove druge predložene zakone koje ste spomenuli pomoćniče zamjeniče ministra. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Najvažnija je presumpcija juris et de iure za sve građane da su upoznati i da znaju propise, a što je u stvarnosti … [[Upadica se ne razumije.]] Dobro. Iscrpili smo listu prijavljenih za raspravu po klubovima. Nema prijavljenih pojedinačnih rasprava u trajanju od 10 minuta. Da li predstavnik predlagatelja želi zaključno? Ne? Da. Izvolite poštovani zamjeniče ministra. Zamjenik ministra zdravlja poštovani Marijan Cesarik. Izvolite.
...predlagatelj nije dao završnu riječ, već je prešao na obrazloženje sljedeće točke dnevnog reda... Evo, ja bih vam se zahvalio. Ispričavam se što nisam ustvari dao završnu riječ, ali mislim da je odgovorna i gospođa Komparić koja me je zadržala pa sam se zbunio. Hvala.
Hvala zamjeniče ministra. Prvo, zaključujem raspravu o Konačnom prijedlogu Zakona br. 260 P.Z.E. o Konačnom prijedlogu Zakona P.Z.E. br. 259. Zaključujem raspravu i o Konačnom prijedlogu Zakona br. P.Z.E. br. 258. Konačni prijedlog zakona o kemikalijama, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 260. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Tko je protiv? Tko je suzdržan? Hvala. Molim rezultat. Utvrđujem da je jednoglasno sa 128 glasova za donesen Zakon o kemikalijama u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.
Zahvaljujem se gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Evo ja ću vas razočarati, ipak ću reći par riječi. Dakle, Zakon o provedbi Uredbe (EZ) br. 258/97 Europskog parlamenta i vijeća od 27. siječnja 1997. godine o novoj hrani i sastojcima nove hrane – zdravstvena ispravnost nove hrane u RH uređena je Zakonom o hrani i Pravilnikom o uvjetima i postupku izdavanja dopuštenja za stavljanje nove hrane prvi puta na tržište RH i zahtjevima za posebno označavanje nove hrane. Navedeni propisi doneseni su u cilju usklađivanja zakonodavstva RH s pravnom stečevinom EU u Poglavlju 12. – Sigurnost hrane, veterinarska i fitosanitarna politika te su u cijelosti preuzeli odredbe Uredbe Europskog parlamenta i vijeća od 27. siječnja 1997. godine. Određuje se ministarstvo zdravlja kao nadležno tijelo za provedbu uredbe, a za provođenje inspekcijskog nadzora ovim se zakonskim prijedlogom određuje sanitarna inspekcija Ministarstva zdravlja.
Molim vas nismo se zamjeniče ministra razumjeli.
Ispričavam se. Dakle, završno?
Završno smo mislili, a vi ste već na sljedećoj točki.
A ja idem naprijed.
Dobro. Svejedno, završite to uvrstit ćemo to u obrazloženje sljedeće tri točke. Završite, završite.
Prihvaćate ovo moje da sam se i ja žurio zajedno kao i vi.
Nastavite zamjeniče ministra.
Dakle, sljedeći zakon, Zakon o provedbi Uredbe (EZ) br. 18289/2003 Europskog parlamenta i vijeća od 22. rujna 2003. godine o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje i Uredbe (EZ) br. 1830/2003. Europskog parlamenta i vijeća od 22. rujna 2003. godine o sljedivosti i označavanju genetski modificiranih organizama i sljedivosti hrane i hrane za životinje proizvedenih od genetski modificiranih organizama kojom se izmjenjuje i dopunjuje Direktiva 2001/18/EZ – kako je područje genetski modificirane hrane i hrane za životinje te sljedivost i označavanje genetski modificiranih organizama i sljedivost i hrane za životinje proizveden od genetski modificiranih organizama na razini EU uređeno uredbama kao sekundarnim izvorom prava EU koje će s danom pristupanja EU biti neposredno i u cijelosti primjenjive u RH zakonski prijedlog omogućava provedbu navedenih uredbi. Ministarstvo zdravlja je nadležno tijelo za provedbu a sanitarni inspektori i veterinarski inspektori i gospodarski inspektori Državnog inspektorata su nadležni za nadzor i provedbu uredbe. Zakon o provedbi Uredbe (EZ) br. 1223/2009 Europskog parlamenta i vijeća od 30. studenoga 2009. o kozmetičkim proizvodima – kako je područje kozmetičkih proizvoda na razini EU utvrđeno uredbom kao sekundarnim izvorima prava EU koja će se početi primjenjivati 11. srpnja 2013. godine nakon pristupanja će biti neposredno i u cijelosti primjenjivo u RH. Ovaj zakonski prijedlog omogućava provedbu ove uredbe. Ministarstvo zdravlja je također nadležno tijelo za provedbu uredbe, a sanitarna inspekcija je određena za nadzor. Evo, ja bih vam se zahvalio. Ispričavam se što nisam ustvari dao završnu riječ, ali mislim da je odgovorna i gospođa Komparić koja me je zadržala pa sam se zbunio. Hvala.
Hvala zamjeniče ministra. Čuli ste uvodno obrazloženje za - Konačni prijedlog Zakona o provedbi Uredbe (EZ) br. 258/97 Europskoga parlamenta i vijeća od 27. siječnja 1997. godine o novoj hrani i sastojcima nove hrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 256. Objedinjenju raspravu također imamo o Konačni prijedlog zakona o provedbi uredbe (EZ) br. 1829/2003 Europskoga parlamenta i vijeća od 22. rujna 2003. godine o genetski modificiranoj hrani i hrani za životinje i uredbe (EZ) br. 1830/2003 Europskoga parlamenta i vijeća od 22. rujna 2003. Godine o sljedivosti i označavanju genetski modificiranih organizama i sljedivosti hrane i hrane za životinje proizvedenih od genetskih modificiranih organizama kojima se izmjenjuje i dopunjuje Direktiva 2001/18 EZ, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 257; - Konačni prijedlog zakona o provedbi i uredbi PZE br. 12,23/2009. Europskog parlamenta i vijeća od 30. studenog 2009. o kozmetičkim proizvodima (preinačena verzija), hitni postupak prvo i drugo čitanje PZE br. 261. Uvodno izlaganje čuli smo od zamjenika ministra. Da li predstavnici radnih tijela žele podnijeti izvješća. Ne. Otvaram raspravu. Idemo na raspravu po klubovima zastupnika. Nema prijavljenih klubova zastupnika. Idemo na pojedinačnu raspravu zastupnika u trajanju od deset minuta. Sada je prvi poštovani zastupnik Domagoj Hajduković. Nema ga u dvorani. Gubi pravo rasprave ovoj temi. Sljedeća je poštovana zastupnika Đurđica Sumrak. Nema je u dvorani. Gubi pravo na raspravu o ovoj temi. Nema više prijavljenih za raspravu o trajanju od deset minuta. Da li predstavnik predlagatelja želi zaključno? Ne. Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Nastavljamo sa radom plenarne sjednice sutra u 10 sati. Blagonakloni predsjednički stol sa točkom dnevnog reda Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju protokola iz 2002. godine. Na Atensku konvenciju o prijevozu putnika i njihove prtljage morem iz 1974. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, PZE br. 264. Laku noć!Ugodan san! Konačni prijedlog zakona o provedbi Uredbe EZ br. 258/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 1997. godine o novoj hrani i sastojcima nove hrane, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 256. Rasprava o konačnom prijedlogu zakona je zaključena. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim da se izjasnimo. Tko je za? Hvala. Tko je protiv? Tko je suzdržan? Utvrđujem da je jednoglasno sa 128 glasova za donesen Zakon o provedbi Uredbe EZ br. 258/97 Europskog parlamenta i Vijeća od 27. siječnja 1997. godine o novoj hrani i sastojcima nove hrane u tekstu kako ga je predložio predlagatelj.