Ainoaan käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 3. asia. Nyt päätetään talousvaliokunnan mietinnön TaVM 8/2017 vp pohjalta kannanotosta selonteon johdosta. Keskustelu asiasta päättyi 24.5.2017 pidetyssä täysistunnossa. Keskustelussa on Emma Kari Antero Vartian kannattamana ehdottanut, että eduskunta hyväksyy vastalauseen mukaisen kannanoton.
Toiseen käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 4. asia. Nyt voidaan hyväksyä tai hylätä lakiehdotukset, joiden sisällöstä päätettiin ensimmäisessä käsittelyssä. Keskustelu asiasta päättyi 30.5.2017 pidetyssä täysistunnossa. Keskustelussa on Jukka Gustafsson Pia Viitasen kannattamana ehdottanut, että lakiehdotukset hylätään.
Ensimmäiseen käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 5. asia. Käsittelyn pohjana on hallintovaliokunnan mietintö HaVM 8/2017 vp. Nyt päätetään lakiehdotusten sisällöstä. Yleiskeskustelu päättyi 24.5.2017 pidetyssä täysistunnossa. Nyt käsitellään muutosehdotukset.
Arvoisa herra puhemies! Teemme muutosesityksen 5 §:ään vastalauseen mukaisesti.
Arvoisa puhemies! Kannatan edustaja Paateron tekemää esitystä.
Sirpa Paatero on Matti Semin kannattamana ehdottanut, että pykälä hyväksytään vastalauseen mukaisena.
Päiväjärjestyksen 6. asiana on pääministerin ilmoitus ulko- ja turvallisuuspoliittisen sekä EU-toimintaympäristön muutoksista. Pääministeri Juha Sipilän esittelypuheenvuoron ja ulkoministeri Timo Soinin puheenvuoron jälkeen käydään ryhmäpuheenvuorokierros, jonka jälkeen menemme debattiin ja käymme vastauspuheenvuoroja. Vastauspuheenvuorot varataan V-painikkeella. Tämän asian käsittelyyn on varattu 3 tuntia.
Arvoisa puhemies! Tunnistamme kaikki, että elämme voimakkaiden muutosten keskellä. Maailma ympärillämme on muuttunut nopeasti ja peruuttamattomasti. Ulko- ja turvallisuuspolitiikan päämääränä on turvata Suomen itsenäisyys, vahvistaa meidän kansainvälistä asemaamme, taata suomalaisten turvallisuus ja hyvinvointi sekä yhteiskunnan toimivuus. Suomi edistää kansainvälistä vakautta, rauhaa, demokratiaa, ihmisoikeuksia, oikeusvaltioperiaatetta ja tasa-arvoa. Keskeisin tavoite on estää joutumasta sotilaalliseen konfliktiin. Nämä päämäärät ja tavoitteet toimivat ohjenuorana valtionjohdolle kaikissa tilanteissa. Hallituksen linja on Suomen pitkä linja ja sama kuin hallitusohjelmaa tehtäessä. Suomi on sotilasliittoon kuulumaton maa, joka toteuttaa käytännönläheistä kumppanuutta Naton kanssa ja ylläpitää mahdollisuutta hakea Nato-jäsenyyttä. Arvoisa puhemies! Yksi keskeinen tapahtuma ulko- ja turvallisuuspoliittisen selonteon valmistumisen jälkeen ovat olleet Yhdysvaltain presidentinvaalit. Yhdysvaltain uusi hallinto on vasta asettumassa, ja muu maailma on odottanut heiltä linjauksia, mutta selvyyttä kaikkiin kysymyksiin ei ole saatu. Presidentti Trumpin viime viikon Euroopan-vierailukin jätti ennemmin tukun kysymyksiä kuin vastauksia. Presidentti Trumpin hallinto on vahvistanut aikaisemmin Yhdysvaltojen sitoutumisen Euroopan turvallisuuteen, mutta tätä ei Trumpilta itseltään viime viikon Nato-kokouksessa kuultu. Ilmeisesti sanomatta jättäminen jätti epävarmuuden tunteen, ja viikonloppuna Saksan liittokansleri Merkel kuvaili rehellisesti tuntojaan. Suorasukaista lausuntoa ei kuitenkaan pidä ylidramatisoida. Se, että eurooppalaisten Nato-maiden tulisi tehdä enemmän Euroopan turvallisuuden eteen, on ollut jo pidempään Yhdysvaltojen näkemys. Se on ollut myös järjestön oma tavoite. Yhdysvaltain ulko- ja turvallisuuspolitiikassa ei isossa kuvassa kuitenkaan ole nähtävissä suurta käännettä tai muutosta. Suomea kiinnostavat erityisesti USA:n linjaukset kauppapolitiikkaan ja ilmastokysymyksiin. Kauppapoliittisia linjauksia joudumme vielä odottamaan, mutta ilmastopolitiikassa Yhdysvaltain uusi asemoituminen on huolestuttavaa. Olisi Suomen, Euroopan ja koko maailman etu, että USA pysyisi sitoutuneena Pariisin ilmastosopimukseen. Tässä asiassa kehitystä ei pysty muuttamaan silmiä ummistamalla. Arvoisa puhemies! Euroopan turvallisuustilanne ei viime kesän jälkeen ole olennaisesti muuttunut. Krimin ja Itä-Ukrainan tilanteessa ei ole tapahtunut muutosta parempaan. Ratkaisun kaava olisi selvä — Minskin sopimuksen toimeenpano sekä Ukrainan alueellisen koskemattomuuden kunnioittaminen — mutta edistymistä emme ole nähneet. Tästä syystä myös EU:n pakotepolitiikka jatkuu. Samalla kahdenvälinen vuoropuhelu Venäjän kanssa on olennaista. Kukaan ei voita siinä, ettei ongelmista puhuta. Turkin suunta on herättänyt monia kysymyksiä. Yhtä kaikki on selvää, että Turkilla on suuri merkitys Euroopalle. Se on nähty hyvin konkreettisesti muun muassa muuttoliikettä koskevassa yhteistyössä. Turkin eurooppalainen suuntautuminen on meille erityisen tärkeää, ja sen pitää heijastua myös eurooppalaisten sitoumusten kunnioittamisena. Oikeusvaltio on keskeinen eurooppalaisen järjestyksen kivijalka, eikä siitä voi sallia poikkeuksia — ei muuten myöskään EU:n sisällä. Vielä 2000-luvun alussa todettiin, että Eurooppaa ympäröi vakauden kehä. Ei enää. Syyrian sota jatkuu seitsemättä vuotta. Terroristijärjestö Isilin toiminta varjostaa koko aluetta ja heijastuu yhä huolestuttavammilla tavoilla myös eurooppalaisten maiden sisäiseen turvallisuuteen. Suomen jatko-osallistumisesta Isilin vastaiseen kansainväliseen yhteistyöhön keskustellaan tässä salissa myöhemmin tänään. EU:n ja Naton yhteistyö on saanut hyvän lähdön järjestöjen yhteisjulistuksesta viime heinäkuulta. Olemme itse tukeneet tämän yhteistyön syventämistä hyvin konkreettisella tavalla perustamalla EU- ja Nato-maita yhdistävän hybridiosaamiskeskuksen Suomeen. EU-jäsenyys on Suomelle keskeinen turvallisuuspoliittinen ratkaisu. Sen merkitys vain korostuu, kun elämme epävarmoja aikoja. Eduskunta linjasi EU:n turvatakuista hyvin selkeästi vajaa kymmenen vuotta sitten. Arvoisa puhemies! Kestävään kehitykseen, ympäristöön ja ilmastoon liittyvät kysymykset ovat globaaleja kohtalonkysymyksiä ja siksi myös Suomen ulkopolitiikan läpileikkaavia teemoja. Pääsemme tarttumaan niihin aivan erityisestä näkökulmasta nyt, kun olemme vastaanottaneet Arktisen neuvoston puheenjohtajuuden. Arktiset kysymykset ovat osa myös EU-politiikkaamme, ja lisäksi niillä on vahva kosketuspinta pohjoismaiseen yhteistyöhön. Suomen ja Ruotsin yhteistyö on myös kuluneena vuonna edennyt hyvin. Pidämme tiivistä yhteyttä eri tasoilla, niin poliittisella tasolla kuin virkamiestasollakin. Puolustusyhteistyö on edennyt suunnitelmien mukaan. Olemme yhdessä saavuttaneet erityisaseman Naton kumppaneina, ja olemme mukana järjestön Itämeren aluetta koskevissa keskusteluissa. Tästä hyvänä esimerkkinä on Suomen aloitteellisuus Itämeren ilmaturvallisuuden kohentamisessa, joka on edesauttanut myös Naton ja Venäjän vuoropuhelua. Arvoisa puhemies! Euroopan unionin jäsenyys oli Suomelle aikoinaan poliittinen valinta, jolla sidoimme itsemme entistä vahvemmin läntiseen arvoyhteisöön. Euroopan unionin tärkein tehtävä on rauhan, turvallisuuden, vaurauden ja oikeusvaltion turvaaminen maanosassamme. Tarve hoitaa näitä perustehtäviä ei ole poistunut mihinkään. Britannian ero EU:sta vaikuttaa monin tavoin Suomeen. Erosopimusta koskeviin neuvotteluihin valmistauduttaessa Suomi on ajanut linjaa, joka turvaisi etumme ja samalla suojelisi unionia. Olemme tyytyväisiä yhtenäisyyteen, jolla EU27-maat ovat valmisteluissa edenneet. Voittajia tässä prosessissa ei ole. Britannia on ollut ja tulee olemaan jatkossakin Suomelle tärkeä kumppani. Vasta myöhemmin nähdään, millaisia kielteisiä taloudellisia, poliittisia tai turvallisuusvaikutuksia Suomelle brexitistä koituu. Britannian kansanäänestyksen jälkimainingeissa viime kesäkuussa käynnistimme päämiesten poliittisen pohdinnan 27 valtion EU:n kehittämisestä. Se saatettiin päätökseen maaliskuussa Roomassa antamalla julistus EU:n tulevaisuudesta. Rooman julistus vastaa niitä tavoitteita, joita olemme kansallisesti ajaneet ja edistäneet päämiesten kokouksissa. EU:n tulevaisuuskeskusteluun linkittyvät myös viisi komission julkaisemaa keskustelupaperia sosiaalisen ulottuvuuden, globalisaation hallinnan, EMUn, puolustuksen ja rahoituskehysten osalta. EU:n tulevaisuuskeskustelussa päähuomio on nyt konkreettisissa kehittämishankkeissa. Keskiössä ovat Rooman julistuksen linjausten mukaisesti neljä pääpainoaluetta: talouskasvu, sosiaaliset kysymykset, turvallisuus ja globaalit haasteet. Muutama sana edellä mainituista neljästä kehittämishankkeesta: Ensin taloudesta. Kasvun edistämisessä keskeisiä välineitä ovat vahvat sisämarkkinat ja vapaakauppa. Suomi tekee aktiivisesti työtä vapaan kaupan edellytysten turvaamiseksi eurooppalaisella ja globaalilla tasolla. Sisämarkkinoiden toimivuus edellyttää jatkuvaa työtä muun muassa digitaalisten mahdollisuuksien täysimääräisessä hyödyntämisessä. Myös energian sisämarkkinoissa on paljon tehtävää ja paljon voitettavaa. Ilmasto- ja energiapolitiikkaan vaikuttaminen on ajankohtaista ja tärkeää. On Suomen etu, että olemme näissä asioissa edelläkävijä. Tässä yhteydessä metsien kestävää käyttöä ei saa hankaloittaa maankäyttösektorin teoreettisilla laskentasäännöillä. Lähtökohta on se, että Britannian ero huomioidaan täysimääräisesti rahoituskehyksen kokonaistasossa. Meille on keskeistä, että rahoituskehys jatkossakin tukee talouskasvua, työllisyyttä ja osaamista. Alue- ja rakennepolitiikassa on otettava huomioon Suomen syrjäinen sijainti ja harva asutus. Maataloutta on voitava harjoittaa kannattavalla tavalla unionin kaikissa jäsenmaissa. Samaan aikaan muun muassa muuttoliikkeeseen vastaaminen ja puolustusyhteistyön vahvistaminen ovat uusia asioita, joissa EU-rahoitus on tarpeen. Arvoisa puhemies! Talous- ja rahaliittoa on viime vuosina kehitetty monin tavoin finanssikriisin ja velkakriisin seurauksena. Jäsenmaiden on noudatettava yhdessä sovittuja sääntöjä ja toimeenpantava omat rakenteelliset uudistuksensa julkisen talouden tasapainottamiseksi. Tällä hetkellä on ensisijaista viimeistellä työ erityisesti pankkiunionin osalta ja panna uudistukset täytäntöön. Suomi ei kannata yhteisvastuullisuuden lisäämistä eikä myöskään pankkisektorien riskin jakamisen lisäämistä. Myös sijoittajavastuusta on pidettävä kiinni. Toinen kehittämiskohde on sosiaalinen ulottuvuus. Meidän on kyettävä luomaan unionista entistä oikeudenmukaisempi ja tasa-arvoisempi yhteisö esimerkiksi parantamalla naisten asemaa ja luomalla malleja työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseksi. EU:n sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen ei edellytä uusia EU-tason välineitä tai prosesseja. Suomi ei myöskään hyväksy tulonsiirtomekanismien luomista EU-maiden välille. Kolmas kokonaisuus liittyy turvallisuuteen — sekä sisäiseen että ulkoiseen. Sisäisen turvallisuuden rajat ylittävien uhkien, erityisesti terrorismin, torjumiseksi on tiivistettävä yhteistyötä, parannettava tietojenvaihtoa ja löydettävä uusia keinoja. Puolustusyhteistyö on hyvä esimerkki asiasta, jonka edistäminen tuo lisäarvoa mutta johon ei tarvita perussopimusmuutoksia. Kaikki edellytykset ovat jo olemassa, tarvittaessa myös eritahtisuus. Eurooppalaisen puolustusyhteistyön syventäminen on luonteva kehityssuunta. Euroopan on kyettävä tehokkaammin yhdessä hoitamaan turvallisuuttaan ja puolustustaan sekä osallistumaan lähialueittensa vakauttamiseen. Jokaisen jäsenvaltion on kannettava oma vastuunsa. Suomi on tässä työssä vahvasti mukana. Tarkoituksena on sopia voimavaroja koskevasta tiiviimmästä yhteistyöstä halukkaiden ja kyvykkäiden jäsenmaiden kesken niin sanotun pysyvän rakenteellisen yhteistyön kautta, tarkastella kansallisten puolustuskykyjen kehittämistä yhtenäisesti, perustaa koulutusoperaatioille oma sotilasesikunta — näin ensivaiheena — ja parantaa EU:n toimintakykyä kriisinhallinnassa. Pysyvän rakenteellisen yhteistyön osalta Suomi on esittänyt konkreettisina hanke-ehdotuksina muun muassa avaruusyhteistyöhön liittyviä hankkeita, meripuolustusta, logistiikkajoukkoja sekä EU:n kyberpuolustuskyvyn parantamista. Selvitämme potentiaalisten kumppaneiden kanssa yhteistyömahdollisuuksia ja jatkamme kansallista kartoittamista. Kyberturvallisuudesta esimerkiksi olen puhunut useammankin kollegan kanssa. Arvoisa puhemies! Neljäs aihealue on globaalit haasteet. Globalisaatio ja erityisesti digitalisaatio muuttavat taloudellista toimintaympäristöä ja kasvun edellytyksiä myös perinteisten ulkomaankauppaa käyvien sektorien ulkopuolella. Globalisaatio ei pelkästään lisää kilpailua vaan muokkaa syvällisellä tavalla kansainvälisiä markkinoita, yritysrakenteita, toimintamalleja ja arvonluonnin edellytyksiä. EU:ssa meidän on kyettävä hyödyntämään nämä globalisaation tuomat mahdollisuutemme arvojemme, etujemme ja intressiemme puolustamiseksi sekä kestävän kasvun ja työllisyyden aikaansaamiseksi. Muuttoliikkeen hallinta ja siihen vastaaminen on yksi globaaliongelma. Muuttoliikkeen osalta kyse on sekä akuutin tilanteen hoitamisesta EU:n alueella että pysyvämpien ratkaisujen luomisesta. Meidän on kyettävä vaikuttamaan entistä tehokkaammin muuttoliikkeen perimmäisiin syihin, kehitettävä rajaturvallisuutta ja edellytettävä kaikilta jäsenmailta oikeasuhtaista osallistumista taakanjakoon. Arvoisa puhemies! Suomen on syytä valmistautua siihen, että EU:n uudistaminen lähtee liikkeelle, ehkä nytkähdellen, mutta lähtee liikkeelle. Me olemme tässä työssä aktiivisesti mukana. Hallitusohjelman mukaisesti unionia on uudistettava ja sen toimintaa parannettava, mutta hallitus ei pidä perussopimusten muuttamista nyt ajankohtaisena. EU:n tulevaisuuspohdinnan lähtökohta on ollut se, että perussopimusmuutoksista ei tässä yhteydessä keskustella. Edellytykset toiminnan tehostamiselle ovat olleet olemassa ilman vuosia, jopa vuosikymmentä kestävää prosessia. Esimerkiksi määräenemmistöpäätöksentekoa voisimme jo nyt hyödyntää laajemmin. Euroopan unionia on kehitettävä ennen kaikkea yhtenäisyyttä vaalien. Tarvittaessa unionissa voidaan kuitenkin edetä myös eritahtisesti. Niissäkin tilanteissa on noudatettava perussopimusten määräyksiä ja pidettävä ovet auki kaikille jäsenvaltioille ja kehityksen kaikissa eri vaiheissa. Suomi on mukana kaikissa olennaisissa EU-hankkeissa silloin, kun se on maamme edun ja vaikutusvallan kannalta perusteltua. Harkinta tehdään aina tapauskohtaisesti, ja tähän saakka Suomi on kaikissa näissä ollut mukana. Unionin on keskityttävä olennaiseen, toimeenpantava päätöksensä ja purettava byrokratiaa. Euroopan unionin on oltava suuri suurissa ja pieni pienissä asioissa. Arvoisa puhemies! Käynnissä on yksi historian murrosvaiheista. Tyypillistä näille murrosvaiheille on se, että monet kansainväliset pelisäännöt eivät entiseen tapaan toimi tai niitä ei kunnioiteta. Murrosvaiheet eivät myöskään kestä ikuisesti vaan päättyvät väistämättä yhteisten pelisääntöjen vahvistamiseen tai uuden rakentamiseen. Tämän vuoksi historian murroskohdissa ei koskaan pidä luopua toivosta. Suomi ei ole sivustakatsoja tässäkään murrosvaiheessa vaan aktiivinen vaikuttaja. On tärkeää, että aktiivisella ulko- ja turvallisuuspolitiikalla teemme oman osamme vakaamman, turvallisemman ja oikeudenmukaisemman maailman rakentamiseksi.
Ulkoministeri Soini, 5 minuuttia.
Arvoisa herra puhemies! Pääministeri on todennut olennaisen ulko- ja turvallisuuspoliittisen toimintaympäristömme yleiskuvasta, tarkoituksena on syventää tätä muutamilta osin. Lähialueen epävakaus on yksi merkittävä tekijä Eurooppaan suuntautuvassa muuttoliikkeessä. Lähialueemme on samalla pakolaisuuden lähde kuin kauttakulkureitti. Meidän pitää katsoa paitsi rajojamme myös rajojamme pidemmälle. Ilmastonmuutos ja monet muut haasteet heikentävät elinolosuhteita Afrikassa, väestönkasvu on voimakasta, konfliktit piinaavat monia maita. Aikamme edellyttää kokonaisvaltaisia ratkaisuja niin konflikteihin kuin kehitykseen. Tämä on ainoa kestävä tapa, jonka pitää näkyä sekä EU:n että YK:n toiminnassa. Meillä on naapurina manner, jonka kasvava väestö lasketaan miljardeina: tällä hetkellä noin 1,1 miljardia, vuonna 2050 noin 2,4 miljardia. Ilman kehitystä ja turvallisuutta ei ole todellista näkymää, että muuttoliikepaine laantuisi. On kohdattava haasteet siellä, missä ne ovat. Konkreettisesti tämä merkitsee työtä, turvallisuutta ja ennen kaikkea toivoa Afrikan nuorille. Arvoisa puhemies! Euroopan lähialuetta leimaa epävakaus. Syyrian julma sota vain jatkuu. Syyria, Irak, Libya ja Jemen käyvät läpi myös merkittäviä humanitaarisia kriisejä. Suomen osallistuminen kriisinhallintaan on tärkeä konkreettinen toimi vakauden tukemiseksi. Kemiallisten aseiden käyttö Syyriassa oli järkyttävää. USA reagoi aseiden käyttöön päättäväisesti. Tutkimukset jatkuvat. Teoilla pitää olla seurauksensa, ja syylliset on saatettava vastuuseen. Joukkotuhoaseet ovat kansainvälisen yhteisön suuria kysymyksiä. Pohjois-Korean toimintaa ei voi hyväksyä. Tämä oli yksi keskeinen aihe, kun tällä viikolla Suomi isännöi kokousta, jossa puhuttiin muun muassa ydinaseista ja niiden leviämisestä ja ydinkokeista. Yhdysvaltojen uudella hallinnolla näyttää olevan aikaisempaa tiukempi ote Syyrian kriisiin, mutta Syyrian sodan ratkaisu edellyttää sitoutumista myös Venäjältä ja Iranilta. Ainoa kestävä ratkaisu syntyy poliittiselta pohjalta. Syyrian tulevaisuutta ei voida ratkaista aseilla. Yhdysvallat panostaa entistä voimakkaammin terrorisminvastaiseen taisteluun, erityisesti Isilin kukistamiseen, ja olemme tietysti näissä ponnisteluissa mukana, muun muassa Irakin operaatiossa, josta tänään myöhemmin vielä keskustellaan. Arvoisa puhemies! USA:n presidentinvaalien tulos on muuttanut poliittista maisemaa, etenkin puhetapaa. Mutta kun tarkemmin katsomme, niin suuri linja on jatkuvuudessa. Tätä on kieltämättä välillä vaikea hahmottaa julkisuuden kautta. Kieli on kovaa, diplomatian kannalta liiankin kovaa. Muutoksia on myös tulossa, esimerkiksi YK:n rahoitukseen ja kehitysrahoitukseen merkittävällä tavalla, ja tämä on iso haaste YK-järjestelmälle ja sen toimivuudelle ja kyvylle auttaa. Tästä syystä YK:n uusi pääsihteeri Guterres tarvitsee tukemme. Hänellä on hyvät prioriteetit, muun muassa konfliktinesto, rauhanvälitys ja naisten asema, joita Suomi on pitkään tukenut. [[Eduskunnasta: Pakolaiset!]] Arvoisa puhemies! Pääministeri viittasi Suomen ja Ruotsin yhteistyöhön. Tämä työ etenee hyvin, ja siihen on vahva tahtotila molemmilla puolin. Puolustus on tärkeä osa yhteistyötä, mutta samalla sitä pitää ajaa laajalla rintamalla. Yhteistyön hengen pitää näkyä myös ulkopolitiikassa, ja tämän parissa teen töitä yhdessä ulkoministeri Margot Wallströmin kanssa. Euroopan muutokset korostavat tarvetta Suomen ja Ruotsin läheisemmälle yhteistyölle. Itämeren alueen turvallisuus, Venäjä-politiikka, eurooppalainen turvallisuus- ja puolustuspolitiikka ja sen syventäminen, arktinen alue ovat kaikki asioita, joissa tarvitaan paitsi Suomen omaa myös yhteistä näkemystä ja toimintaa. Arvoisa puhemies! Arktisen neuvoston puheenjohtajuus on Suomelle tärkeä tehtävä, hyvä tapa juhlistaa 100-vuotista itsenäisyyttä työn merkeissä. Arktinen puheenjohtajuus antaa meille erinomaisen tilaisuuden vahvistaa Suomen kansainvälistä asemaa, tehdä yhteistyötä meille tärkeiden maiden kanssa, edistää globaalistikin merkittävien asioiden eteenpäinvientiä. Arktinen tarjoaa mahdollisuuksia yhteistyölle, mutta sen haasteet erityisesti ympäristönsuojelussa ovat suuret. Yhdysvaltojen ilmastopolitiikka on tutkinnassa, muuttuuko se ja kuinka paljon se muuttuu — uskon, että muuttuu — mutta se haaste, mikä meillä on arktisella alueella, on kiistaton, eikä se ole mielipidekysymys.
No niin, seuraavaksi otamme eduskuntaryhmien puheenvuorot.
Arvoisa puhemies! Aluksi pääministerille ja ulkoministerille ja hallitukselle kiitos siitä, että keskellä suuria maailman muutoksia asemamme on ikään kuin päivitetty — esitykset olivat monipuoliset ja selkeät. Ensimmäiseksi, ympäristömme on todella muutoksessa, ja pitää sanoa suoraan, että se tuottaa myös vaaroja: Lähi-idässä soditaan. Ukrainassa kriisi on ratkaisematon, ja se on aiheuttanut sen, että suhteemme tärkeään naapuriimme Venäjään ei ole eikä voi olla normaali. Pohjois-Afrikka arabikevään jäljiltä on yhä levoton. Afrikka kokonaisuudessaan on täynnä haasteita ja — aivan kuten ulkoministeri totesi — tuottaa muuttoliikettä. Terrorismi hakee pohjaa kaikesta tästä levottomuudesta. Ja sitten on vielä ilmastonmuutos, joka on jättimäinen kaikkien yhteinen ongelma. Johtopäätöksen tästä kaikesta pitää olla hyvin yksinkertainen ja selkeä: meidän on kyettävä vaikuttamaan ympäristömme muuttumiseen. Ja paras keino vaikuttaa siihen tehokkaasti on vaikuttaa kansainvälisen yhteistyön kautta, ennen muuta toimintakykyisen ja yhtenäisen Euroopan unionin kautta. Se on vahvin käytössämme oleva toimija. Toiseksi, brexit on saatava jäntevästi läpi, ja sen jälkeen on luotava Britanniaan hyvä yhteistoiminta — loppujen lopuksi hyvin yksinkertainen asia mutta vaikeasti toteutettava. Kolmas huomio on se, että kyllä pieni maa tällaisessa muutoksessa tarvitsee suojakseen ja turvakseen kansainvälisiä sopimuksia, niiden kunnioittamista ja kansainvälisiä järjestöjä EU:n ja YK:n tapaan, näihin pitää kyetä nojaamaan. Meidän kaltaisellemme maalle ei olisi hyödyksi se, että nämä rapautuvat ja palaisimme ikään kuin pala palalta suurvaltojen maailmaan ja suurvaltojen Eurooppaan. Ei kannata rakentaa vastakkainasettelua kansallisvaltion suvereniteetin ja kansainvälisen yhteistyön välille. Se ei palvele pienen maan etua. Tämän painottaminen on nyt tärkeää, koska niin moni keskeinen toimija käytännössä suuntaa toiseen suuntaan: Venäjä rikkoi Krimin haltuunotolla kansainvälisiä sopimuksia. USA pyrkii monenkeskisyyden sijaan kahdenväliseen toimintaan, karsii YK:n toiminta-avustuksia. Britit tahtomattaankin heikentävät Euroopan unionin toimintakykyä. Liian moni kehityspiirre kulkee siihen suuntaan, että on yhä vaikeampi hallita näitä ympäristömme kasvavia haasteita. Neljänneksi nostaisin esille sen, että meidän lähimmässä ympäristössämme on vaalittava vakautta. Jos asiat ovat muualla rempallaan, pitää erityisen aktiivisesti toimia sen puolesta, että lähialueemme kyettäisiin pitämään kriisien ulkopuolella. Viime viikkoina on käyty värikästä ja vähän sekavaakin julkista keskustelua siitä, miten suhtaudumme Lissabonin sopimuksen keskinäisen avunannon määräyksiin. Minusta tähän vastauksen pitää olla hyvin selkeä, päälauseilla sanottu: avun antamisesta ja vastaanottamisesta päätetään tapauskohtaisesti, ja sopimus yksiselitteisesti sitoo meitä. On selvää, että emme voi luvata sotilaallista apua, mutta näin sanoessamme raja pitää pitää siinä, että emme saa sanoa, että emme auta toisia. Jos haluamme, että joskus voimme saada apua muilta, meidän täytyy toimia johdonmukaisesti niiden suuntaan, joilta itse odottaisimme apua. Apu on aina poliittisesta tahdosta, solidaarisuudesta ja keskinäisestä yhteenkuuluvuudesta kiinni. Tähän liittyvää luottamusta on rakennettava pitkäjänteisesti ja johdonmukaisesti. Yhtenäinen ja toimintakykyinen EU on todella etumme. Nyt kun britit jättävät unionin ja USA:n politiikan ennakoitavuus on heikentynyt, korostuu luonnollisesti tarve aiempaa itsenäisemmän ja toimintakykyisemmän Euroopan unionin, 27 maan unionin, kehittämiseen. Ja tähän tuntuu nyt olevan myös Ranskassa ja Saksassa halua. Suomen kannalta tärkeä kysymys on, kehitetäänkö unionia yhteisenä vai eriytymiskehityksen kautta. Kuten pääministeri totesi, molemmat reitit ovat käytössä. Me haluamme olla mukana tässä kehityksessä, ja varsinkin, jos liitetään tämä eriytymiskehityskysymys tähän, voisi sanoa, poliittiseen kysymykseen, siihen, että unioni toimisi brexitin ja USA:n suhdevaikeuksien jälkeen omatoimisemmin ja itsenäisemmin, siitä vetäisi johtopäätöksen, että Suomen on syytä ajaa kaikkien 27 maan yhtenäistä unionia. Poliittisissa kysymyksissä liiman pitää kestää. Jos suurissa poliittisissa kysymyksissä hyväksymme eriytymiskehityksen, jäsenmaiden keskinäinen liima heikkenee ja se heikentää unionin vaikutusvaltaa. Muuttoliike on hyvä huono esimerkki vaikeuksista tehdä rationaalisia ja vaikuttavia päätöksiä kansalaismielipiteen voimakkaassa ristipaineessa. Paradoksihan on siinä, että ne, jotka eniten protestoivat hallitsematonta muuttoliikettä vastaan, kaikkein — valitettavasti kaikkein — vähiten kannattavat unionitason yhtenäisen toiminnan vahvistamista. Nyt onkin aika, että maltillinen enemmistö Euroopassa ottaa otteen ihmisarvoa kunnioittavasta ja tuloksia tuottavasta toiminnasta. Suomen on tässä toimittava arvopohjaisesti ja tuloksia saavuttaen. Suomen paikka on olla auttamassa hädässä olevia, ja parhaat keinot on haettava yhteistyöllä. Arvoisa puhemies! Lopulta monessa asiassa arvot ratkaisevat. Maailman kehitys tuo jatkuvasti esiin asetelmia, joissa valitaan puoli myös arvojen tasolla. Se on vain niin, että näissä suurissa kysymyksissä, suurissa valinnoissa, osin tuhansien vuosien aikana kehittynyt arvopohja jalostettuna valistuksen ja sitä seuranneella vapauden, veljeyden ja tasa-arvon sanomalla kokoaa yhteen ne, joiden keskinäistä yhteistyötä ja tukea myös me tarvitsemme. Tässä valinnassa meidän ei kannata eikä tarvitse epäröidä paikkaamme.
Arvoisa puhemies! Ulkopolitiikallaan Suomi tähtää kansainvälisen asemansa vahvistamiseen sekä parantamaan suomalaisten turvallisuutta ja hyvinvointia, kuten hallituksen vuosi sitten annetussa ulko- ja turvallisuuspoliittisessa selonteossa todetaan. Maailmanpolitiikassa olemme nähneet turvallisuuspoliittisen ympäristön muutoksen, Trumpin vaalivoiton, ääri-islamistisen terrorismin kasvun Euroopassa ja maahanmuuttokriisin. EU:kin on kohdannut olemassaolonsa ajan syvimmän kriisin, kun Iso-Britannia päätti erota unionista. Paljon siis tapahtuu. Ulkopolitiikan hoidossa on laitettava puoluepolitikointi syrjään ja katsottava koko maan etua. Linjaeroja löytyy, ja niistä pitää pystyä keskustelemaan avoimesti. Tällaiset eduskunnassa käytävät keskustelut ovat omiaan vahvistamaan yhteistä näkemystä ulkopolitiikastamme. Miten Suomen tulisi suhtautua meneillä oleviin muutoksiin? Hiljattain edesmennyt presidentti Koivisto totesi oivallisesti: "Tärkeää on pitää vaikutusvaltaa mahdollisimman moniin kansainvälisiin asioihin omissa käsissä: suvereenisuudesta on syytä tinkiä vain sen verran kuin on välttämätöntä." Presidentti Koivisto jätti perinnöksi ulkopoliittisen linjan, joka nähdäkseni monilta osin edelleen pitää. Suuntautuminen länteen on ollut Suomen ulkopolitiikan tavoitteena jo 1800‑luvun jälkipuoliskolta saakka. Monet niistä visioista ja tavoitteista, jotka aikain saatossa luotiin, ovat käyneet toteen. Suomi täyttää tänä vuonna 100 vuotta, ja ulkopoliittinen asemamme on, uskallan väittää, vahvempi kuin koskaan ennen. Arvoisa puhemies! Mihin suuntaan haluamme EU:ta viedä, mikä on sen tulevaisuus? Monissa EU-maissa kansa on asettunut vastustamaan kansallista valtaa kaventavaa EU:n integraatiota ja ylikansallista toimivaltaa. Perussuomalaiset ovat onnistuneet siinä, että kansallisvaltioiden itsemääräämisoikeuden kunnioittaminen on alettu huomioida paremmin myös Suomen EU‑politiikassa. Olemme tietoisempia ja hyvällä tavalla kansallistuntoisempia suhteessa EU:hun. Brexit ei saisi kaikua kuuroille korville. [[Riitta Myllerin välihuuto]] Perussuomalaisen eduskuntaryhmän mielestä brittejä ei pidä rangaista brexit-päätöksestä vaan kansalaisten tekemää päätöstä on kunnioitettava. On muistettava, että EU‑jäsenyys ei ole mikään pakko. Saksa ja Suomikin ovat pitäneet esillä EU:n yhtenäisyyden merkitystä näinä kriittisinä aikoina. Yhtenäisyyttä ei kuitenkaan pidä edistää kansallisen suvereniteetin kustannuksella. Me perussuomalaiset uskomme, että joustavampi unioni on edellytys sen koossapysymiselle. Eriytyvän kehityksen EU onkin esillä olleista EU:n tulevaisuusvisioista se realistisin: ne jotka haluavat, voivat tehdä yhdessä enemmän. Tämä lähestymistapa on toiminut jo esimerkiksi yhteisvaluutta euron ja Schengen-alueen osalta. Näistä yhteistyömuodoista poisjättäytyminen on osoittautunut oikeaksi ratkaisuksi niistä vapaaehtoisesti ulos jääneille. Suomi on sotilasliittoon kuulumattomana maana pitänyt esillä EU:n yhteisten puolustushankkeiden edistämistä. Kyseeseen voisivat tulla esimerkiksi yhteishankinnat ja tutkimushankkeet. Erityisen tärkeää olisi, että EU:n ja Naton välistä puolustusyhteistyötä kehitettäisiin toisiaan täydentävään suuntaan. EU:n vahvuudet ovat siviilikriisinhallinnassa, kehityspolitiikassa sekä ympäristöyhteistyössä. Suomen turvallisuutta merkittävästi parantavaa puolustusyhteistyötä ei ole kuitenkaan perusteltua odottaa. Puolustusyhteistyön kouriintuntuvimmat hyödyt tulisivatkin oletettavasti olemaan taloudellisia. Myös syrjäytymisen ehkäiseminen on mielestämme turvallisuuspolitiikkaa parhaimmillaan. Yhdysvaltain uusi presidentti, Donald Trump, on nähty arvaamattomana, ja hänen on pelätty muuttavan Yhdysvaltain ulkopolitiikkaa ja suhtautumista Eurooppaan. Trumpin ulkopoliittinen linja on vielä osittain hämärän peitossa, mutta pahimmat hänen valintaansa liittyvät skenaariot eivät näytä toteutuvan. Trump pyrkii uudistamaan Yhdysvaltain kauppapolitiikkaa enemmän maalleen edullisempaan suuntaan. Turvallisuuden alalla kannanotot Natosta ovat kuitenkin pehmentyneet, ja puolustusministeri Mattisin suulla on vakuuteltu sitä, että Yhdysvallat ei ole vetäytymässä Euroopan puolustuksesta. Arvoisa puhemies! Ulkopolitiikka kaipaa avauksia, jotka kehittävät ja haastavat maailmaa kohti parempaa. Suomen juuri alkanut Arktisen neuvoston puheenjohtajuus avaa mahdollisuuden ottaa johtajuutta arktisen luonnon ja ympäristön suojelemisessa. Yhtä lailla se avaa mahdollisuuksia viedä maailmalle teknologioita ja kestäviä toimintatapoja. Kestävän kehityksen ja kaupan yhdistäminen on mahdollista. Tässä Suomi voi näyttää kykynsä. Tehtävämme maailman kriiseissä on olla vakaa ja luotettava toimija. Suomen kriisin- ja siviilikriisinhallintataidot sekä asiantuntijuus teknologioiden ja koulutuksen saralla tulee hyödyntää entistä vahvemmin. Haluamme turvata ihmisoikeudet sekä vahvistaa naisten ja lasten asemaa maailmanpolitiikassa. Suomen 100-vuotinen taival on kelpo esimerkki vietäväksi maailmalle.
Arvoisa puhemies! Tämä taitaa olla ensimmäinen kerta, kun minulla on mahdollisuus puhua tästä pöntöstä kansanedustajana, mikä antaa tietyn vapauden, jota ehkä ministerinä ei koskaan aikaisemmin ole ollut, joten kaikesta, mitä tästä eteenpäin sanon, älkää missään nimessä syyttäkö hallitusta. Jos se, mitä sanon, kuulostaa hyvältä, kiittäkää ryhmääni, jos huonolta, syyttäkää minua. Tänään olisi tarkoitus puhua turvallisuusympäristön muutoksesta. Jos tämä puheenvuoro on jotain, niin se on puolustuspuheenvuoro kansainväliselle liberalismille, se on puolustuspuheenvuoro avoimelle turvallisuuspoliittiselle keskustelulle ja se on puolustuspuheenvuoro Suomen turvallisuudelle. Teen sen kolmen kautta: ensin pohdin muutamaa keskeistä päivämäärää ja vuotta, jotka ovat meidät tähän tilanteeseen johtaneet, sen jälkeen käyn läpi kolme muutosta ja lopuksi teen kuusi konkreettista ehdotusta. Ne kolme keskeistä päivämäärää kannattaa historian saatossa käydä läpi. Ensimmäinen niistä on 1945. Miksi? Koska silloin loppui toinen maailmansota ja rakennettiin se maailmanjärjestys, jonka keskellä Suomikin tällä hetkellä on. Syntyi kaksinapainen ideologinen maailma: Neuvostoliitto vastaan Yhdysvallat liittolaisineen. Syntyi uusi kansainvälinen järjestelmä ja kansainväliset instituutiot, jotka ovat olleet meidänkin tukenamme ja turvanamme. Se oli ideologinen aikakausi. Toinen päivämäärä, jolloinka itse oikeastaan tavallaan vartuin tähän maailmaan ja olen saanut ilon elää tätä aikakautta, on 1989 ja kylmän sodan päättyminen, jolloinka markkinatalous, liberaali demokratia ja globalisaatio voitti Neuvostoliiton, autoritääriset regiimit, suunnitelmatalouden ja kommunismin. Silloin me elimme sellaista toivon aikakautta, itä kohtasi uudestaan lännen, EU laajentui, Nato laajentui, Mandela vapautettiin, kylmä sota päättyi, Neuvostoliitto hajosi. Muutamat puhuivat siitä, että historia loppuu, kaikista maista tulee liberaaleja demokratioita, mutta valitettavasti ei tullut. Kolmas päivämäärä — en tiedä, onko tämä yhtä tärkeä, mutta tärkeä kuitenkin — on 2016. Toki tässä matkan varrella on ollut muita, iskut World Trade Centeriin 2001, Georgian sota 2008, finanssikriisi 2008, Venäjän hyökkäys Krimille ja Ukrainaan 2014, mutta uskallan silti väittää, että meidän länsimaisen elintavan, liberaalin demokratian ja vapauden näkökulmasta 2016 on ihan yhtä tärkeä kuin 1945 ja 1989. Tämä johtuu tietysti kahdesta suuresta kokonaisuudesta, joista ensimmäinen oli brexit ja toinen oli Yhdysvaltain presidentin Donald Trumpin valinta. Eli me olemme tällä hetkellä maailmassa, jossa koko länsimaista järjestelmää haastetaan ja kyseenalaistetaan. Me olemme maailmassa, jossa koemme epävakautta, ja epävakaus on aina Suomen kaltaiselle pienelle maalle ongelma. Mitkä ovat sitten ne kolme keskeistä vaikutusta? Ensimmäinen vaikutus on maailmanlaajuinen, ja se on se, Yhdysvallat tuskin — itse en usko siihen — enää kykenee olemaan globaali johtaja. Maa, joka sanoo "ei" globalisaatiolle, maa, joka sanoo "kyllä" protektionismille, maa, joka haluaa rakentaa muureja, maa, joka uskoo protektionismiin, ei kerta kaikkiaan voi johtaa tätä. Silloin me ajaudumme tilanteeseen, jossa syntyy valtatyhjiö. Tällä hetkellä on kyse siitä, kuka sen valtatyhjiön täyttää ja missä muodossa. Kykeneekö Euroopan unioni siihen? Mitä tekee Kiina? Mitä tekee vaikkapa Venäjä kaupan saralla, turvallisuuden saralla, ilmastonmuutoksen saralla? [[Välihuuto]] Olen edustaja Vanhasen kanssa samaa mieltä, että meidän naapurustomme on epävakaa. Jos tänä päivänä Baltian maat tai vaikkapa Tanska ja Norja eivät olisi Naton jäseniä, niin se olisi entistä epävakaampi, mutta onneksi ovat, ja tätä taustaa vasten myös Suomen turvallisuus on omalla tavallaan taattu. — En käy läpi Syyrian, Iranin, Pohjois-Korean tai Libyan kriisejä. Toinen muutos koskee EU:ta. Kuten aikaisemmin todettiin, brexit tulee muuttamaan koko EU:n perusolemusta. Ensimmäistä kertaa jäsenmaa, suuri sellainen, lähtee EU:sta. Itse uskon siihen, että Ranska ja Saksa tulevat muodostamaan samantyyppisen akselin, joka muodostettiin 1950-luvulla, ja ne tulevat pitkälti johtamaan tätä prosessia. Uskon vahvasti siihen, että maahanmuuttoon, euroon, terrorisminvastaiseen taisteluun ja talouteen on vain yhteisiä ratkaisuja. Jos meillä Euroopan tasolla on yhteisiä ongelmia, niihin löytyy vain ja ainoastaan yhteisiä ratkaisuja. Euroopan kannalta minua huolestuttaa kaikista eniten se, että on jäsenmaita tänä päivänä, jotka haastavat Euroopan perusarvot, ja näitä meidän pitää ilman muuta puolustaa. Kolmanneksi ovat tietysti vaikutukset Suomeen. Epävakaus tuo aina epävarmuutta. Me olemme itse sekä tämän eduskunnan aikana että aikaisempien hallitusten aikana — melkeinpä jokainen puolue — olleet tässä kamppailussa mukana, olipa kyse maahanmuuttovirroista, talouskriisistä, joka alkoi 2008, turvallisuustilanteesta. Mutta itse näkisin niin, että viisauskin lepää vanhoissa pohdinnoissa: siinä linjassa, joka oli Paasikiven ja Kekkosen aikana, joka piti meidät turvallisena, siinä linjassa, jota vetivät omalla tavallaan Koivisto, Aho, vaikkapa Suominen, Salolainen, joka toi meidät tähän läntiseen yhteisöön, johonka me kuulumme, ja loppujen lopuksi siinä linjassa, jota ajoivat Lipponen ja Ahtisaari, joka vei meidät EU:n ytimeen. Me elämme murroksessa, epävarmuudessa, ja sitä ei kannata vähätellä. Tämä tuo minut viimeiseksi kuuteen ehdotukseen 1 minuutin sisällä: 1) Meidän on puolustettava länsimaisia arvoja: ihmisarvoa, ihmisoikeuksien kunnioittamista, vapautta, demokratiaa ja oikeusvaltiota. 2) Meidän on tehtävä kaikkemme sen eteen, että kansainvälisiä instituutioita vahvistetaan — YK, WTO, Nato ja Etyj. 3) Meidän on syvennettävä ja uskallettava syventää EU-yhteistyötä, olipa sitten kyse neljästä vapaudesta, turvallisuudesta, maahanmuutosta, puolustuksesta tai eurosta. 4) Meidän on tuettava kansainvälistä oikeutta, olipa sitten kyse Georgian kriisistä, Krimistä tai Ukrainasta. Jos Suomen kaltainen maa menettää uskonsa kansainväliseen oikeuteen ja kansainvälisiin instituutioihin, me jäämme suurvaltapolitiikan alle. 5) Meidän on oltava valmiita muutokseen, ja se muutos voi tapahtua yllättävänkin nopeasti. Sen takia esimerkiksi Nato-option ylläpitäminen on tärkeää. 6) Meidän on vaalittava hyviä kahdenvälisiä suhteita — Pohjoismaihin, Baltian maihin, Yhdysvaltoihin, Venäjään, Kiinaan ja Britanniaan. Eli, arvoisa puhemies, yhteenvedonomaisesti: Mielestäni meidän on puolustettava länsimaisia arvoja, keskityttävä Suomen turvallisuuteen epävakauden aikana, oltava valmiita nopeisiin päätöksiin [[Puhemies koputtaa]] ja vietävä eteenpäin avointa keskustelua. Uskon vahvasti siihen, että seuraavan eduskunnan aikana ja varsinkin seuraavan presidenttikauden aikana tässä maassa joudumme tekemään suuria päätöksiä, ja siihen meillä kaikilla pitää olla valmius. — Kiitos.
Arvoisa puhemies! Ulko- ja turvallisuuspolitiikan tulee elää ajassa. Tämä pääministerin ilmoitukseen perustuva keskustelu toimintaympäristöstä onkin paikallaan. Viime kesäkuussa annetun selonteon jälkeen eniten ovat olleet esillä brexitistä käynnistyneet muutosvoimat sekä Yhdysvaltain presidentinvaihdoksen heijastusvaikutukset turvallisuus-, kauppa- ja ilmastopolitiikkaan. Eurooppalaista tilannetta leimaa EU:n tulevaisuuskeskustelu ja EU:n globaalistrategian toimeenpano, joka käynnistää uuden vaiheen EU:n turvallisuus- ja puolustusyhteistyössä. Myös monenkeskisessä yhteistyössä on uusia tuulia. YK:n uusi pääsihteeri on nostanut rauhandiplomatian, konfliktineston ja rauhanrakentamisen maailmanjärjestön painopisteiksi. Etyjin puitteissa on alkanut uudenlainen turvallisuusdialogi Saksan asevalvonta-aloitteen pohjalta. Suomi on aloittanut Arktisen neuvoston puheenjohtajana. Arvoisa puhemies! Sosiaalidemokraattinen eduskuntaryhmä nostaa keskustelussa esiin kolme näkökohtaa, joihin sisältyy myös toiveita hallituksen toiminnalle. Ensimmäinen on pyrkimys selkeyteen Suomen kansainvälisessä asemassa, toinen liittyy konkreettisiin tavoitteisiin globalisaation kielteisten vaikutusten torjumiseksi, ja kolmas koskee rauhanpolitiikkaa ja YK:n vahvistamista. Viime viikkoina on puhuttu Suomen eurooppalaisesta valinnasta — siitä, kuinka Suomi kylmän sodan päätyttyä teki valintansa omasta asemastaan selkeästi ja epäröimättä. Suomen paikka EU:n ytimessä vakiintui niin omiin mieliimme kuin myös kumppanien käsityksiin. Valintojen selkeys on ollut tärkeää Suomen kansainväliselle asemalle. Selkeitä viestejä tarvitsemme myös tänään — Suomen kuulumisesta Eurooppaan ja länteen. Haluamme kuulua eurooppalaiseen turvallisuusyhteisöön, mikä tarkoittaa keskinäistä avun-antoa ja solidaarisuutta. Tähän kuvaan sopii hyvin myös EU:n turvallisuus- ja puolustusyhteistyön syventäminen sekä EU:n ja Naton yhteistyön tiivistäminen hybridiuhkien aikakaudella. Tulevan kehityksen ennakointi on tärkeää. Mikäli integraatio liukuu kohti eritahtista EU:ta, Suomen on pyrittävä vaikuttamaan kaikissa pöydissä. Nyt ei ole aika vain odottaa suurten jäsenmaiden näkemyksiä unionin tulevaisuudesta, vaan nyt on aika Suomen aloitteellisuudelle, vaikka yhdessä muiden Pohjoismaiden kanssa. Selkeitä viestejä tarvitaan myös arvopohjastamme. Transatlanttinen yhteistyö on perustunut yhteisiin demokratiaa, ihmisoikeuksia ja oikeusvaltiota kunnioittaviin arvoihin. Näitä arvoja kyseenalaistaville toimijoille ei tule tehdä myönnytyksiä kummallakaan puolella Atlanttia. Arvoisa puhemies! Viimeisten kuukausien aikana on kannettu huolta populismin ja nationalismin noususta eri puolilla maailmaa. Yhdysvaltojen presidentinvaaleissa globalisaatiomyönteisyys ja vapaakauppa kokivat vasta-aallon. Globalisaation myötä eriarvoisuus on lisääntynyt siinä määrin, että globalisaatiokehityksen poliittinen oikeutus on vaarassa. Haaste on otettava Euroopassa vakavasti, kun enää 55 prosenttia eurooppalaisista pitää globalisaatiota mahdollisuutena ja 45 prosenttia jopa uhkana. Globalisaation kielteisiä vaikutuksia on torjuttava, mikäli haluamme menestyksellisesti puolustaa avointa taloutta ja avointa yhteiskuntaa. Tarvitsemme perusteellisen analyysin globalisaation hyödyistä ja haitoista sekä poliittisen ohjelman globalisaation toisesta vaiheesta. Tämä globalisaation korjausliike tulee ottaa EU:n yhdeksi päätavoitteeksi. EU:n sosiaalisen ulottuvuuden rinnalla vaikuttamisen paikkoja on YK:ssa, G20-ryhmässä ja OECD:ssä. Suomen on otettava johtajuutta globalisaation hallintaa koskevan politiikan toteutuksessa. Hallituksen tulisi ottaa vahva rooli esimerkiksi veronkierron ja veronvälttelyn vastaisten sääntöjen parantamisessa. Kataisen hallituksen hyväksymä kansainvälisen veronkierron vastainen toimintaohjelma ja Sipilän hallituksen tänä keväänä hyväksymä poliittinen kannanotto antaisivat hyvän pohjan aktiiviselle vaikuttamistyölle. Suomen on edesautettava sitä, ettei vastikään julkistettu sosiaalisten oikeuksien pilari jää EU:ssa pelkäksi julistukseksi vaan että siitä seuraa konkreettisia toimenpiteitä esimerkiksi työntekijöiden oikeuksien sekä tasa-arvon parantamiseksi. Myös talous- ja rahaliittoa on kehitettävä vahvemmin kasvua ja työllisyyttä tukevaksi, kuitenkin niin, että jatkossakin jokainen maa vastaa omista veloistaan. Arvoisa puhemies! Rauhanvälittämisen ja rauhanturvaamisen perintö on osa suomalaista identiteettiä. Konfliktinehkäisy, rauhanvälitys, kriisinhallinta ja rauhanrakentaminen kuuluvat Suomen tapaan olla olemassa kansakuntien joukossa. Rauhantyöllä vaikutamme myös pakotetun muuttoliikkeen juurisyihin. Muuttoliikkeisiin voidaan vaikuttaa myös ilmastonmuutosta torjumalla, kestävää kehitystä edistämällä ja kehitysyhteistyötä tukemalla. EU:n tulisi yhdessä Afrikan unionin kanssa etsiä konkreettisia toimia nuorisotyöttömyyden torjumiseksi. Syrjäytymisen kierre on käännettävä toivon kehäksi. Myös naisten aseman vahvistaminen rauhanrakentamistyössä on Suomelle sopiva painopiste. Monenkeskinen yhteistyö on avainasemassa rauhan ja turvallisuuden takaamisessa. Irakin kriisi osoittaa hyvin, miten lyhytaikaisia tuloksia yksipuolinen toiminta saa aikaan. YK:n vahvistaminen on yhteinen etumme. Se on tärkeä väline kaikille maille, vaikka ne pyrkisivätkin ensisijaisesti kansallisen turvallisuutensa parantamiseen. Voimme vaikuttaa siihen, että EU ottaa YK:n vahvistamisen ja uudistamisen ulkopolitiikkansa yhdeksi kärkitavoitteeksi. Arvoisa puhemies! EU:n turvallisuusympäristön muuttuessa ja globalisaatiokritiikin lisääntyessä Suomen Eurooppa-, ulko- ja turvallisuuspolitiikalta odotetaan selkeyttä asemastamme läntisenä demokratiana, johtajuutta eurooppalaisen turvallisuusyhteisön syventämisessä, aktiivisuutta globalisaation hallinnassa eriarvoistumista torjumalla sekä tukea rauhanpolitiikalle ja monenkeskisen yhteistyön vahvistamiselle.
Arvoisa puhemies! Yhdysvaltain presidentti Trumpin vierailu Euroopassa ei ollut vanhojen kumppanien lämmin kohtaaminen. Yhteistä kantavaa maaperää tapailtiin mutta ei löydetty. Samaan aikaan Euroopan unionissa ollaan tilanteessa, jossa sen tulevaisuus on epävarma. Britannian lähtö on pakottanut meidät peruskysymysten äärelle: Millaisen Euroopan me haluamme? Rakennammeko sitä yhdessä vai erikseen? Ulko- ja turvallisuuspoliittisen selonteon valmistuessa vuosi sitten tiesimme, että muutoksia on edessä. Silti ei ehkä osattu aavistaa, kuinka suuria ne tulisivat olemaan. Asiat, joita olemme tottuneet pitämään selviöinä — EU:n yhtenäisyys, Pariisin ilmastosopimus, Naton perusperiaatteet, YK ja sen rahoitus — on yhtäkkiä kyseenalaistettu. Tutut maamerkit ovat kadonneet, mihin suuntaan tähyämmekään. Arvoisa puhemies! Ihmisoikeuksien kunnioittaminen, oikeusvaltio, tasa-arvo ja demokratia ovat se arvopohja, jolle EU rakennettiin 60 vuotta sitten. Se toi unelman rauhasta ja paremmasta huomisesta miljoonille sodan runtelemille eurooppalaisille. Tänään liian moni on menettänyt uskonsa unioniin — syystäkin. Oikeistolainen talouskuripolitiikka on ohjannut globalisaation hyödyt harvoille. Se on luonut tilaa oikeistopopulismin kasvulle. Euroopan unioni etsii nyt suuntaansa sisäisten ja ulkoisten paineiden haastamana. Kriisi on silti aina myös mahdollisuus. Siihen meidän on nyt yhdessä tartuttava. Meidän on palattava yhteisiin arvoihimme ja ryhdyttävä rakentamaan niiden varaan tämän päivän eurooppalaisten unelmaa hyvästä huomisesta. Siihen tarvitsemme unionia. Meidän on rakennettava EU, joka pystyy vastaamaan globaaleihin haasteisiin, tuomaan turvaa kansalaisilleen ja vähentämään eriarvoisuutta, EU, jonka kansalaiset kokevat omakseen ja joka takaa heille hyvän arjen, työn ja koulutuksen, EU, jossa ihmisten ja ympäristön hyvinvointi ovat talouspolitiikan keskiössä. Meidän on vahvistettava EU:n sosiaalista ulottuvuutta. Unionin tulee ottaa johtotähdekseen pohjoismainen hyvinvointimalli tähän aikaan päivitettynä. Meidän on luotava puitteet aidolle demokratialle, jossa kansalaiset päättävät unionin suunnasta. Tätä Suomen on tavoiteltava EU:ssa, ja tähän meidän tulee tähdätä myös kotimaassa. Tähän unioniin me vihreät olemme sitoutuneet nyt ja tulevaisuudessa. Arvoisa puhemies! Euroopan kansa, seiso omilla jaloillasi, älä luota vieraan apuun — tämä oli Angela Merkelin viesti Trumpin vierailun jälkeen. Se on vahva sanoma ja monumentaalinen tehtävä Euroopalle. Nyt jos koskaan tarvitsemme vahvaa unionia. Nyt jos koskaan tarvitsemme johtajuutta. Kun kylmän sodan sulaessa Suomen ulkopolitiikassa koitti kevät, presidentti Koivisto johti meidät epäröimättä tielle, joka vei osaksi Eurooppaa ja unionia. Lipposen pääministerikaudella hakeuduimme aktiivisesti Euroopan ytimeen. Ymmärsimme, että yhdessä voimme olla enemmän. Tätä ymmärrystä tarvitaan jälleen. Suomen EU-politiikkaa ei johdeta prosessikaavioilla eikä hallituksen sisältä EU-erolla flirttailemalla. Emme voi ajelehtia kuin ajopuu, meidän on aktiivisesti vaikutettava EU:n suuntaan. Arvoisa puhemies! Vihreiden mielestä EU-yhteistyötä voidaan syventää eri tahtiin, kunhan huolehdimme, että ne maat, jotka eivät ole heti valmiita, pääsevät mukaan myöhemmin. Ranskalaiset valitsivat presidentinvaaleissa Macronin ja yhteistyön. Ensimmäistä kertaa pitkään aikaan unionin ydinmaat Ranska ja Saksa näyttävät olevan valmiita tarttumaan ruoriin ja luotsaamaan unionia uusille vesille. Vihreiden mielestä Suomen paikka on etujoukoissa. Vain siten voimme vaikuttaa siihen, millainen EU:sta muodostuu. Arvoisa puhemies! Jo vuosi sitten tiesimme, että Putinin Venäjä on valinnut voimapolitiikan. Nyt näyttää siltä, että Trumpin Yhdysvaltojen myötä palaamme suurvaltojen keskinäiseen voimannäyttöön. Ydinaseet ovat kokeneet uuden tulemisen. Venäjä kehittää ydinsopimusten kieltämiä ohjuksia. Trump tviittaa, että Yhdysvallat tarvitsee vahvempaa ydin-iskukykyä. Pohjois-Korea on tehnyt onnistuneita ohjuskokeita. Elämme ajassa, jossa tarvitaan jälleen ydinaseriisuntaa. Sitä Suomen on edistettävä. Arvoisa puhemies! Euroopan on seisottava omilla jaloillaan myös ulko- ja turvallisuuspolitiikassa. Nyt EU:n yhteisen puolustuksen rakentamiseen on avautunut historiallinen ikkuna. Jos yhdistämme voimamme, voimme kehittää sellaisia pysyviä rakenteita ja kykyjä, joihin yhdelläkään EU-maalla ei olisi yksin mahdollisuutta. Tätä Suomen pitää olla voimakkaasti ajamassa. Aina voimapolitiikka ei vaadi aseita. Venäjä on informaatiovaikuttamisella pyrkinyt ohjaamaan demokraattisia vaaleja. USA:ssa se tuotti tulosta, Ranskassa vaikutusyrityksiin osattiin jo vastata. Suomessa valitaan ensi vuonna presidentti. Pyrkimystä vaikuttaa vaaliin ei voida sulkea pois. Tarvitaan keinoja tunnistaa informaatiovaikuttamista ja vastata siihen tehokkaasti. Arvoisa puhemies! Yhdysvallat on luvannut tällä viikolla kertoa, sitoutuuko se Pariisin ilmastosopimukseen. Oli tulos mikä tahansa, ilmastonmuutoksen torjuntaa se ei pysäytä. Kiina on jo lisännyt uusiutuvan energian tuotantoa. Yhdysvalloissa vastuulliset yritykset ymmärtävät fossiilisen riskit, vaikka presidentti ei. Yhdysvaltojen nihkeys vaatii meiltä muilta suuremman vastuun jakamista. Samalla se on mahdollisuus EU:lle astua ilmastopolitiikan edelläkävijäksi. Macron toivotti jo Trumpin karkottamat ilmastotutkijat tervetulleiksi Ranskaan. Suomenkin on syytä uskoa tutkijoita, jotta voimme saavuttaa oman päästötavoitteemme. Ympäristönsuojelussa on usein pystytty yhteistyöhön silloinkin, kun välit muuten ovat viileät. Suomen lähialueyhteistyötä Venäjän kanssa pitää lisätä ympäristöasioissa, sillä ilmastonmuutoksen pysäyttämisellä on kiire. Myös Arktisen neuvoston puheenjohtajuus avaa Suomelle hyvän mahdollisuuden edistää ympäristönsuojelua. Arvoisa puhemies! Meidän kohtalomme on riippuvainen tahdosta sitoutua yhteistyöhön, ei eristäytymiseen. Vihreiden valinta on selvä. Toivottavasti koko Suomen valinta on sama.
Arvoisa puhemies! EU:lla on suunta hakusessa, ja brexit syö unionin perustuksia. EU rakoilee, ja Unkari ja Puola rikkovat räikeästi unionin perusperiaatteita oikeusvaltiosta ja demokratiasta. Unioni tuskin hajoaa Britannian EU-eroon, mutta unionimaiden pitää nyt herätä realistisesti katsomaan EU:n tilaa ja muuttamaan unionin suuntaa. EU:n suurin ongelma on se, etteivät kansalaiset koe sitä omakseen. Eikä se ole ihme. Unioni keskittyy markkinavapauksien edistämiseen ihmisten hyvinvoinnin ja toimeentulon sijaan. Poliittinen suunnanmuutos on ainoa tapa palauttaa legitimiteetti ja jatkaa EU:n olemassaoloa. Euromaiden tapa hoitaa talouskriisiä huonosti toimivalla ja inhimillisistä seurauksista piittaamattomalla tavalla on ollut häpeällinen vaihe unionin historiassa. Kriisitoimenpiteiden myötä saksalaisten ja ranskalaisten pankkien ongelmat sosialisoitiin eurooppalaisten veronmaksajien harteille pakottaen samalla kriisimaat leikkauspolitiikkaan, joka syvensi lamaa ja työttömyyttä ja pahensi velkatilannetta. Arvoisa puhemies! Brexit-kannatus oli protesti poliittista eliittiä vastaan. Se oli viesti ihmisiltä, jotka kokevat menettäneensä myönteiset tulevaisuudennäkymät ja mahdollisuuden vaikuttaa omaa elämäänsä koskeviin päätöksiin. Se oli protesti työttömyydelle ja palveluiden alasajolle. Äänestystuloksen taustalla oli myös disinformaatiota ja muukalaisvastaisuutta, mutta brexit kertoo myös siitä, että EU ei ole kansalaisten silmissä kyennyt lunastamaan lupauksiaan hyvinvoinnin parantamisesta. Arvoisa puhemies! Eurooppalaisia päätöksenteon rakenteita tarvitaan ratkomaan kansallisvaltioiden rajat ylittäviä isoja ongelmia, kuten ilmastonmuutosta ja veroparatiisita-loutta, sekä tuomaan Euroopan maiden hajanaisia voimavaroja yhteen. EU:n ongelmilta ei pidä kuitenkaan ummistaa silmiä, vaan ne pitää korjata. Vasemmiston mielestä EU:ta tulisi uudistaa siten, että se suojelisi ihmisiä ja hyvinvointivaltioita veroparatiisitaloudelta ja palkkojen polkemiselta. Sosiaaliset oikeudet, ympäristöongelmien ratkaiseminen ja ihmisten hyvinvointi pitää nostaa EU-politiikan keskiöön. EU:ssa on viimeisen vuoden aikana tehty linjauksia unionin turvallisuuspoliittisen yhteistyön syventämisestä. Sotilaallista yhteistyötä halutaan nyt vahvistaa paitsi Venäjän geopolitiikan vuoksi myös vastauksena eurooppalaisen yhteistyön kriisiin. Vasemmiston mielestä unionin sisäistä hajaannusta ja legitimiteettikriisiä ei kuitenkaan ratkaista militarisoinnilla. EU:n tulee reagoida panostamalla nykyistä huomattavasti enemmän eriarvoisuuden ja työttömyyden vähentämiseen sekä talousjärjestelmän vakauteen. Arvoisa puhemies! Vasemmiston mielestä Suomen paikka on sotilasliittojen ulkopuolella. Venäjän heikentynyt demokratiatilanne ja aggressiivinen ulkopolitiikka on huolestuttavaa, ja sitä ei voi hyväksyä. Kuitenkin Suomen sotilaallinen liittoutumattomuus on luonut suhteellisen vakaan tilanteen, jota ei pidä horjuttaa. Myös hallituksen viime kevään Nato-selvitys totesi, että Nato-jäsenyys olisi merkittävä linjanmuutos suhteessa Suomen harjoittamaan politiikkaan ja että sillä olisi maan turvallisuuspoliittista ympäristöä epävakauttavia seurauksia. Nato-maana Suomi olisi sidottu suurvaltapolitiikkaan ja presidentti Trumpin arvaamattomaan ulkopolitiikkaan. Arvoisa puhemies! Aikamme turvallisuusuhat ovat perinteisiä sotilaallisia uhkia laajempia ja todennäköisempiä. Näitä ovat esimerkiksi ilmastonmuutos, suuret muuttoliikkeet, energia- ja vesivarojen rajallisuus, terrorismi, tartuntataudit, tietoturvahyökkäykset ja niiden myötä yhteiskuntien ja yksilöiden haavoittuvuuden lisääntyminen. Näitä turvallisuusuhkia ei voi torjua kestävästi perinteisin sotilaallisin keinoin. Tämän päivän globaalissa maailmassa mikään konflikti ei myöskään ole vain paikallinen, vaan sillä on aina seurauksia myös muulle maailmalle. Presidentti Trumpin politiikassa on paljon huolestuttavia piirteitä. Ehkä huolestuttavin niistä on haluttomuus sitoutua Pariisin ilmastosopimukseen sekä haluttomuus tukea YK:ta. Meidän on kuitenkin Euroopassa ja Suomessa noustava tieteen vastaisen demagogian yläpuolelle ja otettava ilmastonmuutoksen torjunta yhdeksi politiikan pääprioriteetiksi. Suomen ulkopolitiikan vahvan linjan on oltava YK-järjestelmien ja muiden monenkeskisten päätöksentekomekanismien vahvistaminen. Toimiva ja monenkeskinen kansainvälinen järjestelmä on tärkeä, jotta myös pienet maat saavat äänensä kuuluviin ja jotta ihmiskunta kykenee ratkaisemaan edessämme olevia valtavia ja monimutkaisia ongelmia. Ilman kansainvälistä oikeutta ja kansainvälisiä järjestelmiä maailmassa vallitsee vahvimman laki, ja siinä pelissä ei ole montaa voittajaa. Ihmiskunnalla on onneksi suunnitelma, jolla laajan turvallisuuden uhkia voidaan torjua: YK:n hyväksymä kestävän kehityksen agenda, Agenda 2030, joka on tiekartta kohti taloudellisesti, sosiaalisesti ja ympäristöllisesti kestävää tulevaisuutta ja maailman isojen ongelmien, köyhyyden, eriarvoisuuden ja ympäristökriisin, ratkaisuja. Suomen on vastuullisena toimijana toteutettava kestävän kehityksen agendaa johdonmukaisesti kaikessa politiikassa niin kotimaassa kuin ulkosuhteissakin. Kaiken politiikan pitää tähdätä kestävän kehityksen tukemiseen, mutta myös kehitysrahoitusta tarvitaan. Valitettavasti nimenomaan siitä hallitus on leikannut ja vieläpä historiallisen paljon. Se on kestämätöntä ja lyhytnäköistä politiikkaa nykypäivän maailmassa, sillä kehitysrahoitus on olennainen työkalu köyhyyden, sotien ja pakolaisuuden juurisyiden korjaamiseksi. Arvoisa puhemies! Politiikassa ja erityisesti ulkopolitiikassa korostuvat uhkakuvat. Uhkakuvien sijaan tarvitsemme enemmän visioita. Tarvitsemme näkymiä paremmasta maailmasta ja paremmasta Suomesta, sillä muuten saattaa käydä niin kuin presidentti Koivisto totesi: "Usein on käynyt käänteisesti niin, että uhkakuvat alkavat toteutua juuri sen takia, että niihin varaudutaan." Tämä on totta erityisesti asevarustelun suhteen: sotaan varustautuminen ruokkii sodan mahdollisuutta. Suomen ulkosuhde- ja EU-politiikan pitää tunnistaa uhkakuvat realistisesti, mutta ennen kaikkea meidän pitää pitää kirkkaana mielessä oma visio ja toimia sen puolesta. Vasemmiston visio Suomelle on "Kansainvälisesti vastuullinen Suomi, joka harjoittaa itsenäistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa ja rakentaa ihmisten Eurooppaa."
Arvoisa puhemies, värderade talman! Det finns inte plats för känslobaserad populism då man funderar på Europeiska unionens framtid. Så inledde statsminister Sipilä en Vieraskynä-artikel i Helsingin Sanomat i början av mars i år. Det är skäl att lyfta fram statsministerns starka markering: Det finns inte plats för populism. Svenska riksdagsgruppen anser att det är bra att det här sägs tydligt. Att statsministern i samma artikel säger att Finland stöder en realistisk medelväg är sedan en annan sak som inte är problemfri, och det ska jag snart återkomma till. Efter en stark populistisk våg som kulminerade i brexit och valet av Trump, är en optimistisk tolkning av de senaste månadernas val i Europa att populismen är på tillbakagång. Vi såg det redan tidigare i presidentvalet i Österrike, men framför allt i parlamentsvalet i Holland, i vårt eget kommunalval och nu senast i presidentvalet i Frankrike. Även om Marine Le Pen tog sig till andra omgången sade fransmännen ett tydligt nej till den högerpopulism och det främlingsfientliga människoförakt som ligger bakom Front Nationals värderingar. Är det kanske så att Europa nu har hajat till efter brexit och Trump? Och minsann är det i så fall hög tid att de som säger sig lösa svåra frågor med enkla svar, med alternativa sanningar och direkta lögner lider nederlag i fria val.
Arvoisa puhemies! "Suomen suhtautuminen integraatiota lisääviin ehdotuksiin on ollut passiivista ja vastahakoista, vaikka lopulta kaikkiin esityksiin on suostuttu. Suostumista helpottaa se, että yksittäiset muutokset käsitellään teknisinä järjestelyinä, joilla ei ole suurta merkitystä. Näin vältytään avaamasta perusteellisempaa keskustelua kansallisesta suvereniteetista ja unionin kehityksestä kohti liittovaltiomaisempaa kokonaisuutta." Tämä Jaakko Kianderin arvio uudessa EU-artikkeleita kokoavassa kirjassa "Reunalla vai ytimessä?" osuu oikeaan. Tarvitsemme perusteellista keskustelua unionin kehityksestä ja komission uusista esityksistä, jotka perustuvat viiden EU:n instituution puheenjohtajan linjauksiin kohti liittovaltiomaisempia rakenteita. Näitä esityksiä oli puolestaan pohjustettu vuosikymmenien ajan, ne esitettiin hyvissä ajoin ennen brexitiä, ja niille on jo monen jäsenmaan tuki. Esimerkiksi Ranskan uusi presidentti Emmanuel Macron on tukenut yhteistä budjettia euroalueelle, yhteisvastuullista velkarahastoa ja yhteisvastuuta pankkimaailmaan. Viiden puheenjohtajan esitysten pohjalta tehty Euroopan komission valkoinen kirja unionin tulevaisuudesta hahmottelee viisi skenaariota. Ei ole yllätys, että myönteisiä tuloksia komissio arvioi saatavan sitä enemmän, mitä syvemmälle yhdennytään. Syvimmän in-tegraation malli ei toki mene jäsenvaltioissa läpi. Siksi komissio ajaa eri skenaarioiden yhdistelmää ja erityisesti skenaariota numero kolme, jossa niin kutsutut halukkaat maat etenevät yhdentymisessä muita nopeammin. Liittovaltiokehityksen kärjeksi muodostuu väistämättä Saksan ja Ranskan johtama useiden euromaiden koalitio. Tästä on kyse, kun ajetaan eritahtisuutta ja lisääntyviä määräenemmistöpäätöksiä. Huhtikuussa ja toukokuussa julkaistiin keskusteluasiakirjat EU:n sosiaalisesta ulottuvuudesta ja globalisaation hallinnasta, juuri tänään talous- ja rahaliiton tulevaisuudesta sekä kesäkuussa EU:n puolustuksen tulevaisuudesta ja EU:n rahoituksen tulevaisuudesta. Joulukuussa pitäisi jo tehdä ensimmäisiä päätelmiä, jotta lopulliset päätökset tehtäisiin ensi vuonna hyvissä ajoin ennen kahden vuoden kuluttua pidettäviä Euroopan parlamentin vaaleja. Minkä linjan Suomi valitsee? Koko valkoisen kirjan ja euroalueen viimeistelyn ympärille kehitetty unionin syvemmän yhdentymisen prosessi lähtee ajatuksesta, että EU:n tulee ratkaista jäsenmaiden puolesta niiden kohtaamat ongelmat. Tämä ajattelu on perustoiltaan väärä. Mikäli EU:lle ja euroalueelle tai halukkaiden maiden ytimelle siirretään yhä enemmän tehtäviä ja päätösvaltaa, on lisättävä myös rahoitusta ja yhteisvastuuta veloista. Kristillisdemokraattien mielestä jäsenmailla on oltava vastuu omasta kehityksestään, muutoin ajaudumme väkisin kasvaviin tulonsiirtoihin unionin sisällä. Kristillisdemokraattien mielestä parempi, kuudes skenaario, olisi mitoittaa odotukset realistisiksi ja säilyttää jäsenvaltioiden vastuu omasta kehityksestään. Jäsenmailla tulee säilyä paine tarpeellisten uudistusten tekemiseen, eikä tule ulkopuoliseen tukeen turvautuen laiminlyödä rakennemuutoksia. Samoin brexitistä johtuen on EU-budjettia vastaavasti vähennettävä ja pyrittävä rajoittamiseen 1 prosentin tasolle kansantuotteesta. Jos EU-budjetin koko nousisi 1:stä 2 prosenttiin bkt:stä, lisääntyisi Suomen nettomaksu ainakin puolella miljardilla eurolla. Suomessa ei juuri uutisoida sitä, että Euroopan parlamentissa vasen laita on haikaillut EU-budjettia, joka olisi jopa 5—10 prosenttia bkt:stä, sekä yhteisvastuullista työttömyysturvaa sosiaalisen ulottuvuuden nimissä. Euroopan keskuspankkijärjestelmän EKPJ:n rahaelvytys ostamalla yli 1 500 miljardilla eurolla julkisia velkakirjoja on johtanut siihen, että sillä on jo yli 15 prosenttia jäsenmaiden julkisista veloista. Näin on toteutettu kiertoteitse perussopimusten vastaista euromaiden yhteistä velanottoa lähes nollakorolla, mitä aiemmin ajettiin eurobondien nimellä. Tästä on päästävä talouskasvun elpymisen myötä eroon. Arvoisa puhemies! Saksan liittokansleri Angela Merkelin lausunto, että Euroopan on puolustuksessaan pärjättävä enemmän omillaan, osui oikeaan. Ulko- ja turvallisuuspoliittinen toimintaympäristömme on keskellä muutoksia. Maailmalla ja lähialueillamme on meneillään vakavia konflikteja, ja uusia uhkakuvia piirtyy taivaanrantaan. EU:n lähinaapuri Turkki sotii EU:n arvoja ja jäsenyyskriteerejä vastaan. Kriisialueilta suuntautuva hallitsematon muuttoliike ja EU-maiden sisällä ääriliikkeet ja terrorismin uhka lisääntyvät. Tällaisessa tilanteessa kansainvälisen yhteistyön tuoma puolustuksellinen lisäarvo on selviö. Emme kuitenkaan esitä yhteistä puolustusunionia kuten Euroopan parlamentti kevään julkilausumassaan. Sen sijaan muun muassa suunnittelussa ja puolustusvälinehankinnoissa on syytä lisätä yhteistyötä nykyisten perussopimusten puitteissa. Suomen on edelleen pyrittävä luomaan rauhaa ja liennytystä, kun eri maat uudistavat asevoimiaan ja vastakkainasettelu uhkaa kärjistyä. Arvoisa puhemies! Komissio perustelee kaiken politiikan syventämisen välttämättömyyttä lupausten, odotusten ja tulosten ristiriidalla. Liittovaltiokehityksen ajajat ovat ensin vuosikausia antaneet ymmärtää, että unioni kykenisi toimimaan kuin valtio. On luotu odotuksia, joita ei pystytä täyttämään, ja sitten vaaditaan unionia muuttumaan yhä enemmän liittovaltiomaisemmaksi. Kristillisdemokraatit torjuvat suunnitelmat liittovaltiokehityksestä. On toimittava nykyisten perussopimusten puitteissa ja haettava yhteistyöstä jäsenvaltioille hyötyä niin talouden kuin turvallisuudenkin saralla. On keskityttävä sisämarkkinoiden vapauttamiseen reilulle kilpailulle suuntana terve markkinatalous ja yhdistettävä voimia kaikkia hyödyttävissä hankkeissa.
Sen jälkeen pääministeri Sipilä, 3 minuuttia, ja sitten menemme debattiin.
Arvoisa puhemies! Ensinnäkin kiitoksia hyvistä, ajatuksia herättäneistä puheenvuoroista. Ihan muutama huomio tähän debatin alkuun: Ensinnäkin jos tuo uutinen, joka juuri tuli kännyköihimme tästä USA:n irtaantumisesta ilmastosopimuksesta, pitää paikkansa, niin se on kyllä iso takaisku. Meidän täytyy sitten löytää siihen kumppaneita, että tämä työ ei saa pysähtyä, ja se tulee olemaan meidän hallituksen ja Suomen toimien kärjessä niin Arktisessa neuvostossa kuin tuolla EU-ympyröissä. Edustaja Urpilainen nosti hyvin tämän rauhantyön, rauhanvälityksen merkityksen. Muistutan, että UTP-selonteossa nostimme sen yhdeksi kehittämis- ja kärkihankkeeksi ja painopistealueeksi — rauhantyö, rauhanvälitys, uskontojen välinen dialogi. Tässä haluamme mennä eteenpäin, ja tätä itsekin pidän kaikissa kahdenvälisissä keskusteluissa aina esillä. Tärkeä asia. Sitten tästä EU:n tulevaisuusprosessista ja prosessikaaviosta — niitä kyllä tarvitaan kaikissa asioissa — ensinnäkin se, mitä tällä keskitien unionilla tarkoitetaan: Minusta tässä Bratislava-prosessissa, mikä oli tämän Rooman julistuksen alla, ensinnäkin me Suomena vaikutimme hyvin aktiivisesti siihen, minkälaisen vision me saamme aikaiseksi, ja tämä Rooman julistus vastaa erittäin hyvin meidän näkemyksiämme siitä. Keskustelua käytiin tästä monitahtisuudesta erityisesti, ja hyvä esimerkki tästä monitahtisuudesta on puolustusyhteistyö, jota Suomella on ollut pitkän aikavälin tavoitteena syventää. Sinne tuli hyvin mainituksi keskittyminen olennaiseen, tehokas toimeenpano, sääntöjen noudattaminen — ja sitten jos mennään eritahtisesti, sen täytyy olla avointa kaikille. Edustaja Vanhanen nosti esille tämän keskinäisen avunannon velvoitteen, ja UaV:n mietinnössä vuodelta 2008 sanotaan hyvin selkeästi: "Ulkoasiainvaliokunnan näkemyksen mukaan on selvää, että tällaisessa liitossa hyökkäys yhtä jäsenvaltiota kohtaan merkitsisi muiden apuuntuloa monin keinoin, mukaan lukien sotilaalliset toimet. Valiokunta on myös aiemmissa vaiheissa korostanut, että olisi epäjohdonmukaista, jos puolustusta ei koskisi samanlainen solidaarisuuden henki kuin kaikkea muutakin unionin toimintaa." [[Puhemies koputtaa]] Näin siis 2008 mietinnössä. — Jaha, aika loppui.
Nyt on mahdollisuus V-painiketta painaen pyytää vastauspuheenvuoroja, ja ne aloittaa edustaja Vanhanen.
Arvoisa puhemies! Tämä kokouksen aikana tullut uutistieto siitä, että Yhdysvallat irtisanoutuu Pariisin ilmastosopimuksesta, on kyllä äärimmäisen vakava tappio itse ilmastotyölle, jonka täytyy jatkua, ja aivan niin kuin pääministeri heti totesi, tämä ei romuta Pariisin ilmastosopimusta. Mutta tämän toinen sivuvaikutus on se, että jos maailman monella tapaa vahvimmaksi valtioksi todettu valtio irtautuu pitkään neuvotellusta sopimuksesta, johon on laitettu valtavasti poliittista pääomaa vuosien ja vuosien aikana, niin se on samalla lupalappu monille irrottautua mitä erilaisimmista sopimuksista. Tämä on toinen äärimmäisen haitallinen seuraus tästä. Kyllä tämä oikeastaan niin kuin uutena asetelmana vain vahvistaa sen, minkä hallitus sekä pääministerin että ulkoministerin puheenvuoroissa tässä esittelyvaiheessa totesi: tämä tuo myös unionille [[Puhemies koputtaa]] uuden tilanteen. Me joudumme hakemaan yhteistyökumppaneita muualta, joudumme kiinnittämään [[Puhemies koputtaa]] aikaisempaa paljon, paljon enemmän huomiota tähän unionin ulkoiseen ulottuvuuteen.
Pidämme siis 1 minuutin vastauspuheenvuoroja.
Arvoisa puhemies! Oli hyvä, että pääministeri otti heti tuoreeltaan kantaa tähän uutiseen, joka medioissa nyt näkyy: Yhdysvaltojen irtaantuminen Pariisin ilmastosopimuksesta on mahdollista. Olisin kysynyt ulkoministeriltä tässä yhteydessä: Voiko Suomi tehdä asialle jotain muun muassa tämän Arktisen neuvoston puheenjohtajuuden kautta? Voimmeko pitää Yhdysvallat mukana kelkassa ja keskusteluyhteyden? Olemme olleet taitavia ja pragmaattisia keskustelijoita Venäjän suuntaan, ehkä tämä onnistuu myös Yhdysvaltojen kanssa tässä muuttuneessa tilanteessa.
Arvoisa puhemies! Presidentti Koivisto sanoi muistelmissaan: "Turvallisuuspoliittiset syyt olivat mielestäni se näkökohta, joka kaikkein voimakkaimmin puhui siihen suuntaan, että meidän piti Euroopan yhteisöön liittyä." Eli turvallisuussyyt. Viime viikkojen aikana eurooppaministeri Sampo Terho on väläyttänyt ajatusta kansan-äänestyksestä Suomen EU-jäsenyydestä.
Typerää!
Koska Suomi ei ole Naton jäsen ja koska Suomi on Euroopan unionin jäsen ja saa sitä kautta turvaa, voiko pääministeri vakuuttaa, että tämä hallitus ei, tai toivon mukaan myöskään tulevat hallitukset eivät,
Sitä ei kyllä pääministeri voi vakuuttaa!
väläyttele ajatusta Suomen EU-jäsenyyden kansanäänestyksestä? Ja voisiko eurooppaministeri Sampo Terho myös selventää omaa lausuntoaan?
Arvoisa puhemies! Epävarmuus on käsin kosketeltavissa, ja siitä kertoo myöskin tuo juuri tullut uutinen Yhdysvalloista. On juuri näin, niin kuin täällä aikaisemmin todettiin, että Yhdysvaltojen irtautuminen Pariisin ilmastosopimuksesta tulee lisäämään epäluottamusta kansainvälisessä yhteisössä. Nyt on tärkeää, että Euroopan unioni ottaa aktiivisen roolin ja vahvemman roolin monenkeskisen yhteistyön puolustamisessa, ja pidän tärkeänä myöskin sitä, että Euroopan unioni toimii aktiivisesti sen puolesta, että jäljelle jäävät maat pystyvät myöskin Pariisin ilmastosopimusta toteuttamaan. Arvoisa puhemies! Liittyen Euroopan unionin tulevaisuuteen pääministeri luetteli ansiokkaasti erilaisia osa-alueita, joista Euroopan unionin piirissä käydään tulevaisuuskeskustelua, komissio työstää erilaisia esityksiä, mutta minulle jäi hieman epäselväksi, mitä Suomi haluaa Euroopan unionin tulevaisuudelta. Emme kai lähde siitä, että odotamme Saksalta ja Ranskalta esitystä, johon sitten reagoimme — eikö meidän pitäisi olla aloitteellinen ja tuoda omia näkemyksiä siitä, [[Puhemies koputtaa]] mikä on se tulevaisuuden Euroopan unioni tilanteessa, jossa Britannia lähtee?
Arvoisa puhemies! EU:n arvot — ihmisoikeuksien kunnioittaminen, oikeusvaltio, tasa-arvo ja demokratia — ovat sellaisia, joista pitää pitää tiukasti kiinni. Niitä on haastettu myös EU:n sisältä. EU:n jäsenmaat Puola ja Unkari ovat todella pitkään menneet huolestuttavaan suuntaan ihmisoikeuksien, sananvapauden ja lehdistönvapauden suhteen, ja tätä kehitystä EU on katsonut pitkään sormien läpi, mutta vihdoin näyttää siltä, että tähän puututtaisiin. Nämä arvot ovat Suomelle äärimmäisen tärkeitä. Ihmisoikeudet ja oikeusvaltiokehitys ovat ulkopolitiikkamme kulmakiviä, ja sen takia Suomen täytyy olla aktiivinen huolehtiessaan siitä, että myös EU:ssa näistä periaatteista pidetään kiinni. Voisiko Suomi ajaa sitä, että EU:ssa näiden arvojen rikkomisesta olisi joitakin seurauksia, esimerkiksi EU-tuen vähentämistä, [[Puhemies koputtaa]] jos valtiot eivät ole valmiit näihin sitoutumaan?
Arvoisa puhemies! Tieto USA:n päätöksestä irtautua Pariisin ilmastosopimuksesta on ehdottomasti päivän pahin uutinen. Vaikka USA irtautuisi Pariisin ilmastosopimuksesta, niin se ei anna meille nyt yhtään lupaa löysätä ilmastotalkoista, vaan nimenomaan nyt Suomen ja Euroopan pitää olla globaali johtaja ilmastonmuutoksen torjumisessa. Arvoisa puhemies! Pohjoismaat ovat Suomelle monella tapaa keskeinen viiteryhmä ja yhteistyön areena. Meillä Pohjoismaissa on ymmärretty, että tasa-arvoinen yhteiskunta sekä aktiivinen ja aloitteellinen kansainvälinen yhteistyö edistävät rauhaa. Pohjoismaissa on panostettu asevarustelun sijaan ihmisiin, minkä ansiosta Pohjoismaista on muodostunut eräänlainen turvallisuusyhteisö. Vasemmiston mielestä tätä yhteisöä tulee vahvistaa lisäämällä Pohjoismaiden talous-, turvallisuus- ja ulkopoliittista yhteistyötä. Mutta haluaisin kysyä hallituksen ministereiltä: mitä konkreettisia avauksia Suomi voisi tehdä pohjoismaisen yhteistyön vahvistamiseksi ja edistämiseksi?
Arvoisa puhemies! Ulkopolitiikka on myös diplomatiaa, ja diplomatia vaatii resursseja, näkyvyyttä ja läsnäoloa. Ulkoasiainvaliokunta on säännöllisesti kiinnittänyt huomiota Suomen edustustoverkon kehitykseen, ja näin se teki myöskin viime viikolla, kun yksimielisesti hyväksyi lausunnon hallituksen vuoden 2016 toimintakertomukseen. Tässä lausunnossaan ulkoasiainvaliokunta toteaa, että edustustoverkko on suhteellisen kattava mutta miehitykseltään varsin ohut, koska noin puolet meidän edustustoistamme toimii enintään kahden diplomaatin voimin. Hallituksen linjauksen mukaan edustustoja ei tällä vaalikaudella suljeta. Tämä on hyvä asia, mutta tämä ei riitä, koska nykyisellä minimitasolla on hyvinkin vaikea näissä lähetystöissä sopeutua vaikkapa yllättäviin tilanteisiin, saati sitten avata uusia lähetystöjä. Minkälaisia ajatuksia ulkoasiainvaliokunnan yksimielinen mietintö tältä osin, herra ulkoministeri, herättää?
Arvoisa puhemies! Tässä keskustelussa toteutuu se lainaus, minkä Kianderilta tuossa alussa lausuin. Elikkä meidän on paljon helpompaa täällä näköjään puhua turvallisuudesta kuin EU:n integraatiosta ja sen syventymisestä ja erityisesti siitä, mikä on Suomen linja, mihin suuntaan Suomi haluaa. Olisinkin halunnut kysyä niin pääministeriltä kuin ulkoministeriltä: Minkälaisia näkemyksiä teillä on esimerkiksi siihen, että EU:n yhteinen budjetti mahdollisesti on kasvamassa, kannattaako Suomi sen lisäämistä? Millä tavalla suhtaudumme tuleviin rahoituskehysneuvotteluihin, mitkä ovat meidän painopisteitämme siellä? Entä nämä erilaiset yhteisvastuulliset tulonsiirtomekanismit? Eritahtisuus ja määräenemmistöpäätöksenteon lisääminen väistämättä tarkoittavat sitä, että syntyy tämä niin sanottu halukkaampien maitten koalitio, joka lähtee viemään sitten näitä asioita eteenpäin. Aikooko Suomi olla siinä mukana vaiko ei? Meillä on todella suuria, isoja kysymyksiä. On paljon keskustelua ja asiakirjoja, mutta Suomen linjaukset ovat tällä hetkellä varsin epäselviä.
Arvoisa puhemies! Saksan liittokansleri Angela Merkel äskettäin käytti puheenvuoron siihen tapaan, että Euroopan pitää entistä vahvemmin seisoa omilla jaloillaan, ja viittasi siihen, että välttämättä Yhdysvaltain ja Britannian apuun ei vanhaan tapaan voi luottaa. Yhdyttekö te tähän arvioon vai näettekö tilanteen toisella tavalla, ja miltä tässä valossa näyttävät Suomen ja Yhdysvaltain ja toisaalta Suomen ja Ison-Britannian kahdenväliset yhteistyökuviot, jotka ovat kuitenkin aika hyvällä tolalla olleet? Onko niitä mahdollista ja tarkoitus edelleen syventää? Ja vielä, arvoisa puhemies, yksi kysymys: Tässä on ollut ajatuksia, että Suomen Arktisen neuvoston puheenjohtajuuden yhteydessä voisi olla kenties huippukokous, jossa olisivat Yhdysvaltain johtaja Trump ja Venäjän johtaja Putin paikalla, ja EU:n täytyy olla siinä myös. Onko tämä kala edelleen havittelussa, vai voidaanko se unohtaa epärealistisena hankkeena? Miltä tämä näyttää?
Arvoisa puhemies! Tietysti sotilaallinen turvallisuus on hyvin tärkeää, ja ymmärrän hyvin perusteet nostaa sotilasmenojen osuus 2 prosenttiin. Mutta sen turvallisuushaasteen edessä, josta nyt keskustelemme, se ei riitä. Pitää olla ehkäpä 3 prosentin taso — 3 prosentin taso, jossa ovat mukana kehitysyhteistyömäärärahat, humanitäärinen apu, ulkoasiainhallinnon resurssit, kriisinhallintamenot ja niin edelleen, joilla menoilla yhteensä tullaan laajan turvallisuuskäsityksen konseptissa kyllä 3 prosentin tasolle. Tämä taso pitäisi saavuttaa, 2 prosentin taso sotilasmenoissa, ilman että näistä toisen sektorin, laajan turvallisuuden, menoista lähdetään säästämään. Me tarvitsemme molempia toimenpiteitä näiden laajojen turvallisuuskysymysten hoitamiseksi. Ja toinen kysymys lyhyesti, puhemies: Ennen kuin sanotaan Yhdysvalloista mitään, pitää katsoa, onko tuo päätös pitävä yksin presidentin tekemänä vai onko USA:n hallinnolla, kongressilla ja senaatilla, myöskin oma sanansa sanottavana.
Arvoisa puhemies! Tällä kertaa täytyy kyllä antaa pääministeri Sipilälle tunnustusta tästä hallituksen linjanvedosta. Se oli kuitenkin kohtuullisen tasapainoinen, myös sen Euroopan unionia koskeva osa. Myönteinen suhtautuminen yhteistyön kehittämiseen on tärkeää ja noteerattavaa. Sanon tämän, kun tiedän, että hallituksen sisällä nämä asiat eivät välttämättä ole ihan helppoja. Päivän isoin uutinen on kuitenkin ilmoitus siitä, että Yhdysvallat jättää Pariisin ilmastosopimuksen. Se on iso taloudellinen, se on iso poliittinen asia, ja se johtaa tähän johtopäätökseen, että Euroopan pitää seistä omilla jaloillaan ja pystyä huolehtimaan myös itse omista asioistaan. Tältä kannalta katsoen pidän valitettavana, että hallituksen riveistä käytetään puheenvuoroja Suomen EU-erosta. Se ei luo Suomelle uskottavaa kuvaa, ja toivon, että tässä istuntosalissa nämä puheenvuorot voitaisiin nyt kuitata niin, että niitä emme tule saamaan lisää.
Arvoisa puhemies! Tänään oli uutisissa, että EU-komissio väläyttää ajatusta euroalueen yhteisistä velkakirjoista ja investointien yhteisrahoituksesta. Ideaa esitetään ratkaisuna yhteisvaluutta-alueen viimeistelemiseen. Komissio kutsuu velkakirjaa nimellä "eurooppalainen riskitön velkakirja". Aiemmin puhuttiin kuitenkin eurobondeista. Tietysti voi sanoa, että riskitöntä velkaa tuskin on olemassa, ja olisi vastuutonta väittää, että komission idea ei lisäisi yhteisvastuuta. On täysin oikein ja perussuomalaisten linjan mukaista, että hallitusohjelmassa torjutaan velkojen yhteisvastuun lisääminen. Kysynkin arvoisalta pääministeriltä vahvistusta tälle linjalle tässä eduskuntakeskustelussa — että Suomi pitää tämän linjansa tällaisista komission esityksistä huolimatta.
Arvoisa puhemies! Jos tämä tieto Yhdysvaltain vetäytymisestä tosiaan pitää paikkansa, niin se on ilmastonmuutoksen torjunnalle iso tappio. Nyt on tärkeää, että Euroopan unioni ja muut maanosat ja isot maat, niin kuin Kiina, osoittavat, että ilmastotavoitteista pidetään kiinni ja niitä myös nostetaan. Haluan myös nostaa esille sen, että Suomen ja Euroopan unionin omat tavoitteet päästövähennyksissä vuodelle 2030 eivät vastaa Pariisissa asetettua tavoitetta pitää ilmaston lämpeneminen selvästi alle 2 asteen, jopa tavoitella 1,5 asteen lämpenemistä. Uudet tiedot kertovat siitä, että tämä 1,5 asteen lämpeneminen olisi totta jo seuraavan kymmenen vuoden kuluessa, ja esimerkiksi arktinen jää sulaa nopeaa vauhtia ja vaikuttaa Suomen ilmasto- ja sääolosuhteisiin merkittävästi. Suomen oma ilmasto- ja energiastrategia, jonka enemmistö eduskunnassa vastoin vihreiden kantaa nyt hyväksyi, ei itse asiassa vähennä Suomen nettopäästöjä vuoteen 2030 mennessä ollenkaan, koska lisääntyneet hakkuut vähentävät hiilinieluja saman verran kuin päästöt vähenevät, verrattuna siihen, että hakkuita ei lisättäisi. Miten on, pääministeri, onko Suomi nyt valmis kiristämään päästövähennystoimia tässä tilanteessa, jotta me osoittaisimme edes hitusen johtajuutta?
Arvoisa herra puhemies! Brexit ja EU:n toimintaympäristön muutos olisivat ansainneet ihan oman keskustelunsa, nyt tässä menee monta keskustelua sekaisin. Keskityn vain siihen, että meidän pitäisi miettiä niitä syitä, mitä oli brexitin takana ja sen takana, että EU:hun suhtaudutaan entistä kriittisemmin. Laaja työttömyys, näköalattomuus tulevaisuudesta: Globalisaation häviäjät eivät koe, että kukaan politiikassa puolustaa heitä. He kokevat, että Euroopan unionin politiikka vie väärään suuntaan tavallisten suomalaisten, tavallisten brittiläisten, tavallisten ranskalaisten elämässä. Tämä on suuri haaste niin kaikille kansallisille hallituksille kuin myös Euroopan unionille näyttää oma paikkansa ja tarttua tähän suurimpaan pelkoon, mikä ihmisillä on. Se on myös iso sisäisen turvallisuuden kysymys, ei päästetä tilannetta siihen, että ihmisiä syrjäytetään. Tämän edestä EU:n pitää tehdä politiikkaa, ja tämän pitäisi olla myös Suomen EU-politiikan kärjessä, kuten kotimaisen politiikan [[Puhemies koputtaa]] kärjessä.
Värderade talman! Det är djupt tragiskt om nyheten om att USA nu drar sig från Parisavtalet håller streck. Det berör hela mänskligheten och det är också så att det nu är viktigt att Finland tillsammans med de övriga nordiska länderna, tillsammans med EU, är aktiv på den här arenan och försöker se till att man kommer framåt. Det gäller oss alla, inte bara oss här i Finland inte i Norden, det gäller hela jordklotet.
Herra puhemies! Murros ja epävakaus ovat täällä paljon käytettyjä sanoja. Miten tästä? Omat asiat reilassa, lähiympäristöön vakautta, sikäli kuin voidaan siihen vaikuttaa, hyvät naapuruudet, siihen voidaan vaikuttaa. EU:n toimintakykyyn ja yhtenäisyyteen voidaan vaikuttaa — EU:llahan on merkitystä, silloin kun se on toimintakykyinen, myös turvallisuusyhteisön näkökulmasta. Ja sitten tärkeä pointti on se, että me ponnistelemme vahvasti kansainvälisten sääntöjen ja kansainvälisen oikeuden vahvistamisen puolesta. Varsinainen kysymykseni liittyy tähän Yhdysvalloista kenties tulleeseen uutiseen: onko se totta vai ei, ja mitä se oikein tarkoittaa. Ilmastonmuutos on joka tapauksessa vakavin mahdollinen uhka kaikille maille, kaikille ihmisille täällä maapallolla, joka tapauksessa, ilman Trumpinkin mahdollista uutta ilmoitusta. Aikooko hallitus viimeisimpien tietojen perusteella tähän ilmastonmuutoksen hillintään perehtyä kunnolla ja kenties miettiä uutta aloitteellisuutta Euroopan unionin sisällä?
Arvoisa herra puhemies! Globaalit haasteet ja se, miten monimutkaisiin kysymyksiin pitäisi löytää älykkäitä ratkaisuja, ovat tulleet varsin useassa puheenvuorossa jo esiin. EU:n uudistamisen tarve on aivan ilmeinen, brexitistä johtuen tai brexitistä huolimatta. Maanantaina, kun pidettiin COSAC-konferenssia, komission varapuheenjohtaja Timmermans antoi suuren arvon sille, että parlamenteissa on käyty perustavanlaatuista keskustelua EU:n tulevaisuudesta, ja varsinkin, että valkoinen kirja on ollut näiden keskusteluiden sytykkeenä. EU27‑maiden uudistaminen ei todellakaan ole mikään komission harjoitus, vaan sen pohjana on meidän kaikkien jäsenmaiden yhteinen näkemys siitä, mitkä ovat EU:n toimintalinjaukset ja mikä on EU:n rooli kansainvälisessä yhteisössä. Meillä Suomessa eduskunnan rooli on luonnollisesti ratkaiseva. Tällaiset keskustelut, ja varsinkin kun puhutaan eduskunnan ennakollisesta vaikuttamisesta, ovat aivan tärkeitä, varsinkin kun pääministeri omassa puheenvuorossaan viittasi, että Suomi tulee olemaan aktiivinen toimija, aktiivinen vaikuttaja.
Myönnän vielä tähän vaiheeseen vastauspuheenvuorot edustajille Ruoho ja Tuppurainen, ja sen jälkeen otamme ministerien vastauspuheenvuoroja ja sitten jatkamme debattia.
Arvoisa puhemies! Trumpin pitäisi ymmärtää, kuten Kiinakin tekee, että Pariisin ilmastosopimuksessa pysyminen on myös taloudellinen etu. Jos se saataisiin hänen tietoisuuteensa, ehkä mieli muuttuisi. Edustaja Arhinmäki kertoi brexitin suurimmiksi syiksi erilaisia vaihtoehtoja, mutta toteaisin, että jätit mainitsematta nämä maahanmuuttokysymykset. Kuitenkin on tullut aika monessa yhteydessä esiin, että ne olivat ne todelliset syyt, mitkä vaikuttivat siihen, että se brexit pääsi tapahtumaan. Juurikin tavallisen brittiläisen arjessa näkyivät huonon integraation seurauksena tulleet rikollisuus, segregoituminen ja työttömyys.
Arvoisa puhemies! Presidentti Koiviston johdolla Suomi teki 25 vuotta sitten ulko- ja turvallisuuspolitiikassa suuren linjavalinnan, kun haimme EU-jäsenyyttä. Silloin oli aika toimia. Pienet kansakunnat eivät selviä yksin. Viime vuosina turvallisuusympäristömme on kehittynyt huolestuttavaan suuntaan. Britannian lähtö EU:sta ja Venäjän pyrkimys suurvalta- ja etupiiripolitiikkaan ovat heikentäneet Euroopan vakautta. Euroopan turvallisuuden perustaksi tarvitaan transatlanttisen yhteistyön rinnalle vahvaa EU:n omaa turvallisuusyhteistyötä. Saksan liittokansleri Merkel sanoi asian ääneen: Euroopan on otettava tulevaisuus entistä vakaammin omiin käsiinsä. Suomi on tehnyt oikeita valintoja olemalla kaikissa EU:n yhteistyön ytimissä. Tällä tiellä on jatkettava. Suomen on oltava aktiivinen, jotta EU:n valuutta-, talous-, turvallisuus- ja ilmastoyhteistyöstä tulee tiivistä ja että se kattaa laajasti puolustuspolitiikan ja mahdollistaa yhteisen puolustuksen. Meidän on pidettävä kiinni siitä, mitä neljännesvuosisata sitten saavutimme. On oltava aloitteellinen, mentävä Saksan ja Ranskan johtamaan yhteistyöhön, [[Puhemies koputtaa]] tehtävä pohjoismaista yhteistyötä tiedostaen Pohjoismaiden erilaiset lähtökohdat.
Sitten myönnän puheenvuorot pääministerille, ulkoministerille ja eurooppaministerille. — Pääministeri Sipilä, 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Ensinnäkin edustaja Stubbin ja Heinäluoman kysymykseen kansanäänestyksestä. Tämä hallitus ei tule tuomaan esitystä kansanäänestyksestä, jossa äänestettäisiin Euroopan unionista eroamisesta. Suomen paikka on Euroopan unionissa, ja omasta puolestani voin sanoa, että en tule olemaan missään roolissa ikinä hallituksessa, joka tuommoisen esityksen toisi. [[Eduskunnasta: Hyvä!]] Edustaja Urpilainen, me olemme tehneet yhdessä vision Euroopan unionille. Olemme vaikuttaneet ennakolta siihen visioon. Nyt teemme kaikkemme tuon vision toteuttamiseksi. Ennakkovaikutamme, haemme kumppaneita, käymme keskustelua, käymme keskustelua myös suuren valiokunnan kanssa ja täällä sisäisesti, käymme myös kansalaiskeskustelua Suomessa näistä kysymyksistä. Edustaja Sarkkinen, tämä sosiaalinen ulottuvuus. Tästä on aika laaja skaala nyt mielipiteitä Euroopan unionin sisällä. Monille se tarkoittaa eri asioita. Se, millä kulmalla Suomi on tätä lähestynyt, on se, että edistämme kaikin tavoin tasa-arvoa, esimerkiksi naisten asemaa työmarkkinoilla ja niin edespäin, mutta emme halua rakentaa sitä kautta uutta tulonsiirtoelementtiä Euroopan unioniin. Pohjoismaisesta yhteistyöstä kysyi useampikin edustaja, edustaja Henriksson muun muassa. Siellä keskusteltiin Agenda 2030:n toteuttamisesta hyvin konkreettisella tasolla. Puhuimme siellä myöskin ilmastonmuutoksen vastaisesta työstä. Edustaja Niinistö nosti tämän esille ja useampikin teistä. Se on yksi foorumi, jossa voimme tehdä työtä yhdessä, ja haastoimme siellä toisiamme myöskin numeraalisten tavoitteiden kiristämiseen sillä tavalla, että voimme edetä yhdessä nopeammin. Tässä on Pohjoismaidenkin kesken eroavaisuuksia, mutta se yhteneväisyys meillä on, että me kaikki haluamme taistella ilmastonmuutosta vastaan konkreettisin toimin ja yhdessä. Edustaja Essayah, oikeastaan vastasin kaikkiin kysymyksiinne ensimmäisessä puheenvuorossani. Mutta palaisin tähän "ytimissä"-keskusteluun. Minua häiritsee tämä vanhanaikainen termi "ytimissä olevat". Se ei mielestäni palvele tämän päivän keskusteluja. Siellä ytimissä ollessa kun tuolla Eurooppa-neuvostossakin kuuntelee sitä, että kun halutaan integraatiossa mennä eteenpäin, niin joillekin se tarkoittaa sitä, että mennään eteenpäin yhteisvastuussa sen vuoksi, että omia uudistuksia ei tarvitsisi tehdä, ne jätetään ikään kuin sen alle. Ja tällaisessa kehityksessä emme halua olla mukana. [[Puhemies koputtaa]] Mutta me pragmaattisesti mietimme jokaisen asian erikseen, ja toistaiseksi olemme päätyneet jokaisessa erivauhtisen kehityksen osassa siihen, että se on ollut Suomen etu. Mutta näin tullaan toimimaan tästä eteenpäinkin: jokainen asia punnitaan pragmaattisesti erikseen.
Ulkoministeri Soini, 3 minuuttia.
Arvoisa herra puhemies! Aloitan tästä USA:sta ja uuden hallinnon linjauksista. Ei tässä nyt mököttäminen auta, vaan nyt täytyy olla yhteyksissä, tehdä yhteistyötä. Vain sillä tavalla mahdollisesti — ja vain sillä tavalla — voidaan USA toivon mukaan palauttaa muun muassa näihin ilmastotalkoisiin. Jos ruvetaan uhoamaan täällä, että nyt tämä asia jotenkin muuten hoidetaan pitkällä tähtäimellä, niin sen päästä ei kyllä hyviä ratkaisuja löydy vaan yhdessä toimien, sitkeästi, uudestaan, hyvillä perusteluilla, paremmilla perusteluilla: tämä on teidän etu, siinä on cleantech-bisnesmahdollisuuksia, siinä on uuden talouden mahdollisuuksia, siinä on kestäviä asioita, hyvää luontoa, puhdasta tulevaisuutta lapsille. Näinpäin tämän täytyy mennä, eikä pidä ruveta mököttämään ja nakkelemaan. Sen minä olen oppinut tässä parin vuoden aikana ulkoministerinä, että semmoinen viskely ei vie mihinkään. Sitten hyvään täsmäkysymykseen. Edustaja Stefan Wallin, joka on fiksu mies, kysyi edustustoverkosta. Onneksi nykyisen hallinnon aikana ei ole yhtään edustustoa lakkautettu, päinvastoin, nyt Myanmar ja Bogotá korotetaan lähetystötasolle ja São Pauloon tulee konsulipalveluita. Olen mielihyvin edistämässä tätä, mitä viisas ulkoasiainvaliokunta on jo useamman kauden aikana vienyt eteenpäin. Sinne satsattu raha tulee moninkertaisesti takaisin. Se ei välttämättä tule sen ulkoasiainministeriön budjetin kautta, mutta se tulee kauppana, kontakteina, yhteistyönä. Se on järkevää. Sitten on tämä Britannia. Suosittelen samanlaista lähestymistapaa kuin USA:ta kohtaan. Emme me tästä brexitistä sillä pääse, että nyt kostetaan, nyt on pahaa tahtoa tai jotain muuta. Neuvotellaan, tehdään ratkaisu ja haetaan ratkaisu, koska huonoin mahdollinen ratkaisu on se, että britit lähtevät brexitissä ilman neuvotteluratkaisua. Se on se vaihtoehto, eli haetaan nyt se ratkaisu kiihkottomasti. Ja tilanne on tietenkin vaikea — se on aivan karsea. Mutta olen kyllä edustaja Arhinmäen kanssa, kun vielä saan puheenjohtajana olla hetken, samaa mieltä kerrankin. Kyllä te siinä olitte oikeassa, että tämän brexitin taustalla oli todellisia ihmisten huolia, ja tämä on otettava vakavasti. Näihin on pysyttävä vastaamaan, niin sitten päästään eteenpäin.
Ministeri Terho, 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Aloitan brexitistä ja palaan sitten tähän kansanäänestysasiaan. Todella on tärkeää se, mitä täällä on aika lailla yhdestä suusta korostettu, että Suomi ja EU27 ei hae minkäänlaista kostoa Isoa-Britanniaa kohtaan, vaan meidän täytyy kunnioittaa tätä kansanäänestyksen tulosta, oli se sitten mieluinen itse kullekin tai ei. Neuvotteluthan brexitin suhteen ollaan EU:n puolelta valmiit käynnistämään käytännössä heti Britannian vaalien jälkeen, ja näin toivottavasti päästään myös tekemään. Kuten tässä ulkoministeri toi esille, neuvottelutulos on tärkeä tavoite, koska vaihtoehto on todella se, että EU:n ja Ison-Britannian välille ei synny erosopimusta, mikä on entistäkin sekavampi vaihtoehto. Nimenomaan brexitin syyt ovat erittäin tärkeä puheenaihe, ja tässä korostan jälleen rakentavaa, järkevää lähestymistä, mikä tarkoittaa itsekriittisyyttä niin EU:n kuin ehkä myös Ison-Britannian puolella. Tästä kansanäänestysasiasta totean sen, minkä pitäisi luullakseni ollakin itsestäänselvää: Tämä hallitus noudattaa ohjelmaansa. Se on hyvä, ja se torjuu liittovaltion mutta ei lupaa minkäänlaista kansanäänestystä Suomen EU-jäsenyydestä. Sen sijaan tulevia hallituksia ei tietenkään sido tämän hallituksen ohjelma, ja olen kansanäänestyksestä puhuessani puhunut tulevista hallituksista ja vaalikausista. [[Susanna Huovisen välihuuto]] Kansanvallassa ei ole kiellettyä puhua, mistä aiheesta sitten katsookin kansallisesti merkittäväksi keskustella, ja on vain realismia tunnustaa, että EU on kovin erilainen kuin silloin, kun suomalaiset ensimmäisen ja toistaiseksi viimeisen kerran jäsenyydestä äänestivät. Olemme kokeneet itälaajenemisen, yhteisvaluutan, perustuslain eli Lissabonin sopimuksen, vakausmekanismien tulon, eurooppalaisen ohjausjakson ja paljon muuta. Eli näistä asioista EU on tullut hyvin toisenlaiseksi kuin silloin, kun suomalaiset äänestivät. Ja vaali- ja puolueohjelmissa mikä tahansa puolue voi ottaa sen linjan näihin kysymyksiin, minkä haluaa, aivan samoin kuin kansanäänestykseen. Mutta toistan: tällä hallituksella ohjelmassaan ei ole kansanäänestystä. Perussuomalaiset kuten koko hallitus tietenkin noudattavat hyvää ohjelmaansa. Kuten pääministeri spekuloi tulevaisuudesta, niin minäkin sanon omasta puolestani: minun tavoitteeni henkilökohtaisesti on tulevaisuudessa olla keskeisessä roolissa sellaisessa hallituksessa, joka toteuttaa Ison-Britannian tyylisen kansanäänestyksen Suomen EU-jäsenyydestä, mutta tämä ei ole Suomen nykyisen hallituksen ohjelmassa. [[Välihuutoja]]
No niin, keskustelu jatkuu. Tähän debattiin ensimmäisen vastauspuheenvuoron saa edustaja Salolainen.
Arvoisa puhemies! Tämä oli kyllä järkyttävää kuultavaa, mitä tässä äsken kuultiin. Jos Suomi ei olisi Euroopan unionin jäsen, mehän olisimme ulkokehällä ja itse asiassa Venäjän etupiirissä, aivan hulttiona, niin että tällaista puhetta ei pitäisi kyllä kuulla Suomesta, joka on niin paljon hyötynyt turvallisuudessa ja muutenkin tästä Euroopan unionista. No niin, mutta sitten näihin muihin asioihin. Suuri muutos on tapahtunut Yhdysvalloissa, ja se on vaikuttanut koko tähän ulkopoliittiseen ilmapiiriin ja kielteisellä tavalla. Ilmastosopimuksesta nyt kuultiin, mutta myöskin se, että presidentti Trump ei sitoutunut Euroopan puolustamiseen käydessään täällä tapaamassa eurooppalaisia kollegoja ja johtajia. Suomihan on tässä vähän niin kuin hankalassa, skitsofreenisessa asetelmassa. Toisaalta Yhdysvallat on menossa huonompaan suuntaan ja on vääriä kannanottoja, mutta toisaalta Suomen elimellinen etu on se, että meillä on hyvät suhteet Yhdysvaltoihin joka tapauksessa. Me emme voi ajatella [[Puhemies koputtaa]] Yhdysvaltain suhteita yhden vaalikauden pohjalta. Ja sitten lopuksi, herra puhemies: Ruotsin puolustusministeri kävi Yhdysvalloissa tapaamassa kollegaansa, ja siellä todettiin näin, Mattiksen suulla: "Ruotsi on ystävä ja liittolainen, ja seisomme Ruotsin rinnalla." [[Puhemies koputtaa]]
Niin, pidämme kiinni tästä minuutin puheenvuoroajasta.
Herra puhemies! Kun suuret ikäluokat tulivat maailmaan, meitä oli 2 miljardia. Nyt meidän ei tarvitse elää Metusalemin ikään nähdäksemme 9 miljardin ihmisen maailman. Emme ole koskaan aikaisemmin olleet tällaisessa maailmassa, jossa ilmastonmuutos, kestämätön kehitys ja joukkotuhoaseet voivat lopettaa kokonaan inhimillisen elämän mahdollisuudet. Ja tällaisessa maailmassa ei ratkaista mitään ongelmia rajoja sulkemalla, ei kyseenalaistamalla oikeusvaltiota, demokratiaa, ihmisoikeuksia eikä millään varustautumisella, vaan me tarvitsemme mahdollisimman laajaa yhteistyötä ja johtajuutta. Ja nyt katseet kohdistuvat nimenomaan Eurooppaan. Kykeneekö Eurooppa ottamaan tämän roolin? Onko Suomi EU:n jäsenenä myös sellainen toimija, joka voisi tässä olla aktiivisena ja aloitteellisena sekä yhteisen turvallisuuden vahvistamiseksi että myöskin globalisaation paremmaksi hallitsemiseksi? Se on hyvä asia, mutta se on myöskin tuottanut lisää eriarvoisuutta, [[Puhemies koputtaa]] joka uhkaa murentaa näitä saavutuksia.
Arvoisa herra puhemies! Tämä lähialueiden epävakaus ja terrorismi on kyllä nostanut EU:n turvallisuuspoliittista merkitystä vahvasti, ja se on myös näissä puheenvuoroissa käynyt täällä ilmi. Tämä EU:n puolustusyhteistyön kehittäminen on tietysti yksi keskeinen tekijä, missä Suomi on ollut hyvinkin aloitteellinen. Tämän hybridiosaamiskeskuksen perustaminen Suomeen on kyllä vahva yhteinen tahtomme. Mutta kysyisin teiltä, herra puolustusministeri: Nyt meillä tietysti lainsäädäntöä tässä tehdään, ja kansainvälisen avun antaminen ja vastaanottaminen on yksi osa sitä, mutta kun puhutaan tästä EU:n puolustusyhteistyöstä laajemmin, niin mitkä ovat ne sotilaalliset suorituskyvyt, joita Suomi nimenomaan pystyy tähän tarjoamaan? Ja toisaalta, mitkä ovat niitä osa-alueita, joista näkisitte, että sotilaallisesti voisimme eniten saada hyötyä? Mistä kumppanuuksista tässä EU:n puolustusyhteistyössä meille tulisi parhaat kansalliset hyödyt?
Puhemies! Ei mikään mahti maailmassa estä ministeriä visioimasta huomispäivää pitemmälle. Ei ole lattea fraasi sanoa "vähemmän EU:ta, mutta parempaa EU:ta". Euroopassa tarvitaan yhteisöä, jossa etsitään pienimpiä yhteisiä nimittäjiä, nimenomaan arvoihin, kulttuuriin ja yhteiseen eurooppalaiseen perintöön liittyen. Tällainen toteutuu parhaiten nimenomaan tunnustamalla eriytyvän EU:n kehityksen tarpeellisuus. Nyt kriisiytyneessä EU:ssa kysytään brexitin äärellä EU:n aikuisuutta, EU:n kypsyyttä: valitseeko se koston linjan suhteessa Englantiin vai rakentavan dialogin linjan?
Arvoisa herra puhemies! Kiitän pääministeriä siitä, että omassa puheessanne nostitte esille myös talouden. Kysynkin seuraavaksi Trumpin verouudistuksesta, jonka suurin ongelma nähdäkseni on nimenomaan se, että sitä ei ole olemassakaan. On oikeastaan olemassa vain tämmöinen republikaanien oma taustapaperi. Ennalta-arvaamattomuus ja siihen liittyvä epävakaus on iso haaste, joka vaikuttaa talouden kautta myös ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Kysynkin pääministeriltä: mitä Suomi aikoo tehdä yhdessä EU-rintaman kanssa, jotta Yhdysvallat ei irtaudu kansainvälisistä vero-ohjelmista ja käännä selkäänsä vapaalle maailmankaupalle? Ja toisaalta, mitä tulee euroalueen tilanteeseen: aikooko Suomi kiinnittää huomiota Saksan ylijäämiin samalla tarmokkuudella kuin puhumme eri maiden osalta alijäämistä?
Arvoisa puhemies! Minäkin arvostelen perussuomalaisia mutta aivan toisesta näkökulmasta kuin täällä useimmat. Nimittäin arvostelen heitä nimenomaan EU-kritiikin puutteesta, kun kahteen vuoteen en ole semmoista havainnut täällä salissa. Huolestuneena seurasin myös sitä, että ainakin siltä osin kuin puhutaan Euroopan unionin militarisoinnista, vihreät ja perussuomalaiset lähestyvät hyvää vauhtia toisiaan. Jos ajatellaan, minkälaista aikaa Euroopassa elämme — massatyöttömyyttä, talouskriisiä, joka kytee yhä pinnan alla, pakolaiskysymystä — niin juuriko sotateollisen kompleksin rakentaminen on se liima, joka pitää Euroopan unionin ja Euroopan yhdessä? Tätä minä ihmettelen suuresti, ja tämänkaltaisen liittovaltiokehityksen hyväksyvät aivan samalla lailla vihreät kuin perussuomalaisetkin. Vielä Lissabonin sopimuksesta, kun siltä kohtaa moni näyttää vetävän mutkat suoriksi: sen henki on nimenomaan, että siinä otetaan kansallinen liikkumavara huomioon ja apua antava maa päättää kaikissa tilanteissa, [[Puhemies koputtaa]] mitä apua ja milloin annetaan.
Arvoisa puhemies! Minun on kyllä hyvin vaikea yhtyä niihin arvioihin, jotka väittävät, että Suomen kansainvälinen asema on jollain tavalla vahvistunut tämän hallituskauden aikana. Ehkä tänään, kun kuulimme, että meidän eurooppaministerimme itse asiassa haaveilee siitä, että EU hajoaa ja että Suomi irtoaa EU:sta, tuntui kyllä hyvin vaikealta ajatella, miten hallitus voi tehdä menestyvää EU-politiikkaa tai ulkopolitiikkaa yleensä. Ehkä sen sitten ymmärtää, että meidän kuviomme myöskään EU:ssa ei ole kovin vahva, täysin päinvastoin kuin perinteisesti on ollut. Minä näen tämän kyllä aika isona ongelmana. [[Hälinää]] [[Puhemies koputtaa]] Ihan siitä huolimatta, onko viisasta vai tyhmää haaveilla oppositiosta, se on kuitenkin eri asia, että toimii juuri eurooppaministerinä tässä hallituksessa, ja pääministeri on antanut juuri tälle puolueelle sekä ulkoministerin että eurooppaministerin paikan. Tästä olisi varmasti kyllä tarpeen keskustella. Haluan kuitenkin kiittää pääministeriä siitä, että he yhdessä muiden pohjoismaalaisten pääministerien kanssa pohtivat tulevaisuutta. [[Puhemies koputtaa]] Toivoisinkin enemmän tällaisia aloitteita, että haluamme enemmän Pohjolaa EU:hun.
Arvoisa herra puhemies! Olin erinomaisen tyytyväinen kuullessani pääministerin omassa puheenvuorossaan sanovan: "EU-jäsenyys on Suomelle keskeinen turvallisuuspoliittinen ratkaisu" — keskeinen. Sitä taustaa vasten ministeri Terhon puheenvuoron peilaus ei oikein toimi, tulee tunne, että hallituksella on kaksi Eurooppa-poliittista linjaa. Toivottavasti linja selkenee ja rivit ammutaan suoriksi. EU on tiivistämässä puolustusyhteistyötään, ja EU-komissiolta on tulossa linjauksia puolustusyhteistyön kehittämiseen. Arvoisa pääministeri, mainitsitte pysyvän rakenteellisen yhteistyön ja tähän liittyen muutamia esimerkkejä. Listasta jäi kuitenkin puuttumaan puolustusrahastot ja mahdolliset yhteishankinnat. Onko EU:lta saatavissa vipuvoimaa meidän oman puolustuksemme miljardihankintojen rahoittamiseen? Onko hallitus tässä asiassa aktiivinen?
Arvoisa herra puhemies! Turvallisuuspoliittinen tilanne on muuttunut nopeasti ja yllättäenkin. On uudenlaisia uhkia, kyberterrorismi, mutta myöskään perinteisen sodankäynnin uhka ei ole poistunut maailmasta. Meidän tulee elää vahvasti ajassa, ja lainsäädännön täytyy olla ajan tasalla. Täytyy antaa kiitosta hallitukselle, että lainsäädäntöä on vihdoin ryhdytty päivittämään määrätietoisesti. Kansainvälisen avunannon vastaanottaminen ja avun antaminen on nyt saatettu ajan tasalle, kuten myös joukkojen nopeutta on tehostettu puolustusministeri Niinistön johdolla. Tärkeää on myös se, että on riittävät resurssit, ja tässä tärkeässä roolissa ovat tietysti määrärahat mutta myös yhteistyö, mitä tarvitaan erityisesti esimerkiksi terrorismin kitkennässä. Kysyisin tämän tiedustelulainsäädännön aikataulusta: millä tavalla se eduskunnassa on tarkoitus saada maaliin?
Arvoisa herra puhemies! Tämä brexit-keskustelu on noussut monessa puheenvuorossa esille, ja siinä on minusta pyrittävä siihen, että nimenomaan neuvottelujen kautta saadaan syntymään se tasapaino Britannian ja EU:n välille. Siinä erosopimuksessa on toki tärkeää turvata kansalaisten turvallisuus, mutta muutama kysymys: Suomi menettää tämän Britannian lähdön mukana tärkeän liittolaisen vapaakaupan ja vähemmän sääntelyn edistämisessä, ja meidän on haettava uusia kumppaneita tähän koalitioon. Mistä niitä löytyy, keitä he mahdollisesti ovat? Ja onko EU:ssa yleensä meille uusia kumppaneita tässä kysymyksessä? Sitten vielä yhtenä asiana: Unionin jäsenyyden on oltava aina kannattavampaa kuin ratkaisu siirtyä ulkopuolelle. Onko tämä periaate nyt asetettu vähän kyseenalaiseksi, kun Britannia on lähdössä ulkopuolelle?
Arvoisa herra puhemies! Tässä on keskustelussa ollut esillä EU:n eteneminen eritahtisesti tässä tulevaisuuden kehityksessä eli se, että toiset jäsenmaat syventäisivät yhteistyötä ja toiset jättäytyisivät sitten ulkokehälle. Aika usein kuulee, että Suomi haluaa olla mukana kaikissa EU:n ytimissä, mikä toki on vähän kulunut klisee, mutta kuitenkin, näinhän se on tähän asti ollut. Sitten toisaalta meillä hallitusohjelmassa on kirjaus, että "yhteisömenetelmä on keino taata unionin vakaus ja tasapuolinen toiminta sekä demokratian toteutuminen EU-politiikassa". Ja toinen lainaus: "Unionia on uudistettava, ja sen toimintaa on parannettava, mutta hallitus ei pidä perussopimusten muuttamista nyt ajankohtaisena." Samoin emme halua syventää tätä taloudellista yhteisvastuuta. Jos näihin tehdään muutoksia, kyllä EU-kansanäänestys silloin on aivan ajankohtainen. Ja myös keskusta on eurovaaliohjelmassaan 2014 todennut, että keskusta ei hyväksy liittovaltiokehitystä. [[Puhemies koputtaa]] Ei tässä nyt niin eri linjoilla olla kuin annetaan ymmärtää.
Arvoisa puhemies! Ministeri Terhon puheenvuoro oli kyllä täysin ainutlaatuinen. [[Hälinää]] Ministeri on instituutio, ministeri edustaa valtiota, ja tällaiset puheet, joissa jossitellaan eroa Suomen Euroopan unionin jäsenyydestä tai siitä kansanäänestyksen järjestämisestä, heikentävät Suomen kansainvälistä asemaa ja heikentävät myöskin meidän uskottavuuttamme. [[Eduskunnasta: Juuri näin!]] Ymmärrän sen, että on paineet käydä puheenjohtajakamppailua, mutta sitä ei pitäisi tehdä Suomen kansainvälisen maineen kustannuksella. [[Välihuutoja]] Näin ollen minä todellakin toivon, että pääministeri voisi käydä jonkinlaisen kehityskeskustelun tuoreen ministerin kanssa siitä, mitä tuossa asemassa aidosti voi tehdä ja millä puheilla myöskin vaikeutetaan ja heikennetään Suomen asemaa. Mitä tulee sitten, arvoisa puhemies, näihin brexit-neuvotteluihin, niin totta kai ne tulee käydä asiallisesti eikä uhitellen, mutta selvää on myöskin se, että jäsenyyteen kuuluu oikeudet ja velvollisuudet. Eli ei voida ajatella myöskään niin, että Britannia tulee saamaan ikään kuin rusinat pullasta. Jos he jättävät Euroopan unionin, siitä myöskin seuraa heille tiettyjä seuraamuksia.
Arvoisa herra puhemies! Voin vain yhtyä edustaja Urpilaisen ensimmäisen osion vastaukseen. Puhuin itse tuossa alussa ministerin vapaudesta. Ehkä kansanedustajana pystyy vähän vapaammin myös tuolta puhumaan, mutta pidän tämäntyyppisiä puheita ihan suoraan sanoen eräänlaisena turvallisuusriskinä. Se, että ruvetaan spekuloimaan Suomen erolla Euroopan unionista tällaisessa kansainvälisessä tilanteessa, kun Suomi ei ole Naton jäsen, on kerta kaikkiaan edesvastuutonta istuvalta ministeriltä, ja todella toivon, että tämäntyyppisiä puheenvuoroja tuolta aitiosta ei enää kuulla. Ja kiitän pääministeriä siitä, että hän yksiselitteisesti sanoutui irti eurooppaministerinsä puheenvuorosta. Ihan vain tällaisena pienenä perushuomiona: luinpa tuossa Financial Timesia eilen, ja Britannia joutuu tekemään 750 uutta kansainvälistä sopimusta brexitin seurauksena. Mietitäänpä vähän, millaisessa toimintakyvyttömässä tilassa meidän hallintomme olisi, jos edes pohdittaisiin eroa Euroopan unionista. Toivon, että nämä puheet loppuvat.
Arvoisa puhemies! Haluan minäkin yhtyä edustaja Urpilaisen ja edustaja Stubbin hyviin puheenvuoroihin. Näinä aikoina kun Yhdysvaltain rooli maailmassa on muuttumassa ja se ei kanna vastuuta Euroopan maiden turvallisuudesta ja ylipäätään sen suhtautuminen vapaakauppaan, kansainväliseen yhteistyöhön on lievästi sanottuna epävakaa, niin juuri nyt Euroopan unionin rooli meidän arvopohjana niin turvallisuudessa, taloudessa kuin Suomen kansainvälisinä viitekehyksinä vain kasvaa ja meidän on rakennettava sellaista Euroopan unionia, joka vastaa niihin huoliin, joita ihmisillä on eriarvoistumisesta tai globalisaation hedelmien epätasaisesta jakautumisesta. Mutta me emme voi antaa periksi, me emme voi hyväksyä sellaista tilannetta, että Suomen hallituksen sisältä heikennetään Suomen sitoutumista Euroopan unionin kehittämiseen flirttailemalla EU-erolla ja kansanäänestyksellä. Tämä vaikuttaa Euroopan unionin kehittämiseen, kansainväliseen keskusteluun siitä, mihin suuntaan EU:ta voidaan ylipäätään viedä, ja tämä heikentää Suomen asemaa. Toivon, että pääministeri pitää tiukan puhuttelun nyt ministeri Terholle. Ei näin voi jatkua.
Arvoisa puhemies! Olen sitä mieltä, että kyllä täällä Suomen eduskunnassa voi nyt vielä keskustella vapaasti, mitä mieltä on tulevista hallitusohjelmista ja mihinkä ollaan menossa. Mutta turvallisuustilanne on heikentynyt, ja en minä ainakaan ole selvää vastausta oikein saanut, mihinkä Suomen eduskunta on tähtäämässä, mihin Euroopassa ollaan menossa. Ja kyllä yhdyn näihin edustaja Essayahin sanomiin, että onko liittovaltio olemassa muutamien vuosien tai vuosikymmenien päästä. Jos luetaan komission linjauksia, siellä puhutaan syventävästä yhteistyöstä, on sitten kysymys puolustuksen alasta, talousliitosta, rahaunionista ynnä muista. Kyllä meidän olisi hyvä käydä keskustelua eikä vain puhua, että mitä mieltä nyt ollaan Trumpista. Yhdysvaltojen kansa on valinnut Trumpin presidentiksi, ja Britannia on tehnyt omat [[Puhemies koputtaa]] päätöksensä brexitistä eroamisesta. Eli ei meidän kannata muiden maiden asioista puhua vaan mieltää, mitä me olemme todella tekemässä ja mihin me olemme menossa Euroopassa. Täällä ei kyllä mitään suoria vastauksia [[Puhemies koputtaa]] olla keltään ministeriltä saatu.
Arvoisa puhemies! Kyllä me tiedämme sen, että kaikissa EU-maissa on poliittisia voimia, jotka haluavat irrota EU:sta, se ei ole mikään salaisuus. Tärkeintä on se, että pääministeri, joka johtaa EU-politiikkaa, linjasi sen hyvin selvästi, ja me kukin omien puolueidemme edustajina teemme selväksi sen oman tahtomme, ja se on, että meidän paikkamme on EU:ssa, joka on se väline, jonka kautta me voimme näihin aikamme isoihin haasteisiin vastata. Tämä on äärimmäisen selvä asia, ei saa olla tästä epäselvyyttä. Tähän liittovaltiokeskusteluun sanon vain sen, että sain olla kahta perussopimusmuutosta neuvottelemassa, perustuslakisopimusta ja Lissabonin sopimusta. Joka ikinen pienikin yksityiskohta, joka oli siirtämässä jäsenvaltioilta valtaa EU:n yhteisötasolle, oli äärimmäisen tarkan kontrollin piirissä. Pidän epärealistisena sitä, että tässä nyt 27 jäsenmaan aikana tapahtuisi joku erityinen muutos. Nämä pelottelut siitä, että meillä olisi joku iso liittovaltio-liike käynnissä, ovat minusta ylimitoitettuja.
Arvoisa puhemies! Täytyy vielä jatkaa tätä peruskeskustelua siitä, millaisia viestejä suomalaiset ja Suomen ministerit maailmalle lähettävät. Me olemme tunnettu kansakuntana siitä, että me pidämme sen, mitä sanomme, ja meidän tekemisiimme voi luottaa. Jos luodaan epävarmuus siitä muille EU-maille tai EU:n ulkopuolelle, onko Suomi tosissaan mukana unionissa vai ei, niin sillä aidosti on vahingollisia seurauksia. Jos henkilö vastaa Suomen EU-politiikasta ja tähän liittyvistä neuvotteluista
Pääministeri vastaa EU-politiikasta!
muiden jäsenmaiden kanssa ja samanaikaisesti ryhtyy keskustelemaan EU-erosta, niin voi tietysti kysyä, miten muut maat suhtautuvat näihin meidän vaatimuksiimme, ovatko ne todellisia, pääsemmekö toteuttamaan — otetaanko meidän vaatimuksemme vakavasti — meille hyviä kompromisseja? Tämä on siis tärkeä asia puhua halki, ja kaikkien niiden, jotka hallitukseen lähtevät, täytyy sitoutua siihen linjaan, jonka hallitus tekee. Eihän siitä mitään tule, jos täällä jokainen ilmoittaa, että minulla on henkilökohtainen kanta ja se on täysin toinen kuin hallituksen linja.
Myönnän vielä vastauspuheenvuorot edustajille Sarkkinen ja Wallin, ja sen jälkeen otan ministerien vastauspuheenvuoroja, ja sitten keskustelu jatkuu.
Arvoisa puhemies! EU-komissio on ilmoittanut käynnistävänsä työmarkkinaosapuolten kuulemisen tavoitteena nollatuntisopimusten kieltäminen. Tämä hanke on osa komission Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden rakentamista. Sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamisen esityksiin kuuluu myös perhevapaiden minimitasosta säätäminen. Kysynkin: onko hallitus valmis kannattamaan ja edistämään näitä ihmisten sosiaali- ja työoikeuksia vahvistavia sosiaalisen ulottuvuuden aloitteita? Vastikään EU teki myös aloitteen yhteisestä yhteisöveropohjasta, jolla tukittaisiin veropohjien vuotoa ja verokilpailua. Suomi kuitenkin suhtautui tähän negatiivisesti, vaikka nimenomaan tällaiset verokilpailun ja verovuotojen estämistä koskevat aloitteet olisivat omiaan ja tarpeellisia EU:n legitimiteetin vahvistamiseksi kansalaisten silmissä ja hyvinvointivaltioiden rahoituspohjien varmistamiseksi Euroopassa.
Arvoisa puhemies! Edustaja Urpilaisen ja edustaja Stubbin loistavien puheenvuorojen jälkeen on hyvinkin vähän lisättävää, mutta arvoisa pääministeri, tämä asia on kyllä hyvinkin vakava. Meillä on Eurooppa-asioista vastaava ministeri, joka ilmoittaa tavoitteekseen brexit-tyyppisen kansanäänestyksen ja kyseenalaistaa avoimesti Suomen EU-jäsenyyden. Hän on lisäksi vielä perustellut asiaa sillä, että hän ei ole itse saanut ottaa kantaa EU-jäsenyyteen, koska oli liian nuori vuonna 94, kun järjestettiin kansanäänestys. Tämä on tietysti myöskin hyvinkin arveluttava, huono perustelu. Pääministeri, on äärimmäisen vakava asia, jos syntyy kuva, että hallitus puhuu useammalla suulla tai on useampi EU-linja, mitä tulee perustavaa laatua olevaan kysymykseen Suomen jäsenyydestä. Se, että eurooppaministeri avoimesti vastustaa Suomen EU-jäsenyyttä, on vähän sama kuin meillä olisi opetusministeri, joka ilmoittaa, että hänen johtotähtensä on lukutaidottomuus. [[Välihuutoja]]
Ja nyt annamme puheenvuoron pääministeri Sipilälle, 3 minuuttia. Sen jälkeen sitten eurooppaministeri ja puolustusministeri.
Arvoisa puhemies! Eiköhän tuo vastauksessani tullut selkeäksi, mikä on tämän hallituksen linja suhteessa tähän kansanäänestykseen. Vastaan täällä esiin tulleisiin yksittäisiin kysymyksiin. Ensinnäkin edustaja Kaikkonen ja edustaja Salolainen viittasivat tähän USA:n viestiin Nato-maille. Se viesti mielestäni on ollut hyvin selkeä pitkän aikaa, eli lähinnä tämän ta- loudellisen vastuunkannon lisääminen. Mielestäni tämä avaa myöskin tässä puolustusyhteistyössä uusia mahdollisuuksia, kun isot eurooppalaiset maat, joilla on vajetta tähän 2 prosenttiin, voivat nyt investoida osan tästä lisäyksestään Euroopan unionin yhteistyön kautta. Tästä olen keskustellut esimerkiksi Saksan Merkelin kanssa, ja hän mainitsi kyber-yhteistyön sellaisena mahdollisuutena, joka ei olisi päällekkäistä Naton toiminnan kanssa, ja se on myöskin Suomen puolustusvoimien ykköseksi nostama yhteistyöhanke. Tämä on hyvä esimerkki siitä. Sitten edustaja Kaikkonen kysyi tästä arktisesta huippukokouksesta. Jos tilanne on sopiva, niin Suomi on sen järjestämiseen valmis. Sitten täällä edustaja Elo kysyi tästä yhteisvastuun lisäämisestä. Yhteisvastuun lisääminen ei tule kysymykseen, vaan meidän täytyy saada rakenteemme kuntoon. Se on lähestymistapamme tähän. Edustaja Virolaiselle jäi vastaamatta: Me käymme hyvää tulevaisuuskeskustelua. Meillä on useampikin ennakointipaperi suuressa valiokunnassa, ja käymme sitä kautta keskustelua näistä komission keskustelupapereista ja sitä kautta EU:n tulevaisuudesta. Edustaja Aalto viittasi vapaakauppakeskusteluun. On ihan selvä asia, että Suomi tukee kaikkia niitä yhteisiä toimintoja, jotka tähtäävät vapaakaupan lisäämiseen. Uskon, että tässä tilanteessa, jossa rajoja pistetään myöskin kaupassa kiinni, se avaa mahdollisuuksia. Tästä nimenomaan keskustelimme Maltalla Eurooppa-neuvoston yhteydessä, että Euroopan täytyy tarttua siihen mahdollisuuteen kaupan lisäämiseen. Tästä keskusteltiin myöskin Kiinan presidentin Suomen-vierailun yhteydessä. Siihen pitää tarttua. Edustaja Karille: puolustusrahastot ovat osana puolustusyhteistyön syventymistä, ja Suomi on tukenut sitä. Edustaja Pakkanen kysyi, löytääkö Suomi kumppaneita tähän aukkoon, jonka Britannian ero aiheuttaa. Kyllä löytää, Pohjoismaat, Alankomaat, Saksa esimerkiksi. Olemme keskustelleet siitä, että meidän tulee ottaa nimenomaan näissä kysymyksissä, kuten sisämarkkinan kehittämisessä, vahvaa roolia.
Eurooppaministeri Terho, 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Vastaan vielä näihin epäselvyyksiin, joita tuntui olevan ainakin oppositiolla mutta myös hallituskumppaneilla, ja haluan olla mahdollisimman selkeäsanainen. Kuten tarkkaavaiset varmaan huomasivat jo ensimmäisestä puheenvuorostani, en ottanut minkäänlaista kantaa itse Suomen EU-jäsenyyteen tai varsinkaan sitä vastaan vaan kansanäänestyksen järjestämiseen joskus tulevaisuudessa, ei tällä vaalikaudella. Linjaus ei ole puolueellemme uusi, ja se on yleisesti tiedossa yhtä lailla kansallisesti kuin kansainvälisesti. Keskustelu kuuluu kansanvaltaan, enkä tästä oikeudesta luovu missään olosuhteissa, mutta toistan erittäin selvästi: sekä puolueemme että minä henkilökohtaisesti olemme sitoutuneet tähän hallitusohjelmaan. Minä olen itse ollut neuvottelemassa tätä EU-osiota, ja olisihan se merkillistä, jos se ei minulle sitten kelpaisi. Otan siitä muutaman esimerkin: Hallitus arvioi kaikkea EU-sääntelyä kilpailukyvyn, talouskasvun ja työllisyyden näkökulmasta — tämä on juuri järkevää EU-politiikkaa. Suomi tavoittelee nykyistä vähemmän mutta parempaa ja kevyempää sääntelyä — kyllä. Integraatiota ei ole tarpeen syventää kaikilla politiikan aloilla — kyllä. Emua ei tule kehittää sellaisen talouden koordinaation kautta, joka johtaisi yhteisvastuun laajentamiseen — juuri näin. Perussopimusten avaaminen ei ole hallituksen mielestä ajankohtaista — tämä on juuri niin kuin tuleekin EU:hun ja sen nykytilanteeseen suhtautua. Olen täydellisen sitoutunut tähän hallitusohjelmaan, ja tästä ei voi jäädä mitään epäselvyyttä tämän jälkeen.
Puolustusministeri Niinistö, 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Kun puhumme EU-puolustusyhteistyöstä, kuten edustaja Savola puheenvuorossaan teki, tai EU:n puolustusulottuvuudesta, puhumme itse asiassa enemmän kriisinhallinnasta kuin perinteisestä puolustuksesta. Jatkossakin Suomi rakentaa uskottavan, kansallisen puolustuksensa kovan ytimen kotimaassa, kentällä ja kasarmilla. EU-yhteistyöllä voimme saada lisäarvoa. Tässä yhteydessä on todettava, että en ymmärrä edustaja Mustajärven puhetta EU:n militarisoinnista, sillä siitä ei ole kyse. Turvallisuusympäristö on muuttunut, ja tähän muutokseen olemme vastaamassa. Suurimman osan EU-maista puolustusratkaisu on yksiselitteisesti Nato. Siksi EU-tasolla tehtävä puolustusyhteistyö on luonteeltaan täydentävää, ei päällekkäisyyksiä luovaa. Mitään EU-armeijaa emme ole luomassa, niin kuin edustaja Savola varmasti hyvin tietää, mutta uusien uhkien, kuten hybridin ja kyberin, torjunnassa voimme paljon saavuttaa. Otetaan esimerkiksi Saksa, joka aikoo satsata tulevaisuudessa runsaasti kybersodankäyntiin. Tällä hetkellä Saksalla on muutamia satoja sotilaita kybersodankäynnin puolella, mutta se aikoo lisätä tämän lukumäärän 15 000:een, joten kyseessä on miljardiluokan satsaukset. Tässä yhteistyössä Suomen kannattaa olla mukana. Hyvä esimerkki Suomen panoksesta EU-puolustusyhteistyöhön, mutta myös EU:n ja Naton välillä tehtävään yhteistyöhön, on Helsinkiin vasta perustettu hybridiosaamiskeskus. Lopuksi: Henkilökohtaisesti luulen kyllä, että jos tätä ajanjaksoa katsotaan joskus historiana, niin EU-yhteistyötä, EU-puolustusyhteistyötä, merkityksellisempänä kansallisen puolustuksen kehittämisen kannalta nähdään pohjoismainen puolustusyhteistyö ja etenkin Ruotsin kanssa tehtävä yhä syvenevä yhteistyö. Etenkin harjoitustasolla tämä on erittäin hyödyllistä Suomen puolustuksen kehittämiselle.
Nyt otamme vielä yhden vastauspuheenvuorokierroksen.
Arvoisa puhemies! Minun on kyllä ihan pakko vielä palata tähän keskusteluun EU-kansanäänestyksestä sen vuoksi, että pitää ymmärtää, että pelkästään se puhe siitä on Suomen kansallisten etujen vastaista, se on tässä se ydin, pelkästään se puhe. Kokonaan toinen asia on se, että jos sitten joku haluaa siitä puhua, niin silloin joutuu kysymään, mitenkä pääministeri tähän asiaan suhtautuu, koska se on tällä hetkellä Suomen kansallisten etujen vastaista. Tämä on aivan selvä asia. No, ei tässä enempää tästä asiasta.
Arvoisa herra puhemies! Aivan samoin, kuten edustaja Salolainen edellä, haluaisin kyllä myös kysyä pääministeriltä selkeäsanaisesti sitä, että jos hallituksenne eurooppaministeri on tällä kannalla kuin hän täällä äsken ilmoitti, niin näettekö, että sillä ei ole mitään vaikutusta meidän vaikutusvaltaamme esimerkiksi eurooppalaisilla areenoilla. Eihän tämä nyt ihan sillä tavalla mene, että me kuvittelemme, että me täällä jossakin umpiossa näitä puheitamme pidämme. Kyllä meitä seurataan aika tarkasti niin naapurimaitten toimesta kuin myös muiden maiden, EU-maiden ja kumppaniemme, toimesta. Haluan vastauksen tähän kysymykseen. Lisäksi, puhemies, tiedustelisin vielä pääministeriltä, kun ymmärsin, että puhuitte YK:n puolesta ja monenkeskisen yhteistyön puolesta: mitenkäs nämä hallituksen tekemät mittavat kehitysyhteistyöleikkaukset muun muassa YK-järjestöihin käyvät yhteen tämän puheenne kanssa?
Arvoisa rouva puhemies! Kuten puheenjohtaja Virolainen mainitsi, niin Maltalla Euroopan parlamentit keskustelivat Euroopan tulevaisuudesta, ja sielläkin nousi todella esiin yhteistyön tarve talousasioissa, turvallisuudessa, ilmastonmuutoksessa. Toisaalta nähtiin kolme aika tuoretta ongelmaa: pakolaiskriisi etelässä, nationalismi idässä, brexit lännessä. Tässä todella tarvitaan aktiivista politiikkaa Suomelta. Pääministeri on puhunut keskitien EU-politiikasta. Pidän siitä termistä. Ymmärrän, että siihen kuuluu päätösten parempi toimeenpano, vähempi byrokratia, myöskin yhteisvastuun ja omavastuun tasapaino. Voisitteko vielä täsmentää, mitä tämä keskitien politiikka, jolla Suomi voisi todella antaa merkittävän kontribuution EU:n kehittämiselle, kaikkinensa tarkoittaa?
Arvoisa puhemies! Olemme suuressa valiokunnassa edellyttäneet, että hallitus tuo EU-linjauksensa vähintään pääministerin ilmoituksena eduskunnan suureen saliin. Brexit, poliittiset muutokset EU:n mahtimaissa, autoritääristen naapurimaiden ja itäisten jäsenmaiden ihmisoikeusloukkaukset ja monet muut isot teemat kaipaisivat Suomen linjalle selkeyttä ja aktiivisuutta. Sen sijaan pääministeri tuo saliin ulko- ja turvallisuuspoliittisen ilmoituksen, jossa on sivuvirtana myös EU, ja suuren valiokunnan jäsenet saavat täällä kolmatta tuntia anella minuutin puheenvuoroja. Tämä ei ole 100-vuotiaan Suomen kunniakkaiden parlamentaaristen periaatteiden arvoista. Ja sitten vielä tämä surkeuden summa: ministeri, joka käyttää tuota arvokasta aitiota omaan vaalikampanjaansa. Nyt ei olla Jyväskylässä, ministeri Terho. Puhuitte itsenne ihan pussiin. Ensin uhositte, että haluatte olla sellaisen hallituksen ministeri, joka neuvottelee Suomelle brexit-tyyppisen eron, ja sitten sen jälkeen sanoitte, että ette muka aja Suomen eroa EU:sta. Jompikumpi näistä väitteistänne on perätön. Ministeri Sipilä, miksi olette uskonut EU-salkun tällaisiin käsiin?
Arvoisa rouva puhemies! Ihan vain viimeisenä puheenvuorona jäin myös miettimään tuota EU:n kehityskulkua. Itse olen yrittänyt määritellä sen kahdella tavalla. Ensimmäinen on se, että Euroopan unioni tulee aina olemaan enemmän kuin kansainvälinen järjestö mutta aina myös huomattavasti vähemmän kuin liittovaltio. Vaikka kuinka itse puolustaisin jonkinnäköistä liittovaltiokehitystä, niin en koskaan tule Euroopan unionia sellaisena näkemään. Toinen on se, että kun on EU:n kriisejä katsonut, varsinkin vuodesta 2008 eteenpäin, ei niistä voi oikeastaan, olipa sitten kyse finanssikriisistä, maahanmuuttokriisistä, talouskriisistä tai terrorismikriisistä, tulla muuhun kuin yhteen johtopäätökseen, ja se on se, että EU kehittyy kolmen kautta: ensin on kriisi, sitten on kaaos, ja sen jälkeen syntyy epätäydellinen lopputulos, ja sen kanssa me elämme.
Arvoisa puhemies! Minusta on hyvin mielenkiintoista, että täällä salissa monille tulee yllätyksenä, että perussuomalaiset ovat Suomen eduskunnan ainoa EU-kriittinen puolue. [[Välihuutoja]] Hyvä, että olette sen huomanneet. Kiitän eurooppaministeriä selkeäsanaisesta puheenvuorosta. Täytyy vain kritiikkiin todeta, että onko Nato-jäsenyydestä keskusteleminen sitten Suomelle turvallisuusriski, voinette siihen vastata. Mutta Suomen kannalta huolestuttavaa on, että Ranskan tuore presidentti Emmanuel Macron ja Saksan liittokansleri Angela Merkel ensimmäisessä tapaamisessaan eivät poissulkeneet EU:n perussopimusten uudelleenneuvottelua. Tämähän on luonnollisesti ristiriidassa Suomen hallitusohjelman kanssa, jossa suhtaudutaan selkeän kielteisesti EU:n perussopimusten uudistamiseen. Lisäksi Macron kannattaa yhteisiä velkakirjoja. Perussuomalaiset vastustavat liittovaltiokehitystä meidän aatepohjaltamme ja tietysti hallitusohjelmaankin nojaten, ja tämmöinen eriytyvä unioni on EU:lle realistisin kehityssuunta. Meille EU:n tärkeimmät hyödyt ovat taloudellisia ja — niin kuin täällä on tullut esiin — [[Puhemies koputtaa]] puolustuspoliittisia. Kiitän pääministeriä siitä, että vahvistatte tätä rakentavan EU-kriittistä linjaa.
Arvoisa puhemies! Ministeri Terho, sanoitte äsken teidän puheenvuoronne alussa, että haluatte puhua selkokieltä selvästi. Sitten pystytte varmaan selvästi vastaamaan kahteen kysymykseen selkokielellä. Ensimmäinen kysymys on: oletteko Suomen EU-jäsenyyden kannalla vai ettekö ole, kyllä vai ei? Miten tulisitte äänestämään siinä kansanäänestyksessä, joka silmissänne siintää, kyllä vai ei? Ministeri Terho, kyllä vai ei? Selkokieltä, kiitos.
Arvoisa puhemies! Puutun tähän pääministerin lausumaan, että Suomi tekee kaikki Eurooppa-poliittiset ratkaisut pragmaattisesti, siis pragmaattisesti erikseen. Se on toki näin, että käytämme järkeä ja mietimme tarkoin, mutta onko todella näin, että takana ei ole mitään suurempaa ideaa, arvoja, että meillä ei ole takana Eurooppa-aatetta? Se on kyllä kovin erilainen lähtökohta kuin se, kun toisen maailmansodan jälkeen Euroopan unionia lähdettiin rakentamaan, tai se, kun Suomi päätti liittyä Euroopan unionin jäseneksi. Se on myös kovin erilainen lähtökohta kuin se, kun Angela Merkel totesi, että Euroopan kohtalo on meidän omissa käsissämme. Siinä oli jotain ideaa, siinä on arvot takana. Tämä pragmaattisen lähtökohdan ponnettomuus paljastuu raa’asti tätä Merkelin valtioviisasta puheenvuoroa vasten. On selvää, että Eurooppa on jotain suurempaa kuin yksittäiset budjettikysymykset tai yksittäiset kansainväliset sopimukset. Se on Suomelle perustavanlaatuinen ratkaisu. Nyt on, puhemies, aika vakavoitua. Euroopan kohtalo on omissa käsissämme. Suomeltakin [[Puhemies koputtaa]] odotetaan nyt johtajuutta. Teiltä, pääministeri, odotetaan johtajuutta.
Arvoisa rouva puhemies! Olen myös haukkonut henkeä näistä eurooppaministerin lausunnoista. On ollut erittäin huojentavaa huomata, että jokaisessa muussa tässä salissa olevassa puolueessa niitä lausuntoja on pidetty eurooppaministerille ja ministeri-instituutiolle täysin sopimattomina. Erittäin hyvä, että ministeri Terho sanoo, että hän on sitoutunut hallitusohjelmaan, mutta silti meille jäävät vielä puheet tulevaisuudesta. Yleensä vaaleissa luvataan ihmisille sitä, mitä he haluavat, mutta suomalaiset eivät halua EU-eroa. Mielestäni kansanäänestyksestä puhuminen on näin ollen aivan turhaa. Miettikää sitä, mitä on tapahtunut brexit-äänestyksen jälkeen, miten kansainvälisissä kokouksissa brittejä on kohdeltu — "kylmäkiskoisesti" on aika lievä ilmaus siihen. Ja varsinkin kun pääministeri sanoo, että hän haluaa toimia aktiivisesti, rakentavasti EU-tulevaisuuden suhteen, nämä puheenvuorot kyllä vahingoittavat pääministerin mahdollisuuksia tässä tehtävässä erittäin dramaattisesti. [[Eduskunnasta: Juuri näin!]]
Arvoisa rouva puhemies! Yhdysvaltain ilmoitus ilmastosopimuksesta irtautumisesta on varmaan aikamoinen sokki, mutta toisaalta pitää muistaa se, että suurvalta tekee aina — Yhdysvallat on maailman johtava suurvalta — omat linjauksensa kovin paljon muita kuulematta. Mutta on syytä muistaa kuitenkin yksi tosiasia: Yhdysvallat on maailman johtava teknologiavaltio, joka varmasti omalla teknologiallaan pystyy kehittämään sellaisia energiamuotoja, jotka palvelevat ihmiskunnan tulevaisuutta muun muassa ilmastopolitiikan kautta. On totta, että siellä on muun muassa Alaskassa valtavia energiavaroja, joita he haluavat hyödyntää, emmekä me voi heitä siitä tuomita. Muistuttaisin tässä asiassa nyt siitä Urho Kekkosen aikanaan antamasta neuvosta, että älkäämme olko maailmanpolitiikassa tuomareita vaan mieluumminkin lääkäreitä. Sen me tiedämme, että lähialuepolitiikassamme on monia uhkatekijöitä, mutta siinäkin asiassa meidän pitää olla aktiivisia ja pyrkiä siihen aktiivisen lääkärin rooliin. Jos me rupeamme tuomariksi tässä asiassa, niin sillä yleensä on kovin huonot jäljet, kuten olemme historiastamme oppineet.
Arvoisa puhemies! Nyt meidän kuitenkin pitää muistaa, kun puhumme Pariisin ilmastosopimuksesta, että kyseessä on globaali sopimus, jossa myös Yhdysvallat on ollut osallisena, eli he ovat vastuussa siitä, että tämä sopimus menee eteenpäin. Mutta tällä hetkellä tarvitsemme todella luottamusta. Tarvitsemme sitä luottamusta Euroopan ja Yhdysvaltojen välille, tarvitsemme luottamusta Euroopan unionin jäsenmaitten välille ja näemmä tarvitsemme yhä enemmän luottamusta myös Suomen hallituksen sisällä. Jos tätä luottamusta ei ole, meidän on vaikea saada mitään asioita tällä hetkellä eteenpäin. Toivon todella, että hallitus, silloin kun se haluaa myöskin vaikuttaa Euroopan unionin politiikkaan, pitää omat rivinsä suorina. Meillä on hyvin paljon valvottavaa yhteisessä Euroopassa, tarvitsemme myöskin Suomen sisältä käsin sellaista politiikkaa, joka turvaa tasa-arvoisen kehityksen Suomessa niin alueellisesti [[Puhemies koputtaa]] kuin sosiaalisesti. Minusta meidän pitää olla [[Puhemies koputtaa]] hyvin avoimia esimerkiksi Euroopan unionin budjetin käsittelyssä.
Arvoisa puhemies! Minä arvostan Suomea ja yhteiskuntaa, uskon demokratiaan, ja hain eduskuntaan siksi, että voisin toimia kansanedustajana ja että voisin keskustella asioista. Olen siinä mielessä nyt hieman hämmentynyt tästä menneestä keskustelusta, koska täällä on sanottu, että eurooppaministeri ei saisi puhua kansanäänestyksestä, ja sitten toisaalta häneltä vaaditaan vastausta oman äänestyskäyttäytymisensä suhteen. Eli nyt minäkin haluan sen listan, mistä täällä saa puhua ja ei saa puhua. [[Eduskunnasta: Kyllä kokoomus tietää!]] Voin vain todeta, että paras tapa radikalisoida yhteiskunnassa on ulkopuolistaa ja kieltää keskustelemasta. Olen järkyttynyt siitä, että kansanäänestys aiheuttaa arvostamiltani edustajilta tällaisia dramaattisia reaktioita tässä salissa.
Arvoisa rouva puhemies! Kyllähän tämä keskustelu osoittaa sen, mikä suuressa valiokunnassa on ollut tiedossa, että keskusteluja integraatiosta ja EU:n suunnasta on ollut hyvin vaikea käydä ja hallitus on aina viime tipassa tuonut ne linjauksensa ja enempi tällaisina teknisinä järjestelyinä. Siinä mielessä tuntuu, että edelleen se kysymys, mikä on Suomen linja, mikä on Suomen valinta näissä erilaisissa EU-skenaarioissa, on edelleenkin jäänyt epäselväksi. Puhutaan kyllä pragmaattisesta lähestymistavasta, mutta onko se juuri sitä, että kun tuodaan joku esitys, niin esitys kerrallaan sitten reagoidaan niihin ja ne ovat enempikin tällaisia teknisiä järjestelyjä, joihin otetaan kantaa? Tai sitten kun puhutaan keskitiestä, niin mikä se keskitie on? Elikkä ne isot kysymykset siitä, miten me suhtaudumme tähän eritahtisuuteen, määräenemmistöpäätöksentekoon, olemmeko me siellä Saksan ja Ranskan kyljessä näissä asioissa vai minkälainen on meidän lähestymiskulmamme, minusta vieläkin kaipaavat selvennystä hallituksen puolelta.
Arvoisa puhemies! Kiitän, että pääministeri on täällä puhunut EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan puolesta ja puolustuksen syventämisen puolesta. Ulkoministeri Soini puhui myös pohjoismaisesta yhteistyöstä — toki pääministerikin siitä puhui, ja hyvä niin — ja ulkoministeri viittasi myös siihen, että olisi hyvä syventää yhteistyötä myös ulkopolitiikan saralla Ruotsin kanssa. Kun tässä ihan pari viikkoa sitten EU-komissio linjasi, että nyt virityksessä oleva Nord Stream 2 ‑hanke meidän lähiympäristössämme olisi EU:n energiaunionin vastainen, ja kun tiedämme, että Venäjä käyttää aktiivisesti energiapolitiikkaa myös vaikuttamiseen, niin olisin kysynyt, mikä on Suomen kanta. Ruotsillahan on selkeästi ollut kielteinen kanta Nord Streamiin ja monella muullakin EU-kumppanimaallamme. Eli suhtautuuko Suomi hankkeeseen yhä vain kaupallisena, ympäristökysymyksenä?
Arvoisa rouva puhemies! Puolustusministeri Niinistö, kiistitte täällä salissa yhden edustajakollegamme näkemyksen siitä, että Euroopan unioni olisi ikään kuin militarisoitumassa omien ohjelmiensa kautta. Olen kyllä ministerin kanssa samaa mieltä. Itsekään en tällaista kehitystä näe. Näen Euroopan unionin turvallisuusulottuvuuden hyvin samalla tavalla kuin ministeri, joka on kuvannut mediassa usein eurooppalaisen puolustusyhteistyön tärkeyttä, puolustusyhteistyön syventämistä eri elementtien kautta. Kysyn puolustusministeriltä: miten te näette, miten Suomi pärjäisi oman puolustuksensa suunnittelun kanssa, jos emme olisi yksi osa tätä eurooppalaista isoa perhettä, sen yhteistä puolustusta?
Tälle keskustelulle varattu aika alkaa käydä tässä vähiin. Pyydettyjä vastauspuheenvuoroja on kahdeksan tässä listallani. Myönnän ne kaikki, ja sitten lopuksi, jos ministeri haluaa, olkaa hyvä ja indikoikaa asia.
Arvoisa rouva puhemies! Tästä yhteistyökyvystä, mitä olemme täällä useassa puheenvuorossa Euroopan unionin suhteen korostaneet, on varmasti syytä pitää kiinni ja Suomen olla kehittämässä EU:ta ja tuomassa omia esityksiä aina ensisijaisesti, mutta on kyllä huomattava, että EU:ssa on hyvin erilaisia maita. Tämä kieltämättä pistää kyllä silmään ja tuntuu epäoikeudenmukaiselta, että joillain mailla tuntuu olevan vain oikeuksia ja velvollisuudet ovat huomattavasti vähemmässä, puhutaan sitten ihmisoikeuskysymyksistä, turvapaikanhakijoista, niihin liittyvistä vastuukysymyksistä, talouskysymyksistä ja niin edelleen. Tarkoitan tällä nyt esimerkiksi talouskysymyksissä Kreikkaa tai sitten ihmisoikeuskysymyksissä Puolaa tai Unkaria, turvapaikanhakijakysymyksissä ja niin edelleen. Kysyisinkin vielä, arvoisa pääministeri: kuinka Suomi vaikuttaa siihen, voiko olla pelkästään hyötyjä, esimerkiksi koheesiorahastojen kautta, näille maille, niin että he voivat vain hyötyä, mutta heidän ei tule samaa vastuuta kantaa kuin meidän muiden?
Arvoisa puhemies! Käyty keskustelu EU:sta ja sen tulevaisuudesta on noudattanut tuttua suomalaista kaavaa: eurooppalaisen politiikan sisältöön keskittymisen sijasta me olemme puhuneet paljon siitä, miten EU-järjestelmä toimii. Ei meidän pidä pelätä EU:ta tai sen tulevaisuudensuunnitelmia vaan olla aktiivisesti mukana tätä tulevaisuutta rakentamassa. EU ei ole pelkkää välinearvoa vaan toimija, jonka suuntaan me voimme aidosti vaikuttaa. Nyt paljon esillä olleen turvallisuuspoliittisen yhteistyön lisäksi meidän pitää kehittää uutta sisältöä, muun muassa digitaalisuutta, sisämarkkinoita tai kauppasuhteita. Se on työtä, joka parantaa meidän kansalaisten arkea, ja myös työtä, josta EU voi saada lisää kansalaisten luottamusta.
Arvoisa puhemies! Siviilikriisinhallinnalla puututaan juurisyihin, jotka ajavat ihmisiä pois kotimaistaan. Sillä myös tuetaan yhteiskunnan jälleenrakentamista. Kysyisin pääministeriltä: ollaanko unionissa kehittämässä tämmöistä siviilikriisinhallinnan nopeaa toimintaa, jolla voisimme ripeästi ja konkreettisesti puuttua esimerkiksi heti kun Syyriassakin tilanne antaisi siihen mahdollisuuden?
Arvoisa puhemies! Minua tässä keskustelussa ovat vähän häirinneet nämä toistuvat viittaukset hallitusohjelmaan — eivät siksi, että emme olleet sitä tekemässä ja sen vuoksi emme siitä pidä, vaan sen vuoksi, että sen jälkeen, kun hallitusohjelma on tehty, on tapahtunut erittäin paljon muutoksia, joita ei ole ennakoitu. On brexit, on tuo tilanne, joka on syntynyt Yhdysvaltain vaalien jälkeen, ja ennen kaikkea kokonaisuudessaan Euroopassa on aika lailla uusi tilanne, uusia haasteita, jotka odottavat vastauksia, eikä niitä oikein löydy siitä hallitusohjelmasta, joka rajaa, että siihen tai tähän ei ainakaan kosketa. Juuri nyt tarvittaisiin sellaista näkemystä eteenpäin ja aloitteellisuutta, mitä ei tuosta hallitusohjelmasta vielä löydy. Toivon mukaan meillä kuitenkin on yhteisiä näkemyksiä siitä, mitä tarvitaan. Pääministeri viittasi siihen, että tästä sosiaalisesta ulottuvuudesta on erilaisia tulkintoja, mutta ei oikeastaan tullut esiin, mikä se meidän näkemyksemme siihen on. Haluaisin kyllä kysyä todellakin sitä, olemmeko me valmiita kannattamaan [[Puhemies koputtaa]] ja esittämään sellaisia toimia, joilla tätä eriarvoisuutta [[Puhemies koputtaa]] ja varallisuuden keskittymistä voitaisiin torjua maailmanlaajuisesti.
Arvoisa puhemies! Ristiriitoja tässä keskustelussa löytyy yllättävän paljon, ja eräs liittyy tähän sosiaaliseen ulottuvuuteen. Aivan vasemmalta varoitellaan yhteistyön syventämisestä, pelotellaan federalismilla, mutta samassa puheenvuorossa puhutaan myönteisesti työlainsäädännöstä, EU-tason verotuspäätöksistä. Nämä kaksi teemaa eivät oikein mahdu samaan puheenvuoroon. Mikäli me annamme toimivaltaa esimerkiksi työlainsäädännössä tai verotuksessa unionin tasolle, niin pitää muistaa, että sen jälkeen ei vain poimita rusinoita pullasta vaan meillä on aika paljon itsellämmekin sellaista lainsäädäntöä, esimerkiksi työlainsäädännössä, joka ei välttämättä tämän EU:n kilpailuajattelun kanssa käy yksiin. Meillä on aika paljon sellaisia rajoituksia, joita muualla Euroopassa ei tunneta. Minusta tässä myönteisten otsikoiden hakemisessa sosiaalisesta ulottuvuudesta ilman, että ruvetaan määrittämään, mitä toimivaltoja unionille annetaan, pitäisi olla aika varovainen.
Arvoisa rouva puhemies! On aika taas välillä kiittää hallitusta. Minusta hallitus ja ministeri Sipilä ovat hyvin olleet valppaana tässä turvallisuusympäristön muutoksessa, katse on ollut kirkas ja selontekoihin on onnistuttu pyydystämään ne muutokset ja epämiellyttävät asiat, joita lähialueilla tapahtuu. Se on hyvä, että niistä keskustelemme. Siitä kiitokset hallitukselle. Tuntuu kuitenkin, että eräs osa-alue on jäänyt vähän vähemmälle huomiolle tässä, ja se on tämä kyberturvallisuus. Kuten ministeri Niinistö puheenvuorossaan äsken totesi, esimerkiksi Saksa nostaa jo pelkästään kyberjoukkojen määrän muutamasta sadasta jopa 15 000 henkilöön. Tämähän on aikamoinen muutos, siis monikymmenkertaistetaan kyberpuolen joukkojen määrä. Tiedustelisinkin kohteliaimmin: Onko Suomessa aloitettu valmistelu myös tähän suuntaan? Ymmärrämmekö sen, että tämä kyberpuoli tulee oikeasti olemaan tulevaisuudessa — ja itse asiassa on jo nyt — yksi aselaji ja siihen tulee panostaa aivan samalla tavoin kuin muihinkin aselajeihin?
Puhemies! Edustaja Stubb ryhmäpuheenvuorossaan kävi tällaisen katsauksen lähihistorian tapahtumiin. 90-luvulle tultaessahan erityisesti Fukuyaman suulla puhuttiin historian lopusta. Tätä aikaa muistellessa näin jälkiviisaana romantikkona ajattelen, että kun Varsovan liitto lakkasi olemasta, niin tuolloin olisi pitänyt Natokin lakkauttaa, kun Nato on nykyisellään tullut pitkälti YK:n tontille, etsinyt uutta roolia. Meillä on todella paljon resursseja, ulkopoliittisia resursseja, joita voisimme entistä enemmän käyttää, on Euroopan neuvosto, on Etyj. Nimenomaan Etyjin osalta haluan ajatella ei pelkästään, mitä Etyj voi tehdä, vaan myös, mitä Etyjillä voidaan tehdä.
Arvoisa rouva puhemies! Pariisin ilmastosopimus vuoden 2015 lopussa oli yksi merkittävimmistä sopimuksista, mitä lähiaikoina turvallisuuden osalta maailmassa on tehty. Sitä taustaa vasten USA:n mahdollinen ero on melkoinen turvallisuusmenetys ja turvallisuusriski. Itse asiassa samalla USA tulee ikään kuin ilmoittaneeksi, että muurin korkeutta pitää korottaa, koska paine pakolaisuuteen kasvaa ilmastonmuutoksen myötä. Epävarmuutta, luottamuksen vähentymistä on paitsi tämän ilmastosopimuksen osalta myös brittien mahdollisen EU-eron myötä. Kysyn ministeri Soinilta: onko joitain muita kansainvälisiä sopimuksia, joihin liittyy mahdollisesti epävarmuuksia, jotka voivat vaikuttaa välillisesti tai välittömästi Suomen asemaan?
Viimeinen debattipuheenvuoro, edustaja Urpilainen.
Arvoisa puhemies! Keskustelussa on moneen kertaan viitattu presidentti Trumpin valintaan ja myöskin brexit-kansanäänestykseen mutta ehkä liian vähän puhuttu siitä, mitkä ovat syyt näiden valintojen taustalla. Itse ajattelen niin, että taustalta löytyy varmasti monia syitä mutta osaltaan eriarvoisuuden kasvu ja osattomuuden kokemus. Sen takia ajattelen niin, että meidän pitää ottaa myöskin tämä globalisaatiokritiikki ja ihmisten huolet vakavasti, niitä ei pidä missään määrin väheksyä. Toivoisinkin, että Suomi voisi ottaa aktiivisemman roolin globalisaation hallinnassa. Mielestäni tarvitaan nyt selkeä analyysi menneestä, niistä globalisaation hyvistä puolista mutta myöskin niistä haitoista, ja on tehtävä selkeä politiikkaohjelma globalisaation toisesta vaiheesta ja vietävä tätä politiikkaohjelmaa myöskin EU-tasolle, koska näen, että globalisaation hallinnan pitäisi olla yksi EU:n kärkitavoitteista. Kysyisinkin, pääministeri Sipilä: oletteko valmis tarttumaan tähän ehdotukseen ja lähtemään aktiivisesti työstämään uutta globalisaatiopolitiikkaa, johon sisältyy muun muassa veronkierron vastainen työ?
Pääministeri Sipilä seuraavaksi, 3 minuuttia, olkaa hyvä.
Arvoisa puhemies! Keskityn vastauksessani nyt näihin EU-kysymyksiin. Ensinnäkin meidän hallitusohjelmassamme lukee: "EU:n jäsenyys on poliittinen valinta, joka kytkee Suomen läntiseen arvoyhteisöön." Siellä lukee edelleen: "Suomi on talous- ja rahaliiton jäsenenä sitoutunut edistämään euroalueen vakautta." Tähän ovat kaikki ministerit sataprosenttisesti sitoutuneet. No sitten tähän Euroopan unionin tulevaisuuteen ja visioon. Suuren valiokunnan jäsenet tietävät varsin hyvin, että teimme Rooman julistuksen eteen paljon töitä Suomen hallituksessa. Siinä näkyy Suomen, suomalaisten kädenjälki. Se lähtee siitä, että me tunnustamme ja olemme ylpeitä siitä, mitä Euroopan unioni on 60 vuoden aikana saavuttanut. Se perustuu vahvaan arvopohjaan: rauhaan, vapauteen, demokratiaan ja ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamiseen ja niin edespäin. Me yhdessä sitouduimme siihen, että unionin kehittämiseksi tehdään töitä erityisesti neljän pääkategorian alla: — Turvallinen ja suojattu Eurooppa. Siitä mainitsin puheenvuorossani. — Vauras ja kestävästi kehittyvä Eurooppa. Tässä lohkossa erityisesti nyt se Britannian jättämä aukko tulee täyttää sitten Suomen, Pohjoismaiden, Alankomaiden, Saksan aktiivisuudella. — Sosiaalinen Eurooppa. Tämä on vielä ulottuvuus, joka ei ole saanut Euroopan unionissa selkeää muotoa, mutta tässä me korostamme unionia, joka edistää naisten ja miesten tasa-arvoa ja joka torjuu työttömyyttä, syrjintää, sosiaalista syrjäytymistä, köyhyyttä ja niin edespäin, ja myöskin tähän olemme toimittaneet jo hallituksen ennakkovaikuttamiskannan, ja tästä käydään keskustelua suuren valiokunnan kanssa. — Vahvempi Eurooppa globalisoituneessa toimintaympäristössä. Me toteamme tässä, että "pyrimme näihin tavoitteisiin uskoen vakaasti siihen, että Euroopan tulevaisuus on omissa käsissämme ja että Euroopan unioni on paras väline tavoitteidemme saavuttamiseksi". Edelleen todetaan: "Me johtajina aiomme Eurooppa-neuvostossa ja toimielinten kesken yhteistyötä tehden varmistaa, että tänään sopimamme agenda toteutetaan niin, että siitä tulee huomispäivän todellisuutta. Olemme yhdistyneet parempaa tulevaisuutta varten. Eurooppa on yhteinen tulevaisuutemme." Tämän toteuttamiseen tarvitaan sitä jokapäiväistä pragmaattista työtä, jota täällä väheksyttiin.
Ministeri Soini, 3 minuuttia.
Arvoisa rouva puhemies! Pari vastausta kysymyksiin. Edustaja Lepomäki puhui Nord Streamista. Tämä kakkonen tavallaan saa saman kohtelun kuin ykkönenkin, ja Suomi on katsonut sitä ympäristö- ja kaupallisena projektina. Jonkun verran toivoimme, että EU-komissio olisi jotain sanonut tästä asiasta, mutta se ei sitä tehnyt. Sitten meillä oli tavallaan malli siitä Nord Stream ykkösestä eikä oikein mitään kunnon perustetta harkita sitä uudestaan. Tämä jakaa voimakkaasti EU-maita, Baltian maita, Saksaa, monia muita. Sitten edustaja Kiuru kysyi, onko muita riskejä. Kyllä niitä ikävä kyllä on, ja minä luulen, että se lähtee lähinnä siitä ajatuksesta, että — vaikka se ei nyt samanlainen sopimus ole — näihin YK-järjestöjen rahoittamisiin kuitenkin se Yhdysvaltain politiikka iskee. Siellä on paljon projekteja, joitten erittäin huomattava rahoittaja Yhdysvallat on. Ja pakko sanoa, että vähän herättää nyt tämä arktinen puoli huolta, koska me onnistuimme kolme viikkoa sitten saamaan tämän arktisen deklaraation, jossa mainittiin Pariisin ilmastosopimus
Hyvä saavutus!
ja mainittiin kestävän kehityksen tavoitteet. Miten tälle nyt sitten käy? Tämän me pystyimme sopimaan ulkoministeri Tillersonin kanssa, mutta tätä on pakko miettiä. Jos pieni kevennys sallitaan tähän loppuun, ennen kuin kiitän hyvästä keskustelusta: Stefan Wallin, te olette merkittävä poliitikko, ja kun olitte viime hallituksessa, te olitte kova Nato-mies, vaikka hallitusohjelmassa oli, että hallitus ei hae Nato-jäsenyyttä, eikä teitä kukaan pitänyt turvallisuusriskinä, en minäkään — enkä pidä vieläkään, vaan kelpo kansanedustajana.
Mutta Nato-jäsenyys on hyvä asia!
[[Naurua]]
Ministeri Niinistö, 3 minuuttia.
Arvoisa rouva puhemies! Edustaja Kari kysyi, miten pärjäisimme kansallisen puolustuksen kehittämisen kanssa, jos emme olisi osa EU-perhettä. Yleensä jos-alkuiseen kysymykseen on parempi olla vastaamatta, mutta vastataan nyt tämän kerran ainakin. Nimittäin kyllä pärjäisimme, sillä kuten jo edellisessä puheenvuorossa totesin, puolustuksen kova ydin rakennetaan kotimaassa tehtävällä työllä. EU-puolustusyhteistyö tuottaa lisäarvoa, ja toivottavasti se tuottaa sitä jatkossa yhä enemmän. Sen lisäksi on tärkeää muistaa, että teemme tärkeää kahdenvälistä konkreettista puolustusyhteistyötä eri maiden kanssa, mainitsen nyt erityisesti Yhdysvallat ja Ruotsin. Parhaillaan Yhdysvalloissa China Lakessa tehdään työtä Hornet-hävittäjiimme integroitavan JASSM-rynnäkköohjuksen kanssa. Tällainen kahdenvälinen yhteistyö on Suomelle erityisen tärkeää kansallisen puolustuksen suorituskykyjen kehittämisen kannalta, koska — kuten jokainen meistä ymmärtää — kotimainen puolustusteollisuutemme ei ole riittävän kattava. Edustaja Kopra kysyi Suomen satsauksista kyberpuolustukseen. Kyberpuolelle on Suomen puolustusvoimissa sisäisin siirroin kohdennettu viime vuosina huomattavia voimavaroja. En voi kertoa lukuja julkisuuteen, mutta sen voin todeta, että kyberuhka on Puolustusvoimissa otettu todesta.
Ja ministeri Terho, enintään 3 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Lyhyesti enää muutama täsmävastaus: Edustaja Harakka, uskoakseni puhuin Ison-Britannian tyyppisestä kansanäänestyksestä, en erosta, jolloin tässä ei ole minkäänlaista epäjohdonmukaisuutta. Edustaja Wallin, pyysitte kyllä- tai ei‑vastausta. Te saatte sen — kun aika on kypsä. Tällä hetkellä asia ei ole ajankohtainen, koska tätä kyseistä kansanäänestystä ei ole tässä hallitusohjelmassa, jota me kaikki noudatamme. EU:n perusarvoihin, kuten täällä on tänäänkin viitattu, kuuluu sananvapaus ja mielipiteen vapaus, ja olen melko varma, että ne on tarkoitettu kattamaan myös EU:sta itsestään keskustelemisen. Näitä me kaikki varmasti pystymme noudattamaan. Ja muistutan teitä aivan viimeiseksi EU:n omasta tunnuslauseesta, joka on "Moninaisuudessaan yhtenäinen". Tämä on hieno periaate, jota jätän teidät pohtimaan.
Lähetekeskustelua varten esitellään päiväjärjestyksen 7. asia. Puhemiesneuvosto ehdottaa, että asia lähetetään ulkoasiainvaliokuntaan, jolle puolustusvaliokunnan on annettava lausunto. Valtioneuvoston esittelypuheenvuoron jälkeen keskustelu käydään etukäteen pyydettyjen puheenvuorojen osalta nopeatahtisena. Ryhmäpuheenvuorokierrosta ei ole. Etukäteen varattujen puheenvuorojen pituus on enintään 5 minuuttia. Puhemiesneuvosto suosittaa, että myös nopeatahtisen keskusteluosuuden jälkeen pidettävät puheenvuorot kestävät enintään 5 minuuttia. Lisäksi myönnän tarvittaessa harkitsemassani järjestyksessä 1 tai 2 minuutin pituisia vastauspuheenvuoroja. Keskustelua tästä asiasta käydään 1 tunnin ajan. Keskustelua jatketaan tarvittaessa päiväjärjestyksen muiden asiakohtien tultua käsitellyiksi. Mikäli keskustelu päättyy ennen tunnin määräaikaa, siirrytään päiväjärjestyksen seuraavaan asiakohtaan.
Arvoisa rouva puhemies! [[Edustajia lähtee paljon pois salista]] — Tämä on tärkeä asia, jokaisen edustajan kannattaisi kuunnella. — Suomen turvallisuuden kannalta on tärkeää Irakin vakauden ja turvallisuuden palauttaminen ja Isilin toiminnan torjuminen. Terrori-iskut ovat lisääntyneet ja tapahtuvat yhä lähempänä, viimeisimmät Manchesterissa, Pietarissa ja Tukholmassa. Terrori-iskujen takana on useimmiten Isil. Isil on lisäksi pyrkinyt luomaan radikalisoituneille kannattajilleen identiteettiä, jossa nämä omalla toiminnallaan, siis terrori-iskuilla, ovat osa Isilin kalifaattia ilman tarvetta matkustaa sota-alueille. Kansainvälinen yhteistyö Isilin vastaisessa taistelussa on tullut yhä välttämättömämmäksi. Suomi on ollut vahvasti mukana koalition toiminnassa alusta alkaen. Olemme osallistuneet vuodesta 2015 alkaen koalition sotilaalliseen kriisinhallintaoperaatioon Opera-tion Inherent Resolve, jossa olemme kouluttaneet Pohjois-Irakin kurdien peshmerga-sotilaita. Suomalainen koulutustapa on saanut peshmergoilta erittäin hyvää palautetta. Arvoisa puhemies! Kansainvälinen Isilin vastaisen koalition toiminta tukeutuu YK:n päätöslauselmaan. Koalition toiminta on kokonaisvaltaista, ja eniten näkyvyyttä on saanut koalition sotilaallinen toiminta Isiliä vastaan. Operaation tuella Irakin asevoimat ovat onnistuneet valtaamaan takaisin merkittäviä alueita Isililtä. Isilin hallussa on enää 7 prosenttia Irakin pinta-alasta, kun vuonna 2014 luku oli 40 prosenttia. Yli miljoona ihmistä on voinut jo palata koteihinsa Isililtä vapautuneille alueille. Koalitiolla on myös mittavaa vakauttamistoimintaa. Koalitio on yhteistyössä Irakin ja YK:n kanssa perustanut Irakin vakauttamisrahaston, tällä rahoitetaan Isililtä takaisin vallattujen alueiden jälleenrakennusta. Vakauttamistoimet kattavat myös miinojen raivaamisen. Koalition jäsenet ovat myös antaneet mittavaa humanitaarista apua alueella. Koalition vierastaistelijatoiminnalla pyritään estämään vierastaistelijoiden pääsy Syyriaan ja Irakiin. Tässä on onnistuttu muun muassa muuttamalla matkustamiseen liittyvää lainsäädäntöä. Rajaviranomais- ja poliisiyhteistyöllä on vierastaistelijoiden virtaa alueelle pystytty radikaalisti vähentämään, 90 prosentilla. Koalitio on lisäksi onnistunut heikentämään Isilin rahoituspohjaa. Tämä on tehty katkaisemalla öljyntuotantoa Isilin valtaamilla alueilla, Isilin rahoittajia on identifioitu ja heidän omaisuuttaan jäädytetty. Isilin propaganda ja sosiaalisen median käyttö on ollut merkittävää. Koalition pyrkimyksenä on rajoittaa Isilin informaatiovaikuttamista. Radikalisoitumista ja värväämistä terroristi-iskuihin halutaan ennaltaehkäistä. Arvoisa rouva puhemies! Kuten selonteossa todetaan, tarkoituksena on jatkaa Irakin koulutus- ja neuvonantotoimintaa. Osallistumisemme jatkuisi 100 sotilaan suuruisena, se kattaisi sekä peshmerga-sotilaille että Irakin turvallisuusviranomaisille annettavaa koulutusta ja neuvonantoa vuoden 2018 loppuun asti. Aikomuksena on nyt laajentaa koulutusta ja neuvonantoa koskemaan peshmerga-joukkojen lisäksi myös muita Irakin turvallisuusjoukkoja. Uuden mandaatin myötä Suomi voisi tehdä koulutus- ja neuvonantotoimintaa Pohjois-Irakin ohessa myös muualla Irakin alueilla. Kaikista toiminta-alueista sovitaan yhteistyössä muiden koalitiomaiden kanssa. Suomalaissotilaat eivät osallistu taisteluihin vaan pysyvät rintamalinjan takana. On selvää, että Irakissa on sisäisiä jännitteitä. Riittävän vahvat turvallisuusrakenteet ovat kuitenkin edellytys sille, että Irak pystyy itse aikanaan vastaamaan omasta turvallisuudestaan. Suomi on sotilaallisen kriisinhallinnan lisäksi antanut vahvaa tukea koalition vakauttamistoimille. Olemme tukeneet Irakin vakauttamisrahastoa ja miinanraivausta sekä antaneet alueelle humanitaarista apua. Suomen kokonaistuki Irakille vuosina 2014—2017 tulee olemaan runsaat 17 miljoonaa euroa. Suunnittelemme lisäksi osallistumista poliisikoulutukseen Irakissa. Suomi on vahvasti tukenut ajatusta, että EU osallistuisi Irakin turvallisuussektorin uudistamiseen. Suomi on lisäksi osallistunut koalition vierastaistelijatoimintaan, sillä olemme korostaneet ennaltaehkäisevän työn merkitystä väkivaltaisen ekstremismin torjunnassa. Suomesta on lähtenyt arviolta 80 vierastaistelijaa Irakiin ja Syyriaan, joista parikymmentä on palannut Suomeen ja noin parikymmentä kuollut. Arvoisa puhemies! Vielä muutama sana tämän hetken tilanteesta: Mosul on ollut kesäkuusta 2014 lähtien Isilin tärkein tukikohta Irakissa. Tammikuun lopulla Irakin joukot onnistuivat koalition tuella valtaamaan takaisin kaupungin itäosan, ja taistelut Länsi-Mosulin takaisinvaltaamiseksi jatkuvat. Tästä takaisinvaltauksesta maksetaan korkea hinta, se on vaatinut siviiliuhreja siitä huolimatta, että hallituksen joukot ovat pyrkineet toimimaan siviilejä suojellen. Tässä näkyy myös Isilin toiminta siviilien keskellä ja tapa käyttää ihmiskilpiä. Nämä ihmiset ovat riippuvaisia humanitaarisesta avusta; siitä humanitaarisesta avusta on riippuvaisia Irakissa kaiken kaikkiaan 11 miljoonaa ihmistä, ja tässä meidän pitää olla mukana. Mosul sekä monet muut Isililtä vapautetut alueet tulee jälleenrakentaa ja vakauttaa. Mikäli näin ei tapahdu, ääriryhmät voisivat jälleen saada vaikutusta. Arvoisa puhemies! Kaiken kaikkiaan vielä on huomioitava se ikävä tosiasia, että kun Isil menettää maa-alueensa Irakissa, sen toiminta tulee muuttumaan. Osa taistelijoista lähtee Lähi-idän alueelle, osa saattaa siirtyä takaisin Pohjois-Afrikkaan lähtömaihinsa, ja saattaapa heitä tulla Eurooppaankin, maihin, joista ovat lähteneet. Tämä pitää ottaa vakavasti. Arvoisa puhemies! Kaiken kaikkiaan tämä on Suomen kansainvälistä, tuloksellista vastuunkantoa, ja jos me tässä onnistumme, me säästämme tuhansia ja tuhansia ihmishenkiä sekä Lähi-idässä ja Irakissa että ajan oloon myös Euroopassa.
Hyvät edustajat, tarjoan nyt mahdollisuutta käyttää vastauspuheenvuoroja tähän enintään 2 minuutin puheenvuoroilla. — Edustaja Savola.
Arvoisa rouva puhemies! Tämä Suomen koulutusyhteistyö Irakissa ja tähän operaatioon osallistuminen on tärkeä asia. Isis, Isil, Daesh, miksikä nyt haluamme nimittääkään, on paha. Se on julma, se on alistava. Se tekee karmeita julmuuksia sillä alueella ja kiduttaa kansalaisia, ja tietysti ne vaikutukset näkyvät monelta osin terrorismina myös täällä Euroopassa. Ne on pystyttävä eliminoimaan. Suomi on osallistunut tähän operaatioon 2015, jatkanut viime vuonna operaatioon osallistumista, ja nyt sitten tällä päätöksellä jatketaan tätä osallistumista. Tässähän ollaan tietysti yhtenä osana vastaamassa myös Ranskan Lissabonin sopimuksen mukaiseen avunpyyntöön, kun Ranskan terrorismi-isku tuli, joten tältä osalta pystymme myös tätä omaa kansainvälistä vastuutamme kantamaan. Mutta oikeastaan on nyt muutamia kysymyksiäkin, ja haluaisin, arvoisa puolustusministeri, teiltä varmistaa tiettyjä asioita. Silloin kun näihin aiempiin operaatioihin osallistuttiin, painotettiin hyvin vahvasti sitä, että suomalaisilla kouluttajilla siellä on olemassa parhaat mahdolliset välineet käytössään, turvallisuudesta huolehditaan parhain mahdollisin keinoin ja varsinaisiin konfliktitilanteisiin ei osallistuta, ja varmistaisinkin: onhan tilanne nyt sama siinä, että me huolehdimme meidän omien joukkojemme turvallisuudesta, kouluttajiemme turvallisuudesta siellä? Sen lisäksi: onhan nyt myös pääkärkenä tässä asiassa se, että meidän omaa kansallista puolustuskykyämme pystytään kehittämään tähän operaatioon osallistumisella? Ovathan kustannukset tässä kuitenkin melko lailla mittavat, ensi vuodenkin osalta 13 plus 15,5 miljoonaa euroa.
Arvoisa rouva puhemies! On oikein hieno asia, että Suomi on antanut Ranskalle apua Pariisin terroristi-iskujen jälkeen antamalla omaa osaamistaan tähän koulutusyhteistyöhön Irakissa ja lisäämällä vielä tätä koulutusyhteistyötä resurssien näkökulmasta kaksinkertaiseksi. Tässä kun ovat paikalla niin ulkoministeri kuin puolustusministeri ja on mahdollisuus esittää myös kysymyksiä, niin lähinnä ulkoministerille kysymys: vaikka tässä nyt jatketaan määräajan verran tätä koulutusyhteistyötä, niin miten näette, onko näköpiirissä koulutusyhteistyöstä paluu jo tässä vaiheessa vai keskitytäänkö vielä tähän koulutusyhteistyön tekemiseen arvioimatta sitä, missä vaiheessa joukkoja ja kouluttajia tältä osalta kotiutetaan? Ja kysyisin vähän samaa kuin edustaja Savola tämän oman osaamisen kehittämisen näkökulmasta. Mehän olemme siellä tietenkin ensi sijassa auttamassa, luomassa koulutusta ja sitä kautta luomassa edellytyksiä myös saada yhteiskunta siellä jaloilleen ja ainakin hieman, askelen turvallisemmaksi nykyisestä, mutta miten, puolustusministeri, näette, millä tavalla tästä operaatiosta on saatavissa myös meidän omaan puolustukseemme lisäarvoa? Tietenkin varmasti yksi keino saada lisäarvoa on se, että kun apua antaa, on mahdollisuus myös odottaa saavansa sitä, jos sellainen päivä joskus tulee. Samassa yhteydessä vielä näihin meidän kriisinhallintaveteraaneihin ja tähän vakuutusasiaan liittyen: ovatko meillä nyt näissä asioissa vakuutusjärjestelmät siinä kunnossa, että voimme puolustusvaliokunnassa kaikki, myös edustaja Heinosen lisäksi, olla sitä mieltä, että asiat on hoidettu sillä tavalla, että jos jotain tapahtuu, niin kruunu on myös auttamassa?
Arvoisa puhemies! Kiitän ulkoministeriä selonteosta, ja ilahduin siitä huomiosta, kun kerroitte, että koulutusyhteistyön laajentamista suunnitellaan tosiaan tähän irakilaisten poliisien koulutukseen. Näenkin, että poliisi instituutiona yhteiskunnassa on tosi tärkeä, varsinkin jos se poliisi kunnioittaa ihmisoikeuksia ja ei ole korruptoitunut. Parasta aikaakin, tällä hetkellä, on niitä poliisikollegoita tuolla maailmalla tekemässä tätä työtä, ja näihin kokemuksiin perustuen uskon ihan siihen, että länsimaisten poliisien kouluttamat poliisit ovat kyllä hyvä kivijalka sille yhteiskunnan tulevaisuudelle. Että sitä työtä kyllä ehdottomasti kannustan ja tätä laajentamista.
Arvoisa puhemies! Totta kai Suomen on kannettava tässä asiassa vastuunsa, niin kuin terrorismin torjunnassa ylipäätään ja kansainvälisen rauhan edistämistä koskevissa asioissa kaiken kaikkiaan. Ja tässä asiassa on kysymys myös siitä, että taitaapa olla aika harva asia, jossa kansainvälinen yhteisö näkee yhteisen tavoitteen samalla tavalla kuin tätä asiakokonaisuutta koskien, jonka uhka monin tavoin ulkoministerinkin kuvaamalla tavalla saattaa pahimmoisimmillaan kohdistua myöskin Suomeen, sillä tiedämme, että Irakista Suomeen suuntautuu meidän merkittävin pakolaisvirtamme tänä päivänä. Kaikki tiedämme myöskin, että Lähi-idän tilanne edellyttää sitä, että on eri muodoissa pyrittävä edesauttamaan Lähi-idän tilanteen rauhoittumista ja sen vakiinnuttamista. Ja kun tässä on kaiken lisäksi takana YK:n turvaneuvoston yhteinen näkemys siitä, että on ryhdyttävä kaikkiin käytettävissä oleviin toimiin tämän tilanteen haltuun saattamiseksi, pidän tärkeänä sitä, että hallitus on ottanut tässä asiassa vastuun ja lähtenyt tälle tielle, jota tämän esityksen hyväksyminen täällä tulee tarkoittamaan. Suomen profiili tässä suhteessa tulee nousemaan, sillä olen ymmärtänyt niin, että kysyntää suomalaiselle osaamiselle näissä meidän tapauksissamme on lisääntyvästi kansainvälisesti. Tässä suhteessa pitää tukea hallituksen linjausta mielestäni hyvin vahvasti. Kaikki syyt puoltavat sitä ulkoministerin täällä esittämää toimintalinjausta, että Suomi ottaa tässä asiassa merkittävää roolia mutta toimii myöskin tavalla, joka tiedostaa tämän kysymyksen, tämän operaation harvinaisen vaativan tason, ja kyetään toimimaan sillä tavoin, että sillä paitsi edesautetaan tilannetta siellä myöskin hoidetaan suomalaisten sotilaiden mahdollisuus säilyä turvassa maksimaalisella tavalla.
Arvoisa rouva puhemies! On tärkeää, että Suomi osallistuu myös tähän kriisinhallintatehtävään ja saa sieltä itselleen myös hyvää kokemusta. Ministeri Soini, kerroitte puheenvuorossanne, että Suomesta on lähtenyt Isilin joukkoihin 80, ja kerroitte heitä palaavankin. Onko heistä tarkempaa tietoa Suomessa, missä nämä kyseiset herrat tai rouvat ovat, ketkä sieltä ovat palanneet ja mitä heille kuuluu? Kuinka meidän yhteiskuntamme tiedossa on, kuinka he pärjäävät, ja mitä heille tehdään? Miten he ovat sitoutuneet suomalaiseen yhteiskuntaan palatessaan tämmöisistä tehtävistä? Toinen asia on tämä poliisien koulutus. On tärkeää, että suomalaista osaamista arvostetaan ja saadaan tätä kouluttajakuntaa. Onko näin, että meidän lähipiirissämmekin on tämmöisiä ammattilaisia? Voitaisiinko heitä kenties joskus täällä talossa kuulla, minkälaista työtä se kouluttajan työ käytännössä siellä kohdemaassa on?
Arvoisa puhemies! Ulkoministeri mainitsi, että Isilin hallussa on enää noin 7 prosenttia Irakin pinta-alasta. Täällä selonteossa mainitaan, että kun yhteinen vihollinen Isil on saatu kukistettua, nämä Irakin eri ryhmien väliset kiistat saattavat leimahtaa keskinäiseksi välienselvittelyksi, eli tässä onkin paljon sitten, ja kuka on se, joka tekee sitä sovintoa? Tulee Mandela mieleen, kun oli aikanaan tätä touhua tuolla Etelä-Afrikassa. Siinä on yksi suuri pullonkaula. Sitten täytyy kyllä muistaa, kuinka paljon Syyriassa on kuolleita: joidenkin tietojen mukaan yli 300 000, ja lapsia on paljon. Tässä viimeisessä kemiallisessa iskussa kuoli lapsia ja naisia ja kaikkia, ja monet kymmenettuhannet, sadattuhannet ovat joutuneet jättämään kotinsa. Mitä tästä tulee sitten loppujen lopuksi, kun tämä Isil on kukistettu? Kuinka vielä on tätä maastapakoa, on se sitten Eurooppaan tai Afrikkaan? Tämä on kyllä semmoinen suuri asia, että toivon, että me saisimme tämän kunnolla tehtyä niin, että irakilaisetkin saisivat elää rauhassa omassa kotimaassaan.
Arvoisa rouva puhemies! Tässä pestään vielä arabikevään jälkipyykkiä. Joskus ei voi olla pohtimatta sitä, oliko tilanne silloin huonompi kuin tällä hetkellä. Lopputulema varmasti on se, että diktaattoreiden hirmuhallinnosta on pitänyt päästä eroon, mutta tilanne on kyllä monessa näistä maista erittäin huono tällä hetkellä. Tämä operaatio, johon nyt osallistumme, siis tukeutuu YK:n turvallisuusneuvoston yhteiseen päätöslauselmaan, ja on tärkeää, että olemme tässä mukana, ja tämä on ollut varsin tuloksekasta työtä. Haluan kiittää myös siitä, että puolustusvaliokunnassa meitä on pidetty varsin hyvin ajan tasalla. Meillä on käynyt puolin ja toisin väkeä, niin ministeri kuin myös koulutettavien puolelta ja kouluttajia, kertomassa tästä operaatiosta, ja se on ollut erittäin hyvä, ehkä jollain tavalla uudenlainenkin, tapa toimia. Turvan ja vakuutusturvan valiokuntamme varapuheenjohtaja jo nosti esille. Itse olen ainakin saanut siitä kiitosta, että se on ollut nyt kunnossa tämäntyyppisessä operaatiossa, joka on entistä vaarallisempi. Mutta oikeastaan ne, mihin itsekin haluan kiinnittää huomiota, ovat nämä Eurooppaan palaavat Daesh-taistelijat. Olen kyllä hämmästynyt siitä, että sellaiset henkilöt, jotka eivät maahantuloa ole saaneet toisiin EU-maihin, pystyvät palaamaan tai tulemaan Suomeen, vaikka heidän entinen kotimaansa on ollut jokin toinen EU-maa. Kyllä meidän myös Suomessa pitää tämä ottaa vakavasti. Itse olen sitä mieltä, että eivät nämä kaverit kuulu kyllä tuonne arkeen ja vapaaksi, vaan mieluumminkin niin, että heidän kohdaltaan pitää estää paluu Suomeen. Niitä, jotka palaavat, pitäisi myös pystyä syyttämään oikeuslaitoksessa rikoksista ihmisyyttä vastaan.
Arvoisa puhemies! Tämä OIR-operaatio on tietysti tukevalla pohjalla, kun se on YK:n turvaneuvoston päätöslauselman pohjalla, ja näkyyhän se siinäkin, että melkeinpä 70 jäsentä on tässä Isis-vastaisessa koalitiossa matkassa, Pohjoismaat ja EU siinä aika tavalla isona joukkona. Tämän operaation lähtökohta on, että kukin mukana oleva maa itse päättää, mitä tukea se mieluiten antaa ja parhaiten pystyy antamaan yhteisen suuren tavoitteen aikaansaamiseen. Suomalaiset kouluttavat siellä, niin kuin täällä on kerrottu, peshmerga-taistelijoita, heidän perustaitojaan joukkuetasolle asti. Nyt siihen tulee mukaan myös tämä tuen antaminen Saksan antamalle lääkintäkoulutukselle. Meille kerrotun mukaan palaute on semmoista, että suomalaiset ovat hyvin hoitaneet omat tehtävänsä. Minun kysymykseni kuuluu: Kun näitten operaatioitten hännille aina pannaan tämmöinen oikea lausuma, että tästä saadaan tällaista ja tällaista hyötyä kansalliseen puolustuksen suorituskykyyn — mikä on tärkeä näkökohta, ja niin se on tässäkin — niin voisiko herra puolustusministeri tai ulkoministeri, kumminpäin tahansa, hiukan enemmän valaista meille, mitä tämä tämän operaation osalta oikein tarkoittaa oman kansallispuolustuskykymme kehittymisen kannalta? Mitä taitoja tässä saamme lisää ja lisäarvona?
Arvoisa rouva puhemies! Kun puhumme Irakista, sen kriisistä, emme voi kokonaan sivuuttaa syntynyttä turvapaikkaongelmaa myös Suomessa. Loppuvuodesta 2015 Suomeen tuli tuhansia irakilaisia turvapaikanhakijoita. Itse katson, että viranomaisemme ovat olosuhteisiin nähden selvinneet aika lailla kunnialla syntyneestä haasteesta, mutta viime aikoina yksi erityiskysymys on herättänyt mielenkiintoa. Siitä kirjoitettiin muun muassa eilen Helsingin Sanomien mielipidesivulla. Kyse on siitä, että tänne on tullut parhaassa työiässä olevia nuoria miehiä, joista osa ei kuitenkaan ole ollut kansainvälisen suojelun tarpeessa, eli eivät ole saaneet sillä perusteella oleskelulupaa. Jotkut näistä henkilöistä ovat kuitenkin löytäneet työpaikan, ja yrittäjä, yritys ja työntekijä ovat olleet hyvin tyytyväisiä syntyneeseen työsuhteeseen, ja on syntynyt myös pysyvä työsuhde, jonka palkka ja muut edut ovat täysin kohdallaan ja meidän lainsäädäntömme ja sopimusten mukaisia. Nyt ongelmaksi on noussut se, että kun tällainen henkilö on hakenut oleskelulupaa työnteon perusteella, jonka saamiseen hänellä olisi kaikki edellytykset, on törmätty niin sanottuun työvoiman saatavuusharkintaan. Eli meillä Suomessa edellytetään, että yrityksen, yrittäjän pitää ensin osoittaa, että Suomesta tai EU-alueelta ei ole löytynyt vastaavaa työntekijää. Itse pidän tätä tilannetta ongelmallisena. Olisi mielestäni kaikkien yhteinen etu, että tällainen henkilö voisi työllistyä pysyvämmin ja saada sitä kautta oleskeluluvan Suomeen.
Arvoisa rouva puhemies! Me tiedämme, että näitten palaavien taistelijoitten kohdalta on iso ongelma, ja tässä tietysti herääkin kysymys siitä. Pitää tietysti olla luottavaisella mielellä meidän hallintomme ja viranhaltijoittemme suhteen siinä, että tässä ollaan oikealla tasolla, mutta kuitenkin herää kysymys siitä — täällä jo joku edustaja siitä kysyikin — olemmeko tietoisia heidän olemassaolostaan ja heidän sijainnistaan. Siinä tietysti on pieni sellainen kansankin keskuudessa varmaan herättävä kysymys, niin että on hyvä ehkä valaistusta saada siihen asiaan. Sitten toinen asia: Nämä kriisinhallintatehtävät ovat vaativampia kuin ne ennen ovat olleet. Sen myötä myöskin riskit ovat kasvaneet, ja sitä kautta myös tulee koulutuksen tarve olemaan entistä yksityiskohtaisempi, entistä kauaskatseisempi, elikkä pitää olla valmiutta myöskin nähdä se kokonaisuus sillä tavalla pitkällä, pitkällä riskianalyysillä varustettuna. Valiokunta kävi tässä keväällä Porin Prikaatissa tutustumassa kriisinhallintajoukkojen koulutukseen, ja saatiin kyllä hyvä katsaus ja ollaan siltä osin luottavaisia, mutta kuitenkin haluan kysyä ministeriltä: ollaanko meillä myöskin kriha-joukkojen koulutusta niillä argumenteilla luotu eteenpäin ja kehitetty, jotta me voimme luottaa siihen kysymykseen, että kun sen koulutuksen omaavana suomalaisena taistelijana sinne lähdetään tehtäviin, niin ollaan sillä tasolla jokaisella tehtävän, määräyksenannon, minuutilla, että siitä tehtävästä voidaan suoriutua niin, että se joukko ei ole itsessään vaarassa eikä se sotilas vaaranna itseään? Tältä osin tarkoitan sitä, että ollaan kaikki ne riskianalyysit luotu niin, että se koulutus on aina sen vakavamman tilanteen tasalla.
Rouva puhemies! Vielä kysymys, lähinnä ehkä ministeri Soinille: Tämä operaatio on nyt kestänyt — tässä edustaja Heinonen kuvasi tätä alkua sieltä arabikeväästä asti — ja tämä on mennyt välillä pahemmaksi. Edelleen Isis-ongelma on, ja tietysti tavoitteena nyt osaltaan tämänkin operaatioon osallistumisen myötä on saada Isis tältä alueelta tuhottua ja päästä tavallaan rauhallisempaan aikakauteen näissä maissa. Mutta se ei ole helppoa, ja kriisinhallintatoimenpiteitä tarvitaan varmasti jatkossakin. Kuinka nyt tähän Isisin tuhoamisen jälkeiseen aikaan aletaan valmistautumaan? Täällä selonteossa kuvaillaan sitä, että Suomi voisi mahdollisesti poliisikoulutukseen osallistua. Onko muita keinoja, humanitäärisiä keinoja, kriisinhallintakeinoja ja niin edelleen, millä Suomi voisi osallistua? Kuinka pitkälle tämän koko ongelman osalta nyt jo katsotaan eteenpäin tulevaisuuteen tai oikeastaan siihen ratkaisun jälkeiseen aikaan ja parempaan aikaan?
Ministeri Soini, 3 minuuttia.
Rouva puhemies! Paljon hyviä kysymyksiä. Yritän vastata joihinkin, ja varmaan puolustusministeri täydentää. Ensinnäkin tähän määräaikaan. Tämä on nyt tarkoitus suunnata vuoden 2018 loppuun. Tietysti nyt täytyy katsoa, miten operaatio etenee ja mitkä ovat tulokset. Tämä varmaan arvioidaan alkuvuodesta 2018. Saattaa hyvin olla, että jos tätä vauhtia tuo Isilin tappio noilla alueilla etenee, niin määrät voivat tältä osin pienentyä. Mutta sitten taas toiselta osin, kuten edustaja Savola ja kumppanit kysyivät myöskin, mitä voisi tulla sitten tilalle, se voisi olla koulutusta. Jos lapset eivät pääse kouluun, jos ei yhteiskunnalla ole rakennusta, jälleenrakennusta, tämäntyyppisiä asioita, niin se valahtaa takaisin samaan maisemaan: Isil on lyöty, mutta mitään ei tullut tilalle. Ja se on hirveän vaarallinen kuvio, sitä ei pitäisi saada. Sitten näistä taistelijoista ja niitten paluusta: Tässä oma kokemukseni on, että kansainvälinen tiedustelutieto ja tämä yhteistyö on äärimmäisen tärkeää. Ja meidän pitää sekä antaa tietoa että sitten sitä myöten saada tietoa. Tämä on hyvin tärkeää. Hyvin harvoin tämmöinen terroriteko tapahtuu täysin yllätyksenä, täysin puskista. Esimerkiksi tämä Manchesterin mies, kyllä häntä oli seurattu mutta ei saatu ikävä kyllä pysäytettyä, tai ei uskottu, että se on tarpeeksi vakavaa. Sitten tietysti, niin kuin edustaja Zyskowicz sanoi, jos ihminen sopeutuu ja saa toisella kriteerillä työluvan ja pystyy itsensä elättämään ja pystyy sen näyttämään, niin silloin on kysymys normaalista siirtolaisuudesta. Jos ihminen on kunnon ihminen ja maksaa veronsa, en minä näe siinä mitään ongelmaa. Mutta sen pitää sitten tapahtua niillä kriteereillä eikä niin, että tullaan tänne ensin olemaan ja sitten ei täytetä kriteereitä, tämmöinen vilpillinen menettely ei voi olla oikein. Sitten edustaja Kanervalla oli hyvä kokonaisanalyysi. Siinä ei ollut kysymystä, mutta siitä saa kiitokset. Sitten: 80 ihmistä — osa näistä tulleista on pettynyt niihin Isilin valheisiin ja yrittää jotenkin saada elämäänsä kasaan, eivätkä he ole vaarallisia. Mutta sitten ikävä kyllä lienee myös sellaisia henkilöitä, jotka tavallaan ovat täällä sitä varten, että he voivat olla luomassa verkostoa tai ovat ikään kuin lepotilassa, tämä on vaarallista. — Aika käy vähiin, mutta sanon vielä, että tässä oli hyvä ehdotus, olikohan se edustaja Pakkaselta: Jos minä olisin teidän valiokunnassanne, niin minä kehottaisin sitä valiokunnan puheenjohtajaa kutsumaan tämmöisiä ihmisiä kuultavaksi sinne teidän valiokuntaanne. Varmaan mielenkiintoista kuultavaa olisi, kun on ihmisiä, jotka ovat käytännössä mukana. Sitten ihan lopuksi vielä tähän, mitä edustaja Mäkipää sanoi: Nyt kun Isiliä juuritaan, niin siellä onkin jakajia monta, siellä on šiiat, siellä on sunnit, siellä on kurdit, [[Ilkka Kanervan välihuuto]] ja taas niin kuin uuden konfliktin mahdollisuus. Se, miten se potti jaetaan rauhanomaisesti ja muuten, onkin tässä sitten haaste.
Ministeri Niinistö, 3 minuuttia.
Arvoisa rouva puhemies! Edustaja Savola kiinnitti huomiota joukkojemme palvelusturvallisuuteen Irakissa, ja kiistatta Irak on korkean riskin alue, mutta onneksi mitään pahempaa ei ole kuitenkaan tapahtunut. Joukkojemme omasuojaa voidaan pitää riittävänä, ja luonnollisesti pyrimme tarjoamaan asianmukaiset välineet miehillemme ja naisillemme, jotka siellä palvelevat. Eli joukkojemme turvallisuudesta kyllä pyritään huolehtimaan, mutta koskaan ei voi tietää, mitä tapahtuu. Kävin itse puolisen vuotta sitten Irakissa Erbilissä tutustumassa operaatioon, eikä siellä ainakaan ilmennyt mitään merkittäviä ongelmia. Jatkuvasti tietenkin seuraamme tilannetta. Vakuutusasiat ovat kunnossa. Näin ovat joukkomme kyllä kertoneet, ja tästä osaltaan kiitos edustaja Heinoselle, joka on tätä asiaa ansiokkaasti pitänyt jo vuosien ajan esillä.
Hyvä lausunto!
Nyt tällä hetkellä tilanteen pitäisi olla kohtuullisen hyvä. Edustajat Savola, Kari ja Kääriäinen kysyivät tämän operaation hyödyistä kansallisen puolustuskyvyn kehittämisen kannalta. Operaatio on hyvää harjoitusta sekä palkatulle henkilökunnalle että reserviläisille toiminnassa korkean riskin alueella, kuten sanotaan. Esimerkiksi erikoisjoukkomme, piskuiset erikoisjoukkomme, ovat saaneet hyvää harjoitusta. Operaatio tarjoaa meille myös tärkeitä yhteistyömahdollisuuksia meille merkittävien viiteryhmämaiden kanssa, kuten Yhdysvaltain, Ison-Britannian, Saksan ja Pohjoismaiden kanssa. Mutta jos aivan raadollisesti ajatellaan, niin samalla rahalla, mitä tähän Irakin operaatioon käytämme, totta kai kehittäisimme kansallista puolustusta huomattavasti tehokkaammin esimerkiksi käyttämällä nämä rahat reserviläisten kertausharjoituksiin. Kyse onkin ulkopolitiikasta, kyse on siitä, mihin joukkoon haluamme kuulua, ja tässä tapauksessa haluamme kuulua Isiksen vastaiseen koalitioon. Edustaja Kari kysyi vielä lisäksi, milloin tästä operaatiosta tullaan takaisin. Se on hyvä kysymys. Ei pidä muodostaa ikuisuusoperaatioita, pitää olla selkeä suunnitelma, mutta vielä on liian aikaista sanoa, milloin suomalaiset kouluttajat ja neuvonantajat palaavat. Mutta tärkeää on, että Isis tuhotaan ja alueella tehdään riittäviä vakauttamistoimenpiteitä, jotta tämä käärmeenpää ei enää nouse.
Arvoisa puhemies! Vielä lyhyesti muutamia asioita. Suomi on osallistunut Irak-operaatioon vuodesta 2015 alkaen, ensin noin 50:llä ja seuraavana vuonna noin 100 sotilaalla. Määrän kaksinkertaistuminen liittyy Ranskan avunantopyyntöön Pariisin terrori-iskujen johdosta. Kyseessähän on Yhdysvaltain johtama vuonna 2014 perustettu Isilin vastainen operaatio, johon osallistuu 27 maata yli 9 000 sotilaalla. Irakin asevoimat ovat koalition tuella vallanneet takaisin alueita niin, että niitä on nyt Isilin hallussa enää 7 prosenttia Irakin pinta-alasta. Sotilasoperaatio Mosulin takaisinvaltaamiseksi alkoi lokakuussa 2016. Vanhassakaupungissa arvioidaan olevan 400 000 siviiliä ja noin 400 Isilin taistelijaa. Noin puoli miljoonaa ihmistä on joutunut jättämään kotinsa. Irakissa humanitäärisen avun tarpeessa on yli 11 miljoonaa ihmistä, mutta suomalaisethan eivät osallistu operaatioon Mosulin takaisinvaltaamiseksi. Suomalaiset ovat kouluttaneet Menilan tukikohdassa Kurdistanin peshmerga-taistelijoille sotilaan perustaitoja. Lisäksi suomalaiset ovat tukeneet Saksan antamaa lääkintäkoulutusta. Selonteossa esitetään jatkoa Suomen osallistumiselle Irakin peshmerga-joukkojen kouluttamiseen noin 50 sotilaalla sekä neuvonantotoimintaan noin 50 sotilaalla myös vuoden 2018 loppuun saakka. Koulutus ja neuvonanto laajennettaisiin käsittämään myös muita Irakin turvallisuusjoukkoja ja Pohjois-Irakin ohella myös muita alueita Irakissa. Suomen operaatioon osallistuvat sotilaat voivat kantaa aseita itsepuolustustarkoituksessa. Koska kyse on sotilaallisesti erityisen vaativasta operaatiosta, valtioneuvosto antaa Irak-osallistumisesta eduskunnalle selonteon. Päätöksen osallistumisesta operaatioon tekee tasavallan presidentti. Operaatioon osallistuminen lisää osaamistamme ja auttaa kehittämään omaa kansallista puolustuskykyämme. Propagandassaan Isil on jo kehottanut kannattajiaan mieluummin iskemään länsimaita vastaan kotimaissaan kuin matkustamaan Levantin alueelle. Oletettavaa on, että osa Isilin taistelijoista tulee palaamaan Eurooppaan kalifaatin kukistuessa. Tämä voi lisätä terroristisia väkivallantekoja Euroopassa. Suomen kriisinhallinta- ja humanitaarisilla toimilla pyritään vaikuttamaan Irakista suuntautuvan muuttoliikkeen juurisyihin. Irakilaisethan ovat tällä hetkellä suurin turvapaikanhakijaryhmä Suomessa. Arvoisa puhemies! Sotilaallisten toimien lisäksi Suomi tukee vakauttamistoimia kehitysyhteistyövaroin ja antaa humanitääristä apua sekä rahoittaa myös miinanraivausta. Vakauttamistoimien tavoitteena on luoda sellaiset elinolosuhteet, että maan sisäiset pakolaiset voisivat palata koteihinsa. On suuri haaste saada jälleenrakentaminen ja uudelleenasuttaminen käyntiin Isisiltä vallatuilla alueilla. Irakin taloudellinen tilanne on huono johtuen öljyn hinnan romahtamisesta ja Isilin vastaisen taistelun kustannuksista. Myös Euroopan ja Suomen etu on olla mukana terrorisminvastaisessa taistelussa sekä turvallisemman ja vakaamman tulevaisuuden rakentamisessa alueella. Sodat ja levottomuudet näkyvät ja vaikuttavat hyvin konkreettisesti myös osin Suomessa. Usein puhutaan kustannuksista, mutta tässä Irak-operaatiossakin on jo näyttöä, että operaatio tuottaa hyvää tulosta, joten hinta on pieni verrattuna sen vaikutukseen myös Suomen ja Irakin kannalta.
Arvoisa rouva puhemies! Hyvät edustajat! Irak pyysi vuonna 2014 YK:lta koulutus- ja materiaalitukea maansa avuksi Isilin vastaiseen toimintaan. Kansainvälisessä Isilin vastaisessa toiminnassa on tällä hetkellä mukana kaiken kaikkiaan 68 jäsentä, mukaan lukien kaikki Pohjoismaat ja EU-maat. Työ on tuottanut tulosta, Isilin hallussa on enää 7 prosenttia Irakin pinta-alasta, kun vuonna 2014 luku oli noin 40 prosenttia. Yli miljoona ihmistä on jo palannut koteihinsa Isililtä vapautetuille alueille. Vaikka tilanne on parantunut, Irakin turvallisuustilanne on edelleen epävakaa. Isililtä vapautetut alueet on kyettävä vakauttamaan nopeasti, ja jälleenrakentaminen on käynnistettävä. Suomi on osallistunut koulutusyhteistyöhön Irakissa vuodesta 2015 lähtien. Suomen osallistuminen on osa globaalia terrorisminvastaista toimintaa, jossa tarvitaan pitkäjänteisyyttä ja laajaa keinovalikoimaa. Terrorismin torjumiseksi on tehtävä kaikki voitava niin ongelman juurisyiden lähteillä kuin myös sisäisen turvallisuuden vahvistamisessa koko Euroopassa. Suomen on siksi perusteltua jatkaa koulutus- ja neuvonantotoimintaansa Irakissa. Uusi mandaatti merkitsee sitä, että Suomi voi tehdä koulutus- ja neuvonantotoimintaa Pohjois-Irakin ohella myös muualla Irakin alueella. Irakin turvallisuusjoukkojen kouluttaminen ja hallinnon kehittäminen myötävaikuttaa siihen, että Irak pystyy vähitellen itse vastaamaan yhä paremmin omasta turvallisuudestaan ja tulevaisuudestaan. Maan luisuminen pahenevaan epävakauteen sen sijaan merkitsisi vaarallisen terrorismin leviämistä alueella ja sieltä yhä eteenpäin, muun muassa Eurooppaan. Arvoisa rouva puhemies! Suomalaisten kriisinhallintajoukkojen osaamista arvostetaan maailmalla. Paikallisväestö luottaa suomalaisten ammattitaitoiseen ja järjestelmälliseen toimintaan. Vaativiin neuvonantotehtäviin osallistuminen tuo myös meille arvokasta kokemusta joukon johtamisesta, ylläpidosta ja operoinnista. Näin kehitämme myös kansallisen puolustuksen suorituskykyä. Tämäkään operaatio ei ole riskitön. Edessä olevan tehtävän tarkempi kuvaus sekä yhteistyö koalitiomaiden kanssa jäävät selonteossa osin ohueksi. Valiokuntakäsittelyssä onkin perusteellisesti perehdyttävä operaation turvallisuuteen, joukkojemme suojaan ja operaation tarkempaan sisältöön. Suomen osallistuminen kriisinhallintaan ja kansainväliseen toimintaan on yksi tärkeä toimi vakauden ylläpitämiseksi. — Kiitos.
Arvoisa rouva puhemies! Ensinnäkin kiitoksia ulkoministerille ja puolustusministerille vastauksista näihin kysymyksiin, joita aiemmin tuossa debatissa sai esittää. Osallistuminen tähän operaatioon on joka tapauksessa tärkeä osa meidän ulkopolitiikkaamme, mutta pitää muistaa, että tämä on tärkeä osa myös meidän oman kotimaisen suorituskykymme kannalta, koska oma kansallinen puolustuksemme on kuitenkin se numero yksi, minkä takia meillä Puolustusvoimat on olemassa. Ja tärkeää oli kuulla puolustusministeriltä myös se, että nämä turvallisuusasiat ovat parhaassa mahdollisessa kunnossa, vaikkakin näitä riskejä aina on ja ne on tiedostettava. Mutta pitää sanoa, että kyllä tätä meidän suomalaista asevelvollisuusjärjestelmäämme on kunnioitettava ja hattua sille nostettava. Meidän reserviläisemme eivät kalpene yhtään ammattisotilaiden rinnalla, päinvastoin he tuovat näihin kriisinhallintatehtäviin jopa lisäosaamista, mitä siviilipuolelta omista töistään ovat saaneet. Tästä meidän hyvästä järjestelmästämme kyllä pitää pitää kauas tulevaisuuteen kiinni. Tämä Isilin vastainen operaatio on tärkeää saada jossain vaiheessa päätökseen, ja toivon, että siinä tuloksia tulee ja että saadaan tämä alue hieman normaalimpaan tilaan. Mutta kuten tässä jo ulkoministerin vastauksestakin kävi ilmi, nämä ongelmat eivät varmastikaan poistu, näitä kriisinhallintatoimia ja humanitääristä apua tarvitaan jatkossakin. Mutta joka tapauksessa se, että Suomi tähän operaatioon osallistuu ja pystymme kantamaan oman kortemme kekoon tässä Isisin vastaisessa operaatiossa, on tärkeä asia.
Ensimmäiseen käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 8. asia. Käsittelyn pohjana on ulkoasiainvaliokunnan mietintö UaVM 1/2017 vp. Nyt päätetään lakiehdotuksen sisällöstä. Tämän asian yhteydessä esitellään lisäksi päiväjärjestyksen 9. ja 10. asia, ja keskustelu sallitaan myös näistä asioista. Ensimmäinen puheenvuoro, ulkoasiainvaliokunnan puheenjohtaja edustaja Vanhanen, olkaa hyvä.
Arvoisa puhemies! Tämän hallituksen esityskokonaisuuden tarkoituksena on saattaa Suomen lainsäädäntö kehittyvän kansainvälisen yhteistyön edellyttämälle tasolle. Oman aikansa tämä on ottanut. Lissabonin sopimuksen keskinäistä yhteisvastuuta koskevat lausekkeet neuvoteltiin asiallisesti ottaen syksyllä 2003 osana perustuslaillisen sopimuksen neuvotteluja, ja omalla tavallaan tunnen mielihyvää siitä, että olen saanut olla finalisoimassa sitä nyt ulkoasiainvaliokunnan puitteissa. Oman aikansa on vienyt, mutta hyvä näin, että nyt saamme oman lainsäädäntömme sille tasolle, että pystymme kaikin osin vastaamaan Lissabonin sopimuksen velvoitteisiin. Mutta niin kuin hallituksen esityksessä ja myös ulkoasiainvaliokunnan mietinnössä todetaan, tämä ei johdu pelkästään Lissabonin sopimuksesta, vaan tällä varaudutaan ylipäätään kehittyvään kansainväliseen yhteistyöhön vastaamiseen. Pohjoismaiden keskinäinen solidaarisuus ja erityisesti Suomen ja Ruotsin kahdenvälisen yhteistyön tiivistyminen ovat myös syitä tälle lainsäädännölle. Valiokunta pitää tärkeänä, ettei Suomella ole lainsäädännöllisiä esteitä osallistua muiden unionimaiden tai Pohjoismaiden tukemiseen kriisitilanteissa eikä myöskään esteitä avun pyytämiselle. Esityskokonaisuuden hyväksymisen jälkeenkin Suomi päättää itse turvallisuuspoliittisista ratkaisuistaan ja toiminnasta avun antamiseen ja pyytämiseen liittyvissä tilanteissa. Ulkoasiainvaliokunnan käsittelemässä esityksessä ehdotetaan säädettäväksi uusi laki, jossa säädellään ylimpien valtioelinten päätöksenteosta kansainvälistä apua annettaessa ja pyydettäessä. Valiokunnan käsittelemä esitys koskee vain näiden ylimpien valtioelinten päätöksentekoa eikä esimerkiksi Lissabonin sopimuksen sisältöä. Korostan, että kyse ei ole vain sotilaallisen avun antamisesta tai pyytämisestä vaan että avun sisältö määräytyisi kulloisenkin tilanteen mukaan. Arvoisa puhemies! Valiokunta on perustuslakivaliokunnan tekemistä säätämisjärjestystä koskevista huomautuksista johtuen joutunut tekemään muutoksia hallituksen esityksen sisältämään lakiehdotukseen poikkeuksellisen kiireellisissä ja vakavissa tilanteissa sovellettavan kiireellisyysmenettelyn osalta, jotta laki voidaan saattaa voimaan tavallisen lain säätämisjärjestyksessä. Ulkoasiainvaliokunta korostaa yksimielisessä mietinnössään, että kansainvälisen avun antaminen ja pyytäminen varsinkin tilanteissa, joissa apu voi sisältää merkittäviä sotilaallisia voimavaroja tai sotilaallisten voimakeinojen käyttöä, on sellainen ulko- ja turvallisuuspoliittisesti merkittävä sekä laajakantoisesti ja periaatteellisesti tärkeä toimenpide, joka edellyttää eduskunnan osallistumista päätöksentekoon ottaen huomioon sotilaallisten voimavarojen tai voimakeinojen käytöstä johtuvat ulko- ja turvallisuuspoliittiset seuraukset. Lakiehdotuksen mukaisen normaalin päätöksenteon puitteissa eduskuntaa kuullaan joko ulkoasiainvaliokunnalle annettavan selvityksen tai eduskunnalle annettavan selonteon muodossa. Tämä on tuttu menettely muun muassa tuohon äsken keskusteltuun kriisinhallintaan osallistumisessa sovellettavasta päätöksentekotavasta. Mutta poikkeuksellisen kiireellisissä ja vakavissa tilanteissa eduskunta saa tiedon tilanteesta ja suunnitelluista päätöksistä ja toimenpiteistä ulkoasiainvaliokunnalle annettavan tiedon muodossa. Kiireellisissä tilanteissa valtioneuvoston on tämän jälkeen tekemänsä päätös viipymättä saatettava eduskunnan käsiteltäväksi selonteon muodossa. Suomeen kohdistuvissa uhkatilanteissa voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö turvaa viranomaisten toimintamahdollisuudet. Ulkoasiainvaliokunta korostaa mietinnössä, että Suomen antaessa apua lakiesityksen tarkoittamassa kiireellisessä päätöksentekomenettelyssä tulee sotilaallisen voimankäytön mahdollisuus ottaa huomioon tilanteissa, joissa ministeriön päätöksellä annettava apu sisältää sotilaallisia voimavaroja. Valiokunta korostaa, että näissä tilanteissa yksittäisen sotilaan tai sotilasjoukon oikeudellisen aseman, toimivaltuuksien ja omasuojan tulee olla lähtökohtaisesti mahdollisimman selkeästi määritelty. Valiokunnan mielestä näissä tilanteissa kiireellinen päätös tulisi tehdä valtioneuvoston yleisistunnon tai tasavallan presidentin toimesta, sillä kiireellisessä tilanteessa uuden sotilaalliseen voimankäyttöön valtuuttavan päätöksen tekemiseen ei todennäköisesti olisi aikaa. Eli vielä selkokielellä: Niissä tilanteissa, joissa sinällään tehdään päätös sotilaallisten voimavarojen lähettämisestä tai käyttämisestä, pitää kyetä analysoimaan etukäteen, muuttuuko se tilanne sellaiseksi, jossa myös käytettäisiin sotilaallista voimaa, ja jos on perusteluja vähänkään näin ajatella, tulee tämä alkuvaiheenkin päätös tehdä tämän kiireellisen menettelyn tarkoittamalla raskaammalla menettelytavalla. Ulkoasiainvaliokunta korostaa, että lakiehdotuksen sisältämän kiireellisyysmenettelyn käytännön turvaamiseksi valtioneuvoston tulee selvittää menettelytapojaan ottaen huomioon eduskunnan rooli päätöksenteossa. Selvitys tulee antaa eduskunnalle vuoden 18 loppuun mennessä. Valiokunta korostaa selvityksen merkitystä, koska kiireellisyysmenettelyn toimivuuden kannalta on olennaista, että valtioneuvosto kykenee toimimaan päätösvaltaisesti nopeissa tilanteissa, joissa voidaan olla keskellä yötä tai loma-aikaan päätöksiä tekemässä. Samalla on syytä selvittää valtioneuvoston ja eduskunnan yhteistoiminnan varmistamista kiireellisissä tilanteissa. Tässä on meille sen selvityksen jälkeen myös eduskunnan puolella kotiläksyä tarkastella, miten todella tällaisissa kiireellisissä menettelyissä eri käytännön toimintatavat myös tämän talon sisällä toimivat.
Arvoisa rouva puhemies! Tämä lakikokonaisuus, missä on tämä kansainvälisen avun antaminen ja vastaanottaminen sekä hallituksen esitys eduskunnalle laiksi Puolustusvoimista annetun lain, aluevalvontalain ja asevelvollisuuslain muuttamisesta, tuo kyllä tätä meidän lainsäädäntöämme ehkä tähän nykytilanteeseen mitä sopivimmalla tavalla. Äsken puhuttiin tästä Irakin kriisinhallinnasta, Irakiin liittyvästä koulutusoperaatiosta ja nyt sitten kansainvälisen avun antamisesta ja vastaanottamisesta laajemminkin. Pitää muistaa, että tätä lainsäädäntöä tulkitsisin enemmän mahdollistavana lainsäädäntönä elikkä niin, että jos meiltä pyydetään apua ja me sitä haluamme antaa tai haluamme ottaa sitä apua vastaan eli pyydämme itsellemme, niin tässä käydään joka kerta poliittinen vakava harkinta ja poliittinen päätöksenteko, missä osallisena ovat niin tasavallan presidentti, valtioneuvosto kuin eduskunta, vähintään ulkoasiainvaliokunnan ja puolustusvaliokunnan kautta. Tässä oli selkeästi huomattavissa, että poliittinen yhteisymmärrys oli vahvaa siinä, että tämä lakikokonaisuus halutaan tehdä. Mutta tietysti se, mikä puhututti eniten ja mistä varmasti ne vahvimmat keskustelut puolustusvaliokunnassakin käytiin, oli nämä palvelussuhde-ehdot, se, että vakuutukset, palkkausehdot ja niin edelleen ovat kunnossa. Tässähän nyt tietysti on se, että reserviläisiltä, jotka tähän osallistuvat, kerätään sitoumukset ja tämä osallistuminen on vapaaehtoista, mutta sitten kantahenkilökunnan puolesta tämä on velvoittavaa osallistumista. Tästä tietysti on erilaisia mielipiteitä, mutta kokonaisuuden kannalta tämä on varmasti paras mahdollinen vaihtoehto.
Rouva puhemies! Viime vuonna hyväksytyssä ulko- ja turvallisuuspoliittisessa selonteossa todetaan: "Suomen ulko- ja turvallisuuspolitiikka nojaa perustuslakiin kirjattuihin arvoihin, oikeuksiin ja velvollisuuksiin ja edistää niitä. Turvallinen ja luottamukseen perustuva yhteiskunta on tärkeä osa uskottavaa ja menestyksellistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa." Uskottavan ja menestyksellisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttaminen edellyttää toimivia työkaluja, ja nyt valiokunnat ovat sanoneet sanansa lakiehdotuksesta, joka sisältää tällaisia työkaluja eli ylimpien valtioelimien päätöksentekomenettelyt kansainvälistä apua annettaessa ja pyydettäessä. Kiitän valiokuntaa hyvin laaditusta mietinnöstä. Tämä on ollut kaiken arvostuksen arvoinen. Meillä on siis käsittelyssä nyt lakiehdotus, joka sisältää periaatteellisesti merkittävän uudistuksen, ja sen vuoksi sitä on valmisteltu harkiten. Myös eduskunnan valiokunnat ovat käsitelleet asiaa huolellisesti ja hyvässä yhteistyössä valtioneuvoston kanssa. Ulkoasianvaliokunnan mietintöön sisältyvä lopputulos täyttää perustuslain vaatimukset ja tarjoaa ratkaisut esillä oleviin kysymyksiin. Lakiehdotus on välttämätön ja ikävä kyllä myös hyvin ajankohtainen. Siitä kertovat Manchesterissä tehdyt terrori-iskut aiempien Pariisin, Brysselin, Nizzan ja Berliinin iskujen lisäksi. On muistettava, että Suomi on jo Lissabonin sopimuksen ratifioidessaan sitoutunut panemaan täytäntöön EU:n yhteisvastuulausekkeen ja keskinäisen avunannon lausekkeen, jotka koskevat kaikkia jäsenvaltioita yhtäläisesti. Tämän lakiehdotuksen säännökset yhdessä sen rinnalla valmisteltujen puolustusministeriön ja sisäministeriön lakiesitysten kanssa varmistavat sen, ettei Suomessa ole lainsäädännöllisiä esteitä osallistua kansainvälisen avun antamiseen tai vastaanottamiseen. Suomen ja Ruotsin molemminpuolinen tahtotila on puolustusyhteistyön syventäminen. Laki edistää myös tämän tavoitteen toteuttamista. Suomi päättää aina itse, mitä apua se pyytää ja mitä apua se antaa. Mitään apua ei ole syytä rajata ennakolta pois. Lailla suodaan ja luodaan selvät pelisäännöt, missä menettelyssä korkeimmat valtioelimet tekevät tapauskohtaisen arvioinnin ja ratkaisevat avun pyytämisen ja antamisen. Laki mahdollistaa kansallisen päätöksenteon avun antamisessa ja vastaanottamisessa myös EU:ta laajemmin kansainvälisessä yhteistyössä, ja nämä avunanto- ja vastaanottolausekkeet voivat olla hyvinkin erilaisia, mutta on tärkeää, että kansalliset päätöksentekomenettelyt ovat sellaisia, että päätöksiä kyetään tekemään muuttuvissa tilanteissa ja tarvittaessa nopeasti. Kiireellisissäkin tilanteissa päätökset on luonnollisesti tehtävä perustuslain edellyttämällä tavalla. Lakiin oli tärkeää sisällyttää kiireellisyysmenettely, koska tiedämme, että asiat voivat tapahtua hyvinkin nopeasti. Julkisuudessa on pohdittu paljon sitä, onko kiireellisyysmenettelyn maantieteellinen rajaus, EU-jäsenvaltiot sekä Pohjoismaat, loppuun asti mietitty esimerkiksi brexitin valossa. On kuitenkin muistettava, että tämä maantieteellinen rajaus koskee vain kiireellisyysmenettelyä. Suomi voi pyytää apua EU:n ja Pohjoismaiden ulkopuolelta tavanomaisessa menettelyssä, jos valtiojohto yksittäistapauksessa sen hyväksi näkee. Arvoisa puhemies! Tämä laki on uusi työkalu meidän ulko- ja turvallisuuspoliittisessa pakissamme. Nämä muutokset yhdessä puolustusministeriön ja sisäministeriön valmistelemien lakiehdotusten kanssa merkitsevät isoa periaatteellista muutosta. Suomen turvallisuutta vahvistetaan varautumalla avunannon tilanteisiin niin avun antajana kuin vastaanottajanakin. Suomen on aika lunastaa Lissabonin sopimukseen sisältyvä sitoumus ja saattaa kansalliset päätöksentekomenettelyt sellaiseen kuntoon, että apua voidaan tarvittaessa pyytää ja antaa. Ulkoasianvaliokunnan mietintöön sisältyvä lausumaehdotus sisältää tärkeän toimeksiannon valtioneuvostolle käytäntöjen nopeuttamiseksi ja sujuvoittamiseksi tavalla, joka ottaa huomioon myös eduskunnan roolin kiireellisissä tilanteissa. Valtioneuvostossa ryhdytään näitä kysymyksiä viipymättä tutkimaan.
Seuraavaksi puolustusvaliokunnan puheenjohtaja, edustaja Kanerva.
Arvoisa puhemiehemme! Hyvät kollegat! Todellakin 2000‑luvun alkupuolella Vanhasen toisen hallituksen eläessä parhaita päiviään kävimme pääministerin kanssa Lissabonissa allekirjoittamassa täällä tuhansia kertoja siteeratun Lissabonin sopimuksen. Kiireemme on ollut hieman hämäläinen tämän Lissabonin sopimuksen toimeenpanoa koskien, nyt käsiteltäviä, edustaja Vanhasen äsken esittelemiä yksityiskohtia ja myöskin hallituksen esitys 94:ää koskien, jonka erinomaisen esittelyn itse asiassa edustaja Savola täällä jo pelkistetysti tekikin. Hyvä näin. Itse asiassa koko tämä prosessi on käytännöllisesti katsoen kaikilta poliittisilta osiltaan yksimielinen. Tässä ei ole ollut minkäänlaisia asennoitumisongelmia. Ainoa tämän pitkän prosessin viimevaiheen hiushalkeama koskee, niin kuin tiedämme, jo täällä mainittua palveluvelvoitetta, joka on tulkittu hieman eri tavoin tämän pitkän prosessin loppuvaiheessa salin eri puolilla. Ymmärrän varsin hyvin ne näkökannat, joita järjestöt tähän keskusteluun ovat halunneet tuoda. On järjestöjen tehtävä tietysti viimeiseen saakka pitää omista näkökannoistaan huoli, mutta rehellisyyden nimissä on sanottava, että neuvotteluissa, jotka ovat olleet pitkiä, perusteellisia, myöskin työnantajapuoli on ollut poikkeuksellisen, sanoisiko turkulaisittain, höveli ymmärtämään niitä tarpeita, joita järjestöt ovat neuvottelupöytään tuoneet. Tiedämme, että tässä suhteessa on haluttu tulla vastaan niin pitkälle, että missään muussa vastaavassa työmarkkinapoliittisessa tilanteessa tai asetelmassa en ainakaan itse muista vuosikymmeniin asiaa noteeratun näin pitkälle kuin mitä tässä tapauksessa on tosiasiassa asianlaita. Se koskee tietysti siis palvelusuhteen ehtoja ulkomailla tapahtuvassa palveluvelvoitteen täyttämisessä. Ymmärrän siis sen puolen asiassa, että jotkut vetoavat siihen, että suostuessaan lähtemään töihin valtiolle kantahenkilökuntaominaisuudessa nämä henkilöt eivät ole voineet tietää tämän lainsäädännön aikanaan mukanaan tuomia velvoitteita heille. Mutta samalla voi tietysti filosofisesti aprikoida aina sitä, että jos olet sotilaan ammatin tielle lähtenyt, niin siihen on aina kuulunut se, että olet myöskin sitoutunut puolustamaan niitä arvoja, jotka suomalaisen yhteiskunnan puolesta ovat oikeaksi katsotut. Niitten samojen arvojen puolustamisesta on luonnollisesti kysymys riippumatta, missä maantieteellinen raja kulloinkin kulkee. Tämä pieni hiushalkeama tämän asian merkittävyyttä koskien ei ole häiritsemässä sitä, etteikö tämä asia saa uskoakseni eduskunnassa hyvin vankan ja selvän tuen taakseen. Uskon henkilökohtaisesti, että kaikki ne asian valmistelussa esillä olleet näkökannat huomioon ottaen, jotka tässä on esille tuotu, tulevat käytännössä — käytännössä — merkitsemään sitä, että se Suomen sana, jonka me annamme kansainväliselle yhteisölle siitä, että Suomi on sanansa mittainen valtio, sanansa mittainen maa, ja että me voimme myöskin saada vastaavassa tilanteessa apua muilta valtioilta, muilta kansakunnilta, on täytettävissä vapaaehtoisuuden tietä. Ei ole mitään aihetta epäillä, etteikö tämä koko orkesteri saada soimaan juuri sillä tavoin, että vapaaehtoisuuden pohjalta tullaan mukaan näihin tehtäviin. Mutta jos on joku pieni taktinen ydinryhmä, niin on hyvin tärkeää, että ei kyetä myöskään Suomen valtion antamaa sanaa kiristämään kansainvälisillä markkinoilla, kun on kysymys Suomen valtiollisen velvollisuuden täyttämisestä. Tämä on tärkeä ja herkkä kysymys, ja tässä mielessä valiokunnan enemmistö päätyi sille kannalle, että Suomen uskottavuuden ja sanan pitävyyden kannalta on tärkeää, että muut valtiot, Lissabonin sopimuksessa mukana olevat osapuolivaltiot, voivat luottaa siihen sitoumukseen, jonka Suomen valtio kansainvälisiä velvoitteita täyttäessään on kansainväliselle yhteisölle antanut.
Arvoisa herra puhemies! Kyse on Lissabonin sopimuksessa jo lähes kymmenen vuotta sitten meidänkin antamastamme lupauksesta, niin kuin näissä aiemmissa puheenvuoroissa on esille tullut. Vuonna 2009 me annoimme ja me saimme lupauksen, että "kaikin mahdollisin keinoin", siitähän tässä on kyse, avunanto- ja yhteisvastuulausekkeiden täyttämisestä. Asiahan on noussut esille oikeastaan, ei kauan sitten, tämän Ruotsin sukellusvenejahdin kohdalla, missä emme voineet olla mukana auttamassa, ja toisaalta sitten Pariisin terrori-iskujen pyynnön jälkeen, kun jouduimme vähän niin kuin kiertotietä menemään apua antamaan, kun emme suoranaisesti pystyneet tuon Lissabonin sopimuksen henkeä täyttämään. Ehkä liiankin suurelle huomiolle Suomessa on noussut se, että tässä puhutaan, että me olemme apua koko ajan antamassa. Mielestäni vähintäänkin yhtä suuresta syystä olemme tätä tekemässä siksi, että voisimme myös apua saada pahimmalla hetkellä. Mieluummin itse puhuisin avun vastaanottamisen ja antamisen lainsäädännöstä. Puolustusvoimille tulee siis uusi tehtävä kansainvälisen avun antamisesta ja muusta kv-toiminnasta. Itse uskon, että vapaaehtoisuuden myötä nämä henkilöt löytyvät näihin tehtäviin niin reserviläisten kohdalla, missä se on ehto, mutta myös kantahenkilökunnan kohdalla. Jos oikein olen ymmärtänyt, niin tämä pakollisuus voisi tulla kysymykseen vain tietyissä kriittisissä tehtävissä, jotka koskisivat esimerkiksi tämmöisiä korkeasti koulutettuja yksilöitä, joilla on esimerkiksi Horneteihin tai johonkin muuhun tekniseen osaamiseen sitä taitoa, mitä muilla ei ole. Ei voi olla niin, että meidän avun antaminen tai vastaanottaminen jäisi siitä kiinni. Arvoisa puhemies! Päätöksentekoprosessit ovat olleet käsittelyssä tässä omana osanaan, ja on hyvä, että parlamentaarinen kate niissä katetaan mahdollisimman laajasti. Ja jos oikein olen ymmärtänyt, niin siinä ratkaisu on kaikkia tyydyttävä, myös näiden kiireellisyysmenettelyiden kohdalla. Meidän pitää huolehtia siitä, että ratkaisu voidaan tehdä nopeimmillaan myös minuuteissa.
Arvoisa rouva puhemies! Itselläni on ollut etuoikeus käsitellä tässä kyseessä olevia lakipaketteja — kai tässä yhteydessä niin voi puhua — niin hallintovaliokunnassa kuin puolustusvaliokunnassa, ja tämä iso tavoite antaa apua ja odottaa, että saa joskus apua vastaan, on tässä salissa kaikkia yhdistävä tavoite. Yksityiskohtia toki on, mutta niin kuin puolustusvaliokunnan puheenjohtaja tuossa mainitsi, hiushalkeamiakin on ja ehkä vähän muutamaa hiustakin paksumpia. Tästä esittelen puolustusvaliokunnan mietinnössä olevan vastalauseen 1 seuraavaksi: Yhdymme hallituksen esityksen perusteluihin siitä, että Lissabonin sopimuksen velvoitteisiin vastaaminen edellyttää muutoksia Suomen lainsäädäntöön. Esityksessä on kuitenkin yksityiskohtia, joita emme voi hyväksyä. Nämä koskevat Puolustusvoimien henkilöstön osallistumista kansainvälisen avun tehtäviin. Perustuslakivaliokunnan kannan mukaan osallistumisen sotilaallisen voimankäytön tehtäviin olisi suotavaa perustua suostumukseen siltä osin kuin kyse on sellaisista henkilöistä, jotka ovat aloittaneet palvelussuhteissaan ennen nyt ehdotetun sääntelyn voimaantuloa. Myös puolustusvaliokunnan mietinnössä nostetaan tämä perustuslakivaliokunnan varsin yksiselitteinen kanta esiin. Puolustusvoimien kantahenkilökunnan osallistumisen kansainvälisen avunannon tehtäviin tulisi jo olemassa olevan henkilöstön osalta perustua sopimusmenettelyyn, eli linja tässä olisi vastaava kuin kriisinhallintaoperaatioissa on. Emme voi hyväksyä menettelyä, jossa työnantaja työlainsäädännön perusperiaatteen vastaisesti yksipuolisesti ja ilman neuvottelua olennaisesti muuttaa virka- ja työsuhteen ehtoja. Nämä periaatteet ovat siis myös sotilaiden osalta, sotilaathan ovat antaneet virkavalansa ja sotilasvalankin aikanaan vannoessaan omat valansa senaikaisen lainsäädännön mukaisessa tilassa. Ehdotamme edellä olevan perusteella, että 1. lakiehdotus hyväksytään muutoin valiokunnan mietinnön mukaisena, paitsi 12 b §:n 1 momentti muutettuna vastalauseen mukaisesti: 12 b §, vastalauseen muutosehdotukset. Tähän muutosehdotukseen ovat sosiaalidemokraattien lisäksi yhtyneet myös vihreiden, vasemmistoliiton ja RKP:n puolustusvaliokunnassa edustamat edustajat. Elikkä oppositio valiokunnan osalta on tämän esityksen takana yksimielisesti.
Arvoisa puhemies! Käsittelen tätä hallituksen esitystä 94, ja aluksi on todettava, että puolustusvaliokunnassa teimme hyvää, tiivistä yhteistyötä, vaikka ei ihan yksimielinen tämä mietintö loppujen lopuksi ollutkaan. Arvoisa puhemies! Suomella on ollut historiallisista syistä johtuen ulkopolitiikassa verrattain kapea liikkumatila. Kylmän sodan päättymisen jälkeen tilanne on ollut Suomen kannalta vapaampi, vaikka viime aikoina kansainväliset jännitteet ovatkin taas kiihtyneet. Tarve kansainvälisen avun antamisen ja vastaanottamisen sallivalle lakimuutokselle on ollut ilmeinen vähintään vuodesta 2009, jolloin Lissabonin sopimus astui voimaan. Siinähän Suomi sitoutuu siihen, että se antaa pyydettäessä muille jäsenvaltioille apua aseellisen hyökkäyksen, terrori-iskun, luonnonkatastrofin tai muun suuronnettomuuden kohdatessa. Apua annetaan kaikin käytettävissä olevin keinoin. Avunantolauseke koskee YK:n peruskirjan mukaista puolustautumista, hyökkäykseen siinä ei anneta valtuuksia. Osittain tällä lainmuutoksella on kuitenkin EU-kehikkoa laajempi merkitys. Suomi voi lain voimaan tullessa antaa ja vastaanottaa kansainvälistä apua myös muilta ulkomailta. Valiokunnan mietintö on osa kokonaisuutta, jonka muodostavat ulkoasiainvaliokunnan mietintö kansainvälisen avun päätöksentekoa koskien ja hallintovaliokunnan sisäministeriön hallinnonalaan kuuluva mietintö. Mikä tämän lainsäädäntömuutoksen merkitys sitten on? Nyt Puolustusvoimille lisätään uusi neljäs tehtävä. Puolustusvoimille annetaan ensi kertaa mahdollisuus sotilaallisen avun tehtäviin. Se on Suomen kannalta iso periaatteellinen muutos, jos tämän myötä tulemme lainsäädännössä verrokkimaiden kanssa samalle tasolle. Lainsäädäntömuutos vahvistaakin Suomen puolustuspoliittisen yhteistyön edellytyksiä. Julkisessa keskustelussa hallituksen esityksestä leijonanosan on saanut palkatun henkilöstön osallistuminen kansainvälisen avun tehtäviin. Valiokunta on mietinnössään painottanut sitä, että kantahenkilökunnan osallistuminen kansainvälisen avunannon tehtäviin perustuu virkavelvollisuuteen. Ei haluta joutua siihen tilanteeseen, että avainhenkilö kieltäytyisi tiettyyn tehtävään osallistumisesta ja siten vaarantaisi tehtävän ripeän toimeenpanon. Tärkeää on kuitenkin, että kantahenkilökunnan osalta käytetään ensisijaisesti sellaista henkilöstöä, joka on sitoutunut kansainvälisiin tehtäviin. Valiokunta yhtyi hallituksen esityksen näkemykseen siitä, että reserviläisten ja varusmiesten osalta osallistuminen Puolustusvoimien kansainväliseen toimintaan tulee perustua täyteen vapaaehtoisuuteen. Ja vaarallisiin tehtäviin ei voi asevelvollisia käyttää lainkaan. Sen varmistaminen, että Suomella on riittävä kyky suoriutua kansainvälisen avunannontehtävistä, vahvistaa Suomen uskottavuutta kansainvälisenä puolustuskumppanina ja edesauttaa sitä, että tiukan paikan tullen meille annetaan myös apua. Lopuksi: Ei voida myöskään ajatella, että käytettäisiin vain sellaisia sotilaita, jotka ovat astuneet Puolustusvoimien palvelukseen tämän lain voimaan astumisen jälkeen, mitä oppositiokin mietinnössä esittää. Silloin joidenkin tehtävien osalta saatettaisiin joutua odottamaan jopa vuosikymmeniä, ennen kuin niihin saataisiin lain voimaantulon jälkeen palveluksen aloittanut sotilas. Puolustusministeriö on päässyt mielestäni lopputulokseen henkilöjärjestöjen kanssa palvelussuhteen ehdoista kansainvälisen avunannon tehtävissä. Valiokunnassa katsoimmekin, että tämä edesauttaa sitä, että näihin tehtäviin löytyy aina tarvittava joukko halukkaita sotilaita. Ja henkilökohtaisena kantana on, että toivottavasti emme koskaan joudu pyytämään tai antamaan apua.
Arvoisa rouva puhemies! Edustaja Mäkipää tässä omassa puheenvuorossaan totesi, että jos tämä järjestelmä perustuisi vapaaehtoisuuteen eli sopimusperusteiseen lähtöön, niin kuin kriisinhallintapuolella tällä hetkellä perustuu, niin avun antamisen osalta muutos tähän omaan valmiuteemme veisi vuosikymmeniä aikaa, ennen kuin ne sotilasvirkoihin tänään tulevat sotilaat ikään kuin kattaisivat tämän koko avunannon spektrin eri tehtävissä — mainitaan täälläkin, niin hallituksen esityksessä kuin puheenvuoroissa muutenkin, se, että haetaan tällaisia erityissuorituskykyjä ja halutaan varmistaa, että helikopterit lentävät ja niin edelleen. Mutta kyllä minä haluan kysyä ministeriltä: Jos me lähetämme heikosti motivoituneita ihmisiä näihin tehtäviin, pakolla, siis takautuvalla lainsäädännöllä, niin eikö se ole suurempi uhka kuin se, että me ottaisimme näille uusille sotilaille, jotka sotilaan virkaan astuvat, ikään kuin jo lainsäädännön kautta velvollisuuden osallistua — tullessaan tietäisivät, että tehtäviin kuuluu myös kansainväliset tehtävät? Ja ne, jotka ovat tulleet sotilasvirkaan ennen lain voimaan astumista, tulisivat [[Puhemies koputtaa]] kriha-menettelystä tutulla tavalla sopimusten kautta näitä tehtäviä hoitamaan ja hyvin motivoituneina.
Arvoisa puhemies! Olen hieman pahoillani siitä, että tässä joudutaan nyt käsittelemään näin tärkeätä asiaa täällä illan tuntumassa, jolloin väkeä on vähän paikalla, ja kuitenkin näissä laeissa, myöskin niitten toteuttamisessa, eduskunnan rooli on erittäin keskeinen. Eli on vähän harmillista, että näin on. Totean vain — enkä lähde toistamaan niitä tärkeitä pointteja, jotka tässä valiokunnan puheenjohtaja Vanhanen totesi — että tämä on erittäin tärkeä lisäpanos ja lisätyökalu Suomen turvallisuuspoliittiseen työkalupakkiin ja Lissabonin sopimuksen käytännön toteuttamiseen, jos ikäviä paikkoja tulee. Ei pelkästään tämän kansainvälisen avun antaminen ja vastaanottaminen, vaan eduskunnan tontilla on vielä muukin asia eli tiedustelulainsäädännön läpivieminen tämän vuoden aikana, mikä toivottavasti tulee tapahtumaan. Silloin meillä on lisäkalustoa siihen, millä tavalla voimme kansainvälisesti turvata Suomen asemaa. Tämä ei ole suinkaan mikään yksinkertainen asia, koko tämä kansainvälisen avun antaminen ja vastaanottaminen, siellä voi tulla todella kiperiä paikkoja varsinkin kiireellisissä tilanteissa, joissa oikeastaan mikään ennakkotilanne ei auta, vaan ne voivat olla niin kerta kaikkiaan erikoisia, vakavia paikkoja, että niissä kyllä Suomen päätöksentekokykyä ihan viimeiseen asti koetellaan, esimerkiksi joissakin tietyissä terroristihyökkäyksissä ja niin poispäin. Mutta todella tärkeitä asioita, ja todella olisi ollut hyvä käsitellä vähän niin kuin laajemman kuulijakunnan läsnäollessa.
Arvoisa rouva puhemies! Jotta esitetyn lakipaketin tarkoitus toteutuisi, jouduimme puolustusministeriössä jo valmistelun alussa valitsemaan henkilöstön osalta ne toimintatavat, joilla varmistetaan, että Puolustusvoimien kaikki suorituskyvyt ovat käytettävissä. Näin ollen ainoaksi vaihtoehdoksi jäi Puolustusvoi-mien henkilöstön, niin sotilaiden kuin siviilien, velvollisuus osallistua kansainvälisen avun antamisen ja tietenkin myös vastaanottamisen tehtäviin. Kansainvälisen avun antamisen tehtäviin osallistuvat sotilaat ja siviilit tulee kuitenkin valita ensisijaisesti niistä henkilöistä, jotka ovat sitoutuneet Puolustusvoimien kansainvälisiin tehtäviin tai jotka ovat sillä hetkellä valmiita lähtemään näihin tehtäviin. Edustaja Kari, tällä varmistetaan mahdollisimman motivoitunut henkilöstökokoonpano. On kuitenkin välttämätöntä varautua myös sellaiseen tilanteeseen, jossa taidoiltaan ja tiedoiltaan riittävää henkilöstöä ei saada kokoon tehtäviin sitoutuneista henkilöistä. Silloin henkilöitä tulee voida määrätä osallistumaan tehtäviin työnjohto-oikeuden mukaisesti palvelusvelvollisuudella. Henkilöstön velvollisuuden vastapainoksi säädettäisiin työnantajalle oma velvollisuus käyttää ensisijaisesti sellaista Puolustusvoimien henkilöstöä, joka on sitoutunut Puolustusvoimien kansainväliseen toimintaan. Koska tästä työnantajan velvollisuudesta säädetään lailla, se on painava velvollisuus, josta ei helpoin perustein voi livetä. Kansainvälisen avun antamista koskevassa päätöksenteossa käsitellään käytettävät henkilöstöresurssit ja olosuhteet, mihin henkilöstöä ollaan lähettämässä. Nämä asiat otetaan huomioon siis jo päätöksenteossa. Kansainvälisen avun antamisen tehtävä olisi aina tilapäinen tehtävä, joten siitä ei voitaisi valittaa samaan tapaan kuin siirrosta toiselle paikkakunnalle. Puolustusvoimissa henkilöstöä määrätään normaaliin tapaan esimerkiksi tilapäisesti pitkille virkamatkoille tai oppikursseille ilman, että näistä olisi mahdollisuutta valittaa, koska kyse ei ole siirtymisvelvollisuuden toteutumisesta. Itse asiassa kaikki valtion virkamiehet ovat velvollisia lähtemään tilapäisille virkamatkoille ja tilapäisille kursseille työnantajan määräämänä ilman erikseen säädettyä siirtymisvelvollisuutta tai valitusmahdollisuutta. Nyt ehdotettu henkilöstöpykälä ei siis poikkea normaalista käytännöstä valtiolla, koska kyse on tilapäisistä tehtävistä. Vapaaehtoisuus voisi johtaa siihen, että erityisesti kiireellisyysmenettelyn tapauksessa sen avulla kiristettäisiin ennalta sovittuja parempia palvelussuhteen ehtoja. Edustaja Kari nosti esiin myös sen, pitäisikö tämän lain koskea ainoastaan Puolustusvoimien palvelukseen astuvia uusia henkilöitä. Vastaus on: ei, jakoa ei voida tehdä vanhan ja uuden henkilöstön välillä. Puolustusvoimien sotilashenkilöstö uusiutuu noin 300 henkilöllä vuodessa. Jos velvollisuus osallistua esimerkiksi sotilaallisen voimankäytön tehtäviin rajattaisiin vain niihin sotilaisiin, jotka tulevat palvelukseen uuden lain voimaantulon jälkeen, merkitsisi se noin 30 vuoden siirtymäkautta, siviileillä se olisi pidempi. Toiseksi, meillä on lainsäädännön lähtökohtana, että voimaan tultuaan se koskee kaikkia, ei vain sen voimaantulon jälkeen palvelukseen tulleita. Niin ikään vapaaehtoisuusperiaate vähentäisi olennaisella tavalla uskottavuutta Suomen sitoutuneisuuteen kansainvälisen avun antamiseen toisen valtion sitä pyytäessä. Sillä olisi kielteinen vaikutus toisten valtioiden suhtautumiseen Suomen mahdolliseen omaan avunpyyntöön. Lopuksi vielä toteaisin näistä neuvotteluista, mitä puolustusministeri on käynyt henkilöstöjärjestöjen kanssa, että ne on saatu päätökseen ja kokonaisuus odottaa vielä hyväksyviä vastauksia, mutta järjestöjen neuvottelijat ovat kuitenkin ilmaisseet tyytyväisyytensä ehtoihin. Ja voin yhtyä puolustusvaliokunnan puheenjohtajan edustaja Kanervan toteamukseen, että varsin höveleistä ehdoista on kyse.
Arvoisa rouva puhemies! Ministeri kertoi, että henkilöstöjärjestöt olisivat tyytyväisiä palvelussuhteen ehtoihin. Niin varmaan ovatkin, koska lähtötilanne neuvotteluissa oli se, että tarjottiin henkilöstölle kotimaan palvelussuhteen ehtoja — ulkomaalaisiin tehtäviin, vaarallisiin tehtäviin kotimaan palvelussuhteen ehtoja. Eli käytännössä nollataso neuvotteluille oli olemassa, ja se nollataso oli jo sellainen, jota henkilöstöjärjestöt eivät olleet valmiit hyväksymään, vaan hyväksyivät sitten nämä ulkomaan palvelussuhteen ehdot, joissa on luonnollisesti paremmat tuet ja paremmat rahalliset korvaukset. Mutta se, mistä ministeri ei suostunut neuvottelemaan henkilöstön kanssa, oli vapaaehtoisuus tai pakko. Sekin on hyvä sanoa. Kun kerrotaan, mistä neuvoteltiin, on hyvä sanoa myös, mistä ei suostuttu edes neuvottelemaan. Ja kun viittaatte ja vertaatte sotilasvirkoja muihin valtion tilapäisiin, lyhytaikaisiin työtehtäviin ulkomailla, itse ainakin näen, että on hyvin erilaista lähteä vaikkapa johonkin eurooppalaiseen maahan salkun kanssa tai sitten johonkin maailmankohteeseen aseen kanssa [[Puhemies koputtaa]] sotilaallista palvelua suorittamaan. Ja jos ensisijaisesti haetaan vapaaehtoisia, mitä jos tuleekin se pakon paikka? Mimmoinen motivaatio silloin lähtijällä on?
Arvoisa rouva puhemies! Täytyy ministeriötä ja ministeriä puolustaa kyllä tämän asian osalta. Tässähän tietysti käytiin mittava kuuleminen ja kierros valiokunnankin osalta, ja tietysti ensimmäisenä tämä oli työmarkkinakysymys. Nämä palvelussuhde-ehdot palkkojen osalta, kuten täällä on viitattu — melko hövelithän nämä tulevat olemaan. Eli korvaukset tulevat olemaan kohdillaan. Mutta se itse päätarkoitus, jotta niitä esteitä ei tulisi: on olemassa kantahenkilöön kuuluvia avainhenkilöitä, joiden poisjäänti voi pahimmassa tapauksessa estää koko joukon, Merivoimien aluksen, Ilmavoimien lentokoneen ja niin edelleen, liikkeellelähdön ja vaarantaa pahimmassa tapauksessa koko operaation. Ja tämmöinen esimerkkihän on olemassa vuodelta 2014, kun EU:n taisteluosastoa muodostettiin, jolloin tämmöinen pieni avainryhmä esti tämän. Joten ensisijaisesti vapaaehtoisuus, mutta ei voida päästää tilannetta siihen, että koko operaatio jäisi toteutumatta muutaman henkilön takia. Siksi tämä on tänne sisään tehty.
Arvoisa puhemies! Tästä keskustelusta on nyt saanut kyllä sellaisen kuvan, että kukaan ei haluaisi lähteä ja kaikki, jotka lähtisivät, lähtisivät pakotettuina. Itse kun valiokunnassa olen tätä kuulemista saanut olla läpikäymässä, niin minulle on jäänyt kyllä täysin erilainen kuva. Minä haluaisin ministeriltä nyt vielä tässäkin salissa läsnäolijoille ja myös tätä istuntoja seuraaville hivenen avausta siihen, että olenko itse ymmärtänyt aivan väärin, että kaikki pakotettaisiin, kukaan ei haluaisi lähteä vapaaehtoisesti. Minulla on käsitys, että valtaosa löytyy vapaaehtoisista ja tätä tietä on tarkoitus myös edetä. Ja kysyisin myös hivenen näistä kriittisistä tehtävistä, avainhenkilöistä: teillä, arvoisa ministeri, on varmasti käsitys siitä, minkälaista joukkoa todennäköisesti tämä pakottaminen tai velvoite voisi koskea?
Arvoisa puheenjohtaja! Itsekin valiokunnassa tuota asiaa käsiteltyäni minulle on jäänyt se kuva, että nimenomaan tämä koko ajatus perustuu hyvin vahvasti vapaaehtoisuuteen ja vapaaehtoisia tulee löytymään. Heidän kauttaan voimme Suomena kyllä täyttää tämän Lissabonin sopimuksen velvoitteet, niin kuin kuuluukin olla. Se, että tässä salissa nyt epäillään, ettei lähtijöitä olisi, ei minusta todellakaan vastaa sitä keskustelua, mitä valiokunnassa olemme käyneet. Ja itse kyllä näen, että tässä tulee niin iso tehtävänmuutos nykyisessä työsuhteessa oleville, että on ihan perusteltua, että heidän osaltaan olisi pohjattu vapaaehtoisuuteen, koska todellakin, niin kuin muuten mietinnössä monessa kohtaa tulee esille, vapaaehtoisuuteen ensisijaisesti aiotaan perustaa, enkä usko, että se olisi vaarantanut Suomen mahdollisuutta täyttää tämän Lissabonin sopimuksen vaatimuksia.
Arvoisa rouva puhemies! Niin kuin edustaja Heinonen hyvin tietää ja niin kuin osaltaan sanoitte, vapaaehtoisiahan on ollut koko ajan lähtemässä, niin myös meidän kriha-operaatioihimme, jotka taitavat ihan täysin perustua vapaaehtoisuuteen, myös kantahenkilökunnan osalta. Mutta se huoli, jonka toin esiin, oli Aliupseeriliiton ja Upseeriliiton huoli, ei ainoastaan kansanedustajan huoli tai puolustusvaliokunnan jäsenen huoli. Se huoli ei liity siihen, etteikö meiltä löydy rohkeita miehiä ja naisia ottamaan ja kantamaan vastuuta maailmallakin olevista sodista ja konflikteista, mutta se, että lainsäädäntöä luodaan takautuvasti, pakolla, on se, johon Upseeriliitto ja Aliupseeriliitto omissa lausunnoissaan viittaavat. Itse en ihan jaksa uskoa siihen vakuutteluun, että tällä lainsäädännöllä poistettaisiin ne pullonkaulat, jotka tähän ministeriön näkökulmaan liittyvät, että pitää pakolla varmistaa ne avainhenkilöt, että saadaan se helikopteri lentämään, yksilöimättä nyt vaikkapa tehtäviä sen tarkemmin. Minulla on itselläni semmoinen käsitys, että tällä lainsäädännöllä ei ihan kaikkea korjata ja edelleenkin me tarvitsemme motivoituneita ihmisiä, ei vain ainoastaan lähtemään käskyn kanssa.
Arvoisa puhemies! Kyllä tämä on ollut erittäin vaikea kokonaisuus. Ulkoasiainvaliokunnan puolella oli kyse siitä, miten tämä saadaan perustuslain kanssa linjaan, ja puolustusvaliokunnalla ehkä vielä vaikeampi kysymys, työehtoihin liittyvät kysymykset, mutta minä arvostan sitä, että puolustusvaliokunta on tämän ratkaisun, voi sanoa, määrätietoisella tavalla hakenut. Kyse on kuitenkin perimmältään siitä, että on valtiosopimus ja ylimmillä valtioelimillä täytyy olla mahdollisuus tehdä päätöksiä, osallistumispäätöksiä. Siinä vaiheessa ei ole tarvetta tai mahdollisuutta harkita, voidaanko se käytännössä toteuttaa, eli sen takia on tärkeää, että tämä on aukoton. Uskon, että kunhan vuodet kuluvat — ja yhdyn edustaja Mäkipään toiveeseen siitä, että tätä ei tarvitse koskaan soveltaa — niin tietysti myös sitä kautta tulevat uudet upseeripolvet ja sotilaat, jotka ovat jo töihin lähtiessään tienneet, että tämä on osa heidän työtään.
Ministeri Niinistö, 2 minuuttia.
Arvoisa puhemies! Edustaja Heinoselle vastaisin, että vapaaehtoisia kyllä löytyy kansainvälisen avun antamisen tehtäviin, niin kuin niitä on löytynyt kansainvälisen kriisinhallinnan tehtäviin. Se ei tule olemaan mikään ongelma, en usko siihen, joten keskustelu on siltä osin pitkälti teoreettista. Edustaja Heinonen kysyi näistä kriittisistä tehtävistä, avainhenkilöistä, avainryhmistä, keitä tämä mahdollinen palvelusvelvollisuus voisi koskettaa. Edustaja Savola mainitsi vuoden 2014 Euroopan unionin taisteluosaston valmiuteen asetetun helikopteriosaston, ja se on oikea esimerkki, mikä on ollut julkisuudessa. Tämä osasto ei olisi lähtenyt tietyn avainryhmän takia toimintaan. Mutta ehkä on parempi, etten liikaa mainitse esimerkkejä näistä avainhenkilöistä tai avainryhmistä, ettei saada erityisiä ajatuksia tulevaisuuden varalle. Mutta jos totta puhutaan ja pakon tielle on mentävä, niin työnantaja on velvollinen ottamaan huomioon henkilön painavat sosiaaliset syyt, jotka voivat vapauttaa henkilön kansainvälisen avun antamisen tehtävästä. Tällainen voisi esimerkiksi olla omaishoitajana toimiminen, ja esimerkiksi tällä periaatteella henkilö voitaisiin vapauttaa tehtävästä. Vielä on todettava, että tämä työmarkkinajärjestöjen kanssa neuvottelussa syntynyt palvelussuhteen ehtojen kokonaisuus on voimassa puolustusministeriön puolelta siinä tapauksessa, että henkilöstöpykälän keskeiset periaatteet, kuten palvelusvelvollisuus, säilyvät muuttumattomina. Siinä tapauksessa neuvottelutulos lähetetään aikanaan sitten valtiovarainministeriön lopullisesti hyväksyttäväksi.
Arvoisa rouva puhemies! Olemme merkittävän asian äärellä. Siihen nähden tosiaan sali on suhteellisen tyhjä, mutta onneksi argumentit eivät ole, ja tämä palveluvelvoiteasia sai tässä ansaitsemansa huomion. Se on hyvä, tärkeä, keskeinen tekijä. Meillä ulkoasiainvaliokunnassa puhututtivat ehkä enemmän eduskunnan rooli erityisesti kiireellisen menettelyn kohdalla ja ne mahdolliset skenaariot, joita tällä muutoksella tarkoitetaan. Niihin liittyen olen tottunut jo hyvin siihen, mitä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan tulee, että keskustelu on monesti aika militanttia, se on aika maskuliinista. Haluankin hieman virkistää jäljellä olevia — no, nyt on yksi nainen lisäkseni paikalla — mieliä siitä, että kansainvälisiä tilanteita, joissa tätä pykälää sovelletaan, voi olla monenlaisia. Ne voivat olla vaikkapa luonnonkatastrofeja, humanitaarisia kriisejä ja monia muitakin kuin näitä sotilaallisia asioita. Oma huoleni kohdistuu ei niinkään lainsäädäntöön vaan siihen, mikä on meidän valtioneuvostomme todellinen käytännön kyky toimia tällaisessa hätätilanteessa, ehkä mitä tulee poikkihallinnollisuuteen ja ihan henkilötaitoihin. Tiedämme, että hallitus vaihtuu neljän vuoden välein, ministerit vaihtuvat. Harjoitteletteko te, ulkoministeri ja puolustusministeri, näitä tilanteita varten? Onko siellä koko valtioneuvoston henkilökunta paikalla? Tiedättekö te, mitä tehdä, jos tsunami arktisesta suunnasta tulisi? Täysin teoreettista, mutta joka tapauksessa, eli enemmän kysymys on siitä, miten käytännössä ihminen toimii ammatillisesti, kuin ehkä niinkään näillä sotilaallisilla skenaarioilla leikkimisestä.
Arvoisa rouva puhemies! Edustaja Elovaara piti kyllä raikkaan puheenvuoron, ja monta kohtaa allekirjoitan. Se herättelee myöskin keskusteluun niitä otsikoita, joita tässä tuli esille. Me olemme tärkeän asian äärellä myöskin minun mielestäni. Puolustusvoimille tulee uusi tehtävä, kun mietitään sitä, että meidän on kuitenkin saatettava lainsäädäntö sillä tavalla ajan tasalle, että saamme meidän kaikenlaisen valmiuden myöskin kansainvälisen yhteistyön edellyttämälle tasolle. Myöskin puolustusvaliokunnan puheenjohtaja, edustaja Kanerva toi hyvin vahvasti esille puheenvuorossaan sitä toimivuutta, luotettavuutta ja ensinnäkin sitä uskottavuutta siitä, että jos tarvitaan apua tai ollaan apua antamassa, niin pitää olla myöskin ennakkotilanne siitä, että toiseen valtioon voidaan luottaa. Siltä lähtökohdalta meidän pitää lainsäädäntöä rakentaa, ja tämä on äärimmäisen tärkeä myöskin siltä osin tuoda nyt ajan tasalle. Mitä täällä on käyty keskustelua palvelussuhteen ehdoista kantahenkilökunnan osalta, niin itseänikin sotilasvalan ja virkavalan tehneenä kyllä tietysti alkuun hirvitti hieman se, että nyt virassa olevaa kantahenkilökuntaa pakotettaisiin tehtäviin. Ymmärrän äärimmäisen hyvin järjestöjen tavoitteet siitä keskustelusta ja niistä neuvottelupyynnöistä, mitä ministeriön suuntaan tuli. Lopputulos on kyllä äärimmäisen hyvä mielestäni siltä osin, mikä oli lähtökohta, mistä lähdettiin liikkeelle. Minä haluan tuoda myöskin sen näkökulman tähän esille, että lainsäädännön valmistuessa, tullessa voimaan Puolustusvoimien tehtävään tulee yksi lisäys. Minä korostan vain sitä, että kantahenkilökuntaa olevalla sotilaalla PV:n tehtävät on yksi tärkeä huoneentaulu, jota säntillisesti myöskin noudatetaan, ja siinä ei juurikaan ole sellaista kriittisyyden varaa, vaan se on kyllä semmoinen huoneentaulu, joka arvostetaan korkealle, ja sitä hoidetaan ihan pilkunkin kohdalta.
Arvoisa puhemies! Nyt on hyvä sanoa, että tuossa edustaja Hakasen puheenvuorossa tuli läpi kyllä hyvin vahvasti ammatti-ihmisen etiikka näitä tämäntyyppisiä tehtäviä koskien. Sitä on vaikea paremmin enää sanoiksi pukea. Itse asiassa pyysin puheenvuoron, puhemies, sen vuoksi, että kollega Kari täällä haastoi hieman edustaja Mäkipäätä, ja halusin nousta ylös kertoakseni, että edustaja Mäkipään argumentit ovat täsmälleen kohdallaan. Myöskin ministeri tässä myöhemmin viittasi samaan. Tämä, että se koskisi vain palvelukseen astuvia, uusia palvelussuhteen kautta palvelukseen tulevia kantahenkilökunnan jäseniä, tulisi todella meille osoitetun kaavan mukaan kestämään yli 30 vuotta. Se kai ei voi olla tarkoitus, että tämän lain — sen nyt jo kymmenen vuotta odotettua — voimaantulo täydessä mitassaan kestäisi näin pitkään. Se käsitys täällä nyt vallitsee, että jos minä olen sitoutunut sotilaan ammatissani tämäntyyppisiin tehtäviin mutta en ole tiennyt, että se edellyttää tehtäviä myöskin ulkomailla, niin ei tämä laki minua pakota lähtemään ulkomaille, jos minun elämäntilanteeni on muuttunut. Tämä laki mahdollistaa myös ihmisen elämäntilanteen pakottavista syistä huomioon ottamisen, ettei sinua sinne pakettina lähdetä viemään, ja tämä on myöskin vastaus sille, onko ihminen motivoitunut vai ei. Jos on todelliset syyt sotilaan etiikka huomioon ottaen kieltäytyä siitä tehtävästä elämäntilanteeseensa vedoten, niin se on mahdollista. Mutta en usko, että siihen tilanteeseen koskaan joudutaan, koska kaikkien käytettävissä olevien ennustetietojen mukaan tämä orkesteri soi vapaaehtoispohjalta.
Ennen ministerin puheenvuoroa vielä edustaja Mika Kari.
Arvoisa rouva puhemies! Ei kai tämä vuosikymmenien ikään kuin virkojen täyttö nyt koskisi avun antamisessa ja vastaanottamisessa kaikkia 12 000:ta ammattisotilasta, vaan, niin kuin hallituksen esityksessä ja ministerin puheenvuorossa ja asiantuntijalausunnoissa näkyy, varsin pientä joukkoa sitä suorituskykyä, jonka Suomi voi antaa oman maansa rajojen ulkopuolella tehtäviin operaatioihin. Näin ollen puheet siitä, että tämä olisi automaattisesti 30 vuoden järjestelmä, tuntuvat aika ontolta, varsinkin kun samassa yhteydessä on esitetty sitä, että vapaaehtoisuuden pohjalta ja edellä kerrotun mukaan pääasiassa jatkossakin edettäisiin. Sen sijaan haluan kiinnittää huomiota siihen, että perustuslakivaliokunnan lausunto on kyllä jäänyt keskustelussa aika ohuelle huomiolle. Perustuslakivaliokunnan lausunnossa hyvin yksiselitteisesti sanotaan, että tämän kyseisen järjestelmän olisi suotavaa pohjautua vapaaehtoisuuteen. Siitä en ole kuullut vielä ainakaan hallituspuolueiden edustajilta yhtään mielipidettä, millä tavalla asia teidän mielestänne on, onko perustuslakivaliokunnan lausunto niin ohuesti kirjoitettu. Käsite "suotavaa" ainakin omassa kieliopissani tarkoittaa kyllä varsin velvoittavaa näkemystä. Mutta kun olen esittänyt kriittistä näkökulmaa lausujienkin puolesta, niin haluan jotain positiivistakin sanoa, ja se on päätöksentekomenettely ja parlamentaarinen kate. Päätöksentekomenettelyssä mentiin valmistelun kautta oikeaan suuntaan ja täälläkin salissa kaivattua parlamentaarista katetta päätöksentekomenettelyyn saatiin, ja ulkoasiainvaliokunnalle siitä yhteydestä myös kiitos.
Arvoisa rouva puhemies! Kiitän tästä hyvästä keskustelusta. Tämä on tärkeä asia, ja tätä on vuosilinttuulla koetettu saada aikaan, ja nyt meillä on se väline. Meillä on nyt kehikkolainsäädäntö, valtioelinten väliset suhteet, miten tapahtuu, jos ennakoimaton ja ikävä asia tapahtuu. Se on tärkeätä nykymaailmassa. Me pystymme aina pinoamaan ison kasan esteitä, miksi jotain ei voida tehdä, mutta nyt meidän pitää miettiä, miksi jotain voidaan tehdä, antaa, vastaanottaa, jos se on tarpeen. Aina päätös tehdään Suomessa. Aina päätös tehdään kuvatulla prosessilla. Ei ole mitään muuta tapaa. Edustaja Elovaaralle: Kyllä me mietimme kaikennäköisiä skenaarioita. Sen takia meillä on aika paljon harjoitustoimintaa, ja kaikki harjoitustoiminta ei ole sitä, että kaverit rynnäkkökivääreillä sohivat tuolla pitkin ja poikin metsiä, vaan meillä on päätöksentekoharjoittelua: tehdään skenaarioita, katsotaan, että tuolta lähtee tuollaisia voimia, tuolta tällaisia, miten hoidetaan kyberasiat, miten hybridiasiat, miten tehdään — ja sitä pitää tehdä kansainvälisesti myös muiden kanssa, se on äärimmäisen tärkeätä. Että jos me täällä vain keskenämme pyörimme ja tulee kansainvälinen kriisi, vaikka sitten se arktinen tsunami, niin milläs me sitten pärjäämme? — Kiitos.
Arvoisa rouva puhemies! Vielä yksi asia, mikä tuossa äsken unohtui sanoa ja minkä halusin kyllä tulla merkityksi tämän istunnon pöytäkirjaan. Se on se, millä tavalla työnantaja suhtautuu näihin tehtävästä eri syin kieltäytyviin sotilaisiin ja Puolustusvoimien siviilihenkilökuntaan. Toivon, että työnantaja suhtautuu ymmärryksellä ja sellaisella ymmärryksellä, joka ei vaikuta negatiivisesti kyseisen henkilön urakehitykseen, koska tämä tulkinta ilmeisesti jää aika lailla esimiestasolle. En tiedä, onko ministeriössä sitä mietitty, millä tavalla ohjeistus näiden eri syin kieltäytyvien ihmisten osalta sitten tullaan toteuttamaan niin, että henkilöstö myös tässä näkökulmassa olisi tasapuolisen kohtelun arvoista myös työnantajan näkökulmasta.
Arvoisa rouva puhemies! Innostuin vielä käyttämään puheenvuoron edustaja Karin jälkeen siitä, millä tavalla kantahenkilökuntaan kuuluvaa kohdellaan, mikäli kieltäytyy. Otan ihan elävästä elämästä esimerkin. Se ei ole millään tavalla nyt näihin kansainvälisiin tehtäviin sopiva, mutta kerron vain sen, mitä Puolustusvoimissa on ollut historian lehdillä: Elettiin vielä 80-luvulla, 90-luvulla aikaa, jolloin sotaharjoituspäiviä saattoi tulla yli sata työpäivää vuodessa kantahenkilökuntaan kuuluvalle opistoupseerille tai upseerille. Silloin tuli tilanteita, joissa kantahenkilökuntaan kuuluva joutui ilmoittamaan esimiehelle, että minulla nyt ei ole mahdollisuutta osallistua tähän ja tähän kahden tai kolmen viikon yhtäjaksoiseen leiriin, ja sen jälkeen tilanne joskus myöskin kriisiytyi niin, että sen henkilökuntaan kuuluvan upseerin taikka opistoupseerin sotaharjoituspäivät oli sitten pariksi vuodeksi kuitattu sillä keskustelulla. Mutta se oli sitä aikaa. Minä uskon ja luotan siihen, että tänä päivänä myöskin esimiehet arvostavat sitä jokaisen henkilökohtaista arvomaailmaa ja tilannetta yhteiskunnassa, sitä henkilökohtaista perhetilannetta, mikä milloinkin on, ja se tullaan varmasti kyllä arvottamaan ihan kohdalleen, eikä tuolla varmastikaan ole mitään vaikutusta sotilaan palvelus-uraan.
Ensimmäiseen käsittelyyn esitellään päiväjärjestyksen 9. asia. Käsittelyn pohjana on puolustusvaliokunnan mietintö PuVM 2/2017 vp. Nyt päätetään lakiehdotusten sisällöstä.