Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 22. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Alenka Jeraj, Robert Hrovat, Branko Grims, Anton Anderlič, Marijan Križman, Milan Gumzar, Miran Jerič, Roberto Battelli in tudi jaz med 19.45 in 20.45. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima mag. Damjan Lah, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, poslanci! Smo v zadnji sklepni fazi obravnave novele zakona o mednarodni zaščiti in prav gotovo je prav, da naredimo en hiter pregled bistvenih sprememb, ki jih novela prinaša. Sama novela zakona prinaša dvig standardov tako pri prosilcih za mednarodno zaščito kot tudi pri osebah s priznano mednarodno zaščito s spremembo postopka za priznanje mednarodne zaščite, s sistemsko ureditvijo zakonitega zastopništva za mladoletnike brez spremstva in s širitvijo pravic prosilcev za mednarodno zaščito ter oseb s priznano mednarodno zaščito. Pri samem postopku mednarodne zaščite se rok za vložitev tožbe zoper odločbo, izdano v pospešenem postopku, podaljšuje z dosedanjih 3 na 8 dni, uvaja se obvezna izvedba glavne obravnave v postopku pred Upravnim sodiščem, seveda v primeru, da sodišče ugotovi, da je bilo dejansko stanje nepopolno in nepravilno ugotovljeno ali če je bil iz ugotovljenih dejstev izveden napačen sklep, kar bo dvignilo kvaliteto odločitev v postopku podelitve mednarodne zaščite, uvaja se brezplačna pravna pomoč prosilcem na prvi stopnji, se pravi do izdaje odločitve v postopku mednarodne zaščite. Pomemben del sprememb se nanaša na mladoletnike brez spremstva, saj se zastopništvo širi s strogega zastopanja v postopku mednarodne zaščite tudi na izvrševanje pravic mladoletnikov tako na področju šolstva kot tudi na področju zdravstva. Zvišujejo se standardi za usposobljenost uslužbencev za delo z mladoletniki, dviguje se tudi raven zdravstvenega varstva. Med novimi pravicami prosilcev za mednarodno zaščito so uvedba brezplačne pravne pomoči na prvi stopnji, uvedba žepnine za prosilce za mednarodno zaščito, dostop do trga dela po devetih mesecih od vložitve prošnje in pa dostop do visokošolskega in univerzitetnega izobraževanja. Pri osebah s priznano mednarodno zaščito smo razširili definicijo družinskih članov, uvedli denarno nadomestilo za begunce, ki niso nastanjeni v integracijskih hišah, uvedli enkratno denarno pomoč za šolajoče osebe in uvedli obveščanje o pogojih za podaljšanje subsidiarne zaščite. V dosedanji obravnavi v okviru Državnega zbora je prišlo do nekaterih izboljšav samega besedila predloga zakona. In ker predlog novele zakona prinaša veliko pozitivnih sprememb, ki bodo izboljšale položaj prosilcev za mednarodno zaščito in oseb z že priznano mednarodno zaščito, menimo, da je zakon primeren za dokončno potrditev in sprejetje. Istočasno predlagamo, da Državni zbor sprejme sklep, da se zaradi obsega sprememb pripravi tudi uradno prečiščeno besedilo zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo podprli novelo Zakona o mednarodni zaščiti. Besedilo zakona se spreminja v korist in izboljšanje statusa oziroma položaja prosilca za mednarodno zaščito in oseb s priznano mednarodno zaščito ter njihovih pravic. S predlaganimi spremembami se sistemsko ureja področje mednarodne zaščite, širi se krog pravic, ki pripadajo prosilcem ter osebam s priznano mednarodno zaščito. Veljavni zakon se je v praksi oziroma pri izvajanju izkazal za pomanjkljivega, na kar so opozorile med drugim tudi nevladne organizacije, ki so s svojimi predstavniki sodelovale pri pripravi zakona, in to prvič doslej. Sodelovale so v medresorski delovni skupini, imenovani s strani Vlade, zato so nekatere od rešitev tudi delo nevladnih organizacij. Tako je vrsta rešitev oblikovanih prav na predlog nevladnih organizacij. Na tem mestu bi zato želel pohvaliti predstavnike Ministrstva za notranje zadeve, ki so v pripravo novele zakona vključili nevladne organizacije, saj nemalokrat ostajajo preslišane in neupoštevane. Pomanjkljivosti, ki se odpravljajo s predlaganimi spremembami in dopolnitvami zakona, se dotikajo predvsem uskladitve z mednarodnimi standardi na področju mednarodne zaščite, s ciljem zagotavljanja varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Določene rešitve so usmerjene v dvig standardov, določenih v skladu z evropsko azilno politiko in ostalimi mednarodnimi standardi. Nekatere rešitve se osredotočajo v izboljšanje pogojev za uspešno integracijo oseb s priznano mednarodno zaščito v slovensko družbo, a z ohranitvijo mehanizmov in instrumentov za preprečevanje morebitnih zlorab. S spremembo zakona se spreminja postopek za priznanje mednarodne zaščite. Do težav je prihajalo na področju mladoletnikov brez spremstva, zlasti glede postavitve zakonitih zastopnikov v določitvi njihovih vlog. Sistemsko se ureja zakonito zastopništvo za mladoletnike brez spremstva, širi se krog pravic oziroma uvajajo se nove pravice za prosilce. Po našem mnenju gre prav v tem delu novela zakona v pravo smer, saj v Poslanskem klubu LDS podpiramo in se zavzemamo za izboljšanje standardov na področju mednarodne zaščite. Novela nadalje uvaja razširjeno definicijo družinskih članov pri osebah s priznano mednarodno zaščito in dodaja razloge za prenehanje statusa mednarodne zaščite, uvajajo pa se tudi spremembe na področju ponovnih prošenj s ciljem uskladitve zakonskih določb s postopkovno direktivo, na področju sodnega varstva pa se predlaga podaljšanje rokov za sprožitev upravnega spora. Glede na vse navedeno zakonsko besedilo prinaša izboljšanje in dvig standardov na področju mednarodne zaščite, kot to priporoča tako evropska azilna politika kot tudi ostali mednarodni standardi. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo prepričani, da predlagane rešitve nedvomno dvigajo ugled Republike Slovenije, zato bomo v Poslanskem klubu LDS Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila Darja Lavtižar Bebler.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo že v predhodnih obravnavah povedali, da bomo ta predlog zakona podprli. Prepričani smo namreč, da predlog te novele odpravlja pomanjkljivosti, ki so jih nevladne organizacije zaznale pri izvajanju veljavnega zakona o mednarodni zaščiti. Naj še enkrat ponovim, da gre za vsebinske novosti, ki posegajo predvsem v obravnavo mladoletnikov brez spremstva, saj gre za specifično in občutljivo populacijo, pozitivne rešitve pa se nanašajo na svetovalce za begunce. Novela bo zagotovila dvig standardov v postopkih za priznanje mednarodne zaščite ranljivi kategoriji oseb, uvaja žepnino in dostop do visokošolskega in univerzitetnega izobraževanja, na področju zdravstvenega varstva pa se širi obseg pravic iz zdravstvenega varstva za mladoletnike. Vse to bo pripomoglo k hitrejši vključitvi, integraciji oseb v življenje in delo v našem okolju, kajti zakon o mednarodni zaščiti temelji na načelu nevračanja oseb. Socialni demokrati smo se vedno zavzemali za spoštovanje mednarodnih norm pri zagotavljanju in varovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin tudi tistim osebam, ki zaradi političnih, gospodarskih ali drugih razmer ne morejo več živeti v svoji domovini. Prav tako pa smo se vedno zavzemali, da bi bilo moč osebam, ki iščejo pomoč v naši državi, zagotoviti višje standarde, kot so kot minimum določeni v direktivah Evropske unije. Prav tako bomo podprli amandma koalicijskih poslanskih skupin k 13.a členu, saj gre za redakcijski popravek. Treba je namreč upoštevati peti odstavek 13. člena Zakona o mednarodni zaščiti, v katerem so našteti pogoji, ki jih mora izpolnjevati svetovalec za begunce. Socialni demokrati bomo torej predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Najprej želim Slovenkam in Slovencem čestitati ob današnjem državnem prazniku, dnevu Rudolfa Maistra. Gre za naš odnos do domoljubja in do lastne države. Ker imamo na današnjem dnevnem redu točko, kjer se bomo opredeljevali glede odnosa do slovenske osamosvojitve, do tega, ali je to pomembna vrednota, je pomembno, da se spomnimo tega velikana slovenske zgodovine in tudi klasičnega nacionalnega junaka, brez katerega te osamosvojitve verjetno ne bi bilo. Glede zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti v Poslanski skupini SDS poudarjamo, da v tem mandatu že drugič v dobrem letu dni posegamo v zakon o mednarodni zaščiti. Z novelo Zakona o mednarodni zaščiti, ki smo jo sprejemali lani, se je zakon uskladil z odločbo Ustavnega sodišča, ki je ugotovilo, da je prva alineja 83. člena Zakona o mednarodni zaščiti v neskladju z Ustavo. Šlo je za noveliranje določila, ki opredeljuje pogoje za razrešitev oziroma nastanitev na zasebnem naslovu ob izpolnjevanju zakonsko določenih pogojev. Pred nami je treba obravnava o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti, s katero Vlada Republike Slovenije predlaga obširne spremembe in dopolnitve zakona. Spreminja se več kot tretjina členov, pri čemer bi bilo treba v takšnem primeru v skladu z nomotehničnimi smernicami predlagati nov zakon. V Poslanski skupini SDS se ne moremo strinjati s predlogom rešitev, ki za podelitev mednarodne zaščite uvaja ugodnejše pogoje. Menimo, da veljavna ureditev mednarodne zaščite v Republiki Sloveniji in pogoji za dodelitev mednarodne zaščite sledijo direktivam, ki tvorijo enotni azilni sistem oziroma je primerljivo ter usklajeno z ureditvami, ki jih imajo druge države članice Evropske unije. V zvezi s predlogom rešitev v zakonski noveli velja izpostaviti primer predloga glede uvedbe žepnine za prosilce mednarodne zaščite, ki so nastanjeni v azilnem domu oziroma predloga za uvedbo enkratne denarne pomoči, kjer smo v Poslanski skupini SDS v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu s predlogom amandmaja predlagali ohranitev veljavne ureditve, ki sledi namenu mednarodne zaščite in sredstvom za dosego njegovih ciljev. V zvezi s tem smo upoštevali pomislek, ki ga je izrazila Komisija Državnega sveta za državno ureditev. V Poslanski skupini SDS se sprašujemo, ali je to res pravi trenutek oziroma ali so takšne spremembe res potrebne. Menimo, da se to moramo vprašati še posebej v luči finančnih posledic, ki jih zakon prinaša. Mogoče res ne bo šlo za velike finančne posledice, vendar smo v tem času soočeni z mnogo pomembnejšimi problemi, zato bi se veljalo vprašati o smiselnosti in časovni primernosti takšnih sprememb. V Poslanski skupini SDS menimo, da je treba v skladu z evropskimi normami preprečevati ilegalne migracije, ki niso posledica političnega preganjanja in varstva človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Obenem poudarjamo, da se strinjamo z rešitvami na področju mednarodne zaščite, ki sledijo postopkovni direktivi in ostalim direktivam Evropske unije, ki gradijo enotni evropski azilni sistem. Nasprotujemo pa nekritičnim rešitvam azilnih pravic, kar je predlagatelj zakona dodal ob predlaganih spremembah, zato predlaganih rešitev ne moremo podpreti in jim bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Pri predlogu zakona, ki je danes ponovno pred nami v tretji obravnavi, gre predvsem za uskladitev, kot že rečeno, z mednarodnimi standardi na tem področju. Namen zakonskih sprememb je zagotavljanje in varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin prosilcev za mednarodno pomoč. Skupna evropska azilna politika gre v smeri dvigovanja standardov, kar predvideva tudi ta novela. Nekatere predlagane rešitve pa so usmerjene v izboljšanje pogojev za uspešno vključitev oseb s priznano mednarodno zaščito v slovensko družbo. Izkušnje nekaterih drugih držav iz tujine, ki imajo na tem področju daljšo prakso, nam kažejo, da je tukaj večja skrb nujna, zato se nam zdijo te spremembe dobrodošle, ker ni treba, da tudi sami ponavljamo nekatere napake in se lahko učimo tudi na tujih. Predlagane spremembe, kot že rečeno, se nanašajo predvsem na svetovalce za begunce, tolmače, na mladoletnike brez spremstva, družinske člane prosilca, prav tako pa tudi na postopke za priznanje mednarodne zaščite ter sodno varstvo. V Poslanski skupini Zares – nova politika nas še posebej veseli, da sta bila v drugi obravnavi zakona sprejeta tudi amandmaja k 12. in 13. členu. Ne smemo pač pozabiti, da smo se koalicijski partnerji že s koalicijsko pogodbo zavezali, da bomo povečali varnost in pravice prosilcev za mednarodno pomoč. Kot sem poudaril že pri prejšnji obravnavi zakona, smo mnenja, da je brezplačna pravna pomoč na drugi stopnji pred sodiščem lahko popolnoma neuporabna, ker mora prosilec dejstva in dokaze navesti že na prvi stopnji postopka, pravica do brezplačne pravne pomoči na prvi stopnji pa bo po našem nedvomno zagotovila učinkovitejše zavarovanje pravic, na kar je opozarjala tudi varuhinja človekovih pravic. Dostop do brezplačne pravne moči na prvi stopnji bo po našem mnenju izboljšal pravičnost, učinkovitost in kakovost odločanja na prvi stopnji, zato se bo zmanjšala tudi verjetnost pritožbenih postopkov in z njimi povezani stroški. V tej luči vidimo tudi amandma k 13.a členu, ki te zadeve v praksi ureja natančneje. Upamo, da bo Ministrstvo za notranje zadeve v sodelovanju s pravosodnim ministrstvom odpravilo ovire, ki trenutno onemogočajo optimalno izvajanje predlaganih zakonskih rešitev na področju pravne pomoči. Veseli nas, da je prišlo do omenjenih sprememb, s katerimi Slovenija ne le sledi trendom na tem področju, ampak jih tudi postavlja, na kar smo lahko ponosni. Seveda bomo zakon z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zakon o mednarodni zaščiti je leta 2007 nadomestil Zakon o azilu iz leta 1999, ki je bil sprejet tudi leta 1999. Zaradi odločbe Ustavnega sodišča, ki je v delu zakona ugotovilo neskladnost z ustavo, je v letu 2009 že doživel prvo spremembo. Danes je pred nami obsežna novela, ki spreminja mnogo več kot 1/3 členov osnovnega zakona, za kar bi bilo po pravilih treba predlagati nov zakon, ne pa njegove spremembe in dopolnitve. Obseg tolikšnih sprememb nam je pravzaprav nejasen, saj predlagatelj v obrazložitvi pravi le, da so se od uveljavitve zakona leta 2008 pri izvajanju postopkov za priznanje mednarodne zaščite ter implementacije pravic prosilcev za mednarodno zaščito in oseb s priznano mednarodno zaščito pokazale določene pomanjkljivosti, ki jih je treba popraviti. Novela uveljavlja tudi redakcijske popravke zakonskega besedila, in to s 113 členi na zakon, ki ima v osnovi 142 členov. Nekoliko nenavadno je, najmanj, kar bi lahko rekli, sploh glede na to, da je bil sprejet pravzaprav šele pred kratkim. Temeljni cilj predloga zakona je torej dopolniti obstoječe zakonsko besedilo z redakcijskimi popravki v smislu terminološkega poenotenja zakonskega besedila. Poleg tega se zakon dopolnjuje tudi z minimalnimi vsebinskimi popravki, katerih namen je zagotoviti jasnejšo implementacijo obstoječih določb. V vsebinskem smislu zakon precej dviguje standarde pravic prosilcev za mednarodno zaščito in oseb s priznano mednarodno zaščito. Ali je to res pravi trenutek, ali je to res potrebno, pa se morda le smemo vprašati. Finančne posledice tega zakon prinaša, ne velike, pa vendar, v času, ko smo soočeni z mnogimi pomembnejšimi problemi, lahko zakon morda tudi nekoliko počaka. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo predstavil mag. Vasja Klavora.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Glede na to, da smo v stališču ob drugem branju novele napovedali svoje glasove podpori noveli, naj uvodoma ponovim podporo Poslanske skupine DeSUS. O tem, kaj konkretno novela zakona prinaša osebam, ki pridejo v našo državo, ker v svoji matični domovini zaradi različnih vzrokov, predvsem so to politični, ekonomski, ne morejo živeti, je bilo že povedano. V splošnem kontekstu novela zakona o mednarodni zaščiti prinaša nekaj pomembnih novosti, ki bodo služile dvigu standardov v postopkih pridobivanja mednarodne zaščite in dvigu standarda pravic osebam pod mednarodno zaščito oziroma prosilcem zanjo, ter odpravlja pomanjkljivosti, ki so se pokazale ob izvajanju zakona v praksi. Rešitve, ki so usmerjene v dvig standardov, so sledile uskladitvam skupne evropske azilne politike in tudi mednarodnim zahtevam. V naši poslanski skupini podpiramo zagotavljanje in varovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin vsem in vsakomur, zato je po naši oceni primerno, da v skladu z načelom integracije sprejmemo ukrepe, ki zagotavljajo uresničevanje tega načela. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Zmago Jelinčič Plemeniti.
Lep pozdrav! Zakon govori o temeljnih pravicah in svoboščinah, vendar nekoga drugega, ne slovenskih državljanov. Če moramo za koga zagotoviti temeljne pravice in svoboščine, je bolj smiselno, da jih zagotavljamo za svoje ljudi, kajti v Republiki Sloveniji je teh svoboščin in pravic iz dneva v dan manj. Vendar mi želimo skrbeti za ekonomske migrante, ki bodo prihajali v Slovenijo iz kateregakoli konca sveta. Ne zanima nas, kaj bo z našimi ljudmi, ki nimajo kaj jesti, ki nimajo denarja, ki imajo slabe penzije. Čudim se, kako lahko DeSUS govori o tem, da podpira vse mogoče, ki bodo dobili bistveno več denarja v žep, če bodo prišli od koderkoli, kot pa svoje ljudi. Čudim se, kako smo pripravljeni vsem drugim nuditi ne vem kakšne bonitete, za svoje ljudi pa ne, in na njih pozabljamo. V naši stranki ne bomo podprli tega zakona. Dejstvo je, da se tudi Evropa giblje v nasprotni smeri in samo še Slovenija poriva vsa skupaj v smer, da se odpirajo vrata za migrante takšnih ali drugačnih vrst. Dejstvo je, da v glavnem gre tako ali tako za ekonomske migrante, ki iščejo svoje delo in boljšo možnost za zaslužek. To je ugotovila Evropska skupnost in Svet Evrope je o tem že večkrat razpravljal, samo pri nas še vedno govorimo vse skupaj na nekakšnih osnovah nekega socialnega čuta, ki ga pa drugi do naše države nimajo. Kaj pa zaščita naših državljanov v tujini? Cela vrsta primerov je, ko se naša država ni potrudila, da bi zaščitila naše državljane v tujini Pa kaj? Pa nič! Ali nam je kdo drug pomagal? Nihče. Poleg tega so v državi bistveno bolj pomembni problemi, kot da se zdaj ukvarjamo s temi, saj ne vem, kako bi jim rekel, migranti, recimo, kar ekonomskimi migranti. Zanimive so rešitve, da bo ta, ki bo prišel v Slovenijo, takoj dobil ne vem kakšno zaščito, nastanjen bo v azilnem domu, trikrat na dan bo imel hrano, dobil bo obleko. Če gremo pogledat, kašni so azilni domovi, vidimo, da jih v dveh mesecih v veliki meri do dobra ruinirajo in uničijo. Ampak ti ljudje bodo dobili zdaj žepnino in če jim ne bo všeč nastanitev v azilnem domu, si bodo našli nastanitev nekje v mestu, kjerkoli, svobodno bodo hodili na okrog. Pojdite si pogledat po Evropi, kako drugje smejo svobodno hoditi na okrog in koliko denarja dobijo v žepe. Ampak Slovenija se mora kazati kot neka dežela blagostanja, seveda za druge, dežela blazne svobode, seveda za druge, dežela velikih pravic, seveda za druge, nikoli in nikdar ne za svoje ljudi. Pojdite pogledat po Kozjanskem ali po Prekmurju, koliko ljudi ima zagotovljeno zdravstveno varnost. Nima. Za te tujce, ki bodo prišli sem s takšnimi ali drugačnimi nameni, po navadi nikoli pozitivnimi za Slovenijo, v najboljšem primeru bodo prišli samo zaradi ekonomskih razmer in zaradi izboljšanja svojega osebnega stanja, jim bomo nudili čisto vse. Seveda bo država brez problema zagotovila finančna sredstva za te socialne transfere in za zagotavljanje strokovnih postopkov in za zagotavljanje novih kadrovskih potencialov, za usposabljanje za zakonite zastopnike mladoletnikov brez spremstva in za usposabljanje svetovalcev za begunce. Pa se vprašajmo, koliko pa je teh mladoletnikov, ki prebegnejo v Slovenijo. Malo, praktično nič. Pa vendar bomo verjetno ustanovili kakšen direktorat za te zadeve, da se bodo zopet kakšni gospodje, ki se nimajo kam vtakniti, lepo zaposlili in vlekli krasno plačo. Za naše ljudi pa denarja ni. Ni denarja za tiste, ki spoštujejo zakone, za tiste, ki se trudijo, za tiste, ki niso kriminalci, in tako naprej. Za naše ljudi ni pomembno, nič ni pomembno, samo da tujcem nekam zlezemo in da nas lahko po Evropi trepljajo, kako smo dobri, ko se pa obrnejo stran, pa rečejo: "Takšnih idiotov pa še nismo videli."
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Ob tem opozarjam, da ko bom najavil govorca, bom hkrati tudi pozval naslednjega govorca, da se pripravi na razpravo. Tako smo se dogovorili na predzadnjem Kolegiju predsednika Državnega zbora. Besedo ima Franco Juri, pripravi naj se Bogdan Barovič.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Mislim, da obravnavamo temo, ki je ne morem opredeliti kot izključno temo za določeno kategorijo ljudi. Človekove pravice so univerzalna kategorija. Človekove pravice morajo veljati tako za državljane in državljanke Republike Slovenije kot za vse osebe, ki iz katerihkoli razlogov političnega preganjanja, verskega ali drugačnega preganjanja iščejo azil v demokratičnih državah. Slovenija je vstopila 1991. leta v družino demokratičnih evropskih držav, postala je članica Evropske unije, pred tem že Sveta Evrope, in od tega naslova seveda je dolžna skrbeti in slediti tistim smernicam in tistim vrednotam, ki se v teh okvirih vse bolj uveljavljajo. V tem smislu drži ugotovitev demokratske stranke, da smo že v preteklosti zadostili oziroma izpolnili nekatere minimalne zahteve, ki smo jih vedno zelo striktno in strogo navzdol pojmovali in uveljavljali. Zato so spremembe, o katerih razpravljamo danes, pravzaprav rezultat dolgoletnih pričakovanj in pobud civilne družbe, varuhinje človekovih pravic in varuhov človekovih pravic v prejšnjih mandatih in vseh tistih, ki menimo, da je treba zagotoviti minimalne in tudi učinkovite standarde mednarodne zaščite različnih azilantov. Ne drži trditev nekaterih, da ne skrbimo za lastne državljane. Ta vlada in ta koalicija je ob vseh krizi namenila največ pozornosti prav socialnim blažilcem, prav socialni podpori. Toliko denarja, kot je bilo namenjena za socialne transfere, verjetno ne bi pričakovali v drugih državah ob takih razmerah. In prav zaradi tega je treba, ko se pogovarjamo o tako pomembni in občutljivi temi, obdržati določeno stopnjo odgovornosti izrečenih besed, kajti spodbujanje nekega neutemeljenega sovraštva do tujcev, češ, prihajajo in nam bodo kaj vzeli, je brezpredmetno. Gre za to, da uskladimo lastno zakonodajo s tistimi najboljšimi praksami in z najboljšimi standardi, ki so že uveljavljene v Evropi, s tem da omogočamo, kar je edino smiselno, pravno pomoč pri prvi stopnji na sodišču, ko azilant najbolj potrebuje pravno pomoč, da dokazuje in da utemeljuje svojo prošnjo za azil v naši državi. Koliko političnih azilantov imamo navsezadnje v Sloveniji? Zelo malo. Smo ena od evropskih držav z najmanjšim odstotkom političnih beguncev, političnih ali drugih pribežnikov. Veljali smo v očeh večine evropskih držav za dokaj zaprto državo, ki te standarde pojmuje na najbolj restriktiven način. To nam je tudi uspelo. Nismo bivša kolonialna sila in verjetno nismo privlačni za take ali drugačne priseljence. Ampak dejstvo je, da v svetu, kjer se krivice dogajajo in se ne rešujejo, ampak v svetu rastejo, kjer represija, vojne, verska nestrpnosti in druge oblike preganjanja postajajo, žal, del tekočega življenja, je pričakovati, da bo Slovenija med tistimi državami, ki zagotavljajo standarde mednarodne zaščite. Ne držijo niti trditve nekaterih, da skrbimo bolj za tujce kot za lastne državljane. Poglejte, nedavno je bila v Državnem zboru skupina delavcev iz Bosne in Hercegovine, iz Cazina. Ti delavci so odšli iz Slovenije brez kakršnekoli pravne pomoči, brez pravnega nasveta, morali so zapustiti to državo, ker se je delovna viza iztekla in niso dobili do 11 plač, niso bili poplačani za enoletno delo, nihče jih ni ščitil. In tudi sedaj kljub tem spremembam ne bo lahko zagotoviti pravične obravnave tovrstnih primerov. Tako da trdim, da tudi ob tej spremembi še ne bomo zadovoljili vsem tistim standardom mednarodne zaščite, ki bi šli tudi v primeru opeharjenih delavcev iz drugih republik. Treba bo postoriti še marsikaj, zato da se tem ljudem zagotovi mednarodna zaščita in da se jih ne šikanira na meji, ko želijo priti do tožilstva, zato da bi uveljavljali svoje pravice. Veliko dela imamo še, to je samo prvi korak k izboljšanju razmer. Upam, da bomo našli, da bo naša država tudi v okviru razvojne pomoči, ki jo ponujamo tujini, ne samo Afganistanu, ampak tudi državam na Balkanu, ki so nam bližje in zajete v naši interesni sferi, da bi to mednarodno zaščito zagotavljali že z instrumenti razvojne pomoči. Torej organizacija, pravna pomoč vsem tistim delavcem in tistim migrantom, ki so živeli v Sloveniji, ki so morali oditi, ne da bi dobili minimalne plače oziroma druge prihodke, ki jim gredo. Veliko je treba še postoriti. Pravičnost do tujega človeka in spoštovanje njegovih človekovih pravic pomeni spoštovanje in pravico naših državljanov. Brez spoštovanja tistih državljanov ni spoštovanja lastnih državljanov. Ne pozabimo, da tisti, ki največ govorijo o nevarnosti radodarnega priznavanja pravic tujcev, bodo jutri kratili tudi pravice našim državljanom. To je, žal, vezana trgovina, ki jo poznamo iz zgodovine, zato je dobro, da v tej razpravi svarimo pred takimi skušnjavami. Kot je kolega Rožej že povedal, bomo mi te spremembe podprli in bomo še naprej delovali za to, da bi se človekove pravice upoštevale in uresničevale v čim bolj optimalni meri. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Barovič ne bo razpravljal. Besedo ima Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Besedo ima mag. Borut Sajovic. [[Ga ni.]] Besedo ima Milan Gumzar. [[Ga ni, je celo opravičen.]] Besedo ima Vito Rožej. Pripravi naj se Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Mogoče bi izpostavil vidik, ki se mi zdi pomemben tudi v luči spreminjanja pokojninske zakonodaje, ki je pred nami. Jasno je, da pri demografski sliki, kakršno imamo, se bomo težko zanašali samo na domači, kako bi temu rekel, na naravni prirast, pa če se nekateri izmed nas še tako trudimo, nas je pač enostavno premalo za to, da bi se demografska slika korenito spremenila. In tudi v preteklosti, je treba priznati, da se je, recimo, v 70. letih gospodarski napredek naše države oziroma zdajšnjega območja naše države zgodil tudi zaradi priseljevanja. Tudi demografska slika se je takrat zaradi priseljencev, ki so prišli v rodni dobi, popravila. In najbrž bo treba v bodoče misliti tudi na to, ko bomo planirali pokojninsko politiko, gospodarsko in še kakšno. Seveda to ni izključna reč, na kateri bi vse skupaj moralo bazirati, je pa zame, ki živim tri hiše stran od integracijske hiše v ljubljanskih Mostah, popolnoma logično, da bodo za mojo pokojnino plačevali tako moji trije otroci kot upam, da tudi ali in Marija iz integracijske hiše, in se mi ne zdi to popolnoma nič narobe, še več, zdi se mi zelo dobro. Tako da še enkrat, treba je vedeti, da predsodki, nasprotovanja takim zakonskim rešitvam temeljijo na logiki, ki jo je po mojem mnenju najboljše opisal en plakat skupine Loesje, ki ste ga mogoče kdaj zasledili nalepljenega kje po kakšnih ulicah: Kako je mogoče, da nam tujci kradejo službe, če pa nič ne delajo? To seveda ni res. Argumenti proti zakonu so prav tako trhli in jaz sem vesel, da je tak zakon pred nami in ga bom tudi z veseljem podprl. Hvala.
Hvala lepa. Cvetka Zalokar Oražem ne bo razpravljala. Besedo ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa še enkrat. Spoštovani! Tukaj se nekateri sprašujejo, ali smo vsi za to, da se ohrani in spoštuje in gradi institut političnega azila. Jaz mislim, da to ne sme biti vprašanje. Seveda pa se moramo vprašati, kako smo pri spoštovanju zagotavljanja azila in standardov na tem področju, kakšne standarde Slovenija ima, ali jih je v tem trenutku treba spreminjati, seveda v odnosu do drugih, recimo evropskih držav, v okolju, v katerem živimo. V naši poslanski skupini menimo, da imamo to primerno urejeno, da v tem trenutku ni treba bistveno širiti te pravice, prav gotovo pa je treba absolutno spoštovati pravice tistih, ki so politično preganjani. V tej zvezi se mi zdi pomembno reči, da bomo preizkus tega, kakšen odnos je do ljudi, ki so politično preganjani, imeli danes priložnost tudi ob eni drugi točki. Nekateri so tukaj največji zagovorniki teh pravic, hkrati pa se jim zdi normalno, da se tolerira vse, kar se je s političnimi begunci na naših mejah dogajalo v preteklosti, da se jih je streljalo kot živali in da do tega sploh nimajo empatije. To je ključni problem, da je pravzaprav vse zgolj politično pogojeno, ideološko pogojeno, do tega resnega problema političnega azila in zatočišča pa se pravzaprav ne opredeljujejo. V naši poslanski skupini smo izjemno skrbni do tega, izjemno občutljivi in bomo taki tudi ostali. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Prehajamo na razpravo o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 22. 11. 2010. V razpravo dajem 13. člen ter amandma Poslanskih SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati o tem amandmaju? Ugotavljam, da želje po razpravi ni, mislim, da je amandma bolj redakcijski. Ker ni želje po razpravi, zaključujem razpravo o tem amandmaju in 13. členu. Končali smo razpravo o amandmaju, o katerem bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVI ZAKONA O PREVOZU NEVARNEGA BLAGA V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima mag. Damjan Lah, državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, poslanci! Zakon o prevozu nevarnega blaga je bil v Državnem zboru Republike Slovenije sprejet v septembru leta 1999. Do tega trenutka je bil spremenjen in dopolnjen dvakrat, in sicer predvsem zaradi prilagoditev spremenjenim direktivam Evropske unije. Zakon o prevozu nevarnega blaga je sistemski zakon in ureja prevoz nevarnega blaga v cestnem, železniškem, zračnem in pomorskem prometu. V njem so predpisani minimalni pogoji, ki jih morajo za zagotovitev varnosti izpolnjevati vsi, ki sodelujejo pri prevozu nevarnega blaga, poleg tega pa določajo tudi uporabo veljavnih mednarodnih predpisov na podlagi direktiv Evropske unije tudi za prevoze znotraj Republike Slovenije. Ti veljavni mednarodni predpisi namreč zelo podrobno in natančno določajo pogoje za razvrščanje, pakiranje in označevanje blaga ter pogoje, ki jih morajo izpolnjevati vozniki in prevozna sredstva. Pristojnost za pripravo predpisov s področja zagotavljanja varnosti cestnega prometa se v zadnjih letih v celoti prenaša z Ministrstva za notranje zadeve na Ministrstvo za promet. Edini predpis s tega področja, za katerega je še pristojna policija oziroma Ministrstvo za notranje zadeve, je Zakon o prevozu nevarnega blaga. Glavni cilj predlaganih sprememb Zakona o prevozu nevarnega blaga je torej prenos pristojnosti z Ministrstva za notranje zadeve na Ministrstvo za promet, in sicer na področju priprave predpisov s področja prevoza, s tem da se ločuje vloga tistega, ki predpis pripravlja, in vloga tistega, ki izvaja nadzor nad veljavnim predpisom. Določbe glede nadzora, kot je bilo rečeno, ostajajo na Ministrstvu za notranje zadeve in se s predlogom te novele ne spreminjajo. Zaradi pravice prenosa pristojnosti za pripravo predpisov, za spremljanje zakonodaje in vodenje evidenc je določeno, da se z Ministrstva za notranje zadeve na Ministrstvo za promet prenaša tudi delovno mesto z javnim uslužbencem. To je pravzaprav vse tisto, kar ta novela v resnici prinaša.Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Vinku Gorenaku. Prosim.
Hvala lepa. Zakon o prevozu nevarnega blaga po skrajšanem postopku je Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje obravnaval na 24. seji 4. novembra letošnjega leta. Predlagatelj je Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je 8. 10. določil skrajšani postopek. Članice in člani odbora so razpolagali s predlogom zakona, mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji poslanskih skupin koalicije za novi 1.a člen ter k 5. in 6. členu ter za novi 6.a člen. Državni sekretar gospod Lah je poudaril bistvene spremembe zakona, ki jih je pravkar predstavil. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe, gospa Briški, pa je predstavila njihovo mnenje. Povedala je, da predlagani amandmaji koalicijskih poslanskih skupin sledijo ključnim pripombam Zakonodajno-pravne službe. Komisija Državnega sveta je zakon podprla, odbor pa je brez razprave sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije, ki sem jih že naštel. Na koncu pa smo opravili še glasovanje o vseh členih predloga zakona skupaj, vključno z amandmaji. Poročilo o tem ter integralno besedilo so sestavni del poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Andrej Magajna. [[Ga ni.]] Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Janez Kikelj. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Sistemski zakon, ki ureja prevoz nevarnega blaga v cestnem, železniškem, zračnem in pomorskem prometu in istočasno predpisuje minimalne standarde za zagotavljanje varnosti ter uporabo veljavnih mednarodnih predpisov oziroma na podlagi direktiv Evropske unije, je trenutno še v pristojnosti Ministrstva za notranje zadeve. Z danes obravnavano in s strani Poslanske skupine Socialnih demokratov tudi podprto novelo zakona sledimo glavnemu cilju, to je, da se pristojnosti za pripravo predpisov s področja prevozov nevarnega blaga z Ministrstva za notranje zadeve oziroma policije prenesejo na Ministrstvo za promet. Ministrstvo za promet bo tako poleg pristojnosti za pripravo predpisov prevzelo tudi delovno mesto. To pomeni, da bo javni uslužbenec, ki se je s problematiko prevoza nevarnega blaga ukvarjal na policiji, s tem ukvarjal še naprej, le da bo njegovo delovno mesto na Ministrstvu za promet. Delo bo tako potekalo kontinuirano naprej. Prav tako se na Ministrstvo za promet prenese tudi vodenje evidence izdanih certifikatov, usposobljenosti voznikov vozil za prevoz nevarnega blaga po cestnem prometu in evidence pravnih oseb in samostojnih podjetnikov, ki so imenovali varnostnega svetovalca. Po slovenskih cestah in železnicah in tudi po morju se prevaža vsak dan verjetno na tone ali litre nevarnega blaga. S predpostavko, da se vsi udeleženci ravnajo v skladu s predpisi, ki urejajo to področje, je nevarnost za onesnaženje okolja majhna, vendar se zavedamo, da vseh okoliščin ni mogoče predvideti, še manj preprečiti. Prav zaradi tega je treba poskrbeti, da se dosledno izvajajo predpisi in da se prevoz nevarnega blaga tudi nadzoruje ter na ta način preprečijo morebitne ekološke katastrofe, ki jih povzročijo izlitje, izpust teh snovi v zemljo, vodo ali zrak. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo novelo zakona podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! Tudi s predlogom Zakona o prevozu nevarnega blaga se že drugič srečujemo v aktualnem mandatu Državnega zbora. Cilj predmetnega predloga novele zakona je prenos pristojnosti za pripravo predpisov s področja prevozov nevarnega blaga z Ministrstva za notranje zadeve oziroma s policije na Ministrstvo za promet, pri čemer bo zakon začel veljati 1. 9. 2011. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke dajemo velik pomen zagotavljanju varnosti prevoza nevarnega blaga. Zakon je po vsebini potreben zaradi zagotavljanja splošne varnosti, kjer obstaja možnost zlorabe nevarnega blaga, na primer v teroristične namene. Poleg varnostnih ukrepov večji pomen pridobivajo tudi ukrepi varovanja. Mednarodni predpisi predvidevajo ukrepe varovanja za blago, za katerega obstaja velika možnost zlorabe v teroristične namene. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo vse predloge, ki zagotavljajo večjo varnost pri prevozu nevarnega blaga in tudi večjo splošno varnost. V zvezi z zagotavljanjem varnosti pri prevozu nevarnega blaga je pomemben 5. člen direktive Evropskega parlamenta in Sveta v notranjem prevozu nevarnega blaga, ki tudi določa, da lahko države članice zaradi varnosti pri prevozu uporabljajo strožje določbe v zvezi z notranjem prevozom blaga. V Poslanski skupini SDS se sprašujemo o stvarni utemeljenosti predlagane rešitve prenosa pristojnosti za pripravo predpisov s področja prevozov nevarnega blaga na prometno ministrstvo v luči trenutnega izvajanja zakona o tem delu. Pričakujemo, da predlagana rešitev ne bo privedla po poslabšanja rezultatov na področju zagotavljanja splošne varnosti. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke predlaganim rešitvam ne bomo nasprotovali in jih bomo podprli. Pričakujemo pa, da bo novo pristojno ministrstvo v okviru izvajanja, zagotavljanja splošne varnosti in večje varnosti pri prevozu nevarnega blaga upoštevalo vse vidike varnosti pri prevozu nevarnega blaga, določljivost in načelo pravne varnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Janez Ribič.
Spoštovani! Zakon o prevozu nevarnega blaga ureja prevoz nevarnega blaga v cestnem, železniškem, zračnem in pomorskem prometu ter predpisuje minimalne pogoje za zagotovitev varnosti pri tovrstnih prevozih. Zakon določa tudi uporabo veljavnih mednarodnih predpisov, ki zelo natančno urejajo prevoz nevarnega blaga na področju cestnega prevoza, evropski sporazum o mednarodnem cestnem prevozu, železniškega prevoza, konvencija o mednarodnih železniških prevozih, pomorskih prevozih, mednarodna konvencija o varnosti kontejnerjev, zračnega prevoza, konvencija o mednarodnem civilnem letalstvu ter področje prevoza jedrskega materiala, konvencija o fizičnem varovanju jedrskega materiala, skupna konvencija o varnosti ravnanja z izrabljenim gorivom in varnosti ravnanja z radioaktivnimi odpadki. Zakon o spremembah in dopolnitvi Zakona o prevozu nevarnega blaga je zadnji predpis s področja zagotavljanja varnosti cestnega prometa, ki bo prenesel pristojnosti za pripravo predpisov z Ministrstva za notranje zadeve oziroma policije na Ministrstvo za promet, kot je to področje urejeno v večini ostalih evropskih držav. Prenos pristojnosti bi namreč omogočil ločitev pristojnosti med zakonodajnimi in nadzorstvenimi funkcijami državnih organov. Predlagana novela zakona zasleduje načela osnovnega zakona, to je načelo sorazmernosti, načelo vzročnosti in načelo prevencije. Glede na to, da v postopku priprave zakona ni bilo nobenih pripomb strokovne javnosti, v postopku obravnave predloga zakona na Odboru za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje pa so se pripombe Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora z amandmaji ustrezno upoštevale, zakon pa je soglasno podprla tudi Komisija Državnega sveta za državno ureditev, v Slovenski ljudski stranki ocenjujemo, da so predlagane spremembe potrebne in koristne, zato bomo predlagani zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev bo prestavil Anton Urh. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovani predstavnik Vlade, kolegice in kolegi! Naj takoj na začetku povem, da bomo v Poslanski skupini DeSUS ta predlog novele zakona podprli. Glavni cilj teh sprememb je prenos z Ministrstva za notranje zadeve in policije na Ministrstvo za promet, kar smatramo v Poslanski skupini DeSUS, da je potrebno in bomo temu tudi sledili. Ministrstvo za promet bo vodilo tudi evidenco izdanih certifikatov usposabljanja vozil in voznikov za prevoz nevarnega blaga v cestnem prometu in evidenco pravnih oseb in samostojnih podjetnikov, ki so imenovani za prevoz tega nevarnega tovora. Kot rečeno, v Poslanski skupini DeSUS to novelo pozdravljamo in jo bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani državni sekretar! Predlog zakona o prevozu nevarnega blaga je predlagala Vlada na podlagi 142. člena Poslovnika Državnega zbora po skrajšanem postopku, saj gre izključno za manj zahtevne spremembe in dopolnitev zakona. Predvsem gre za prenos pristojnosti za pripravo predpisov s področja prevozov nevarnega blaga z Ministrstva za notranje zadeve na Ministrstvo za promet. Gre za zakon, ki je bil sprejet v letu 1999 ter do sedaj tudi dvakrat dopolnjen zaradi prilaganja direktivam Evropske unije, predvsem pa zaradi povečanja učinkovitosti izvajanja zakona. Zakon ureja prevoz nevarnega blaga v cestnem, zračnem in pomorskem prometu. V zakonu so predpisani vsi pogoji za varen in nemoten promet pri prevozu nevarnega blaga, usklajen je in določa uporabo veljavnih mednarodnih predpisov na podlagi direktive Evropskega parlamenta in Sveta iz leta 2008, ki govori o prevozu nevarnega blaga tudi znotraj Republike Slovenije. Že do sedaj je s področja zagotavljanja varnosti bilo zadolženo Ministrstvo za promet, le v tistem delu, ko govori o prevozu nevarnega blaga, ima še pristojnosti Ministrstvo za notranje zadeve. Tudi v bodoče se ne bo bistveno spremenilo, razen v tistem delu, ko govori odločba o pripravi predpisov za prevoz nevarnega blaga, ki pa bo v pristojnosti Ministrstva za promet. S predlagano spremembo se bo ločila pristojnost med zakonodajnimi in nadzorstvenimi funkcijami državnih organov. Zakon sledi obveznemu upoštevanju varnostnih ukrepov v vseh fazah prevoza nevarnega blaga, usposabljanju vseh oseb, ki sodelujejo pri prevozih nevarnega blaga, ter odgovornosti v primeru povzročene škode. Gre torej za sistemski zakon, ki ohranja veljavnost mednarodnih predpisov tudi za prevoze znotraj Republike Slovenije. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVČNEM POSTOPKU, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona bi moral dati besedo predstavniku Vlade, ministru, vendar sem obveščen, da ministra še ni v Državnem zboru, zato nadaljujemo. Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Radu Likarju.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je v okviru 29. nujne seje dne 12 .11. 2010 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku. Zadevni zakon je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, s predlogom za obravnavo in sprejetje po nujnem postopku, kar je Kolegij predsednika Državnega zbora potrdil na svoji seji 15. 11. 2010. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki konkretne pripombe namenja 6., 15., 17., 19., 20., 21., 23., 25. in 29. členu zakonskega predloga, skupaj z napovedjo nomotehničnih izboljšav v končni redakciji. Izmed kvalificiranih predlagateljev so amandmaje na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe vložile štiri koalicijske poslanske skupine: SD, Zares, DeSUS in LDS k 6., 15., 17., 19., 20., 21., za novi 21. člen, k 23., 25. in 29. členu zakonskega predloga ter Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke za črtanje 3., 4., 5., 6., 14., 15., 24. in 26. člena zakonskega predloga. Po besedah predstavnice Vlade glavnina zakona predstavlja podporo oziroma ureja postopkovne določbe, ki so v generični povezavi z materialnimi vsebinami Predloga zakona o dohodnini. Ob tem besedilo prinaša spremembe glede obročnega odplačevanja oziroma odloga javnih dajatev v zvezi s prispevki zdravstvenega oziroma pokojninskega zavarovanja, s tem da tovrstne določbe omejuje na področje tako imenovanih čistih davkov z določenimi zaostritvami pri tistih davčnih zavezancih, ki jim je Davčna uprava obročno odplačevanje odobrila. Ker je za čas, ko je bil zavezancu dovoljen odlog ali obročno plačilo, podana možnost, da bi bilo obročno plačilo obrestovano po obrestni meri, nižji od tržne, se v izogib obravnavi v skladu z zakonom, ki ureja državne pomoči, ter posledičnimi zapleti v davčni praksi prag tovrstne obrestne mere na novo določi s tem, da se zviša. Hkrati besedilo uvaja posledice zamude s plačilom posameznih obrokov za zagotovitev večje plačilne discipline zavezancev, možnost obročnega poplačila davčne obveznosti s spremembo obrestne mere za čas dovoljenega odloga ali obročnega odplačila, pristojnost davčnega urada za izdajo sklepa o izvršbi z vpisom dolžnika v davčni register in ureditev postopka izračuna akontacije dohodnine za druge dohodke iz 70. člena Zakona o dohodnini. Ob obravnavi je odbor k zakonskemu predlogu sprejel prej navedene amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, medtem ko amandmajev za črtanje vrste določil Poslanske skupine SDS odbor ni sprejel. V nadaljevanju je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so navedeni amandmaji vključeni. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Bogdan Čepič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav državni sekretarki, kolegice in kolegi! Predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku je dejansko operacionalizacija Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, ki ga je Državni zbor že obravnaval in ga bomo sprejemali verjetno tudi danes. Dopolnitev Zakona o dohodnini predvideva odmero dohodnine od kmetijskih subvencij po novem že za leto 2010, kar je skladno z opozorili varuha človekovih pravic o neprimernosti načina določitve dohodka iz naslova kmetijskih subvencij na podlagi povprečnih zneskov ter z zahtevami zavezancev po spremembah po njihovem mnenju nepravičnega načina določanja tega dohodka. Zakon ureja postopek izračuna akontacije dohodnine za plačila iz naslova ukrepov kmetijske politike in druge državne pomoči, ki se po predlogu sprememb Zakona o dohodnini obdavčujejo v dejanskih zneskih pri dejanskih prejemnikih. Predlaga se, da akontacijo dohodnine izračuna izplačevalec, pri plačilih za ukrepe kmetijske politike je to praviloma Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja v Republiki Sloveniji, in sicer ob vsakokratnem izplačilu tega dohodka. Poudariti velja tudi dopolnilo, ki omogoča kmetijskim gospodarstvom, ki bi želeli voditi poslovne knjige in plačevati dohodnino na osnovi dejanskega ostanka od dohodka, da to prijavijo davčnemu uradu do 31. januarja 2011 in ne do 31. oktobra tekočega leta za naslednje leto in se uporablja dejansko od 1. januarja 2011 dalje za davčno leto 2011. Spremembe Zakona o davčnem postopku skupaj s spremembami dohodnine tudi omogočajo, da se zavezancu, nerezidentu, nastopajočemu izvajalcu ali športniku oziroma kulturnemu ustvarjalcu, ki nima poslovne enote v Sloveniji in zato ne more uveljavljati dejanskih stroškov pri obračunu davka, omogoča, da pri ugotavljanju davčne osnove namesto normiranih stroškov uveljavlja določene dejanske stroške. Daje se možnost uveljavljanja tistih stroškov, ki jih je v celoti in neposredno pripisati posamezni aktivnosti, dohodki, ki se v Sloveniji obdavčijo z davčnim odtegljajem. V teh primerih se zato v Zakonu o davčnem postopku določi način uveljavljanja dejanskih stroškov. Predlog zakona ureja posledice zamude pri plačilu posameznih obrokov davkov tako, da v primeru, ko zavezanci zamudijo plačilo posameznega obroka, vsi ostali odobreni in še nezapadli obroki takoj zapadejo v plačilo z dnem neplačanega zapadlega obroka. Na ta način se zagotovi poplačilo davčne obveznosti kot tudi spodbuda davčnim zavezancem k odgovornejšemu plačevanju dogovorjenih obveznosti, ko se le- te omogočijo, da se plačujejo v obrokih kot pomoč davčnemu zavezancu in da izpolnijo svojo davčno obveznost. Izpolnitev davčne obveznosti v skladu z Zakonom o davčnem postopku je temeljna obveznost davčnega zavezanca, ki jo mora izpolniti ne glede na svoje druge obveznosti. Predlog zakona vsebuje tudi posamezne redakcijske popravke, ki so potrebni, da bi se izognili nejasnostim in težavam pri njegovem izvajanju. Amandmajev, ki jih je vložila Poslanska skupina SDS, v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli. Zaradi navedenega bo poslanska skupina Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku v celoti podprla.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Rado Likar. Prosim.
Hvala lepa, še enkrat, za besedo. Lep pozdrav državni sekretarki! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke novele Zakona o davčnem postopku ne podpiramo in bomo glasovali proti zakonu. Nasprotujemo rešitvi, po kateri bo fizičnim in pravnim osebam, ki jim je bilo zaradi razlogov, na katere niso mogli vplivati, odobreno obročno plačevanje davkov, le-to ukinjeno, če bodo zamujali s plačilom posameznega obroka. Menimo, da je sankcija pretirana in nesorazmerna, sploh v času gospodarske krize, ki je največkrat vzrok, da omenjene osebe ne po svoji krivdi zamujajo s plačilom. Nasprotujemo tudi določbi, po kateri se davčnemu zavezancu, kateremu je odobren odlog oziroma obročno odplačevanje davčne obveznosti, le-to obrestuje z obrestno mero za izračun državne pomoči namesto z evropsko medbančno obrestno mero, kot je veljalo doslej. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prepričani, da gre za še eno določbo te vlade, s katero se na račun najbolj ogroženih in šibkih polni državni proračun. Nasprotujemo tudi določbi, ki določa roke, do katerih morajo člani kmečkega gospodinjstva davčnemu organu priglasiti način ugotavljanja davčne osnove od osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti ter nato začeti uveljavljati davčno osnovo na podlagi dejanskih prihodkov in normiranih odhodkov. Ta določba po našem mnenju za ta kmečka gospodinjstva pomeni, da bodo morala za ugotavljanje davčne osnove uporabljati zahtevno dvostavno knjigovodstvo ali pa za te usluge plačevati računovodskemu servisu, kar na leto znese okoli 2 tisoč evrov stroškov. Menimo, da gre za hudo in nepotrebno dodatno finančno in administrativno obremenitev kmetov, zato predlagamo, da ostane v veljavi sedanja ureditev, po kateri se kmetje sami odločajo o načinu vodenja poslovnih knjig oziroma ugotavljanju davčne osnove. In ne nazadnje nasprotujemo tudi določbi, ki omogoča tujcu oziroma zavezancu, nerezidentu, ki je nastopajoči izvajalec ali športnik, da pri ugotavljanju davčne osnove namesto normiranih stroškov uveljavlja določene dejanske stroške, ker po našem mnenju v slabši položaj postavlja slovenske športnike in glasbenike oziroma kulturne delavce. V Poslanski skupini SDS smo na člene, ki se lahko amandmirajo, vložili amandmaje. Poslance pozivam, da jih podprejo in s tem vsaj malo omilijo ta škodljiv zakon. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Alojzij Potočnik. Prosim.
Spoštovani! Razlogov za spremembe in dopolnitve Zakona o davčnem postopku je več. Večina le-teh, tako že predlagatelj, podpira predlagane spremembe Zakona o dohodnini oziroma prinaša tiste nujne postopkovne določbe, ki omogočajo implementiranje vsebinskih novot omenjenega zakona. Predvsem gre za ustrezneje umirjen način oziroma sistem kontiranja, ki bo preprečil ob odmeri dohodnine zavezancem plačevati sorazmerno visoka doplačila, saj naj bi že med letom poplačali svoje obveznosti. Tukaj imamo v mislih predvsem vpliv ukrepov ekonomske politike. Drugo je ugodnejša davčna obravnava pokojninskih rent, s čimer se želi spodbuditi varčevanje za starost in nekako preprečiti negativne vplive dvigov privarčevanih sredstev v enkratnih zneskih. Z zakonom o dohodnini oziroma njegovo novelo se zavezancu, nerezidentu, nastopajočemu izvajalcu oziroma športniku, ki nima poslovne enote v Republiki Sloveniji, omogoča ugotavljanje davčne osnove z dejanskimi stroški namesto normiranih, in to s tistimi, ki jih je moč pripisati posamezni aktivnosti. Način uveljavljanja dejanskih stroškov določa zakon, ki ga obravnavamo. V praksi pa so zadeve na tem področju nadpovprečno neurejene, drsijo iz rok in tako lahko govorimo o utajevanju kot izogibanju plačevanju davčnih obveznosti. Drugi del sprememb je povezan z možnostmi za ugodnejši način izpolnjevanja davčnih obveznosti za zavezance, mislim predvsem na odlok plačila in obročno plačilo davčnih obveznosti. Zdajšnja ureditev se je tudi v luči težkih gospodarskih razmer pokazala za omejeno učinkovito, ker sem ter tja prihaja do zlorab sedanje ureditve. Zato se s predlogom zakona urejajo posledice zamude pri plačilih posameznih obrokov davkov, in sicer tako, da v primeru, ko zavezanci zamudijo plačilo posameznega obroka, vsi ostali odobreni in še ne zapadli obroki takoj zapadejo v plačilo z dnem neplačanega zapadlega obroka. Ali je rešitev res spodbuda plačilni disciplini, kot se piše? Ali je res rešitev prostovoljnemu plačevanju davkov in davčni kulturi, je seveda odprto vprašanje, na katerega bosta odgovorili dinamiki davčnega donosa in obseg davčnega dolga. V poslanski skupini menimo, da gre pri tem za zelo kompleksno problematiko. Predlog vsebuje tudi nekaj logičnih rešitev, povezanih z davčno izvršbo, tako unovčitev zavarovanj, predvsem stvarnih, in ne nazadnje, da se postopki izvršbe za istega davčnega zavezanca opravijo na istem mestu oziroma davčnem uradu. Poslanska skupina Zares bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlaganega zakona ne bomo podprli. Ne razumemo, da v časih v kakršnih se nahajamo, Vlada v parlamentarno proceduro pride z zakonom, katerega edini namen je polnjenje državne blagajne. Že več kot eno leto se za enega največjih in najpomembnejših problemov slovenskega gospodarstva ocenjuje plačilna nedisciplina. Kaj smo storili na tem področju? Ne veliko. Nasprotno, Vlada prihaja pred Državni zbor s predlogom zakona, ki v svoji obrazložitvi pravi, citiram, "...trenutne gospodarske razmere se negativno kažejo tudi na področju javnih financ. Predvsem določitev možnosti ugodnejšega načina izpolnjevanja davčnih obveznosti za poslovne subjekte se je v praski izkazala za manj učinkovito, kot je bilo pričakovati. In zato se s predlogom zakona urejajo posledice zamude pri plačilu posameznih obrokov davkov tako, da v primeru, ko zavezanci zamudijo plačilo posameznega obroka, vsi ostali odobreni in še nezapadli obroki takoj zapadejo v plačilo z dnem neplačanega zapadlega obroka. Na ta način se zagotovi poplačilo davčnih obveznosti kot tudi spodbudi davčne zavezance k prostovoljnemu plačevanju obveznosti", konec citata. Davčne zavezance bi se spodbudilo k prostovoljnemu plačevanju obveznosti s tem, da bi se jim v normalnih rokih zagotovilo plačilo njihovih opravljenih storitev oziroma dostavljenega blaga. Vendar namesto da bi država poslušala rešiti problem plačilne nediscipline, rajši rešuje svojo blagajno, in to ravno na plečih tistih, ki trpijo največje posledice le-te. To, da gospodarstvo deluje malodane na principu blagovne menjave, pravzaprav nikogar ne zanima. 120, 150-dnevni plačilni roki, če se v končni fazi potem sploh realizirajo, seveda ne zanimajo nikogar. Toda podjetje ali posameznik, ki ravno zaradi problema plačilne nediscipline in ne zaradi svoje malomarnosti ali negospodarnega ravnanja nima sredstev za poplačilo davčnih obveznosti, tudi ne zanima nikogar. Edino pomembna je seveda državna blagajna. To je ta trenutek največji problem slovenske države. Žalostno je, da je to res, vendar v nekem drugem, seveda popolnoma drugačnem kontekstu, ki ga jaz poskušam vseskozi izpostavljati, pa se ne sliši. Raje, kot da bi uredili problematiko plačilne nediscipline, bomo uničili še nekaj novih podjetij in posameznikov. Več kot očitno je, da so ta zakon napisali birokrati, ki so kakšno podjetje le z avtoceste, ko so se z avtomobilom peljali mimo. V Slovenski ljudski stranki takšni birokratski in omejeni logiki nasprotujemo in bomo predlogu zakona nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratske stranske upokojencev bo prestavil Franc Jurša. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Noveliranje osnovnega zakona o davčnem postopku je v bistvu nujno zaradi predlaganih sprememb dohodninske zakonodaje, ki se nanaša na obravnavo dohodkov iz osnovne kmetijske in gozdarske dejavnosti, davčno obravnavo pokojninskih rent ter na davčno obravnavo dohodkov, ki jih dosežejo rezidenti, nastopajoči, izvajalci in športniki. S postopkovnega vidika, ki se nanaša na davčne metode in način obračunavanja davkov, je treba pristopiti tudi k sprejemanju tega davčnega zakona, da se omogoči realizacija določb, opredeljenih v materialnem davčnem zakonu, v Zakonu o dohodnini. Poslanska skupina DeSUS je že ob razpravi predloga novele Zakona o dohodnini napovedala podporo tem spremembam, zato bomo podprli tudi spremembe tega osnovnega zakona, ki v bistvu zgolj tehnično omogoča, da se bodo sprejete rešitve tudi v praksi dejansko lahko uporabljale, predvsem pa izvajale. Drugi del sprememb pa se nanaša na določbe, ki omogočajo obročno plačilo davčnega dolga. Tukaj menimo, da so predlagane rešitve več kot primerne, saj so kljub temu, da je še vedno predvideno obročno plačilo, v zakon vnesli nekatere varovalke, ki omogočajo oziroma otežujejo morebitno nepoplačilo tega dolga. Predvideva se namreč dolžnost davčnega organa, da spremlja stanje davčnega zavezanca, poleg tega pa ima davčni organ tudi možnost, da z morebitnim poslabšanjem stanja, torej zamuda pri plačilu obrokov, poskuša uveljaviti svoje terjatve še pred začetkom postopka zaradi plačilne nesposobnosti davčnega zavezanca. Vsi se zavedamo dejstva in škode, ki so jo državni blagajni povzročile neplačane obveznosti do države. Predlagane rešitve pomenijo tudi korak v smeri sanacije tega problema, zato so za poslance naše poslanske skupine popolnoma sprejemljive in tako bomo predlagano novelo zakona o davčnem postopku soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik Državnega zbora. Kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Vedno ko beremo zakone, pogledamo razloge za sprejetje in cilje. In cilj tega zakona je, piše takole, "temeljni cilj oziroma izhodišča predloga zakona so preglednost, pravna varnost in preprečitev negativnih posledic finančne in gospodarske krize za sistem javnih financ". Edini stavek, ki mu zares verjamem in je resničen. Seveda drži. Ampak bistvo je: za koga že? Za sistem javnih financ. Na žalost pa bom skušal naše stališče, ki je seveda negativno do tega zakona, predstaviti zelo plastično. Slišali smo že, da ta zakon v tem delu posega v posledice zamujanja pri plačilu posameznih obrokov davkov, tako da v primeru, ko zavezanci zamudijo plačilo posameznega obroka, vsi ostali odobreni in nezapadli obroki takoj zapadejo v plačilo. 3. člen. Praktičen primer. Janez Novak, delavec v podjetju X, plača naj bi bila 15. v mesecu. Glede na višino plače vemo, da se večina teh ljudi preživlja s plačo iz meseca v mesec. Podjetje X Janezu Novaku ni nakazalo plače. To je že nek nacionalni šport v državi Republiki Sloveniji. Janez Novak ni mogel plačati zapadlega obroka, ker nima denarja, ker mu podjetje ni dalo plače. In v zahvalo za to, da dela, da se pusti nategovati, po domače rečeno, da ne dobiva plače od delodajalca, bo moral plačati vse obroke. 4. člen. Pravne osebe. Podjetje X pridno dela, dostavlja blago v rokih, kjer smo spet pri slovenskem nacionalnem športu, ki je plačilna nedisciplina, in že spet nategovanje rokov s 60 na 90 ali sploh neplačevanje. Podjetje pač nima toliko likvidnih sredstev, nekega obroka ne bo moglo plačati in bo za kazen moralo plačati vse obroke. In če še nadaljujemo: če pa ima to podjetje zavarovano terjatev oziroma terjatev, za katero je bilo dovoljeno obročno plačilo, zavarovano z zastavno pravico, je tu zgodba še bolj zanimiva. Če ne plačaš prvega obroka, mora podjetje plačati vse obroke, če ne bo vseh obrokov plačalo, mu bodo takoj tisto nepremičnino, ki jo je zastavil, vzeli. Brez besed. To je resnica. To je čista resnica, ki jo prinaša ta zakon, ker ga je pisal nekdo, ki pojma nima, kaj se v življenju dogaja. In dokler ne bomo uredili, da se bodo spoštovali plačilni roki, da bodo delodajalci spoštovali osnovne lastne dolžnosti in plačali delavcu za opravljeno delo in dokler ne bo ta država uredila, da bo tudi delavcu izpolnjena njegova temeljna pravica za delo, to je plačilo za delo, do takrat je neumnost in grdobija do ljudi sprejemati tak zakon. Še tiste reveže, ki se dejansko lovijo iz meseca v mesec in plačujejo svoje obveznosti, med njimi tudi to, bomo sesuli do konca. Za Slovensko nacionalno stranko to ni pošteno, ni fer in čisto popolnoma jasno lahko rečemo, da je v tem primeru kriva ta država, ker ni uredila plačilnih disciplin, ker nima instrumentov za sankcioniranje neplačevanja recimo plačilnih rokov ali plač. Takšnega zakona v Slovenski nacionalni stranki nikakor ne bomo podprli. Zato tudi zakona o dohodnini, ki je v nekem delu kot materialni zakon vezan na ta procesni zakon, ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil Ljubo Germič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku je v velikem delu zakon dvojček predlagane novele zakona o dohodnini – predvsem v delih, ki se dotikajo obdavčevanja kmetijskih subvencij, obdavčevanja poklicnih športnikov in v noveli zakona o dohodnini predlagane možnosti uporabe znižane stopnje akontacije dohodnine od pokojninske rente. Kar se samega davčnega postopka tiče, je največja sprememba predlaganega zakona, da se na področju obročnega plačila davčnega dolga določa sankcija, da v primeru neplačila oziroma zamude enega obroka v plačilo zapadejo vsi naslednji obroki. Kot je splošno znano, se lahko davčnim zavezancem, ki ne morejo izpolnjevati svojih obveznosti, omogoča obročno odplačilo davčnih obveznosti. Kot pa navaja Vlada, se v praksi pogosto dogaja, da zavezanci zamujajo s plačilom obrokov ali jih celo ne plačajo. Sankcija zapadlosti vseh obrokov je posebej pomembna tudi z vidika unovčenja zavarovanj, saj davčni organ v primeru, da obveznosti naslednjih obrokov niso zapadle, ne more učinkovito uporabljati mehanizmov za lastno zavarovanje terjatev. Poleg tega se s spremembo zakona spreminja obrestna mera za pravne osebe, kjer se evropska medbančna obrestna mera zamenjuje z veljavno referenčno obrestno mero za izračun državne pomoči, saj bi v nasprotnem primeru nižje obrestne mere pomenile nedovoljeno oziroma nepriglašeno državno pomoč. V Poslanskem klubu LDS se s tovrstno spremembo zakona strinjamo, saj menimo, da je za zavarovanje terjatev treba še posebej v teh časih vzpostaviti učinkovite mehanizme. Kot bilo že omenjeno, se del zakona nanaša tudi na uveljavitev možnosti uveljavljanja dejanskih stroškov nastopajočim izvajalcem ali športnikom nerezidentom namesto uveljavljanja normiranih stroškov. To rešitev v Poslanskem klubu LDS podpiramo, saj menimo, da je le dejansko uveljavljanje stroškov in prihodkov pravično in pošteno. Ob tem pa menimo, da je prav, da se ohranja tudi enostavnejša možnost uveljavljanja normiranih stroškov. Novost novele zakona o davčnem postopku se nanaša tudi na predlog spremenjenega zakona o dohodnini, ki predvideva obračunavanje dohodnine iz kmetijske in gozdarske dejavnosti na osnovi pripisovanja dejanskih subvencij in ne več povprečnih subvencij. Zato je treba urediti poseben način obračunavanja dohodnine, kjer bo davčni organ z odločbo ugotovil davčno osnovo na podlagi dejanskih dohodkov, medtem pa bo urejen tudi poseben sistem za tiste, ki so plačevali akontacijo dohodnine na podlagi povprečnih zneskov subvencij. V Poslanskem klubu LDS podpiramo to rešitev, saj menimo, da je bilo povprečenje subvencij neprimerno predvsem z vidika pravičnosti, pa tudi z vidika razvoja kmetijstva, saj so bile danes na boljšem predvsem velike kmetije, medtem kot so strošek povprečenja nosile manjše kmetije. Glede na vse navedeno bomo v Poslanskem klubu LDS zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! To pot imamo opravka z zakonom, ki se zelo pogosto spreminja. V zadnjih štirih letih je to že kar osmi poskus sprememb in dopolnitev zakona, zato velja še enkrat opozoriti, da gre za zakon, ki se odziva na spremembe v drugih materialnih zakonih in jih omogoča tudi realizirati. Tokrat sledi Vlada po oceni Poslanske skupine nepovezanih poslancev – Solidarnost nekaterim ciljem, ki jih želimo izpostaviti. Prvič. Gre za vzpostavitev drugačnega odnosa do gospodarstva v trenutku, ko posamični gospodarski subjekti zaidejo v težave v zvezi s poravnavanjem svojih davčnih obveznosti, poravnavanjem obveznosti plačil prispevkov. Vendar ni tako, da bi bile meje tako ostro zastavljene, kot so jih nekateri predstavljali, ampak gre tudi za nekatere diskrecijske pravice – jih bom kasneje omenjal – ki blažijo zelo tog odnos do tistih, ki davkov ne uspejo pravočasno poravnati. Vlada odgovarja na te težave z možnostjo obročnega odplačila, pa tudi z možnostjo odloga pod posebnimi pogoji. Drugi izmed ciljev, ki so zastavljeni in ki so eksplicitno navedeni, je cilj prispevati k zmanjšanju plačilne nediscipline, kar je najbrž nujno, je potrebno zlasti zaradi trendov na tem področju, zaradi situacije, v kakršni smo. Tudi zaradi situacije, v kakršni so javne blagajne. Večja pravičnost je tretji izmed ciljev, ki ga mi zaznamo v tem predlogu zakona, in sicer pri plačilu akontacij dohodnin na področju kmetijstva in pri tistih, ki se ukvarjajo s športom ali s kulturno dejavnostjo. In četrti, zelo pomemben, cilj je, da Vlada poskuša s tem predlogom zakona omogočiti realizacijo tistega, kar prinaša zakon o dohodnini v zvezi z spodbujanjem varčevanja za starost, in sicer na način davčnih bonitet. Ker je znano, da se kriza še zmeraj ni polegla, da se trgajo plačilne verige, da se povečujejo dolgovi, da ni naročil, kolikor bi si jih želeli, je kot posledica izšla tudi negativna tendenca naraščanja davčnih dolgov. Gre za aktivni dolg in tudi za izvenbilančni dolg in po statističnih podatkih in po napovedih se bo ta skupni dolg obeh teh kategorij letos približal že eni celi milijardi. Jasno je, da je zato treba na vseh mogočih koncih storiti vse ukrepe, da bi se ta negativni trend čim bolj zajezil. To poskuša Vlada s tem predlogom, ki bi omogočal tistim, ki so se odločili za obročno plačevanje, pa v roku ne morejo plačevati tekoče, da torej v tistem trenutku zapadejo vsi obroki in da zapadejo tudi zavarovanja za te obroke. Lahko pa tisti, ki izterjuje, diskrecijsko ugotovi in odloži, če bi ugotovil, da bi lahko bili ugovori zoper izvršbo tudi upravičeni. Tukaj še ostaja nek ventil za to, da se v prvem trenutku ne bo vse ustavilo, ko ne bo plačan prvi obrok. Seveda pa za tiste, za katere ni upanj, da bodo te obroke plačevali, je ta trd ukrep sicer primeren, ker se bodo sicer davčni dolgovi povečevali tako, kot sem prej omenil. Kar se tiče pravičnosti, bi radi omenili predvsem večjo pravičnost, ko se uveljavljajo dejanski prejemki tako na področju kmetijstva kot na področju te estradne ali športne aktivnosti. Ker je veliko polemik okoli tega, kako je to krivično na področju kmetijstva, bi radi poudarili, da je pravično to že za veliko večino manjših kmetov, zavezancev za plačilo davka, za tiste, ki so najbolj bogati, pa najbrž res ne. Zato bomo mi osnovni predlog zakona podprli, amandmaji pa ne bodo deležni naše podpore.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih vloženih amandmajev, ki jih bomo opravili na osnovi pregleda amandmajev z dne 19. 11. 2010. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Več razpravljavcev. Bom dal prijavo. Prosim za prijavo. Javila se je tudi državna sekretarka. Besedo ima Vili Rezman.
Hvala lepa, predsednik. Rad bi samo povprašal gospod državno sekretarko, ker mi je prej časa zmanjkalo, ali razumem prav predlog zakona, ker ga razumem drugače, kot ga je ena izmed poslanskih skupin predstavljala. Tudi amandma govori o tem, kot da se sedaj fizične in pravne osebe obdavčujejo po isti obrestni meri. Jaz razumem predlog zakona tako, da fizične osebe plačujejo obresti po tej medbančni obrestni meri v EU, z ročnostjo enega leta, da pa pravne osebe, samo pravne osebe, plačujejo te obresti po tisti stopnji, ki jo uveljavlja Evropska komisija in ki velja za državne pomoči. Če drži, da zakon to predstavlja, potem je ta predlog amandmaja pravzaprav sploh brezpredmeten, ker ne zadeva vsebine, o kateri piše.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, prosim.
Hvala za besedo. Slovenska demokratska stranka je vložila amandma k 6. členu, kajti bistveno se spreminja ta člen. Davčni zavezanci dovoljujejo odločno odplačevanje davka. V tem členu se pa bistveno spremeni za vse davčne zavezance, civilne osebe, gospodarske subjekte, da se obrestna mera spremeni na izračun državne pomoči, to je pa bistveno višja obrestna mera. Mi v Slovenski demokratski stranki smo mnenja, da sedaj v teh kriznih časih ni pravi čas za tako drastično povišanje te obrestne mere, kajti sami vemo, da v gospodarski situaciji, v kateri smo zdaj v Sloveniji, dejansko delodajalci zamujajo s plačami in tukaj bodo državljanke in državljani imeli bistveno višje stroške pri plačilu obresti. Zato smo v Slovenski demokratski stranki vložili amandma, ker za nas ni sprejemljiv 6. člen zakona.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka. Prosim.
Spoštovani! V zvezi s predlaganim amandmajem bi želela najprej potrditi razmišljanje oziroma izjavo gospoda Rezmana v zvezi z različno obravnavo dolgov oziroma obročnega plačila ali odloga plačila davkov za fizične osebe in za pravne osebe. Za fizične osebe – posameznike, ki imajo davčni dolg, ki ga plačujejo obročno oziroma katerega plačilo jim je odloženo, se glede na veljavni predpis ne spreminja nič. Za njih v primeru odobrenega odloga ali obročnega plačila še vedno velja, da se jim ta odloženi oziroma obročno odplačevani dolg obrestuje po evropski medbančni obrestni meri za ročnost enega leta, v višini, ki je veljala na dan izdaje odločbe o odlogu oziroma obročnem plačilu. Bistvena sprememba, ki jo glede na veljavni zakon prinaša ta določba, pa je sprememba, ki se nanaša na gospodarske subjekte in davčne dolgove gospodarskih subjektov. Dejstvo je, da bi v primeru, če bi odobrili odlog ali obročno plačilo gospodarskim subjektom, ne da bi zaračunali ustrezno tržno obrestno mero, prišli v situacijo, da bi ti gospodarski subjekti bili deležni državne pomoči. Ne trdim, da bi ta državna pomoč bila v vsakem primeru nedovoljena, tudi če bi bila dovoljena, bi to povzročilo številne administrativne zaplete predvsem pri zavezancih, ki bi zahtevali odlog ali obročno plačilo. Da bi se izognili takšni situaciji, je Vlada v predlogu zakona predlagala, da se za primere davčnih dolgov, katerih obročno plačilo ali odlog je odobren za gospodarske subjekte, obrestna mera določi na nivoju, ki je enaka veljavni referenčni obrestni meri za izračun državne pomoči. To je standard, ki ga določa Evropska komisija, ko presoja, ali je določen ukrep, ki je namenjen specifični skupini, v našem primeru davčnih zavezancev, tretiran kot državna pomoč ali ne. Na ta način bomo zagotovili gospodarskim subjektom, ki bodo plačevali davčne obveznosti obročno oziroma jim bo plačilo odloženo, da bodo ta odlog oziroma obročno plačilo lahko izvedli na administrativno ne preveč zahteven način, da bodo za ta dolg plačevali nižjo obrestno mero, kot pa je zamudna obrestna mera. Res pa je, da je ta referenčna obrestna mera za izračun državnih pomoči nekoliko višja, kot pa je medbančna obrestna mera za posojila z ročnostjo enega leta, ki velja za fizične osebe. S to obrazložitvijo želim poudariti, da Vlada predlaganega amandmaja ne more podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Marjan Bezjak. Prosim.
Hvala za pojasnilo, gospa državna sekretarka. Glejte, mi se zdaj vračamo spet nazaj na tisti del življenja davkoplačevalcev ali gospodarskih subjektov, kot je že nekdaj bilo. Potem tudi naj bodo državne subvencionirane obrestne mere s strani gospodarstva, da boš lahko plačeval to obrestno mero, ki je zdaj drastično višja. Ko imajo davkoplačevalci svoja sredstva vložena v banki, daje banka obrestno mero skoraj nič. Če tako, kot ste zdaj zatrdili, da ste primorani po evropski zakonodaji dati nekoliko višjo obrestno mero za te gospodarske subjekte, je to dejansko obrestna mera za dodelitev državne pomoči. Verjemite, da vsako podjetje, ko ima trenutno finančno problematiko za plačilo obveznosti do države, takrat .se verjetno gospodarski subjekti odločijo za odlog plačila, ki je obveznost do države. Jaz ne vidim ali pa ne poznam podjetja, ki bi dejansko imelo denar, pa bi zaprosilo za odlog plačevanja, ampak zagotovo je vsak moralno zavezan, da čim hitreje, če ne more že v pravem roku, da vsaj čim hitreje poravna obveznosti do države. Zato je moje gledanje in gledanje gospodarstvenikov, da je nesmotrno v tej situaciji dvigovati obrestno mero države tistim, ki ne morejo plačevati dajatev do države. Sami vemo, da plačila med gospodarskimi subjekti so 90, 120 dni ali pa nekaj več mesecev, do države pa moramo vedeti, da so 30-dnevni roki. Zato morate vedeti, da s tem še dodatno onesposabljate gospodarske subjekte, gospodarski sektor in dodatno dajete breme gospodarskem sektorju s tem zakonom. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo se zato odločili in vložili amandma k 6. členu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Hvala lepa za besedo. V Slovenski demokratski stranki smo se odločili poskušati spremeniti smer sprememb davčne zakonodaje, tudi tega konkretnega zakona, predvsem zaradi preprostega dejstva, ker menimo, da je v državi treba ustvarjati tudi skozi davčno politiko ugodnejše pogoje za razvoj gospodarstva, ne pa te pogoje dodatno zaostrovati. Nahajamo se v času gospodarske krize, ko je gospodarska aktivnost ne samo v Sloveniji ampak tudi drugod precej zadušena. Vse napovedi domačih in tujih institucij za Slovenijo govorijo, da ne bo hitrega okrevanja, da sploh ne bo omembe vrednega okrevanja v prihodnjem obdobju, da bomo capljali nekje okoli 1 do 2 % gospodarske rasti, in to gospodarsko rast poganja le gospodarstvo in nihče drug. Soočamo pa se hkrati s celo kopico problemov, ki jih povzroča opešana gospodarska aktivnost. Še posebej so okleščeni prilivi v javne blagajne z naslova gospodarstva, ki peša. Imamo problem z zdravstveno blagajno, imamo problem s pokojninsko blagajno, imamo ne nazadnje problem s proračunom, ker je manj davčnih prilivov z naslova gospodarskih subjektov in ne nazadnje tudi posledično potrošnje, kajti neka kupna moč ljudi je tudi odvisna od gospodarstva, če so plače redne, dobre, potem imajo ljudje denar, trošijo. Če so razmere ugodne, gospodarstvo investira. Torej od te gospodarske klime je zelo odvisno, kako bo v prihodnje s Slovenijo na različnih področjih. In statično gledanje, da je argument nek trenutni finančni problem blagajne pred daljno ali pa srednjeročno gospodarsko politiko dviga gospodarske aktivnosti, je seveda statična ocena, ki se je že dostikrat izkazala za neuspešno. To je zelo podobno, veste, in potem posledično se privijajo davčna bremena, dvigajo se trošarine, zaostrujejo se pogoji na področju plačevanja davkov in obročnega odplačevanja davkov ter zamud pri odplačevanju davkov, kot danes obravnavamo, dvigajo se obresti, kot konkretno govori ta amandma. Želim torej povedati, da ni pravi čas za dodatno zategovanje pogojev poslovanja gospodarskih subjektov, ampak je čas za nasprotno, za ukrepe za spodbujanje gospodarstva, za zniževanje davkov, za boljšo in ne nazadnje tudi hitrejšo odpravo plačilne nediscipline in podobno. Vlada na to pozablja, nas pa znova in znova zasipava s predlogi, ki dodatno bremenijo tiste, od katerih si obetamo, da bodo v Sloveniji v bodoče zaposlovali in plačevali davke ter prispevke. Spoštovani, mislim, da je taka politika napačna. In amandma, ki smo ga predlagali, gre v smeri, da bi lajšali in nižali ne nazadnje tudi obresti tam, kjer gospodarstvo že tako ali tako stežka plačuje. Če že nekdo zamuja, če je nekdo davčni dolžnik, gotovo ni zaradi tega, ker to želi biti, ampak ima verjetno resne probleme s tem. Če pa nekdo špekulira pri tem, pa sploh ne sme priti do tega instrumenta, da se mu lahko kakorkoli odloži plačilo. Zato želim poudariti in Vladi povedati, tu imam pred seboj državno sekretarko, da bi veljalo razmisliti o ukrepih, ki gredo v drugo smer. Slišim, da med gospodarskimi subjekti kroži poziv, "včlanite se v združenje za zniževanje davkov," da bo to preraslo v politično stranko in da bo program te politične stranke takšen, da bo zbiral in animiral ljudi, ki bodo verjeli v to, kar jaz želim prepričati Vlado – da se z nižjimi davki da pobrati več davkov. Vi ne verjamete v to, jaz pa verjamem v to, da se da z nižjimi davki pobrati več davkov. Z nižjimi davki spodbujamo gospodarsko aktivnost, več in od večjega obsega poslovanja pobiramo sicer nižjo stopnjo davkov, vendar je v končni sumi lahko pobranih davkov več. To je logika, v katero vi v Vladi ne verjamete, jaz pa v njo verjamem, ker ima tudi multiplikativne učinke ta logika na ljudi – ljudi, ki so zaposleni, plačujejo davke, ne prejemajo transferjev iz blagajne, plačujejo prispevke, zaradi tega se polni pokojninska blagajna, pa ne nazadnje tudi zdravstvena, in je treba plačevati manj javnih sredstev iz proračuna za pokrivanje izgub teh blagajn. Da ne naštevam, kako vpliva, če je nekdo zaposlen in ima neko solidno plačo, na njegovo kupno moč, ko potem nekaj kupuje, investira in plačuje zopet DDV od tega. Investiran denar v gospodarstvo se nekajkratno obrestuje v javnih blagajnah. Tega vi v tej nesrečni vladi ne razumete in ne želite aplicirati v naš pravni red in prihajate pred nas s takimi zakoni, kot je ta, ki še dodatno obremenjuje gospodarske subjekte, ki so se tudi zaradi krize znašli v situaciji, ko ne morejo redno poravnavati svojih davčnih obveznosti, imajo odloge in sedaj plačujejo obresti. Mislim, da je teh, ki ne morejo, ne ki ne želijo, ki ne morejo, vse več – in jih bo, če bo taka politika tudi še v prihodnje, vse več. Zato, za božjo voljo, prosim, razmislite o predlogih, ki prihajajo z vseh strani, še posebej pa prihajajo s strani gospodarstva, da prisluhnete tej enostavni kmečki logiki –če kmet želi jeseni žeti, mora spomladi posejati ali pa celo pozimi. Tudi če nima denarja, si ga mora izposoditi za seme, ker sicer zagotovo ne bo žel. In tudi vaša Vlada bo morala nekaj investirati v gospodarstvo, če bo želela od tega gospodarstva "scuzati" to pričakovano gospodarsko rast, delovna mesta in davke in prispevke. Sicer ne bo nič. In to vam dokazujemo že dve leti. In dve leti vi planirate, da bo gospodarska aktivnost večja, potem pa vidite, da ne bo in potem klestite pričakovane prilive skozi rebalanse proračunov in tako naprej. Še enkrat vas prosim, pojdite malo med ljudi, med gospodarske subjekte, soočite se z njihovimi problemi in boste videli, da boste kaj hitro napisali kakšen zakon, ki bo tudi gospodarstvu kaj pomagal, ne samo dodatno zategoval pogojev poslovanja v tej državi.
Hvala lepa. Besedo ima Mateja Vraničar, državna sekretarka.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Želela bi se kljub vsemu osredotočiti na amandma in ne komentirati splošne razprave, ki smo ji bili priča. Ne glede na to, pa moram ugotoviti, da se argumenti zelo zanimivo spreminjajo glede na okoliščine, v katerih jih je treba uporabiti. Nedolgo tega nazaj smo govorili o tem, kako je treba sprejeti ukrepe, ki bodo zagotovili boljše pobiranje davkov, ki bodo zagotovili, da se ob obstoječi davčni zakonodaji pobere več davkov in kako moramo skrbeti za to, da zagotovimo ustrezne prilive v državni proračun. Ko pripravimo v bistvu določene ukrepe, ki dajejo davčnemu organu podlago za ukrepanje, pa smo deležni v bistvu obratne kritike, da ne zagotavljamo oziroma da nimamo v mislih gospodarstva, da nimamo v mislih rešitev, ki jih je treba zagotavljati, da bi imeli boljše pogoje gospodarjenja. Pa vendar, pogovarjamo se o členu, ki govori o obrestovanju davčnega dolga, in govorimo o primerjavi davčnega zavezanca, ki svojega dolga ni poravnal, z davčnim zavezancem, ki redno poplačuje svoje dolgove. In osebno verjamem, da smo tistim gospodarskim subjektom, ki redno poplačujejo svoje davčne obveznosti, dolžni upoštevati njihov položaj in da smo dolžni v davčni zakonodaji zagotoviti ukrepe, postopke in načine, ki ne bodo v ugodnejši položaj postavljali tistih, ki ne plačujejo davkov, ampak tiste, ki jih redno poravnavajo. In obrestovanje dolga, v zvezi s katerim imam odobreno obročno plačilo ali odlog, je namenjeno prav temu. Bodimo pozorni torej na gospodarske subjekte, ki redno poravnavajo svoje obveznosti. Primerjajmo njihov položaj s subjekti, ki svojih obveznosti ne poravnavajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Samo mag. Vizjak. Izvolite, mag. Andrej Vizjak.
Saj bom razmeroma kratek. Res je, spoštovana državna sekretarka, da smo izza teh govornic večkrat pozivali k učinkovitemu pobiranju davkov, vendar davkov tam, kjer se subjekti izmikajo svojim obveznostim po veljavnih predpisih, tega ni malo, kjer celo iščejo obvode, ustanavljajo celo recimo določene poštne nabiralnike in se s tem izmikajo neki kontroli. Ne nazadnje imate tudi med svojimi vrstami, v Vladi, ministra, ki ima podjetje oziroma je solastnik podjetja, tako imenovanega "kaselc podjetja". Želim samo povedati, da je to ena zgodba. Učinkovito pobiranje davkov oziroma pobiranje tega, kar državi gre po veljavnih predpisih. Drugo pa je, ali se s spremembo zakonodaje dodatno zaostrujejo davčni pogoji, in v tem primeru se, saj se dvigajo obresti tam, kjer pride do legalno ugotovljenega ali pa, bi rekel, do legalne pravice do obročnega odplačila. Tam se dodatno privija. Členi prej so govorili tudi o drugačnih, bolj zaostrenih pogojih tega obročnega odplačila, če se ne poravnava pravočasno. Kot da bi ta podjetja to delala zaradi špekulacije. Ne počno zaradi špekulacije. Marsikdo danes, ko je soočen in je v verigi nekih neplačil, tudi ne more poravnavati davčnih obveznosti, ker ne more poravnavati nič, še plač zaposlenim ne. Država nasprotno, ne govorim o Vladi, temveč določene državne inštitucije tak način še celo spodbujajo. Pa bom povedal primer. Imamo postopek izbora izvajalca za gradnjo akumulacijskega bazena pri hidroelektrarni Krško. Na ta razpis se je prijavila cela kopica podjetij, med njimi je bila tudi hčerinska družba enega največjih slovenskih gradbenih podjetij, za katerega lobira tudi predsednik Vlade v Libiji. Ta družba se ni prijavila kot mama na ta posel, ampak je prijavila svojo hčerinsko družbo, ki nima popolnoma nobene zveze in nobene reference s podobnih poslov. Zato je mama uporabila svoje reference in s tem skrila tudi svoje pomanjkljivosti glede neporavnavanja pravočasne obveznosti do podizvajalcev in tako naprej. In državna revizijska komisija, ker naročnik ni izbral te firme, kljub temu da je bila najcenejša, ker je dala damping in pravzaprav neko ponudbo, ki temelji na tem neplačevanju podizvajalcev in dobaviteljev, torej je bilo izbrano to konkretno podjetje, ta hčerinska družba in s tem je država legalizirala, češ, delajte to tudi drugi: ne poravnavajte obveznosti, saj ni nobenih sankcij, kljub temu da smo tu sprejeli zakone, ki pravijo, da se takšni izločijo, Želim povedati, spoštovana državna sekretarka, da se ustvarja formalna in neformalna klima v tej državi, da so te deviacije dopuščene in celo nagrajene. To ni dobro. Dodatno zaostrovanje razmer, ki ga povzročate s tem členom, ne bo prispevalo k temu, da bo gospodarska klima boljša, ampak nasprotno. Davčni dolgovi se bodo verjetno še povečevali, ker bodo obresti višje in posledično bodo podjetja verjetno še v večjih težavah. Zato sem pripomnil to, kar sem pripomnil. Vi ste obravnavali to kot neko splošno govorjenje. Ja, sleherni poseg v davčno regulativo je poseg v pogoje poslovanja v tej državi. In pogoji poslovanja v tej državi se morajo izboljšati ne pa poslabšati, to sem vam želel povedati. Vi pa s tem predlogom zakona še dodatno poslabšujete pogoje poslovanja v tej državi. Ne za tiste, ki redno poravnavajo davke, imate prav, ampak za tiste, ki jih ne morejo redno poravnavati in prosijo za odlog in se jim lahko zgodi, se jim lahko zalomi tudi pri tem odloženem plačevanju davkov. O tistih danes govorimo in za tiste je ta zakon. In če vaš davčni aparat ne more ločiti med tistimi, ki to delajo špekulativno, in med tistimi, ki dejansko ne morejo, ter se dejansko tisti, ki ne morejo, dodatno kaznujejo, je problem. In tu vas želim odvrniti od tega poglabljanja problema.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 6. členu in amandmaju k temu členu? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo in dajem v razpravo 15. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem dajem v razpravo 29. člen in amandma k temu členu. Želi kdo razpravljati? Izvolite gospod Bezjak, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Dogajanje v parlamentu v dveh letih je, aparat deluje in dejansko nobeni amandmaji niso bili sprejeti z naše strani. Zato v 29. členu naprošamo in smo vložili amandma, da ta zakon ne začne veljati s 1. 1. 2011 in da se prolongira na dobra leta, ko bo gospodarstvo zadihalo, ko bo gospodarstvo v dobri kondiciji. Kot smo že vložili amandma k 6. členu, gospodarstvo v Sloveniji je v slabi kondiciji. Če začne veljati zakon dejansko s 1. 1. 2011, ko sam predsednik Vlade napoveduje, da bo prvi kvartal leta 2011 še hujši, kot pa je to leto, ne vidimo razloga, da dodatno obremenimo gospodarstvo že s 1. 1. 2011.
Hvala. Gospa Vraničar, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Želela bi pojasniti stališče v zvezi z amandmajem k 29. členu. Amandmaja ne podpiramo, za razliko od člena, kakor je zapisan v dopolnjenem predlogu zakona. Amandma predvideva, da bi se 3. in 4. člen zakona začela uporabljati šele potem, ko bi dosegli rast bruto družbenega proizvoda 3 %. 3. in 4. člen zakona govorita o posledicah, če davčni zavezanec, ki mu je odobreno obročno plačilo ,ne plača posameznega obroka in s tem pride v veljavo možnost, da davčni organ izterja oziroma začne postopek izterjave za vse še neplačane obroke. Zanimivo je, da predlagatelj amandmaja predlaga, da se odloži uveljavitev 3. in 4. člena, ki spreminjata na tak način 101. oziroma 102. člen, medtem ko omogoča, da sprememba v 103. členu, ki govori o isti zadevi in na isti način spreminja 103. člen, pa dovoljuje, da stopi v veljavo že s 1. januarjem 2010. S tem bi nastala neka nelogična razlika v obročnem plačevanju dolgov, glede na to, katera pravna podlaga se pri pravnih osebah uporabi – ali 102. ali 103. člen – in tudi pri nekaterih fizičnih osebah. Menimo, da tako razlikovanje ni primerno. Kot sem omenila, pa ta določba ne pomeni, da bo treba takoj plačati v bistvu celoten dolg, ampak pomeni pravno podlago, na podlagi katere lahko Davčna uprava začne postopke izterjave za celoten še ne plačan dolg. Kaj se s tem dolgom v času postopka izterjave dogaja, ali zavezanec – fizična oseba, primeri so bili omenjeni prej, pride celo v situacijo, da lahko zaprosi namesto obročnega plačevanja za odpis svoje davčne obveznosti, to je seveda vprašanje davčnega postopka, ki teče. Ti členi omogočajo davčnemu organu, da učinkovito začne postopek izterjave, če posamezni obrok obročnega plačila davka ni plačan. Enako bom ponovila, kot sem rekla že prej, primerjati moramo med seboj osebe, ki poberejo ali ki s skrajnimi močnimi plačajo davek pravočasno, na pravi način, z osebami, ki jih ne plačujejo, in moramo jih postaviti nekako v enako situacijo, drugače pridemo v situacijo, da so osebe, ki plačujejo svoje davčne obveznosti redno, v slabšem položaju, kot pa so osebe, ki jim je odobreno obročno plačilo in tega ne poravnajo, kajti potem v bistvu ne moramo niti izterjave na neplačan dolg delati. Omenim naj samo še to za konec, da ta institut, da zapade takoj v plačilo celoten še ne poravnan dolg, ni nekaj posebnega ali izjemnega. V civilnem pravu takšen primer oziroma takšen postopek, takšno ureditev prav tako poznamo. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o 29. členu in amandmaju k temu členu? Ne, potem zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RAZVOJNI PODPORI KOROŠKI REGIJI V OBDOBJU 2012–2016. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 20 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Mirom Petkom. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina 27 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev zakona, gospodu Miru Petku. Izvolite!
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini SDS smo vložili Predlog zakona o razvojni podpori koroške regije v obdobju 2012–2016 zaradi velikih gospodarskih in razvojnih problemov, s katerimi se srečuje ta regija. To ni prvič, da je koroška regija zašla v tako velike težave, katerih posledica je veliko število brezposelnih in velike socialne stiske. Zaradi razpada jugoslovanskega trga je v začetku 90. let prejšnjega stoletja zašla v velike težave ravenska železarna oziroma Slovenske železarne na sploh. Danes je to Slovenska industrija jekla, ki je bila sanirana z okoli pol milijarde evrov državnih sredstev. Resnici na ljubo so s sanacijo Slovenskih železarn bile večinoma sanirane slovenske banke in nekatere še danes od te sanacije prejemajo lepo rento. Sedaj je na Koroškem prišlo do razpada sistema Prevent, ki se je sesul zaradi plenilske mentalitete in nizkih moralnih standardov njenih lastnikov, na cesti pa se je znašlo več kot tisoč 200 zaposlenih. Res jih je nekaj v zadnjih tednih že dobilo precej nezanesljive zaposlitve za kratek in določen čas. Na Koroškem pravijo, da so najbolj razvpiti koroški tajkuni vse, kar imajo, pokradli, le spričevala in diplome so si kupili. Za krajo in gospodarski kriminal jih ni nihče preganjal, saj jim organi pregona za skromno participacijo pri tem naropanem premoženju niso sledili, ampak so jim podelili nekakšno imuniteto. Sedaj so sicer zdrsnili z lestvice 100 najbogatejših Slovencev, za seboj pa so na Koroškem pustili gospodarsko puščavo. Korošice in Korošci, koroška regija kot taka ni kriva, da se je tudi zaradi početja nekaterih posameznikov znašla v tako veliki krizi. S pomočjo tega zakona je nakazan izhod iz te krize. S sprejetjem tega zakona bo država pokazala, da ji ni vseeno, kako in kaj se dogaja na Koroškem, kakšen je njen razvoj, kakšne so socialne stiske ljudi. To bo sporočilo iz Ljubljane, da imajo ljudje na Koroškem še upanje, da se splača vztrajati na tem koncu slovenske zemlje in da niso pozabljeni od države in oblasti. Plače na Koroškem so pod državnim povprečjem. Brezposelnost je nad državnim povprečjem. Standard Korošcev je pod državnim povprečjem. Revščina je nad državnim povprečjem. Kvaliteta življenja ja na Koroškem pod državnim povprečjem. Stopnja samomorilnosti, kot eden od kazalcev težav v družbi, je nad državnim povprečjem. Ne le to, stopnja samomorilnosti je v samem evropskem vrhu. Ta zakon je težak le dobro polovico tega, kar bo Slovenija namenila za pomoč Grčiji. Skupna vrednost najrazličnejše državne pomoči za koroško regijo je v času trajanja zakona 222,2 milijona evrov, od tega 28,2 milijona evrov za program spodbujanja konkurenčnosti. Ker je brezposelnost dosegla 15 % in v nekaterih upravnih enotah že skorajda 18 %, obetajo pa se še nekateri gospodarski pretresi, je za spodbude za zaposlovanje tja do leta 2016 namenjenih 58 milijonov evrov. Za vzpostavitev regijskega, gospodarskega središča se predvideva 25 milijonov evrov. Za medpodjetniški izobraževalni center 2 milijona evrov. Za prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva ter živilsko-predelovalne industrije in diverzifikacije nekmetijske dejavnosti okvirno 34 milijonov evrov, za čiščenje odpadnih voda ter infrastrukturo za oskrbo s pitno vodo pa nadaljnjih 75 milijonov evrov. Na Koroškem so zdrava gospodarska jedra, na Koroškem so inovativni posamezniki in z ustrezno državno pomočjo bi se ta podjetja, mala in srednja podjetja, lahko še bolj razvijala. Naš predlog zakona zvesto sledi v Državnemu zboru že sprejetemu Zakonu o razvojni pomoči Pomurju, spreminjal se je le v argumentaciji in razlogih za sprejetje tega zakona. Vlada skupaj z njenim predsednikom Borutom Pahorjem po sprejetju Zakona o razvojni pomoči za Pomurje večkrat poudarja in je poudarjala, da ta zakon že daje dobre rezultate in da je prav, da smo ga sprejeli. S tem bi se lahko strinjali. Odločitev o sprejetju podobnega zakona o razvojni pomoči Koroški regiji ne sme biti problematična, ne sme biti težavna. Mislim, da lahko ta poskus, dobro prakso uveljavimo tudi v primeru Koroške in nenazadnje tudi v primeru drugih regij. Skratka, ta zakon je vredno podpreti in ga je vredno sprejeti. Če boste zakon podprli, bo še prej kot v zadnjem letu tega zakona podoba pokrajine gotovo povsem drugačna, z boljšimi delovnimi mesti, z manj brezposelnimi. Hvala.
Hvala. Za uvodno obrazložitev vladnega mnenja dajem besedo gospe Duši Trobec Bučan, državni sekretarki v Službi Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalno politiko. Izvolite, imate besedo!
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Predlaganemu zakonu nasprotujemo. Pobudo smo obravnavali v sklopu več pobud z različnih območij Slovenije, ki so z gospodarsko krizo zašle v težave in vidijo izhod v sprejemih posebnih razvojnih zakonov, vsak za svoje območje. Tako so že bili pripravljeni predlogi zakonov za Belo krajino in Kočevsko, za Podravsko in zdaj še za Koroško regijo, ki se vsi zgledujejo po lani sprejetem Zakonu o ukrepih razvojne podpore Pomurski regiji za obdobje 2010 do 2015. Strinjamo se, da je stanje v nekaterih regijah težko. Razvojne razlike v Sloveniji se ne zmanjšujejo, v območjih, ki najbolj zaostajajo v razvoju, pa je finančna in gospodarska kriza povzročila nesorazmerno poslabšanje gospodarske situacije. V Pomurski regiji je tako nastala situacija, ko je stopnja brezposelnosti bistveno presegla 20 % in je bila potrebna takojšnja intervencija v obliki zakona. Rešitev s sprejemom interventnega zakona je bila sicer nesistemska, vendar v tistem obdobju pravilna, saj še ni bilo ustrezne sistemske rešitve. Ne more in ne sme pa postati sprejemanje interventnih zakonov pravilo za reševanje problemov na območjih, ki so v težavah. Sprejemljivo rešitev problema, tudi za Koroško regijo, vidimo v sprejemu sistemskega zakona, v spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki ga je Vlada že vložila v Državni zbor in o katerem bo decembra opravljena splošna razprava. Predlog novega sistemskega zakona omogoča uporabo razširjenega nabora instrumentov regionalne politike. Območjem, ki izkazujejo podobne razvojne probleme kot Pomurska regija, zagotavlja približno enako raven državne pomoči. Predlog novega zakona predvideva sprejem dogovora za razvoj Koroške regije, ki ga bosta sklenila Razvojni svet Koroške regije in Vlada. Z njim se bosta obe strani zavezali izvesti ključne projekte, ki bodo imeli odločilen vpliv na uresničevanje razvojnih prioritet regije. Določili bosta tudi vire njihovega financiranja, regijske in sektorske projekte iz podpisanega dogovora bodo pristojna ministrstva uvrstila v načrt razvojnih programov državnega proračuna. Nadalje predlog zakona opredeljuje kriterije za določitev obmejnih problemskih območij kot prednostnih območij vseh razvojnih politik. Proračunski uporabniki bi jih upoštevali pri pripravi sektorskih programov in pri razpisanih merilih javnih razpisov. V okviru regionalne politike pa bi se za obmejna problemska območja pripravili posebni ukrepi in sheme za pomoč podjetjem pri investiranju. Tudi v okviru politike razvoja podeželja se predvideva priprava ukrepov za območje za obmejna problemska območja, in sicer v okviru izvajanja programa razvoja podeželja. Predlog sistemskega zakona predvideva tudi instrument dodatnih ukrepov razvojne podpore za problemska območja z visoko brezposelnostjo. Gre za aktiviranje vseh mehanizmov, ki jih predvideva pomurski zakon z izjemo davčnih olajšav, glede katerih pa še potekajo usklajevanja. Predlog predvideva pripravo posebnega programa spodbujanja konkurenčnosti, ki bi se financiral iz posebne proračunske postavke. Uveljavljena bi bila prednost in posebna obravnava pri črpanju evropskih sredstev kohezijske politike in politike razvoja podeželja. Enako kot v Pomurju bi delodajalci, ki bi najmanj za dve leti zaposlili delavce, dobili povrnjene plačane prispevke delodajalca za socialno varnost. Razloge za vložitev predloga zakona v razvojni podpori Koroški regiji razumemo bolj v sistemu opozarjanja na nakopičene probleme v Koroški regiji in kot zahtevo po učinkovitih rešitvah v sistemskemu zakonu, njegovem sprejemu pa nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Zvonko Lah bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim!
Lepo pozdravljeni kolegice poslanke in poslanci! Slovenska demokratske stranka je do sedaj podprla tako Zakon o Pomurju kot tudi Zakon o Podravski regiji. V naši stranki smo mnenja, da se razvojne razlike med regijami ne zmanjšujejo, ampak se nasprotno še povečujejo, da podobni zakoni, kot je Zakon za Pomurje, dajo svoje rezultate, kar trdi tudi Vlada, in da velja podpreti tudi ta Zakon o Koroški. Koroška se sooča s čedalje večjimi problemi. Brezposelnost hitro raste, njihova prometna povezava je zelo slaba, kajti s tretjo razvojno osjo ni nič in verjetno še v kratkem ne bo. Sistemski zakon, ki ga napoveduje Vlada oziroma ga pripravlja, po našem mnenju ne bo dal pravih rešitev, vsaj ne v zelo kratkem času. Do sedaj imamo regionalne razvojne agencije, ki sicer nekako opravljajo funkcijo vodenja projektov regijskih in medobčinskih, vendar regionalne razvojne agencije ne opravljajo tistega dela, kot bi ga morala opravljati pokrajina. Zato smo mnenja, da, dokler nimamo druge ravni lokalne samouprave, je treba nekaj storiti za povezavo oziroma za vodenje skupnih projektov v posameznih regijah. Regionalne razvojne agencije skrbijo predvsem za podjetništvo in za projekte regionalnega razvoja, ne pa skupne kohezijske projekte, kar vidimo kot težavo tudi v drugih regijah. Ravno z Zakonom o Pomurju, kjer se je ustanovila tehnična pisarna, pa povezuje vse te projekte in jih koordinira in so potrebni minimalni stroški države, da se ti projekti hitreje odvijajo in dajejo tudi boljše rezultate. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki podprli ta zakon, ker vidimo do takrat edino možnost, da se regije, kjer razvoj stagnira in se te razvojne razlike še povečujejo med bogatejšimi regijami v Sloveniji, da je to neka oblika, kjer se z minimalnim vložkom države lahko hitreje odvijajo projekti in zmanjšuje ta razvojna razlika. Mi ne pričakujemo, da bo sistemski zakon, ki ga Vlada pripravlja o skladnem regionalnem razvoju, dal kakšne učinke. Nasprotno, mislim, da bo še tisto, kar sedaj imamo v regijah preko regionalnih razvojnih agencij, preko projektov, katere smo občine skupaj pripravile, da bo te projekte še otežkočil oziroma upočasnil njihovo realizacijo. Zato mislimo, da je ta zakon za Koroško zelo potreben, da če ne bo sprejet oziroma če se ta trend razvoja ne bo obrnil v nasprotno smer, da bo v prihodnosti težje reševati razvoj tako Koroške regije kot tudi primerljivih drugih regij v Sloveniji. Mislimo, da bi bilo potrebno podobne zakone še za marsikatero regijo v Sloveniji pripraviti in sprejeti v Državnem zboru. Zato podpiramo ta zakon in verjetno bi bilo treba, da je še kakšen tak zakon pripravljen in sprejet v Državnem zboru.
Hvala. Gospod Vito Rožej bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares. Prosim!
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Kot je bilo rečeno tudi s strani predlagatelja in tudi s strani Vlade, se zakon, ki je pred nami, zgleduje po Zakonu o razvojni pomoči Pomurju in podobne pobude so bile že v Državnem zboru tudi za Zakon o pomoči Podravju, Beli krajini in Kočevski. Kot je bilo slišati tudi iz ust predgovornika, se zna znajti pred nami tudi kakšen zakon še za kakšno drugo področje v tej državi. Vsi se najbrž lahko strinjamo, da so mnoge regije potrebne pomoči. Razlika med nami pa je najbrž v tem, na kakšen način tem regijam pomagati. Za Pomurje je bilo že jasno povedano, da je bila to prva regija, ki je opozorila nase in na svoje težave na najbolj prezenten način. Težave so bile tam tudi velike, številke govorijo same zase, brezposelnost v Pomurju je bila višja od 20 % in nikjer drugje v državi ni bila in še vedno ni tako visoka, ker država takrat ni imela nikakršne sistemske rešitve, niti ni o njej temeljito razmišljala. Za te težave je bil potreben neke vrste interventen zakon, ki pa je pokazal na nujnost sprejema neke trajnejše in bolj sistemske rešitve. In ta se nam ponuja zdaj, kot je že rečeno, v parlamentarni obravnavi je sistemski zakon, Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Najbrž se lahko strinjamo, da je vsebinsko podoben tudi temu, ki ga danes obravnavamo in ki je skoncentriran predvsem na Koroško za katero nihče izmed nas ne trdi, da nima razvojnih težav in da tam gospodarska kriza ni še ostrejša kot pa v katerih drugih regijah. Treba je vseeno priznati, da so razmere v Pomurju, če številke na lažejo in ne vidim razloga, da jim ne bi verjel, da so le tam stvari še hujše, kot se zdaj kažejo na Koroškem. Sistemski zakon naj bi reševal ne samo težave posameznih regij ali subregij, ampak skratka sistemsko uredil in postavil merila za to, da bo vsaka podobna regija, subregija ali pa zgolj samo upravna enota, ki bo zašla v tovrstne težave, ki se tičejo brezposelnosti, lahko črpala več sredstev kot pa drugi, ki se jih je finančna in gospodarska kriza morda ognila. Kot že rečeno, seveda preprečevanje brezposelnosti ni edini cilj sistemskega zakona, ki ga v naši poslanski skupini podpiramo in zaradi česar se nam ne zdi smiselno podpreti tega zakona. Ostali cilji in možnosti so tudi v spodbujanju sredstev za večji razvoj obmejnih področjih, za razvoj podeželja in črpanja evropskih sredstev. Že sedaj pa je treba priznati, da je sprememba Uredbe o dodeljevanju regionalnih spodbud, da se z njo delno omogoča črpanje večjih sredstev za preprečevanje brezposelnosti v določenih območjih, če stopnja brezposelnosti v upravni enoti v dveh mesecih preseže 17 %. Če je verjeti navedbam predlagateljem zakona in v naši poslanski skupini nimamo razloga, da jim ne bi verjeli, lahko iz tega sklepamo, da bo Koroška lahko črpala določena sredstva že pred sprejemom tega Zakona o skladnem regionalnem razvoju. Vprašanje, ki se nam postavlja je seveda tudi to, kot je bilo lahko slišati v predstavitvi predhodnega mnenja. Če je treba sprejeti še več zakonov za posamezne pokrajine, koliko teh zakonov je treba sprejeti, da si na koncu rečemo, mogoče bi bil pa sistemski zakon vseeno boljši. Vedno se bo našla neka regija ali subregija, ki se bo v primerjavi z ostalimi, ki so že deležni nekih zakonskih ugodnosti, znala prikazati in tudi utemeljeno upravičiti svoja pričakovanja, da si tudi sama zasluži podoben zakon. Verjamemo pa argumentom Vlade, da bo skratka s sistemskim zakonom uredila stvari na način, kot si ga želijo tako Korošci, Pomorci, Belokranjci, Kočevci in še kdo, ki se bo že v nezavidljivi gospodarski situaciji znašel, zato tega zakona ne bomo podrli. Strinjamo se seveda z razlogi za njegov sprejem. Verjamemo pa, da bo sistemski zakon rešil te težave bolje. Če mi dovolite za konec še morda primerjavo. Tukaj je bila omenjena slovenska pomoč oziroma poroštva Grčiji za zavarovanje naše skupne valute, ki se mi seveda zdi nepravilno postavljena primerjava notranje in zunanje političnih ali pa če hočete finančnih situacij. Ena podobnost pa seveda obstaja, grška finančna kriza je opozorila EU in države evra na to, da je treba sistemsko preprečevati tovrstne težave. Za Grčijo je bilo treba sprejemati interventne zakone, vse naslednje države, ki so se ali pa se bodo znašle v podobni krizi, bodo tega reševanja deležne na drugačen sistemski način. Zakona, kot že povedano, v Poslanski skupini Zares – nova politika ne bomo podprli, z veseljem pa sistemski zakon, ki je že v proceduri. Hvala.
Hvala. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Moram pult znižati na mojo primerno višino. Lep pozdrav, kolegice in kolegi, podpredsednik, državna sekretarka s sodelavci! Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke o razvoju o podpori Koroški regiji za obdobje 2012–2016. Slovenska ljudska stranka bo predlagani zakon podprla. Pa gremo po vrsti. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlagani Zakon o razvojni pomoči Koroške, saj bi njegova takojšnja uveljavitev pripomogla k bistveno hitrejšemu izboljšanju trenutnega izredno slabega socialnega in gospodarskega stanja v teh regijah. Zakaj? Zato, ker predlagani zakon določa naslednje izvedbe. Tako predvideva program spodbujanja konkurenčnosti, s katerim se namerava spodbuditi investicije v podjetja, ki bi seveda omogočili tako dolgoročni razvoj in odpiranje novih delovnih mest. Edino delovna mesta so garancija za socialni razvoj. Potem predlaga, zakon se osredotoča tudi na razvoj človeških virov. In predlagani zakon spodbuja socialno podjetništvo ter vabi tako domače kot tuje vlagatelje. Problem Koroške je seveda tudi velik problem beg možganov, očitno za to, ker pač ni delovnih mest. Mladi izobraženi kadri se selijo na bolj perspektivna območja oziroma ostajajo na tistih območjih, kjer so študirali in prišli do izobrazbe, ker tudi tam in le tam lahko dobijo tudi primerno zaposlitev. Čedalje višja brezposelnost in propadanje podjetij zaradi likvidnostnih težav torej za mlade kadre ne predstavlja nikakršne pozitivne spodbude. Zato je za Koroško nujno narediti tri stvari: prvič, visokošolsko središče, drugič, vzpostaviti ukrepe za spodbujanje gospodarstva in tretjič, narediti elementarno žilo, po kateri se pretaka osnovna kri, to je transport oziroma urediti prometno infrastrukturo. Pa začnimo po vrsti. Visokošolsko središče bi moralo imeti široko paleto izobraževalnih programov, mora pa biti tudi dejansko neposredno povezano z lokalnim gospodarstvom, brez tega je samo megla. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo prepričani, da lahko k gospodarskemu okrevanju Koroške regije najbolj pripomorejo prav razvojno usmerjeni študijski programi. Ti razvojno usmerjeni študijski programi, povezani z ostalim, to je s spodbudami, ki so predvideni v zakonu. Te spodbude pa so predvidene tako z davčnimi olajšavami za investitorje, kar je nujno potrebno. Investitor mora imeti razlog, zakaj bi se odločil investirati nekje na demografsko ogroženem oziroma nerazvitem območju. Spodbude za zaposlovanje ter vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra. No, in tretjič, prav tako je treba posodobiti prometno infrastrukturo in povečati sredstva za lesno-predelovalno industrijo ter tako unovčiti visok potencial koroških gozdov; ne izvažati hlodov, ampak izvažati vloženo obogateno, visokokvalitetno delo Korošic in Korošcev. Vsi vemo, kaj se je dogajalo v Pomurju. V tem prostoru smo sprejeli tako imenovani pomurski zakon. Zakon – ja, v redu, zakon je sicer dober, res pa je, da nam sama zakonodaja nič ne pomaga, drage kolegice in kolegi, če nimamo za sabo virov. Koliko? V tistem zakonu piše: 33 milijonov evrov v petih letih. Pa saj ni res! Človek ne more verjeti. To je pravzaprav norčevanje tako iz Pomurcev kot iz tako imenovane pomoči, kjer bi naj ustvarjali višje kakovostna delovna mesta in na ta način zniževali brezposelnost. Žal je brezposelnost v Pomurju še vedno 20 %. Vlado sprašujemo, kje so vaši napovedani rezultati? Treba bo narediti inventuro in dati rezultate na mizo, vendar je to težko, če jih seveda ni. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke je maja letos v zakonodajni postopek predložila tudi Predlog zakona o razvojni podpori Mestni občini Maribor skupaj s Podravjem, ki bi tako kot pomurski zakon, ker zakon je bil dober, pripomogel k pospeševanju razvoja podjetništva v Podravski regiji, posledično k bistvenemu zmanjšanju brezposelnosti. Podravska regija je tudi ena od tistih z največjo brezposelnostjo. Vendar smo v tem zakonu predlagali realne finančne vire, 400 milijonov evrov, brez tega seveda ni nič, brez denarja pač ne gre. Ali kot pravi slovenski pregovor, "kolikor denarja, toliko muzike." Vendar je takratna vladajoča koalicija ocenila, da je bolje področje regionalnega razvoja urejati s sistemskim zakonom. Vladna koalicija, dober dan! Pol mandata je za vami. V tem mandatu niste na tem področju naredili ničesar, sedaj pa boste dve leti oziroma leto in nekaj govorili o tako imenovanem sistemskem zakonu o skladnem regionalnem razvoju, ki ne bo prinesel popolnoma nobenih učinkov, celo zavrl bo še tisto, kar je. Namreč, v samem zakonu piše, da se razvojni programi za regijo naredijo eno let pred novim obdobjem, to pa bo obdobje 2013–2020. In seveda leto dni je potrebno oziroma je možno, da se tudi regije vzpostavijo, ker bodo imele občine samo 40 % svojih županov v svetih, kar pomeni, da vse občine sploh ne bodo prisotne, da bo 40 % gospodarstva in 20 % nevladnih organizacij. Žal ne bo iz tega popolnoma nič, tako kot nič ni iz pokrajin, ki jih ste obljubljali na začetku tega mandata. Torej v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke že dve leti opozarjamo, da nam novi sistemski zakon ne bo prinesel ničesar, kar se tudi iz predloženega že vidi. Ne razumemo, zakaj se vlada po dveh letih ni lotila ustanavljanja pokrajin, ki so edini garant skladnega regionalnega razvoja. In, če bi pokrajine imeli, bi bilo danes tudi koriščenje evropskih sredstev bistveno, bistveno bolj učinkovito. Saj se še spomnite poslanskega vprašanja predsedniku Vlade, pa ga nihče ni demantiral. 2,2 milijardi, do danes izkoriščeno cca 1,2 milijardi. Kje je milijarda evrov? Bojim se, da bo ostala v Bruslju. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se zavedamo posledic, ki jih je v Sloveniji povzročilo tako imenovano tajkunsko poslovanje podjetij v obliki menedžerskih odkupov in seveda ostalih škodljivih poslovnih odločitev, ki so privedle do propada številnih podjetij z dolgoletno tradicijo, nič krivi delavci, ki so že tako prejemali mizerne plače ali pa so bili celo več mesecev brez zaslužkov, pa so pristali na cesti. Še več, še več, kolegice in kolegi. Delodajalci, tako imenovani kvazi menedžerji jim niso plačevali niti pokojninsko invalidskega zavarovanja, ker so imeli zgled tudi pri delodajalcih, katerih je delodajalec državna podjetja. Kvazi državni menedžerji, ki imajo še danes nekajkrat višje plače kot ministri ali predsednik Vlade. Ampak to je seveda vaš problem. Še hujše je bilo. Ne, da niso plačevali, niti pokojninsko invalidskega zavarovanja. Denar, ki so ga pa delavcem trgali od njihovih plač za plačevanje delavčevih kreditov, pa je pristal v žepih menedžerjev, njihovih jaht, vikendov, hiš, parcel in tako dalje. OB vsem tem bi danes pričakoval od vas, da boste predlagali tukaj kakšen zakon o zamrznitvi celotnega tega premoženja. Torej, med tovrstne primere seveda spada tudi žal nesrečni Prevent. Zaradi propada, zaradi katerega je izgubilo delo preko 1200 delavcev, ki pred tem tudi po več mesecev niso dobili plač in že skozi celotno leto 2010 praktično životarijo in so odvisni predvsem od interventne pomoči občin, dobrodelnih organizacij, socialne pomoči in skromnega nadomestila za brezposelnost. Prevent ni edino podjetje na Koroškem, ki se je znašlo v težavah in predlog zakona, ki ga obravnavamo ne rešuje le Preventa, pač pa poskuša rešiti celoten problem več desetletne gospodarske zapostavljenosti, gospodarske zavoženosti in prometne izoliranosti Koroške s strani Republike Slovenije. Bistvo problema razlik med regijami v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke vidimo v tem, da še vedno nimamo vzpostavljenega drugega nivoja lokalne samouprave, torej pokrajin. In zapomnite si, v roku desetih let, ko bomo imeli pokrajine, se bo razlika med razvojem regij zmanjšala vsaj za polovico, vsaj za polovico, to vam garantiram. Le-te bi torej namreč omogočile dodatno finančno decentralizacijo države, bistveno lažje pa bi tudi reševali razvojne probleme na območju svojih pristojnosti in tako pospešili črpanje evropskih in kohezijskih sredstev. Spoštovani, prepričani smo, da bi uvedba pokrajine preprečila ali pa bi hitreje in bolj učinkovito reševali marsikatero socialno katastrofo. Toda, kakšna je realnost glede pokrajin? Kljub velikim prizadevanjem prejšnje vlade, spremembi 143. člena Ustave Republike Slovenije v letu 2006, dolgotrajnemu usklajevanju in pripravi pokrajinske zakonodaje ter posvetovalnemu referendumu o ustanovitvi pokrajin je projekt pokrajinizacije žal mrtev. Še več, Slovenija z ukinjanjem izpostav nekaterih pomembnih državnih organov, tudi na Koroškem, ker pač danes govorimo o Koroški, postaja še bolj centralizirana in birokratizirana država. Država je tista, ki se že več desetletij mačehovsko obnaša do Koroške in njenih ljudi. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je potrebno vsaj nekoliko popraviti, če že drugega ne, vsaj vtis in Korošcem vliti prepotrebnega optimizma ter jim pomagati pri razvoju njihovega gospodarstva oziroma hitrejšemu razvoju cestne in ostale infrastrukture. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo vsakršno pomoč socialno in eksistenčno ogroženim državljanom, zato bomo predlagani interventni zakon v Slovenski ljudski stranki podprli z vsemi našimi glasovi.
Hvala. Gospod Matjaž Zanoškar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice iz ministrstva, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Zakona o razvojni podpori Koroške za obdobje 2012–2016. V Poslanski skupini DeSUS že dlje časa opazujemo in spremljamo situacijo glede razvitosti regij, tudi glede večanja tega razkoraka med razvitimi in manj razvitimi regijami. To seveda nam ni všeč in k temu tudi vedno spodbujamo tiste nosilce te zakonodaje, da bi pristopili k oblikovanju zakonodaje, ki bo sistemsko urejala in zmanjševala razkorak med razvitimi in nerazvitimi regijami. V tem smislu v Poslanski skupini DeSUS pozdravljamo oblikovanje Zakona o skladnem regionalnem razvoju, za katerega menimo, da ima vgrajene mehanizme, ki bodo omogočili,da se bodo te razlike med razvitimi in nerazvitimi regijami zmanjševale. Vendar danes imamo razpravo o razvojni pomoči koroške regije, to je pa malce drugačna stvar. Seveda zadeva tudi Zakon o skladnem regionalnem razvoju. Vendar tako kot vsaka zakonodaja gre skozi proceduro, ki zahteva dalj časa, ki zahteva tudi določena pojasnila, določene dopolnitve te zakonodaje. Menimo, da bo verjetno kar precej časa poteklo, da bomo prišli do te tako želene zakonodaje, preko katere bi lahko Koroški pomagali. Verjetno je tudi to bil eden od argumentov predlagatelja zakona, ki se je odločil, da bo predlagal Zakon o razvojni podpori Koroške, ker bi verjetno ta zakon, interventni zakon imel takojšnje posledice, takojšnje učinke, ker bi se lahko Koroški pomagalo takoj. Koroška je že dlje časa, desetletja nazaj, zaostajala za razvitimi regijami v Sloveniji, vendar za to ni bila sama kriva. Ne zato, da bi na Koroškem živeli manj inteligentni, manj razviti ljudje, ne zato, ker bi na Koroškem živeli ljudje, ki nimajo inspiracij, nimajo idej in nimajo zamisli. K temu so pripomogle nekatere stvari, ki so take, kakršne so. Koroška je obmejna regija in vezana precej na območje Avstrijske Koroške. V tem trenutku, ko se Koroška nahaja v izjemno, izjemno težkem položaju, potem so oči naših brezposelnih in vseh tistih, ki bi si želeli svojo eksistenco ustvariti na svoj način in s svojim delom, uperjena na stran Avstrije, v Avstrijsko Koroško. Na žalost tudi južna Avstrijska Koroška je nerazvito območje. Vendar temu nerazvitemu območju Avstrija kot država prispeva veliko, glede subvencij pri nakupih zemljišč, ki so namenjene za gradnjo tovarn in razvoj gospodarstva, glede tudi drugih socialnih transferov. Mnogo je Korošic in Korošcev, ki danes svojo eksistenco iščejo na drugi strani meje. Mnogo je tudi gospodarskih družb, ki kupujejo zemljišča na strani avstrijske Koroške. Tam so zemljišča bolj poceni, bistveno bolj poceni kot pri nas, tudi komunalna opremljenost, zato ker država pomaga na tak način, da so cene prijazne in zato naše gospodarstvo sili na drugo stran, da naši ljudje iščejo zaposlitev in dobijo zaposlitev tudi v Avstriji. Da celo vozijo otroke v avstrijske vrtce, dvojezične vrtce. To so stvari, nad katerimi bi se morali zamisliti, in tudi država. In smola je tudi v tem, da je Koroška izjemno nepovezana in cestno območje, ki je nekako na robu dežele, na katero pozabi včasih tudi bog, ne samo Ljubljana. In prav zaradi tega, ker je Koroška edina regija, ki nima hitre ceste, ki nima kvalitetnih cestnih povezav, ni nobenega interesa, da bi nekdo prišel s kapitalom in vlagal v Koroško, ustvarjal nova delovna mesta, ki bi imela neko višjo dodano vrednost, in tako zagotavljal eksistenco in normalen razvoj neke regije. Na žalost, je tudi to, da se Korošci sami borimo in trudimo, da odpiramo visokošolske prostore, da umeščamo programe, ki so neposredno povezani z gospodarstvom in profili, ki so potrebni za gospodarstvo, vendar tudi tu nimamo posluha s strani države. Ti programi so nastali zato, ker so tako hotele lokalne skupnosti, ti programi so se začeli na tak način, da smo lokalne skupnosti odkupovale prostore in da smo najemali profesorje, učitelje in dekane na teh šolah, da tu poučujejo in da se je začel nek razvoj na tem visokošolskem področju. Težko dobimo koncesijo s strani države, težko dobimo to koncesijo, ki bi pomagala, da bi ti visokošolski programi, ki so, tako kot sem rekel, neposredno povezani z našim gospodarstvom in drugim delom, kot je splošna bolnišnica in tako naprej, ker gre tudi za Visoko šolo za zdravstvene vede, da bi nam tu pomagali in da bi to šlo naprej, vendar je temu težko pričakovati, ker si moramo sami pomagati. In to je tudi razlog, da Koroška postaja dežela starejših ljudi, upokojencev, dežela tistih, ki so na socialni podpori, dežela tistih, ki so na podpori s strani zavoda za zaposlovanje, mladi pa gredo po enosmerni cesti v Ljubljano in Maribor, enosmerni zato, ker se nazaj ne vračajo. Bodisi zaradi tega, ker je življenje na Koroškem težko, bodisi zaradi tega, ker nimajo upanja in nimajo možnosti se zaposliti na Koroškem, in tako postaja Koroška enklava, tam nekje na robu dežele, nek geto, ki iz leta v leto dobiva te negativne trende. Ravno zato je najbrž bila pobuda današnjih predlagateljev zakona v tem smislu, da bi se Koroški pomagalo, ker Koroška si v tem trenutku sama ne more pomagati. Ta gospodarska in finančna kriza je na Koroško še kako zarezala s kolapsom, ki smo ga doživeli s Preventom. Prevent je bil gigant, ki je zaposloval 970 Korošic in Korošcev, ta se je čez noč sesul. In moram biti pošten, moram povedati, da je pri tem Vlada pomagala po vseh svojih najboljših močeh, da so se takrat iskale firme, gospodarske družbe, da bi zagotovile ta nova delovna mesta, in zgodilo se je, da je kar nekaj teh ljudi, ki je izgubilo delo v Preventu, dobilo zaposlitev v nekih družbah, ki so prišle in so se tam te delavke, kot šivilje zaposlile naprej. A veste, ta pomoč ni rešitev za Koroško. Mi seveda cenimo in spoštujemo tudi šivilje in tudi vsako delovno mesto, ki je delovno intenzivno. Vendar to ni pomoč in to ni perspektiva Koroške. Koroška bo potem na tem nivoju ostala še naprej, leta in leta, in razkorak med razvitimi in nerazvitimi se bo vedno bolj povečeval. Mi si želimo, da bi bila Koroška nekaj drugega, da bi imela neko razvojno perspektivo, saj imamo potenciale in si želimo, da bi na ta način tudi ta interventni zakon, ki je predlagan, poskrbel za to, da dobimo suport, ki je potreben za razvoj gospodarstva, za odpiranje novih delovnih mest z neko dodano vrednostjo, za višjo tehnološko kakovost in zahtevnost. Tako, da si bo Koroška potem lahko sama pomagala in da se bo ta vrzel med razvitimi in nerazvitimi ustavila, se bo zmanjševala in na tak način si želimo tudi za ostale regije, ki so na repu ali bolj nerazvite kot Koroška, da bi se jim pomagalo. Še enkrat, verjamemo v Zakon o skladnem regionalnem razvoju, vendar po kateri poti se lahko Koroški prej pomaga - ali čakamo na proceduro in zaključek procedure tega zakona ali pa sprejmemo interventen zakon o takojšnji pomoči, ker Koroška je potrebna takojšnje pomoči. Le tako bomo lahko preživeli in le tako bomo lahko zaustavili te negativne trende. Velikokrat primerjamo interventni zakon za pomoč Pomurju, Pomurje je takrat imelo približno takšne, mogoče še tu in tam slabše parametre, na podlagi katerih sta se Vlada in Državni zbor odločila, da se Pomurju pomaga z interventnim zakonom. Koroška ima v tem trenutku enako negativne parametre. In absolutno bi bilo verjeti v to in upati da bo interventni zakon, ki je predlagan, tudi sprejet. Pa naj bo za konec in za nameček vsemu temu še to; trenutno na Koroškem traja nek proces demontaže koroške regije. Demontaže zato, ker kar na dnevnem redu slišimo ukinjanje nekih državnih institucij in nekih regijskih institucij, ki so do sedaj bile. Tako je policijska uprava, več je na Koroškem ne potrebujemo, tako je izpostava za obrambo več je na Koroškem ne potrebujemo, tako je preprosto enota Nove ljubljanske banke za pomoč gospodarstvu, je ne potrebujemo in tako si zamišljamo, da bo Koroška ostala kot enklava starejših ljudi, upokojenk, upokojencev in tistih, ki so na socialnih transferjih. Pa takrat, ko Vlada v obrazložitvi proti temu interventnemu zakonu za pomoč Koroške govori o argumentih, da je vprašanje javno-finančnih vsebin, potem lahko rečemo samo to, zamislite si, koliko je danes v tem trenutku na Koroškem tistih, ki prejemajo socialno pomoč, tistih, ki so brezposelni, ali tistih, ki prejemajo pomoč preko lokalnih skupnosti, saj je vendar tudi to denar. Saj je vendar treba, da tudi ta denar država da. Ali naj ga daje v nedogled? In v nedogled ga bo dajala, če ne bomo takoj presekali to stanje na Koroškem in nekako pomagali, da se bo začela Koroška razvijati tako kot si želimo. In to mislim, da argumenti, nekaj seveda jih drži, nekaj pa bi jih lahko tudi takoj ovrgli in jih podkrepili z drugačnimi stališči in drugačnimi pogledi, potem naj končam s tem, da Poslanska skupina DeSUS seveda podpira Zakon o skladnem in regionalnem razvoju, ampak podpira tudi interventni Zakon o razvojni pomoči Koroške za leto 2012 - 2016. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Miran Györek bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi! Bom kar nadaljeval, kot je končal kolega poslanec s Koroške. Za predstavitev stališča tega predloga zakona smo se v Slovenski nacionalni stranki odločili, da ga bom predstavil jaz, ker imam kar nekaj povedati v primerjavi s podobnim pomurskim zakonom. Razumem kolega s Koroške in strinjam se z vsem, kar je povedal. Dejansko Korošci in Pomurci doživljamo zelo podobno usodo, tragično usodo tega neskladnega razvoja v Republiki Sloveniji, za katerega ni težko najti krivcev. Ne bom se zdaj takoj vračal na Zakon o spodbujanju regionalnega razvoja, ki je očitno prazna beseda na papirju, sprejet leta 2003 in sam po sebi zahteva temeljito revizijo in pa seveda odločno implementacijo tega, kar je zapisano v tem zakonu. Če si kolegi osvežite malo spomin, preberete zakon boste videli, da od tega zakona iz leta 2003 dejansko uresničeno ni nič. Kvečjemu je bilo doseženo prav nasprotno. Samo če vas malo spomnim, ko smo letos sprejemali Zakon o razvojni podpori, če se malo pošalim, Ljubljani, glavnemu mestu Slovenije, kamor namenjamo letno šestnajst milijonov evrov in to prav vsi Slovenci iz naslova povečane dohodnine. Takrat je koalicija vztrajala na tem, z različnimi takšnimi in drugačnimi utemeljitvami, da je pač to glavno mesto, da je tukaj ne vem koliko veleposlaništev, fakultet in univerz in da se tudi spodobi, da se denar vlaga v glavno mesto. Zdaj se jim pa to zanemarjanje skladnega regionalnega razvoja vrača kot bumerang. In predlagani predlog je čisto razumna posledica obstoječega stanja. Ne razumem tudi predstavnikov Vlade, kot trdijo, da predlaganega Zakona o razvojni podpori Koroške za obdobje 2012–2016 ne morejo podpreti. Ne vem, kako smo si bili lahko enotni potem pri podpori istemu Zakonu za Pomursko regijo. Ali so Korošci kaj manj vredni od nas Pomurcev? Ali so Ljubljančani kaj več vredni od Korošcev? Mislim, da tako evidentnega razlikovanja določenih centrov ali regij v Sloveniji verjetno kje v Evropi ne najdemo. Tukaj imam oba dva zakona. V bistvu gre za čisto identično besedilo z nekaj malimi popravki in nekaj izrazov je spremenjenih. Kajti tudi razumljivo je, da je namen predloženega zakona podoben, kot je bil Predlog zakona z razvojno podporo Pomurski regiji. Ampak bi še nekaj povedal, kaj Korošcem manjka. To je že kolega Pukšič omenil. Dejansko manjka avtocestna povezava s Koroško regijo. Tukaj smo Pomurci nekje v eni prednosti. In moram priznati, da brez te avtocestne povezave tudi zakon niti slučajno ne bi imel takšnih koristi, kot jih bo mogoče imel, ker se bom vrnil na sam zakon malo kasneje. Na drugi strani pa preberem v dnevnem časopisju, da Dars izdeluje strokovne podlage za študijo variant za avtocesto Jelšane–Divača–Postojna. Naročnik te študije je Dars, ki je pogodbe v skupni vrednosti slabega pol milijona evrov avgusta podpisal s štirimi podjetji. Ni mi jasno, zakaj ni prednostno seveda to načrtovano za Koroško regijo. Sicer Vlada prilaga svojemu mnenju, stališču prilogo, kjer sem se potrudil prebrati vse projekte, ki naj bi služili razvoju Koroške regije, ampak bistvenega, to je načrtovanega projekta za avtocestno povezavo, ne najdemo. Dars trdi, da zaradi zagotavljanja ustrezne mednarodne avtocestne povezave v jadransko-jonskem koridorju, to je Jelšane–Divača. Ja, prosim vas lepo, ali bo ta avtocesta, ki bo služila Italijanom in Hrvatom za hitrejši prevoz od doma in nazaj, služila razvoju Slovenije, se lahko vprašamo. Če se pa vrnem na sam zakon. Izkušnje Pomurcev pri izvajanju tega zakona, moram povedati kar odkrito, so slabe. Ni res, kar zavajajo predstavniki Vlade, pisarne predsednika Vlade, da so, ne vem, kako veliki rezultati vidni v Pomurski regiji v tem enem letu izvajanja zakona. Ni res, da se je zmanjšala brezposelnost iz naslova ukrepov izvajanja tega pomurskega zakona. Povečala se je zaposlenost za 400 oseb, slabih 400, 350 pa nekaj oseb. Ampak to je zopet zavajanje. To so zaposlitve popolnoma iz privatnega, zasebnega sektorja. To je nekih manjših tovarn in obratov, ki so zgrajene v murskosoboški občini in zdaj si lastijo seveda pri podatkih zaposlovanja s tega zakona, kar je dejansko zelo zelo hudo zavajanje javnosti. Pri programih bi lahko marsikaj rekli, kar ne štima v pomurskem zakonu in se ne izvaja, kakor bi se moralo. Tudi tukaj dvomim, da se bo. Pri davčnih olajšavah, recimo, če gremo na to, to je 6. člen.Preberite si nekaj, kar je zelo zanimivo. Navajajo, da za Koroško in za Pomursko regijo enako: "Do olajšave iz tega člena skladno z uredbo komisije niso upravičeni zavezanci iz sektorjev, premogovništvo, jeklarstvo, sintetična vlakna, pridelava kmetijskih proizvodov, ribištva, itd." Zanimivo, železarstvo, jeklarstvo na Koroškem ni upravičeno do teh olajšav. Ko govorimo o trajnostnem in konkurenčnem razvoju kmetijstva ter agroživilstva, je to v Pomurski regiji vsekakor sektor, gospodarski sektor, ki je od Zakona o razvojni podpori Pomurja imel najmanj koristi. Če samo pogledamo propadlo Pomurko, kjer je zdaj sicer en privatnik šel v neko investicijo za 20 ljudi, ko jih je zaposlil, da bodo delali Kekec pašteto, je pa dejansko cela tovarna zaprta in propada. Se pravi, če govorimo o nekem konkurenčnostnem razvoju kmetijstva in agroživilstva Pomurske regije, pa je enako sedaj v Koroški regiji, jaz ne vem, kam to vodi. S tem se v Pomurski regiji ne ukvarja nihče. Se pravi, tudi na Koroškem lahko najdemo primerljive zadeve, tako kot je propadla Mura, tako je propadel sedaj Prevent, s tem da so jo pri Muri naši delavci še bolj tragično odnesli. Na cesti je ostalo 3 tisoč ljudi brez odpravnin, z neko socialno pomočjo, nekimi dodatki, ki so začasno le toliko obliž na rane vseh teh ponižanih ljudi, ki so izgubili službo in njihove družine, ki so seveda tukaj najbolj prizadete. Če gremo naprej. Med temi programi bi moral izpostaviti tudi vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra. Zopet slabe izkušnje s pomurskim zakonom. Leto je okoli. Medpodjetniški center je sicer, ustavni akt je urejen, ampak gremo sedaj k financiranju. 2 milijona je predvideno za medpodjetniški izobraževalni center, tako v Pomurski regiji kot tukaj se predvideva za Koroško regijo. V Pomurski regiji od teh dveh milijonov za ta namen je prišel denar z Ministrstva za šolstvo. Tehnična in poklicna šola oziroma šolski center je dobil ta projekt na razpisu s tem, da je zopet, kot mi govori ravnatelj šole, problem okoli DDV. Se pravi, 2 milijona z DDV, katerega pa seveda ne more dobiti plačanega, se pravi, kje bo vzetih teh 400 tisoč po njegovi oceni? Tukaj se zna zgoditi tudi v tem primeru sprejetje tega zakona za enako zadevo. Potem, recimo, program vodovoda v Pomurski regiji. Leto je okoli, dejansko storilo se ni nič. Na Goričkem še vedno vozimo vodo s cisternami. Ljudje dejansko ne razpolagajo s čisto pitno vodo. Programi so že izdelani, ne vem koliko, 10 let, a., b., c., variante oziroma projekti, od tega čisto nič. Zanima me, koliko bo tukaj dejansko realiziranega v primeru sprejema tega zakona na Koroškem. Sicer nisem toliko seznanjen s to problematiko na Koroškem, bi pa vam povedal Korošci, da v primeru, da sprejmemo ta zakon, v Slovenski nacionalni stranki smo seveda energični za to, da se ta zakon sprejme, že iz enega samega etičnega, moralnega razloga, načela delati razlike med različnimi področji, regijami v Sloveniji, kot se to počne v Sloveniji zadnje čase, je nesprejemljivo za Slovensko nacionalno stranko in tudi ne more biti Slovencem v čast. V vsakem primeru, lahko bi o tem govorili marsikaj, bodo moji kolegi še tudi kaj dodali, ampak v vsakem primeru bi predlagal, da vzamete primerjalno študijo Pomurskega zakona in bodočega Koroškega zakona in se naučite tudi Korošci iz tega, da boste bolj previdni pri izvajanju zakona, kajti v Pomurju ne gre vse tako, kot predstavniki Vlade govorijo. Dejstva so drugačna, da ne bom govoril o dvomljivih, neupravičenih razpisih dodeljevanja sredstev namensko, nenamensko, sredstev, ki ne bodo pomenila nobenih razvojnih podpor naši regiji, in bodo zdaj, januarja, ko bo prvo poročanje – pri sprejemanju zakona se zahteva polletno poročanje –, ugotovili določeno škodo, ki se je povzročila s tem denarjem, ki ga niti ni tako veliko. Kako smo ga potrošili, bo januarja sekretar za izvajanje tega zakona moral pred vsemi nami upravičiti sredstva in tudi predstaviti učinke. Vam pa že kar vnaprej povem, ni vse tako, kot predstavniki Vlade govorijo v javnosti, in mediji to zelo radi povzemajo in cela Slovenija misli, da je vse tako, kot povedo predstavniki Vlade. Hvala.
Hvala. Gospod Ljubo Germič bo predstavil stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Še enkrat vsem lep pozdrav! V Poslanskem klubu LDS menimo, da Predloga zakona o razvojni podpori Koroške regiji v obdobju 2012–2016, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim gospodom Mirom Petkom, ni mogoče podpreti. V Liberalni demokraciji se zavedamo, da je Slovenija v okviru skladnega regionalnega razvoja na določenih področjih v velikem zaostanku, vendar menimo, da problemov regionalnega razvoja ni mogoče reševati z interventnimi zakoni. Tudi v ta namen je Vlada Republike Slovenije pripravila Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bo s sistemskimi rešitvami vsem območjem v državi, ki izkazujejo podobne razvojne probleme, zagotovil približno enako raven državne pomoči. Pri tem tudi opozarjamo v Poslanskem klubu LDS, da smo že imeli v preteklosti takšen sistemski zakon, ki pa je bil zelo šibak na področju realizacije in se zato tudi s tega vidika danes srečujemo s problemom interventnih zakonov za posamezna področja, ker realizacija teh zakonov v preteklosti ni bila dosledna. V zvezi s predlogom tega zakona je treba opozoriti tudi na dejstvo, da razpoložljivi javnofinančni okvir ne dopušča financiranja vseh obveznosti, ki jih prinaša predlog zakona. Predlog zakona je nesprejemljiv tudi z vidika sistemske davčne zakonodaje. Ukrepov na tem področju ni mogoče uvajati na nesistemski način. Pobudo za poseben razvojni zakon, ki se nanaša na Koroško regijo, je treba obravnavati v sklopu več pobud z različnih območij Slovenije, ki so z gospodarsko krizo zašla v težave in vidijo izhod v sprejetju posebnega zakona za njihovo območje. Tako so že bili predloženi predlogi zakonov za Belo krajino in Kočevsko, Maribor s Podravsko regijo in zdaj za Koroško regijo, ki se vsi zgledujejo po sprejetem pomurskem zakonu. Strinjamo se s predlagatelji zakona, da je stanje v Koroški regiji težko, ampak stanje ni težko samo v tej regiji. Po stečaju enega nosilnih podjetij, Preventa, se slabšajo tudi kazalci brezposelnosti, vendar pa prav ti podatki kažejo, da je kar nekaj regij, ki jim kriza ne prizanaša, in da sprejemanje interventnih razvojnih zakonov ne more biti sistemska rešitev za Slovenijo. Rešitev za Pomurje je bila nesistemska, vendar v tistem obdobju edina mogoča in možna, saj še ni bilo ustrezne sistemske rešitve. Slovenija potrebuje nov Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bo odgovoril na potrebe vseh območij, ki se soočajo z razvojnimi problemi. Ob uspešnem izvajanju pomurskega zakona je Vlada uskladila sistemsko rešitev, ki se naslanja tudi na pridobljene izkušnje iz Pomurske regije. Upamo in želimo si, da so te izkušnje pozitivne. Seveda, tudi iz izkušenj, ki bi bile manj pozitivne, se bo treba nekaj naučiti. Predlog novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja omogoča uporabo razširjenega nabora instrumentov regionalne politike podobno, kot so bili uporabljeni v Pomurju, na območjih, ki so zašla v težave. Tudi drugim območjem, ki izkazujejo podobne razvojne probleme, bo s sistemskimi rešitvami zagotovljena približno enaka raven državne pomoči, kot je to v primeru Pomurja. Novi zakon bo prinesel teritorialno strukturiran večnivojski pristop in fleksibilne rešitve, saj potrebujemo dinamične ukrepe, ki bodo ob zaznanih poslabšanih razmerah sprožili hiter odziv Vlade, ob izboljšanju razmer pa njegovo postopno zmanjševanje. Predlog zakona določa dve vrsti problemskih območij, najprej obmejna problemska območja in nadalje območja z visoko brezposelnostjo, ki so bila tudi najbolj prizadeta z gospodarsko krizo. Analize kažejo, da se razvojni problemi značilno koncentrirajo v obmejnem prostoru. S posebnimi ukrepi in shemami državnih pomoči naj bi na teh območjih regionalna politika okrepila obmejni pas z novimi naložbami in možnostjo novega zaposlovanja ter ustvarila možnosti za izboljšanje demografske slike v strateško pomembnem obmejnem prostoru. V obmejnem problemskem območju so zajete tudi občine, ki izkazujejo odmaknjenost od ključnih prometnic in visok delež območje Natura 2000. S slednjim kriterijem bi prispevali tudi k doseganju okoljevarstvenih ciljev. V obmejnih problemskih območjih želi regionalna politika ustvarjati predvsem nova delovna mesta, ki so garant za dolgoročno izboljšanje demografske slike in pomemben blažilec krize. Če kljub sistemskim ukrepom brezposelnost v nekem območju preseže kritično mejo, predlog zakona določa za takšno območje dodatne začasne ukrepe razvojne podpore. Območja z visoko brezposelnostjo naj bi bila deležna programskega pristopa, prednostne obravnave razvojnih politik, spodbud za zaposlovanje in dodatnih proračunskih sredstev za izvedbo programa spodbujanja konkurenčnosti območja po vzoru pomurskega zakona. Na ta način bo po mnenju Vlade odstranjena potreba po sprejemanju novih interventnih zakonov. Razloge za vložitev Predloga zakona o razvojni podpori Koroški regiji razumemo tudi v smislu opozarjanja na razlike v razvitosti v Republiki Sloveniji. Gospodarska kriza in uspešno izvajanje pomurskega zakona je spodbudilo zahteve, da se na enak način obravnavajo tudi druga območja, ki so zašla v težave. Vendar pa se predlog novega sistemskega zakona že nahaja v Državnem zboru. Sprejemal se bo po rednem postopku, saj zadeva problematiko regionalnega razvoja širok krog udeležencev z različnimi interesi. Zato je bil potreben določen čas tudi za usklajevanje strokovnih stališč. Naše članstvo v Evropski uniji in naše vključevanje v OECD na tem področju nam dodatno nalaga, da je treba preveriti sistemske rešitve tudi v mednarodnih okvirjih. Treba je upoštevati najavljeno reformo kohezijske politike v EU. Pomembna je tudi ocena mednarodne skupine ekspertov OECD, ki je pripravila priporočila OECD za regionalno politiko in decentralizacijo v Sloveniji. Glede na to, da je pripravljen nov sistemski zakon, je Vlada Republike Slovenije že v začetku leta izdala Uredbo o spremembah in dopolnitvah Uredbe o dodeljevanju regionalnih spodbud, ki vsaj delno omogoča pravočasno reagiranje na morebitno skokovito naraščanje brezposelnosti v problemskih območjih. S spremembo omenjene uredbe je bilo omogočeno, da lahko regionalne razvojne agencije poleg rednega financiranja pridobijo dodatna sredstva v primeru, da stopnja registrirane brezposelnosti v vsaj eni upravni enoti v razvojni regiji v dveh zaporednih mesecih preseže 17 %. Pogoja za dodelitev sredstev sta opredelitev problemskega območja v razvojni regiji in predložitev časovno in finančno ovrednotenega programa dodatno potrebnih razvojnih nalog na problemskem območju. Upravičeni so stroški kadrov ter priprave programa in projektov, ki so povezani z odpravljanjem ugotovljenih razvojnih problemov. Sredstva se lahko dodelijo za največ dveletno časovno obdobje. Ta prilagoditev Uredbe o dodeljevanju regionalnih spodbud sicer ne rešuje problema zagotavljanja sredstev za financiranje projektov iz programa za odpravljanje razvojnih problemov, predstavlja pa prvi korak, v okviru katerega štejemo usposabljanje kadrov, pripravo programa in pripravo projektov. Za celovito rešitev je potrebna zakonska podlaga, ki bo zagotovljena s sprejemom novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Zato Predloga zakona o razvojni podpori Koroški regiji v obdobju 2012–2016 ni mogoče podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ko smo se v Poslanski skupini nepovezanih poslancev solidarno spraševali, ali podpreti razvojno podporo Koroški regiji ali ne, je bil odgovor jasen –tisti, ki potrebujejo razvojno podporo, jo morajo tudi dobiti. O tem ni kakšnega posebnega dvoma. Vendar pa nastopi dvom takoj, ko se vprašamo, ali so najprimernejši tisti ukrepi, ki so apartni, ki so partikularni, ki so pravzaprav direktni državni intervencionizem ali morebiti kakšni drugi ukrepi, ki so bolj celostni, tudi v primerjavi z drugimi, podobno prizadetimi območji v Republiki Sloveniji. Za nas ni vprašanje, ali podpora tistim, ki so podpore potrebni, da ali ne. Bolj pomembna so vprašanja in seveda še bolj odgovori na vprašanja, ki jih bom v kratkem nekaj nanizal. Kakšna naj bo ta podpora? Ali podpora v obliki nekih finančnih injekcij, ki se pogosto zlijejo tudi v prazno, ali podpora v nekaj, kar bo zagotavljalo notranji razvoj, nekaj, kar bo potenciale, ki so, neke primerjalne prednosti pomagalo privzdigniti od tal, kjer se sedaj nahajajo. Drugo vprašanje seveda je, kako, na kakšen način pomagati. Ali deliti podporo z interventnimi ukrepi, brez, da bi imeli dodelane rešitve, kriterije in merila, ki bi bili, kolikor je mogoče objektivni, da bi lahko tako primerjali tudi druga območja, potrebna razvojne podpore. Naslednje vprašanje, danes slišimo, da je za Koroško regijo, morebiti celo najpomembnejše, kdaj bo ta podpora? In ta podpora, ki bi bila takojšnja, na hitro, brez vnaprej premišljenih in dodelanih programov bi lahko tudi zvodenela. Vprašanje, na katerega se verjetno skuša zastaviti odgovore tudi Vlade, je, komu vse te podpore omogočiti. Nekateri so je bili že deležni, nekaterim je bila že zavrnjena, nekateri so celo sami umaknili svoje ambicije, da bi predlagali tovrstne interventne zakone, ker so sodili, da je smiselno to stvar urediti drugače, sistemsko, z bolj dodelanimi, bolj objektivnimi kriteriji in z izdelanimi načini, da bi lahko intervencija države, takrat, ko je treba, tudi ugasnila, da ne bi bilo napajanje, recimo, samo zato, da bi se neka v zakonu zapisana številka na koncu tudi realizirala. Ti problemi so problemi, ki smo jih doživljali v Sloveniji, zaradi prenapetega, pregretega cikla gospodarske rasti, ki pa ni bila notranja, organska rast. To je tudi temeljna slabost tistih, ki so v razvojnem zaostanku. Temeljna slabost torej je, da ni bilo v obdobju, ko bi to bilo še mogoče, postorjeno, da bi se notranje prestrukturiralo tako gospodarstvo kot kakšno območje in ko se je bolj napajalo iz zunanjih efektov, iz zunanjih finančnih instrumentov in ukrepov, ki so bili v preteklosti, kot vemo, relativno lahko dosegljivi. morda ne dovolj preračunani takrat, ko so bili najemani. In problem, ki je ostal, je problem, da se notranje, ne gospodarstvo, ne naša območja niso prestruktirirala, da si niso poiskala novih produktov, da si niso poiskala novih tržišč in da so razvojni obrazci ostali tako rekoč stari. Napajanje starih razvojnih obrazcev, bodisi, da so gospodarske ali socialne ali kakšne druge narave, najbrž ni najbolj pravi način reševanja problemov pri nas. Ker se je držalo pri nas v veliki meri starih obrazcev, ni bilo dovolj vlaganj v raziskave in razvoj v inovacije, v višjo produktivnost dela, v iskanje novih trgov in v iskanje novih produktov, ki bi jih na teh trgih lahko plasirali. Jasno pa se pokaže, da imamo zelo slabo sliko sredstev tudi v naših gospodarskih subjektih in da je velik del financiranja pravzaprav napajan z zadolževanjem. Ampak to zadolževanje se zmeraj na neki meji ustavi, tako je tudi v primeru Slovenije in posamičnih regij v Sloveniji, in takrat pride včasih tudi do sesutja, kakršnega smo ob določenih priložnostih priča. Odziv Koroške na te probleme ima pa tudi svoje, upravičeno terjajo to obelodanjene probleme, ki so zanje tipični, recimo, prometne povezave, logistika, ki je zanje nemogoča. Vsi ti splošni in nekateri tipični za regijo, tipični problemi so Korošce nagovorili k temu, da so terjali predlog interventnega zakona. Vlada na to odgovarja s ponudbo, da se to celostno rešuje. Odgovarja na to tako, da ocenjuje, da je neprimerno povzemanje vzorcev, ki so bili aplicirani na nekaterih drugih območjih. Opozarja na to, da je to nesistemska podpora brez ustreznih kriterijev in meril, na osnovi katerih bi se odločalo, kaj in kako in kdaj podpreti, in ponuja nam ta zakon o skladnejšem regionalnem razvoju, ki sam po sebi tudi ne zagotavlja nobenega uspeha. Uspeh bo možen takrat, ko se bodo lastni potenciali in primerjalne prednosti podprle z ukrepi, ki pa so mnogi že tudi sedaj na voljo. Videli smo, da je bilo na razpis za gospodarske centre v Pomurju prijavljenih kar pet konzorcijev. Ne vemo, vsaj jaz nisem prebral, kako je to v drugih okoljih. Upam, da bodo ta denar uspeli in znali počrpati tudi na Koroškem. To je ena izmed pomoči razvoju posamične regije. Ne moremo sedaj vseh mogočih našteti, ampak tudi Vlada je v pisnem gradivu naštela številne ukrepe, ki bodo v prid temu, da se bo tudi Koroška odlepila od dna krize. Zanimivo pri tem, kar nam napoveduje Zakon o skladnem regionalnem razvoju, je, to kar je bilo danes že omenjeno, da ta razvojno prizadeta območja vidi predvsem v obmejnih območjih in tam, kjer so stopnje nezaposlenosti visoke, kar je razumljivo. Ni mi pa najbolj jasno, zakaj Vlada vzpostavlja pozitivno korelacijo razvojne ogroženosti z območji Natura 2000 in z zavarovanimi območji. Če je to res tako, potem tukaj vodimo napačno politiko. Če ni tako, če je tako, kot smo nekoč to obelodanjali, da so to razvojne priložnost, potem pa moramo te razvojne priložnosti znati seveda tudi plasirati na tržišču. Skupina nepovezanih poslancev Solidarnost bo torej pritegnila k temu, kar je v odgovor na predlog zakona pripravila Vlada, z upanjem, da bo zakon, ki ga pripravlja in ki naj bi ga čim prej sprejeli, Zakon o skladnejšem regionalnem razvoju res prispeval k dobro ciljanim podporam, in sicer na način, da se bodo razvijali endogeni potenciali. Za Koroško bi bilo, recimo, zelo pomembno, če ne bi bil kakšen poseben krajevni ukrep bil predlagan, ampak če bi bila splošna politika v Sloveniji bolj naklonjena gozdarskemu sektorju in sektorju lesne predelave, zlasti, ker je Koroška tako rekoč vsa pokrita z gozdovi, pa iz tega potenciala, iz tega bogastva ne uspemo zadržati dodane vrednosti v lastnem okolju. Torej, takšni ukrepi, ki bi bili dobrodošli tudi v drugih okoljih, so boljši kot tisti, ki so merjeni samo za neko posamično območje. Naj sklenem. Podprli bomo stališče Vlade v zvezi s tem interventnim zakonom, ker smo bolj naklonjeni celostnim kot pa intervencijskim rešitvam.
Hvala. Gospod Anton Kampuš bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovana državna sekretarka s sodelavci! Poslanska skupina Socialnih demokratov zakona, ki ga je predložila skupina poslancev, s prvim podpisanim Mirom Petkom, ne bo podprla. Pred nami je še eden izmed parcialnih zakonov o pomoči regiji, ki je skoraj identičen že vloženim in tudi zavrnjenim predlogom. O prejšnjih predlogih smo menili, da množenje interventnih zakonov rešitve ne prinaša. Pri tem mnenju ostajamo. Neskladnosti v regionalnem razvoju ne moremo reševati s parcialnimi rešitvami. Regionalna politika se mora izvajati na celotnem ozemlju. Zagotavljati je treba decentralizacijo in aktiviranje na vseh območjih. Napaka do sedaj je bila predvsem v neodločnosti in parcialnosti rešitev. Cilj Socialnih demokratov je zagotavljanje dobrih pogojev življenja in dela na celotnem ozemlju Slovenije, zato smo prepričani, da je najbolj učinkovita pot za uveljavitev interventnih ukrepov v okviru sistemskega zakona. K reševanju te problematike je torej potrebno pristopiti sistemsko. Predlog zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki bo omogočil uporabo razširjenega nabora instrumentov regionalne politike na območju z razvojnimi težavami, je že v parlamentarni proceduri. Nov zakon, ki temelji tudi na izkušnjah iz Pomurja, določa merila sofinanciranja regijskih projektov v skladu z dogovori za razvoj regij. Slovenija tak zakon potrebuje. Regionalne razvojne razlike se namreč ne zmanjšujejo, kot je bilo rečeno. Gospodarska in finančna kriza sta dodatno opozorila na slabosti obstoječega modela. Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je bil sprejet leta 1999, je prevzel temeljna načela kohezijske politike Evropske unije. Kljub zadnji reviziji iz leta 2006 pa ni zagotovil učinkovitega doseganja ciljev regionalne politike. Trdimo lahko celo, da so zadnji popravki zakona s poudarjanjem razvojne vloge občin ob le navidezni decentralizaciji povzročili še samo večjo množico manjših projektov. Vse prevečkrat premajhnih za doseganje kritične mase, potrebne za razvojni preboj. Socialni demokrati smo prepričani, da slovenska regionalna politika potrebuje temeljite spremembe in te bomo lahko dosegli samo s sistemskimi rešitvami v okviru Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki pa je že v parlamentarni proceduri in ima v sebi vgrajene vse do sedaj pridobljene dobre izkušnje iz pomurskega zakona. Pomurski zakon je zakon za kratko obdobje petih let. Zakon o skladnem regionalnem razvoju in zakon, ki razmerje urejuje v trajnem smislu in za dolgoročno obdobje. Na podlagi navedenega, še enkrat ponavljam, da v Poslanski skupini Socialnih demokratov tega predloga ne bomo podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Miro Petek, ste dvignil roko? V imenu predlagatelja? Izvolite!
Hvala. V imenu predlagatelja. Hvala vsem tistim poslancem, ki ste dali temu zakonu podporo. Resnično bi se najprej morali vprašati: Ali je ta pomurski zakon resnično tako dober, kot trdi Vlada, Borut Pahor in njegovi ministri in ministrice, ali daje rezultate ali ni dober? Saj če ta zakon ni dober, potem z obravnavo koroškega zakona lahko takoj končamo in pričakujem odgovor predstavnikov Vlade. Glede olajšav jeklarstva. Teh olajšav ne more biti, ker tega EU ne dovoljuje in zato je to tudi iz tega zakona izbrisano. Glede Pomurcev pa se strinjam s tistimi, ki trdijo, da imajo Pomurci v primerjavi s Korošci veliko prednosti in da smo Korošci danes predvsem na slabšem. Ne samo avtocesta, ki je Pomurju odprla svet in svet odprla do Pomurja in Pomurcev, temveč tudi turizem. V Pomurju je razvit turizem, ki ga na Koroškem enostavno ni oziroma šepa. V zadnjih letih je prišlo na Koroškem do vlaganja v turizem le v višini 2 milijona evrov pa še to so Korošci vlagali iz lastnih sredstev, ni bilo državnih oziroma evropskih sredstev. Seveda, kjerkoli zavrtajo v Prekmurju, tam priteče topla voda. Koroška nima niti enega zdravilišča. Zdravilišča pa vemo, da so nosilci razvoja v posameznih regijah. Seveda je pa zanimivo, da je pomurski zakon na neki način sistemski zakon. Z njimi je vse v redu, krasno. Ta zakon, ki ga danes obravnavamo ob pomoči Koroški regiji je nesistemski, parcialni zakon in to je seveda čudno. Očitno se gremo v Sloveniji več hitrosti. V Sloveniji prva hitrost je Ljubljana z okolico, Slovenija druge hitrosti so tiste regije, v katere ta Vlada vlaga oziroma jih protežira. Slovenija tretje hitrosti, to pa so regije kot je Koroška, ki pa so v vzvratni hitrosti oziroma v "rikvercu" in se borijo s takimi razvojnimi problemi, kot se borimo danes Korošci. Septembrski podatki o brezposelnosti kažejo, da je stopnja registrirane brezposelnosti v Sloveniji 10,5 %. V Upravni enoti Radlje ob Dravi, od koder prihaja naš poslanski kolega Alen Bukovnik, je 16,7 %. V Upravni enoti Ravne na Koroškem 13,3 %. Podatki po posameznih občinah v Dravski dolini kažejo še bolj strahovito podobo, na primer zadnji podatki, september, občina Ribnica na Pohorju 17,2 %, v občini Radlje ob Dravi je 18 % registrirana brezposelnost. Podvelka 17 %, Muta 16 %, itd. Tudi pri plačah smo Korošci povsem na repu. Septembrski podatki povprečne mesečne bruto plače kažejo, da je bilo povprečje v Sloveniji tisoč 485 evrov, na Koroškem tisoč 359 evrov, na primer v Osrednje-slovenski regiji tisoč 662 evrov bruto plače. Najnižja bruto plača je v Notranjsko-kraški regiji, sledi Pomurska regija, na tretjem mestu je Koroška. Razlika v bruto plači med Ljubljano oziroma Osrednje-slovensko regijo in Koroško je 300 evrov. Smo si res tako različni? Mogoče še nekaj zanimivih podatkov. Pred kratkim, pred 10 dnevi, je bila izdelana študija Kazalniki štirih področij blaginje za Koroško regijo. Dr. Bojan Radelj je izdelal to študijo, precej je obsežna z analitičnimi podatki, zajema pa obdobje od 1995 pa do leta 2010. Na primer, kazalniki gospodarskega razvoja Koroške, povsem sveži podatki, gospod je analiziral kazalnike bruto domačega proizvoda na prebivalca za Slovenijo v evrih in je prišel do ugotovitve, da je v letu 2010 Koroška za povprečjem Slovenije zaostala za 20 % in da se položaj v tem analiziranem 15-letnem obdobju poslabšuje. Analizirana je bila tudi naložba na prebivalca. Zaostanek regije je leta 2010 za povprečjem Slovenije bistveno nižji kot na začetku tega obdobja, ko je bil na ravni 60 %. Vendar, ko se oba kazalca združita, seštejeta in se primerja gospodarski razvoj za Slovenijo in za Koroško, pa se pokaže, da je razvojni zaostanek regije na gospodarskem področju za obdobje 1994–2010 in da se je ta kazalec poslabšal za eno tretjino. Se pravi, regionalni zaostanek Koroške se je v primerjavi s slovenskim povprečjem v tem obdobju povečal za 30 %. Kazalnik človeškega razvoja Koroške kaže, da je človeški razvoj glede na povprečje države v tem proučevanem obdobju stagniral. V prvi polovici obdobja se je rahlo povečeval, v drugem pa se je zniževal oziroma v celotnem obdobju, tako kaže ta analiza, pa zaostaja. Kazalnik socialnega razvoja Koroške, povsem sveža študija, ta je sestavljen iz kazalnika brezposelnosti in kazalnika neto selitvene prirasti. Do leta 2002 je bila brezposelnost v regiji nižja, kot je to povprečje države. Kasneje se je ustalila na ravni približno za eno desetino višje brezposelnosti kot drugod v povprečju: Videli pa smo, kakšna je brezposelnost ta čas. Najnovejši podatki kažejo klavrno sliko. In kakšen je epilog te raziskave o kazalnikih socialnega razvoja Koroške? Do leta 2001 je bil socialni razvoj v regiji na višji ravni kot drugod po Sloveniji, vendar se večino obdobja poslabšuje in tako z dobre petine prednosti na koncu obdobja pade na okoli enopetinski zaostanek za povprečjem države. Edino na področju kazalnika okoljskega razvoja je Koroška nekoliko v prednosti, nekoliko nad povprečjem države. V okolje se je moralo na Koroškem v zadnjih letih več vlagati, ker živimo Korošci v degradiranem okolju. Spomnite se Mežiške doline. V Mežiški dolini imamo tudi dolino smrti, ki je ne boste srečali oziroma videli na zemljevidu, toda obstaja – dolina za topilnico v Žerjavu. In v prejšnjem mandatu, vladi Janeza Janše, se je za to dolino za sanacijo degradiranega okolja namenilo po milijon evrov na leto. Ta vlada je pričela s temi sredstvi že ravnati drugače in je pričela ta sredstva krčiti. Kriza za Korošce ni nekaj novega. V začetku 90. let, ko je prišlo do razpada Jugoslavije, jugoslovanskega trga, smo se na Koroškem že srečevali s precejšnjo krizo. Takrat se je znašla v velikih težavah Železarna Ravne oziroma celotno slovensko železarstvo, celotna slovenska metalurgija, seveda poleg drugih gospodarskih panog. Takrat nas je rešil Zakon o sanaciji Slovenskih železarn. Država Republika Slovenija je za sanacijo železarn namenila okrog pol milijarde evrov in ta sanacija se je obrestovala. Koroška je zaradi državne pomoči, zaradi teh državnih sredstev to krizo prebredla. Res je bilo konec 80. let samo v Železarni Ravne zaposlenih okrog 7 tisoč 500 delavcev. Danes je za tem, mi rečemo, za fabriškim plotom še kakšnih 3 tisoč zaposlenih, vendar v 50 različnih firmah in vse te firme dobro živijo. Skratka, obdržal se je ta vitalni del z novimi lastniki. Bile so tudi najrazličnejše tajkunske zgodbe od Viator&Vektorja in naprej, vendar to ni tema današnjega zakona. V istem času je v Mežiški dolini prišlo tudi do zapiranja mežiškega rudnika, rudnika svinca in cinka, prav tako po zakonu, ki je bil sprejet še v bivši skupščini, vendar to zapiranje ni dalo najboljših rezultatov razen po tej plati, da ni prišlo do kakšnih velikih socialnih pretresov. Iz teh državnih sredstev, iz pomoči države ob zapiranju Rudnika Mežica, tudi s pomočjo teh sredstev se je gradil slovenjgraški Prevent, se je gradila hala Preventa v Mežici. In ta Prevent, kot vemo, je pred kratkim, pred nekaj meseci poslal na cesto tisoč 200 ljudi, tisoč 200 žensk, ki so v teh letih ustvarjale za lastnike izjemno velik profit ob skromnih mezdah, delale po dvanajst ali štirinajst ur na dan pod pločevinasto streho. Velikokrat so jih z rešilnimi avtomobili v nezavesti vozili v slovenjgraško bolnišnico. Koroški se je v zadnjih desetletjih veliko jemalo. Kot rečeno, država je tudi pomagala v primeru sanacije Slovenskih železarn, toda takrat je pomagala tudi okoljem, kot so Štore, Gorenjska z Jesenicami. Leta 1968 je prejšnja oblast ukinila železnico od Velenja do Otiškega vrha oziroma do Slovenj Gradca, in s tem Koroško še dodatno zaprla. Ceste se niso gradile, Koroška je ena od tistih slovenskih regij, ki je odmaknjena od avtocestnega križa. Sam imam do prve avtoceste v Avstriji petnajst kilometrov, do Arje vasi se moram voziti petinsedemdeset kilometrov po obupnih cestah. Korošci tej državi plačujemo enake davke kot pa plačujejo davke vsi tisti, ki živijo ob avtocestah ali hitrih cestah. Kot je kolega Matjaž Zanoškar že rekel, Koroški se sedaj jemlje tudi policijska uprava, gospodarski del Nove Ljubljanske banke, in seveda Korošci tega ne sprejemajo s ploskanjem, ne sprejemajo z navdušenjem. Takšni poskusi LDS-ovske vlade so bili že v preteklosti, ko je bil minister gospod Kozinc, ki je hotel siromašiti sodno oblast na Koroškem, ko je bilo ob reorganizaciji sodišča predvideno, da bi Koroška imela le okrajno sodišče, ne tudi okrožno sodišče in podobno. Teh osem policijskih uprav, ki so sedaj predvidene v Sloveniji, seveda z drugimi besedami govori o tem, da ta vlada razmišlja o osmih regijah ali pa celo o šestih regijah in da bi se Koroška kot pokrajina, kot regija enostavno zbrisala. To pa bi bilo nasilje nad voljo Korošcev. To bi bilo risanje meja pokrajin brez soglasja Korošcev in seveda tega v Državnemu zboru opozicijski poslanci ne bomo dovolili. Hvala.
Hvala. K besedi se javlja tudi gospa Trobec Bučan, izvolite!
Hvala lepa za besedo. Najprej glede očitka, da sistemski zakon ne bo dal koristne rešitve v zelo kratkem času. To ne drži! Zastavljen je tako, da bodo učinki vidni v zelo kratkem času. V proračunu so zagotovljena sredstva za obmejna problemska območja, tudi za Koroško regijo. Predvidenih je tisoč 500 novih delovnih mest v naslednjih treh letih. Za leto 2011 je predvidenih več kot 11 milijonov evrov, v letu 2012 pa več kot 13 milijonov. Prav tako smo že pričeli s pripravo dogovora za razvoj Koroške regije skupaj z regionalno agencijo. Gre za pilotski projekt, podpisan bo takoj po sprejetju sistemskega zakona. Vanj bodo vključeni tudi vsi tisti ukrepi, ki jih predvideva predlog zakona o razvojni podpori Koroški regiji. Vlada je že pripravila pregled načrtovanih javnih razpisov in programov v pripravi. Narejena je bila tudi ocena, koliko sredstev je potencialno na voljo prijaviteljem iz Koroške regije. Ocena je več kot 150 milijonov evrov. Še glede vprašanja, ali smo prepričani, da pomurski zakon daje dobre rezultate. Z vso gotovostjo lahko povem, da smo prepričani. In bi mogoče še jaz postavila eno kratko vprašanje v svojem imenu. V primeru, da ste prepričani, da pomurski zakon ni dober, čemu potem vztrajate pri podobnem zakonu za Koroško regijo? Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Kampuš. Pripravi naj se gospod Majhenič. Gospod Petek, po tem, ko bo poslanec govoril. Gospod Kampuš, izvolite!
Spoštovani podpredsednik, hvala lepa za besedo. Res, tudi moje mišljenje je takšno, da je Koroški in tudi drugim območjem treba pomagati. Ne vidim nikogar, ki si tega ne bi želel. Je pa res, da je v tem sistemskem zakonu, ki je v tem trenutku že v proceduri, o katerem sem prej uvodoma govoril, torej, če je zajeto vse tisto ali pa večina tega, kar predlog za Koroško regijo želi, potem ne vidim nobenega razloga, da to ne bi pozitivno delovalo in imelo pozitiven vpliv tudi na Koroško regijo in seveda vse ostale, ki so na nek način potrebne te pomoči. Ker je bilo danes zlite že veliko gnojnice in manipulacij glede pomurskega zakona, samo nekaj krajših razjasnitev, da ne bomo spet šli v nasprotno smer. Veste, kakšno je bilo stanje ob sprejemanju pomurskega zakona. Torej, krepko več kot 20 % nezaposlenih in stečaj Mure. Takšno je bilo stanje, da ne bi danes govorili o nekih drugih parametrih in tako naprej. Je pa res, da ima vsak od vas pravico o tem pomurskem zakonu govoriti tako ali drugače. Nekateri ga poznate, drugi ga ne poznate, zato bom poskušal čisto na kratko povzeti. Ocenjujem, da se vsi napisani in predvideni rezultati uresničujejo. To je tudi verjetno znak, da je veliko pritiskov, da bi tudi vsi drugi šli po tej poti. Bili so javni razpisi, torej, dva javna razpisa. Sredstva so dodeljena bila preko javnih razpisov. Priložnost za prijavo so imeli vsi, velika podjetja, srednja podjetja, mala podjetja, posamezniki in tako naprej, tudi mikro podjetja. Razpisi so bili usmerjeni izključno v posodobitev proizvodnje, pridobitev novih projektov in proizvodov, ampak vse v smeri zagotovitve novih delovnih mest. Evidentno je in podatki kažejo, da je v tem trenutku na račun tega pomurskega zakona v Pomurju nastalo 450 novih delovnih mest, dejansko, de facto. Ni pa še podatkov o razpisu kmetijskega ministrstva, ki bo tudi prinesel nova delovna mesta, ni še podatkov iz razpisa za malo gospodarstvo. In ker je kar precej firm v Pomurju najavilo širitev svojih proizvodnih prostorov, kot na primer Kartago, Wolfart in tako naprej. Kaj pa je zame tisto, kar je najbolj pomembno v tem pomurskem zakonu? Da se vsaj enkrat v tej Sloveniji nekaj naučimo. Ugotavljam, da je najbolj pomembno, da je pomurski zakon ne glede na delovna mesta, ki so bila ustvarjena, v Pomurje prinesel motivacijo. Motivacijo za vse tiste, ki so bili prej brez vsake motivacije. Zdaj pa se čuti, če tudi država pristopi k pomoči, aktivira vse. To pa pomeni, aktivira firme, aktivira posameznike, da gredo v nove zaposlitve, velika in mala podjetja. Ta motivacija, ki je bila v tem trenutku prinesena na račun tega v Pomurje, je že naredila svoj preboj, ker vsi vidijo, da je treba na račun te pomoči, tega pomurskega zakona, tudi sam pri sebi narediti veliko napora, da prideš do posodobitve proizvodnje, da prideš do novih programov in da poskušaš pridobiti tisto, kar vsi tako radi gledamo v Evropi, kako z novitetami in spodbujanjem ravnajo. Je pa zelo fino, da je danes treba javno povedati tudi to, da ne glede na to, da ta pomurski zakon velja zelo kratko obdobje in ni nekih strahovitih izkušenj, ampak je vseeno treba te minimalne izkušnje, ki so znotraj tega pomurskega zakona evidentne, pa potem vgraditi v ta zakon. To pa pomeni izkušnje, različne dobre prijeme, usmeritve, rešitve in tako naprej. Tako si upam trditi, da je ta pomurski zakon mimo teh novih delovnih mest prinesel tudi to drugo kvaliteto, da ni treba vsega zavreči, ampak je seveda treba sam pri sebi poiskati moči, sposobnosti, zagnanosti, da se tudi sam motiviraš. In to je pogoj. To bi priporočil tudi preko, torej zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki bo prinašal tudi te rešitve, o katerih smo danes slišali, ki so vgrajene v njem in to je tudi nek dober in pozitiven znak za ostale regije. Upam trditi, da je to dobro in to je treba poudariti. Hvala.
Hvala. Gospod Petek kot predlagatelj, izvolite.
Hvala lepa. Bom odgovoril gospe državni sekretarki. Mislim, da je zakon dober, in tudi kolega Györek, ki izhaja iz tistega okolja, je rekel, da je zakon dober, toda da je izvajanje tega zakona slabo. In ker menim, da je zakon dober, smo mi tudi zvesto sledili temu zakonu o pomoči Pomurju, zelo zvesto, skorajda do zadnje vejice, in bo zelo čudno, če imamo na mizi dva skorajda enaka zakona, z enakim ciljem, z enakimi namenom, da smo v Državnem zboru enega sprejeli, drugega pa ne bomo. To pa bo zares čudno. Hvala.
Hvala. Gospod Majhenič, izvolite. Pripravi naj se gospod Pojbič.
Res je, da je Koroška prometno težko dostopna, slabo povezana s središčem države, da so ceste slabe in tudi slabo vzdrževane, kar sigurno negativno vpliva na razvoj turizma, pa tudi na sam gospodarski razvoj. Vendar je ta regija doživela že svoj razvojni in gospodarski razcvet, ki pa očitno ni vplival na izboljšanje pogojev na daljši rok, tako za gospodarstvo kot tudi turizem. Koroška ni bila pozabljena dežela tudi v 90. letih, saj je država odreagirala, ko so se začele težave v gospodarstvu, s pol milijarde evrov in več, kar je bila sigurno pomoč v pravem trenutku in času, saj se je obdržala večina delovnih mest. Tega se pač ne bi moglo reči za Maribor, kjer je obstala celotna industrija, nekatere firme so morale crkniti kljub dobrim razvojnim in prodajnim programom, že s podpisanimi pogodbami in plačanimi avansi, vendar odločitve so bile takšne, kot se je izkazalo na dolgi rok, zelo škodljive za 150 tisoč ljudi v regiji. Hvala bogu in sposobnim Mariborčanom, da se je kalvarija izvila iz primeža neodgovornih veljakov in začeli so se tudi boljši časi, kar pa nekatere v državi tudi danes moti. Sigurno podpiram predlog o podpori Koroški regiji, saj kot vidimo, je revščina neomajna in sili kar v vsako gospodinjstvo. Še posebej se to izkazuje na obrobju regije, kjer je izgubljeno delovno mesto katastrofa za družino. Kar se tiče povezanosti z avtocestnim križem, je izgradnja avtoceste nujna in ni treba posebej ponavljati, zakaj je to potrebno. Menim, da traja že predolgo, preveč se samo govori in obljublja, vendar to je le tolažba, ki pa Koroški regiji ne odpira novih delovnih mest in turizmu ni v pomoč. Seveda pa bi država z doslednim nadzorom nad izvajanjem zakonov v firmah tako na področju plačilne nediscipline, plačevanja davkov in prispevkov – ker so novodobni kapitalisti to izkoriščali sebi v prid. Pri zadržanju delovnih mest, ki pa usihajo vsem na očeh, so razlage različne in nihče za to ne odgovarja. Dokler se bomo tako brezpravno obnašali, ne pomaga nobena pomoč, kajti pokradlo se bo še tisto, kar bo namenjeno za razvoj in podporo Koroški. Sicer pa podpiram vsak predlog za boljši razvoj v regiji, tudi drugih, če bodo izpostavljene, sigurno je boljše pomagati lastnemu narodu, kot pa ponujati denar po Evropi [[izklop mikrofona]] [[...]]
Hvala. Gospod Pojbič, pripravi naj se gospod Čadež.
Spoštovani gospod podpredsednik. Najprej moram uvodoma povedati, da bom ta predlog zakona s prvopodpisanim Mirom Petkom z veseljem podprl. Seveda cel kup argumentov in razlogov je bilo danes navedenih tukaj, zakaj je ta zakon pomemben. Hkrati pa se mi postavlja eno pomembno vprašanje. Kadarkoli pridem v parlament, kadarkoli poslušam Vlado Republike Slovenije, to koalicijo, da bo reševala to problematiko v tej državi s sistemskimi rešitvami, se vedno zgodi ista stvar: do tega trenutka ta vlada in ta vladna koalicija za ubogega slovenskega človeka ni storila čisto nič! Samo zamrzuje plače, pokojnine, nabija nove davke, višje kazni in tako naprej in tako naprej; ničesar pa ni storila za to, da bi državljanke in državljani, ki živijo na robu preživetja – in stokrat bom še tukaj v tem parlamentu ponovil, da bo tej vladi enkrat prišlo v ušesa. Stokrat bom še to ponovil! Ljudje, ki imajo 200, 300, 500 evrov plače, ne morejo preživeti v tej situaciji v tej državi. Ne morejo preživeti! Dajte si to enkrat dopovedati! In potem vi zapišete v vašem mnenju, bom citiral, kaj ste zapisali v prvem delu stavka: "Vlada Republike Slovenije zavrača možnost, da bi nastale razmere v Koroški regiji reševali na način, kot je bil uporabljen v Pomurski regiji, torej s posebnim razvojnim zakonom. V Pomurski regiji se je kriza izrazito odrazila tudi na socialnem področju. Nastala je situacija, ko je stopnja registrirane brezposelnosti presegla 20 % in je bila potrebna takojšnja intervencija v obliki zakona, sicer bi lahko prišlo do nepopravljivih socialnih posledic ne le za Pomurje, temveč tudi širše." Torej, draga Vlada! Sprašujem vas, kakšna razlika je med situacijo, ki je bila v Pomurju, in situacijo, ki je v Koroški regiji, situacijo, ki je v belokranjski regiji, situacijo, ki je v Podravski regiji. In še bi lahko našteval! Kakšna razlika je? Vsepovsod se ljudje srečujejo z velikansko brezposelnostjo, z velikansko razliko do osrednje slovenske regije, prav tako je brezposelnost, o kateri govorimo, ena ključnih stvari, na katero bi morali biti izjemno izjemno pozorni sedanja vlada in ta vladna koalicija. To je tudi generator vseh problemov in težav po vseh regijah, ki sem jih omenjal, in ko na splošno govorimo o gospodarskem, ekonomskem in finančnem stanju v tej družbi. To je ključni problem! In kaj je ta vlada v tem času naredila za to, da bi zmanjšala brezposelnost, da bi vlagala v nove produkte, v tisto, kar bi ustvarilo pogoje za nova delovna mesta z višjo in dodatno vrednostjo? Kaj je ta vlada storila na tem področju? Če ta vlada in ta vladna koalicija mislita, da bosta lahko reševali gospodarsko, ekonomsko krizo po vseh teh regijah, med drugim tudi v Koriški regiji, s tem da bosta izplačevali socialne pomoči, potem se zelo motita. Stokrat in enkrat še bom povedal naslednje: gospodarsko, ekonomsko, socialno krizo v tej državi ni mogoče reševati s socialnimi pomočmi, temveč z ustvarjanjem novih delovnih mest! To je tisto, kar je dodana vrednost, in to edino rešuje pokojninsko blagajno, rešuje zdravstveno blagajno, rešuje proračun itn. V taki situaciji, ko pa imamo poleg takega števila brezposelnih še ogromno ljudi, ki po pet mesecev ali pa še več ne dobijo plače, za katere se ne plačujejo socialni prispevki itd. Draga ta vlada in kolegice in kolegi iz koalicije! Čisto jasno je, da zapuščate svoja mesta! Poglejte, en, dva poslanca sedita oziroma trije poslanci iz koalicije sedijo v parlamentu pri tako pomembnem vprašanju! To je višek nesramnosti, ignorance, pri tako pomembnih vprašanjih, ki so ključnega pomena za večino teh državljank in državljanov Republike Slovenije! Če to ni žalostna podoba te koalicije in te vlade, potem ne vem, kaj lahko še rečem. Prepričan sem, da ta vladna koalicija in tudi Vlada Republike Slovenije živita v oblakih. Lepo prosim, spustite se že enkrat na realna tla. Spustite se v Republiko Slovenijo. Ne živite na Maldivih ali kjerkoli že. Pridite v to našo državo in enkrat začutite, kaj se v tej državi dogaja. Ne govoriti, da je vse krasno, lepo, in oh in ah, kot zelo rad govori naš predsednik Vlade Borut Pahor. Po drugi strani pa imamo vsak drug mesec interventni zakon v Državnem zboru. Drage kolegice in kolegi, ali je z nami, tistimi, ki kritiziramo tak način vodenja te države, kaj narobe ali pa s tistimi, ki to državo vodite. Postavite enkrat ogledalo predse in pred to temeljno vprašanje! Da se vrnem h Koroški regiji. Dobro se spomnite, ko je padel Prevent. Kaj se je zgodilo in kakšne posledice je imel ta velikanski gospodarski gigant za Koroško regijo? Kako to vpliva na gospodarsko, finančno in socialno situacijo v njej? Kaj je bilo od takrat, ko se je to zgodilo, do danes tam storjeno, razen tistega, da sta se prišla tja slikat gospodarska ministrica in predsednik Vlade. Razen tistega nič konkretnega, vsaj jaz nisem nič začutil. In če vprašate Korošce in Korošice, ali so oni začutili kaj več od tega, sem prepričan, da soglašajo z menoj. In zato je danes to razlog, da je ta zakon na mizi. Ljudje tam ne morejo več živeti. Vedeti morate med drugim tudi to, kaj to pomeni, če tam človek izgubi delovno mesto, na katerega so vezani trije, štirje družinski člani. Kaj pomeni, če je tisoč izgubljenih delovnih mest? Pomnoženo s štiri je to 4 tisoč! Kaj to pomeni za okolje, ki je že tako ali tako obubožano, po vsem tistem, kar je gospod Petek povedal in nekateri poslanci tukaj v Državnem zboru. Vlada pa misli, da bo reševala to problematiko s sistemskim zakonom o skladnem regionalnem razvoju, ki še niti v parlamentarni proceduri ni. Kolegice in kolegi, koliko časa bo treba, da bo sploh ta zakon preživel parlamentarno proceduro, potem pa začel veljati! In tisto, kar vi tam govorite, prej ste povedali: "Učinki bodo v zelo kratkem času." Kako lahko govorite nekaj tako nespametnega, če zakon ni niti v parlamentarni proceduri? Lepo vas prosim, zamislite se nad tem, kaj govorite, drugače pa si preberite magnetogram, o čem ste govorili. To je skrajno neodgovorno do tistih, ki pričakujejo pomoč takoj, v tem trenutku! Sedaj! In Korošci to zagotovo pričakujejo! In še enkrat, prosim, vladna koalicija in Vlada, zamislite se nad tem, zakaj vsak drugi mesec vlagajo poslanske skupine, ki jim ni vseeno, kaj se dogaja z ljudmi, ki živijo v njihovem okolju, interventne zakone. Zakaj to počnejo? Zagotovo ne zaradi politične demagogije, kot bo marsikdo izmed vas tu poskušal zagovarjati pogled koalicije in Vlade na situacijo. To ni demagogija. Enkrat si zapomnite, ko boste prišli na realna tla – to je dejansko stanje, to je dejstvo v tej državi. Ali je kdo izmed vas vprašal ljudi, ki imajo 300 evrov penzije? Njihovi otroci, mladi ne dobijo službe in jih morajo upokojeni ljudje preživljati, da sploh lahko preživijo. Se je kdo izmed vas to vprašal? Govorite pa, da je v tej državi vse super, a brezposelnost iz dneva v dan raste! Če bi brezposelnost padala, bi verjel tej vladi, da razmišlja in dela v tej smeri, da se gospodarska, ekonomska in finančna situacija izboljšuje. Če pa se iz dneva v dan brezposelnost povečuje, lepo prosim, ne poskušajte me prepričati v nekaj, kar ne vzdrži nobene normalne presoje normalnega človeka. Poglejte si javnomnenjske raziskave! Lepo prosim, vzemite ogledalo pred sabo in razmislite o sebi! Nič se ni treba smejati in odkimavati. Nič takšnega ni potrebno. Potrebne so rešitve, odločitve, in to danes in takoj, da bodo ti ljudje lahko preživeli. Saj nihče od vas ne pričakuje, da boste delali čudeže, vendar pa pričakujemo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, in tudi jaz osebno, da se boste odgovorno obnašali do svojih državljank in državljanov. To pa pričakujemo in to je najmanj, kar lahko pričakujemo. In s tem predlaganim zakonom ne želimo ničesar drugega doseči kot samo to, da so vse državljanke in vsi državljani v Republiki Sloveniji enakovredno obravnavani. Če bi imeli pokrajine, se te stvari ne bi dogajale, vsaj ne na takšen način; takšni interventni zakoni ne bi bili vloženi. To bi pa bila sistemska rešitev, ki je še kako pomembna za prihodnost in razvoj te države. Če želimo skladno razvijati na eni strani Ljubljano, na drugi strani Koroško regijo, na tretji stani Belo krajino in tako dalje. Ampak brez takšnih rešitev enostavno ne vidim cilja. Zato tudi tisti poslanci in poslanke, ki vlagajo te interventne zakone, to počenjajo, ker morajo na nek način zavarovati interese državljank in državljanov iz sredine, iz katere prihajajo. Spoštovane kolegice in kolegi, imamo denar za Grčijo – noben problem; imamo zdaj spet denar – gospod Pahor govori, na veliko se šopiri – za Irsko. Govori, da to ne bo šlo iz proračuna. Ali ve, kaj pomeni poroštvo? Ali se zaveda posledic, kaj pomeni poroštvo? To je 250 milijonov evrov in 250 milijonov za Grčijo je skupaj 500 milijonov. Pol milijarde! Če bi ta denar vložili v gospodarske subjekte, ki danes ne morejo preživeti, ki jih imamo 6 do 7 tisoč na meji preživetja, ki enostavno ne morejo več dihati. 6 do 7 tisoč podjetij! Si znate predstavljati, kaj to pomeni? Finančni krč v tej državi še ni popustil! Banke pa se ukvarjajo z oslarijami in svinjarijami, o katerih berem vsak dan v časopisu. Hvala bogu, moram povedati, da so mediji resno pristopili k temu in kažejo sliko vladanja te vlade in na vse tisto, da ne rečem svinjarije, ki se dogajajo izven naših pogledov oziroma tam, kamor mi enostavno nimamo možnosti pokukati. In imamo ta problem z Ljubljansko banko, ki je katastrofalen; imamo ta problem, kot sem že povedal, da ni nobenega problema 250 milijonov dati Irski, nimamo pa evra za to, da bi dali upokojencu, ki ima 300 evrov, za tisto polovično uskladitev. Tega pa nimamo! In če mi mislimo, da bomo rešili, še enkrat poudarjam, gospodarsko, ekonomsko krizo te države samo na način, da bomo rezali glave, da bomo zmanjševali pokojnine, da bomo zmanjševali socialne pomoči, potem se ta vlada in ta vladna koalicija v strategiji zelo zelo zmotila! Še enkrat bom povedal in še stokrat bomo to povedal v tem parlamentu, dokler vam ne bo prišlo v uho: dajte začeti delati na novih delovnih mestih, dajte začeti delati, da boste vlagali v gospodarstvo, dajte začeti delati na tem, da boste omogočili, da se bo gospodarstvo lahko kreditiralo! Storite to že enkrat! Še dve leti ostajata, ampak zdaj ima Vlada še 17 % ali ne vem koliko procentov javnomnenjske podpore, mislim pa, da bo še po enem letu imela minus 10 %, tako kot je leta 2008 do 2009 padel tudi BDP v slovenski državi s plus 4 na minus 8 oziroma 9. To je zmaga te vladne koalicije in te vlade! Jaz bom ta zakon, ki ga je kolega Miro kot prvopodpisani vložil v parlament, z velikim veseljem podprl. Z velikim veseljem! Najmanj, kar pa pričakujem, je, da bodo tudi tiste poslanke in poslanci, ki so glasovali za interventni zakon o Pomurju, glasovali tudi za ta zakon. Jaz sem glasoval za tistega, jaz sem glasoval za vsak takšen zakon, ker vem, da je še kako potreben v tistem okolju. Še kako potreben! In hvala bogu, da ima vsak tak zakon tudi določene pozitivne učinke, vsaj logično je, da jih ima. Kolega iz SD-ja je prej razlagal, da ima neke pozitivne posledice klima in tako naprej. Dejstvo je, da je ta zakon z nekim namenom pripravljen. Če ta zakon ne bo imel nobenih pozitivnih učinkov, potem bi bilo pa tukaj z nami v parlamentu nekaj narobe, ker če jih ima – tako kot je kolega Miro Petek povedal, da je zato tudi vložil zakon, ki je podoben tistemu zakonu o Pomurju. Ja podoben, skoraj enak, torej pomeni, da če je tam dosegel pozitivne učinke, bo tudi tukaj. Hkrati pa opozarjam, dajte začnite reševati problematiko, o kateri danes govorimo, sistemsko. Sistemsko! Ampak ne s tem zakonom, o katerem ste vi govorili. Ta zakon te problematike ne bo rešil, zagotovo ne. V to sem popolnoma in sto procentno prepričan. Še bolj sem pa prepričan, da niti v parlamentarni proceduri ni, vi pa že govorite, kako bo imel kratkoročne in zelo hitre učinke. To pa je preseglo vsako mejo dobrega okusa. Tega pač ne razumem, te retorike! Zaključujem s tem. Pozivam Vlado in vladno koalicijo, da uporabite razum in ta predlagani zakon z medsebojnim dogovorom podprete, saj ga Koroška regija in ljudje, ki tam živijo, še kako in še kako potrebujejo. S tem boste pokazali in dokazali, da imate vsaj malo čuta do ljudi, ki ne morejo iz meseca v mesec preživeti. Ampak to ne zaradi njih, oni so svoje delo dostojanstveno opravljali, če so pa ti veliki giganti padli, pa to ni stvar tistih ljudi, ki so bili tam zaposleni. Stvar države pa je, da pomaga reševati resno situacijo na način, ki bo izboljšal stanje, kot je sedaj. In s tem zakonom bi zagotovo izboljšali stanje, če bi tako bil ta zakon sprejet, in z rešitvami, ki so v tem zakonu predlagane, izboljšali stanje v Koroške regiji. Korošci in Korošice si to zaslužijo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predlagatelj, gospod Miro Petek. Za njim bo govoril gospod Milan Čadež. Izvolite, gospod Petek.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Kar sem na začetku mandata vlade Boruta Pahorja zaznal dobrega, je bila dobra volja. Zdaj pa še dobre volje ni več. Od koalicijskih poslancev sta danes v tej dvorani samo dva in to je odnos do tega zakona, odnos do Koroške, ki je vseskozi na nekem slovenskem robu oziroma obrobju. Pri predstavnikih Vlade sem tudi opazil tak rahel hihot, ko je govoril kolega Pojbič, pa bom predstavil še eno drugo statistiko. Upam, da se sedaj ne boste več nasmihali. V uvodni obrazložitvi sem že omenil, da Koroška izstopa po samomorilnosti. Dejstvo je, da je samomorilnost tudi posledica ekonomskega položaja in socialnih stisk, ki se vlečejo na Koroškem že dolga leta. Ljudje so obupani. Nekateri ljudje živijo v brezizhodnem stanju in v zadnjih petih letih, od 2005 do 2010, je na Koroškem zaradi samomora umrlo 96 ljudi, od tega 84 moških, 12 žensk. Koeficient samomorilnosti, ki se je število samomorov na 100 tisoč prebivalcev, je bil v letih 2007, 2008 nižji kot v prejšnjih letih in se je gibal med 19 in 25 samomorov na 100 tisoč prebivalcev, medtem ko je lani ponovno narasel. Seveda je kriza v državi, še večja pa je kriza na Koroškem, brezposelnost, stiske. Danes nekateri Korošci ne morejo plačevati niti otrokom prevoza v šolo. Za nekoga, ki se vozi v šolo iz Črne proti Muti, ta karta stane 180, 190 evrov, pa kljub subvencijam cena ostane zelo visoka. Za leto 2009 kažejo podatki za Koroške 29 samomorov na 100 tisoč prebivalcev. 29 samomorov! To nas Korošce uvršča v slovenski vrh. Pa ne samo v slovenski vrh, v evropski vrh! Koeficient samomorilnosti je na Koroškem enak, kot je v Litvi ali na Madžarskem, ki sta med sedemindvajseterico v samem evropskem vrhu. In podatki po upravnih enotah – zanimivo, v zadnjem petletnem obdobju kažejo, da je največ samomorov na območju Upravne enote Radlje ob Dravi, 41,7 %, in tu je tudi največja brezposelnost. Zadnji podatki kažejo, da je v občini Radlje ob Dravi brezposelnost 18 %. Če boste "poklikali", kje je največja brezposelnost v Sloveniji, boste res prišli do Lendave, kjer je 20 %, 18 % pa, kolegice in kolegi, v Radljah ob Dravi. In v letu 2009 najbolj izrazito izstopa Upravna enota Radlje, ki ji pripada 57 % delež samomorilnosti na Koroškem. In med ljudmi vlada obup, brezizhodno stanje. Zato apeliram na poslanke in poslance – dva koalicijska poslanca sta tule, dva! -, da ko bo glasovanje, vendarle zberete toliko notranje etike, da boste podprli ta zakon, tako kot ste podprli zakon o razvoju in pomoči Pomurski regiji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milan Čadež. Pripravi naj se gospod Franc Jurša, za njim pa Branko Marinič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegi poslanci in poslanka, spoštovani z ministrstva! Sam se na začetku vprašam, kako to, da prihajajo posamezne pobude o razvojnih podporah posameznim regijam. In ko človek dobro premisli, pride res do ugotovitve, da na tem področju nekako ne tečejo stvari tako, kot bi morale. Spomnim se, dve leti nazaj je bilo veliko govora o tem, da bo prišla nova pokrajinska zakonodaja in da bo to Vlada tudi izpeljala. Danes pa vidimo, da je bilo na tem področju po posameznih regijah že kar nekaj narejenega, mogoče se danes po letu dni lahko vprašamo, ali je bilo narejeno v pravo smer. Bistveno je pa to, da Vlada ni naredila tistega, kar je bila obljubila. Koroška kot taka je zelo pomembna regija, saj vemo, da sega tudi preko meja Slovenije. Sam vem, da je na tem območju kar nekaj uspešnih, zelo dobrih podjetnikov, vendar se do teh podjetnikov pride težko – želim poudariti cestne povezave. Spomnim se leta nazaj, ko sem sam prihajal na Koroško, v Prevalje, sem se za pot z Gorenjske raje odločil preko mejnega prehoda Jezersko in potem čez mejni prehod Holmec nazaj v Slovenijo. Potem se človek vpraša, zakaj. Kot sem že povedal na začetku, zaradi res slabe povezave. Če pogledamo po drugi strani, je pa razdalja do avtoceste v Avstriji bistveno krajša Danes ni bilo govora o konkretnem pogledu na samo Koroško kot geografsko celoto in v tem delu jo lahko primerjam z južnim delom Gorenjske, od koder sam prihajam. Tudi kmetijstvo in živinoreja sta v tem delu razvita in prepričan sem, da se v tem delu da bistveno olajšati življenje s pravimi in primernimi ukrepi. Sama geografska značilnost tudi botruje temu, da morajo občine na tem območju bistveno več sredstev dajati v zimsko službo, v urejanje hudournikov, v zemeljske plazove, česar tiste občine na ravninskem delu ne vedo in ne zaznajo. In prav na tem področju so odhodki občin zelo boleči. Boleči so pa tudi zaradi tega, če povem samo primer, da ima lahko občina, ki je velika okrog 150 kvadratnih kilometrov, geografsko raznolika, letni izdatek za zimsko službo in za urejanje hudournikov, zemeljskih plazov tudi za milijon evrov. In to so sredstva, ki jih ne moremo usmeriti drugam. Ne moremo jih usmeriti v razvojna sredstva, ne moremo jih usmeriti v oplemenitenje občinskih proračunov. Kot sem tudi že omenil, na teh hribovitih delih je cena produkta, izdelka na kmetiji bistveno bistveno višja, kot je pa cena v nižinskih, ravninskih delih. Na koncu želim poudariti, da zelo podpiram Predlog zakona o Koroški in upam, da bo to jasen signal Vladi, da začne bistveno hitreje in ciljno razmišljati o pokrajinizaciji Slovenije, kajti to nujno potrebuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Marinič, za njim bo govoril gospod Janez Ribič. Gospod Marinič, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana in spoštovani! Očitno je, da smo danes na preizkušnji, ne samo opozicija, predvsem koalicija. Kajti ne gre prezreti dejstva, da moramo biti, tako vsaj pravimo, pred zakonom vsi enaki. In če smo bili enotni takrat, ko smo reševali in podprli vladni predlog, interventni zakon o pomoči Pomurju, potem si danes pred podobno vsebino ne smemo zatiskati oči, ko govorimo o razvojni podpori Koroški regiji. Ni nobene razlike. Tudi to je del Slovenije. Če boste predvsem v koaliciji proti tej vsebini, verjemite, da se vas bodo Korošice in Korošci spominjali. Oni bodo preživeli. Kaj pa tisti, ki ste proti? Boste tudi vi preživeli? Vprašanje. To nas postavlja v enak položaj, ne glede na to, preko katere politične opcije smo bili izvoljeni. Vsi, predvsem mi, ki sprejemamo ustrezno zakonodajo, moramo biti v tem smislu usmerjeni k razrešitvi celotnega dela Slovenije, ne samo enega dela. In če so kazalci pokazali, da je to bilo nujno potrebno za Pomurje, potem verjemite, da je še bolj nujno za Koroško. Trenutni ukrepi Vlade, ki jih sprejema kot po tekočem traku, v zadnjem času kažejo na to, kot da je Koroška del Avstrije. Kot da Koroška ni del Slovenije. Kot da je Koroška samo tisti lepi košček zemlje, ki pripada Sloveniji takrat, ko je potrebno opraviti pomembno piarovsko funkcijo. To pa seveda je daleč premalo od tega, kar Korošci danes in takoj potrebujejo. Kakšna je pravzaprav prometna infrastruktura na Koroškem? S tem se onemogoča enakomeren razvoj tudi te regije, predvsem te regije, kot da ni na levem bregu Drave ceste in na desnem bregu reke Drave železnice. Ampak spomnite se, spoštovani in spoštovane, kako je v nekem drugem sistemu, tam po vojni odpadel tisti del demontaže od Otiškega vrha do Velenja, ker so bili to samo stroški za popravilo te železnice, in še danes se to pozna. Poznalo se bo tudi v prihodnje, dokler se z delom interventnih sredstev ne zagotovi izboljšanje javne infrastrukture, tako cestne, ki teče po levem bregu, kot železniške, ki teče po desnem bregu reke Drave. Tukaj lahko država pomaga, celo dolžna je pomagati, saj gre konec koncev za javno železniško infrastrukturo, na katero je sindikat železnic opozorili predsednika Vlade v mesecu septembru. Malodane se ni zgodilo, da je slovenska vlada na področju mednarodne diplomacije tudi na tem delu zaspala. Verjetno gre zahvala nekomu, ki je bil spretnejši od Vlade, da je uspel obdržati del tovornega prometa, ki še poteka na tej železniški povezavi med Slovenijo in Avstrijo in seveda tudi širše, sicer bi tudi ta del proge bil zaprt zaradi ukinitve tovornega prometa. Nič kaj boljše ni pri potniškem prometu, tako pri avtobusnem prevozu kot železniškem prevozu. Ja seveda, saj niso primerljivi, enaki vatli za subvencioniranje železniškega ali avtobusnega prevoza na relaciji Ljubljana–Litija, tu so vlaki polni. Kaj pa Koroška? Tam pa so prazni. Če sedaj razdelimo kilometre po potnikih, je seveda strošek pokrivanja bistveno večji, zato je najlažje z ukrepom ukiniti še ta vlak ali pa še ta avtobus, ker prinaša izgubo, in tako počasi, a zanesljivo režemo te kapilare, iz katerih se napaja dostojno življenje ljudi, ki živijo na nekem robu Slovenije. Ni nam vsem dano, da bi bili v centrih, in zato so stroški bivanja, prihoda v center za nas, ki prihajamo iz odročnejših krajev Slovenije, bistveno večji. V takem primeru so poskusi opozicije zaradi tega, ker se čutimo dolžne, da je treba ukrepati, ker Vlada ne ukrepa; v podobnih primerih je, tukaj pa ni, tam je šlo za 30 občin, tukaj verjetno gre za manj občin, a interventnih ukrepov ni. Pustimo še ta del, da ne izglasujemo tega interventnega zakona, s tem bomo omogočili, da ta del Koroške umira na obroke. Žalostno, a zanesljivo. Kot sem dejal, verjemite mi, če tega interventnega zakona ne podpremo, naredimo veliko škodo v smislu razvoja Koroški regiji. Tisti, ki boste glasovali proti takemu zakonu, pa si boste naredili moralno škodo, zaradi katere se tudi lahko začne umiranje na obroke. Zato sem prepričan, da naš razum tukaj ne sme šteti našo politično pripadnost, ampak da je to dejanska slika in pomoč Koroški regiji.
Hvala lepa. Prijavil se je gospod Janez Ribič, a ne bo razpravljal. Gospod Jožef Jerovšek. Za njim naj se pripravi gospod Vito Rožej. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Pred seboj imamo zakonski osnutek oziroma zakon, ki je nujno potreben, da Slovenija ohrani integriteto iz svojih zgodovinskih pokrajin ali pa z njimi, kajti zakon se nanaša na Koroško, na slovenski del Koroške, ki je razvojno izrazito podhranjena slovenska pokrajina. Žalostno je, da Koroška kotira kot nebodigatreba pri politični opciji, ki je sedaj na oblasti. Da se je ta politična opcija, sedanja koalicija, do Koroške sedaj in v preteklosti obnašala mačehovsko. Glejte, želim postaviti v ta položaj Koroške in odnos do nje v simboliko današnjega dne, Maistrovega dne, državnega praznika. Kako zanimivo, da ravno danes razpravljamo o tem! Mislim, da predsednik ni o tem študiral, kajti drugače bi verjetno določil kakšen drug datum. Žalostno, da pravzaprav niti tukaj ne počastimo državnega praznika vsaj s petminutnim banketom, da predsednik parlamenta tega ne organizira na takšen način. Ampak me ne čudi, kajti to je samo kontinuiteta ene politike, ki se vleče od 1918. leta, ko je tukaj v Ljubljani sedela tako imenovana ljubljanska vlada viteza Pogačnika in ki je ustavljala Rudolfa Maistra, ko je s svojimi vojaki šel na Koroško. Če ne bi bilo takrat in danes takšne ljubljanske vlade, bi Slovenija izgledala drugače. In verjetno glede na odnos koalicije, koalicijskih poslancev, verjetno nekateri skozi zobe sikajo, da če tega Maistra ne bi bilo, tudi te razprave danes ne bi bilo, se ne bi ukvarjali s to Koroško. In dejstvo je, da brez Maistra tudi tega dela slovenske Koroške ne bi bilo. Ampak smo priča totalni nehvaležnosti in totalnemu odnosu negiranja. Glejte, to je zahvala Korošcem za patriotizem. Ta opcija je naslednica politična prejšnje države, ki je leta 1949 izselila 5-kilometrski obmejni pas kmetov ob avstrijski meji. In jih preselila na Kočevsko, nekatere pobila, seveda. Mnoge družine se niso nikdar vrnile, kar je genocidno ravnanje v vsakem slučaju. Zato da bi izgubili fizični stik s Slovenci, Korošci na drugi strani in da so pokazali Avstriji, da lahko dela, kar hoče, s Slovenci na Koroškem. In Avstrija je to s pridom izkoristila, germanizirala Slovence, pritiskala nanje. Danes na Koroško pritiska sedanja oblast oziroma jo zapostavlja. Skozi leta je v zvezi z Libeličami, to vasico, ki je na tak patriotski način pokazala svoje domoljubje, da so velesile morale spremeniti Saintgermainsko pogodbo, ampak prejšnja oblast, stara jugoslovanska oblast, prejšnja oblast in sedanja oblast, je bila mačehovska do Libelič. Šele zdaj, pred enim letom, se mi zdi, da so posodobili cesto. To je bila vasica na koncu sveta, morala pa bi biti izložbeno okno Slovenije. Vsi otroci bi morali iti tja. Iz Avstrije bi se morale videti kot cvetoči kraj, morale bi biti seveda samostojna obmejna občina. Tudi tega ji ta sedanja opcija ni namenila, ker pač tam niso imeli kakšnega hotela, kjer bi lahko takratni predsednik vlade preživljal vikende, ampak takšen je odnos. Odlaga se cestna povezava s Koroško; seveda, govoriti o davčnih olajšavah, je grešno, da bi predsednik Vlade in Vlada predvidela spodbude za investicije pa – daleč od tega! To je pošastno sporočilo na Maistrov dan za Koroško iz Ljubljane, iz samostojne Slovenije, ki je brez Maistra ne bi bilo. Na ta način se bo pravzaprav zloraba Maistrovega dne danes še enkrat zgodila, ker se bo zgodilo nagrajevane ali pa poskus nagrajevanja nasprotovanju osamosvojitvi Slovenije, na simbolni ravni in jaz sem proti takšnim sporočilom. Sem za to, da se tistim, ki imajo zgodovinske zasluge, omogoči vsaj enakovreden razvoj in da se Vlada, sedanja Vlada, ne obnaša kot ljubljanska vlada. Kajti posledice takratne ljubljanske vlade so pošastne za Slovence in izgleda, da drvi v isto smer sedanja vlada. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vito Rožej. [[Ne bo razpravljal.]] Gospod Gvido Kres. [[Ne bo razpravljal.]] Gospod Marijan Bezjak. Pripravi naj se gospod Matjaž Zanoškar.
Hvala za besedo predsedujoči, lepo pozdravljena državna sekretarka, kolegice poslanke in poslanci! Res je zanimivo, da danes, na dan Rudolfa Maistra razpravljamo o Koroški regiji, ki je dejansko spet padla v prepad. Tudi 1918. leta so jo takratni veljaki vrgli v propad ali prepad, tako tudi, izgleda, danes. Danes od poslancev, moram reči, da smo samo tukaj iz Slovenske demokratske stranke, nekaj posameznikov, ki dejansko želimo pomagati Koroški regiji. Res sramotno je, ko smo sprejemali zakon o Pomurski regiji, je predsednik Vlade, ministri – vsi so sedeli tukaj. Danes, žal, ni nobenega. Ali je res Koroška pozabljena dežela, se sprašujemo. Poglejte, že takrat, ko smo sprejemali pomurski zakon, sem predlagal predsedniku, da bi morali reševati celovitost Slovenije, ne pa posameznih delov. Ampak prav, če smo šli reševat pomurski, prekmurski del, potem pomagajmo reševati koroški del. Nekdo je v razpravi dejal, da je v Prekmurju Mura imela 3 tisoč zaposlenih, da je na Koroškem imel Prevent tisoč zaposlenih. Ja, ampak ne pozabite, da je v Preventu toliko povezanih podjetij, kar sigurno presega 3 tisoč zaposlenih, kot je bilo pri Pomurju, ki so dejansko šla v stečaj in utrpela škodo. Na Koroškem se žal nimaš kam drugam ozreti kot v nebo, ampak tudi to oziranje v nebo jim ne pomaga nič. Dobili so ministra za promet, ki nekako izhaja iz Koroške, pa žal zaman gledajo v nebo: cest, avtoceste ne bo. Jaz bi si želel, da bi bil vsaj s tega vidika večji posluh vsaj za te ljudi, ki so vezani na to območje. Verjemite, gospodarski sektor na Koroškem je čisto bos, če se lahko izrazim v žargonu. Je nekaj posameznih manjših podjetnikov, ki uspevajo, ampak ti so nekonkurenčni, kajti onemogočeni so ravno zaradi prometne povezanosti s središčem Slovenije ali s svetom. Res je, da so 2, 3 večja podjetja še ostala na Koroškem, ampak zaposlenih ljudi je pa v tej regiji zelo malo. Kako naj preživijo ti ljudje, ki so se med vojnami najbolj borili za Slovenijo, v kateri danes uživamo in živimo? Ali lahko pozabimo na te ljudi? V Slovenski demokratski stranki nam ni nikdar vseeno za nobenega človeka v Sloveniji, ki je z dušo in srcem v Sloveniji. Ali je na strani Kočevja, ali je na strani Koroške, ali Primorske, ali Prekmurja. Zakaj govorim to? Ker ljudje kar kmalu, v enem letu in nekaj pozabite – hvala bogu, da smo dobili zakon o Pomurju, Koroške pa nam nič ni mar. Ne! Takšno razmišljanje se vam lahko kaj kmalu vrne, kajti vsi smo ljudje; vsi bi morali biti enaki v isti državi. Žal opažajo prebivalci Slovenije, da teh stvari ni. Sem že kar parkrat povedal, da razmišljamo o avtonomni pokrajini Štajerski, ker vi pokrajin tudi ne boste naredili, enakomeren razvoj, ki je bil nekako v zadnjem času naravnan, pa postaja zelo neenako naravnan. Res je, da se tukaj v Ljubljani ljudje bohotite, verjetno, s takšnim denarjem, z 20 tisoč evri. Na Koroškem ali pa na Štajerskem pa s takšnim denarjem, ki ne piše nič. Nam samo svetloba in tisto, kar si pridelamo iz zemlje, pomaga. To je žalostno. Verjamem, da ni dvoličnosti vsaj pri poslancu Zanoškarju, ki je vehementno rekel, da bo stranka DeSUS podprla ta zakon, saj tudi on prihaja s Koroške. Ne morem razumeti, da drugih kolegov poslancev ni tukaj, ki prihajajo tudi iz Koroške, iz Radelj, kjer je največ nezaposlenega prebivalstva, 18 %. Žal poslanca ni tukaj. Ali so ti ljudje s figo v žepih ali kaj razmišljajo ti ljudje? Morda pa bomo glasovali danes za ta zakon, morda pa bo danes državni praznik Rudolfa Maistra tisti pravi praznik tudi za Koroško, ki pred leti ni bil, ki so se ga državljanke in državljani sramovali. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar. Pripravi naj se gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Naj nadaljujem tako, kot je kolega končal. Danes je praznik Rudolfa Maistra. Koroška je pravzaprav v vsaki vojni vihri bila silno udeležena in v vsaki vojni vihri je izgubljala mlada življenja; tako v prizadevanjih za ohranitev severne meje, tako med NOB in tako tudi leta 1991, ko je šlo za osamosvojitveno vojno in za osamosvojitev naše države. Koroška je za to dala kar tri mlada življenja. Pa ne govorim zaradi tega, ker ni nič povezano s tem interventnim predlaganim zakonom. Govorim zato, da boste vsi tisti kolegi in kolegice, ki ste prepoznali Koroško za regijo, ki ji je potrebno pomagati, videli, da je Koroška upoštevana takrat, ko je potrebna državi, takrat, ko pa ni potrebna državi, pa ni potrebno skrbeti zanjo. Seveda je žalostno razpravljati o interventnem zakonu. Vsem našim ljudem in tudi poslancem s Koroške bi bilo lažje, da bi se danes pogovarjali o delitvi, ne vem, nekih dobičkov in o super standardu, ki ga imamo na Koroškem. Vendar situacija je taka, kot je, in pripeljala nas je do te točke, ko pravimo še enkrat, da si sami ne moremo pomagati. Poglejte, na Koroškem so resursi, so naravni in so tudi tehnični resursi, ki jih je mogoče razvijati in na podlagi katerih je mogoče ustvarjati nova delovna mesta z dodano vrednostjo. Podjetja oziroma gospodarske organizacije imajo razvojne programe. Tudi sedaj, ko se pripravljajo prijave na razpis za ustvarjanje spodbujanje novih gospodarskih razvojnih središč, se je pokazalo, da na Koroškem so firme, ki imajo zamisel, kako naprej, kako do novih delovnih mest in kako zagotoviti svojo eksistenco. Vendar, tako kot govorimo o možnostih lesarske predelovalne industrije, saj živimo sredi gozdov – in zaenkrat je žalosten pogled na to, da ti tovornjaki vozijo neobdelane hlode v Avstrijo – imamo velike možnosti. Tako jih imamo tudi na področju kovinarske, predelovalne industrije, jeklarske industrije, tako jih imamo tudi na področju avtomobilske industrije in ne nazadnje tudi na področju turizma. Vendar, kako si zamišljati razvoj turizma na Koroškem, če pa – poglejte, prej smo ugotavljali, da so cestne povezave pod kritiko. Ne govorim samo o hitri cesti, ki bi bila imperativ, ki bi bila nuja za razvoj Koroške, tu je še kup drugih lokalnih cest. In ena povezovalna cesta iz Slovenj Gradca v Koper je pravzaprav v totalnem razsulu. Kako naj si pomagamo potem z razvojem turizma, čeprav vemo, da so te možnosti zelo dobre, če ni zagotovljenih osnovnih pogojev? Gospodarska središča so dobra točka, na kateri lahko gradimo razvoj Koroške, pa tudi visokošolsko izobraževalno središče, ki ga ustvarjamo, je dobro izhodišče, tako tudi razvoj turizma. Ampak pri tem ne smemo pozabiti na to, da tako ali tako obubožana Koroška še z vsemi temi stvarmi obremenjuje in pritiska na lokalne skupnosti, ki vedno iz primerne porabe, ki bi jo morali porabljati tudi za kaj drugega še, dajemo denar za ustvarjanje visokošolskega središča, razvoj turizma in razvoj drugih stvari. Seveda je prav, da dajemo za to. In ta primerna poraba v veliki meri tudi zaseže sredstva za socialne pomoči. Poglejte, takrat ko se je zgodil Prevent, takrat so lokalne skupnosti bile tiste, da so nekako premostile to vrzel brezposelnih. Ko gredo na zavod za zaposlovanje in v mesecu dni nimajo nobenih dohodkov, oni že tri mesece prej pred to agonijo niso imeli nobenih dohodkov, tako da so lokalne skupnosti poskrbele s temi socialnimi pomočmi, da so nekako preživeli. Takrat je bila tragedija še v tem, da se je začelo šolsko leto. Jaz bi vam, kolegice in kolegi, tisti, ki ne razumete, v kakšnem položaju se Koroška sedaj nahaja, bi vam predlagal, da pridete pogledat, kakšno je stanje takrat, ko se začne šolsko leto. Ko nimajo ljudje denarja za šolske potrebščine, ko stojijo v vrstah pred lokalnimi skupnostmi pred občinami in čakajo na tisto pomoč, da lahko opremijo otroke, da lahko gredo otroci v šolo. S tega vidika bi rekel, da so neke notranje rezerve popolnoma izčrpane. Tudi lokalne skupnosti so že na "tisti rdeči luči", ko več ne moremo dati. Na drugi strani je tudi ta brezposelnost posegla na področje – recimo, čisto preprosto: plačevanje stanarin. Koliko je primerov, da ljudje ne morejo več plačevati stanarine! Koliko je primerov, da ne morejo plačevati tudi komunalnih storitev! In te stvari ostanejo vrzel, preostanejo lokalnim skupnostim. Kaj sedaj v tem primeru? Ali naj sprožimo sodne postopke za izterjavo? Od koga? Od teh, ki so brezposelni, ki so na socialni pomoči? Od teh nikakor ne moremo! In mesece in mesece se dogaja, da niso več sposobni plačevati stanarine. Ali naj sprožimo postopke deložacije? Kam s temi ubogimi ljudmi? Na cesto? Saj vendar nismo taka država in si tega ne moremo privoščiti. Tako nekako so te notranje rezerve in možnosti izkoriščene do maksimuma in tu več ne gre naprej. Pa tudi lokalne skupnosti, kakorkoli že želeli, kakorkoli že hoteli pomagati, v tej situaciji ne moremo več pomagati. V luči vsega tega bi rekel tako, da je interventni zakon, ki je predlagan, absolutno luč na koncu tunela; luč, na katero se lahko opira tudi ta obubožana Koroška in vidi možnost rešitve v prihodnje. Seveda, veliko je pomislekov pri tem, veliko je tudi odgovorov s strani Vlade, s strani ministrstva, kar popolnoma razumem. In zaradi tega, ko bomo danes podprli ta interventni zakon za razvojno pomoč Koroški, niso zaprta vrata tudi za sprejemanje drugega zakona, zakona o skladnem regionalnem razvoju, za katerega menimo, da je silno potreben ne samo za Koroško, tudi za ostale regije, ki nekako lovijo rep na tej lestvici razvitosti v naši državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Milenko Ziherl. Pripravi naj se gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Sam se zavedam pomembnosti predloga zakona in ga tudi nameravam podpreti, in sicer iz več razlogov. Najprej se je treba zavedati, da je Koroška mejna regija in da gospodarski ter splošni življenjski tokovi zadnjih nekaj let kažejo, da so v neposredni bližini te mejne regije na avstrijski strani boljši gospodarski pogoji in je še tisto, kar je bilo zdravega gospodarstva, v veliki nevarnosti, da se preseli čez mejo. Stanje je podobno nekemu novemu manjšemu plebiscitu. Če na tem področju nečesa ne ukrenemo, bo čez desetletja zaman vsako javkanje, da smo zamudili zgodovinski čas, tako kot smo ga za nek še pomembnejši plebiscit pred skoraj sto leti, ko nismo naredili dovolj in smo ga izgubili. Torej, to je prva nevarnost, ki se lahko pripeti Koroški, da prične gravitirati na Avstrijo, na Gradec in Celovec, namesto na Ljubljano. Seveda, do Ljubljane je treba priti, zato je vsekakor treba vlagati v izboljšanje prometne povezave. Tretja razvojna os nikakor ne zaživi, morda so celo tudi umetno spodbujene razne dileme, da posamezne etape padajo, enkrat tukaj, enkrat tam, enkrat pri teh odločitvah, drugič pri drugih odločitvah. Ne vidimo je še niti na papirju, kaj šele da bi se pričele vsaj posamezne etape tretje razvojne osi graditi. Vsi vemo, da so dobre prometne povezave skoraj osnovni pogoj za zdravo gospodarstvo. Sam zakon je skoraj zrcalna slika zakona o Pomurju, ki je bil z navdušenjem sprejet v Državnem zboru. Nekateri govorijo, da prinaša pozitivne učinke, kljub temu slišimo, da so tudi nekatere stranpoti, da del teh sredstev, namenjenih Pomurju, konča na čudnih naslovih, ki dišijo po tajkunih ali nekaj podobnega. Vsekakor se je v Prekmurju le nekaj premaknilo. Samo Pomurje ni tako kritično, ima boljšo geološko sestavo tal, boljše pogoje za kmetovanje, skoraj kjerkoli zakoplješ, pride na površje mineralna voda; torej, velike možnosti v turizmu, skupaj s kmetijstvom. In Pomurci so nekatere od teh danosti izkoristili, ker so jih imeli na razpolago, Korošci pa tega na razpolago nimajo. Morda bi kazalo tudi opozoriti na veliko ekološko katastrofo, ki se je kopičila desetletja z izkoriščanjem svinca in cinkove rude na najbolj zastarele načine in tako imamo v Sloveniji sredi lepega zelenja, sredi skoraj obrobja naravnih parkov in rezervatov, torej alpskega sveta, dolino smrti. In sanacije so tam izredno zahtevne in drage. Samo veliko domoljubje in navezanost na te kraje ljudi zadrži na tem območju – vendar, kako dolgo še? Če ne interveniramo z zakonom do časa, se lahko zgodi, da bomo priča odlivu prebivalstva na zelo občutljivi obmejni regiji. Naslednja zadeva, ki jo kaže omeniti, je obljubljanje nekih sistemskih zakonov. Sistemski zakon je priročen izgovor, kajti sistemski zakon naj bi bil nekaj velikega in torej si s tem kupimo čas, da bomo nekaj velikega skrpali skupaj. Ali je kdo že videl sistemsko gašenje? Ne! Ko pridejo gasilci na mesto, prične tisti, ki je na položaju, gasiti, potem se mu pa ostali pridružijo. Ravno tako je tukaj potrebno vsaj z nekaterimi ukrepi in ko bodo ti najnujnejši ukrep "prijeli", pa potem lahko gremo s sistemskimi. Ali so sistemski ukrepi taki, da bomo čakali na čudežno ozdravitev nemškega, francoskega in še morda katerega gospodarstva? In potem ko bosta zopet tekla med in mleko v Nemčiji in naših glavnih zahodnih partnericah, se bo potem čudežno tudi kar naše gospodarstvo prebudilo? V nekaterih primerih da, vendar ravno na Koroškem imamo primer: nemška avtomobilska industrija je oživela, Prevent je pa, bom uporabil grd izraz "dokončno crknil". In sicer, namesto da bi se ukvarjal s tehnološkimi posodobitvami, z optimizacijo proizvodnje, se je ukvarjal z lastništvom, torej s prerivanjem okrog korita in nemški partnerji so to zaznali. Poleg tehnično-tehnološke usposobljenosti je za tujega partnerja tudi zelo pomembna stabilnost podjetja. In če se to podjetje ukvarja samo s seboj in ne s trgom, potem vidijo, da je lahko tam nekaj narobe. Ta veliki kupec to vidi in je lahko ogrožena dobava in njegova proizvodnja. Ne moremo mimo teh alarmantnih zadev, ki jih slišimo vsakodnevno s Koroške, da se selijo institucije. Tudi če gre za neko novo regionalizacijo Slovenije, se zaskrbljeni sprašujemo, kaj to pomeni. Ali to, da se institucije iz prometno težje dosegljive regije premikajo proti centrali? Ali bodo potem zdravstvena služba, finančne storitve, policija itn. rabile dve uri, ko se bo nekaj zgodilo, da bodo sploh prišle na "lice mesta" in intervenirali tako, kot jim nalaga zakon in po najboljšem znanju. Torej vsa ta dejstva, ki sem jih naštel, nam vsekakor nalagajo, da sprejmemo ta zakon po analogiji zakona za Pomurje in čim prej pričnemo pomagati zelo ogroženi, v vseh pogledih ogroženi obmejni regiji.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber, pripravi naj se gospod Jakob Presečnik, za njim Rudolf Petan. Gospod Janko Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Ob obravnavi Zakona o razvojni podpori Koroški regiji je treba vendarle povedati, da se problemska območja, ki imajo razvojne težave, praviloma nahajajo ob meji Republike Slovenije, torej ob državni meji, pa naj bo to iz smeri Štajerske, Koroške pa naprej proti Primorski in seveda potem proti Kočevski, Beli krajini. In ti podatki so izjemno pomembni zato, da se tudi v državi primerno organiziramo in poskušamo te probleme tudi reševati. Jaz se strinjam z vsemi, ki so opozarjali na to, da je bil zakon o Pomurju sprejet in da tudi prinaša učinke in da tudi ostala območja, predvsem ob meji, pričakujejo enake ukrepe. Mislim, da je treba izjemno pogumno odločitev Vlade pozdraviti, da je odreagirala in Pomurju pravzaprav omogočila prebroditi izjemno gospodarsko in finančno krizo, ki je nastala še posebej zaradi tega, ker je tekstilna industrija prišla v nepremostljive težave, če lahko temu tako rečemo. Ne glede na to, da imamo tako po celem svetu kot tudi v Sloveniji zelo velike težave zaradi gospodarske in finančne krize, je ena od dobrih strani te gospodarske in finančne krize tudi ta, da smo se začeli zelo konkretno pogovarjati o tistih območjih v Sloveniji, ki dejansko so bila zaradi te krize še bolj prizadeta kot druga območja v Sloveniji. Če je kakšen rek, ki lahko velja, potem zagotovo lahko rečemo, da je srečna v nesreči ta, da resnično ta vlada ima posluh za takšna območja in zakon o Pomurski regiji je gotovo eden konkretnih primerov, ki to zelo konkretno tudi rešuje. Naslednji ukrep, ki se ga je ta vlada lotila, je bila ustanovitev razvojnega sveta za Pokolpje, kamor spadata Kočevska in Bela krajina. Ta razvojni svet je ustanovil predsednik Vlade z namenom, da ne sprejemamo za posamezna območja, kot je, recimo, Pokoplje ali Koroška, novih zakonov, ampak sprejmemo en zakon v Sloveniji, ki bo dejansko potem reševal probleme v vseh teh problemskih območjih. In za to prehodno obdobje, ker je Kočevska imela podobne posledice gospodarske krize kot Pomurje, se je že spomladi začel pripravljati program v tem razvojnem svetu, ki se je zaključil ali pa se zaključuje nekje v tem mesecu in bo podlaga za črpanje tudi sredstev iz proračuna za leta 2011, 2012, 2013. Če se danes pogovarjamo o tem, da je treba Koroški pomagati takoj, potem lahko rečemo, da smo del te naloge v tem parlamentu že naredili v tistem trenutku, ko smo sprejeli proračune za leti 2011 in 2012. Namreč, sredstva za ukrepanje, tudi na Koroškem, so že v proračunu 2011, 2012. To je zelo pomembno sporočilo tako Koroški kot vsem ostalim obmejnim območjem, ki pričakujejo podobne ukrepe kot Pomurje. Da pa potem potrebujemo še za posamezne sektorske politike pravo podlago, da enostavno ugotovijo, da pri razpisih, ki jih pripravljajo, določijo dodatne kriterije, ki dajejo prednost tem obmejnim območjem, je pa tisto, za kar se je ne nazadnje tudi Vlada odločila, da zapiše v zakon o skladnem regionalnem razvoju. Največja sprememba tega zakona je ravno ta, da zelo s konkretnimi rešitvami poskuša pripeljati ukrepe na tista območja, ki pomoč potrebujejo. V tem trenutku so to obmejna, lahko se nekoč zgodi, da bo tudi neko območje v osrednjem delu Slovenije ali znotraj same Slovenije potrebovalo tako pomoč, in bo zakon o skladnem regionalnem razvoju to omogočal. Ne bo treba sprejeti posebnega zakona in čakati na proceduro v parlamentu. Tako je današnja razprava o tem lahko samo še ena od tistih dodatnih razprav, da opozorimo na to, da se v Sloveniji zavedamo, da obmejna območja potrebujejo dodatne razvojne ukrepe. Glede na to, da je tudi zakon o skladnem regionalnem razvoju že v proceduri v Državnem zboru, lahko govorimo pravzaprav o sočasni, skoraj sočasni obravnavi, tako zakona o podpori Koriški kot tudi zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki bi bil ravno tako operativen v letu 2011. Kateri koli zakon sprejmemo danes, v tem letu, potrebujemo za njegovo izvajanje tudi denar in v proračunu, kot sem že prej povedal, je zagotovljen denar za to, da se s skladnim regionalnim razvojem in z zakonsko podlago to začne tudi izvajati. Ocene stroškov, ki so jih pripravili predlagatelji za samo Koroško, so verjetno res neke ocene, ki so ali deloma povzete iz zakona o Pomurju ali na podlagi nekega občutka zapisane v te zahteve, kajti če gledamo znesek 222,2 milijona evrov, je to zelo visok znesek in od tega naj bi odpadlo 28,2 milijona na izvedbo programa spodbujanja konkurenčnosti Koroške, potem za zaposlovanje 58 milijonov, za ustanovitev medpodjetniškega izobraževalnega centra 2 milijona evrov in za regijsko gospodarsko središče 25 milijonov, za prestrukturiranje konkurenčnosti kmetijstva 34 milijonov in za infrastrukturo, za oskrbo s pitno vodo 75 milijonov evrov. Po mojem mnenju gre nekako za povzetek tega, kar je bilo zapisano za Pomurje, vendar dejstvo je, da pred kakršnim koli črpanjem sredstev iz državnega proračuna ali pa tudi iz evropskega, kajti del programa se seveda da financirati tudi iz sredstev razvoja regij kot tudi kohezijske politike, je treba pripraviti ustrezne projekte, programe in s temi pravzaprav potem spodbuditi reševanje posameznega problema. Torej, tudi to ni čez noč, je pa nujno treba – se ponovno vračam na to –, da imamo to planirano v proračunu. Tako mislim, da se danes res lahko, ne bom rekel glede tako zahtevnih razmer, ampak mogoče tudi lahko rečem, z veseljem pogovarjamo o tem, da je Vlada prisluhnila tem območjem. In to, kar mogoče ta hip pogrešam v zakonu o skladnem regionalnem razvoju, ki je bil dan v proceduro, je tisti del, ki je uzakonjen v zakonu o Pomurju, in tudi tisti del, ki naj bi bil – recimo, če bi bil zakon o Koroški sprejet – predlagan tudi v tem zakonu. Gre za tako imenovane finančne olajšave za vlaganje v ta območja. Pač zakon o Pomurju to ima, zakon o skladnem regionalnem razvoju tega nima in to je eno od odprtih vprašanj, ki ga bomo morali v tem obdobju izčistiti. Namreč, tukaj dejansko prihaja do neenakosti, da neko območje bo lahko imelo in ima pravno podlago, da se te olajšave upoštevajo, dočim zakon o skladnem regionalnem razvoju tega zaenkrat ne predvideva. Tako bomo skozi parlamentarno proceduro morali to vprašanje izčistiti in se približati rešitvam, ki so že uzakonjene za Pomurje. To je tisto konkretno vprašanje, o katerem mislim, da se moramo danes zelo konkretno pogovarjati tako z Vlado kot tudi znotraj parlamenta, da izenačimo možnosti pri razvojnih spodbudah za vsa območja, ker pač takšne spodbude so potrebne. To, kar je mogoče izpadlo tudi pri Pomurju in tudi pri zakonu o skladnem regionalnem razvoju, je pa tudi vprašanje, kako ohraniti kadre v teh obmejnih območjih. Namreč, eden od predlogov, ki smo ga oblikovali tudi znotraj sveta za Pokolpje, je ta, da bi oprostili plačevanje prispevkov za kadre z res visoko in mogoče celo tudi najvišjo, doktorsko izobrazbo, zato da bi se podjetja odločala za zaposlovanje visoko izobraženih ljudi v svojih programih. Namreč, samo skozi znanje in samo skozi način, da zadržimo mlade, visoko izobražene kadre v teh območjih, lahko govorimo o tem, da bomo jutri lahko pripravili programe, ki bodo imeli večjo dodano vrednost in ki bodo seveda tudi prinašali potem bistveno kvalitetnejši razvoj teh območij, kot je to omogočeno danes, ko pravzaprav kadri bežijo v večja središča in se s tem siromašijo predvsem obmejna območja. To je eno od tistih vprašanj, za katera mislim, da v proračunu ne bi imela ne vem kako velikih finančnih posledic, učinek za razvoj posameznega gospodarskega programa in posameznega okolja pa bi bil po mojem mnenju izjemen; in tudi po mnenju številnih predsednikov uprav gospodarskih družb ali pa direktorjev družb, ki se ukvarjajo s tem, da vlagajo v kader. Tisto, na kar želimo opozoriti, je tudi to, da ni korektno, da ustvarjamo občutek, kot da je slovenska država sama ustvarjala težava v teh obmejnih območjih. Velikokrat se srečujemo s tem problemom, da so ravno v teh zadnjih 16. letih samostojnosti in zasebne lastnine mnogi raje vlagali v to, da so postajali lastniki teh podjetij in so bolj razmišljali o lastninjenju, manj pa o gospodarjenju. To je bil tudi nek proces siromašenja teh gospodarskih družb, ki se je še kako pokazal v finančni in gospodarski krizi kot zgrešen način poslovanja in delovanja. Mislim, da si moramo vsi naliti tudi čistega vina v tem smislu, da je treba tudi tiste gospodarske družbe, ki enostavno niso vlagale v kadre, postaviti pred dejstvo, da tudi lahko, in morajo, priti do nekih dodatnih razvojnih spodbud, vendar pod pogojem, da začnejo vlagati tudi v kadre. Če ne štipendiraš tistih, ki se odločajo ali za šolanje, če hočete, tudi v poklicni šoli ali srednji ali potem na univerzitetni ravni, ni pričakovati, da bo ta kader prišel v to podjetje, in ni pričakovati, da bomo lahko iz domačega okolja zagotavljali dovolj delovne sile, dovolj kadrov za programe, ki v nekem okolju že obstajajo. Enostavna logika, ki se ta hip uporablja v Sloveniji, je tudi ta, da raje pripeljejo delavce iz tujine, jih zaposlijo in opravijo tisto naročilo, za, ne vem, leto, dve, tri, mogoče pet let in potem to podjetje nima več nobenih obveznosti do teh ljudi. To je tisto, kar nas mora skrbeti. Ker tudi če mi danes damo 200 milijonov evrov na Koroško in 200 milijonov evrov na Kočevsko in v Belo krajino, bomo prišli pred dejstvo, da pravzaprav ne bomo mogli teh sredstev počrpati, ker enostavno ni programov, ker enostavno ni dovolj znanja, da bi ta sredstva v zelo kratkem času spremenili v nek nov program, neko dodano vrednost. Tako je to neka realnost, ki nas je, upam da, streznila skozi to gospodarsko in finančno krizo. Druga realnost pa je tudi ta, da ministrstva, ki so odgovorna predvsem za razvoj – in to je Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo in Ministrstvo za gospodarstvo kot najpomembnejša resorja za razvoj gospodarstva in kadrov –, vendarle ta hip objavljajo razpise, ki ne upoštevajo teh razvojnih razlik med omenjenimi območji in tistimi območji, ki se nahajajo ob avtocestah. Zato je nujno treba sprejeti zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki bo nalagal tudi Ministrstvu za gospodarstvo, da za gospodarska središča, za katera ima ta hip sicer zaprt razpis za 185 milijonov evrov, vendarle v perspektivi, če ne bo prišlo do koriščenja vseh teh 185 milijonov evrov, vgradil v ta razpis mehanizem, ki bo omogočal, da lahko tudi podjetja z manjšo dodano vrednostjo, ki prihaja iz teh obmejnih območij, pridejo do teh sredstev in da se tudi na Koroškem, Kočevskem, v Beli krajini ustanovijo gospodarska središča. In to je tisti mehanizem, ki potem omogoča, da se pripravi nek kvalitetnejši program in se potem privablja tudi mlade kadre k sodelovanju v ta podjetja. Enako velja tudi za Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Za njimi je že razpis tako imenovanih centrov odličnosti, ampak tukaj ni bilo kriterija, da bi centri odličnosti nastajali na obmejnih območjih. In enako se je zgodilo tudi pri razpisu za tako imenovane tehnološke centre. Tudi pri tehnoloških centrih ni bil kriterij, ki bi omogočal, da bi ta sredstva ostala na teh obmejnih območjih. Zato še enkrat poudarjam, da je resnično treba čim prej sprejeti zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki pa nalaga tudi tem resorjem, da takšna problemska območja upoštevajo v svojih razpisih. Nekatere rešitve imamo, tako mislim, že dobro proučene, izčiščene, treba jih bo dejansko še nadgraditi z nekaterimi dodatnimi ukrepi, mogoče tudi podzakonskimi akti, da to vse skupaj postane še bolj operativno. In resnično ni druge rešitve kot ta, da se prednostno obravnavajo pri vseh sektorskih politikah tako problemska območja ali predvsem problemska območja, ki so v teh obmejnih regijah. To, česar pa se, mislim, tudi vsi zavedamo, je, da ko smo v Sloveniji zgradili avtocestni križ, pričakujemo, da bomo čim prej začeli graditi tudi razvojne osi. In še enkrat poudarjam, da je bila premalo premišljena odločitev, ko se je avtocestni križ začel graditi zgolj in samo s sredstvi zadolževanja. S tem smo posegli v finančno konstrukcijo, ki je bila predvidena za razvojne osi. Svoje so tudi naredile vinjete in bile so zelo prijazne in so še danes zelo prijazne za vse uporabnike, ampak vendarle prihodek, ki ga ustvarjajo, je nižji, kot je bil planiran v resoluciji o nacionalnem programu izgradnje avtocest, ki je imel predvideno tudi izvajanje dodatnega programa, ki se je nanašal na razvoje osi. Mislim, da se vsi zavedamo, da brez tretje razvojne osi, ki pelje od Koroške pa do Bele krajine, bo težko narediti nek kvalitetnejši razvojni premik, dokler ta cesta ne bo zgrajena. Enako velja za Kočevsko in nekaj podobnega velja tudi za idrijsko-cerkljansko območje, kjer ravno tako pričakujejo, da se bo ta infrastruktura čim prej zgodila. Tako je poleg tega, da se iz posameznih resorjev začnejo namensko sredstva usmerjati v večjem delu v ta prostor, treba tudi čim prej umestiti v prostor te razvojne osi. Kar nekaj zakonov smo tudi že sprejeli v parlamentu, ki naj bi pospešili umeščanje javne infrastrukture v prostor, z namenom, da resnično čim prej pridemo do dokumentacije, ki je potem podlaga za to, da se predvsem pogovarjamo z zunanjimi vlagatelji o tem, da se ta investicija lahko v Sloveniji čim prej zgodi. Mislim, da ni nobena skrivnost, da iz proračuna Republike Slovenije ne bo mogoče graditi razvojnih osi. Dodaten denar, ki ga imamo na razpolago v teh operativnih razvojnih programih in za katere sredstva ponuja pravzaprav Evropska unija, je podobna logika: če imaš projekt pripravljen, potem je smiselno, da ta projekt v ta operativni program vključiš in da ta evropska sredstva, ki so predvidena tudi v evropskem proračunu, čim prej počrpaš. Če ta dokumentacija ni tako daleč pripravljena, potem je to velik problem. Ali čakamo na to, da se bo ta dokumentacija pripravila, pa zamudimo rok za črpanje teh evropskih sredstev, ali pač del teh sredstev prerazporedimo tja, kjer jih je mogoče takoj uvrstiti v razvojne potrebe Slovenije. Tako je dejansko ključna naloga za razvoj obmejnih območij ta, da se čim prej tudi priključi na slovenski avtocestni križ z ustrezno cestno infrastrukturo. Naslednji ukrep, ki se mi zdi izjemno pomemben, bo ta, da se v parlamentu in na Vladi res začnemo zelo odkrito pogovarjati o tem, ali smo v stanju v zelo kratkem času sprejeti neko operativno zakonodajo, ki bo omogočila tudi vlagateljem zunaj Republike Slovenije vlagati v našo infrastrukturo, da pač vse skupaj resnično pospešimo in čim bolj izenačimo razvoj v Sloveniji. To so te rešitve, o katerih so ta hip ne nazadnje tudi Vlada zelo odkrito pogovarja, kajti na eni od nedavnih sej Vlade je bil sprejet sklep, na podlagi katerega se ustanovi medresorska skupina, ki jo sestavljajo tako predstavniki Ministrstva za okolje, za promet, Službe Vlade za lokalno samoupravo in Ministrstva za finance, da določijo vire za financiranje razvojnih osi. Tukaj seveda mislim, da so tudi lahko pričakovanja parlamenta, da ta skupina čim prej pride z rešitvijo, na kakšen način se lahko te razvojne osi financiranjo. Odgovornost za vodenje te skupine je prevzel minister za finance dr. France Križanič in mislim, da prav mirne duše lahko rečem, da je to eden od tistih ministrov, ki se zagotovo zaveda, da Slovenija potrebuje te razvojne osi in da potrebuje tudi dodaten kapital iz zunanjih virov, zato da se to lahko v Sloveniji dejansko začne tudi razvijati in odvijati. Kakorkoli obračamo, tudi ta zakon o razvojni podpori Koroške v tej vsebini, kot je zapisan, pa tudi sam zakon o skladnem regionalnem razvoju, kot ga je vložila Vlada, je eden od pomembni korakov k temu, da se te razvojne razlike zmanjšujejo, vendar naslednji korak je zagotovo vezan na infrastrukturo. Pač, to je dejstvo: če imaš ustrezen dostop, potem je tudi ta konkurenčnost tega območja bistveno bistveno večja in se mnogi potem odločajo za to, da investirajo v to okolje, in ne nazadnje si tudi upam reči, da zaradi tega mladi raje ostanejo v tem okolju. Tako je to vprašanje enakega regionalnega razvoja resnično eno od najeminentnejših vprašanj tako v Sloveniji, mislim pa, da lahko rečemo tudi glede na politiko Evropske unije in glede na sredstva, ki se vlagajo tudi v Evropski uniji v ta namen, da so to neke prioritete, ki jih moramo imeti vedno pred očmi. In upam, da resnično bo današnja razprava pripomogla k temu, da se bomo vsi skupaj še bolj zavedali, da te ukrepe potrebujemo, da pa ni samo eno območje, ki takšen ukrep potrebuje, ampak da jih je v Sloveniji več. Namreč, tudi na Kočevskem oziroma ob Pokolpju bi lahko napisali enak, identičen zakon, kot je za Koroško, in bi pač se sprožila razprava v parlamentu, vendar sam poudarjam, da resnično pričakujem, da bo zakon o skladnem regionalnem razvoju začel učinkovati čim prej oziroma že v letu 2011 in da izčistimo tisto vprašanje, ki sem ga izpostavil, ki se nanaša na zakon od dohodka pravnih oseb, ki dejansko omogoča tudi olajšave za investiranje. To je ta ukrep, ki ga ta hip še moramo izčistiti in bomo postali, upam, nekako vsaj primerljivi s temi ukrepi, ki že veljajo v Pomurju, tudi na ostalih območjih, kjer takšno pomoč potrebujemo. Kakorkoli obračamo, predlagam, da vendarle upremo vse sile tudi tukaj v parlamentu v sprejem zakona o skladnem regionalnem razvoju, ki bo prinesel res tiste želene učinke tudi Koroški, ki so zapisane v tem zakonu, ki ga danes obravnavamo. Hvala.
Besedo ima gospod Jakob Presečnik. [[Ne bo razpravljal.]] Besedo ima gospod Rudolf Petan, pripravi naj se mag. Vasja Klavora.
Hvala za besedo. Spoštovani! Mislim, da je prav, da na začetku povem, da ni nepomembno, da je danes Maistrov dan, se pravi, državni praznik, spomin na Rudolfa Maistra, ki je omogočil, da je Koroška, o kateri danes tudi razpravljamo, danes konstitutivni del Slovenije. Vendar mi tega dneva ne praznujemo zato, ker je ta vladna koalicija sprejela, da tega ne bomo praznovali vsako leto, letos ne praznujemo, da to verjetno ni pomembno za njo, ali praznujemo. Ali pa je mogoče darilo te vlade Korošcem na praznovanje današnjega praznika to, da vlada ne podpira tega zakona o pomoči Koroški. Če bi to bil unikaten zakon, potem bi še mogoče rekli, da je to nekaj unikatnega in pač Vlada ne podpira. Ampak takšen zakon imamo za eno drugo pokrajino, ki sem ga tudi jaz podprl, zato ker mislim, da je bilo prav. Zato sem prepričan, da je tudi prav, da bi podprli tudi ta zakon za Koroško. Obravnava ali dogajanje ob obravnavi tega zakona je nekakšna podoba Slovenije v zrcalu. Koroška je zadnje čase pod hudim udarom, pod hudim pritiskom, stečaji se vrstijo in tudi Slovenija je pod hudim pritiskom. Pred dnevi je bilo v enem od slovenskih dnevnikov na veliko napisano, da država ustvari 5,7 milijona evra primanjkljaja na dan. Na dan ustvari država! Ampak, kdo pa je država, kdo vodi državo? Pod to vladajočo koalicijo se to dogaja in ta vladajoča koalicija odreka pomoč eni od pokrajin, drugi pa daje. Drugi pa daje. Da daje nekomu, je prav, ampak da Koroški odreka, to pa se mi ne zdi v redu. In sicer pod izgovorom, da interventni ukrepi naj ne bi bili pravilo. V redu, naj ne bi bilo pravilo, ampak če velja za enega, potem lahko tudi za drugega pa za tretjega. Zakaj velja samo za enega? To se pravi, da Slovenija ni država enakopravnih, ampak je država različnih; eni so bolj enakopravni kot pa drugi, eni imajo takšen zakon, drugi ga pa nimajo. Korošci ga očitno ne smejo dobiti. Poleg tega verjetno ni čisto slučaj, da Koroška nima cestnih povezav in izgleda, da jih pod to vlado še dolgo ne bo dobila, ker se kar naprej v nedogled odlaga, kdaj se bo začela graditi avtocestna, hitra cestna povezava proti Koroški. In dejal bi to, da glede na to, da so Korošci bili eni od tistih, ki so želeli biti del Slovenije pred 90 leti, ko so se odločali, bi rekel, da ravno ista vladajoča koalicija je želela Korošcem naprtiti ob osamosvojitvi leta 1991, ko so deblokirali mejne prehode in nekoliko omogočili Sloveniji, da je lažje zadihala, jim naprtiti dvojne zločine. Hvala bogu so se Korošci uprli, hvala bogu! In danes imajo to za zahvalo! Žalostno! Po drugi strani Vlada danes v tem trenutku odreka pomoč Koroški, odreka podporo temu zakonu, pa smo ravno danes par ur prej sprejemali, razpravljali o zakonu o mednarodni zaščiti, Vlada ga je pripravila. Pomoč, mednarodna zaščita – ampak ne za Slovence, za nekoga drugega! Tisto - ja; ko pa gre tu za pomoč Sloveniji, Slovencem - to pa ne, to pa ni mogoče, to je pa nekaj drugega! In če je to današnje darilo Korošcem za državni praznik, potem je to zelo žalostno in je to resnično podoba Slovenije v zrcalo v tem trenutku. Jaz sem prepričan, da mi tak zakon rabimo, da Koroška rabi tak zakon, zato ga bom jaz z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Vasja Klavora. [[Ne bo razpravljal.]] Dr. Vinko Gorenak. [[Ne.]] Vili Trofenik. [[Ne bo razpravljal – ni časa.]] Darja Lavtižar Bebler. [[Ne bo razpravljala.]] Gospod Zvonko Lah. [[Ne more razpravljati, ni časa.]] Gospod Franc Pukšič. Je še kaj časa? Še. Izvolite besedo, gospod Pukšič.
Ja, gospod podpredsednik, časa je dovolj. Jaz sem v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke že povedal, da bomo zakon podprli. Nanizal sem kar nekaj temeljnih razlogov. Definitivno je eden ustanovitev regijskega visokošolskega centra, drugi razlog je sigurno vzpostavitev pogojev za gospodarjenje tako na področju davčnih olajšav kot tudi spodbud za zaposlovanje in tretji od razlogov je definitivno tudi razlog za vzpostavitev posodobitev prometne infrastrukture oziroma brez prometne infrastrukture marsikaj od ostalega tudi ne bo pomagalo. Med razlogi, ko sem govoril o podpori temu zakonu, sem omenil tudi, da je treba na Koroškem enostavno izkoristiti vse možnosti, ki nam jih ta pokrajina daje, tudi na področju koriščenja lesa. No in nehote sem med tem časom prebiral publikacijo iz Državnega sveta Gozd in les – razvojna priložnost Slovenije, ki je zelo zanimiva. Državni svet je organiziral okroglo mizo in med drugim dr. Marko Petrič govori o sodobnih načinih obdelave, predelave in rabe lesa, trajnostnega naravnega materiala 21. stoletja, in govori tudi o tem, da ima Slovenija na tem področju veliko potenciala in skupaj z znanjem, skupaj z obdelavo in skupaj z drugimi sodobnimi materiali bi lahko izvažala visoko produktivne izdelke, kar pomeni, da bi postala neka proizvodnja, ki bi v bodoče imela bistveno večjo dodano vrednost, kot pa to, kar se dogaja danes: sekanje hlodovine, izvoz in konec – nazaj pa uvažamo končne izdelke. Vsega tega ne bo, vsega tega ni, če Koroški na nek način, torej na gospodarskem področju, ne bomo pomagali oziroma ne bomo pomagali s predvidenimi ukrepi. To, o čemer so nekateri kolegi govorili, da po dveh letih vladanja prihajajo sedaj z rešilno bilko, to je z zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, je za naslednje leto dni metanje peska v oči z veliko lopato. Sam ta zakon o skladnem regionalnem razvoju ne bo prinesel, vsaj v tem mandatu, popolnoma nič. Ker, prvo kot prvo: v skladu s tem zakonom, ko bo sprejet nekje spomladi, februarja bo javna razprava v Državnem zboru, torej prvo branje. In potem je leto dni časa, da se konstituirajo sveti. Leto dni, to pomeni, da spomladi leta 2012. Treba je tudi pripraviti regionalni razvojni program, po 15. členu, ki ga podpiše država, skupaj za obdobje štirih let. Definitivno ta zakon predvideva naslednjo novo razvojno perspektivo, to pomeni, ker tudi v zakonu tako piše, da mora biti ta regionalni razvojni program podpisan eno leto pred novo razvojno perspektivo, to pomeni v obdobju 2013–2020. Koroška se na novi zakon, pa tudi ostale regije, nima kaj ozirati oziroma kaj pričakovati. Alarmantno stanje pri koriščenju evropskih sredstev je že tako hudo, da že danes poslanke in poslanci vladne koalicije in tudi nekateri ministri odkrito povedo, da se zavedajo, da črpanja po operativnih programih ne bo. Ampak poglejte, kako je to pravzaprav mogoče. Ta predlog zakona predvideva 220 milijonov evrov, po drugi strani pa imamo 1 milijardo evrov, ki jih ne bomo, ne znamo, ne zmoremo počrpati. S sprejetjem tega zakona – in tudi če bi sprejeli zakon o razvoju Mestne občine Maribor in celotnega Podravja, bi tudi tam lahko počrpali 400 milijonov evrov. Ne bi se nam dogajalo to, kar se nam bo zgodilo, da bodo sredstva ostala v bruseljski blagajni. Da je to nedopustno, vemo vsi. Da se s tem ne samo ustavljajo, ampak zapirajo nekatera delovna mesta, vemo vsi. Kakšne so posledice, tudi vemo: število brezposelnih narašča, podjetja propadajo, se ustavljajo in tako dalje. Po drugi strani pa, kakšna bo odgovornost tistih, ki ste dobili državo v upravljanje? Kakšna? Nikakršna! Torej, nobene osebne, nobene materialne odgovornosti. Tako kot seveda, žal, ni nobene odgovornosti ne za nadzorne svete ne za direktorje uprav tam, kjer so poslovali, delovali tako, da so škodovali tako samim produktom, sami proizvodnji, podjetjem, jih spravili na kant. Namesto da bi vlagali v prilive, v razvoj podjetij, so vlagali v odplačevanje kreditov, ki so jih najemali za lastninjenje ali za svoje nakupe jaht in tako dalje. Iz vsega tega povedanega se vidi, da dejansko v tem trenutku nimamo nič na mizi, razen s strani vladne koalicije veliko blefa, veliko govorjenja, pa nič konkretnega. Kljub vsem opozorilom, ki jih dajemo s strani opozicije, kljub vsem predlogom zakonov, ki jih v opoziciji pripravljamo, se ne zgodi nič – na eni strani, na drugi strani pa vladna koalicija mirne duše sprejema proračune, zadolžuje to državo in govori o gospodarski rasti. Ne vem, kje in kako, če se število brezposelnih v državni še vedno povečuje in če je stopnja revščine postala že tako visoka, da v nekaterih okoljih enostavno več ne vedo, kako iz tega priti ven. Ne ostane nam drugega kot to, kar v tem trenutku imamo, to je rešilna bilka. To ni sistemska rešitev, tega se v Slovenski ljudski stranki še kako zavedamo. Vemo, da druge rešilne bilke, kot so pokrajine, ni. Poglejte, samo v tem zakonu o skladnem regionalnem razvoju, vam lahko povem, da je celo Vlada, nad čemer sem bil presenečen, zapisala, da glede osnovne komunalne infrastrukture in nekaterih drugih zadev ni razlik v posameznih regijah. Zakaj jih pa ni? Ja, zato ker smo leta 1994 ustanovili lokalne skupnosti, občine. In občine so to na tistem nivoju, na katerem so lahko, na katerem pristojnosti pač imajo, svojo nalogo opravile – ne dobro, odlično so jo opravile! In sem prepričan, če bi danes imeli pokrajine, da bi se razlike med regijami v razvitosti, razlike v brezposelnosti in tako dalje bistveno zmanjšale že v desetih letih. Seveda je potreben nek čas, neko obdobje, navsezadnje tudi zato, da bi mlad potencialen izobražen kader, ki študira v urbanih naseljih, prišel na svoje domove, od koder je odšel, in tam ustvarjal, vlagal svoje znanje. Danes tega ne more, ker nima elementarnih pogojev. Premalo je to, kar se je naredilo na lokalni ravni, ampak več se z lokalne ravni ne da narediti, zato je potrebna regionalizacija. Veste, da smo pripravili, da smo želeli milijardo 200 milijonov evrov prenesti na regionalno raven, prenesti okrog 400 državnih uslužbencev na regionalno raven. Saj to ne bi bila fluktuacija iz Ljubljane v Prekmurje ali pa na Koroško, ampak tisti, ki so tam in od tam danes prihajajo v sam center, bi tam ostali in opravljali svoje naloge. Bili bi zraven, bili bi blizu tistih, s katerimi bi živeli in delali. Učinki in rezultati tega bi bili bistveno boljši in ne bi imeli teh regionalnih razlik. Pa še nekaj, danes bi definitivno imeli bistveno boljše koriščenje evropskih sredstev, česar sedaj, žal, nimamo. Država kot taka bi se ukvarjala s sistemskimi zadevami, ne bi se ukvarjala z zadevami, kot je, na primer, Satex, da ne bi zastarale. Potem se pa minister nima časa s tem ukvarjati, ali z Orionom ali pa, na primer, s Čisto lopato, Hitom. Državni organi naj bi se ukvarjali, tudi preko delovanja preiskovalnih komisij, ko dobijo javne informacije o nekaterih nepravilnostih, ki se dogajajo, s preganjanjem teh nepravilnosti in stopili na mesto, kjer je potrebno. Ne pa, da zastarajo nekatere zadeve s stotinami milijonov evrov. Tu pa sedaj 200 milijonov za Koroško ni. Jaz bom zakon podprl.
Hvala lepa. Želi besedo Cvetka Zalokar Oražem? [[Ne bo razpravljala.]] Vlada? [[Da.]] Gospa Duša Trobec Bučan, državna sekretarka na Ministrstvu za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, izvolite.
Hvala za besedo. Kot je bilo že povedano, je Vlada v Državni zbor že vložila zakon o skladnem regionalnem razvoju, o katerem bo splošna razprava v mesecu decembru in ne februarju. Navedeno pomeni, da si Vlada prizadeva rešiti probleme, ki so nastali v posameznih regijah. Mogoče samo še za primer, da navedem, da je bilo iz evropskih kohezijskih sredstev podjetjem že dodeljenih preko 200 milijonov evrov, 180 milijonov evrov bo dodeljenih za regionalna gospodarska središča, že dodeljenih je bilo 45 milijonov evrov za kompetentne centre in 78 milijonov evrov za aktivno politiko zaposlovanja. Dolgujem pa še pojasnilo. Nikakor se ne posmehujemo problemom, ki so prisotni v Koroški regiji, nasprotno; s Korošicami in Korošci sočustvujemo kot tudi z vsemi tistimi, ki živijo pod pragom dostojanstva vrednega človeka, prav zato pa potrebujemo sistemski zakon. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo predlagatelj gospod Miro Petek? Izvolite.
Hvala za besedo, hvala tudi za vaše sočustvovanje, toda Koroška bi rabila tudi pomoč. Po današnji razpravi mi je več ali manj jasno, da se Slovenija deli na prvorazredne, drugorazredne državljane, da delimo Slovenijo na prvorazredne, drugorazredne regije in seveda na prvorazredne, drugorazredne teme. Že pred časom sem v Državnem zboru, to je bilo še v letošnjem letu, predlagal spremembo zakona o sodiščih, in sem predlagal, da bi tudi Mežiška dolina, s centrom Ravne na Koroškem, dobila okrajno sodišče. Zdaj imamo okrožno sodišče v Slovenj Gradcu in eno okrajno sodišče prav tako v Slovenj Gradcu, Mežiška dolina s 27 tisoč prebivalci pa bi lahko imela zelo lepo okrajno sodišče s petimi do šestimi sodniki. To je vladajoča koalicija zavrnila, minister je takrat rekel, da takšna majhna sodišča niso smotrna, vendar smo hkrati ugotovili, da je v Sloveniji ničkoliko sodišč, kjer sodijo trije sodniki, dva sodnika, štirje sodniki. Na tem sodišču na Ravnah pa je bilo pet, šest sodnikov. Na drugi strani pa v Slovenj Gradcu gradimo sodno palačo, na Ravnah na Koroškem pa so prazni državni prostori. Toda ne! Ko je ta vlada nastopila mandat, je minister Zalar najprej ukinil notarja na Ravnah na Koroškem. 27 tisoč prebivalcev, gospodarsko najmočnejši del Koroške; najprej je ukinil notarja, pa je hvala bogu potem spoznal in vrnil notarsko mesto in notariat nazaj. In namesto bogatenja Koroške regije imamo siromašenje Koroške regije. Zdaj je prišla ministrica za obrambo, tudi ona seli vse svoje institucije v Celje, v Ljubljano in ministrica Kresalova s svojo nežno roko "seka" v policijske uprave in sili koroško policijo lepo po dolini v Celje. V tem času, ko se je dogajal Prevent, je treba priznati, da je Vlada na tem področju nekaj delala; nasprotno, zelo se je angažirala. Ministrica za gospodarstvo je hitro našla kot nadomestek za delovna mesta v Preventu Boxmark. Seveda tu je vprašanje, kaj je tu zadaj. Ali je res, da je direktor Boxmarka bližnji sorodnik z ministrico Radićevo? Ali bo šlo v tem primeru spet za nek transfer državnih sredstev v Boxmark čez dve leti ali mogoče še prej in se bomo pogovarjali o podobnih problemih, kot se danes pogovarjamo o propadu in razpadu Preventa? Škoda da danes ni bilo tukaj ministra Gjerkeša. Koroški gospodarstveniki so se zbrali na seji Gospodarske zbornice Slovenije – Območne zbornice za Koroško v Dravogradu 26. avgusta in so mu napisali prijazno, lepo pismo. Predlagali so nekaj ukrepov, ki bi Koroško rešili iz te situacije. Ker na Koroškem ne gre samo za brezposelnost, razmere se poslabšujejo tudi zaradi vse večje nelikvidnosti, pomanjkanja naročil, investicije so usahnile, nedostopnost kreditov je na Koroškem velika. Gospodarski del Nove Ljubljanske banke se seveda seli v Maribor ali kamorkoli že. In teh predlogov je več. Tukaj jih ne bi našteval. Vlada je mesec ali dva po tem, ko je prejela te predloge, sicer obiskala Koroško regijo zelo na hitro, mislim, da je bilo to 3. novembra 2010, nekaj površnih obljub in jasno zagotovilo, da tretje razvojne osi po vsej verjetnosti še nekaj časa ne bo. Minister, ki je preživljal otroštvo v Mežici, je rekel, da naj se Korošci zmenijo za traso, ki ne bo draga. Se pravi, tretje razvojne osi hitre ceste na Koroškem ne bo nikoli ali pa "na šentkolovo". Seveda, prišlo je kmalu po tem oziroma pred tem so bili že znaki ukinjanja policijske uprave v Slovenj Gradcu in še bi lahko naštevali. Pričakujem od svojih kolegov, da bodo ta zakon danes podrli, čeprav je to zelo pobožna želja in zelo skromna možnost, bi pa bilo dobro, da bi tudi s tem zakonom Korošcem vrnili nasmeh, ki ste ga v teh dveh letih uspeli odvzeti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati? Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, 5 minut.
Hvala lepa. Slišali smo, da Vlada zopet pripravlja zakon o skladnem regionalnem razvoju, pa vendar smo imeli prvi tak zakon že leta 1999, potem se je revidiral leta 2003, ampak do danes se ni na tem področju nič naredilo. Sprejel se je še – po domače rečeno – zakon o reševanju Pomurja, ki pa Pomurja ni rešil. Denarja, kot vem, ni več, delovnih mest – jih ni, obljubljenih je bilo oziroma govorjeno je bilo o 400 delovnih mestih, ki naj bi jih sedaj v tem času Vlada zagotovila, pa kot mi je znano, kot so mi povedali ljudje v Pomurski regiji, nobenega od teh delovnih mest ni nihče zasedel, vse je na papirju, denar je šel, prijateljske firme so se debelile, nekateri so krasno zaslužili, nekaj denarja je šlo za razne propagandne akcije ob lokalnih volitvah – in to je bilo vse. Sedaj pa imamo pred seboj zakon, ki lahko, vsaj do neke mere, pomaga reševati Koroško. Leta 1918 je bila prelomnica, ko se človek vpraša, če ni morda Ljubljana že takrat želela, da bi Koroška bila kje drugje in ne v Sloveniji. Kajti, delovanje, kako je takratna ljubljanska vlada delovala in kako je odpoklicala našega Rudolfa Maistra s Koroške, zato da so potem z goljufivim plebiscitom Avstrijci dobili tisti del, ki je danes na oni strani meje, pa tudi, kako je ljubljanska vlada v bistvu negirala to, da je naredil Rudolf Maister "pojest", kakor se je temu reklo včasih, in to pomeni danes, da je obkrožil slovensko nacionalno ozemlje, ko se je peljal z vlakom do Kotoribe, ki je danes seveda na Hrvaškem, in da je bilo tisto do leta 1929 naše, s Čakovcem vred, tudi to se pozablja, in tudi to je krivda Ljubljane, da nimamo tega konca. Sedaj Ljubljana hoče odrezati še to ubogo Koroško, ki ji obljublja, sveto obljublja, že ne vem koliko deset let cesto do Slovenj Gradca, do Dravograda, itd. In od tega ni nič. Po drugi strani pa se na vse kriplje Vlada trudi, leze Hrvatom v spodnji del hrbta in jim obljublja, da jim bo zgradila avtocesto preko Rupe in za Reko. Krasno! Ali je to slovenska vlada? To je slovenska vlada! To je tista vlada, ki obljublja Hrvatom skupni zračni prostor, seveda s hrvaškimi avioni, ki obljublja Hrvatom skupna veleposlaništva, seveda s hrvaškimi veleposlaniki, in ki pozablja, da smo mi v Evropski uniji, ampak še vedno nas nazaj tlači nekam tja, od koder smo se, baje, odcepili. Če se ne motim, se je Slovenija odločila za samostojno, suvereno in po svoji volji določeno pot. Ne, tega ni več. Če bo Hrvat rekel, zgradite, ne vem kaj, čeprav na Hrvaškem, bo Slovenija skočila pokonci in takoj gradila. Konec koncev, poglejmo, kaj se je gradilo ob Muri. Za naš denar so se gradili hrvaški nasipi in Hrvatje so že na naši strani – pa kdo kaj naredi? Nihče nič. Imamo vojsko, ki nič ne naredi, imamo policijo, ki nič ne naredi. Če pa kakšen policist ali pa – ne policist, če kakšen poslanec gre zaznamovat, kje je mesto in kje je še vedno slovenska dežela, ga pa slovenski policisti primejo in ga odvlečejo nekam, ga skoraj tam ustrelijo in podobne zadeve. Seveda policist ni nič kriv, ker je varoval "tekovine bratstva i jedinstva Socialističke republike Hrvatske". Tako kaže vse skupaj v tej naši preljubi domovini! Tukaj se kaže, danes se bo pokazalo, koliko je sploh Državnemu zboru do Koroške. Če mu je sploh kaj. Močan občutek imam, da je večini poslancev tukaj znotraj, in to se bo pokazalo in to bo v glavnem koalicija, čisto vseeno; da jim je najbolj pomembno samo to, da so videti lepi, da dobijo, mogoče, svojo dozo kokaina in da se tukaj ploska, da drug drugemu govorijo, kako so pametni in, seveda, poberejo tisti denar, kolikor ga je še ostalo.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu zakona. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVA PREDLOGA RESOLUCIJE O SPLOŠNEM DOLGOROČNEM PROGRAMU RAZVOJA IN OPREMLJANJA SLOVENSKE VOJSKE DO LETA 2025 Predlog resolucije je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga resolucije dajem besedo dr. Ljubici Jelušič, ministrici za obrambo.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Gospe in gospodje, poslanci in poslanke! Najprej iskrene čestitke ob državnem prazniku, ki je posvečen generalu Rudolfu Maistru - Vojanovu, in jaz upam, da bo uspeh, ki ga je na današnji dan pred 92 leti dosegel Rudolf Maister, navdihnil tudi vaše današnje odločanje in seveda v prid podpori splošnemu dolgoročnemu programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025. Gre za dokument, ki sledi resoluciji o strategiji nacionalne varnosti, ki je bila sprejeta marca letos v Državnem zboru in je nastal na podlagi ugotovitev strateškega pregleda obrambnega resorja iz leta 2009. Razlogi za novi dokument so v tem, da so začele naše obrambne zmogljivosti bistveno zaostajati za tistimi, ki so bile načrtovane s prejšnjim podobnim dokumentom, ki ga je sprejel Državni zbor leta 2004. Seveda so razlogi tudi v spremenjenem varnostnem okolju, spremenjenih makroekonomskih, kadrovskih in drugih pogojih za delovanje obrambnega resorja, zlasti pa, kot rečeno, načrtovane vojaške zmogljivosti niso sledile več tistemu, kar je danes dejansko stanje. Strokovni vidik tega dokumenta smo zagotovili z uporabo znanj in izkušenj, ki jih imamo tako na nacionalni kot mednarodni ravni. Dokument smo imeli od spomladi letos javno dostopen vsem zainteresiranim. Usklajevali smo ga v Uradu predsednika republike, obravnaval ga je Svet za nacionalno varnost, podprl ga je Državni svet in Odbor za obrambo, bila je organizirana tudi javna predstavitev mnenj. Temeljne značilnosti predlagane resolucije so naslednje. Gre za najvišji razvojno usmerjevalni dokument, namenjen Slovenski vojski, hkrati tudi dolgoročni planski dokument; dokument, ki določa vire, obseg in strukturo Slovenske vojske ter prednostna področja pri razvoju njenih zmogljivosti v prihodnjih petnajstih letih. Kljub prednostnemu zagotavljanju varnosti v okviru sistema kolektivne obrambe in varnosti smo s tem dokumentom zapisali, da se ne bomo odrekli ustrezni stopnji lastne obrambne sposobnosti in pripravljenosti ter razumni stopnji neodvisnosti in avtonomnosti na obrambnem in vojaškem področju. Kolektivna in nacionalna varnost se dopolnjujeta in nikakor ne izključujeta. Za skupen obseg Slovenske vojske ta dokument predvideva, da bo namesto v letu 2004 predvidenih 14 tisoč ta zmanjšan na 10 tisoč pripadnikov, od katerih bo 8 tisoč pripadnikov stalne sestave ter 2 tisoč pripadnikov pogodbene rezerve. V primeru poslabšanja varnostnega okolja se lahko obseg in struktura Slovenske vojske bistveno povečata, skladno s konceptom vojaške strateške rezerve, in sicer do 25 tisoč pripadnikov. Dokument prinaša novo ravnotežje v okviru nalog, ki jih Slovenska vojska opravlja v domovini, in sicer vse zmogljivosti Slovenske vojske bomo pripravljali tako, da bodo v podporo sistemu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Obseg finančnih sredstev za ta obrambni sistem, kot ga predvidevamo s tem dokumentom, odraža negativne posledice trenutne mednarodne gospodarske in finančne krize, vendar želimo z njimi zagotoviti oziroma omogočiti vsaj minimalni razvoj Slovenske vojske in nadaljevati z že začetimi ključnimi projekti. Spoštovani zbor, predlagam, da dokument po več kot letu in pol priprav, razprav in diskusij podprete in sprejmete in s tem omogočite bolj varčen, ampak še vedno profesionalno usmerjen razvoj Slovenske vojske, da podprete prioritetne naloge Slovenske vojske na področju nacionalne obrambe, sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, v mednarodnih operacijah in misijah ter v okviru kolektivne obrambe in da s svojo podporo izrazite zaupanje v Slovensko vojsko tako, kot ga izraža javno mnenje, ki že nekaj časa Slovensko vojsko postavlja na pravo mesto med institucijami političnega sistema, ko gre za zaupanje. Najlepša hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Predlog resolucije je obravnaval Odbor za obrambo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Jožefu Jerovšku. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Odbor za obrambo je na 17. seji 28. oktobra obravnaval Predlog resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025, ki jo je Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Pred tem je bila dne 13. oktobra opravljena javna predstavitev mnenj. Ministrica za obrambo je na seji povedala, da so v predlogu resolucije upoštevali glavne pripombe iz javne predstavitve mnenj in pripombe, ki jih je predala Zakonodajno-pravna služba. Predloženi akt je najvišji razvojno usmerjevalni dokument, namenjen Slovenski vojski, je dolgoročno planski dokument, ki opredeljuje obrambne vire, obseg in strukturo Slovenske vojske ter prednosti pri razvoju njene zmogljivosti. Resolucija zmanjšuje ambicije, ki so bile zapisane v podobnem dokumentu iz leta 2004, ob upoštevanju gospodarskega stanja v naši državi in pričakovanega razvoja v prihodnosti. Republika Slovenija se kljub trenutnim gospodarskim težavam ne bo odrekla ustrezni stopnji lastne obrambne sposobnosti kot tudi ne ustrezni stopnji neodvisnosti in avtonomije na obrambnem področju. Obseg Slovenske vojske, ki ga predvideva resolucija, vam je pravkar razložila gospa ministrica, ki je na odboru tudi opozorila, da je treba v prihodnjih 15-ih letih razvoja Slovenske vojske skrbeti za zagotavljanje ustreznega obsega finančnih sredstev ob hkratnem zavedanju, da obstajajo trenutne negativne posledice mednarodne gospodarske in finančne krize, ki v tem trenutku zaustavljajo razvoj Slovenske vojske oziroma razvoj njenih zmogljivosti. V dokumentu se uporablja napoved, da bi do leta 2025 za obrambne potrebe bilo namenjenih 2 % bruto domačega proizvoda. Prejšnji dokument iz leta 2004 je to napredoval že za leto 2008. Ohranjamo vse zmogljivosti, ki so bile doslej certificirane v okviru zavezništva, kot je lahka bataljonska bojna skupina, bataljon jedrske, radiološke, kemične in biološke obrambe, zmogljivosti s področja nadzora nad zračnim prostorom, zmogljivosti s področja zdravstvene zaščite in podobno. Kar se tiče zmogljivosti na področju osemkolesnih oklepnih vozil in graditve srednje bataljonske bojne skupine je bil cilj Nata, da bi to morali narediti do leta 2012. Naš prvotni predlog je po besedah ministrice bil, da bi to zmogli narediti do leta 2016, sedaj pa se ugotavlja, da to ne bo mogoče pred letom 2020. General Lipič, predstavnik Urada predsednike republike, je predstavil pozitivno mnenje predsednika republike v zvezi z resolucijo. V razpravi so člani odbora izrazili mnenje, da je predlagani dokument skrbno pripravljen, saj se odziva na realne možnosti in potrebe slovenske države. Opozorili so, da se je treba resno opredeliti do nekaterih tez oziroma vprašanj, ki so bila v zvezi z resolucijo postavljena v javnosti. Takšno je na primer vprašanje, ali predlog resolucije predvideva preoblikovanje Slovenske vojske iz obrambne v ekspedicijsko vojsko, ki je bilo postavljeno s strani Poslanske skupine Zares. Opozorili so na splošno stanje v državi, ki bi lahko dolgoročno ogrozilo kvaliteto nacionalne obrambne. Tu je bilo navedeno mnenje strokovnjaka za varnost, da Slovenija dobiva karakteristike klasične mafijske države. Ob tem se postavlja vprašanje, kako bo Slovenska vojska v luči takšnih razmer zagotavljala sredstva za razvoj, ali bo sploh zagotovljen 1,3 % BDP-ja, kar je sedaj spodnji nivo, ki ga dosega Slovenska vojska, ali pa se bo popolnoma ustavil razvoj Slovenske vojske. Člani odbora so izrazili prepričanje, da teza oziroma želja nekaterih, da je treba Slovensko vojsko ukiniti in izstopiti iz Nata, nima splošne podpore. Torej je vsako prikazovanje, da je to splošno sprejeto ali pa zelo dobro sprejeto v slovenski javnosti, manipulacija. K zakonskem predlogu s strani kvalificiranih predlagateljev v poslovniško določenem roku ni bilo vloženih amandmajev. Pred glasovanjem je poslanec Zaresa napovedal obstrukcijo pri glasovanju. Odbor za obrambo je v skladu s 126. in 131. členom Poslovnika opravil razpravo in glasovanje o delih predloženega akta, ob tem je sprejel tudi svoje amandmaje k posameznim poglavjem. Odbor je sprejel amandmaje k četrtem poglavju, nadalje k petemu poglavju ter k dvanajstemu poglavju. Glede na sprejete amandmaje je v skladu s prvim odstavkom 130. člena Poslovnika pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog resolucije je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovana ministrica, spoštovani sodelavci, spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Pred nami je resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025. Kot sami veste in je bilo ravnokar nekajkrat poudarjeno, sicer tudi na nekorekten način, je Poslanska skupina Zares predlagala javno predstavitev mnenj o omenjeni resoluciji in do te javne razgrnitve in javne predstavitve je tudi prišlo, kar v poslanski skupini pozdravljamo. Menimo, da tudi iz javne razprave je prišlo nekaj zanimivih in koristnih sugestij, ki so jih avtorji resolucije delno upoštevali. Vendar sami vidimo to resolucijo kot papir dokaj pavšalne vsebine, ki nam v veliki meri veleva, da bo Slovenska vojska v bistvu oblikovana in bo prevzela vlogo tako imenovane ekspedicijske vojske, kar je razvidno iz dejstva, da sta kot ključni nalogi opredeljeni sodelovanje v mednarodnih operacijah in misijah pretežno v sklopu zavez do Nata ter sicer v manjši meri podpora zaščiti in reševanju na domačih tleh. V Poslanski skupini Zares še vedno menimo, da je koncept opremljanja in zmogljivosti Slovenske vojske v precejšnji meri podrejen nekaterim izvršenim dejstvom, to je tudi sistem 8x8, slavnih in pregrešno dragih osemkolesnikov patria. Prav tako smo v Poslanski skupini Zares opazili, da Slovenska vojska, ki je okoli 85 % kopenska vojska, ohranja in celo krepi po eni strani pomorsko komponento, ukinja pa oklepne enote, ki predstavljajo in bodo predstavljale še naprej hrbtenico kopenske vojske, glede na ocene vseh svetovnih strokovnjakov, vsaj do leta 2030. No, po drugi strani pa je to razumljivo zaradi dejstva o slabi izbiri zaprtja klirinškega dolga z Rusijo, ko se je Janševa vlada odločila za nakup ladje, ki smo jo in jo bomo preplačali, glede na predvidene stroške njenega vzdrževanja in vseh dejavnosti, ki so povezane z njo, kar je seveda samo del nekaj velikih slabih poslov v naši državi v zadnjih letih. Integracija vojaškega in upravnega dela Ministrstva za obrambo Republike Slovenije je sicer tudi del programa stranke Zares, ampak odkrito povedano, dvomimo, da bo to izpeljano na optimalen način, saj se po našem mnenju vojaški del preveč vmešava v civilni del Ministrstva za obrambo. Mogoče bo treba v prihodnosti razmišljati, da bi se zgledovali po skandinavskem modelu, če bomo seveda imeli pogum za kaj takega. Ker pa ta resolucija spreminja koncepte oziroma ker gremo v integracijo, bomo še naprej v Poslanski skupini Zares razmišljali in predlagali koncept večjega civilnega nadzora nad ministrstvom in Slovensko vojsko, saj menimo, da trenutno ni vzpostavljen oziroma se ne opravlja dovolj dobro ali sploh ne. Bolj sprejemljiva bi bila integracija vojaškega in upravnega dela MORS, če bi hkrati s primerno spremembo zakona o obrambi povečali vlogo Državnega zbora pri strateških odločitvah, ki zadevajo uporabo Slovenske vojske v tujih operacijah. Novi model funkcioniranja Slovenske vojske in Ministrstva za obrambo oziroma delni civilni nadzor želita poslanska skupina in stranka Zares uveljaviti tudi preko zakona o obrambi. Zato in ker menimo, da je ta resolucija boljša od prejšnje, se bomo vzdržali, je ne bomo podprli in ne bomo glasovali proti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Spoštovana gospa ministrica s sodelavci, spoštovane poslanke in poslanci! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlog in rešitve, ki pomenijo zmanjšanje nepotrebne in negospodarne rabe proračunskih sredstev, saj je nujno varčevanje, zato smo predlagali tudi varčevalni amandma k proračunu v višini cca 200 milijonov evrov zmanjšanja porabe, pa je bil žal zavrnjen. Ko gre za opremljanje vojske, je javnost vedno kritična in razdvojena. Poslance Slovenske ljudske stranke pa skrbi tudi to, da je v tem primeru razdeljena tudi koalicija. Zato smo v Slovenski ljudski stranki kot opozicijska stranka še bolj v skrbeh glede gospodarne rabe proračunskih sredstev in dvomimo v predlagani dolgoročni program razvoja in opremljanja vojske. Prednost Slovenske vojske bi morala biti v visoki usposobljenosti, v prilagojenosti specifičnim razmeram in dobrim mednarodnim povezavam v obrambnem smislu. V javni predstavitvi mnenj o predlogu resolucije je bilo izraženih veliko dvomov v pravilnost usmeritev razvoja in opremljanja Slovenske vojske, predvsem iz ust nekdanjih pripadnikov manevrske strukture veteranov vojne za osamosvojitev Slovenije. Izkušeni strokovnjaki opozarjajo, da je obseg zmogljivosti nesorazmeren, da brez učinkovite zračne zaščite in letalske podpore ter brez učinkovitih oklepnih vozil, pravih tankov, naša vojska nima pravih pogojev za učinkovit boj ali obrambo naše države. Popolnoma je jasno, da oklepna vozila ali patrie, ali naj bodo to 4x4, ali 6x6, ali 8x8 na slovenskem ozemlju v skrajnih vremenskih razmerah in na strmih pobočnih niso najbolj učinkovita. Slovensko vojsko bi morali nadgrajevati in razvijati v smereh, ki so se izkazale strateško in taktično učinkovite v dosedanjih obrambnih akcijah in bojih ter seveda v skladu s pogodbami in zavezami v okviru sil Nata in Evropske unije ter obveznosti do Organizacije združenih narodov. K temu smo se zavezali z osamosvojitvijo. Zato ne vzdržijo povprečne usmeritve in splošne zapisane norme v smislu, da bodo vse sile Slovenske vojske na teritoriju Republike Slovenije sposobne izvajati naloge visoke intenzivnosti v okviru vseh načinov delovanj. Kako in kdo in ali je to sploh v danih razmerah možno zagotavljati? V razmerah groženj, terorizma in naraščajočih razmerah nestrpnosti v bližnji regiji, nevarnosti velikih naravnih katastrof še vedno velja reklo: deluj, kot da bo večno mir, in bodi pripravljen, kot da bo jutri vojna. Pri tem se moramo zavedati tudi, da sodobna oborožitev in oprema zahtevata visoko stopnjo znanj in izurjenosti, ki se jih ne da pridobiti v kratkem časovnem obdobju. Zato bi morali poiskati formulo, ki bi omogočala, da bi lahko po potrebi države v kratkem času mobilizirali dovolj potrebnih obrambnih sil, imeli ustrezne naloge, ustrezne zaloge za samooskrbo, v rednem sestavu pa usposabljati specialne enote za sodelovanje v akcijah Nata, izpolnjevanju obveznosti Organizacije združenih narodov in predvsem pri izvrševanju pomoči pri katastrofah doma in v soseski, pri humanitarnih akcijah in podobno. Naj zaključim še s stavkom iz programa Slovenske ljudske stranke: Slovenska vojska mora zagotavljati lastno obrambo ter biti v skladu z načeli in pričakovanji evroatlantskega zavezništva profesionalna, učinkovita ter usposobljena za najzahtevnejše posege. In dodam, k temu nas sili geostrateški položaj naše države. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Joško Godec v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ekipa iz ministrstva, spoštovana kolegica, kolegi! Stališče Poslanske skupine DeSUS glede predloga resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025 je naslednja. Resolucija nadomešča obstoječo resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske iz leta 2004, ki je bila sprejeta pred vstopom Republike Slovenije v Evropsko unijo in Nato. Kot takrat zastavljena ne ustreza več aktualnim razmeram in nastalim spremembam v mednarodnem varstvenem okolju. Zlasti zato je treba na novo uskladiti razvoj in opremljanja Slovenske vojske, pri čemer je ključnega pomena tudi opredelitev dejanskim materialnim, kadrovskim in drugim zmožnostim naše države. Pri oblikovanju programa je upoštevano novo mednarodno okolje in vse oblike in viri groženj. V skladu s tem je dan poudarek na takem razvoju Slovenske vojske, ki bo omogočal njeno skupno delovanje v večnacionalnem vojaškem okviru in učinkovitosti, odzivnosti na raznovrstne vojaške izzive in tudi izzive druge narave. Težišče razvoja Slovenske vojske bo na razvoju zmogljivosti in ne sil, kot je bila pretekla praksa. Finančni viri bodo zagotovljeni skladno z realnimi možnostmi, torej trenutno Slovenija namenja 1,59 % BDP, kar pomeni, da smo v zlati sredini. Med državami članicami Nata smo na 14. mestu, med 27 članicami. Dolgoročna raven obrambnih izdatkov je usmerjena v doseganje 2 % BDP, kar predstavlja prizadevanje k izpolnitvi politične zaveze do Nata, dopušča pa se možnost, da bi zaradi ekonomskih razmer in širših družbenih okoliščin do te realizacije te ambicije prišlo šele po letu 2025. Iz obrazložitve predloga pa izhaja tudi, da si bo država prizadevala doseči ugodnejšo strukturo obrambnih izdatkov. Predlog resolucije po oceni Poslanske skupine DeSUS pri opredeljevanju nacionalnih interesov in nacionalnovarnostnih ciljev celovito upošteva obravnavanje nacionalne varnosti in sodelovanje v sistemu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami. Izhodišča so nacionalni interesi in cilji, ki izhajajo iz temeljnih vrednot slovenske družbe. V Poslanski skupini DeSUS-a bomo predlog resolucije podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine SNS.
Lepo pozdravljeni. Predlog resolucije o splošnem dolgoročnem programu je zagotovo sprejemljiv, vendar pa je treba opozoriti kar na nekaj zadev. Recimo, ko se govori o finančnih virih, pozabljamo, da bi se marsikaj dalo tudi pridobiti, predvsem s prodajo zastarele vojaške opreme, mehanizacije, ki bi jo lahko mirno prodali, pa vendar naša zakonodaja ne dovoljuje te odprodaje. Če vzamemo za primerjavo, da dajemo v razgradnjo na Slovaško municijo večjega kalibra, Slovaki nam to zaračunajo, kot da bodo zadevo uničili, potem pa municijo prodajo naprej, bi lahko naredila to tudi Slovenija. Res pa je, da tako bedastih zakonov o odprodaji starega orožja, opreme in streliva, kot ga ima Slovenija, nima nihče na svetu. Če vzamemo pri finančnih virih tudi to, da je treba pri planiranju delati nekaj na razvoju in raziskavah, se človek vpraša, zakaj pa se ne poveže, tudi v tem predlogu resolucije, in uporabi ministrstva za visoke šole. Slovenske fakultete bi lahko marsikaj naredile. Konec koncev, če pogledamo, da je ena od najbolj simpatičnih pešadijskih min PMA3 izdelek slovenskega znanja, potem bi lahko naredili še kaj drugega, ne samo to. Tudi povezave z aeroklubi bi bile smiselne, da bi se kaj delalo na tem, kajti pilotov manjka. Šolanje pilotov je drago, in če že imamo aeroklube in Letalsko zvezo, bi lahko Letalska zveza del izobraževanja naredila ne na račun države, ampak na račun tistih zaljubljencev v letalstvo. Mislim, da bi to prišlo še kako prav, še posebej, ko se v točki 8.2 govori o presežkih šolskih letal, ki bodo izločeni iz operativne uporabe. In kam bodo šli – verjetno v razrez, kajti težko se je dogovoriti z ministrstvom, da bi te stare avione prepustili aeroklubom, ki bi jih obnovili in tudi še uporabljali. Zagotovo je tukaj še ena zadeva, ki je pomembna. V tem predlogu resolucije pogrešam še kaj več. Pogrešam tisto, kar je potrebno za vsakega dobrega vojaka. O tem gredo nekako po vrsti tri zadeve: kot prvo je potrebna motiviranost, drugo patriotizem in tretje izurjenost. Nato pridejo sredstva in oprema. Kajti, imamo plačano vojsko in brez patriotizma bo ta plačana vojska delovala tako, kot se je, recimo, dogajalo pri N’Djameni v Čadu v zgodnjih 70-ih letih, ko so se plačani vojaki z ene strani, plačani z druge strani dogovorili, da ne bodo streljali drug po drugem, ampak vsi skupaj po tistih, da ne bom rekel katerih, ker bo spet kdo rekel, da širim ne vem kaj. Skratka, to je nekaj bistvenih zadev. Ampak, da se vrnemo k patriotizmu, kaj je potrebno tukaj. Zunanji izgled je zelo pomemben. Naša paradna uniforma je smešnica, in vendar imamo mi eno pesem, ki pravi: "Al me boš kaj rada imela, ko bom nosil suknjo belo, sabljico pripasano, puškico nabasano." Ta pesem govorim o Celjskem polku in to so bile posebne uniforme, znotraj Avstro-ogrske monarhije, ki je znala ceniti, kaj je slovensko. Mi ne znamo ceniti, kaj je slovensko, in mislim, da je to treba nujno popraviti. Ravno tako tudi lipovi listi na epoletah. Ustaška, najbolj klavska, črna legija je imela za simbol lipov list, in hrvaški piloti in vse letalske enota so imele v svojih oznakah lipove vejice. Tega naši gospodje, ki so se ukvarjali s tem, ne vedo, in to je prekleto žalostno. Morda še nekaj o muzeju. Muzej vojske je silno pomemben, tako kot tudi literatura, ki piše o naših vojakih in o naši vojaški zgodovini – tega nimamo. V muzeju je pa tako, če nečesa ne razumejo, potem rečejo, tega pa ne smete podariti, tudi če da kdo zastonj, kajti to ne sodi k nam, to sodi, ne vem kam, v "culokafrijo"! In gospoda pozablja, da gre tukaj za globalizacijo tudi na tem področju; ampak dobro, pač ne razumejo. Morda še ena zadeva. Nujno je treba pregledati in tudi pretehtati tiste, ki odločajo o nabavi raznih operativnih sredstev in pa orožja. V tem primeru ne bi nabavljali bedaste belgijske puške F2000, ampak bi vzeli tisti sistem ESAR 1 16 ali pa 1 17, ki se je razvijal v istem času in bi bili v svetovi špici. Tako pa – samo še eni dodatni posebneži.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Franc Žnidaršič v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev. [[Ga ni.]] Gospod Janez Kikelj v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani, gospod podpredsednik, gospod državni sekretar s sodelavci, kolegici in kolegi! Pred nami je dolgo pričakovana resolucija o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025, ki je skoraj po pol leta končno pred nami. V zvezi s tem smo opravili razpravo na odboru, sicer dokaj nenavadno, ampak nič narobe, pa tudi javno predstavitev mnenje. Obstoječi dokument, ki je bil sprejet 2004, je predvidel razvoj in opremljanje do leta 2015. Dokument je bil sprejet v času, ko so bile okoliščine bistveno drugačne in je v sedanjih razmerah postal, žal, nerealen. Namen predlaganega novega dokumenta je ob zavedanju demografskih trendov in spremenjeni finančni situaciji uskladitev razvoja in opremljanja Slovenske vojske z dejanskimi zmožnostmi. Ministrstvo za obrambo tako zmanjšuje ambicije glede obsega in opremljanja Slovenske vojske ter tudi ambicije glede finančnih virov, sam dokument pa je zapisan bolj splošno, kar v Poslanski skupini Socialnih demokratov pozdravljamo, saj so zaveze v še vedno veljavnem dokumentu, ki zelo natančno opredeljuje nabavo oborožitvenih sistemov in načrtovani kadrovski obseg Slovenske vojske, neizvedljive. V Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je skrajni čas za nov, realnejši dokument, ki bo med drugim omogočil tudi pripravo ostalih potrebnih dokumentov, na podlagi katerih bomo zavezništvu posredovali verodostojne odgovore glede obrambnih načrtov naše domovine. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo Predlog resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025 podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek v imenu Poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke pri obravnavi strateških in doktrinarnih dokumentov, ki obravnavajo obrambno sposobnost države in sodelovanje Slovenske vojske v okviru zavezništev in v okviru mandata OZN, izhajamo iz dejstva, da je Slovenska vojska eden od najbolj pomembnih atributov državnosti, zato smo resolucijo o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanje Slovenske vojske do leta 2025 obravnavali z vidika državotvornosti ob hkratnem realističnem pogledu na spremenjene mednarodne varnostne razmere in zaostrene politične, finančne in gospodarske okoliščine v državi. Resolucijo sprejemamo v trenutku, ko je tudi po mnenju ministrice zaradi enormnega kleščenja proračuna ustavljen razvoj Slovenske vojske. Zaradi spreminjajočih se razmer država potrebuje prilagojen razvojno usmerjevalni dokument, ki naj predstavlja podlago za dolgoročni razvoj in opremljanje Slovenske vojske. Dolžni smo zagotavljati takšne zmogljivosti, ki bodo omogočale primerno raven nacionalne obrambe v okviru sistema kolektivne obrambe in varnosti in čim večjo varnost slovenskih vojakinj in vojakov. V poslanski skupini menimo, da resolucija solidno povzema sodobno mednarodno okolje in znotraj njega varnostne grožnje in tveganja. Tudi mi se zavedamo, da bodo v prihodnje poleg konvencionalnih varnostnih izzivov vse bolj prisotne tudi tako imenovane hibridne grožnje, ki vključujejo tudi uporabo terorističnih, kriminalnih in drugih oblik delovanja, vključno z možnostmi, ki jih daje informacijska tehnologija. Na mednarodno varnost okolja pa bodo vse bolj vplivale podnebne spremembe, demografska, finančna in gospodarska gibanja. V Poslanski skupini SDS smo budno spremljali pripravo resolucije in še posebej dnevnopolitična prerivanja, zavlačevanja in nagajanja znotraj strank sedanje vladne koalicije, potem ko sta resolucija o strategiji nacionalne varnosti in resolucija o splošnem dolgoročnem programu opremljanja Slovenske vojske prišli v parlamentarno proceduro. Dokaj očitno je, da je bila iz koalicijskih vrst sprožena peticija Ukinimo vojsko, izstopimo iz Nata. Začudeni smo ob nezaupanju in dvomih dela koalicije glede namenov obrambne politike, o iskrenosti deklariranega poslanstva Slovenske vojske in ob tezi stranke Zares in nekaterih drugih poslancev o tem, da resolucija predvideva ekspedicijsko naravo Slovenske vojske. Takšna propaganda, ki zavestno potvarja dejstva, je nedržavotvorno politično ravnanje, če ne poskus rušenja obrambne sposobnosti države. Razvoj Slovenske vojske do leta 2025 bo predvsem pogojen s sposobnostjo zagotovitve pogojev, ki omogočajo nadaljnjo transformacijo tako obsega kot tudi strukture in njene opremljenosti in usposobljenosti. V poglavju 4 se zagotavlja vzpostavitev ustreznega obsega in strukture Slovenske vojske, ki bo zagotavljala obrambne sposobnosti tako v okviru sistema kolektivne obrambe in varnosti kot ustrezne stopnje lastne obrambe. V poslanski skupini menimo, da bi bilo v poglavju, ki obravnava ambicije za delovanje Slovenske vojske, treba pokazati več ambicij predvsem pri oblikovanju zmogljivosti za izvajanje nacionalne obrambe. V poslanski skupini se strinjamo s poudarjanjem nacionalne obrambe v okviru sistema kolektivne obrambe in varnosti, kot je bila v resolucijo vnesena na Odboru za obrambo. Prav tako se zavedamo, da so potrebni zelo resni napori pri zagotavljanju obsega ali strukture kadrovskih virov kakor tudi pri doseganju ustreznih razmerij med pripadniki stalne sestave in pripadniki prostovoljne pogodbene rezerve, razmerje naj bi bilo 4 : 1, in pri vzpostavitvi optimalnega razmerja med častniki in vojaki, ki je v tem trenutku neustrezno. Razvoj zmogljivosti Slovenske vojske, ki jih predvideva resolucija, bo tudi v bodoče zelo težaven in dolgoročno eden najbolj odgovornih projektov. Spremenjene domače in mednarodne razmere narekujejo redefiniranje nekaterih zmogljivosti, kar predvideva tudi resolucija. Za slovensko javnost je zelo pomembno sporočilo, da resolucija predvideva operativno uporabo srednjih kolesnih vozil 8x8, ki jih vojaška stroka prepoznava kot najprimernejšo opremo Slovenske vojske v okviru zmogljivosti za obrambno bojevanje. V poslanski skupini bomo predlog resolucije podprli, saj želimo, da so v spremenjenih razmerah v državi in svetu cilji razvoja Slovenske vojske okvirno jasni in morajo odražati pripravljenost države za zagotavljanje nacionalne obrambe. Skratka, smo za parafraziran Cezarjev izrek: Če hočeš mir, imej dobro vojsko. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi. Glasovanje o predlogu resolucije bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 10. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRED NARAVNIMI IN DRUGIMI NESREČAMI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Izvolite, gospod mag. Uroš Krek, državni sekretar.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanci in poslanke! Spremembo zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami smo pripravili v skladu z zagotovilom Vlade, ki ga je dala, ko je Državni zbor v februarju letos obravnaval pobudo skupine poslancev za spremembo zakona o gasilstvu. Takrat smo predlagali, da je treba spremeniti pri urejanju statusa reševalcev krovni zakon in ne posameznih področnih zakonov, kot je zakon o gasilstvu, in da je treba urejati predvsem razmere med delodajalcem in prostovoljnimi reševalci, ki jih delodajalec zaposluje. Prav to razmerje je bilo doslej zapostavljeno, čeprav večina problemov pri prostovoljnih reševalcih nastaja prav iz tega naslova. Rečeno drugače, delodajalci niso stimulirani, da zaposlujejo oziroma podpirajo prostovoljstvo med svojimi zaposlenimi. Z novelo zakona pa prav to razmerje poskušamo urediti bolje in ustrezneje. Da smo na pravi poti, je potrdila tudi splošna razprava o noveli zakona in tudi druga obravnava na matičnem delovnem telesu, kot tudi obravnava v Državnem svetu, ki zakon podpira. Posebej želim izpostaviti: predlog zakona prvič na enem mestu primeroma našteva nevladne organizacije, ki delujejo v javnem interesu na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami in upravljajo humanitarno dejavnost, kar bo odpravilo še vedno prisotne dvome, kdo deluje v javnem interesu. Zakon delodajalcem omogoča, da uveljavijo povračilo nadomestila plače z vsemi prispevki in davki, ki bremenijo plačo, torej bruto, ki so ga izplačali pri njih zaposlenim za čas odsotnosti pri izvajanju zaščite in reševanja v breme tistega, ki je reševalca poklical. Po zakonu bo imel po novem delodajalec tudi pravico do povračila izpada dela dohodka v takem primeru, ki znaša 20 % nadomestila plače, ki ga je delodajalec izplačal zaposlenemu. To je vsaj delno nadomestilo delodajalcu za izpadli dohodek. Delodajalec bo lahko po novem refundiral tudi izplačano nadomestilo plače za čas nezmožnosti za delo zaradi poškodbe ali bolezni, ki jo je zaposleni utrpel med opravljanjem nalog zaščite, reševanja in pomoči. Gre za odsotnost do 30 dni oziroma 120 dni v posameznem letu. Ta refundacija bo tako kot refundacija plač in izpadlega dohodka bremenila državo ali občino, ki bo reševalce vpoklicala. Država bo v naslednjem letu prevzela stroške zdravstvenih pregledov za operativne gasilce, ki opravljajo najzahtevnejše naloge in uporabljajo izolirne dihalne naprave. Ta zdravstveni pregled bo sestavni del periodičnega usposabljanja operativnih gasilcev za izvajanje navedenih nalog. Za primer posredovanja v velikih nesrečah na bolj ogroženih območjih bomo s prihodnjim letom zavarovali tudi dodatno 400 gasilcev in nekaj drugih reševalcev za primer nesreče oziroma začasne nezmožnosti za delo. Gre za skupino reševalcev, ki jo zlasti v zadnjih letih vse pogosteje iz manj ogroženih delov države napotimo na pomoč v območje, ki ga je prizadela večja nesreča. Tako smo ravnali tudi v zadnjih poplavah. To so ključne novosti, ki jih prinaša zakonska novela, in posamezne rešitve je Odbor za obrambo še izpopolnil. Mi pa si bomo prizadevali, da bomo tudi drugih področnih zakonih uveljavljali rešitve, ki izboljšujejo status zlasti prostovoljnih reševalcev, kot so gasilci in drugi. Naši predlogi so že upoštevani v novem predlogu zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Ustrezne rešitve smo predlagali tudi za zakonom o davku na nepremične in še za nekatere druge davčne zakone in podobne. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci. Predlagam, da zakon podprete, tako kot ste izrazili podporo tudi prejšnjemu dokumentu, za kar se vam zahvaljujem, in ta dokument tudi sprejmete, da ga bomo čim prej uveljavili, še posebej, ker bomo sredstva za posamezne spremembe in druge spremembe zagotovili v ministrstvu in ne bo potrebno posegati v druge dejavnosti ali spreminjati proračun za naslednje leto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za obrambo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo gospodu predsedniku Jožetu Jerovšku.
Še zadnjič danes bom prebral poročilo. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za obrambo je na 17. seji 28. oktobra obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Na seji odbora so poleg predstavnikov predlagatelja sodelovali tudi predstavniki Uprave za zaščito in reševanje in Gasilske zveze Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenji Zakonodajno-pravne službe, Državnega sveta in mnenjem Mestne občine Ljubljana. Zakonodajno-pravna služba je podala pripombe k 1., 2., 4., 5., 6., 10. in 11. členu. Po besedah ministrice za obrambo so spremembe zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami pripravljene v skladu s pobudo skupine poslancev za spremembo zakona o gasilstvu, ki so bile podane v Državnem zboru v začetku letošnjega leta. Takrat je Vlada obljubila, da bo za status prostovoljcev v sistemu varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami naredila spremembo krovnega zakona in ne spremembe posameznih področnih zakonov, kot je na primer zakon o gasilstvu. Predlog predloženega zakona določa vse tiste nevladne organizacije, ki delujejo v javnem interesu na področju varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami in opravljajo v zvezi s tem tudi humanitarno dejavnost. Delodajalcem omogoča, da uveljavijo povračilo nadomestila plače z vsemi prispevki in davki, ki bremenijo plačo, ki so ga izplačali svojim zaposlenim za čas njihove odsotnosti kot pripadnikom civilne zaščite ali prostovoljnim reševalcem v različnih enotah in službah. Refundacija bremeni državni organ oziroma organ lokalne skupnosti, ki je pripadnika vpoklical k opravljanju nalog zaščite, reševanja in pomoči. Predlog zakona ureja tudi nadomestilo začasne nezmožnosti za delo zaradi poškodbe ali bolezni. Delodajalec lahko refundira izplačano nadomestilo plače za čas nezmožnosti za delo zaradi poškodbe ali bolezni, ki jo je zaposleni utrpel med izvajanjem nalog zaščite, reševanja in pomoči. Tudi ta strošek bremeni tistega, ki je pripadnika vpoklical k opravljanju nalog zaščite in reševanja. Država bo po zagotovilih ministrice prevzela pokrivanje določenih stroškov v primerih, ko bo šlo za zdravstvene preglede operativnih prostovoljnih gasilcev in drugih reševalcev, ki morajo delati z izolirnimi dihalnimi aparati. Prav tako bo država pokrila stroške nezgodnega zavarovanja tistih gasilcev in reševalcev, ki se jih v skladu z načrti zaščite in reševanja prerazporeja iz manj ogroženih na bolj ogrožena območja v državi ob večjih nesrečah. Gasilska zveza Slovenije pozdravlja in podpira predvidene spremembe. Predlagana zakonska ureditev bo še posebej pozitivno prispevala k urejanju odnosov med delodajalci in reševalci, saj delodajalec lahko poleg nadomestila plače in pripadajočih prispevkov od pristojnega državnega organa oziroma organa lokalne skupnosti, ki je delavca pozval k opravljanju nalog zaščite, reševanja in pomoči, zahteva tudi poročilo izpada dohodka. K zakonskemu predlogu s strani kvalificiranih predlagateljev v poslovniško določenem roku ni bilo vloženih amandmajev. Po obravnavi členov zakonskega predloga je odbor na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika sprejel svoje amandmaje k 1., 5., 11. in 13. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je v skladu s prvim odstavkom 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker je zbor na 20. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam 22. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 16.10.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Amandmaju k 13. členu poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 27. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zakon neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 36. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o mednarodni zaščiti. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 4. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda – z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o prevozu nevarnega blaga, po skrajšanem postopku. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 85, proti nihče. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda – obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o davčnem postopku, po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 23. 11. 2010. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 6. členu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Glasujemo. Glasovalo je 85 poslank in poslancev, za 40, proti 44. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 15. členu. Glasujemo. Glasovalo je 87 poslank in poslancev, za 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju k 29. členu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Glasujemo. Glasovalo je 87 poslank in poslancev, za 38, proti 47. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovalo je 87 poslank in poslancev, za 50, proti 37. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 37.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o davčnem postopku. Glasujemo. Glasovalo je 83 poslank in poslancev, za 47, proti 10. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda – prva obravnava Predloga zakona o razvojni podpori Koroški regiji v obdobju 2012–2016. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o razvojni podpori Koroški regiji v obdobju 2012–2016 je primeren za nadaljnjo obravnavo. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospod Petek. Še kdo? Odpiram prijave. Gospod Matjaž Zanoškar, imate besedo v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Glede predloga o razvojni podpori Koroški se je Poslanska skupina DeSUS znašla pred veliko dilemo. Čeprav je bilo povedano, da bo Poslanska skupina DeSUS podprla ta predlog zakona, je v času pred glasovanjem prišlo do določenih konzultacij, v zvezi s katerimi moram povedati, da bomo v Poslanski skupini DeSUS glasovali vsak po svoji vesti. Hvala
Hvala lepa. Prosim, mir! Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. Prosim.
Hvala lepa. Zgleda, da je vest nekaterih poslancev zelo čudna in kupljiva zadeva. V Slovenski nacionalni stranki bomo podprli ta zakon, za katerega sodimo, da je skrajni čas, da se nekaj naredi tudi za Koroško regijo. Koroška je odrinjena od Ljubljane in človek ima občutek, da namerno, da nočejo gospodje iz Ljubljane, da bi se Koroška razvijala, nočejo dati ceste na Koroško, nočejo urediti zadeve, ampak hočejo vse skupaj izbrisati. Po možnosti bi najraje tisto, kar je še ostalo, porinili v naročje Avstrijcem, zato tudi uničevanje oziroma ukinjanje policijskih uprav v Slovenj Gradcu in podobne zadeve. Izgovori, ki jih ima naša vlada, so prozorni, bedasti in nelogični; ampak, že vedo, zakaj. Morda pa bi jim bilo všeč, da bi se gori pozicionirala kakšna kriminalna združba, ki bi trgovala z mamili še v večjem obsegu, kot se v Sloveniji trguje z mamili danes. Mislim, da je sramotno, da se noče pomagati Koroški, in človek bi pričakoval, da bi vsaj tisti ljudje, ki so s tistega konca, bili za ta zakon. Žalostno je, da takšnega zakona noče pripraviti Vlada, ampak ga mora pripraviti opozicija. Ampak vendar, čeprav sem prepričan, da zakon ne bo sprejet, moram reči, da ga v Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke z največjim veseljem podpiramo. In tudi v bodoče bomo storili,vse, kar je v naši moči, da se bo Koroška razvijala. Seveda, prvo pa je tisto, kar je pravzaprav v začetku mandata gospod premier Pahor skorajda prisegel pri bogu, da bo zgradil cesto proti Slovenj Gradcu in Dravogradu – od tega, kot kaže, ne bo nič. Zato pa vsaj potrdimo ta zakon.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Miro Petek, prijavljen je tudi dr. Gorenak. Kdo bo v imenu poslanske skupine? Gospod Miro Petek, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi naša poslanska skupina bo glasovala po svoji vesti – vsi poslanci bodo glasovali za ta zakon. Koroška je v velikih težavah. Koroško pesti velika brezposelnost. Na zavodu za delo je okrog 5 tisoč Korošcev, v občini Radlje ob Dravi je brezposelnost 18 %. Za Koroško so značilne nizke plače, septembra letošnjega leta je bila povprečna bruto plača Korošca tisoč 359 evrov, povprečna plača delavca v osrednji Sloveniji je bila tisoč 662 evrov, torej 300 evrov razlike ali za več kot 20 %. Korošci se odseljujejo. Pred tremi desetletji je bilo na Koroškem 78 tisoč prebivalcev, danes jih je še 72 tisoč in nekaj več. Za Koroško ni koncesij za visoke šole – mladi Korošci hodijo na fakultete v Ljubljano, Maribor – in redki se na Koroško tudi vračamo. Zaostanek Koroške regije na gospodarskem področju se je v zadnjih letih povečal za v povprečju Slovenije za 30 %. Na področju socialnega razvoja Koroška beleži zaostanek za 20 %, ukinjajo se institucije. Z nežno roko ministrice se počez ukinjajo policijske uprave, med drugimi tudi Policijska uprava Slovenj Gradec. Situacija je podobna ali še slabša, kot v Pomurju. Pomurje ima zelo dobro cestno povezavo z osrednjo Slovenijo, da ne govorimo naprej proti Budimpešti. V Pomurju, kjerkoli zavrtaj, priteče topla voda in lahko naredijo zdravilišče, Koroška tega nima. Skratka, Pomurje ima perspektivo, Koroška ob znatni pomoči države neke prihodnosti nima. Zato Koroška terja pomoč, Koroška terja pozitivno diskriminacijo. In tisti, ki boste proti temu zakonu, vsi tisti pristajate na Slovenijo treh hitrosti. V "Sloveniji prve hitrosti" je Ljubljana z okolico, za katero v Državnem zboru sprejemate zakone. V "Sloveniji druge hitrosti" so regije, za katere prav tako sprejemate zakone. "Slovenija tretje hitrosti" so regije, kot je Koroška, ki so v "rikvercu", napredujejo v vzvratni prestavi. Korošci si bodo vaše glasovanje zapomnili. Hvala.
Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Korošice in Korošci, iz Slovenske ljudske stranke vam sporočamo, da boste tokrat dobili šest glasov, po naslednjih parlamentarnih volitvah pa 20. Seveda to sporočilo velja tudi za ostale državljanke in državljane. Definitivno bo prišel čas, ko bomo poskrbeli za skladen regionalen razvoj. Za skladen regionalni razvoj se lahko poskrbi samo in izključno preko regionalizacije, preko tega, o čemer govorimo že nekaj let. V tem trenutku regionalizacija Korošicam in Korošcem nič ne pomaga, ker je enostavno ni. Zato je nujno sprejeti ta interventni zakon. Ne samo za Koroško. Jutri, pojutrišnjem tudi še za druge tako ogrožene pokrajine. Zakaj bomo glasovali za ta zakon? Predlog zakona določa program spodbujanja konkurenčnosti, določa spodbujanje investicij in omogoča odpiranje novih delovnih mest. Potem predlog zakona omogoča razvoj človeških virov in predlog zakona spodbuja socialno podjetništvo, vabi domače ter tuje vlagatelje. Ta predlog zakona za Koroško pomeni tudi stop za beg možganov. In to je ena izmed najpomembnejših vrednot, ki jih Korošci in Korošice lahko dobijo. Kaj je treba narediti? To, kar je tudi že v samem zakonu zapisano. To so tiste tri prave in glavne stvari. Prvič, čimprejšnja vzpostavitev regijskega visokošolskega središča, ki bo s svojimi razvojnimi usmeritvami in študijskimi programi povezano z regionalnim gospodarstvom. Drugič, nujno in potrebno je spodbuditi tako davčne olajšave, spodbude za zaposlovanja kot tudi vzpostavitev medpodjetniškega izobraževalnega centra, absolutno je treba narediti v prvi vrsti tudi prometno infrastrukturo. Kaj ta zakon še ima? To, česar zakon o Pomurju ni imel, ima vire. 220 milijonov evrov. 220 milijonov evrov je velik denar. Če se pa spomnimo, da v Evropi ostaja cela milijarda, ki bi jo lahko koristili že do letošnjega leta, pa je to samo 20 % tistega, kar želite z nesposobno vlado, ki ji v tej državi verjame le še nekaj sorodnikov tistih, ki so v Vladi, približno 20 % oziroma 18 %, to je že manj kot 20 poslancev v Državnem zboru [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti svoj glas v lastnem imenu? Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Zakon bom vsekakor podprl, za to je več razlogov. Eden je vsekakor, da smo že sprejeli podoben zakon za Pomurje. Drugo, danes sem v razpravi že povedal, da gre za ogroženo pokrajino na meji in da bo to nekakšen plebiscit v malem in da ne bomo današnje napačne odločitve obžalovali čez leta, kot neko drugo napačno odločanje obžalujemo še danes. Poleg tega je treba Koroško ekološko sanirati. Tam je bila desetletja nezdrava proizvodnja in predelava cinka in svinca po starih, zastarelih tehnologijah in onesnaženje je veliko in sanacija draga in zahtevna. Koroška posebnost je tudi bila, da je bila v zadnjih dveh desetletjih ekonomsko izčrpavana od tajkunov, po včasih dokaj čudnih ekonomskih odločitvah in tudi okrevanje nemških partnerjev največjemu delodajalcu na Koroškem ni veliko pomagalo, ker po prevetritvi krize niso dobili dela. Zastonj pričakujemo celovito rešitev z vladne strani, ki je ni na spregled in je v bistvu samo kupovanje časa. Vsekakor bi bila celovita rešitev decentralizacija in uvedba pokrajin. Zaradi vsega naštetega bom glasoval za predlog zakona in bi morda na nekatere kolege apeliral, naj ne glasujejo samo po vesti, ampak tudi po poreklu.
Besedo ima gospa Renata Brunskole. Prosim.
Hvala lepa. Prav lepo pozdravljeni! Predloga zakona ne bom podprla. Pa ne zato, da ne bi podpirala razvoja Koroške, območja, za katerega vem, da se sooča v podobnih razmerah kot tudi območje Bele krajine in Kočevskega, od koder sama prihajam. Preseneča me, pa verjetno bo tudi volivke in volivce, da nekateri, čeprav smo predstavniki vseh državljank in državljanov, očitno razmišljamo samo o nekaterih območjih in pozabljamo, da je bil pred časom tudi predlog zakona za območje, od koder prihajam, pa ni bilo toliko slišati izražene podpore kot danes. In prepričana sem, tako kot je tudi stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov, da je prav, da se zadeve rešijo s sistemskim zakonom, saj namreč nisem prepričana, da smo vsi najbolj zadovoljni s tem, da se je s posamičnim zakonom morebiti reševalo Pomurje, čeprav nisem nevoščljiva ali da temu kakor koli nasprotujem, vendar danes ugotavljamo, da je problem tako na Koroškem, problem je v Beli krajini in na Kočevskem pa še kje. Zatorej menim, da je smiselno podpreti zakon o skladnem regionalnem razvoju in na ta način reševati problematiko brezposelnosti in razvojne ogroženosti tako Koroške kot tudi pred nekaj meseci Bele krajine in Kočevskega. Hvala.
Besedo ima gospod dr. Gorenak.
Hvala lepa. Sam nisem prišel na vrsto tekom razprave, ker je zmanjkalo časa, zato naslednje. Ta zakon seveda bom podprl, to je prvo. Kot drugo pa kaže spomniti na nekaj stvari. Zakon je neposredno povezan s tistim za Mursko Soboto oziroma, če želite, za Pomurje, kot je tudi povezan s pokrajinami kot takimi. Vlada ravna panično, Vlada ravna kot, bom rekel, kapetan brez kompasa, to je jasno kot beli dan, in se zaletava. Pri Pomurju je tako, pa je neka obrazložitev, pri Koroški je drugače, ker pač Koroška, ker je predlagatelj Petek in tako naprej in tako naprej. Pa naj vas vseeno spomnim še na pokrajine, ki pač neposredno sodijo pod to zadevo oziroma ne bi govorili o tem, če bi bil pokrajinski zakon sprejet. V času našega mandata sem sam hodil od poslanske skupine do poslanske skupine opozicije in takrat iskal vašo podporo. Povedali ste mi, da je takratna vlada pač predstavnica tistih, ki nič ne znajo, ki ne pripravijo dobrih zakonov, zato vi "pokrajinizacije" ne boste podprli. Povedali ste tudi, da je "pokrajinizacija" v vašem interesu in da jo boste pripravili vi, ki to bolje znate. Ampak, poglejte, to ste zapisali tudi v koalicijsko pogodbo ali koalicijski sporazum. In kaj se je zgodilo? Minilo je pol vašega mandata in na mizi nimate nič. Jaz verjamem, da se bomo v naslednjem mandatu, če prevzamemo vlado, prav kmalu, verjetno v prvem letu, srečali s takim zakonom in ne vem, kaj mi boste takrat povedali. Boste spet rekli, da vi znate boljše? Ne! Imeli ste štiri leta priložnosti, pa nič iz vas. Hvala lepa.
Gospod Matjaž Zanoškar, prosim.
Hvala za besedo. Ta zakon bom z veseljem podprl. Z veseljem podprl, ker smatram, da sem eden od dobrih poznavalcev razmer na Koroškem, in vem, da si Koroška v tem trenutku, v tej situaciji, ki je silno težka, ne more sama pomagati. Pomagala bi si lahko s tem zakonom, ki je predlagan. Vse tiste elemente, ki so porok in pogoj za razvoj, ima vpete v svoji vsebini, zato se mi zdi, da je zakon pravi in bi ga bilo treba sprejeti. Hvaležen sem predlagatelju, ker je s pobudo za ta zakon dal tudi priložnost, da se vse kolegice in kolegi seznanite s situacijo, kakršna je na Koroškem. Seveda verjamem v zakon o skladnem regionalnem razvoju, vendar vem, da je to rešitev, ki bi bila zelo hitro na programu in zelo hitro bi se lahko konkretno pomagalo pri razvoju Koroške, najsibo tako ali drugače. Čeprav je zelo velika neznanka, kako bo z usodo tega predlaganega zakona, pa je eno to, da je bilo dano jasno sporočilo o Koroški in njenem položaju in da je bilo dano tudi jasno sporočilo iz današnjih razprav Vladi, naj se enkrat zavzame za to in preneha ukinjati državne institucije na Koroškem, ker se z vsako ukinitvijo državne institucije zmanjša tudi število delovnih mest, tistih kvalitetnih. Torej, z veseljem bom podprl ta zakon. Hvala.
Glasujemo. Glasovalo je 87 poslank in poslancev, za 40, proti 45. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda – obravnava Predloga resolucije o splošnem dolgoročnem programu razvoja in opremljanja Slovenske vojske do leta 2025. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu resolucije niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu resolucije. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog resolucije neusklajen. Glasujemo. Glasovalo je 85 poslank in poslancev, za 73, proti 1. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda – tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami, redni postopek. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovalo je 85 poslank in poslancev, vsi za. [[Za je glasovalo 85.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda – Vprašanja poslank in poslancev. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z zakonsko ureditvijo ilegalnih prehodov državne meje za časa Jugoslavije. Gospod dr. Gorenak, obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala lepa. Predsednika Vlade sem spraševal o vprašanju, ki je za ta čas izjemnega pomena. Namreč, šlo je za vprašanje, povezano z imenovanjem predsednika Vrhovnega sodišča. Po mojem mnenju predsednik Vlade ni odgovoril na način, ki bi omogočil jasno ali pa stvarno osvetlitev tega problema. Jaz se bom posvetil samo dvema deloma njegovega odgovora. Predsednik Vlade je rekel, da kandidatu popolnoma zaupa, ker zaupa tudi ministru in ker si ne zna predstavljati, kako bi bilo, če kandidat ne govori resnice. To bi bilo preveliko breme za njega. Žal, gospe in gospodje, kandidat ne govori resnice, to je prva zadeva, in druga zadeva, minister za pravosodje ni v ničemer razjasnil tega postopka, ker ni opravil elementarnih nalog, ki bi jih po zakonu moral opraviti. To pa je: najmanj, kar je, soočiti vse tiste, ki so govorili proti ali v škodo kandidata, kot tudi tiste, ki so, ta sta bila dva, govorila v korist kandidata. Minister je prešel mimo teh zakonskih nalog in tega ni opravil. Jaz verjamem celo, da minister, vključujoč s koalicijo, kar grobo zavaja tudi predsednika Vlade. To izhaja pravzaprav iz obrazložitve in odgovora predsednika Vlade. Predsednik Vlade je zadevo primerjal z nürnberškimi procesi in stanjem v tretjem rajhu. In je govoril o legitimnosti in zakonitosti. Gospe in gospodje, tukaj gre za kaj več, za bistveno več! Če je tam šlo za vprašanje, da so ti ljudje delali zakonito, v skladu s takratnimi zakoni, vendar nelegitimno, in so jih leta 1947 zato obsodili, gre tukaj za nekaj več; gre za to, da niti kandidat ni delal zakonito. Zakaj ni delal zakonito? Zaradi tega, ker če je bil sodnik – kar vemo, da je bil sodnik – in če je bil na kraju tistega umora, je moral vedeti, da je za umor predpisano sojenje in da umor ni prekršek. Vendar je kljub temu tiste dokumente samo mirno podpisal in jih predal JLA. To pomeni, da je opustil svoje dolžnosti. Jaz sem prepričan, da je razprava na to temo odgovora predsednika Vlade tudi v širšem interesu, da malo razširimo stvari na stanje okoli ministra Zalarja, tudi na tisto, recimo, o Satexu, kjer dejansko po 14 letih ni nihče nič kriv, razen tega, da bomo lahko davkoplačevalci plačali vse tisto, kar so zapravili in sodniki niso razsodili. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 45. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Franca Pukšiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Franca Pukšiča v zvezi s spremembami operativnih programov in vplivom teh sprememb na črpanje evropskih sredstev. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospod Pukšič, izvolite.
Kolegice in kolegi! Govorimo o vseh treh operativnih programih, za katere se je Republika Slovenija izpogajala z Evropsko komisijo za obdobje 2007–2013. Izpogajali smo v teh operativnih programih cca 4,2 milijarde evrov. Pogajanja z Evropsko komisijo so se zaključila v juniju in novembru leta 2007. V obdobju od 2007, ko so bila pogajanja zaključena, do predaje oblasti, do volitev 2008 je prejšnja vlada razpisala cca 1,5 milijarde evrov sredstev. Če bi šli po tej stopnji naprej 2009–2010 bi danes imeli razpisanih 4,5 milijarde evrov. Če je na razpolago približno 4,2 milijarde, je potrebnih razpisanih sredstev tam okoli 5,5 do 6 milijard, če hočemo vse to na koncu tudi izkoristiti. Ker smo že na polovici tega obdobja in ker je stanje pri črpanju evropskih sredstev katastrofalno, iz podatkov Vlade Republike Slovenije izhaja, da smo v letošnjem letu 2010 do konca avgusta, novi podatki govorijo in bom tudi aktualen, torej do konca oktobra, izkoristili približno 500 milijonov evrov. To pa je še vedno samo polovica tega, kar je bilo načrtovano v proračunu Republike Slovenije oziroma rebalansu za 2010. Stanje koriščenja teh sredstev je katastrofalno in zaradi tega je nujna razprava v Državnem zboru Republike Slovenije, da bi spremenili prav način in pristop k črpanju evropskih sredstev. Vlada Republike Slovenije si je privoščila v letošnjem letu spremeniti operativne programe. Glede na to, da je Evropska komisija skoraj 80 % njenih predlogov zavrnila, Vlada pa to skriva pred poslankami in poslanci in čeprav smo poslanke in poslanci Državnega zbora v Komisiji za lokalno samoupravo sprejeli nekaj sklepov za črpanje evropskih sredstev oziroma spremembo operativnih programov, Vlada tega ni upoštevala niti v enem samem primeru, je seveda odgovornost tako na predsedniku Vlade, ministrih Gaspariju, Gjerkešu in finančnemu ministru. Da ne bo samo odgovornost ostala, na koncu pa denar v Bruslju, ker ta odgovornost nič ne pomaga, milijarda evrov že sedaj stoji v Bruslju, je to razpravo nujno opraviti.
Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 46. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zmaga Jelinčiča Plemenitega bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Boruta Pahorja na poslansko vprašanje Zmaga Jelinčiča Plemenitega v zvezi s porastom korupcije in kriminala. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 45. (Za je glasovalo 32.)(Proti 45.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ivana Grilla bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na poslansko vprašanje Ivana Grilla v zvezi z nepravilnostmi pri opravljanju dimnikarskih storitev. Gospod Ivan Grill v imenu poslanske skupine. Prosim.
Hvala lepa. Vprašanje, ki sem ga zastavil ministru za okolje, je povezano s številnimi težavami in problemi na področju opravljanja dimnikarskih storitev. Kljub temu da je bila ta tema v Državnem zboru obravnavana že večkrat, vsaj preko poslanskih vprašanj, ni zaznati nekega izboljšanja. Še več, priča smo številnim dimniških požarov, ki jih na leto zasledimo okoli 500. Poleg tega smo priča tudi številnim zastrupitvam, ki so posledica nedelovanja ali slabega delovanja dimovodnih naprav, in tudi teh zastrupitev je preko sto na leto. Tako je velika sreča,da nismo bili deležni v zadnjem času celo kakšnih smrtnih žrtev. Z upravljanjem dimnikarskih storitev so nezadovoljni občani. Tudi s strani nekaterih, predvsem manjših dimnikarskih podjetij, ravno tako slišimo kritike o tem področjem, ki je resnično neurejeno. Če potegnemo skupni imenovalec, ugotovimo, da je največji problem v tem, da nima država vzpostavljenega nadzora nad opravljanjem teh storitev. Ker seveda ni nadzora, je delo opravljeno nekvalitetno, in še več; dogaja se celo to, da nekateri dimnikarji oziroma podjetja pošiljajo uporabnikom položnice za plačilo storitev, ki jih niso opravili. Bili smo priča primeru, ko je neka gospa dobila položnico za 30 evrov, ki je seveda ni plačala, ker storitev ni bila opravljena, in čez leto dni je bil ta strošek potem preko izvršbe preko 300 evrov. To pomeni, da gre v bistvu za veliko neupravičeno oškodovanje predvsem ljudi, ki so socialno najbolj ogroženi. Na vprašanje ministru, ali je na področju nadzora že karkoli urejeno, je pač povedal, da se trudi, da bi nekaj uredil in da pričakujejo tudi pomoč Državnega zbora. Zato sem mnenja, da bi bila splošna razprava o tem področju, kjer bi osvetlili z vseh zornih kotov, v korist tistih, ki bodo te rešitve tudi skušali pripraviti. Zato sem prepričan, da v primeru, da se to podpre, lahko prispevamo k temu, da se to pomembno področje uredi, predvsem pa, da bo primerljivo področjem, ki to stvar opravljajo v drugih državah. Nikjer nimajo zaradi dimnikarjev toliko težav kot ravno v Sloveniji, zaradi neupravičeno podeljenih koncesij. Sedaj je tudi velika težava, da je ta poklic deficitaren, da se ljudje oziroma mladi ne odločajo za ta poklic, ker je to označeno kot nekaj slabega. To ni dobro za naprej, predvsem pa bo tukaj naša varnost, požarna varnost ves čas zelo zelo ogrožena. Upam, da bo ta predlog podprt. Hvala lepa.
Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 77 poslank in poslancev, za 31, proti 46. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za okolje in prostor dr. Roka Žarnića na poslansko vprašanje Zvonka Laha v zvezi z ravnanjem z odpadki. Gospod Zvonko Lah, izvolite v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Po programu ravnanja z odpadki naj bi bilo v Sloveniji 15 centrov za ravnanje z odpadki, vendar še do zdaj ne vemo, kje bodo ti centri in koliko jih bo. Ministrstvo za okolje in prostor je najavilo, da bo 10 centrov. Najnovejša vest je, da celo manj, vendar ne vemo ne kje niti v kakšni fazi pripravljenosti so ti projekti. Veliko projektov je tudi v operativnem programu črpanja evropskih sredstev, pa ne vemo, ali bodo ta sredstva počrpana oziroma ti centri zgrajeni. Prihaja tudi do tega, da inšpekcijska služba na Ministrstvu za okolje in prostor izdaja odločbe o zaprtju deponij, tudi za primer, ko ima že dve leti projekt za predelavo odpadkov na ministrstvu, pa ni prišlo še do odobritve tega projekta. Zato se odpadki vozijo gor in dol po Sloveniji, kjerkoli se pač občine lahko dogovorijo za odlaganje odpadkov. Ker je to tako pereča problematika, bi bilo prav, da se tukaj v Državnem zboru opravi razprava o tej problematiki in končno določi, koliko rabimo deponijskega telesa za odlaganje ostankov predelanih odpadkov in to rešimo do roka, ki smo ga obljubili Evropi. Občine se same ne morejo dogovoriti in tudi že vložena sredstva v projekte tako propadajo. Zato bi bilo prav, da se pripravi temeljita analiza na MOP-u in v Državnem zboru opravi razprava o tej tematiki.
Glasujemo. Glasovanje teče. Glasovalo je 82 poslank in poslance, za 35, proti 45. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V zvezi s predlogom poslanca Marijana Pojbiča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za delo, družino in socialne zadeve dr. Ivana Svetlika ter ministrice za gospodarstvo mag. Darje Radić na poslansko vprašanje Marijana Pojbiča v zvezi z ukrepi za izboljšanje gospodarske in socialne situacije v Republiki Sloveniji. V imenu poslanske skupine, obrazložitev glasu, gospod Pojbič. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Ker nisem bil zadovoljen z odgovori gospoda ministra za delo, družino in socialne zadeve, invalide ter gospe Radićeve, ministrice za gospodarstvo, sem predlagal, da se o tem vprašanju opravi širša obravnava v Državnem zboru. Kot sem povedal in kot vemo vsi v parlamentu, imamo v Republiki Sloveniji preko 100 tisoč brezposelnih in to je izjemno alarmanten podatek, ki bi moral dati misliti vsem tistim, ki danes tukaj sedimo v Državnem zboru. Ampak, očitno Vlada Republike Slovenije se ukvarja z vsemi drugimi zadevami in z vsemi, bom rekel, proti temu pomembnemu problemu skorajda nepomembnimi zadevami, namesto da bi reševala in iskala rešitve za ustvarjanje novih delovnih mest, s čimer bi poskušala slovensko državo izpeljati iz te socialne, gospodarske in finančne krize. Poleg tega lahko vidimo, da če gledamo na eni strani 100 ali 110 tisoč brezposelnih, imamo na drugi strani veliko takšnih, ki so zaposleni in po nekaj mesecev ne prejemajo plače, ne plačujejo jim socialnih prispevkov in tako dalje. To so preveč pomembni problemi, ki bi se jih morala zavedati tudi Vlada in iskati ustrezne rešitve za tako pomembna vprašanja. Vlada se ima čas ukvarjati s tem, kako 250 milijonov evrov dati Grčiji, kako za 250 milijonov zdaj spet dati poroštvo Irski, nikakor pa ne razmišlja, kako rešiti lastno gospodarstvo, lastne državljanke in državljane, če bi bil ta denar, o katerem govorim, to je preko pol milijarde evrov, vložen v nova delovna mesta in sanacijo podjetij, ker imamo 6 do 7 tisoč podjetij, ki so na robu likvidnosti. In zamislite si, da se zgodi črni scenarij in da ta podjetja in ti zaposleni pristanejo na zavodu za zaposlovanje – kakšna bo situacija v tej državi in kdo bo sploh še tisti, ki bo v tej državi ustvarjal? In ta vlada in tudi ta koalicija bi se morala tega zavedati. Če želimo to državo izpeljati iz kritične situacije, iz te ekonomske, gospodarske in finančne krize, moramo začeti razmišljati drugače. Ne več samo v tej smeri, da gasimo požare s socialnimi pomočmi, temveč zagotoviti nova delovna mesta, kjer bo prihajal denar v pokojninsko blagajno, zdravstveno blagajno in v državni proračun. Šele takrat, ko bomo brezposelnost znižali na 55 tisoč, kot je bilo 2008, bomo lahko govorili, da je ta vlada na tem področju nekaj storila.
Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje Aleša Zalarja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi z zakonsko ureditvijo imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča. Dr. Gorenak v imenu poslanske skupine.
Ja, seveda. Zelo na kratko. Zakon ministru za pravosodje jasno nalaga: preveriti mora vse okoliščine in vsa dejstva okoli imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča. Tako pravi zakon. Zakon sicer predvideva dvostopenjsko odločanje. Prvostopenjsko ali bom rekel prvi del odločanja predstavlja odločitev Sodnega sveta in obče seje Vrhovnega sodišča. Ta dva organa sta svoje povedala. Vendar to, kar sta ta dva organa povedala, je mnenje. Minister to upošteva ali pa ne. Minister se je odločil, da bo to upošteval. Drugi del postopka, ki pa zahteva angažiranje ministra za pravosodje pa je po zakonu, gospe in gospodje, poudarjam, preveriti mora vse okoliščine in dejstva. Kaj pa je minister naredil? Od vsega tega, kar mu zakon nalaga, je naredil naslednje: kandidata je povabil in sta se pogovorila. In v pogovoru je kandidat, kot je zapisal minister, pojasnil vse stvari, ki jih je želel minister vedeti. Ministra pa absolutno čisto nič ne zanima, kaj pravi ustavni sodnik Zobec, kaj pravijo sodniki Vrhovnega sodišča, še manj ga zanima, kaj pravijo, recimo, tožilci, tisti ki so bili na kraju dogodka. Minister je celo naredil še en korak dlje; šel je in našel vpisnik iz leta 1984, ampak koraka, ki bi ga pa moral narediti po zakonu naprej, minister ni naredil, to pa je; tudi jugoslovanski predpisi so bili jasni, vsi državni organi, ki med seboj poslujejo, hranijo eno kopijo uradnega dopisa. Takrat je bilo to bolj natančno, ko ni bilo takšnih mašin, ko smo pisali nekoliko drugače. To pa pomeni, da bi minister moral poiskati kopijo na koprskem sodišču ali celo koprskem tožilstvu, namreč javil se je tudi tožilec. No, minister z zakonom določenih nalog ni opravil, v nobenem primeru ni opravil! Poudarjam, to mu nalaga zakon. In ker minister teh nalog ni opravil, o čemer sem ga spraševal v poslanskem vprašanju, je situacija jasna: razčistiti jih moramo tukaj. Mogoče z vašim pritiskom na gumb "za" ob glasovanju, ki glasi ali na kakšen drug način. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine mag. Borut Sajovic, prosim.
Hvala lepa. No, jaz pa moram reči, da je minister storil vse, kar je bilo potrebno, zato bo seveda moj glas in pa glas poslanske skupine proti razpravi. Res me preseneča, kako tiho je postalo na seji mandatno-imunitetne komisije, potem ko je gospod sodnik, kandidat, pojasnil svoj vidik zgodbe in ko je vse, kar je storil, pojasnil tudi naš minister, enostavno ni bilo več dejstev, ni bilo argumentov. Res je pa samo sledeče; najvišja sodna institucija v tej državi, ki ima oblico dela, preveč zaostankov, je že devet mesecev z začasnim vodenjem. In sprašujem se, kakšni so motivi tistih, ki skušajo to neko vedejevstvo namesto korektnega, strateškega, uspešnega dela še podaljševati. Je mogoče komu pravni nered v političnem interesu? Minister je upošteval mnenje Sodnega sveta, minister je upošteval mnenje vrhovne obče seje in seveda tudi podatke in navedbe, ki so bile očitane, podrobno preveril; tako tiste, ki se tičejo zakonodaje, ki se tičejo pravilnikov in seveda vse očitke ovrgel. Žalosti nas v tej zgodbi, da bi sodna veja oblasti morala uživati izjemen ugled, a so si določene sodne eminence izbrale to za poligon medsebojnih očitkov in obtožb. Bistveno pa je tisto, da so bile na kraju tega dogodka takrat samo tri osebe in vse te tri osebe so svojo izjavo, kaj se je takrat dogajalo, zapisale, podpisale in za njimi stojijo. Vse drugo pa so seveda politične interpretacije in pa komentarji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Prosim za prijavo. Pri tem opozarjam, da ni čas za razpravo, temveč čas za obrazlaganje glasu v zvezi z vprašanjem, temo. Obrazložitev glasu v svojem imenu dr. Vinko Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Seveda bom razpravo o tem podprl,Ponovno pa naj poudarim, ker je tisoč in ena laž, je treba povedati tisoč dvakrat: "Minister svojih nalog ni opravil!" Zakon mu nalaga preveriti vsa dejstva in okoliščine. Ne samo, da ni opravil pogovorov z ustavnimi sodniki in vrhovnimi sodniki ter tožilci, bil je tako malomaren, da ni opravil niti pogovora s tistimi, ki so na kraju bili – bodimo objektivni – tajnica in tožilec. Tudi tega ni opravil. Zato je vse zagovarjanje ministra povsem odveč. Poudarjam, povsem odveč. Tudi na Mandatno-volilni komisiji, ko smo o kandidatu razpravljali, opozicija ni izgubila nobenega tempa in nobene volje ob tem, ko je kandidat predstavil dve priči. Nasprotno, jaz sem koalicijo in ministra tudi javno pozval, "gospod minister, dajte te ljudi vendarle soočiti, bodite pošteni, soočite tiste, ki so proti kandidatu, in tiste, ki so za kandidata." Nobenega vprašanja. Vendar, poudarjam, minister nalog ni opravil. To ni prvič, da jih ni opravil. Minister te naloge opravlja zelo vestno in odgovorno, recimo, v primeru zemljiške knjige, o čemer bom govoril v nadaljevanju, kadar je treba poskrbeti za žepe, gospod Sajovic, tajkunov. Hvala lepa.
Kolega Gorenak, minister vam ne more odgovarjati in polemika z njim ni umestna. Sicer pa se vprašanje glasi v zvezi z zakonsko ureditvijo imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča – z zakonsko ureditvijo imenovanja, ne konkretnim imenovanjem. Obrazložitev glasu, Ivan Grill. Prosim
Hvala lepa. Tudi sam se pridružujem mnenju, da v odgovoru ministra Zalarja še zdaleč ni bilo pojasnjeno tisto, čemu je bilo vprašanje namenjeno. Tudi vsi tisti postopki, ki jih je navajal, da so bili opravljeni, so neverodostojni. Strinjam se s tistimi, ki pravijo, da bi sodna veja oblasti morala biti cenjena oziroma imeti ugled v Sloveniji med ljudmi, vendar bo ravno s tem, kar se počne z imenovanjem takšne osebe na takšen položaj, ta ugled še toliko bolj okrnjen. Ni res, da je, ko se je razpravljalo o tej osebi, opoziciji ob njegovi predstavitvi zmanjkalo besed in volje za razpravo. Bila je pozna ura po celem dnevu razprave in namenoma je bila ta razprava pomaknjena v pozne večerne ure, ob enajstih zvečer oziroma ob polnoči, in zagotovo ni bilo smiselno, da bi sami sebe prepričevali. Zato takšno osebo, ki je nasprotovala slovenski osamosvojitvi, takšno osebo, ki je sodelovala pri prikrivanju največjih kršitev človekovih pravic in ki skuša sedaj to zanikati, ni primerna oseba, ki bi v skladu z zakonodajo lahko zasedala tako pomemben položaj. In prav bi bilo pred njegovim imenovanjem tudi takšno razpravo opraviti v Državnem zboru, da se razjasni, razčisti, ali so bili postopki opravljeni v skladu z zakonodajo, in da se na podlagi tega tudi odločimo in razblinimo vse tiste dvome, ki jih je v slovenskem prostoru veliko. V nadaljevanju bo seveda nekoliko bolj podrobna razprava o tem in bomo lahko ponovno proučili, ali je takšno poslansko vprašanje umestno in bi bilo prav, da se o njem tudi razpravlja. Zato bom seveda glasoval za to, da se opravi ta splošna razprava. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 45. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda – druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zemljiški knjigi, redni postopek. Prehajamo na odločanje o amandmajih. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 23. členu. Pri tem opozarjam, vsi vloženi amandmaji Poslanske skupine SDS so vsebinsko povezani. Če ta amandma ne bo sprejet, postanejo ostali amandmaji istega predlagatelja brezpredmetni. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Seveda bom govoril v celoti, zaradi tega, ker so pač ti amandmaji povezani. Poglejte, pravkar me je klicala gospa, ki pravi 28 centov sem plačala za obrazec za vpis v zemljiško knjigo. Naši amandmaji so namreč povezani prav s to zadevo. Zakaj to govorim? Iz temeljnega razloga, ker vpis v zemljiško knjigo danes je mogoč tako, da ga lahko vloži vsak državljan. Vsak državljan, ki je končal osnovno šolo, lahko piše tudi tiskane črke, veste, tudi tisti je to sposoben narediti, izpolni obrazec, priloži ustrezne dokumente, gre na zemljiško knjigo in reče, "prosim, vpišite mojo nepremičnino v zemljiško knjigo". Potom 12-ih evrov sodne takse je to tudi mogoče narediti, se pravi, 12 evrov in 28 centov. Govorim o tisti najnižji vsoti. Kaj predlaga koalicija in kaj predlagajo naši amandmaji – v katero smer gredo naši amandmaji? Koalicija je v zakonu sicer predlagala elektronizacijo. Podpiramo sto na uro, mi smo s tem začeli. Vlada pred nami je to začela, torej dobro je, da nadaljujete. Ampak ne podpiramo pa tistega dela in tukaj smo vložili amandmaje, ki pravi, da posameznik, individuum ni več toliko sposoben, da bo ta obrazec za 28 centov, o katerem sem govoril, izpolnil. Ne, zakon pravi, da so Slovenci tako neumni, da tistih nekaj stavkov ne znajo izpolniti, zato jih zakon napotuje na odvetnike in notarje. V prvi vrsti na notarje, tudi na odvetnike. Protestirala je večina slovenskih občin, tudi Mestna občina Ljubljana. Protestiralo je Združenje občin, namreč tudi občine niso upravičeni predlagatelji, kot da one tega ne znajo, ob kopici pravnikov, recimo v Ljubljani. Ne. Zakon to prepušča notarjem in odvetnikom. Ta posel bo opravljalo okoli 300 ljudi. Strokovnjaki, ki se s tem ukvarjajo, so jasno izračunali – od 10 do 30 milijonov evrov. Namreč, nihče nima natančnega podatka, ampak vzemite katerokoli cifro ali 10 ali 30 milijonov evrov. Gospe in gospodje, naši amandmaji gredo v smeri, da ta denar ostane v žepih slovenskih davkoplačevalcev. Z amandmaji želimo doseči to, da ta denar ostane našim državljanom. Zakon, o katerem pa bomo glasovali v nadaljevanju, pa je tisti, ki pravi, "izpulimo revnim ljudem 10 do 30 milijonov in jih dajmo kartelu, ki se imenuje pravniški kartel, notarsko odvetniški kartel ali kakorkoli". Prav je, da te amandmaje podprete, sicer delujete proti tem našim ljudem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 42. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem so tudi ostali amandmaji k 39. in 54. členu postali brezpredmetni. Zato smo zaključili z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo. Ker v drugi obravnavi k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa vsem tistim, ki sem vas prepričal. Namreč rezultat je bil 38 za moj predlog in 42 proti. Izpisek si bom lahko natančno ogledal nekoliko kasneje. In verjetno [[...]]
Obrazložitev glasu.
Ja, ja.Saj bom tudi vaše ime pogledal. Seveda vas prosim tudi v nadaljevanju, da podprete padec tega zakona. Skratka, da glasujete proti temu zakonu kot takemu, ki je protiljudski zakon. Ne more biti drugega, kot protiljudski zakon. Če jemlje od 10 do 30 milijonov evrov Slovencem in Slovenkam, našim državljanom, in jih daje nekaj sto ljudem, ki so tako ali tako že zdavnaj več kot prebogati, to so pa odvetniki in notarji. Torej pozivam vas, da tako kot naša poslanska skupina, vržete ta zakon, skratka glasujete proti temu zakonu. Mi bomo glasovali proti temu zakonu. Veste, nobenega problema ni, tudi v opoziciji lahko spišemo ali pa ministrstvo lahko spiše vse tiste dobre člene in spremembe zakona, mislim na elektronizacijo, in ta zakon imamo lahko sprejet tudi na decembrski seji ali najkasneje januarski. Vendar vas prosim, da ne vlečete, zaboga, iz žepov, ki so prazni, kjer ni nič, pa še segate v te prazne žepe. Ja komu, zaboga? Prosim vas, še tistih par glasov, ki manjka, vrzimo ta zakon, sprejmimo zakon, ki bo v korist naših ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Še kdo? Torej prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Prav bi bilo povedati, da smo o vprašanju o zakonu v zemljiški knjigi temeljito in mnogokrat razpravljali na matičnem delovnem telesu. Jaz osebno bom glasoval za zakon, ker sem trdno prepričan, da so trditve o zakonu in o posledicah zakona neresnične. Že danes je vsak, ki je želel vložit zemljiško knjižni predlog, moral imeti notarsko overjen dokument, ki ga je predložil. Že sedaj je zato, da je pri notarju dokument overil, moral plačati takse. Takse za vlogo se zdaj spreminjajo in to navzdol. Nam je minister za pravosodje zagotovil, da bo večina taks, razen izjemoma za najnižjo kategorijo, za vse nižja, kot bi bila po veljavnem zakonu. Povrhu tega je nujno zagotoviti notarsko vlogo zaradi tega, ker so samo notarji povezani z zemljiško knjigo na ta način, da se lahko vloge vlagajo v elektronski obliki. Da se bo zemljiška knjiga vodila v elektronski obliki, je ta Državni zbor sklenil na predlog prejšnjega ministra, že pred, mislim, da cirka petimi leti. Od takrat naprej bi morala biti zemljiška knjiga vodena in vse vloge elektronsko oblikovane. To ni mogoče delati drugače kot na predlog, kakor je sedaj pripravljen. In še dve stvari je treba povedati. Uveljavitev zakona za vloge za prepoved vlog občanov bo začela stopit v veljavo čez 3 leta. V tem času se lahko vse, kar neresnično trdi opozicija, preveri in ugotovi, ali je res, in čez 3 leta bo začela veljati tudi določa, da občine same ne morejo vlagati vlog zoper kar so se pritoževale in v tem času lahko skupaj oblikujejo tudi pravobranilce, ki imajo ne samo državni pravobranilec, ampak tudi medobčinski [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, mag. Branko Grims. Prosim.
Vsem lep pozdrav! Spoštovani, glasoval bom proti, kajti redko se zgodi, da bi tolikšno število lokalnih skupnosti, tolikšno število občin povzdignilo svoj glas zoper ta zakon, kot je bilo to v tem primeru. Že samo iz mojega okraja, občina Cerklje iz Gorenjske, še več drugih in ne boste verjeli, da tudi občina Jesenice, katere župan sedi v vrstah koalicije. Argumenti, ki so jih našteli, brez dvoma držijo. Na nekatere je bilo dano pojasnilo. Na vse niti slučajno ne. Še več. Na nekatere se niti poskušalo ni odgovoriti, niti se ni prisluhnilo predlogom za rešitve, ki smo jih ponudili v SDS. Zakaj se tako ravna, ne vem, toda dejstvo je, da se preveč lahkotno posega v žepe občank in občanov, ki so že sedaj v težavah zaradi slabega gospodarskega stanja, h kateremu je nesebično pripomogla tudi vaša vlada s svojo mlahavostjo, neodločnostjo, z odsotnostjo ukrepov. Sedaj pa te ljudi še dodatno obremenjevati. In argument, ki je bil malo prej predstavljen, da to lahko storijo samo notarji, to seveda ne drži, saj poteka vendar tudi e-projekt opreme sodišč in ravno tako bi lahko vnesli to tudi na sodiščih. To se pravi, gre izključno za to, da se želi nekomu dati neko dodatno možnost zaslužka na račun vseh ostalih. Proti temu bom glasoval.
Hvala lepa. Ponovno odpiram prijavo. Obrazložitev glasu v svojem imenu Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa. Jaz zakona o zemljiški knjigi ne bom podprla. Že ob prvi obravnavi smo opozorili na nekatere pasti. Strinjala sem se s tem, da je potrebna digitalizacija, vendar pa so obstajali in so določeni pomisleki, ki vodijo v to, da se enostavno preveč hiti. Jaz pri tem opozarjam, da v sosednji Avstriji že 10 let vodijo dvojni sistem, tako v obliki papirologije, kot tudi digitalizirani obliki. Očitno se zavedajo, da ob tem obstaja določena nevarnost. In jaz menim, da je zemljiška knjiga ena redkih stvari, ki v tej državi dobro deluje, je ažurna, je postavljena tako, kot je treba. Bojim se, da bodo te spremembe povzročile težave in so premalo domišljene. Ne strinjam se z odvzemom krajevne pristojnosti pri hrambi. Obenem pa tudi menim, da me zelo težko prepriča argument, da bo hramba, ki jo bodo odslej imeli kot pooblastilo notarji, za državljane resnično brezplačna. Opozorila, ki prihajajo tudi z notarskih vrst, so resna. Opozorila, ki prihajajo od ljudi, ki to doslej opravljajo na sodiščih, so tudi resna, smo jih prejeli veliko. In zato me enostavno to hitenje ne prepriča. In se mi zdi, da lahko povzroči veliko škode.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu Matjaž Zanoškar. [[Se odpoveduje.]] Obrazložitev glasu Breda Pečan. Prosim.
Hvala lepa. Vse kaže, da v Državnem zboru nekateri ljudje ne vedo, kakšne amandmaje smo sprejemali v drugem branju pri tem zakonu. Namreč, notarji niso več zadolženi za arhiviranje, hrambo teh dokumentov, ampak se šteje skenirani dokument, ki pride na zemljiško knjigo, kot original in notar ne hrani več dokumentov, ampak jih preda stranki takrat, ko je zemljiškoknjižni vpis pravnomočno izveden. Se pravi, ali zavrnjen, ali sprejet, ali kakorkoli že, da ne bomo komplicirani. Rada bi nekaj drugega povedala. Da smo ne samo na odboru za notranjo politiko, kjer jaz pač nisem prisotna, ampak tukaj v tej dvorani Državnega zbora vsaj dvakrat poslušali zelo argumentirano razlago, zakaj sploh ta zakon sprejemamo. Da s tem zakonom, ki se je začel v predpreteklem mandatu, na katerem je v preteklem mandatu Ministrstvo za pravosodje in Vrhovno sodišče, ki je zadolženo za digitalizacijo vseh sodnih postopkov, ne samo zemljiške knjige, opravljalo določene aktivnosti, ki so danes pripeljale do tega, da se ta digitalizacija izvede v celoti. In ne razumem, da človek, ki pride k notarju zato, da mu ta overi pogodbo pogodbo ali naredi notarski zapis pogodbe, in jo potem na licu mesta skenira in pošlje na zemljiško knjigo, se pravi, da temu človeku ni treba notarsko overjene pogodbe vzeti v roke, se usesti v avto, na avtobus ali vlak, iti do zemljiške knjige in potem tam tisti vpis izvesti, ampak to namesto njega naredi notar za manjši denar, kot je do zdaj plačeval. Za manjši denar. In isto velja tudi za občine. Jaz bom seveda glasovala za zakon.
Hvala. Obrazložitev glasu Ivan Grill. Prosim.
Hvala lepa. Značilnost Ministrstva za pravosodje v tem mandatu je v tem, da vsak zakon, ki ga vloži v proceduro in ko je sprejet, pomeni, da se morajo državljanke in državljani prijeti za žepe, ker jim dodatno izpuli evre. Tudi ta zakon je eden izmed teh. Res je, da so v tem zakonu tudi neke rešitve, ki so bile zastavljene že v prejšnjem mandatu, to je predvsem elektronizacija, da se določeni postopki poenostavijo, predvsem pa, da so hitrejši. Vendar se je ob tem porodilo toliko dodatnih idej, kako ljudem še dodatno pobrati denar, da je ta zakon povsem iznakažen. Tukaj razlagati, da bo na ta način za naše porabnike stvar cenejša, to preprosto ne drži. To je povsem enako, če se spomnimo, ko smo pred petimi leti ukinjali tako imenovane obvezne nalepke. Tudi takrat je bil vik in krik, koliko bo takšne škode, pa se je povsem jasno ugotovilo, da so bile nalepke takrat izključno v korist nekaterim izbranim posameznikom. In tudi ta zakon zdaj daje predvsem privilegij in korist tam, kot smo slišali, 200 do 300 odvetnikom in notarjem, ki bodo na ta način lahko neupravičeno služili. Zakaj onemogočiti vsem tistim, ki so kvalificirani, ki so strokovno usposobljeni, da bi takšne storitve opravljali [[...]]
Prosim za mir in pozornost v dvorani.
Toliko kritik s strani občin, stroke, nepremičninskih posrednikov in ne nazadnje tudi tistih, ki se na to stvar strokovno spoznajo, povsem jasno kaže, da je ta zakon zagotovo korak nazaj, in bi bilo res najbolje, da se ta zakon zavrne, da se stakne glave skupaj in da se v nekem res doglednem času poišče samo tiste rešitve, ki bodo naredile korak naprej. Zato bom seveda glasoval proti temu zakonu.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. Še dodatno. Proti temu zakonu je treba biti, absolutno iz razlogov, ki sem jih povedal in še naslednjih. Poglejte, skupnost občin je bila proti, posamezni župani tudi, kot poslanci, so bili proti, pa še vedno govorimo in zavajamo naše ljudi, ko govorimo o tem, da že danes imajo notarji te dokumente v rokah. Ja seveda jih imajo, saj morejo overiti pogodbe. Toda elektronizacija sodišča in govoriti o tem, da smo mi začeli ta projekt – ne bo držalo. Ta projekt elektronizacije je začela že prejšnja vlada in se je nadaljeval pri nas. In danes se nadaljuje. Saj mi to pozdravljamo, ni nobene težave. Sodišča morajo iti z elektronizacijo naprej. Ampak glejte, zakaj smo proti temu zakonu? Ker je koalicija k temu pametnemu in dobremu delu, ki se mu reče elektronizirati zemljiško knjigo, pritaknila – kaj? Mačka v žaklju, ki se mu reče, "izpulili bomo 10 do 30 milijonov evrov in jih dali odvetnikom in notarjem". Vidite, to je problem! In ne govoriti, da ni res. Res je še nekaj. Nobeden od notarjev – seveda če vzamete samo tisto tarifo, ki je zdaj predpisana, potem bo ceneje – mislite, da bo notar to zastonj delal, da bo zastonj skeniral, da bo zastonj pošiljal?! Niti slučajno, saj notarji niso od muh in niso verjetno plačani od lufta ali kaj jaz vem česa. Zaračunali bodo manipulativne stroške, takšne stroške, tiste stroške, one stroške. Normalno, da jih bodo zaračunali, poleg tiste sodne takse, ki je uradno za, saj veste kaj, kot bi prijel strup za podgane. Saj to ni res, ne farbajte ljudi! Vrzimo ta zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod državni sekretar, kolegice in kolegi! Zopet gre za – to sem že zadnjič v razpravi rekel – zakon, ki je v večini členov po vsebini dober, ima pa nekatera določila, ki se rada pojavijo pri večini zakonov, ki enostavno niso sprejemljiva. Seveda ne gre za to, kdo zna to delo opraviti, predvsem je pomembno, kako varen je postopek. Ta postopek je zagotovo občutljiv, zato mora biti stoodstotno varen. In nisem prepričan, da bo vsa ta digitalizacija postopka res prinesla izredno varen postopek. Drugi problem, ki se mi pri tem pojavlja, tudi do neke mere razumem. V kar nekaj zakonih v prejšnjem obdobju, torej v zadnjih nekaj letih, smo odvzeli nekaj monopolnih pooblastil, predvsem notarjem, in razumem, da je treba nekatera monopolna pooblastila zopet dati nazaj, pač neka druga, če smo nekatere stvari vzeli. Zadnjič sem slišal nek podatek v razpravi, da če bi to delali samo notarji, bi v povprečju zaslužili dodatno pri teh opravilih še 20 tisoč, mislim, da je bila ta številka omenjena, 20 tisoč evrov letno. To se pravi, nek drobiž, 20 tisoč letno bo dobil vsak notar v povprečju. Mislim, da bi bil marsikateri naš delavec, marsikateri naš zaposlen zadovoljen, če bi dobil, ne dodatno, ampak če bi dobil 20 tisoč evrov letno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 36. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda – tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o sodnih taksah, redni postopek. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 27. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda – obravnava Predloga resolucije o spremembah in dopolnitvah Resolucije o Nacionalnem programu za kulturo 2008–2011. Ker k predlogu resolucije matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu resolucije. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 81, proti nihče. [[Za je glasovalo 81.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda – obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o delovnem času in obveznih počitkih mobilnih delavcev ter o zapisovalni opremi v cestnih prevozih, skrajšani postopek. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke Branko Marinič.
Hvala lepa za besedo. V poslanski skupini smo že ob predstavitvi stališča povedali, da bomo glasovali proti takšni vsebini. Z odločbo Ustavnega sodišča je bilo ugotovljeno neskladje z zakonom. S predlogom sprememb se to nadaljuje in se ne odpravlja. Gre pravzaprav za uvedbo direktive, ki je zahtevala, da se ciljna skupina delavcev uvrsti leta 2007 na enako pozicijo, kar se pa seveda ni zgodilo vsem mobilnim delavcem enako. Odpravilo se je neskladje in uredilo z uskladitvijo evropske zakonodaje tistim delavcem, ki vozijo na daljših relacijah, medtem ko se mobilnim delavcem, torej voznikom avtobusa, ki vozijo na krajši razdalji od 50 kilometrov, to ni zgodilo. Zato je seveda temu nasprotoval tudi sindikat voznikov, ki je velikokrat prosil tudi predlagatelja, da bi to neskladje odpravil, kar se pa ni zgodilo. Če je to področje primerno urejeno za skoraj vse delavce v Republiki Sloveniji, potem ne bi delavci v linijskih prevozih potnikov krajših od 50 kilometrov bili nekaj posebnega in prikrajšani za tisto, kar jim gre tudi iz vsebine delovnopravne zakonodaje, torej iz Zakona o delovnih razmerjih. Kot smo napovedali, bomo v poslanski skupini glasovali proti takemu zakonu z obrazložitvijo, da se ne odpravljajo tiste ustavne kategorije, ki so neusklajene z zahtevo, da bi se ta nesorazmerja odpravila. Ostajajo naprej in zato bomo v poslanski skupini glasovali proti.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 27. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda – tretjo obravnavo Predloga zakona o soglasju in poroštvu Republike Slovenije za obveznosti Dars, d. d., iz kreditov in izdanih dolžniških vrednostnih papirjev za realizacijo gradnje avtocestnih odsekov iz Nacionalnega programa izgradnje avtocest v Republiki Sloveniji v višini 297,811 milijonov evrov v okviru rednega postopka Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predloga zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 34. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 34.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda – tretja obravnava Predloga zakona o Družbi za avtoceste v Republiki Sloveniji, v okviru rednega postopka Ker k drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 27. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda – prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu je primeren za nadaljnjo obravnavo. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, dr. Peter Verlič. Prosim.
Hvala lepa. V naši poslanski skupini bomo seveda podprli predlog sklepa, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, saj smo tudi predlagatelji sprememb zakona. Naj obrazložim, zakaj. Prvič, zato, ker s predlagano spremembo izenačujemo termin vmesnega in primestnega potniškega prometa, s čimer močno izboljšujemo kakovost in dostopnost javnega potniškega prometa, zlasti v dveh največjih mestih: v Ljubljani in Mariboru, kjer se opravi kar 80 % vsega javnega potniškega prometa. S to izenačitvijo omogočimo, da mnoge primestne občine dobijo kakovosten prevoz v prestolnico in v drugo največjo prestolnico, s čimer se pravzaprav mestni potniški promet razširja v korist širših regij Ljubljane in pa Maribora. Drugič, s tem zakonom, s temi spremembami se omogoči možnost sofinanciranja iz državnega proračuna in drugih virov. Namreč, če želimo, da postane mestni promet bolj privlačen za potnike, da ga lahko uporabljamo, mora biti seveda dostopen s ceno. S to možnostjo seveda omogočimo, prvič, mestnim proračunom in pa proračunom primestnih občin lažje prihodke, se pravi manj odhodkov, potnikom pa primerno ceno. In kot tretje, odpravljamo diskriminacijo, ki se je nedavno zgodila v Ljubljani, da so bili recimo dijaki, ki so v Ljubljani in stanujejo v Ljubljani, seveda v boljšem položaju kot tisti, ki se vozijo iz primestja, kajti za njih je veljala nižja cena, za ostale pa višja cena. S tem, ko je treba pridobiti soglasje direkcije, preden se zgodijo take spremembe, se ta diskriminacija odpravi. Vsi poslanci, ki smo razpravljali v tej dvorani, koalicijski in seveda tudi mi smo se strinjali, da je zakon po vsebini dober. Ni bilo argumenta, ki bi govoril v korist, da se ga ne podpre. Zakon je dober in zato predlagam, da ga seveda podpremo. Kajti edini argument Vlade, ki je bil, zakaj ne podpira je to, da pripravlja nek zakon o integriranem javnem potniškem prometu, ki ga pa čakamo dve leti. Podprimo tega. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu. Še kdo? Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala. Jaz bom seveda naš predlog zakona podprla. Žal mi je, da predlagatelj spet ni pravi, ker smo predlagatelji v SDS, je očitno zakon že vnaprej obsojen na to, da ne bo sprejet. Kar moti, je predvsem to, da Vlada ponovno eno leto po tistem, ko je že rekla, da takega zakona ne more sprejeti, ker nimamo uvedenih pokrajin – od takrat ni seveda naredila nič – in ima sedaj isti izgovor, zakona ne moremo sprejeti zato, ker nimamo pokrajin. Čeprav je ravno največja koalicijska stranka glavni krivec, da jih nimamo in tako daleč, kot smo bili z njimi v prejšnjem mandatu, najbrž kmalu spet ne bomo, ker se v bistvu na tem področju popolnoma nič ne dela. Pa vseeno, morda smo koga le prepričali, da bi z zakonom, če bi ga podprli, vsaj dali priložnost, da se o teh stvareh pogovarjamo na Odboru za promet in še kje. Morda bi lahko prišli do neke skupne rešitve, ki bi pomenila zelo pomemben doprinos za vse tiste občine, ki so na meji z mestnimi občinami, predvsem z Ljubljano. Namesto, da zapravljamo denar in uničujemo kulturno dediščino z gradnjo garaž, bi raje podaljšali proge mestnega prometa in zmanjšali promet v mestu. Tako delajo vsa evropska mesta, razen Ljubljane. Tukaj je vedno nekaj posebnega in na repu, kljub temu, da so zaradi tega Ljubljančani obsojeni na zelo slab zrak, na bistveno slabše okolje. Vsi skupaj bomo pa na koncu plačevali še kakšne kazni zaradi tega. Ampak očitno to nekaterih ne moti. Jaz bom glasovala za zakon, predlagam, da tudi drugi glasujete tako in na Odboru za promet opravimo razpravo o tem, na kakšen način bi lahko uredili promet v primestnih občinah.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 85 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 46. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o ratifikaciji Protokola o spremembi Protokola o prehodni ureditvi, ki je priložen pogodbi o Evropski uniji, Pogodbi o delovanju Evropske unije in Pogodbi o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejel nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O ZAVAROVALNIŠTVU, URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O TROŠARINAH IN URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O BANČNIŠTVU. Uradna prečiščena besedila je pripravila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o zavarovalništvu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam,da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o trošarinah. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo Zakona o bančništvu." Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Najprej bomo obravnavali Predlog sklepa o imenovanju predsednika in članov Upravnega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jože Tanko. [[Ne bo.]] Stališče Poslanske skupine LDS ne bo predstavljeno. Želijo razpravo poslanci? Prijavil se je mag. Andrej Vizjak. Želi razpravljati? Prosim. Pripravi naj se Dušan Kumer.
Spoštovani! Govorimo o zelo pomembnem skladu, skladu o razgradnji nuklearke. Torej, ta sklad je bil tarča številnih apetitov, predvsem večkrat omenjene stranke, ki dela ta tako imenovani oranžni cunami v slovenski energetiki. Številna delovna telesa tega parlamenta so bila podvržena ambicijam, da bi zamenjali direktorja sklada za razgradnjo nuklearke, predvsem zaradi apetitov po vodenju tega sklada, ki upravlja s približno 150 milijoni evrov. Ker se to ni dalo doseči, je bila diskreditirana bivša predsednica upravnega odbora, vrhunska jedrska strokovnjakinja gospa Romana Jordan Cizelj, evropska poslanka. Zgodilo se je še več, postavljen je bil novi upravni odbor, ki ga je pravzaprav postavila ta koalicija. Tudi ta upravni odbor je dobil nalogo iz oranžnega energetskega kabineta, direktorata, po odstavitvi direktorja Sklada za razgradnjo nuklearke in tudi temu novo postavljenemu odboru se je to uprlo, ker je bilo, enostavno povedano, to eden največjih nesmislov. Še več, bivšemu direktorju se je iztekel mandat in na njegovo izpraznjeno mesto so se prijavili kandidati, ki jih je novo postavljeni upravni odbor ocenil, da niso ustrezni, zato je predlagal Vladi vedejstvo sedanjemu oziroma takratnemu večkrat rušenemu direktorju Sklada za razgradnjo nuklearke. Vlada je zavrnila predlog svojega upravnega odbora in protizakonito postavila vršilko dolžnosti, ki tudi sicer ni izpolnjevala pogojev za vodenje tega sklada. Sedaj postavljamo novo-stari ali staro-novi upravni odbor sklada, ki je presegel, hvala bogu, te kadrovske igrice gospoda Kopača in verjetno tudi gospoda Golobiča v ozadju. Mislim, da bo ta upravni odbor moral ščititi predvsem namensko trošenje denarja sklada, torej da bo šlo prvenstveno za razgradnjo nuklearke in ne za razgradnjo Vlade ter da bo šlo prvenstveno tudi za smotrno financiranje skladišča radioaktivnih odpadkov, čeprav se tudi tam ne odvija vse, kot bi se lahko. Spoštovani, sam osebno bom podprl ta predlog. Verjamem pa, da bodo kreatorji tega oranžnega kadrovskega cunamija poskrbeli, da bo vladni delegat v tem upravnem odboru pravi in bo nadalje spotikal ter ogrožal korektno delovanje tega sklada.
Hvala lepa. Žal ne morem razpravljati. Mogoče ste pa mene prepričali, da ne bom glasoval za ta sklep. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v upravni odbor Sklada za financiranje razgradnje nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov iz nuklearne elektrarne Krško za predsednika imenuje Dimitrij Marjanovič, za člana pa mag. Gregor Božič in Meri Kelemina. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine, Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. V naši poslanski skupini se strinjamo, da gre za pomemben sklad; že njegova velikost je ta, ki nas v to lahko prepriča. Zato je še posebej pomembno, da sedijo v organih tega sklada ljudje, ki so za to usposobljeni. Mogoče se komu zdi oziroma mu njegova podzavest pravi, da gre za sklad za razgradnjo Vlade, in tudi prejšnji vodstveni organi so tako z njim gospodarili. Vemo, da je pridelal v enem letu 40 milijonov evrov minusa in da so njegove naložbe segale do takšnih in drugačnih potez, ki so se tako ali drugače slabo končale na finančnih trgih. Zato bi se nam zdelo nujno, da to zasedejo kompetentni ljudje, pri čemer pa ni nujno, da so tudi imetniki kakšnih strankarskih izkaznic. Nobeden od predlaganih treh članov ni član naše stranke. Se pa med temi tremi predlogi najde tudi, denimo, šivilja. Mi srčno upamo, da ima ona kot hobi še kakšna druga znanja, da bo lahko vodila ta sklad. Podobno kot ste že sami ugotovili, gospod predsednik, bomo v Poslanski skupini Zares težko podprli tovrsten predlog. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembi Sklepa o imenovanju članov Sveta fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se pod številko 7 razreši član Sveta fundacij za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji Jaroslav Kalan, za člana pa se pod številko 7 imenuje mag. Andraž Kopač. Ta sklep začne veljati naslednji dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Preden grem naprej, vas prosim samo za soglasje, ker gre za sestavo ene od preiskovalnih skupin, da pravzaprav ne berem cele preiskovalne skupine, ampak samo začetek. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah in dopolnitvah Sklepa o sestavi o imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij zaradi suma zlorabe uradnega položaja nosilcev javnih funkcij z namenom vplivati na izid volitev v Državni zbor leta 2008, in v zvezi s Patrio. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o spremembah in dopolnitvah Sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Obvestila Okrajnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, v zvezi z obtožnim predlogom zoper poslanca Državnega zbora. Obvestilo je v obravnavo zboru predložilo Okrajno sodišče v Ljubljani, Kazenski oddelek. Obvestilo je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru predložila poročilo s predlogom sklepa. Prehajamo na odločanje. Mandatno-volilna komisija predlaga Državnemu zboru, da sprejme naslednji sklep: Državni zbor na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom Okrajnega sodišča v Ljubljani, Kazenski oddelek, opravilna številka IV K59798/2010 z dne 11. 10. 2010 po vloženemu obtožnemu predlogu opravilna številka KT0554/06 zoper poslanca Državnega zbora Zmaga Jelinčiča Plemenitega zaradi kaznivega dejanja zbujanja sovraštva, razdora in nestrpnosti, ki temelji na kršitvi načel enakosti po prvem odstavku 300. člena Kazenskega zakonika, ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora Zmagu Jelinčiču Plemenitemu in dovoli vodenje kazenskega postopka. Na podlagi 267. člena Poslovnika Državnega zbora Državni zbor o predlogu sklepa odloči brez razprave. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti 2. [[za je glasovalo 73.]] [[Proti 2]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije podpredsednika Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. Poslanec Andrej Magajna je izstopil iz Poslanske skupine SD, zato se je Državni zbor na podlagi 200., 201. in 112. člena Poslovnika Državnega zbora seznanil z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je poslancu Andreju Magajni prenehalo članstvo v Poslanski skupini Socialnih demokratov. Zaradi prenehanja članstva v Poslanski skupini Socialnih demokratov, preneha Andreju Magajni funkcija podpredsednika Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti. In drugi: Poslancu preneha funkcija z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Andreju Magajni se zahvaljujem za opravljeno delo podpredsednika te komisije. Prehajamo na obravnavo Sklepa o ugotovitvi prenehanja funkcije podpredsednika Odbora za gospodarstvo. Poslancu Viliju Rezmanu je prenehal status nepovezanega poslanca, zato se Državni zbor na podlagi 200., 201. in 212. člena Poslovnika Državnega zbora seznani z naslednjim sklepom: Ugotovi se, da je poslancu Viliju Rezmanu prenehal status nepovezanega poslanca. Zaradi prenehanja statusa nepovezanega poslanca preneha Viliju Rezmana funkcija podpredsednika Odbora za gospodarstvo. Poslancu preneha funkcija z dnem seznanitve na seji Državnega zbora. Tudi njemu se zahvaljujem za opravljeno delo. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju podpredsednika Odbora za gospodarstvo. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Poslanska skupina nepovezanih poslancev. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za podpredsednika Odbora za gospodarstvo imenuje Vili Rezman, Poslanska skupina nepovezanih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in gospodu Viliju Rezmanu želim uspešno delo. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi predsednika in podpredsednika ter imenovanju predsednika in podpredsednika Komisije za narodni skupnosti. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Komisija za narodni skupnosti. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Komisiji za narodni skupnosti razrešita predsednik Lázsló Göncz, poslanec madžarske narodne skupnosti, in podpredsednik Roberto Battelli, poslanec italijanske narodne skupnosti, ter se za predsednika imenuje Roberto Battelli, poslanec italijanske narodne skupnosti, za podpredsednika pa Lázsló Göncz, poslanec madžarske narodne skupnosti. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. V zvezi s to točko dnevnega reda Poslanska skupina SDS predlaga, da se na podlagi prvega odstavka 74. člena Poslovnika Državnega zbora razprava in odločanje o tej točki preložita na eno izmed naslednjih sej zbora. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 18. novembra 2010. Želi besedo predstavnik predlagateljev predložitve zadeve? Gospod Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. Državni zbor in tudi slovenska politika sta pred odločitvijo, ali si vzeti čas in argumentirano preučiti, zavrniti ali pa potrditi vse pomisleke, ki so bili izrečeni proti kandidatu za predsednika Vrhovnega sodišča Masleši. Tu gre za trditve ustavnega sodnika Jana Zobca, nekaterih vrhovnih sodnikov, drugih sodnikov in pravnikov in proti katerim tudi minister Zalar ni predložil nikakršnih dokazil. Ali pa bomo nadaljevali brezbrižno politično, vehementno in v skladu s predosamosvojitveno revolucionarno prakso postopkov imenovanja predsednikov tudi Vrhovnega sodišča in se bo izpeljalo to imenovanje na način, ko se bodo ohranili vsi sumi in bo sodba oziroma glasovanje v tem primeru izrečeno v dvomu. Če gremo po tej poti, bodo na bodočega predsednika tega sodišča, na Vrhovno sodišče samo in na sodstvo v celoti padle temne sence neverodostojnosti. V tem primeru je odprtih veliko stvari. Na primer, ni pojasnjen odnos kandidata do slovenske osamosvojitve, o čemer so pisali nekateri, ki so z Maslešo delili sodne hodnike, to se pravi, so bili njegovi sodelavci. Ni bilo in ni pojasnil v zvezi z izrekom zadnje smrtne kazni v Sloveniji, ki jo je kandidat Masleša izrekel duševno prizadeti osebi. Prav tako niso pojasnjene zadeve v zvezi s sodelovanjem kandidata v verifikacijskih komisijah, ki so opravljale oglede umorjenih pribežnikov na zeleni oziroma na najbolj odprti meji v vzhodni Evropi. Človekove pravice so se v primerih nezakonitih pobojev drastično kršile, saj so pribežniki namesto denarne ali kratke zaporne kazni za prekršek dobili usodni graničarski metek v čelo ali v druge vitalne dele telesa. Minister se je v teh postopkih in obravnavah izgovarjal na vpisnike, ki naj bi ga za konkretni primer dobil v sodnem arhivu. Povedal je celo datum, uro odhoda, uro prihoda. Ni povedal pa bistvenega, kaj je v teh vpisnikih tudi zapisanega. Tudi ni povedal, kakšne postopke je kandidat Masleša sprožil kot sodnik, ali kot državljan. O tem popolna tema. Minister se ni potrudil, da bi za odpravo sumov poiskal gradiva ali v arhivih drugih ustanov, ne doma, ne v tujini in ne v civilnih in tudi ne v vojaških arhivih. Tudi predsednik Vlade, na katerega je bilo naslovljeno pismo, se ni odzval, tudi že večkrat, pokazal je pravo ignoranco celo pri temeljnih odločitvah, kot je ta. Zato predlagamo, da naš predlog podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik Mandatno-volilne komisije, ki je predlagateljica sklepa? Ne želi. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne želi. Želijo besedo [[...]]Počasi dr. Gorenak, po scenariju. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prosim za prijavo. Dr. Vinko Gorenak, potem Silven Majhenič v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa. Dobro predvidevate, da se bom javil, gospod predsednik. Poglejte, jaz sem že prej govoril o tem, da je nujno, več kot nujno za interese te države, da to točko dnevnega reda danes odložimo. Nič se ne more zgoditi v roku enega meseca in nič se ne more zgoditi v roku dveh mesecev katastrofalnega za to državo, bolj od tega, kar bomo storili, če to točko dnevnega reda uvrstimo in kandidata potrdimo. Vrhovno sodišče Republike Slovenije je bilo sredi 90. let več kot tri leta brez predsednika in je imelo začasnega predsednika. Na čelo Vrhovnega sodišča mora priti človek, nad katerim ni niti najmanjšega oblačka, če to primerjamo s stanjem vremena v najlepšem času, poleti. To je idealno dejstvo. Naša dolžnost pa je, poslanska dolžnost, da ministru zaradi malomarnosti, ker svojih nalog ni opravil, naložimo in rečemo: "Gospod minister, odnesi torbo domov, opravi to, kar ti nalaga zakon, in pridi nazaj!" Mi smo tisti, ki smo ministra postavili, in mi smo tisti, ki mu lahko naložimo to nalogo. V tem času se ne more zgoditi nič. Za kaj gre? Minister kratko malo reče, svoje naloge sem opravil. Jaz sem že prej razložil. Verjamem, da me je poslušal, pa bom dodatno v času, ki mi je na razpolago, rekel še tole. Kandidat je deloval zakonito, pravi minister, in tako tudi piše in to smo slišali. Ne, kandidat ni deloval zakonito. Kandidat je bil preiskovalni sodnik. Pomeni, velik poznavalec prava, tudi države Jugoslavije, znotraj katere je bila takrat Slovenija. Kandidat je moral in mogel poznati, kaj pomeni ilegalni prehod čez mejo. Kandidatu je torej moralo biti znano, da to pomeni 30 dni zapora in 3 tisoč nekdanjih dinarjev kazni. Kandidat je šel na ogled, videl je mrtvega človeka. Vedel je, da je to v nasprotju z zakonodajo. Moral in mogel bi poznati ilegalno, torej zakonodajo, ki ni bila nikjer objavljena, pravilo službe JLA. Nič ni naredil, ampak je podpisal zapisnik. Vidite, to moramo vedeti. In zato vas prosim v imenu poslanske skupine, glasujmo proti in pošljimo ministra domov in naj nalogo še enkrat opravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo od predstavnikov poslanskih skupin? Jakob Presečnik, Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in potem Franco Juri, Zares.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Gospod minister! Jaz sicer mislim, da je gospod minister svoje delo opravil korektno, predlagal je že prej, maja oziroma aprila ali kdaj, kandidata, vendar je, bi rekel, z dvomljivim mnenjem o primernosti takratnega kandidata zavrnila. Jaz mislim, da je dvomov o primernosti sedanjega kandidata bistveno več, kot jih je bilo za nekatere takrat, tako da mislim, da si je treba vzeti čas. Prepričan sem, da mora tudi predlagatelj premisliti. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli predlog, da se ta točka z današnje seje umakne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Mi tega predloga ne bomo podprli, kajti to bi pomenilo, da politika prevzame absolutno odločitev pri imenovanju predsednika Vrhovnega sodišča. Stran roke od sodne veje. In če se bomo mi zdaj ukvarjali s tem, ali umikamo ali ne eno točko z dnevnega reda, kjer ni suma, da gre za zakonit postopek, potem pa bomo še enkrat dokazali to, česar nihče ne bi želel, da postane ta zgodba zgolj in samo predmet političnega obravnavanja. Zato menimo, da smo prišli do točke, kjer umik ni smiseln. Podano je bilo veliko argumentov in dokazov o tem, da je bil konstrukt, dejansko konstrukt, da je bil to poskus dokazovanja nečesa na podlagi neresnic in ne vidimo nobenega smisla v tem, da bi to točko danes umaknili z dnevnega reda.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu preložitve. Prehajamo na odločanje. Odločamo o predlogu za preložitev navedene zadeve. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 44. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da predlog za preložitev ni bil sprejet. Ker predlog za preložitev ni bil sprejet, prehajamo na obravnavo zadeve. Minister za pravosodje Aleš Zalar je na podlagi prvega odstavka 62. člena Zakona o sodiščih Državnemu zboru predlagal, da za predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije za dobo šestih let imenuje Branka Masleša, vrhovnega sodnika svétnika na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo ministru za pravosodje Alešu Zalarju. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Po naši ustavi je Vrhovno sodišče najvišje sodišče v državi. V vsaki pravni državi, torej tudi v Sloveniji, najvišje sodišče v državi ob reševanju konkretnih sodnih sporov dokončno pove, kaj pravi pravo in kaj je prav. Delovanje Vrhovnega sodišča je torej ključnega pomena za vzdrževanje in krepitev zaupanja javnosti v pravo. Poleg tega pa ima Vrhovno sodišče in njegov vsakokratni predsednik ali predsednica pomembne pristojnosti oziroma pooblastila v razmerju do vseh sodišč in sodnikov v državi. Vodenje vrhovnega sodišča je zlasti v razmerah, [[...]]
Prosim, mir v dvorani.
[[...]]ko se zdi, da stopnja zaupanja v institucije pravosodnega sistema ni tako visoka, kot bi si želeli, toliko bolj zahtevna in odgovorna naloga. Kandidat za predsednika Vrhovnega sodišča vrhovni sodnik svétnik Branko Masleša je to nalogo pripravljen prevzeti. Edini se na podlagi javnega razpisa poteguje za to funkcijo. Državni zbor ga je za vrhovnega sodnika imenoval pred dobrimi desetimi leti, leta 2006 ga je Sodni svet zaradi njegove nadpovprečne strokovne usposobljenosti imenoval na najvišji možni sodniški položaj, in sicer na položaj vrhovnega sodnika svétnika. Leta 2009 so ga vsi sodniki Vrhovnega sodišča izvolili za člana Sodnega sveta. Člani novoizvoljenega Sodnega sveta pa so ga zatem izvolili za predsednika Sodnega sveta. Kandidat Masleša torej že vrsto let uživa široko zaupanje in podporo tako na Vrhovnem sodišču kot tudi širše v sodstvu in pravni stroki. To podporo je kandidat za predsednik Vrhovnega sodišča ponovno pridobil tudi v tem kandidacijskem postopku za imenovanje za predsednika Vrhovnega sodišča. Podporo oziroma pozitivno mnenje k njegovi kandidaturi sta podala tako občna seja Vrhovnega sodišča, in sicer na podlagi glasovanja vseh vrhovnih sodnikov, ter tudi Sodni svet; Sodni svet je svoje mnenje tudi obrazložil. Pri tem želim spomniti, da je pet članov Sodnega sveta izmed uglednih pravnih strokovnjakov izvolil ta Državni zbor in da je pozitivno mnenje Sodnega sveta podpisal podpredsednik tega organa, ugleden pravni strokovnjak dr. Miro Cerar. Oba strokovna organa, tako občna seja Vrhovnega sodišča kot Sodni svet, sta svojo odločitev sprejela potem, ko sta se seznanila tudi z nekaterimi pomisleki na račun kandidatove primernosti. Naj spomnim, da je Ustavno sodišče že leta 1997 odločilo, da je ratio legis ureditev, po kateri svoje mnenje o kandidatu za predsednika Vrhovnega sodišča podata občna seja in Sodni svet prav v tem, da bi bil v postopku izbire kandidata za predsednika uporabljen izključno objektivni zakonski kriterij in da ne bi prevladal politični premislek namesto obrazloženega tehtanja izpolnjevanja teh kriterijev. Preden sem sprejel odločitev, da sodnika Maslešo predlagam v imenovanje za predsednika sodišča, sem z dokazi, ki jih povzemam v obrazložitvi pisnega predloga, ugotovil dejstva, ki onkraj vsakega razumnega dvoma potrjujejo, da je osebna in poklicna zgodovina kandidata Branka Masleše neoporečna. Izkazalo se je namreč, da je med drugim 7. julija 1984 v skladu s tedaj veljavnimi predpisi izvrševal vlogo dežurnega preiskovalnega sodnika, ki je opravil ogled kraja domnevnega kaznivega dejanja, sestavil zapisnik o tem ogledu in s tem v celoti izpolnil svoje tedanje zakonske dolžnosti. Te dolžnosti se prav nič ne razlikujejo od tistih, ki jih imajo preiskovalni sodniki danes. Vrhovni sodnik svétnik Branko Masleša izpolnjuje vse formalne pogoje in zakonske kriterije za imenovanje. S svojim dosedanjim predanim delom, pa tudi s predloženim programom vodenja Vrhovnega sodišča je prepričljivo izkazal sposobnost, da bo opravljal naloge vodstvenega mesta. Upam, da vas je, spoštovane poslanke in poslanci, prepričal tudi s svojim nastopom pred ustreznimi delovnimi telesi Državnega zbora, zlasti pa z dostojanstveno držo, ki jo je pokazal v tem kandidacijskem postopku, ne glede na nekatere neodmerjene in nedostojne izjave, ki jih je poslušal na svoj račun. Sojenje v pravni državi je obljuba, obljuba nepristranosti. Branko Masleša je ni nikoli prelomil in menim, da bo kot predsednik Vrhovnega sodišča ustrezen kot kandidat za vodenje tega sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Miran Potrč.
Hvala lepa. Gospod predsednik, gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog za imenovanje gospoda Branka Masleše za predsednika Vrhovnega sodišča podprla. Postopek za imenovanje je bil zakonito izveden in predlog vsestransko proučen. Po sprejetju kandidature so se o njej izjavili sodniki Vrhovnega sodišča na občni seji in Sodni svet. Ob obravnavi kandidature je gospod Masleša v predhodnem postopku in tudi na seji Mandatno-volilne komisije dal odgovore na vsa vprašanja, vključno s pojasnilom ravnanj, ki so bila šteta kot razlog za neprimernost kandidature. Tudi v Državnem zboru smo vsebinske ugovore zoper imenovanje obravnavali več kot temeljito, z jasnimi odgovori na vse obtožbe. Obravnavali smo jih celo že tretjič, tokrat še bolj temeljito kot dvakrat pred tem, ko smo odločali najprej o izvolitvi gospoda Masleše v sodniško funkcijo s tajnim mandatom in ga kasneje imenovali za vrhovnega sodnika. Razprava je vsakokrat pokazala, da nobeni očitki niso utemeljeni. Kandidat, minister za pravosodje kot predlagatelj, ter kandidatovi sodelavci v času ogleda ubitega pribežnika preko jugoslovansko-italijanske meje, posebej pa zadnje pismo bivšega predsednika Vrhovnega sodišča gospoda Testena, so jih prepričljivo in argumentiramo ovrgli. Ne gre za kakršnakoli krivdna ravnanja kandidata. Gre za izmišljene obtožbe, vezane na dogodke pred 20 in več leti, o krivdi bi lahko odločalo le sodišče, ne pa Državni zbor. In ta krivda pred 20 in več leti se postavlja danes, ko jo medtem tisti, ki jo postavljajo danes, pred 20. leti niso vedeli. Še več, širijo se celo iz pravniških krogov ocene, da bi le sodišče lahko ovrglo obtožbe, ne pa obratno, da bi le sodišče lahko odločali o krivdi in dokazalo napačna ravnanja. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne sprejemamo takšne logike in prakse, da se lahko o kandidaturi razširijo obtožbe in organizira politični obračun, kandidat, ter predlagatelj, to je minister za pravosodje, pa morata te polresnice in žaljive obdolžitve argumentirano zavreči. Ko gre za neresnice in nedokazljive obtožbe, to pogosto celo ni mogoče, saj se te obtožbe nizajo dan za dnem in jih ni mogoče sproti zavračati. Tako ravnanje ne samo odklanjamo, štejemo ga za neodgovorno in zavestno škodljivo ravnanje zoper pravosodje in pravno državo. Po taki poti ni mogoče ohranjati ugleda in zaupanja v institucijo oblasti. Tega radikalni del opozicije niti ne želi. Z obtožbami kandidata si le zagotavlja prostor za nadaljnje obtožbe in nezaupanja v kakršnekoli odločitve pravosodja, posebej, če bodo te odločitve vezane na kandidate, ki so člani njihove stranke. Naša odgovornost je, da jasno pokažemo na te cilje in še nekaj, zdaj neposredno pred imenovanjem in potem, ko so bile v postopku ovržene vse neresnične obdolžitve, se predlaga zavrnitev predloga in drugačna zakonodajna rešitev za imenovanje predsednika Vrhovnega sodišča. Tudi, če soglašamo s tem, da postopek ni dober, ne moremo pristati na argumentacijo, da bi se tako zaustavila nepotrebna politizacija. Dosedanje obnašanje opozicije nas namreč prepričuje, da se bo tudi glede teh vprašanj odprla neplodna razprava, katere cilj bo, da sme biti predsednik sodišča imenovan le s soglasjem opozicije. Zato poudarjamo še enkrat, da bi bilo zakonito vodeni postopek prekiniti pred koncem skrajno neodgovorno, ne le do pravosodja, temveč tudi do kandidata, ki je v vseh fazah postopka korektno sodeloval, stoično prenašal vse žalitve, izpolnil vse zahteve in predložil vse dokaze. Na taka ravnanja ne moremo pristati, zato želimo skoraj zaključeni postopek dokončati, kar je tudi odgovornost Državnega zbora, potem pa, če bo tako soglasje, sprožiti postopek spremembe zakona. Kot v predhodnih fazah bomo kandidata tudi tokrat podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Vinko Gorenak. Prosim.
Hvala lepa. V elementarni razviti evropski državi, povprečno pravno razviti, se kaj takega, kar se zdaj dogaja v Državnem zboru, ne bi moglo nikoli zgoditi. V SDS bomo seveda absolutno nasprotovali temu kandidatu, odnosno predlogu. Čas mi ne dopušča, da bi povedal vse tisto, kar bi želel, pa vendarle. 25. januar 2000, poslanec Janša, gospod Masleša je podpisan pod zapisnik, s katerim je verificirana smrt vsaj enega od pribežnikov, ki so jih streljali do leta 1990. Poslanec Lavrinc: "Ne samo, da lažete, gospod Janša, mojster insinuacij ste." Kandidat pred nekaj dnevi v Državnem zboru, pred komisijo: "Bil sem preiskovalni sodnik. Bil sem na ogledu enega takih ubitih pribežnikov. Truplo je ležalo 200 metrov v Italiji, podpisal sem zapisnik." Kdo je torej lažnivec iz leta 2000? Gospod Lavrinc, dokazano. Postopek. Sodni svet, ki je odločal o teh zadevah, je dal svoje mnenje. To je naredila tudi občna seja Vrhovnega sodišča. Mnenje za ministra ni zavezujoče. To je jasno, to minister dobro ve. Vendar, kaj je rekla občna seja vrhovnih sodnikov? Moram se dotaknit tega organa, ker vendar je eden najpomembnejših v sodstvu. Občna seja je rekla: "Kandidat je primeren za predsednika Vrhovnega sodišča." En stavek, poglejte si. Kasneje pa so rekli, "argumentirano je odgovoril na vsa vprašanja v zvezi s tem". Obrazložitve ni. Sodni svet pravi isto. Prejšnji teden pa smo slišali v petek, ta postopek je bil voden najbolj transparentno, kandidat je argumentirano zavrnil vse očitke. Ali res? To je rekel, jaz ga bom imenoval, ortodoksni zagovornik preteklosti. Nekaj dejstev, ki ostajajo neodgovorjena in nalog, ki jih minister ni opravil. Ilegalni prehod meje je bil prekršek, 300 dinarjev, takratnih, in 30 dni zapora. To je pisalo namreč v zakonu. Vojska pa je imela v Pravilu službe graničnih jedinica, ki ni bilo objavljeno, napisano, "stoj, stoj, streljal bom", in tako dalje. Ni torej to bil zakon, ampak je to bil interni predpis Jugoslovanske ljudske armade. Dejstva. Kandidat je bil sodnik rednega sodišča. Kandidat je poznal zakone in je vedel, kaj piše v zakonih. Očitno pa je tudi vedel, kaj piše v tajnem predpisu Pravila službe graničnih jedinica. Če je kandidat šel na ogled in podpisal zapisnik, je moral vedeti, saj je videl mrtvega človeka, da gre za umor. Ali se je vprašal, kaj je zdaj? Ne, zadevo je odstopil JLA. Torej, moral je vedeti. Ampak ta ogled je definitivno nezakonit. Dodatno vprašanje v telegrafskem stilu. Kaj je bilo s truplom, bilo je namreč v Italiji? Ali so obveščali italijanske organe? Ali so bili najdeni zapisniki v Italiji? Je bilo truplo morebiti ukradeno in za noge grobo privlečeno v jugoslovanski prostor zato, da bi lahko rekli, da so tukaj opravili ogled? Namreč, kandidat je rekel, da je bilo truplo najdeno na italijanski strani. Je vojska streljala tudi na kandidata, odnosno na tiste, ki so truplo vlekli na to stran? Ste našli, gospod minister, kopijo na koprskem sodišču? Ste našli kopijo na koprskem tožilstvu? Tožilec je rekel, da je bil tam. Ne, niste iskali. Po takratnih predpisih bi arhivske kopije lahko bile tudi v Beogradu, to tudi vemo. Zdaj minister Zalar svojih nalog ni opravil, ker ni soočil vseh ostalih vpletenih v ta postopek. To sem že razložil. Vendar pa se vrnimo k vrhovnim sodnikom. Z vsem mojim pravnim in etičnim vprašanjem postavljam vrhovnim sodnikom naslednja vprašanja, razen dvema. Kandidat je argumentirano, po vašem mnenju odgovoril, gospe in gospodje, niste ogovorili na vprašanje, gospe in gospodje vrhovni sodniki, preprost mali človek bi rekel: "To je velika svinjarija." Vaši nasledniki bodo rekli: "Sramujemo se svojih predhodnikov." V SDS bomo pa rekli tako: "Gospodje vrhovni sodniki, spisali ste še eno zahtevo ljudstvu, da vas na ustaven in legalen, zakonit način pošlje v zgodovino slovenskega naroda z mesta, kjer ste zdaj." Ortodoksni zagovornik preteklosti: "Ta postopek je voden najbolj transparentno in zakonito. Kandidat je argumentirano odgovoril na vse očitke." To ste vi, gospod Potrč. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obveščam vas, da v vrstnem redu razpravljavcev te točke dnevnega reda pomotoma ni zapisana predstavitev stališča Poslanske skupine Zares, zato dajem besedo Francu Juriju. Torej, stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Franco Juri. [[oglašanje iz dvorane]] Tako imam zapisano tudi v scenariju. To sem izvedel zdaj, ko sem vam to sporočil.
Hvala, gospod predsednik. Čisto zaradi tehnične napake smo izpadli, ampak smo se pravočasno prijavili. Prijavili smo se zato, [[...]] [[oglašanje iz dvorane]]
Prosim za mir v dvorani!
[[...]]da bi najprej povedali, da bo Poslanska skupina Zares, večina poslancev Poslanske skupine Zares – najmanj 7 poslancev, glasovalo za to imenovanje, medtem ko imata 2 poslanca imata ločeno mnenje in bosta glasovala tako, kot se bosta odločila. Dejstvo je, kot sem prej omenil, da se nahajamo pred poskusom politizacije postopka, ki naj bi zagotavljal delovanje pravne države brez stalnega vmešavanja strankarske politike. To se dogaja verjetno ne po krivdi opozicije, ampak po krivdi sistema in zakona, ki dopušča presojo in tudi glasovanje o imenovanju vrhovnih sodnikov Državnemu zboru. To je unikum, saj v Evropi prevladujejo demokracije, kjer se jasno ve, kje poteka meja med sodno in zakonodajno vejo oblasti. Ampak, ker smo že tukaj, je treba povedati, da vsi tisti, ki smo sodelovali v razpravah v delovnih odborih, v pristojnih odborih smo ugotovili, da so bile vse obsodbe na račun gospoda Masleše predvsem izraz neke želje po dokazovanju neprimernosti koalicije. Saj je bil gospod Masleša samo nova žrtev polarizacije, ideološkega boja, ki se odvija v Državnem zboru. In žal so se nasprotniki imenovanja poslužili predvsem domnev, nedokazanih in nedokazljivih izjav, ki so bile demantirane tudi s strani drugih prič, pri tem pa v bistvu odprli vprašanje, etično vprašanje, o nekdanjem brutalnem delovanju jugoslovanske vojske in nekdanjega zakonika, ki je predvideval tudi smrtno kazen. Seveda se je pri tem izkazalo, da današnji najbolj goreči tožniki takrat niso naredili ničesar, da bi izboljšali razmere. Nekateri pa smo govorili tudi v imenu tistih. V 80. letih smo podpisovali peticije in se izpostavljali, da bi ukinili smrtno kazen in da bi ukinili tudi pravico JLA, pravico v narekovaju, da strelja na prebežnike na sami meji. Gospod Masleša – in to je bilo dokazano in tudi utemeljeno – je takrat deloval v skladu s svojimi pristojnostmi, ni presegel teh pristojnosti. Kot dežurni sodnik, ki je bil samo zaradi svojega dežuranja tudi preiskovalni sodnik, je podpisal zapisnik in ga predal pristojnim organom. Tam je bil tudi tožilec, tam je bila policija, ti bi bili kvečjemu dolžni ukrepati pri naslednjih korakih. Kot veste, je bilo za to pristojno tudi vojaško tožilstvo, ki pač je delovalo, kot je delovalo. Vemo, da je bila pravna država pri njih precej abstrakten pojem. Ampak vsega tega ne moremo pripisati kandidatu, o katerem danes odločamo. Če bi njemu pripisali katerokoli pomanjkljivost ali takratno neuresničeno dolžnost, bi to morali storiti tudi z njegovimi tožniki, torej z vsemi državljani in sodniki, ki so takrat vedeli in molčali. Torej, ni nobenega razloga za to, da ne bi danes potrdili imenovanje gospoda Masleša za predsednika Vrhovnega sodišča. Pri tem pa Poslanska skupina Zares želi še enkrat poudariti, da je potrebna sprememba zakonodaje v smislu depolitizacije izbire vrhovnih sodnikov v Državnem zboru in prilagoditev evropskim normam. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Jakob Presečnik. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Že prej sem rekel, da smo 21. maja letošnjega leta na 17. redni seji Državnega zbora obravnavali predlog ministra Zalarja, da se na mesto predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije izvoli gospoda Marka Šorlija. Predlog v Državnem zboru ni dobil zadostne podpore, kar samo po sebi sploh ni problematično. Takšno je bilo pač glasovanje. Zanimiv pa je glavni razlog, zaradi katerega v največji vladajoči stranki ni bil deležen podpore – za njimi ste enako ravnali tudi v drugih koalicijskih strankah –, ker je gospod Šorli sodeloval v senatu sedmih sodnikov, ki je leta 2004 v zahtevi za varstvo zakonitosti zaradi opravičljive pravne zmote izreklo oprostilno sodbo enemu od poslancev, sicer iz nasprotnega pola, kot mu pripadate vi. Se pravi, ključna argumentacija je bila predvsem ta, kako se sodnik v sodnih postopkih odloča proti tistim, ki so bili politiki ali poslanci nasprotne opcije. Povedali ste, da se s to odločitvijo sodišča ne strinjate in da gospod Šorli zato ni primeren za predsednika Vrhovnega sodišča. In tako se je tudi zgodilo. Gospod Šorli ni dobil dovolj glasov podpore s strani koalicije, da bi bil izglasovan. Torej je bil žrtev ideološkega boja. Zdaj pa je pred nami nov predlog za predsednika Vrhovnega sodišča. Zanimivo je, da pa tokratni očitki zoper kandidata niso dovolj močan razloga, da bi koalicija glasovala proti. Pa so to očitki čisto druge vrste. Prvič, gre za moralno-etično sporno sodelovanje v senatu sodnikov pri izreku zadnje smrtne kazni na našem ozemlju. In drugič gre nadalje za dokazano moralno-etično sporno vpletenost pri incidentu streljanja prebežnikov na nekdanji meji SFRJ, in sicer kot preiskovalni sodnik. Ne, tokrat pa to ni dovolj velik razlog, da bi se predlaganemu kandidatu odrekla podpora. Prejšnjikrat ste rekli naslednje: "Veste, da je takrat v strokovni javnosti ta sodba doživela zelo veliko negativnih odzivov, zdaj pa se tukaj srečujemo z nalogo Vrhovnega sodišča za zagotavljanje enotne uporabe zakona in za razvoj prava. Vrhovno sodišče zagotavlja enakost državljanom pred zakonom, hkrati pa ustvarja sodno prakso, ki omogoča nižjim sodiščem hitrejše in kakovostno odločanje, kar bistveno pripomore k večji učinkovitosti sodstva." To je citat iz obrazložitve nasprotovanja gospodu Šorliju. Kaj pa tokratna strokovna in laična javnost? Tokrat pa njihova kritika in navajanje dejstev ni pomembna. Gre za vrhunec političnega sprenevedanja in politikantstva. Povejte raje: "Spoštovana koalicija, ta in ta je dober, zato, ker je naš, druga dejstva niso pomembna." Bodo vsaj vsi državljani in državljanke vedeli, kakšni so vaši kriteriji, na katerih temelji vaša kadrovska politika. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo predlog za takšnega predsednika Vrhovnega sodišča, ki bo za večino državljank in državljanov strokovno in moralno nesporen. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke glasovali proti današnjemu predlogu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo kandidata, ki je bil temeljito preverjen, podprli. Tako kot smo podprli tudi kandidata, gospoda Šorlija, ki pa nikdar in nikoli ni bil naš, kajti vlogo Ustavnega sodišča vidimo, za razliko od številnih predgovornikov, povsem drugače. Vrhovno sodišče, se oproščam, je neodvisna veja oblasti in si zasluži svojega vodjo, tako kot si zaslužimo svojega vodjo tudi poslanke in poslanci v Državnem zboru, tako kot si ga zasluži Vlada, in ne pristajamo na neko vedejevstvo, ki opravlja samo tekoče posle, za kvalitetno, strokovno, vizionarsko delo, delo z izboljšavami pa je vedejevstvo veliko premalo. Gospod minister je korektno opravil svoje delo. Naslonil se je na odločitve občne seje Vrhovnega sodišča in na mnenje Sodnega sveta ter je predlog, ki ga je potem tudi preveril, korektno predlagal v odločanje poslankam in poslancem, nič več. Danes je bilo iz številnih ust slišati, da je naš postopek neustrezen, slab, spolitiziran. Možno jim je pritrditi in se z njimi strinjati. Postopek bo zagotovo treba popraviti v tisti smeri, da naj o kandidatu za predsednika Vrhovnega sodišča odločijo ustrezni sodniki in sodnice. Ampak vsi tisti, ki danes to kritizirajo, kažejo s prstom in problematizirajo ravno to odločitev – Sodni svet se je odločil, občna seja Vrhovnega sodišča se je odločila. Politika, ki se želi vmešavati tudi tja, kjer njeno mesto ni, pa se seveda s tem ne strinja. In to je problem. Prej smo slišali, da so nekateri ortodoksno zazrti v preteklost. Se strinjam, takrat, ko zmanjka argumentov, je treba zavpiti "primite tatu!" in kazati s prstom nekam, da se ne bi zazrli vase. Kdo iz te preteklosti stalno črpa neke razmere, neke delitve, neke probleme, ki so ta narod delili leta 1945 pa leta 1990, in ga skušajo deliti še danes? Tisti, ki so ortodoksno zazrti v preteklost, ti prihodnosti ne vidijo in ne vidijo je tudi danes. In v tem je njihova travma, bolečina in problem. Moram reči, da sem bil vesel, nekaj ur je trajala razprava na Mandatno-volilni komisiji. Kandidat je bil tam, vsem je bil pripravljen odgovarjati, stoično je prenašal očitke in na koncu odgovoril kratko, jedrnato, strokovno, z dejstvi, z argumenti, s pričami, navedel notarsko overjene izjave in zgolj samo dejstva. Nobene politične interpretacije, nobenega takega ali drugačnega razmišljanja, in potem, ko je zaključil s svojim govorom, je bila v veliki dvorani na Tomšičevi tišina. Ni bilo argumentov, ni bilo junaka, ki bi mu lahko nasprotoval. In moram reči, da sem danes vesel, kandidat je bil prerešetan z vseh strani, nihče, prav nihče mu še ni očital, da je kot sodnik v dolgih letih svojega delovanja sprejemal za to državo, za državljanke in državljane slabe, sporne, nestrokovne, pristranske, politične, ideološke odločitve. Prav nihče. Očitali so mu, da je bil po službeni dolžnosti enkrat na napačnem kraju in takrat je po dokazih, ki so na razpolago, svoje delo opravil korektno. Spoštovane kolegice in kolegi! Večina nas je služilo v jugoslovanski armadi, vsi smo bili stražarji, vsi smo stražili. Nekateri od vas ste nosili tudi visoke čine prejšnje armade, nekateri ste nosili zastave na čelu kolon, ki ste jih vodili v AVNOJ. Ste se vprašali, kolegice in kolegi, je tudi kaj vaše krivde v tej zgodbi, ki jo pogrevate danes? Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev, po pet minut. Besedo ima Zvonko Černač. Pripravi naj se Eva Irgl. Prosim.
Spoštovani vsi prisotni! Danes pri tej točki govorimo predvsem o razumu. O razumu, ki naj bi sicer prevladal pri vsaki odločitvi, žal vidimo, da temu ni tako. Vse pogosteje se v tem zboru srečujemo s sprejemanjem odločitev, ki bi jih težko označili za razumne. Treba se je torej vprašati, ali je razumna odločitev, da se za najvišje mesto v pravosodju predlaga in po tistem, ko so se v javnosti pojavili argumentirani pomisleki proti temu imenovanju, tudi vztraja pri imenovanju za predsednika Vrhovnega sodišča človeka, ki ne izpolnjuje niti pogojev, da bi bil imenovan za trajni sodniški mandat, kaj šele za predsednika Vrhovnega sodišča. Kajti sodnik mora izpolnjevati tako strokovne, kot človeške pogoje. V demokratični državi, ki mora spoštovati osnovne človekove pravice, predvsem pravico do življenja, ne more biti sodnik nekdo, ki je sodeloval pri prikrivanju oziroma opravičevanju najhujšega zločina, ki je kot zvest pripadnik takratnega režima s pokrivanjem ubojev civilistov na meji delal uslugo takratni JLA. Ne le, da ni povzdignil glasu, očitno je tako ravnanje razumel, kot edino sprejemljivo. Ubijanje civilistov na meji, spoštovani, predvsem pribežnikov z vzhoda, ki so bežali na zahod zaradi preživetja, s strani vojaških oblasti je tudi v 80. letih predstavljalo kršitev zakona. Tudi zakona takratne države. Tudi takrat bi bilo treba taka ravnanja preganjati in država bi morala tiste, ki so pri prikrivanju pobojev sodelovali, zaradi opustitve dolžnega ravnanja preganjati. Tega bivša nedemokratična oblast ni storila, sedanja pa tudi ne. Še več, človeka, ki s seboj nosi to breme, predlaga na najvišje mesto v pravosodni oblasti. Kaj nam torej sedanja oblast sporoča z vztrajanjem pri tem neustreznem predlogu? Prvič, da na najvišji položaj v pravosodju ni bil predlagan in zanj ni bil izbran najsposobnejši človek z najboljšimi strokovnimi in človeškimi referencami, človek, ki bi predstavljal vsaj obliž na krvavečo pravno državo in začel počasi vzpostavljati zaupanje v neodvisnost in strokovnost pravosodnega sistema. Predlagan je človek, za katerega se je v predhodnih postopkih ustrezno "utepihovalo" teren. Najprej se je pojavil kandidat, ki ni ustrezal, potem se je pojavil kandidat, ki je sicer strokovno in človeško ustrezal, a je na najbolj umazan način doživel zavrnitev v Državnem zboru. Bil je predlagan in hinavsko politično lustriran, čeprav je predlagatelj minister za pravosodje že vnaprej vedel, da ne bo imenovan. Žalostno. In nedostojno, predvsem za ministra. Oblast torej ni postopala tako, kot se od nje pričakuje – razumno in odgovorno. In ni dala vsem enakih možnosti, da bi se pomerili v istem postopku, v katerem bi zmagal tisti, ki ima najboljše strokovne in človeške reference. Po tistem, kar vemo doslej, predlagani kandidat nima niti enega, niti drugega. S sedanjo oblastjo ga veže samo nikoli pretrgana popkovina bivše totalitarne komunistične oblasti, ki se ponovno kot trak od odlikovanja bivšega šefa Udbe Ertla dalje razleza po naši mladi državi. Kaj Pahorjeva vlada sporoča demokratičnemu svetu s tem predlogom? Da se vrača nazaj, v najbolj temačno obdobje svoje preteklosti, v obdobje, ko so bila za odstranitev motečih dovoljenja vsa sredstva, ki so jih ustrezno pokrili pristojni organi, med katere je seveda sodilo tudi pravosodje. Sedaj fizične likvidacije seveda niso več realnost, obstajajo bolj sofisticirane metode. Zanje pa so lahko porok samo preizkušeni kadri in tukaj se je strinjati s stališčem predstavnika LDS-a – ne dvomimo, da gre za preizkušenega kadra. Kandidat Branko Masleša spada med najbolj preizkušene kadre. Drugič, sedanja oblast se s tem predlogom požvižga na demokratične vrednote. Tretjič, kar je v tem primeru res zaskrbljujoče, je stanje duha v pravosodju, strah, razen redkih posameznikov, ki so se javno izpostavili in ob tem že vnaprej povedali, da bo zaradi tega, citiram, "padalo po njih", in to zato, ker so si upali povedati resnico, so vsi ostali tiho. Ne razumem, zakaj ne bi verjeli ustavnemu sodniku, ki je vrsto let delal s kandidatom na koprskem sodišču in ki mu vest ni dovolila, da bi bil tiho. To imenovanje, če se bo zgodilo, pomeni dokončno razgradnjo pravosodnega sistema v naši državi. Sistem, ki bi ga bilo treba najbolj posodobiti, v narekovaju seveda, bo deležen "tepihovanja". Doživel bo krasen zadetek v sredino čela. Vendar, žal, v tem primeru žrtev ne bo sistem, ki ga je treba posodobiti in preformirati, v tem primeru bo, žal, žrtev pravna država.
Hvala lepa. Besedo ima Eva Irgl, pripravi naj se Darja Lavtižar Bebler.
Najlepša hvala za besedo. Sama ne bom podprla imenovanja Branka Masleša za predsednika Vrhovnega sodišča. Razlog je pravzaprav zelo preprost. To je oseba, ki je v zadnjih tednih sprožala burne reakcije v javnosti, različne odzive tako posameznikov iz vrst pravosodja kot politikov in druge zainteresirane javnosti. Minister se kljub temu, da je vedel, da gre tukaj za velike dileme in za pomembna vprašanja, ni niti toliko potrudil, da bi soočil akterje, ki so imeli drugačna prepričanja in mišljenja, da bi potem lahko zavrnili dileme in dvome. Cilj je bil samo eden in še vedno ostaja – nastaviti Branka Maslešo za predsednika Vrhovnega sodišča. Sama sem kot predsednica Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, takoj ko je predlog ministra Zalarja prišel v Državni zbor, sklicala nujno sejo komisije, ker menim, da parlamentarno telo, kot je ta komisija, lahko in se je tudi dolžno odzivati in obravnavati vprašanja, vezana na človekove pravice in temeljne svoboščine. Vendar pa seje na komisiji nismo pripeljali do konca in tako tudi nismo mogli glasovati o sklepu, da naj Mandatno-volilna komisija zavrne imenovanje Branka Masleša za predsednika Vrhovnega sodišča. Sama menim, da bi bilo to v tistem trenutku in tudi v tem najbolje. Spornost tega imenovanja in dvomi, ki se pletejo in širijo okrog imena gospoda Masleša, so po mojem mnenju tako veliki, da zahtevajo trezen, moder in resen razmislek, ali človeka, ki povzroča toliko mešanih občutkov v javnosti, ki bega Slovence, zares lahko postavimo na tako pomembno in skrajno občutljivo funkcijo, kot je predsednik Vrhovnega sodišča. Sploh, če minister Zalar, tudi v uvodu je danes povedal, reče, da gre za funkcijo, ki zahteva vse zaupanje javnosti. S tem dejanjem, s tem imenovanjem niti prvi predpogoj ni izpolnjen, minister Zalar. Očitno vam je v koaliciji popolnoma vseeno, kakšen odnos ima nekdo tako do človeškega življenja kot do države, ki je nastajala v teh dvajsetih letih. Važno je, da se spelje tisto, kar ste si zadali. Po dolgem času ali pa sploh prvič, sem se strinjala s kolegico Oražmovo, ki je na prvem delu zasedanja Mandatno-volilne komisije dejala, da ne bo podprla imenovanja Branka Masleše, ker meni, da mora biti na takšnem mestu oseba, ki ne sproža toliko negativnih čustev v javnosti in seveda, da si ta država tega ne zasluži. Ampak v nadaljevanju seje, v poznih nočnih urah, so seveda v koaliciji poskrbeli, da je to poslanko zamenjal nekdo drug iz stranke Zares, da je potem glasoval za Branka Maslešo. Gre za tako občutljivo funkcijo, ki terja od nas, da na takšno mesto postavimo človeka, ki ima širše zaupanje javnosti, ne pa, da se slepo sledi nareku ministra Zalarja in predsednika Vlade. Proti imenovanju Masleša so se izrekli mnogi predstavniki pravosodja. Ne bom jih ponovno naštevala, ker imam premalo časa, vendar ste jih v razpravah v koaliciji potem takoj postavili na nivo nekredibilnih ljudi, samo zato, ker so se izrekli drugače o predlogu ministra. Govorili ste, da izrekajo nekaj na pamet. Da pa bi se minister Zalar potrudil priti do relevantnih informacij tudi iz njihove strani, to pa ne, to je bilo že preveč. Ampak to zelo veliko pove tudi o tem, kakšen odnos ta koalicija goji do dela v pravosodju. Tudi na podlagi teh pričevanj posameznikov, je treba reči, da gre za sporno imenovanje predvsem iz vidika odnosa do človeškega življenja. Če držijo besed, ki so jih omenjali, da se je Masleša navduševal nad tem, da so človeka, ki je bežal čez mejo v upanju po boljšem življenju, ustrelili naravnost v čelo, je to problem. In to je velik problem. Če držijo tudi navedbe, da je bil izrazito proti osamosvojitvi Slovenije, je to tudi velik problem. Ampak ta država ne samo, da tega ne sankcionira, ta država ga celo nagrajuje, verjetno za lojalnost pred osamosvojitvijo. Minister Zalar je dejal, da gospod Masleša ustreza vsem formalnim pogojem. Prav, s tem ni nič narobe, moti pa me, da v tej državi očitno delujejo neki čudni kriteriji. Nagrajeni so namreč tisti, ki so bodisi proti osamosvojitvi bodisi trosijo neke stvari v tujini, kot v primeru Patria, in še naprej. Skratka, pri tem imenovanju ne gre za politično vprašanje, ampak gre za vprašanje resnice, za vprašanje najosnovnejšega odnosa do človeškega življenja in spoštovanja [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima Darja Lavtižar Bebler. Pripravi naj se Ivan Grill.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Po vsem tem, kar smo doživeli doslej predvsem s strani Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke v postopku izvolitve predsednika Vrhovnega sodišča, mene osebno ne more prav nič več presenetiti. Pa vendar, človek se sprašuje, kako daleč ste pravzaprav pripravljeni iti v osebni diskreditaciji kandidata, ki se je doslej nesporno dokazal v svoji stroki in svojem poklicu in ki je za svojo kandidaturo dobil znatno večinsko podporo tako v Sodnem svetu kot še posebej na občni seji Vrhovnega sodišča med svojimi stanovskimi kolegi in kolegicami. To slednje, temu pač morate pritrditi, je še posebej težko. O tem nas prepričujejo nekatere prejšnje kandidature, še posebej pa neizpodbitno dejstvo, da so kolegi na Vrhovnem sodišču vedno bili zelo kritični drug do drugega, da so si vedno postavljali zelo visoke zahteve in standarde in da, žal, tudi na tej visoki ravni v pravosodju oziroma sodstvu nista povsem tuja akterja privoščljivost in pritlehnost. No, v zvezi s tem slednjim mi je pomagalo razložiti si in razumeti marsikaj. Obširno in argumentirano pismo prejšnjega predsednika Vrhovnega sodišča gospoda Testena svojim kolegom z dne 11. oktobra letos, ki je, hvala bogu, našlo pot v javnost. Obžalujem pa, da v Poslanski skupini SDS, čeprav so prejšnjega predsednika Vrhovnega sodišča vselej cenili in podpirali, mi smo ga tudi, danes njegovega pisanja ne odobravajo in se pretvarjajo, kot da ga ni bilo. Pa je bilo, obširno, argumentirano in opremljeno z ustreznimi citati iz prepisov občnih sej Vrhovnega sodišča. Ja, oglasili pa so se tudi nekateri drugi sodniki, generalmajorji JLA in drugi, ki jim že 27 let v spominu odzvanjajo besede navdušenja, ki naj bi jih takrat pred davnimi 26 ali 27 leti po ogledu kraja dogodka izrekel sodnik in danes kandidat za predsednika Vrhovnega sodišča, gospod Masleša. In o tem ne morejo več molčati, v imenu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Vse spoštovanje, če bi bilo res. Ampak res dolgo so zdržali v tem molku, tako dolgo, da bi bilo bolje, če bi molčali tudi poslej, zlasti ker se je izkazalo, da je njihov spomin o teh daljnih časih precej luknjav, in ker nekateri drugi, ki so bili poleg pri ogledu, povedo povsem nekaj drugega. Imajo pa priložnost, da se oglasijo danes, ko smo priče orkestriranemu podtikanju in žaljivim obdolžitvam kandidata v Državnem zboru in medijih, ki grobo posegajo v njegovo dostojanstvo, bojda tudi v imenu človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Naj navedem samo nekatere od teh. Masleša naj bi sodeloval pri posebni komisiji, ki naj bi verificirala poboje tistih, ki so nelegalno prečkali državno mejo. "Masleša je sodeloval pri ogledu usmrtitve prebežnika", to smo slišali danes v Drugi jutranji kroniki na Radiu Slovenija. Ali pa, "treba je preučiti pravne razmere in oceniti delovanje civilnih sodnikov pri umorih civilistov na mejah." Zelo sem zaskrbljena, če bi bilo lahko takšno sprevrženo ravnanje v naši družbi sprejeto kot dopustno in še več – normalno. Želim si pokončnega predsednika Vrhovnega sodišča, takšnega, kot je bil tudi dosedanji. In prepričana sem, tako sem razumela tudi držo kandidata na seji Mandatno-volilne komisije, da bo novi predsednik, če ga bomo, in upam, danes izvolili, takšno držo imel tudi poslej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Ivan Grill. Pripravi naj se mag. Branko Grims. Prosim, gospod Grill.
Najlepša hvala. Danes je zopet en tak dan, ko me bodo verjetno ljudje vprašali, kako lahko prenašam, ko sem v Državnem zboru, takšno sprenevedanje, takšno potvarjanje nekaterih razpravljavcev. Danes smo zopet priča takšnim dogodkom. In odgovorim jim, da težko.
Prosim za mir v dvorani.
Tukaj poslušamo neko potvarjanje neke neresnice, neko zavajanje, ki zdaleč zdaleč ne odraža dejanskega stanja. Tukaj se nekdo širokousti, da je bil med podpisniki peticije proti smrtni kazni, a očitno je takemu zmanjkalo poguma ali volje takrat, ko je bilo treba dati kaj več kot samo dati podpis, da se Slovenija osamosvoji. Celo nasprotovali so številni, da se Slovenija osamosvoji, delali proti temu, se mogoče držali nekje v ozadju, v senci ali pa v nekem varnem odmaknjenem kraju. In taki nam bodo danes solili pamet o demokraciji, kaj je demokracija. Taki bodo danes govorili, da je lahko nek varuh, nosilec demokracije človek, ali pa so to lahko ljudje, ki so bili del totalitarnega sistema. Težko boste prepričali mene in verjamem, da tudi slovensko javnost. Izjava ali ugotovitev, da bi morali sodnike voliti oziroma imenovati na povsem drugačen način, kot se pač v Sloveniji v skladu z Ustavo, z zakonom, da imajo v demokratičnih državah drugačne postopke. Spoštovane koalicijske partnerice, mi smo svetlobna leta od tistih demokratičnih držav, ki imajo to tradicijo in ki to res mogoče delajo na en tak pošten način. Pri nas se ta beseda demokracija samo zlorablja. In da se sedaj vrnem na razpravo, ki jo nekateri skušate tukaj prikazovati, da smo v opoziciji brez kakršnihkoli argumentov nasprotovali, ko smo razpravljali o gospodu Masleši. Na nobeno od tistih pripomb, opazk ni bilo odgovorov. Jaz sem osebno očital gospodu Masleši na Kviazu, da je bil tisti, ki je nasprotoval osamosvojitvi Slovenije. In njegov odgovor je bil – kakšen –, da ni nikoli uporabil besede "tepihovanje". Verjamem, jaz nisem omenjal besede "tepihovanje". Ampak tisti, ki so bili z njim, ki so bili njegovi sodelavci, pa verjamem, da so govorili resnico, če so jo javno objavili. Tudi sam bi lahko naštel marsikoga, se spomnim 20, 21 let nazaj, ko smo se osamosvajali, ki so temu nasprotovali, pa imajo pomembne položaje in se sedaj štejejo za tiste zagovornike osamosvojitve, da so bili v prvih vrstah. Verjetno ja, samo na napačni strani. In tukaj je bilo argumentirano s pričami, ki so bile notarsko overjene, da so bile tiste izjave ustavnih sodnikov, ostalih ljudi, ki so bili takrat blizu gospodu Masleši, da so bile to neresnice. Bilo je znano, da je lahko funkcijo preiskovalnega sodnika gospod Masleša opravljal samo po predhodnem soglasju Udbe oziroma tistih komunističnih ljudi, ki so te zadeve spremljali. Jaz sem trdno prepričan, da tudi tista zapisnikarica in tudi tisti tožilec, ki je pod notarsko prisego oziroma overjenim podpisom izjavljal, da je bil gospod Masleša zgrožen oziroma čustven. Upam, da ni imel solz v očeh. Ampak to za mene ne odraža nekih takih demantijev, ki bi lahko oponirali izjavam tistih ustavnih sodnikov oziroma tistih, ki so to zadevo javno, javno obelodanili in so se pripravljeni o teh zadevah tudi soočati. In postaviti zdaj na čelo tako pomembne institucije človeka, ki ima dvom, ki se ga minister Zalar ni želel otresti, ni želel poiskati tistih dokazov. Izjava, da so bili dokazi, vsi tisti, ki so bili na voljo predloženi, je pač neprepričljiva. Če jih ni želel poiskati tam, kjer bi jih lahko ali ovrgli ali dokazali to, verjamem pa, da bi dokazali te navedbe, pač to ni dovolj prepričljivo. In na vas je zdaj tista odgovornost, ki bo vrgla senco, eno novo senco v našo demokratično državo Slovenijo, ki v bistvu pa res še nima tiste tradicije, da bi jo lahko zares tako poimenovali. Tako da jaz sam tega predloga [[...]] [[izklop mikrofona]]
Besedo ima gospod mag. Branko Grims.
Spoštovani! Grobna tišina ob našem procesnem predlogu, da bi odločanje o gospodu Masleši kot predlaganemu za čelo pravosodne veje oblasti odložili, kar bi bila edino evropska norma v danem trenutku. Ta grobna tišina je povedala več kot tisoč besed, zavili ste se vanjo, tako Vlada kot celotna vladajoča koalicija. Tako se zdi, da z vsako razpravo zdaj, ko ste končno spregovorili, le dodajate nove elemente v trditev, da si Pahorjeva vlada odpira pot v zgodovino, potem ko je propadla pri razvoju, pri ekonomiji, pri vseh drugih družbenih vprašanjih, preko Murphyjevega zakonika, v katerega danes očitno poskuša dodati nov Murphyjev zakon kadrovanja Pahorjeve Vlade: "Bolj kot je predlog za nekega funkcionarja v očitnem nasprotju s temeljnimi vrednotami demokratične Evrope, večja je verjetnost, da ga bo Pahorjeva vlada podprla." Kajti v resnici gre dane za evropske vrednote. Predlaganje osebe, za katero obstajajo verodostojna pričevanja, da se je negativno izražala o osamosvojitvi države Slovenije in da celo sama priznava, da je sodelovala vsaj enkrat v postopku pravnega prikrivanja umora na zahodni meji, takšen predlog je vladno "tepihovanje" evropskih vrednot. "Tepihovanje" pa je bil izraz v nekdanji JLA, ki je pomenil zravnati zemljo, uničiti do konca. In trdno sem prepričan, da vam v resnici gre samo še za to, tudi zaradi simbolike, ki ste jo sami izbrali. 9. novembra je bil vendar velik dan, 9. novembra ves demokratični svet z zvezo Nato in z Evropsko unijo na čelu praznuje padec Berlinskega zidu, trenutek, ki je omogočil in predstavlja temelj združene demokratične Evrope. V Sloveniji je razlog za praznovanje dvojen, kajti na isti dan smo praznovali tudi dvajseto obletnico trenutka, ko je bil v Poljčah z odločitvijo DEMOS-a za plebiscit prižgan plamen upanja za samostojno Slovenijo. In na predvečer takšnega praznika je Vlada, Pahorjeva vlada, predlagala za čelo pravosodne vejo oblasti osebo, za katero obstajajo verodostojne priče, da je dejala, da bo JLA "tepihovala" Slovenijo in da se je v nekem trenutku celo navduševala nad enim od umorov. Še enkrat pa opozarjam, sodelovanja pri enem od teh prikrivanj pa niti sama ne zanika, kajti zavedati se morate, kaj uči demokratično ustavno pravo. Pravno obstoječ, gospe in gospodje, ki se sedaj smejite, je samo tisti predpis, ki je javno objavljen, JLA pa je ravnala tako, kot je ravnala, na osnovi tajnih predpisov, tajnega Uradnega lista, ki je bil torej neobstoječ. In z vidika evropskih vrednot in evropskega prava je vsako sodelovanje pri poskusu pravnega prikrivanja, preoblikovanja ali celo glorifikacije to ravnanje ravno tako zloraba prava in je sporno z vidika varovanja človekovih pravic. In tak predlog torej pomeni kvečjemu radostno destrukcijo zaupanja v pravosodno vejo oblasti, predstavlja kvečjemu nekaj kar Evropa preprosto ne more razumeti, tako kot ne more razumeti poimenovanja ulic po diktatorjih v sedanjem trenutku in ne more še manj razumeti podelitve odlikovanja nekomu, ki je bil na čelu tajne politične policije, ki so ga v ustreznih deklaracijah obsodili tako Evropski parlament kot Svet Evrope. Evropska norma, Gospe in gospodje, je dosledna obsodba vsakega nasilja in spoštovanje žrtev. Vaš predlog pa je v diametralnem nasprotju s tem. Opozarja pa na nekaj drugega, na nevarnost novega totalitarizma. Kajti ljudje v Sloveniji imajo zdaj trenutek, da spoznajo, da so tudi takrat, kadar imajo stranke, ki imajo korenine v slovenski pomladi, oblast in vlado, vendarle še ena veja oblasti, očitno večinsko ideološko v rokah tranzicijske levice, to je pravosodna veja oblasti, saj ta predlog to jasno potrjuje, in tega niti skrivate ne več, in da takrat, kadar so vse tri veje oblasti skupaj, je velika nevarnost, da pride do zlorabe. Kajti, stara slovenska modrost pravi: "Oblast kvari !" In absolutna oblast kvari absolutno.
Gospod minister, imate besedo. Naslednji naj se prosim pripravi dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Rad bi se odzval na nekatere trditve, ker menim, da si zaslužijo osvetlitev z dejstvi. Najprej glede mnenja občne seje Vrhovnega sodišča in Sodnega sveta. Ti dve mnenji res nista formalno zavezujoči, vendar je Ustavno sodišče že leta 1997 izrecno zapisalo, da ima še zlasti mnenje občne seje Vrhovnega sodišča posebno težo za predlagatelja, in da ga predlagatelj, torej minister za pravosodje, nikakor kar tako ne more obiti. To ni nepomembno za ta postopek, glede na to, da kot predlagatelj razpolagam z dvema pozitivnima mnenjema, to je občne seje in Sodnega sveta. Občna seja Sodnega sveta je sprejela sklep, da podpira kandidata Masleša, da nekoliko popravim tisto, kar je bilo uvodoma rečeno v zvezi s tem, kaj je ta občna seja sklenila. Potem je bilo rečeno, da bi naj kandidat Masleša opravil nezakonit ogled kraja ustrelitve. To, gospe in gospodje, ne drži. On je opravljal zakonito vlogo dežurnega preiskovalnega sodnika, kot sodnik tedanjega temeljnega sodišča v Kopru. Njemu je takrat veljavni zakon o kazenskem postopku v 154. členu nalagal, da opravi tak ogled. Enako določbo, skoraj identično določbo ima tudi naš današnji zakon o kazenskem postopku, mislim da, v 164. členu. In še več, ne glede na to, da je očitno streljal vojak, torej vojaška oseba, je takratni zakon o vojaških sodiščih v 84. členu v prvem odstavku določal, da se v takšnem primeru opravijo ta procesna opravila s strani sodnikov rednih sodišč. Torej, šlo je za povsem zakonito nalogo tega in drugih sodnikov v celotni Sloveniji. In vsi so opravljali svoja opravila v skladu s tedaj veljavnim zakonom. Ni torej res, da je bil ta ogled nezakonit. Rad bi poudaril, da se ogled kraja opravi samo, če gre za sum, da je bilo storjeno kaznivo dejanje. Tudi takrat je bilo tako. Šlo je za sum storjenega kaznivega dejanja. Samo v takšnem primeru gre preiskovalni sodnik na ogled. Samo v takšnem primeru preiskovalni sodnik prejme informacijo o tem, da naj bi šlo za sum. In preiskovalni sodnik, ko opravi ogled, ne naredi nič drugega, kot da ugotovi dejstva, ki jih tam sam lahko zazna in da po potrebi da ustrezne usmeritve za zavarovanje dokazov. In to je vse. Tu se njegova vloga konča. Potem preiskovalni sodnik ta zapisnik o ogledu predloži pristojnemu tožilstvu. Tožilstvo je tisto, ki se odloči, ali bo vložilo ustrezen kazenski pregon ali ne. Ni pomembno, ali je to zdaj javno tožilstvo, vojaško tožilstvo ali je naše današnje državno tožilstvo. Tožilstvo ima to zakonito nalogo, in jo je imelo tudi takrat. Če torej takrat, leta 1984, kdo morda ni opravil svoje zakonite naloge, je bilo lahko samo tožilstvo. Nikakor ne preiskovalni sodnik. Zato so vsa zatrjevanja o tem, da je kandidat Masleša prikrival, opravičeval zločine s tem, ko je šel na ogled, res neustrezno. Jaz bi temu rekel celo, da gre za podtikanja. Nobenega dvoma ni, da je bilo streljanje na meji, takrat in vse do trenutka, ko se je Slovenija osamosvojila, ko je postala samostojna država, nezakonito. O tem je prav to Vrhovno sodišče, ki mu bo sodnik Masleša, upam da, predsedoval, razsodilo že leta 1997. Torej tu sploh ni nič spornega. Dejstvo je, da ni bilo nobene podlage za uporabo strelnega orožja zoper kogar koli, ki bi poskušal prestopiti tedanjo jugoslovansko, italijansko ali katero koli drugo mejo, ki jo ima Republika Slovenija oziroma jo je imela nekdanja Jugoslavija. Nadalje. Rečeno je bilo, da bi moral pridobiti ustrezne dokaze, pa jih nisem. Ni res. Pridobil sem vse tiste dokaze, s katerimi Republika Slovenija razpolaga, vključno z listinami iz sodnih arhivov pristojnih sodišč. Pojasnil sem tudi na ustreznih delovnih telesih Državnega zbora, za katere listine gre in kaj v teh listinah piše. Iz teh listin zelo jasno izhaja, kdaj je bil ta ogled opravljen, koliko časa je trajal, kdo je šel na ta ogled, kje se je ta ogled vršil, kdaj se je dežurni preiskovalni sodnik takrat vrnil nazaj. Vse to torej obstaja v naših arhivih. Tisto, kar ne obstaja v naših arhivih, je sam zapisnik o ogledu zaradi tega, ker so se v skladu s tedanjo zakonodajo spisi odstopali bivšim vojaškim sodiščem, ki jih, kot veste, naša država, Republika Slovenija, seveda nima. Zato te listine Sloveniji niso dostopne, pa še vrsto drugih listin iz obdobja bivše države, ki so povezane z vojaškimi sodišči in tožilstvi ter drugimi organi, Sloveniji ni dostopna. Kot veste, si vse slovenske vlade doslej in tudi ta, prizadevajo priti do teh arhivov, vendar je to proces, v katerega je vključena zunanja politika in ki bo očitno nekaj časa trajal, ki sicer doživlja določene napredke, ampak, prosim, ne zavajati ljudi z zatrjevanjem, da nismo pridobili razpoložljivih dokazov. Predvsem bi pa rad opozoril, da tudi, če bi bil pridobljen ta zapisnik o ogledu, sem prepričan, da ne more v ničemer omajati dejstev, ki so povezana z opravljanjem tega ogleda, ker gre samo za zaznavanje tistega, kar se je na kraju samem videlo. Tam v zapisniku ne bo pisalo, kako je tedanji sodnik Masleša reagiral na to, kar je videl. Ne tam na kraju samem, ne kasneje. Tam v zapisniku tega nikoli ne morete videti, v nobenem zapisniku. Zato je popolnoma nerealno pričakovati, da bo pa zdaj ta listina ustvarila povsem drugačno in bolj objektivno predstavo. Omenjen je bil prejšnji predlog za imenovanje predsednika Vrhovnega sodišča, ko sem predlagal kandidata Marka Šorlija. Jaz še danes trdim, da bi bil Marko Šorli povsem ustrezen in primeren kandidat, tako kot sem to zatrjeval takrat. In če se mi zdaj očita, da sem vztrajal pri kandidaturi Marka Šorlija, potem res ne vem, če še razumem, kaj pravzaprav se meni kot ministru tu očita. Vztrajal sem, ne glede na to, da so nekatere poslanske skupine vnaprej napovedovale, da bodo težko podprle, ampak vztrajal sem zato, ker sem pač menil, da je primeren kandidat. Tako kot menim tudi v tem primeru, ko gre za kandidata Masleša. Ko je bilo rečeno, da nismo soočili akterjev. Treba je povedati zdaj, soočili glede česa? Glede ogleda nimamo koga soočiti, ker nikogar od tistih, ki so se oglasili, ni bilo zraven. Glede reakcij po ogledu, no, tu pa so težave in nekaj je bilo v zvezi s tem že rečeno. Da, prvič, nekateri so se oglasili po tem, ko je bil predlog že podan v Državnem zboru, torej jaz tu kot minister ne morem za nazaj ugotavljati nečesa, če je nek postopek zaključen. Poleg tega pa se je izkazalo, da je bil ta spomin zelo nezanesljiv, ker so se očitno nekateri spominjali dogodkov, ki se sploh niso zgodili. Drugi so trdili, da so se po 26 letih spomnili dogodka in s tem našli notranji mir, ampak, spoštovane poslanke in poslanci, kako pa naj mi preverimo besedo ustavnega sodnika proti besedi vrhovnega sodnika? S čim? S poligrafom? Lepo vas prosim! Gre za to pač, komu bolj verjamete, ampak to je vaša odločitev, ne moja, ker se v postopku, ki sem ga jaz vodil kot minister, to vprašanje ni zastavilo, meni ne. Ko gre za vprašanje kandidata in njegovega odnosa do človekovega življenja in do države, vas lepo prosim, da še enkrat preberete magnetogram njegove izpovedi na Mandatno-volilni komisiji. Mislim, da je bil tam dovolj prepričljiv, tudi ko je govoril o edini domovini, tudi ko je govoril o tem, kaj je njegova družina storila za to, da imamo to domovino danes. Mislim, da ni prav, da se poskuša zdaj ne samo tega kandidata, ampak čisto vse slovenske sodnike, ki so to sodniško funkcijo opravljali v času, ko Slovenija še ni bila samostojna država, zdaj povezovati z Udbo. Kajti rečeno je bilo, na ogled je lahko šel samo nekdo, ki je bil preverjen oziroma ki je imel predhodno soglasje, da to opravi v vlogi preiskovalnega sodnika s strani Udbe. To je zame res nekaj, kar težko razumem, predvsem zato, ker ni najmanjšega dokaza, ki bi kazal na to. In še, ko gre za vprašanje delovanja Jugoslovanske ljudske armade, ki je delovala na osnovi Tajnega uradnega lista. Jaz sem že na Mandatno-volilni komisiji poudaril, da ni šlo za uporabo predpisa, ki bi bil objavljen v Tajnem uradnem listu. Gre za predpis, ki sploh nikjer ni bil objavljen, bil pa je tajen, bil je označen kot vojaška tajnost. In ravno zato ga je Vrhovno sodišče leta 1997 opredelilo kot neobstoječ predpis. In na tej osnovi, spoštovane gospe in gospodje, Republika Slovenija še danes plačuje in bo morala plačati odškodnino zaradi nezakonitega ravnanja, če je šlo, recimo, za ustrelitev prebežnika na meji. Tako je bilo tudi v tem konkretnem primeru, ki sem ga omenil in o katerem je razsodilo Vrhovno sodišče. Težko se strinjam s tem, da je sodstvo v rokah tranzicijske levice, ker ne smete pozabiti, vi, poslanke in poslanci, ste tisti, ki odločate o tem, kdo postane sodnik. Vi podeljujete mandat in to so počele vse sestave Državnega zbora, ne glede na to, kdo je bil na oblasti. Mislim, da je to nekorektne očitek predvsem do vseh slovenskih sodnic in sodnikov, za katere verjamem, da si prizadevajo v polni meri neodvisno od politike in nepristransko odločati v konkretnih primerih, ki vsak dan prihajajo pred njih. Hvala lepa.
Besedo ima gospod dr. Vinko Gorenak. Naslednji je na vrsti gospod Miran Potrč.
Hvala lepa. Seveda bom glasoval proti predlogu ministra. Kljub temu pa naj vsekakor rečem še nekaj in pojasnim desetič, če bo treba: ogled kraja umora ni in ne more biti zakonit, če ni sodnega procesa v nadaljevanju, ampak osebo dajo v krsto in jo zakopljejo. To ne more biti zakonito ne v Kraljevini Jugoslaviji, ne v prejšnji Jugoslaviji in ne danes. In me nihče ne more v to prepričati. Ne govoriti o vseh sodnikih! Ponavljam, ne govoriti o vseh sodnikih! Večina sodnikov lahko dela najbolj korektno, mnoge poznam osebno, najbolj dostojno in tudi z vidika količine dela zelo veliko. Mi imamo gnilo glavo. Ta gnila glava je Vrhovno sodišče. In seveda tisto, kar počne minister, to je pa zelo gnila zadeva. Niso vsi sodniki – seveda niso vsi sodniki, žal mi je, da zaradi kakšne eventualne tožbe ne morem še več povedati. Vendar, treba je reči nekaj: na oglede teh krajev so prišli tisti sodniki, ki jim je to dovolila kontraobveščevalna služba vojske Jugoslavije in nihče drug. Noben drug sodnik ni mogel priti na kraj, pa tudi noben tožilec ne, ampak samo tisti, ki jim je ona to dovolila. Razumite, jih je izbrala, ničesar drugega ne more biti. Ničesar. In kandidat je bil zelo primeren, glede na službo svojega očeta, ki je bil oficir kontraobveščevalne službe, tako vsaj piše v medijih. Tožilstvo bi seveda moralo, je rekel minister – ja, kaj pa je naredil do zdaj? Nič. Ne mi govoriti o neumnostih, da so zapisniki odstopljeni, že nekoč in danes je situacija popolnoma jasno. Jaz sem sam podpisal v življenju 9 do 10 tisoč kazenskih ovadb. Vse so na sodišču. Vendar boste vse našli tudi v arhivih policijske postaje, ki sem jo vodil. Popolnoma isto mora biti tam. Kakršenkoli zapisnik je bil odstopljen, je bil odstopljen, v prilogi vam pošiljamo, jasno, kopija pa mora ostati na sodišču. Vendar minister je našel samo vpisnik. To pa je problem. Poglejte, sodišče je razsodilo sodbo leta 1997. Ali veste, kakšna manipulacija ali zavajanje? Seveda je sodilo in tudi razsodilo. In sodišče je reklo, vsak mrtev na meji je bil nezakonito ubit in država Slovenija je dolžna plačati odškodnino. Normalno. Hvala bogu. Ampak sodišče ni reklo nič, kaj s tistimi, ki so to počeli ali ki so verificirali. Tega pa ni reklo. Čas, da bo tudi to reklo, upam, minister, za vami prihaja. Naprej. Je pa zato v tujini povsem drugače. Gospe in gospodje, v tujini je drugače. Nemčija je leta 1999 opravila z zadnjimi ljudmi, ki so streljali na tiste, ki so šli čez mejo, in tistimi, ki so verificirali, in tistimi partijskimi funkcionarji, ki niso nič streljali, nič podpisovali, ampak vodili to politiko. Egon Krenz je bil tisti, leta 1999 obsojen na šest let zapora. Pri nas pa človeka, ki je seveda podpisoval te dokumente, vsaj v enem primeru to sam prizna, postavljamo na vrh sodstva. Namesto, da bi ravnali povsem drugače. Tudi kandidat je imel vso možnost reči, po zakonu je tako in tako, na tovrstne oglede jaz ne bom hodil, ker niso zakoniti, pa tega ni naredil. Pa tega ni naredil. Glasoval bom proti, to je jasno. V velikem upanju, bom rekel, da se vsi tisti sodniki, veste, ki garajo in delajo, tudi tista mariborska v zadevi Satex, ki je imela dve leti, vrhovni sodniki pa po mojih podatkih pet let – in to je ta gniloba – enkrat vzdignejo in povedo svoj glas ter spravijo pravosodje tja, kamor sodi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Miran Potrč. Naslednji je na vrsti gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Treba je seveda zelo zelo natančno poslušati izjave, ki jih izrekamo na tej seji, tudi ki jih izrekate iz poslanskih vrst opozicije, da bi ugotovili, da je v zelo velikem delu vaših izjav veliko neresnic ali pa polresnic ali pa lažnih obtožb in podobno. Poglejte, dva, trije od vas, da ne bom imenoval ljudi, so rekli, da si gospod Masleša ne zasluži biti sodnik s trajnim mandatom. V trajni mandat je bil sodnik Masleša izvoljen 18. 10. 1994. Za je glasovalo 36 poslank in poslancev, proti 1 sam. Takrat, jaz sem magnetograme pogledal, ni bilo nobene razprave o dejanjih, ki so danes aktualna, pa je tudi od takrat že minilo za njegovo sodelovanje v preiskavi oziroma ob ogledu deset let, sicer pa od osamosvojitve štiri leta. Nikogar ni bilo, ker takrat izgleda to ni bilo aktualno, takrat izgleda ni bilo drugih interesov, ki bi želeli prikazati sodnika Maslešo kot neprimernega za izvolitev. Ampak poudarjam to, kako si dovolite, kolegice in kolegi, izraziti, da si ne zasluži trajnega mandata? Na podlagi česa? Ali smo mi v Državnem zboru tisti, ki o tem presojamo brez ustreznih dokumentov in brez ustreznih dokazov? Govorite o tem, da je kriv za uboj in, da je sodeloval pri uboju. To so takšne grobe obtožbe, da jaz sploh ne razumem, da jih lahko kdorkoli od vas izreče. Zaradi tega, ker je bil, kot je povedal minister za pravosodje, po rednem razporedu dežurni in po obveznosti dežurnega poslan na ogled. Gospod Gorenak mi maha, ne vem ali v pozdrav, ampak prav gotovo, če maha, maha v svoji domišljavosti, da vse ve. Gospod Gorenak, tudi vi ne veste vsega. Vi lahko vse sovražite, vi lahko vse obtožujete, vi lahko vsem govorite neresnice ali polresnice, to redno tudi delate, ampak vsega pa res ne veste. Tako kot vi ne veste, da je Kos bil tisti, ki je Masleši dal soglasje, da sme iti kot preiskovalni sodnik na ogled. Od kod vam ta podatek? Od kod? Povejte ga. Da vam je Kos, s katerim ste sodeloval, te podatke sporočil. Kaj hočem drugega reči? Ampak to bi bila tudi z moje strani insinuacija, zato je ne bom povedal. Hočem vam, spoštovane kolegice in kolegi, samo reči, nobenega smisla nima obtoževati ljudi brez dokazov in trditi, da imate vse prav. Trdite samo zato, ker tiste sodnike, ki danes govorijo v prid neizvolitvi, mi ne štejemo za verodostojne. Sprejmem to trditev. Ampak sprejmite tudi vi trditev, da vsi tisti, ki danes trdijo, da si zasluži biti, ker ni nič storil, so za vas neverodostojni brez kakšnega posebnega dokaza. Zato, ker ste vi rekli, da gospod Masleša ne sme izpolnjevati pogojev in biti verodostojen za izvolitev. Zato dajmo enkrat pošteno obravnavati kazenske predloge, dajmo obravnavati argumente in nehajmo se med seboj obtoževati na dejstvih, ki ne obstojajo ali so napol izmišljena. Tokrat to delate na konkretnem predlogu gospoda Masleša, žal, lahko bi bil tudi kdo drug, ampak res, trdno sem prepričan, da delate škodo pravosodju. Trdite, sodeloval je v komisiji, ki je verificirala umore. To je debela laž. Ta komisija ni verificirala umorov in tudi ni bila nobena komisija za verifikacijo umorov. Kot preiskovalni sodnik je bil na ogledu na licu mesta. Govori se, sodeloval je pri ogledu usmrtitve. Ni sodeloval pri ogledu usmrtitve, on je sodeloval pri ogledu kraja dogodka, kjer se je zgodil uboj. Toliko je takih stvari, ki so neresnične, zaradi tega mislim, da bi bilo dobro, da malo umirite tudi vi konje in neresnične izjave, da se spametujete in glasujete za predlog.
Besedo ima gospod Jožef Jerovšek. Naslednji razpravljavec bo gospod Miro Petek.
Hvala lepa. Spoštovani! Današnji dan je dvakrat simboličen. Dan Rudolfa Maistra, ki se je boril, da je priključil del Slovenije, drugače Slovenije danes ne bi bilo, in pravkar sem poslušal, da je pobesnela severnokorejska armada napadla Južno Korejo, otok, in ko pobesnele armade znorijo, potem se tudi nekatere ljudje čudno opredeljujejo. Na tisti čas, ko je pobesnela jugoslovanska armada napadla Slovenija, se nanašajo tudi nekatera pričevanja uglednih ustavnih in vrhovnih sodnikov o takratnih ravnanjih kandidata, ki ga je predlagal minister, gospod Zalar. Da bom popolnoma jasen. Jaz sem gospoda kandidata na Komisiji za peticije o tem spraševal in sem mu tudi predlagal, da se glede tega tudi on opraviči Slovencem, da bil je takrat v zmoti, da je bil morda tako vzgojen, da je bil navdušen nad Jugoslavijo in jugoslovansko armado. Vendar sem potem iz magnetograma videl, da na ta vprašanja ni odgovarjal. Zato ne navajati tu, da je argumentirano odgovoril na vsa vprašanja. Temu se je izognil. In še enkrat poudarjam, če se je takrat opredeljeval nasprotno od pravice Slovenije do samoodločbe, je to osebnost, ki bi jo lahko v poznejših letih popravil s tem, da bi se od tega distanciral. In tu je tudi gospod minister zelo zlonamerno govoril o ustavnih in vrhovnih sodnikih, ki so dajali pred javnostjo izjave, da so neodmerjene in nedostojne izjave. Jaz se ne spominjam, da bi takrat, ko smo volili tega ustavnega sodnika in te vrhovne sodnike, kdorkoli podvomil v njihovo verodostojnost. Če ste imeli podatke, da so karkoli naredili napačno v življenju in jih takrat niste povedali, ste šli z izsiljevanjem njih v njihovo potrditev. In to je vaše neverodostojno ravnanje. In zakaj to počnete? Zato, ker ste mojstri delitev. Zainteresirani ste, ta opcija, da so Slovenci razdeljeni. To je tehnologija osvajanja in ohranitve oblasti. Za to tehnologijo ste mojstri. In jasno je, da je razdeljena slovenska javnost, da so razdeljeni ljudje v pravosodju, sodniki, da so razdeljeni akademsko izobraženi ljudje, in da te delitve vi podpirate. Glejte, pred seboj imam javno izjavo akademskega društva Pravnik. Domnevam, da so to tudi verodostojni ljudje, ki pravi: "Očitki o domnevnih izjavah vrhovnega sodnika Branka Masleše v času osamosvajanja Republike Slovenije, ki jih je v javnosti predstavil sodnik Ustavnega sodišča Republike Slovenije, kasneje pa so jih javno potrdili tudi drugi ugledni predstavniki sodne veje oblasti, so resni in zbujajo močan dvom o osebnostni integriteti vrhovnega sodnika Branka Masleše." In ob stanju duha v našem pravosodju in naši politiki bi od ministra pričakoval, da ne bi povzročal delitev v Sloveniji. Ni res, da je bilo vse razjasnjeno. Pred 10 leti smo dobili takšne kupe papirja, in prvič je to zadostovalo. Sodnik ni bil izvoljen za vrhovnega sodnika. In gospod minister, ob tem, ko se je zgodila farsa in fiasko v zadevi Satex, bi ministri v Evropi iz objektivne odgovornosti ponudili odstop. In računal sem, da boste zmogli to moč in hrabrost, da boste do predsednika Vlade tako postopali. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Miro Petek. Naslednji razpravljavec bo Dušan Kumer.
Hvala lepa za besedo. Sam bi se uvodoma ustavil pri dveh pojmih. Prvi je "vedeti", drugi pa je "verjeti". Po vseh teh burnih razpravah v zadnjih tednih vemo o gospodu Masleši zelo veliko, vendar precej različne informacije krožijo. Vemo nekaj o preteklosti, polpreteklosti, vendar ne vsega. Kaj pa vprašanje verjeti – komu tukaj verjeti. Sam verjamem gospodu Zobcu, ustavnemu sodniku, verjamem drugih vrhovnim sodnikom. In dopustite mi, da verjamem tem ljudem, če vi verjamete drugim, tudi zaradi tega, ker sem prebral življenjepis z opisom strokovne dejavnosti, in se mi zdi, da ima ta življenjepis precej lukenj. Zdi se mi, da so določene funkcije zamolčane, kot razne partijske funkcije in verjetno še kaj drugegaKar pa se tiče same stroke, pa sem šel pogledati na COBISS in o gospodu Masleši na Nuku odkril štiri zadetek, štiri strokovne članke. Govorite, da je kandidat strokoven. Gospod France Testen ima 25 strokovnih člankov v strokovnih revijah in monografijah. Bivši predsednik Vrhovnega sodišča Mitja Deisinger 49. Današnji COBISS, poglejte si. Marko Šorli 16. Minister Aleš Zalar, odlično, 50, odlično. In minister predlaga kot kandidata za predsednika Vrhovnega sodišča strokovnjaka s štirimi objavami. Ali pa takšno objavo, kot je tukaj, poglejte, kot svoje reference kandidat navaja: "Pregledal sem besedilo obširnega in za slovensko področje edinega aktualnega komentarja Zakona o kazenskem postopku mag. Štefana Horvata in dal številne pripombe ter predloge za izboljšave." Pregledal je tekst svojega kolega. Dobro. Recenzija, res zanimivo. Če boste imenovali gospoda kandidata za predsednika Vrhovnega sodišča, potem bo tam ob najpomembnejših praznikih sedel s predsednikom države, s predsednikom Vlade, s predsednikom Ustavnega sodišča. Zanima me, kako bo gledal to zastavo, grb? Ali pa bo mogoče gledal v tla? Zato predlagam rešitev, naj predsednik države dr. Danilo Türk odlikuje gospoda Maslešo, kot je odlikoval tovariša Ertla, minister Zalar pa predlaga drugega kandidata. Mislim, da bo na ta način naredil tudi uslugo gospodu kandidatu, ker ga bo ta preteklost, tudi ta razprava vseskozi spremljala. Mislim, da se lahko danes vprašamo, kakšen je pravni imunski sistem v Sloveniji, ki je pomemben za podobo neke pravne in demokratične države. Ali je ta sistem, pravni imunski sistem tako razvit, da sam od sebe izloči, zavrže ljudi, ki ravnajo zunaj etičnih občečloveških in tudi zunaj strokovnih norm. In drugo vprašanje, prav tako pomembno vprašanje, kakšen je imunski sistem nekaterih slovenskih pravnikov. Ali je ta imunski sistem resnično tak, da se jih ne dotakne prav nič na tem svetu? Prav nič, razen denarja, oblasti, položaja. Kolegice in kolegi, mi se bomo v Sloveniji seveda zagotovo rešili finančnega in gospodarskega zloma, ki smo mu priča, prej ali slej, prej, če bo ta vlada kmalu odstopila. Toda dolga leta bomo zdravili moralni zlom, ki smo mu priča v tem času. Kadrovske poteze te vlade resnično odstopajo od povprečja, toda negativno. Kadrovske poteze te vlade so pod povprečjem oziroma so podpovprečne. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Dušan Kumer. Naslednji razpravljavec bo gospod Jože Tanko.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Naloga opozicije je res v tem, da mehča in slabi Vlado do onemoglosti, za vsako ceno in z vsakimi sredstvi. Ampak tudi te stvari imajo svojo mejo in se je treba včasih zadržati. Toda še vedno to ne pomeni, da lahko iz dneva v dan, iz seje v sejo, iz ure v uro generira situacijo izrednih razmer, tudi v primeru izvolitve predsednika Vrhovnega sodišča gospoda Masleše. Namreč, ko so v tretjem poskusu, po letu dni vsi relevantni organi, ki po zakonu utemeljujejo kandidaturo, to je Sodni svet, občna seja Vrhovnega sodišča, pravosodni minister, ko so se poenotili, da je gospod Masleša primeren kandidat za predsednika, in ga je minister predlagal v izvolitev v Državni zbor, so se oglasili njegovi stanovski kolegi, ki očitno zaradi izrazitega "egotripa", kot je zapisal nekdanji predsednik Vrhovnega sodišča gospod Testen, ne morejo iz svoje kože, ko s splošnimi, z ničemer podkrepljenimi žaljivimi očitki in obtožbami blatijo in trosijo tudi klevete o svojem kolegu. In opozicija v Državnem svetu je ta mazohistični pristop redkih posameznikov v sodniških vrstah vzela za kronski argument, da diskreditira gospoda Masleša. Nekateri posamezniki ste presegli samega sebe pri izrekanju ocen vrednostnih sodb gospodu Maslešu. Tudi danes smo te stvari slišali. Očitno imamo v temu primeru tudi opravka s slovenskim Džugašvilijem, s politično in represivno izšolanim intrigantom, ki smo ga tudi danes imeli priložnost videti in slišati. In ne samo to, ponovno imamo nenazadnje tudi priložnost videti in poslušati, ko se ponovno skuša uvesti neke vrste moralno-politični kriterij pri izvolitvi ljudi na najpomembnejše funkcije v državi. In zastavo tega nosi seveda največja opozicijska stranka, to je SDS, in to način in z vsebino, ki je veljala v nekaterih drugih časih, in to je nostalgija po nekaterih drugih časih. Vsi argumenti skupaj, ki jih poslušamo, namreč temeljijo na izjavah po spominu nekaterih izpred dvajset ali šestindvajsetih let, "slišal sem", "povedali so mi", "rekel mi je" in tako dalje in tako dalje. In te ustne memoare so kritiki prenesli na papir. In ti zapisani spomini danes veljajo kot kronski argument za diskreditacijo in zato, da se gospod Masleša ne izvoli na to funkcijo. Predsednik Vrhovnega sodišča Republike Slovenije je prvi med enakimi v krogu vrhovnih sodnikov. Zato je za njegovo imenovanje bistvenega pomena mnenje vseh vrhovnih sodnikov, ki ga oblikuje občna seja, in nenazadnje tudi mnenje in stališče Sodnega sveta. In to mnenje je danes v obeh primerih pozitivno. Vse očitke, ki se tudi danes trosijo in so vezani na leto 1984 in leto 2000 glede na 8. člen Zakona o sodniški službi pa je presojal Sodni svet in tudi Državni zbor pri preteklem imenovanju gospoda Masleše v trajni mandat. Ta presoja je bila takrat dokončno opravljena, saj je tako Sodni svet kot Državni zbor takrat pri izvolitvi ocenil, da Branko Masleša v okviru svojega preteklega dela ni sodil in ni odločal v preiskovalnih in sodnih postopkih, v katerih bi bile z sodbo kršene temeljne človekove pravice in svoboščine. In zato je zame povsem nerazumljivo, ko danes poslušam, da je gospod Masleša lahko v vseh teh deset, petnajst let sodnik s trajnim mandatom na Vrhovnem sodišču, ne more biti pa menedžer tega istega sodišča med kolegi. To je res narobe svet.
Prosim gospod Jerovšek.
Spoštovani gospod podpredsednik, ne vem, morda ste preslišali, morda zadev ne poznate, ampak treba je protestirati, ker se je zgodilo nekaj nezaslišanega. Predhodni govornik gospod Kumer je kazal v naše poslanske vrste in dejal, "slovenski izšolani Džugašvili". To je Stalin. Nekoga obsoditi za slovenskega Stalina! Naj pove gospod Kumer, koga je kateri poslanec tukaj ubil, ga enačiti z morilcem, ne vem dvajset do trideset milijonov ljudi in vi ne protestirate. To je nezaslišana žalitev in prosim, da takoj opozorite gospoda Kumra, da s to specialno vojno preneha. Kje se je učil, ga ne bom spraševal. Hvala lepa.
Hvala lepa gospod Jerovšek. Besedo ima gospod Jože Tanko. Naslednji na vrsti je gospod Janez Janša.
Hvala lepa za besedo. Kolega Potrč je dejal, da na naši strani operiramo s polresnicami, lažmi, insinuacijami in namigovanji. Dejstvo je, kadarkoli se je pojavil primer Masleša v Državnem zboru, vedno se je proces zaustavil in da so se ob tem primeru vedno odvile velike razprave. Tako takrat, ko je bil imenovan v vrhovnega sodnika, še prej, ko se mu je potrjeval mandat in tako naprej. Skratka do leta 1999 je bil Masleša najprej zavrnjen kot kandidat za sodnika, vrhovnega sodnika, in po normalnem postopku bi se moral postopek zaključiti. Če bi ponovno želel Masleša kandidirati, bi se moral izvesti nov razpis, novo predlagateljstvo in tako naprej. Vendar so tisti, ki so takrat imeli moč v tem Državnem zboru, dosegli ponovno glasovanje po nekaj mesecih in gospoda Maslešo na ponovnem glasovanju potrdili. Gospod Potrč, ki je demokrat stare šole, še iz tiste pred letom 1990, najbrž ve, da je to možno na tak način izpeljati samo v nekem režimu, ki nima nekih temeljnih podlag. Žal tudi vse te zgodbe, ki so se takrat odprle, se odpirajo tudi sedaj, le da so se sedaj pojavile tudi še nekatere druge osebe, verodostojne osebe, ki so potrdile določena dejstva. Dejstva stališč do osamosvojitve, o obravnavi konkretnega primera verifikacije usmrtitve na meji in tako naprej. Minister Zalar kot predlagatelj ravna zelo dvolično. V primeru spora med generalno državno tožilko in vrhovno državno tožilko, so imeli poravnalni, posvetovalni pogovor celo pri predsedniku Vlade, pri katerem so sodelovali tako minister, predsednik Vlade, generalna državna tožilka in vrhovna tožilka, pa je šlo za bagatelen primer nesporazuma, recimo, v tožilskem postopku. V tem primeru, ko dajejo trditve javno, ustavni sodnik, vrhovni sodniki, bivši ustavni sodniki, pa predlagatelj minister Zalar ne čuti popolnoma nobene potrebe, da bi kar koli na tem postopku preveril, preučil, soočil priče in tako naprej. Ničesar. In tu ravnanje ministra Zalarja ne moremo šteti za verodostojno in ne moremo šteti za tako, da je enako do vseh. Prav tako ni nobenega argumenta glede ali pa dokaza glede ravnanja sodnika Masleša na meji. Razen tega, da je bil tam in da se je vrnil nazaj. Ko smo pač zahtevali argumente, zapise, potrditve, kaj se je na tem ogledu dejansko ugotovilo, ni bilo nobenih dokazov, nobenih odgovorov, ne glede na to, kaj govori gospod Potrč, ki je očitno seznanjen samo iz tajnih uradnih listov, iz tiste funkcije, ki jo je opravljal pred letom 1990. Tam je dobil informacijo o vseh teh povojnih pobojih, prav gotovo, ker so bili pač tisti funkcionarji takrat posebej informirani o določenih zadevah. In on to ve. Mi ostali o tem nimamo nobenih informacij. Ta kadrovski primer, ki ga sedaj predlaga gospod Zalar, sodi med bisere legalizacije teptanja človekovih pravic, sodi med bisere teptanja in zatajevanja pravne države in tudi vseh etičnih norm. Čisto vsega tega. Kajti predlagati nekoga, ki je bil dokazljivo, po lastni izjavi udeležen v postopku verifikacije uboja na meji, pa ni opravil niti tistih sodnih niti civilnih korakov, ki bi jih moral kot državljan, ker je bil o tem obveščen in o tem celo opravil zapisnik, storil, ni storil, ga sedaj predlagate celo za mesto predsednika Vrhovnega sodišča. Skratka gre za to, da se ta kadrovski del, ki legalizira ravnanje pretekle oblasti – in gospod Potrč je bil eden od najvišjih tam –, da se to pelje tudi sedaj v tem delu in v tem času, ko ima ta koalicija to moč. To zagotovo ni primer, da bi lahko dejali, da gre za neke kredibilne premišljene postopke, ampak izključno za postopke, ki imajo samo nalogo delitve, razdvajanja, iritiranja in podobne zadeve, tu ste zagotovo pravi mojstri. Kandidata pa ne bom podprl.
Prosim mir. Besedo ima gospod Janez Janša. Naslednji razpravljavec bo gospod Bojan Kontič. Izvolite.
Hvala za besedo. Ko je bil gospod Masleša jeseni leta 1994 potrjen v stalni mandat, je bil potrjen v paketu. Takrat v Državnem zboru ni bilo več kot peščica poslancev opozicije. Na moje izrecno vprašanje, jaz takrat nisem bil poslanec v Državnem zboru, ampak ko je bil potem gospod Masleša pet let kasneje predlagan za člana Vrhovnega sodišča, je takratni predsednik Sodnega sveta gospod Cvetko na moje izrecno vprašanje, ali je Sodni svet preveril, ali je kandidat ravnal kdaj v nasprotju z 8. členom Zakona o sodniški službi, hladnokrvno odgovoril, da Sodni svet tega nikoli ni preveril. Torej ne drži tisto, kar se zatrjuje, da je Sodni svet preveril, ali je kandidat kršil človekovo pravico ob izvolitvi v trajni mandat. Odgovor predsednika Sodnega sveta s tem v zvezi imate na magnetogramu. Leta 1999 je Državni zbor glasoval o tem, ali se gospoda Maslešo imenuje za sodnika Vrhovnega sodišča. Dvotretjinska večna navzočih je glasovala proti in postopek je bil zaključen. V nasprotju z običajno prakso, samo v primeru gospoda Masleše se je to zgodilo, v nobenem drugem primeru, je bil naslednje leto ponovno predlog, da se ga imenuje za člana Vrhovnega sodišča. Takrat je bil ta predlog izglasovan po burni razpravi, ko so se odprla vsa ta ista vprašanja. Ko sem bral te magnetograme izpred desetih let, predlagam, da si jih preberete, človek ne more verjeti, koliko nestrpnosti in sovraštva je bilo takrat izgovorjenega proti tistim, ki smo nasprotovali njegovi izvolitvi. Rečeno je bilo, da insinuiramo, da kandidat nikoli ni podpisal nobenega zapisnika, da nikoli ni bil na nobenem ogledu in tako naprej. Nekateri, ki danes sedijo v tej dvorani, ste tudi govorili to. Zdaj se je izkazalo, čez 10 let, da je kandidat sam priznal en primer in tudi en podpis. Bilo jih je več, takrat smo jih naštevali. Samo na koprskem je bilo v 80. letih prejšnjega stoletja, v času za katerega je podmladek Socialnih demokratov dejal, da je bil to čas velikega napredka in cvetenja človekovih pravic, ustreljenih približno 50 civilistov, ki so želeli čez mejo. Takrat je veljala tudi v takratni Jugoslaviji splošna deklaracija človekovih pravic, ki pravi: "Vsakdo ima pravico v drugih državah iskati in uživati pribežališče pred preganjanjem." Gospod Masleša je neposredno kršil to deklaracijo, bil je na ogledu, kot pravi, in ni sprožil nobenega postopka zaradi umora človeka, ki je delal nekaj, kar mu je garantirala splošna deklaracija o človekovih pravicah, ki jo je sprejela Generalna skupščina Združenih narodov ne glede tudi na ostalo zakonodajo, ki je veljala. Ta človek je dokazljivo sodeloval pri kršenju človekovih pravic in ta bo danes na čelu operativne sodne institucije, na samem vrhu, ki je poklicana predvsem zato, da varuje človekove pravice in da razsoja v primerih, ko so te kršene. Kakšen signal je to za vse sodnike pod njim? In kakšen signal je končno to za državljanke in državljane? Ampak koalicija vztraja, kajti gospod Masleša je projekt od samega začetka. Je edini, ki je bil zavrnjen na neko sodno imenovanje, pa je koalicija vztrajala. In vztraja tudi zdaj. Skratka, padla je direktiva in projekt mora biti izveden do konca. Očitno je velik strah pred trupli, ki se odkrivajo vsak dan še vedno po Sloveniji, pred tem, da se začne izvajati zakon o zaključku lastninjena, kjer piše, da kazniva dejanja, divje privatizacije ne zastarajo. Očitno si vladajoča koalicija želi na čelu Vrhovnega sodišča, na mestu predsednika Vrhovnega sodišča, ki podpisuje odredbe Sovi za prisluškovanje, človeka, ki bo delal enako, kot pred 22 leti. To so motivi in vztraja se, ne glede na to, kakšno ceno plačujemo navznoter in kakšno ceno Slovenija v smislu svojega ugleda plačuje navzven. Tudi evropsko časopisje piše o tem, da se v slovensko pravosodje vračajo komunistični časi.
Gospod Bojan Kontič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod Janša bo že vedel, kako je z direktivami. To za uvod. Kar nekaj žalitev je bilo tudi izrečenih. Kolega Potrča ste obdolžili, da je deloval na podlagi tajnih uradnih listov. Boste že vedeli, da je deloval na podlagi tajnih uradnih listov. Zdaj samo še recite, da mu jih je tovariš miličnik Gorenak dostavljal, pa ste naredili zgodbo kompletno. Prav neverjetni ste z vsemi temi zgodbami, ki jih omenjate. V bistvu gre za to, kako preprečiti imenovanje predsednika Vrhovnega sodišča. In kaj je najbolje: povezati ga z dejanjem, ki ga vsi obsojamo, jaz bi celo rekel, brez izjeme. Streljanje na meji v tistih časih obsojamo brez izjeme. Gospod Pojbič, verjetno tudi vi, ki se zdaj oglašate. Saj bo verjetno možnost nadaljevati še pri obrazložitvi glasu. Pričakujem, da bo kdo kaj povedal. Tako daleč ste zgodbo pripeljali, da bi skorajda lahko rekli, da je preiskovalni sodnik bil udeležen pri tem dejanju, tako daleč ste zgodbo pripeljali. Jaz sem samo čakal, da nekdo še reče, da je še streljal ta kandidat za predsednika Vrhovnega sodišča, ali pa vsaj sodeloval pri tem. Tako daleč ste zgodbo pripeljali in ste pripravljeni nekoga oblatiti z vsemi sredstvi, ki so možna, ga politi z vedri gnojnice, potem pa pričakovati od njega, da se opere. Pravite, naj jih minister sooči. Kako pa naj minister tehta, kdo je govoril resnico oziroma kdo govori resnico v tem primeru, ali ustavni sodnik ali kandidat za predsednika Vrhovnega sodišča? Na kakšen način naj pretehta, kdo govori resnico in komu gre verjeti? In prav zanimivo je, da se je nekaterim vrnil spomin v leto 1984, zdaj pa ne vedo, kaj bi z njim počeli. In letos, leta 2010, so se spomnili, kaj se je dogajalo tistega dne v stavbi sodišča, ko se je preiskovalni sodnik vrnil na svoje delovno mesto, kaj je takrat dejal. Kje so pa do zdaj bili, do leta 2010? Zakaj pa niso ukrepali, če so vedeli, kaj se je dogajalo? Zelo čudne zgodbe se dogajajo in odvijajo v tem parlamentu. Jaz opoziciji ne oporekam, da nasprotuje. Seveda, nasprotujete, lahko nasprotujete. Govorite tudi, da ni nič hudega, če ne bomo imeli sodnika še nekaj mesecev. Ampak nekaj mesecev nazaj ste govorili, da je treba prejšnjega kandidata izvoliti, ker sodišče potrebuje nekoga s polnimi pooblastili. Nekaj mesecev zatem se vam ne mudi več. Ampak prav je, nasprotujte, glasujte proti, povejte svoje mnenje, ne pa izkoriščati pozicije, ki jo imate, za to, da blatite nekoga, ki se v bistvu tudi danes na tem mestu ne more braniti. Je pa povedal svoje na Mandatno-volilni komisiji. In tako kot je kolega Sajovic ugotovil, molk je bil takrat po tisti njegovi izpovedi. Potem ste se pa ponovno zbrali, da ne rečem resetirali in ponovili vse zgodbe, ki ste jih takrat govorili. Ali sem zadovoljen z načinom imenovanja predsednika Vrhovnega sodišča? Nisem, jaz bi to prepustil sodnikom, da to sami naredijo, da si sami izberejo predsednika, tako kot naredijo na Ustavnem sodišču. Ampak za to je potrebna sprememba zakona. Ne moremo pa zakona spreminjati med igro. Ali se pravila menjajo med igro? Ali je mogoče, da ne končamo postopka in spremenimo zakon, zato ker nam ni všeč kandidat? Težko je razumeti vse to, kar razlagate kot svoje argumente za to, da nasprotujete. Zame je pomembno stališče Sodnega sveta. Zame je pomembna občna seja Vrhovnega sodišča. Kolegi so ga podprli pri kandidaturi, in zelo dostojno je preživel vse to, kar se mu je dogajalo v zadnjem času kot kandidatu. Mnogi bi obupali in opustili to kandidaturo, verjetno ste na to tudi računali, ampak niste naleteli na pravega kandidata. Ta se pač ni umaknil vsem tem obtožbam in jih je stoično prenašal in tudi odgovarjal na vse očitke, ki ste mu jih podali. Po moji oceni je dobro odgovarjal na vse to, kar ste mu želeli prilepiti na njegovo kariero preteklih let. Jaz bom seveda kandidata podprl.
Gospod minister, imate besedo. Samo trenutek. Ja, izvolite, samo trenutek, da vpišemo čas. na voljo imate 2 minuti in 39 sekund.
Hvala lepa. Samo nekaj pojasnil v zvezi s soočenji ustavnih in vrhovnih sodnikov okoli reakcije kandidata Masleše. Če bi ustavni sodnik Zobec in vrhovni sodnik Štrovs to, kar sta povedala za zbrane medije, sporočila občni seji Vrhovnega sodišča in Sodnemu svetu, potem bi ta oba organa lahko tudi te očitke pretehtala. In seveda ob priložnosti, ki sta jih dala kandidatu Masleši, da se o teh očitkih izreče, na osnovi tega sprejela ustrezno odločitev. Tega prej omenjena sodnika nista storila. Zakaj nista storila? Ne vem. Težko pa se je znebiti nekih slabih občutkov v zvezi s tem. Kasneje se je izkazalo, da je vrhovni sodnik, ki je poskušal podpreti razlago ustavnega sodnika, pokazal precej nezanesljiv spomin. Izkazalo se je, da se spominja, da naj bi šel na obravnavo tisti dan, ko je bil ogled, kamor je šel Masleša, pa seveda obravnave ni imel, ker je bila sobota. Potem je rekel, no, če ni bila sobota, je bil pa ponedeljek. In tudi v ponedeljek ni imel obravnav. In ni mu zameriti tega, ker se je skušal spomniti nekaj za 26 let nazaj. Ampak, ali veste, to je tipičen primer, kako sodniki tehtajo izjave prič, ki si nasprotujejo in jim polagajo majhno težo, zlasti takrat, ko se te izpovedi začenjajo zapletati. Sam sploh nisem imel možnosti preveriti nekatere od teh izjav, ker so bile izrečene po tem, ko je bil predlog že v Državnem zboru. In je pravzaprav samo na vas, na poslancih in poslankah, da se odločite, kako vas kaj prepriča ali ne. Ko pa sem govoril o odmerjenih in neodmerjenih izjavah, nisem mislil na ta dva sodnika ali te sodnike, mislil sem na tiste, ki ste primerjali kandidata Maslešo s Kurtom Waldheimom. To se mi je zdelo skrajno neprimerno, in to je tisto, kar sem tudi uvodoma izrecno izpostavil. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa, s katerim se za predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije za dobo šestih let imenuje gospod Branko Masleša, vrhovni sodnik svétnik na Vrhovnem sodišču Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospod dr. Gorenak, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Kar veliko je bilo povedanega, pa vendarle bom šel od konca naprej. Poglejte, minister je imel čas preverjati, ali je bil četrtek, petek, sobota, nedelja, ponedeljek, ali so bile obravnave ali ni bilo obravnav. Ni imel pa časa preveriti dejanskega stanja. Ampak, to niti ni tako pomembno. Poglejmo situacijo, pred katero smo. Poslanska skupina bo torej absolutno, tako kot je vse od leta 1992 naprej oziroma kadarkoli se je odločalo o tej osebi v Državnem zboru, danes ravnala popolnoma enako. Razlogov za to je več. Leta 1992 sprejeti zakon o sodiščih je zelo jasno rekel, zelo jasno rekel: "V trajni mandat so lahko izvoljeni tisti, ki niso sodelovali v postopkih na sodiščih oziroma v sojenjih, ki so pomenila kršitev človekovih pravic." Kot je že bilo rečeno, Jugoslavija je bila podpisnica te konvencije. Kaj se dogaja? Danes v letu 2010, ko so druge evropske države, zlasti pa Nemčija, ki je imela teh primerov daleč največ, vse ljudi, ki so v teh postopkih sodelovali, pa naj si gre za vojake, naj si gre za njihove šefe, naj si gre za kogarkoli ali celo partijske funkcionarje. Pred 10 leti jih je postavila pred sodišče in obsodila. V Sloveniji tega nismo bili spodobni narediti do leta 2000, ampak smo sposobni leta 2010 v imenu neke ideologije, ki si je zamislila, da je tovrstne ljudi pač treba postaviti na vrh sodne veje oblasti, smo sposobni v Državnem zboru glasovati o kandidatu, o katerem sploh nikoli ne bi smeli glasovati v Državnem zboru. Ker vse inštitucije, ki so pred Državnim zborom, zlasti Sodni svet in vsi ostali organi, predvsem pa minister, bi morali svoje naloge opraviti. Minister teh nalog ni opravil. To sem definitivno dokazal, pa bom še enkrat moral dokazati v kakšnem drugem postopku v Državnem zboru. Ne samo to [[...]]
Gospod dr. Gorenak, vas moram počasi prekiniti, ker čas ni tekel, ampak [[...]]
[[...]]misel končam, sem videl [[...]]
Čas je pa pretekel. Vas lepo prosim [[...]]
Hvala lepa. Samo misel končam. Predvsem pa ni svojih nalog opravila občna seja Vrhovnega sodišča, ki sramoti sodno vejo oblasti s takim predlogom, ki ga je podala. Hvala lepa.
Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Prijava. Gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Oglašam se v imenu poslanske skupine, v kateri bomo glasovali proti temu predlogu. Razlog za to je dejstvo, da bi od ministra, ki se mora boriti za neodvisno sodstvo, zagotovo pričakovali, da bi upošteval vse dvome, ki visijo nad tem predlogom, zato se ne moremo znebiti občutka, da gre za politično imenovanje. Večkrat smo rekli že v raznih razpravah oziroma raznih pomembnih imenovanjih, najpomembnejših imenovanjih v Državnem zboru v vseh teh letih nazaj, da nad takšnim imenovanjem ne sme viseti senca dvoma. In v tem je problem. Zato bomo v poslanski skupini glasovali proti temu predlogu in pričakujemo, da se bo takemu načinu glasovanja pridružil še marsikdo tudi iz koalicije. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala za besedo. Poslanska skupina Zares, večina poslancev te poslanske skupine, bo glasovala za predlog, kajti v današnji razpravi in po današnji razpravi je še bolj očitno, da ni šlo za politično kadrovanje, ampak za politizacijo nadaljnjega postopka te razprave. Gospod Masleša je kandidat, ki je dobil nesporno podporo Sodnega senata in občne seje vrhovnih sodnikov. Mi bi morali to voljo sodne veje oblasti potrditi. Ampak, ker se vedno zgodi politična afera, in tokrat na podlagi neutemeljenih obsodb in tudi veliko laži, smo doživeli spet razpravo, ki dokazuje, da opozicija, še zlasti največja opozicijska stranka, nima velikega interesa do nemotenega delovanja pravne države. In jasno je, zakaj je v tem trenutku za njih vzdušje napetih razmerij, ki nastajajo tudi s tem vakuumom v sodni veji, zelo ugodno. Mi menimo, da je treba pritrditi predvsem zagovornikom pravne države, da je treba nehati s politizacijo takih in drugačnih imenovanj sodnih, sodniških kadrov, da je treba spremeniti zakon v smeri depolitizacije tega postopka in na etični ravni prenehati z linčem, ki si ga opozicija večkrat privošči na račun posameznikov. Tokrat se je prav to zgodilo. In tisto, kar nas je najbolj prepričalo o tem, da gre kandidatu verjeti, je tudi dejstvo, da tisti, ki so ga obsojali, niso nikoli prišli na soočanje, se niso želeli soočiti z njim in z nami, ampak so delovali iz ozadja, iz medijskega prostora, ne da bi imeli pogum gledati v oči kandidata in zagovarjati tiste obtožbe, ki so si jih privoščili brez kakršnih dokazov. Dovolite mi sum, da je šlo pri tem za močno politizirano motivacijo teh gospodov.
Želi še kdo v lastnem imenu obrazložiti svoj glas? Prijava teče. Pri tem bi vas opozoril, da je bila razprava končana in da se v tem delu posvetimo le obrazložitvi glasu. Brez razprave. Gospod Matevž Frangež, izvolite.
Nedavno je nekdo napisal, da boga ni in da je dovoljeno vse. Mislim, da je ta razprava okoli imenovanja novega predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije pokazala, da si nekateri predstavljajo, da je v tej državi dovoljeno vse. V tej državi smo pred več kot desetletjem sprejeli modro odločitev, da lustracije ne opravimo. Modro zato, ker mislim, da bi ob odgovornem ravnanju in pogledu na našo polpreteklo zgodovino, z dostojanstvom, obžalovanjem in tudi ponosom, kadar je to primerno, lahko ob taki odločitvi doživeli eno resnično narodno spravo, pa je ne. Zato, ker del politike vedno znova odpira nekatera boleča vprašanja naše zgodovine za kratkovidne politične interese. In tisto, kar kaže ta razprava, je to, da človek v tej naši skupnosti, v tej naši družbi nima več nobene cene. Kajti to, kar si je del slovenske politike privoščil pri tem vprašanju z grobo diskreditacijo, da ne rečem likvidacijo, diskreditirati človeka, ki po svojih strokovnih referencah, strokovnem delovanju kaže, da nima madeža na svoji sodniški obleki. Preberite si njegov program. V množici domislic, ki ste si jih morali izmisliti, da ste našli takšne konstrukte, ste verjetno pozabili na tisto, kar je v tej zgodbi vredno. Njegov program, njegov življenjepis. "V času, ko vlagam kandidaturo, so razmere v družbi zapletene, odnosi razpadajo, prevladuje ocena o krizi vrednot." Še kako res je.
Gospod Frangež, niste povedali, kako boste glasovali.
Glasoval bom za.
Na vrsti je gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo. Spoštovani! Jaz tega nezaslišanega predloga ne morem podpreti in bom glasoval proti. Zakaj? Ker so se o tem razpisali tudi tuji mediji. Recimo, Frankfurter Allgemeine Zeitung je predvčerajšnjim zapisal: "Ko je nek jugoslovanski vojak 7. julija 1984 ob začetku dopustniške sezone na Jadranu nad Trstom ustrelil begunca iz vzhodne Evrope, je iz Kopra pripotoval preiskovalni sodnik Branko Masleša, ki je bil tudi partijski sekretar v okraju Koper in je tako eden od najbolj vplivnih mož takratnega časa. Bil je predsednik sodišča, ki je izdalo zadnjo smrtno obsodbo v Sloveniji. Na kraju samem je ugotovil, da je begunec negibno obležal na italijanski strani. Obtožnica ni bila vložena. Na vprašanje, katere ukrepe je storil za preganjanje zločina, sodnik ni podal nobenega odgovora." Tako je zapisal Frankfurter Allgemeine Zeitung. In kako so takšne primere reševali v Nemčiji, kjer so imeli podobne primere z združitvijo meje z Vzhodno Nemčijo? Vse so postavili pred sodišče. V primeru Streletz, Kessler in Krenz so bili po ponovni združitvi pred nemškimi sodišči obsojeni na pet let in pol, sedem let in pol ter šest let in pol zaradi uboja na mah v posredni krivdi. Vsi so se pritožili na sodišče v Strasbourgu. Tam je pa Veliki senat Evropskega sodišča za človekove pravice 22. marca 2001 v dveh sodbah odločil, da Nemčija z obsodbo zaradi uboja ni kršila prvega odstavka 7. člena Evropske konvencije o človekovih pravicah. In še, po razumevanju tega sodišča je za pravno državo upravičeno, da proti osebam, ki so se okrivile za zločine pred prejšnjim režimom, sproži kazensko ovadbo za pravni pregon, tudi se ne more sodišču demokratične države naslednice očitati, da zakonske odločitve, ki so veljale v času dejanja, uporabi in tolmači v luči načel pravne države. Torej, zločin je zločin. Streljanje in uboj je uboj. To se pravi, Nemci so ravnali takrat popolnoma upravičeno, ko so jih obsodili. Kaj pa pri nas?
Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Tudi jaz tega predloga ne bom podprl, kajti ni me prepričal niti cinizem koalicijskih poslancev, ki so razlagali, da bi bilo treba s strani tistih, ki so vedeli za te nepravilnosti, za to kršenje človekovih pravic že prej, te stvari tudi obelodaniti. Pa se sprašujem, koliko ljudi, ki vedo, kje so bila množična grobišča, kje so na tisoče ljudi pobili, pa si še danes ne upajo tega obelodaniti, ker jih je strah. In tudi, kot vemo, gospod Masleša je bil in je verjetno še vedno zelo vpliven, vsaj v tistih krogih, ki o teh zadevah odločajo. In tu lahko iščemo razlog, zakaj ti ljudje, ki so o tem vedeli, niso uspeli ali pa si upali prej stvari pojasniti. Sedaj pa so začutili toliko odgovornosti, da so skušali v času, ko se o teh zadevah odloča, ponovno opozoriti ministra in tudi koalicijo. Tako da zagovarjanje njegove strokovne usposobljenosti, njegovih referenc – spoštovani predsednik Vrhovnega sodišča, ki angleški jezik govori toliko, da ga bo moral sedaj, ko ga boste podprli, še osvežiti, in ne zna drugega kot hrvaški in srbski jezik. Je to nek ugled v mednarodnih institucijah, v evropskih državah? Pričakoval bi, da zna angleški, francoski, nemški jezik, da bomo lahko nanj ponosni. To je klofuta in posmeh slovenski demokraciji, slovenskemu sodstvu in tisti peščici sodnikov, ki spoštujejo svoj poklic in tudi sodijo tako, kot je treba. V nobenem primeru ne smemo tega predloga podpreti, in ga seveda tudi ne bom.
Besedo ima gospod Janez Janša.
Jaz bom glasoval proti, tako kot sem pred 11, pa tudi pred 10 leti. Ko smo pred 10 leti trdili, da je gospod Masleša s podpisom zapisnika verificiral uboj oziroma umor na meji, smo bili obtoženi za lažnivce. 10 let kasneje je to sam priznal. Minister pa razlaga, kako je bilo to neko normalno dejanje, da je bil slučajno takrat dežuren in tako dalje. V času, o katerem govorimo, je vojaško sodstvo v Sloveniji imelo svoje preiskovalne dežurne sodnike. To vem iz lastne izkušnje. Bil sem pripeljan pred njega ponoči in so rekli, da je tam dežurni preiskovalni sodnik vojaškega sodišča. Pa ni šlo za umor, je bila manj nujna zadeva. Sodniki iz civilnih sodišč, ki so sodelovali z vojaškim sodiščem, so bili lahko samo sodelavci vojaške protiobveščevalne oziroma tajne službe. In so bili podvrženi dvojnim merilom, tistim, ki so veljala za javnost, in tistim, ki so bila objavljena v tajnih predpisih in so bili tudi po takratni ustavi nezakoniti. In gospod Masleša je bil tam kot instrument aparata, ki je sistemsko kršil človekove pravice.In danes vladna koalicija s tem, ko imenuje gospoda Maslešo, opravlja dejanje, ki je simbolni posmeh človekovim pravicam. Tudi fizično se smejete tem stvarem, kot vidim, kar je dodatno odvratno.
Besedo ima gospod mag. Grims.
Glasoval bom proti, saj je prav današnja razprava pokazala ničnost vseh argumentov, ki so bili navedeni v korist gospoda Masleše. tako materialnopravno kot še posebej ustavnopravno. Ko gospod ustavni sodnik Jan Zobec opozori na njegove izjave na sodišču, vi to primerjate z izjavami na terenu, nekje na licu mesta. Torej ne gre ne za krajevno isto stvar, niti za časovno isto stvar. Torej v ničemer ne izpodbija teh izjav. Ta dvom torej upravičeno ostaja. Ustavno- pravno pa je zadeva še mnogo hujša. Kajti ustavno pravo, moderno ustavno pravo uči, da je pravno obstoječ izključno tisti predpis, ki je prehodno javno objavljen. JLA je svoje umore delala na osnovi tajnega uradnega lista. Torej na osnovi nečesa, kar v modernem pravu ne pojmujejo kot obstoječi predpis, ampak nekaj, kar pomeni kršitev človekovih pravic, temeljnih svoboščin in je v obupnem nasprotju z evropskimi vrednotami, v očitnem nasprotju. In za to gre. Mi imamo odgovornost, da ocenimo, ali je kandidat primeren za to, da bi povečal zaupanje v institucijo sistema, v pravosodje in ali bo povečal ugled Slovenije v tujini. Glede na to, da je njegova vloga, ko gre za poskus pravnega pokrivanja umora, na meji zagotovo sporna in jo tudi sam priznava, je torej evropska rešitev samo ena. Glasovati moramo proti.
Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Minister, pravzaprav ne vem, kaj ste hoteli oziroma kaj hočete doseči s tem predlogom, da ste Maslešo predlagali za predsednika Vrhovnega sodišča. Čeprav dobro veste, da mu je tako pred dvema letoma, mislim, že dvakrat, leta 1999 in potem šele leta 2000, v drugem krogu uspelo postati vrhovni sodnik. Vedeli ste, da boste razdvojili slovensko javnost, minister, to ni dobro.
Gospod Pukšič, brez polemike.
In tako, kot je že bilo rečeno, niti senca dvoma ne bi smela pasti.
Brez polemike. Na tej strani pa mi dovolite, da lahko vodim sejo Državnega zbora. Izvolite!
Tako kot je bilo rečeno z naše strani, iz naše poslanske skupine, niti senca dvoma ne bi smela pasti za tako odgovorno mesto. Vedeli ste, da nimate argumentov, vedeli ste, da pa imate seveda argument moči, in to je narobe. Tako kot je bilo narobe, ko je po dolgih letih sojenja, po nekaj mesecih takratni predsednik Vlade v primeru Danila Kovačiča oprostil, ko je bil obsojen. Politika seveda vpliva na delo sodstva. Politika ne vpliva le na delo sodstva, ampak seveda tudi na sistem delovanja pravne države, na sistem delovanja pravne države, pa tudi, če hočete, na celotni ugled naše države, zunaj ali doma, kar ima tudi posledice za gospodarstvo. Glede diskriminacij, kolegice in kolegi, nekateri ste kolego Magajno diskriminirali.
Gospod Pukšič, niste povedali, kako boste glasovali, kljub temu, da sem vas opomnil. Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Prijava teče. Gospa Eva Irgl, izvolite.
Najlepša hvala še enkrat. Kot že rečeno, jaz tega predloga, ki ga je dal v Državni zbor minister Zalar, ne bom podprla. Popolnoma jasno je, da je to imenovanje pred nami izključno zato, da boste lahko preko preverjenega kadra iz prejšnjih nedemokratičnih časov, kar ponazarja gospod Masleša, lahko obvladovali tudi Vrhovno sodišče in vse naloge povezane z njim. Jasno je, da je gospod Masleša sploh po vseh teh razpravah, voden projekt, ki bo izvrševal naloge po želji sedanje oblasti. In čeprav kolega Juri stalno ponavlja, da gre tukaj za politično vprašanje in da smo želeli to zadevo spolitizirati – nikakor ne. Tukaj ne gre za politično vprašanje, ampak gre za vprašanje spoštovanja človekovih pravic, vprašanje odnosa do človeškega življenja in odnosa do države. In to tistega najbolj osnovnega elementarnega. Naravnost čuden signal bomo poslali, ne samo slovenski, ampak tudi tuji javnosti, če bomo danes oziroma če boste danes potrdili ta sporni predlog, ki je razburkal slovensko javnost. Minister Zalar je v uvodu dejal, da gre za funkcijo, ki zahteva vso zaupanje javnosti. Zato sedaj ministru Zalarju dobrohotno in dobronamerno priporočam, da, če je mislil iskreno in če zares stoji za temi besedami, mora biti na takšni funkciji človek, ki ima zaupanje javnosti, potem naj umakne. Še zdaj ima ta predlog. Jaz sama ga ne morem podpreti. Hvala.
Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Pri glasovanju se bom, tako, kot sem napovedala, vzdržala. Ne zato, ker so me prepričale obtožbe in argumenti stranke SDS in njihov agresivni nastop. Danes nam je pisal bivši ustavni sodnik Matevž Krivic. Strinjam se z njegovim mnenjem, ki pravi, da politika ne sme biti v položaju, da postane razsodnik med različnimi mnenji sodnikov. Strinjam se tudi z njegovo pobudo, da je treba nemudoma, čim prej pristojnost imenovanja na funkcijo Vrhovnega sodišča vrniti sodnikom. Krivic pravi, da nikoli ne bomo mogli vedeti in izvedeti, kaj je bila v tem primeru resnica. Vzdržala se bom tudi zato, ker menim, da bi morali na funkcijah in položajih, kot so Generalno državno tožilstvo, Policija, Protikorupcijska komisija, sodišča, Ustavno in Vrhovno sodišče, biti takšni ljudje, ki uživajo zaupanje, spoštovanje in ugled. Tu poudarjam – med večino državljank in državljanov. Imamo že spolitizirano vodstvo tožilstva, ki dela slabo. Imamo sodstvo, ki po splošni oceni prav tako dela slabo, pa če pri tem omenim samo zadnji primer Satexa. Zato mislim, da enostavno je vprašanje, ali bo po vseh teh dogajanjih novi vrhovni sodnik lahko odgovorno in suvereno opravljal svojo funkcijo.
Gospa Alenka Jeraj.
Jaz gospoda Masleše ne želim obsojati, želim pa vedeti, ali je res, kar se piše in pojavlja v medijih. Če lahko povem, na seji Mandatno-volilne komisije ni bilo tako, kot ste trdili nekateri, sodnik Masleša na marsikaj ni odgovoril. Na veliko vprašanj ni bilo odgovorov. Zakaj je bil na ogledu, če je šlo za pristojnost vojaškega tožilstva? Kdo ga je obvestil o dogodku? Kaj mu je bilo povedano? Če je dejanje obsojal, je moral tudi vedeti, da gre za umor. Kaj je naredil? Komu je zadevo prijavil? Kako je ukrepal? Kaj je delal kot partijski sekretar na koprskem sodišču? Kakšne naloge je imel? In tudi minister na marsikaj ni odgovoril. Predvsem pa je problem to, da veliko stvari, ki bi jih moral preveriti, ni preveril. Ni preveril trditve sedmih ljudi, od teh treh sodnikov. Jaz ne vem, ali jih potem obsoja oziroma pravi, da lažejo. Če se v takšni zadevi toliko ljudi oglasi, bi od ministra le pričakovali, da jih vpraša o mnenju. 70 % vprašanih ljudi ocenjuje, da kandidat ni primeren in da ne govori resnice. Minister Aleš pa nič, bi lahko rekli, in ga to ne zanima. Gospod Masleša je na občni seji 17. septembra priznal, da je opravil ogled oziroma podpisal zapisnik. V Mladini 29. 10. je rekel, da je bil na enem ogledu na meji in naredil zapisnik, torej ga ni samo podpisal. Na tiskovni konferenci 3. 11. je izjavil, da je sodeloval pri ogledih usmrtitev prebežnikov, torej več ogledov več prebežnikov. Vse to je tisto, kar bi minister moral preveriti. In predvsem je to vse tisto, kar bi morali poslanci, ki bomo danes o tem odločali, vedeti, pa ne vemo. Zato gospoda Masleše ne bom podprla.
Besedo ima gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Tudi sam se strinjam, da se politika s sodstvom nima kaj ukvarjati. Dokler pa je zakon tak, kot je, smo na tem, da bomo čez nekaj trenutkov glasovali in se je treba pač odločiti. Ko se je pojavil gospod Masleša kot kandidat, so se v medijih razplamteli članki, da je človek dobil občutek, kot da gre za nekega udbovca, ki je pač s svoje pozicije pokrival hudodelstva takratne države. Podobno se je nadaljevalo tudi na Mandatno-volilni komisiji. Tudi sam sem, dokler se nisem poglobil v te zadeve, imel deljeno mnenje o tem človeku. Na srečo pa sem bil na Mandatno-volilni komisiji dvakrat prisoten in dvakrat sem poslušal opozicijo, ki je razlagala na način, kot da je gospod Masleša skorajda sodeloval pri pobojih. Poslušal sem ministra Zalarja in poslušal sem tudi kandidata. Tudi danes poslušamo besednjak, da je Masleša poskušal pravno pokrivati umore. V štirih letih, ko je bil na tej poziciji, je tudi na njega enkrat prišlo dežurstvo, da je šel na ogled na mejo, in še enkrat, da je šel na ogled nekam drugam. Bil je na dveh ogledih ubojev skupaj s tožilcem in skupaj z miličnikom. In če je kdo, da vloži tožbe, je to tožilec. To je njegova funkcija. Do tega ni nikoli v tem času prišlo. Prišlo je do [[oglašanje iz klopi]] do vabljenja tistih, ki so imeli nasprotno mnenje, slabo mnenje o Masleši.
Gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Jaz verjamem, da je procedura mati demokracije, zato sem pozorno poslušal navedbe tistih, ki se na proceduro, vsaj po mojem mnenju, spoznajo bolje, kot se jaz, o vpisnikih, o kopijah, kje bi se moralo kaj najti, kje bi se dalo kaj preveriti. Ampak če obenem vem, da je ta specialist bil nekdaj komandir ljudske milice v Celju, kjer je delal kartoteke zaposlenih in dosjeje, mi morate dovolite, da bom imel dvome v trdnost teh navedb. Vesel bi bil, če bi lahko kandidat za predsednika Vrhovnega sodišča in njegovi obrekovalci soočili svoja mnenja in trditve. Možnost za to je bila na Komisiji za človekove pravice, kamor obrekovalci niso prišli. Bil pa je kandidat. Že predhodniki so povedali, kaj je tam povedal. Sodni svet je potrdil kandidata, njegovo primernost, tudi občna seja sodišča. Minister je preveril, kot je po zakonu dolžan, dejstva in okoliščine. Ni pa minister po zakonu dolžan preverjati obrekovanj, laži, natolcevanj in podtikanj, pa tudi če jih objavlja Frankfurter Allgemeine Zeitung. Zanimivo je, da nikoli noben drug časopis relevanten ne objavi kakšnih takih novičk o Sloveniji. Tisti, ki sejejo dvome v take kandidate, kot je ta danes, ne morejo zahtevati, da bi morali pred ta Državni zbor priti kandidati brez sence dvoma. To je pač nemogoče. To je prerokba, ki se sama uresničuje, in v tem primeru pri nasprotovanju SDS-a, po mojem, do sodnika Masleše gre. Ironija je, da danes o preizkusu pravne države govorijo tisti, ki to pravno državo rušijo na vsakem koraku, diskreditirajo Ustavno sodišče, predsednika države, posamezne tožilce in sodnike. Meni je žal, da moram to državo soupravljati z ljudmi, ki jo tako malo cenijo. Upam, da bodo nove generacije sodnikov pa nove generacije politikov sebe, svojo vejo oblasti in to državo cenile bolj kot pa te generacije, ki so državo soustvarile in imajo zaradi tega mnenje, da lahko z njo delajo kot svinja z mehom. Jaz tako ne mislim in dokler boljših ljudi na Vrhovnem sodišču ni in tam še zmeraj sedijo štiri ljudje, ki so tudi smrtno kazen, recimo, dosodili bo kandidat Masleša ta, ki ga bom jaz podprl.
Besedo ima gospod Cukjati.
Hvala za besedo. No, jaz gospoda Masleše ne bom podprl iz treh razlogov. Moram pa reči, da ne zato, ker so morda njegove strokovne reference najslabše od vseh dosedanjih kandidatov, pa tudi ne zato, ker je šel na ogled zločina – takšnih vsemogočih ogledov je veliko tudi danes – ampa, zaradi tega, ker je lagal. Najprej je govoril, da ni opravil nobenega ogleda, da niti ne ve, da obstajajo takšne komisije, potem seveda je priznal enega, lagal. Drugič, ker se je zatekel v tako plitvo opravičilo, in sicer, da je od neke tajnice dobil izjavo, kako zelo je bil zgrožen pri pogledu na tisto truplo. Veste kaj, preiskovalni sodnik pa bo zgrožen!? Saj vendar da veliko kaznivih dejanj in tudi trupel skozi. Tudi jaz kot zdravnik sem hodil na oglede, pa nisem bil več zgrožen po desetih truplih. To je neprepričljivo, najmanj, kar lahko rečem. In tretjič, ker bo ta vrhovni sodnik odločal, kdaj me bo policija gospe Kresalove zasledovala, špionirala in tako dalje. In imenovanje tega gospoda za vrhovnega sodnika, verjemite, je zelo slab signal za našo pravno državo in za vero v sodstvo. Uboga Slovenija, če ima lahko takšno sodno vejo oblasti!
Besedo ima gospod dr. Luka Juri.
Hvala lepa. Glasoval bom za, ker ime Branko Masleša po indijski numerologiji pomeni številko tri, kar pomeni, da je človek, ki nosi takšno ime, vesel, sposoben in poln ideologije. To je seveda popolnoma neresen argument in gre za retorično hiperbolo, s katero sem želel izpostaviti neresnost argumentov svojih kolegov iz opozicije. Hvala.
Besedo ima še gospa Darja Lavtižar Bebler.
Hvala lepa za besedo gospod predsednik. Da bom podprla gospoda Maslešo, sem že povedala. Večina diskreditacije je temeljila na retoričnem vprašanju: Kje je bil gospod Masleša 1984 leta? Odgovor je, bil je tudi v vlogi preiskovalnega sodnika. Kje pa ste bili nekateri, ki sedite danes tamkaj? Berem, recimo, da je gospod Janez Janša takrat pripravljal problemsko konferenco Zveze socialistične mladine Slovenije o podružbljenju varnosti in obrambe in je zapisal: "V razmerah nerazvite, pretežno agrarne in v vojni porušene dežele je JLA opravljala veliko socializacijsko funkcijo, ki je segala od opismenjevanja, splošnega izobraževanja in idejno političnega dela pa do obrambne vzgoje, kar vse skupaj v veliki meri počenja še danes. Njeno angažiranje in pomoč ljudstvu v različnih primerih pa potrjuje njeno zraščenost z delovnimi ljudmi, privrženost družbenemu sistemu socialističnega samoupravljanja, kar jo postavlja na okope naše državne suverenosti". Poglejte, če zaradi drugega ne, je to moj odgovor za. Hvala.
Vidim še roke, zato odpiram prijavo. Besedo ima gospa Breda Pečan.
Bom poskusila biti čim krajša. Trije razlogi so, zakaj bom glasovala za imenovanje gospoda Branka Maslešo za vrhovnega sodnika, za predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije. Prvi razlog je ta, da sem prebrala pismo gospoda Matevža Krivica, ki nam je v svojem poučnem tonu zabičal, da moramo upoštevati odločitve sodišč oziroma pravosodnih organov, sodnega telesa, ker so oni tisti, ki si morajo izbrati svoje šefe, če rečem po domače. In tako so se odločili gospodje v Sodnem svetu in gospodje na občni seji Vrhovnega sodišča. Se pravi, sami sodniki želijo imeti za predsednika Vrhovnega sodišča gospoda Branka Maslešo. Torej, če preberemo pismo gospoda Matevža Krivica tako, kot je bilo zapisano, ker še nismo spremenili zakona, bi bilo prav, da politika, namesto da zlorablja svojo vlogo pri potrjevanju odločitev sodnikov, raje upošteva njihovo navodilo, ko o tem odločajo v svojih organih. Drugič, podprla ga bom zaradi pisma, ki sem ga prebrala, ki ga je napisal bivši predsednik Vrhovnega sodišča gospod Franc Testen, gospod, ki sem ga jaz sicer štela za močnega zagovornika, pripadnika desne struje v političnem smislu. A glej čudo, človek je ugotovil, da so obtožbe gospoda Masleše plod popolnoma drugih razlogov, kot pa tisto, kar danes poslušamo. In tretji razlog je ta, da je delitev slovenskega ljudstva, Slovencev, na en in drugi konec [[...]] [[izklop mikrofona]]
Besedo ima gospa Janja Klasinc.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Seveda bom tudi jaz podprla gospoda Maslešo pri tej kandidaturi iz vseh razlogov, ki so bili našteti že do sedaj. Da ima dobre kvalifikacije, da so vse skupaj trači, karkoli se je dogajalo v zvezi z njim. Rada bi pa opozorila še na en vidik, zakaj ga bom podprla. Pravite, skoraj 70 % ljudi ga ne podpira. Ja, zakaj pa ga ne podpira? Dobro vemo, zakaj: zaradi dobro premišljene in dobro načrtovane akcije diskreditacije tega strokovnega človeka, ki se ponavlja. Ta metoda se ponavlja na strani nekih krogov, ne bom rekla vseh, v SDS že leta in leta. Tudi sama sem bila ena od tarč teh metod. In, dragi moji, to se ne imenuje samo diskreditacija, to se imenuje kontraobveščevalna dejavnost. In čestitam vam, v tej ste nekateri zelo usposobljeni, nekateri celo diplomirani. In če mislite, da bo celotna slovenska javnost pri vsakem primeru nasedala takšnim zadevam, to ne more več pripeljati Slovenije naprej. Slovenijo bo pripeljalo naprej neko soglasje v tej državi, ne pa podtikanja najsposobnejšim članom te družbe. Hvala.
Gospod Marijan Pojbič, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, hvala za besedo. Najprej moram povedati, da bom ostro nasprotoval temu predlogu gospoda Masleše. Razlogov je pa seveda veliko. Prvič, rad bi zelo jasno povedal, nobena opozicija v Državnem zboru ni predlagala gospoda Masleše za to funkcijo. In nobena opozicija v Državnem zboru ni tista, ki je nasprotovala osamosvojitvi Slovenije. In nikakor ne pričakujte od mene, da bom dal svoj glas človeku oziroma ljudem, ki so kršili ali pa bili prisotni, ko so se kršile človekove pravice. Takega človeka ni možno podpreti. Vsa govoričenja okrog tega, kako zagotavljati pravno državo, so brezpredmetna, so nesmiselna, so žaljiva za slovenski narod. Ko predlagamo kandidate za tako pomembne funkcije v tej državi takšne ljudi, ki so nasprotovali osamosvojitvi Slovenije, ki so bili prisotni, ko so se kršile človekove pravice, ker je bilo zelo jasno napisano v zakonu, kako se takšne situacije obravnavajo. Veliko razlogov je, ki govorijo temu v prid, da tukaj ni pomembno, kaj misli opozicija, in tukaj ni pomembno, kaj misli koalicija. Je pa izjemno pomembno, kako govorijo argumenti za ali pa proti. Tisti, ki je gospoda Maslešo predlagal tukaj, mora prevzeti za vse to, kar se danes v Državnem zboru dogaja, tudi odgovornost. Zelo mi je žal in moram reči, da me je tudi malo sram, da imamo take predlagatelje v tej državi Republiki Sloveniji.
Gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Jaz kandidata ne bom podprl. Ne bom ga podprl, ker nasprotujem taki kadrovski paradigmi, ko ne dobijo mandata, ko ne dobijo podpore sodniki, ki so se izrekli in so sodelovali v senatu, ki izreka oprostilno sodbo poslancu Ruparju, in ko so najvrednejši tisti sodniki, ki kandidirajo za najvišje funkcije, ki so sodelovali pri verifikaciji obojev na zahodni meji ali pa na kateri koli drugi meji. Ne bom podprl tudi zato, ker je med vami polno takih, ki javno nasprotujete smrtni kazni, tudi pozivate poslance, naj ne potujejo v države, kjer imajo smrtno kazen. Istočasno pa boste podprli kandidata za predsednika Vrhovnega sodišča, tistega, ki je sodeloval pri izreku zadnje smrtne kazni v Sloveniji, in tudi ne bom podprl zato, ker nimajo v tej državi pravzaprav nobene veljave tisti, ki so podpirali osamosvojitev, ampak so glavni tisti, ki so osamosvojitvi nasprotovali oziroma so jo celo omaloževali. Težko tudi podprem predlog, ki ne pomeni zaupanja, nadgradnje ali pa zaupanja v sodno vejo oblasti, ker ta predlog ne prinaša osebe, ki bi uživala zaupanje, ampak osebo, ki ni obtežena samo s sumi, ampak tudi z dejstvi, da je sodeloval, da ni opravljal svoje naloge s temeljnimi postulati pravne države, da ni opravil svoje naloge v skladu z deklaracijo varovanja človekovih pravic, da ni zagotavljal enakosti pred zakonom in tako naprej. Skratka, predloga ne podpiram in ni čudno, da je glavna intenca tudi v tem mandatu smer jugovzhod. Vse se tako dela, vse se tako izvaja, po vseh vsebinskih in drugih odločitvah. Hvala lepa.
Besedo ima še gospod dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Seveda tudi v lastnem imenu lahko rečem, da kandidata ne bom podprl. Razlog je seveda v tem, da je današnje dogajanje v tem Državnem zboru pravzaprav zakoličila že gospa Beblerjeva v mesecu juniju ali juliju, ko smo razpravljali o gospodu Šorliju. Takrat je bilo rečeno, da kandidat ne bo dobil podpore, ker je oprostil Pavleta Ruparja. To sem poslanki že večkrat citiral in nobenih težav, bo lahko sama videla, kaj je rekla. Pravzaprav se delu poslancev koalicije ne čudim, delu pa se moram dejansko čuditi. Tisti, ki ste neposredno povezani s takimi zadevami, pač razumem vaše dogajanje v glavi. Tisti pa, ki niste s tem neposredno, ki niso s tem neposredno povezani pa me dejansko čudi njihovo razmišljanje, zlasti, če gre za mlajše ljudi, ki bi lahko to dogajanje pogledali z daljše časovne distance. Ne moremo danes govoriti na vaši in naši. Minister je pripeljal ta predlog v današnji čas. Minister ga je pripeljal in ne opozicija. Zato ne očitati opoziciji, da se je postavila na stališče deliti nas na naše in vaše. Torej minister je tisti, ki se je tako odločil. Govoriti pa o najsodobnejših, najsposobnejših ljudeh te naše družbe, treba je znati napisati C-O-B-I-S-S, enter, odtipkati, recimo, ministrovo ime, moje ime in kandidatovo ime. In potem bomo prišli pri ministru na 70, pri meni na 300, 250, 300, pri kandidatu pa na 4. To so pa najsposobnejši ljudje. Povedal pa vam je miličnik, ja, hvala lepa, gospod Kontič.
Zaključujem razpravo oziroma obrazložitev glasu. Prehajamo na odločanje. Še enkrat ponovim, prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za predsednika Vrhovnega sodišča Republike Slovenije za dobo šestih let imenuje gospod Branko Masleša, vrhovni sodnik svétnik na Vrhovnem sodišču. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 32. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prosim, gospod Petan.
Gospod predsedujoči, jaz sem pravi čas dvignil roko. Lučka ne gori več in lahko delam karkoli hočem, ne gori. Naprava ne dela.
Dobro. Prekinjam sejo za 5 minut. Med tem časom bom prosil službe, da pregledajo vašo napravo.
Spoštovane poslanke in poslanci! Povedali so mi, da je bilo po pregledu glasovalne naprave gospoda Petana vse v redu. S tem je tudi glasovanje zaključeno. S tem zaključujem točko dnevnega reda. Mislim, da sem bil jasen. Sejo sem prekinil za pet minut. Tehnična služba je pregledala in me je obvestila, da je z glasovalno napravo vse v redu. Nič je niso popravili, tako mi je bilo rečeno. Proceduralno vprašanje, gospod Kek.
Hvala za besedo. Jaz bi prosil, da ugodite zahtevam opozicije in daste še enkrat na glasovanje.
Prosim, gospod Petan!
Hvala za besedo. Predstavnik službe, ki se s tem ukvarja, je prišel in videl, da ne gori luč, da ne dela naprava. Potem jo je usposobil. Vidi se tudi na izpisu za glasovanje, da moja naprava ni delala, zato je bil napravljen tudi zapisnik. Sedaj pa naprava dela. Prej ni delala.
Jaz vam verjamem.
Jaz sem pravi čas opozoril.
Tudi meni se kdaj zgodi in še kateremu drugemu, ko daš kartico, nekoliko ne pritisneš, pa ne gori lučka.
Gospod podpredsednik, naprava ni delala in jaz nisem mogel glasovati. Jaz sem pravi čas opozoril.
Gospod Petan, ta primer ni razlog za ponovitev glasovanja. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2A. točko dnevnega reda – tretja obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, v okviru nujnega postopka. Državni zbor je v sredo, 17. 11. 2010, opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona v okviru nujnega postopka in ker so kvalificirani predlagatelji napovedali amandmaje za tretjo obravnavo predloga zakona, je obravnavo te točke prekinil. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, tudi za muke, ki ste jih imeli. Ugotavljam, da so amandmaji vloženi k 2., 12. in 13. členu. Zato odpiram najprej razpravo o amandmaju in 2. členu, ki sta ga vložili Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Želi kdo besedo? Prosim, gospa Mateja Vraničar.
Hvala lepa za besedo. V zvezi s predlaganim amandmajem k 2. členu, ki povečuje znesek skupnega dohodka kmetije, za katero bo v letu 2013 potrebno obvezno voditi knjige, 7 tisoč 500 na 15 tisoč evrov, bi želela opozoriti, da ta predlog praktično izničuje intenco predloga zakona, po kateri naj bi velike kmetije oziroma kmetije, na katerih se kmetijska dejavnost opravlja na način, ki že sodi v redno gospodarsko dejavnost, ugotavljale davčno osnovo z vodenjem knjig. V kolikor bi sprejeli to idejo, ki se ponuja z amandmajem, bi bilo v letu 2013 le 186 kmetij v Sloveniji, kar pomeni 0,22 % tistih kmetij, ki dosegajo katastrski dohodek in subvencije, ki se morajo vštevati v davčno osnovo, dolžno voditi knjige. V letu 2015, ko bo v ta skupni dohodek vštetih v celoti 100 % prejetih subvencij, pa 762 kmetij, kar pomeni še vedno manj kot 1 % oziroma 0,89 % tistih kmetij, katerih dohodek iz osnovne kmetijske dejavnosti predstavlja davčno osnovo pri izračunu tistih davčnih zavezancev, ki delajo na teh kmetijah in so zavezanci za dohodnino. Glede na to, da bi s tem amandmajem v celoti izničili namen, ki ga je imel predlagatelj s preoblikovanjem obravnave dohodkov osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti v Zakonu o dohodnini, temu amandmaju nasprotujemo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi kdo besedo? Prosim, gospod Bogovič, izvolite!
Lep pozdrav vsem skupaj! Gospa, z istimi podatki razpolagava, zato bi želel določeno pojasnilo. Sedaj ste dejali, da bi bila ta številka samo 186. Pred sabo imam to tabelo, iz katere to izhaja, zato bi želel najprej pojasnilo, da vemo, ali govorimo o pravi zadevi. Sedaj ne govorimo o znesku, ki bo šel v davčno osnovo, ampak o cenzusu, o meji, zaradi katere bodo kmetijska gospodarstva obvezana voditi knjigovodstvo. In v 2. členu, ki govori o tem cenzusu, je dikcija takšna: "Če skupni dohodek članov kmečkega gospodinjstva iz osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti presega 7 tisoč 500 evrov ali če se člani kmetijskega gospodinjstva, ki to še opravljajo, prostovoljno odločijo." Samo da pojasnimo, ali sedaj govorimo o skupnem prihodku ali tistem prihodku, ki bo obdavčen. Sam razumem drugače, da je skupni prihodek teh kmetij še vedno - in da je ta podatek, ki ste ga vi dali, da je več kot 15 tisoč 762 kmetij, ki imajo več kot 15 tisoč tega skupnega obdavčljivega prihodka, ki ga bo pa v prvem letu samo polovica obdavčenega. Zato mislim, da vaša trditev, da bi bilo sedaj samo 186 kmetij tistih, ki bi presegle ta cenzus, ne drži, temveč govorimo o 762 kmetijah. To je pa tistih slabih tisoč kmetij, za katere smo tudi sami ocenjevali, da so kmetije na takšnem nivoju s toliko proizvodnje, da so po vsej verjetnosti že vključene v DDV sistem in jim to ne bo pomenilo nekih dodatnih stroškov s knjigovodstvom. Prosim, če lahko to pojasnite, da vemo, ali govorimo o isti zadevi.
Hvala lepa. Gospa Vraničar, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Ja, govorimo o mejnem znesku, nad katerim bo treba obvezno voditi knjige. Opozoriti bi želela na nov četrti odstavek 47. člena, ki ga uvaja ta isti 2. člen predloga zakona. Ta odstavek definira, kaj se upošteva pri ugotavljanju skupnega dohodka iz drugega odstavka tega člena. Naše razumevanje tega člena je, da bo glede na to, da se bo v letu 2013 pri ugotavljanju tega mejnega zneska 7 tisoč 500 ali drugačnega, če bo Državni zbor drugače izglasoval, upošteval skupni dohodek iz leta 2011. V letu 2011 velja prehodna rešitev, po kateri se v davčno osnovo všteva samo 50 % subvencij oziroma dohodkov iz ukrepov kmetijske politike, bo v letu 2011 katastrskemu dohodku za ugotavljanje skupnega dohodka prištetih samo 50 % dohodkov iz ukrepov kmetijske politike. Zato bo v prehodnem obdobju v letih 2013 in 2014 v sistem vodenja knjig vključenih manj kmetij kot v letu 2015, ko se bo začel upoštevati polni znesek subvencij pri ugotavljanju skupnega dohodka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še je želja po razpravi, zato odpiram čas za prijave. Kdor želi besedo, naj se, prosim, prijavi. Gospod Borut Sajovic.
Hvala lepa. V želji, da bi pomagali kmetijstvu, ki zagotovo zasluži pomoč, in čas je tudi, da na kmetijskem področju [[...]]
Gospod Sajovic, opozarjajo me, pa prej iz klopi je bilo opozorilo. To, da se zdaj vidi rdeče, pomeni, računajte s tem, da ima vsak pravico do petih minut, tudi z rdečimi številkami, ker tečejo številke naprej od prejšnje druge obravnave. 5 minut, ampak za to rdečo številko. Izvolite!
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Ne bom potreboval toliko časa. Vse obdavčitve, ki so pavšalne, povprečne, so slabe tako kot pri segedinu. Nekdo je samo meso, nekdo pa zelje. Mi moramo slovenske kmete izobraziti v to smer, da se ugotavlja dohodek na podlagi dejanskega [[...]]Marjan, želiš pomagati? Hvala lepa. Mi moramo ugotavljati dohodek na podlagi realnega stanja. Vodenje knjigovodstva je res v breme, finančno pa zagotovo v pomoč kmetijam, kajti vložki v kmetijsko dejavnost so tako veliki izkupiček, izplen neto dohodka pa tako majhen, da jim je ta zadeva zagotovo v prid. Če v Sloveniji nimamo ta trenutek tisoč kmetij, na katerih bi bili v stanju voditi knjigovodstvo, potem se nam katastrofalno slabo piše na črpanju evropskih sredstev, na področju subvencij. Podobna zgodba je bila Parevolt in odpor pri zgodbi o subvencijah. Danes 55, 60 tisoč slovenskih kmetij piše knjige, vodi evidence, oddaja vloge in zato iz tega naslova dobivajo nekateri več kot 50 % prihodka in to je ta zgodba. Če bomo hoteli pisati evropske vloge, evropske razpise, potem moramo radi ali ne radi v kmetijstvo spustiti določeno stopnjo administracije, ki nam je v korist, ni pa seveda prijetno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik. Pardon, gospod Bogovič najprej.
Spoštovani kolega Sajovic! Midva sva imela priložnost kmete izobraževati. Vi ste bili veterinar, ker cenim ta poklic, sam sem agronom in sem tudi v svetovalni službi deloval. Zato tudi podrobno poznava slovensko kmetijstvo. Bojim pa se, da jih bomo kot poslance zelo težko in tudi, kar sem želel razčistiti, je to, da še vedno ne verjamem, če je ta vaša obrazložitev pravilna oziroma jaz ne vidim jasne slike, da je davčna osnova sedaj tudi cenzus. Sam mislim, da se bo zgodilo drugače. Če berem to zadevo, da bo ta cenzus, skupni prejemek, kakor v 2. členu piše, da so to skupni dejanski dohodki in v tem primeru govorimo o 3 tisoč 100 kmetijah, 7 tisoč 500 evrov zneska. 3 tisoč 100 kmetij za knjigovodstvo je 3 milijone evrov denarja, ki bo šel iz kmetijstva pod taktirko Državnega zbora, ki bo obvezno knjigovodstvo predpisal tistim, ki to želijo, in tistim, ki nočejo. V skrbi za njihovo gospodarnost prepustite to ljudem, nekaj ljudi se je za to že odločilo. Veliko ljudi se sedaj odloča za DDV in zagotovo se bodo mlajše naprednejše kmetije tudi za knjigovodstvo. S tem, da jim bomo pa mi predpisali, da je za njih pametno, da to delajo, se bojim, da ne bomo uspeli. 3 milijone evrov je pa zelo velik denar. Kot je že zadnjič kolega Žerjav povedal, če je 100 evrov na mesec ta dajatev, ker sedaj ni poenostavljenega knjigovodstva, pomeni to tisoč 200 evrov na letnem nivoju. Se pravi, da mora ena kmetija za to prodati vsako leto 6 bikov, ker več kot 200 evrov pri biku ni ostanka. Pomeni, da bo treba imeti v hlevu 12 bikov, ker vsako drugo leto lahko bika prodaš zato, da boš nekomu plačal knjigovodske storitve. Ko smo gledali tudi usmeritve Evropske komisije na antibirokratskem programu, je bilo ravno področje kmetijstva tisto, kjer je bilo omenjeno, da je v njem največ možnosti za debirokratizacijo kmetijstva in zmanjšanje stroškov na tem področju. To, kar mi počnemo, je za moje pojme neka prisila, kjer ne vem, kdo želi in kaj bo kdo od tega imel, če bodo kmetje zdaj pa obvezni. Marsikaterega, ki ima mogoče še pet let življenja, da bi v miru delal, ker drugače ne zna, in tudi ne bo več delal, ga bomo na ta način prisilili, da se bo kmetijski dejavnosti odrekel, ker enostavno imajo ljudje te birokratizacije dovolj. Glede prijav za subvencije danes se večinoma svetovalne službe to delajo. Če pa govorimo o kakršnem koli investicijskem programu, mora biti pa ta investicijski program vsaj sto tisoč evrov vreden, da se pet do sedem tisoč evrov stroškov administrativnih z invest programi z raznimi okoljskimi poročili in s tem poplača to zadevo. Zato ne govoriti, da bodo ti kmetje zdaj pa to sami počeli. Ne vidim pa nobenega razloga, da bi ti politiki morali tako skrbeti za njihovo umno gospodarjenje, ker sami niso dovolj pametni, da jim moramo mi predpisati obvezno knjigovodstvo.
Gospod Bogovič, pet minut vam je minilo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik.
Gospod Presečnik, izvolite!
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Torej jaz sem prepričan, da bo tolmačenje zakona drugačno kot ste povedali, gospa državna sekretarka, namreč, da se bo pri tem cenzusu oziroma kdaj bo treba voditi knjige, upoštevalo celotne prihodke ne pa znižanje za 50 % v letu 2011. Tako pač razumemo ta zakon. Jaz sem prepričan, da bodo tudi vsi, ki bodo ta zakon uporabljali in kontrolirali, tudi ta zakon tako razumeli. Zato pomeni vodenje knjigovodstva pri cenzusu 7 tisoč 500 evrov, mislim, da je uradni podatek, izračunan na današnje stanje, nekaj čez 3 tisoč 134. Uradni podatek 3 tisoč 134 kmetij kar seveda praktično. Kaj praktično pomeni? To pomeni povprečno dobrih petdeset kmetij na področju posamezne upravne enote ali pa če hočete, na območju bivših občin. To ni mala stvar, to ni mala številka zagotovo s tem, da seveda se strinjam, da je potrebno propagirati to vodenje knjigovodstva tudi v dobro vseh, vendar ne pa prisiliti. In jaz sem tudi danes na razgovoru z ministrom Židanom povprašal ministra Židana oziroma priporočil, naj tudi ministrstvo organizira neke vrste propagando za to propagiranje za vodenje knjigovodstva po kmetijah in pa tudi na kakšen način bodo to in propagando in izobraževanje seveda izvajali. Zaradi tega smo predlagali seveda prehod oziroma popravek te številke s 7 tisoč na 15 tisoč, kar pomeni tam blizu tisoč kmetij oziroma nekaj manj kot 800 kmetij v Sloveniji. Kar zopet, zdaj bom pa zopet preračunal, je to okoli štirinajst kmetij na področju ene bivše občine ali pa na področju ene upravne enote, torej v povprečju seveda. In zaradi tega predlagam, da sprejmem ta amandma, ki državo nič ne stane. Proračun nič ne stane, je pa velika olajšava za tiste, ki si ne želijo ali pa si ne morejo privoščiti zaenkrat tega knjigovodstva seveda v želji, da do tega enostavnega knjigovodstva vseeno malo večje kmetije čim prej pridejo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rado Likar.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poglejte, če smatramo kmetijo, ki ima skupni dohodek v višini 5 tisoč ali pa 7 tisoč 500, za veliko kmetijo, potem ne vem, kaj je še lahko. Sicer pa bomo v Slovenski demokratki stranki podprli amandma k 2. členu, ker pomeni nek kompromis med prvotno predlaganim zneskom 5 tisoč oziroma 7 tisoč 500 evrov in pa sedaj predlaganim 15 tisoč evrov za obvezno ugotavljanje davčne osnove kot prag. Večkrat je bilo že ponovljeno, da je sistem zagotavljanja dohodka za davčne namene zahteven in drag. Za slovenske kmete bi to pomenilo dodatno finančno in administrativno breme, ki ne bi skoraj nič pomagalo pri konsolidaciji javnih financ, za kmeta pa bi še kako prav prišel vsak evro. S sprejetjem novele zakona v predlaganem besedilu bo slovenski kmet postavljen pred dilemo, ali naj prideluje hrano, se pravi, ali naj seje, recimo, pšenico ali sadi krompir ali pa da morda postane uradnik ali celo odpre računovodski servis. Nekaterim bi se gotovo to izplačalo, vprašanje pa je kaj bo to v prihodnosti pomenilo za nas državljane, za slovensko kmetijstvo in za slovensko gospodarstvo nasploh. S podporo temu amandmaju bomo vsaj delno omilili to situacijo in predlagam, da kolegi poslanci podprete ta amandma, ki ga bomo podprli tudi v naši stranki. Hvala.
Hvala lepa. Želi mogoče še kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo o 2. členu in amandmaju k 2. členu. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in Slovenske demokratske stranke k 2. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 32, proti 36. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da amandma k 2. členu ni bil sprejet. Prehajamo na 12. člen in amandma k 12. členu. Amandma sta vložili Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke in Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Gospod Likar, izvolite.
Hvala lepa, še enkrat. Tudi ta amandma k 12. členu in tudi k 13. členu, bom povedal obenem, da se potem ne oglašam, bomo v Slovenski demokratski stranki podprli. Seveda iz razloga, ker mislim, da se vsak izmed nas zaveda, da ima kmet z opravljanjem svoje dejavnosti tudi stroške. Po podatkih je v Sloveniji več kot 90 % slovenskih kmetij, ki uveljavljajo subvencije, ne dosega dohodka niti v višini minimalne plače. In zdaj mu bomo obdavčili še subvencije, katere jim mimogrede očita vsak, ki ima 5 minut časa, češ poglej, koliko denarja dobi, koliko traktorjev ima. Noče pa videti tega, da so ti traktorji v povprečju, recimo, stari 20 ali 30 let. Sicer pa so stari ljudje rekli: "Bogat kmet, bogata država." Vendar, če gledamo situacijo, kakršna je pri nas, država zagotovo še dolgo ne bo bogata. Dohodkovni položaj slovenskega kmeta je, tudi po podatkih, izredno slab in se v zadnjem času še poslabšuje. Dodatno pa ta položaj ogroža še, po našem mnenju, popolnoma nesprejemljiva novela Zakona o dohodnini. Z amandmajem torej predlagamo, da se za določitev davčne osnove od drugih dohodkov iz 70. člena zakona za leto 2010 in naprej v 13. členu za 2011 in 2012 upošteva 30 % dohodkov namesto predlaganih 50. Predlagam, da podprete ta amandma. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Vraničar, ali lahko dam še prej gospodu? Izvolite!
Hvala za besedo. No, da ne bo izpadlo pri tem 12. členu, kot da resnično obdavčujemo ne vem kaj na področju kmetijstva. Nenazadnje sploh ni pomembno, ali je 50 ali 30 %. Namreč, ta 12. člen govori o tem, kako bo obdavčitev izgledala v letu 2010. Mi s tem zakonom odpravljamo pavšalno obdavčevanje kmetij zato, ker so male kmetije plačevale davke za velike kmetije. Torej, odpravljamo to krivico in s tem tudi ohranjamo kmetijsko dejavnost na podeželju, sicer bi male kmetije dejansko zapirale, če lahko temu tako rečemo, hleve ali vrata. Ugodnost, ki jo daje ta zakon za leto 2010, je takšna, da v kolikor je za nekoga ugodnejši pavšal, ki ga je plačeval kot velika kmetija do sedaj, plača ta pavšal tudi v letu 2010. Tako da je zakonodajalec upošteval to dejstvo, da nikakor ne bo nikogar več obremenil v letu 2010. Je pa uzakonil dejstvo, da bo male kmetije razbremenil. Velike pa nikakor ne bodo plačevale več kot so že do sedaj, ko so plačevale pavšalni znesek pri tej dohodnini. Ti odstotki 30, 50 pri letu 2010 res niso pomembni.
Gospod Janko Veber, hvala lepa. Gospod Bogovič, izvolite!
Dovolite, da pojasnim oba amandmaja skupaj, da se ne bom ponavljal. Zagotovo bom podprl ta amandma, ki smo ga vložili v Slovenski ljudski stranki, da se ta obdavčitev, se pravi osnova za obdavčitev, zniža na 30 %. Govorimo tako za letošnje kot za naslednje leto, iz enostavnega razloga. Obdavčujemo izravnalna plačila, obdavčujemo plačila tistih, ki proizvajajo hrano. V Sloveniji je pri subvencijah tudi cela vrsta okoljskih subvencij, ki jih dobivajo tisti lastniki kmetijskih zemljišč, kjer redijo nekaj ovc, nekaj koz, imajo v garaži tudi traktor in mulčer in to zmulčijo. In teh subvencij se ne dotaknemo. Dotikamo pa se tistih, ki jih dobivajo rejci, ki proizvajajo mleko, ki proizvajajo pšenico, koruzo, pitano meso in podobno. S temi obdavčitvami bomo ob vse splošni skrbi za prehransko varnost v državi, ko jo želimo imeti, obdavčili še tisto peščico kmetij, ki dejansko danes proizvajajo hrano. Kakšen je dohodkovni položaj teh kmetij je bilo zelo jasno povedano tudi na zadnjem Odboru za kmetijstvo, kjer je dr. Rednak s Kmetijskega inštituta zelo jasno povedal in prikazal s številkami, kako se cenovni dohodkovni položaj kmetij zmanjšuje, slabša iz leta v leto. Če bo letos malce boljši, imamo zelo slabo osnovo, tako kot če bruto družbeni prihod dve leti pada za 5, 8 %, pa potem za pol procenta zraste, smo na zelo slabi osnovi in podobno. Nekaj takšnega je v kmetijstvu. Zato v kolikor resnično ne bi želeli, da bi te kmetije prihajale v naslednjih letih v ta davčni primež in bi kakšnim mladim prevzemnikom kmetij zaželeli srečno pot pri proizvajanju hrane in pri opravljanju tega častnega, vendar slabo plačanega in v družbi velikokrat zaničevanega poklica, bi ta amandma podprli tudi ostali poslanke in poslanci.
Hvala lepa. Gospa Vraničar.
Hvala lepa za besedo. Par podatkov oziroma par informacij mi dovolite. Govora je bilo o dohodkovnem položaju kmetij, govora je bilo o stroških. V davčno osnovo od osnovne kmetijske in osnovne gozdarske dejavnosti posplošeno se vštevata prvenstveno dve vrsti dohodka. Eno je katastrski dohodek, drugo so dohodki od ukrepov kmetijske politike. Če govorimo najprej o katastrskem dohodku. Katastrski dohodek predstavlja potencialni tržni dohodek glede na vrsto proizvodnje, ki se na kmetiji opravi. In ta katastrski dohodek že upošteva stroške, ki nastanejo v zvezi s proizvodnjo na določenem hektarju zemljišča. Ta katastrski dohodek mora upoštevati tržne razmere in upošteva zmanjšanje oziroma upošteva gospodarsko situacijo na področju kmetijstva. Zaradi tega je bil katastrski dohodek, čeprav je glede na statistične podatke o neto dodani vrednosti ocenjen precej nižje, je bil vendar za 36 % v letu 2010 znižan. Če je bil katastrski dohodek v letu 2008 80 milijonov in pol, je v letu 2010 51 milijonov in pol. To je en del zgodbe. Drugi del zgodbe pa so subvencije, kot jim popularno rečemo, oziroma dohodki od ukrepov kmetijske politike. Vemo, da se v davčno osnovo vključujejo samo tako imenovane dohodkovne subvencije, pa še to ne vse. V letu 2009 je bilo izplačanih dohodkovnih subvencij za 240 milijonov evrov. Od tega je bilo obdavčljivih 113 milijonov evrov. Ampak zaradi sistema povprečenja, kakršnega imamo trenutno v veljavi, je bilo v obdavčitev dejansko vključenih 31 milijonov evrov dohodkov od ukrepov kmetijske politike. Po predlogu zakona, tako kot je zdaj zapisan z vključenimi amandmaji, sprejetimi v drugi obravnavi zakona, bi kmetije, ki dosežejo do 200 evrov skupnega dohodka. Teh pa je od 482, skoraj 483 tisoč, 398 tisoč 730, torej skoraj 83 %, za toliko kmetij se položaj ne spremeni, ker se skupni dohodek do 200 evrov ne všteva v davčno osnovo sploh. Za nadaljnjih 11 % kmetij, ki imajo katastrski dohodek med 200 in 800 evri, se bo njihova davčna obveznost oziroma njihova davčna osnova znižala, če bodo prejemali subvencije v približno enakem znesku, kot so jih prejemali doslej. In za preostale davčne zavezance, katerih skupni dohodek je nad 800 evrov, bo v letu 2010 situacija ostala nespremenjena, ker imamo posebno prehodno določbo za leto 2010. Ti podatki kažejo, da predlagani predlog zakona brez upoštevanja tega amandmaja v tretji obravnavi v globalu pomeni, da ostane davčna osnova iz naslova subvencij na približno enakem nivoju, kot je bila doslej, oziroma se zniža za približno milijon in pol. Torej ne držijo trditve, da bomo s to ureditvijo v prehodnem obdobju dodatno obremenili kmetije. Res pa je, da v nadaljnjih letih, ko bo sistem vedno bolj prijemal, če se zavezanci ne bodo odločili za vodenje knjig, se bo obremenitev pri večjih kmetijah, ker se jim bo vštevalo več dohodkovnih subvencij v davčno osnovo, povečala. Dejstvo pa je, da bo obremenitev pravičneje porazdeljena, ker ne bo nihče plačeval davka od zneska, ki ga dejansko ni prejel, kar se dogaja danes. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosil gospod Samo Bevk. Želi še kdo besedo, da odprem čas za prijave? Ne, samo Samo Bevk. Izvolite, gospod Bevk.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Nisem se hotel oglasiti v zvezi s to točko dnevnega reda, ampak včeraj me je v poslanski pisarni obiskal lastnik hribovske kmetije iz Gorenje Kanomlje iz naše občine in mi je prinesel podatke: 680 evrov subvencij je dobil v lanskem letu. Osnova, ki mu jo je poslala Davčna uprava za obdavčitev, pa je bila skoraj 5 tisoč evrov. Se pravi, ta zakon je izrazito bolj pravično uredil te stvari in zato ga bom podprl. Hvala lepa.
Gospod Bogovič.
V Slovenski ljudski stranki podpiramo to, da se obdavčitev naredi po dejansko prejetih subvencijah. Temu nismo nasprotovali. Podpiramo in pravimo, da je takšna obdavčitev pravilna. Težko pa sprejmemo, da je pravično, če obdavčiš proizvodnjo, ki proizvaja negativen dohodek. V tem delu sva že zadnjič, gospa govorila o tem, ni katastrski dohodek tisti, ki obračuna slabo stanje v kmetijstvu. V Evropi je sprejeta evropska kmetijska politika, ki se je odločila, da bo velik delež proračuna Evropske unije namenila kmetijstvu, proizvajalcem hrane, zato, ker želi imeti na polici zdravo, poceni hrano in ker želi skozi izravnalna plačila poravnati negativni prihodek na kmetiji. V naši državi imamo ta velik problem, da namesto, da bi v katastrskem dohodku ugotovili celoten prihodek, prišteli tudi subvencije in tam ugotavljali, sedaj pavšalno z nekim procentom obdavčujemo te, govorim pavšalno, z določenim procentom obdavčujemo ta izravnalna plačila, ki so iz pokritja izpada prihodkov na kmetiji. In ne bom se več ponavljal, tudi ne bova tukaj skupaj prišla. Zagotovo pa gre za takšen primer v tem delu.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje. Dajem na glasovanje amandma k 12. členu, ki sta ga vložili Poslanska skupina SLS in Poslanska skupina SDS. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev. Za je glasovalo 30, proti 44. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 44.]] Amandma ni sprejet. Prehajamo k 13. členu in amandmaju k temu členu, ki sta ga vložili Poslanski skupini SLS in SDS. Želi kdo besedo? [[Ne.]] Zaključujem razpravo in dajem amandma na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev. Za je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 43.]] Amandma ni sprejet. S tem smo zaključili drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini. In prehajamo na tretjo obravnavo v okviru nujnega postopka. Državni zbor je v sredo 17. novembra opravil drugo obravnavo. Končali smo drugo obravnavo. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog neusklajen, in prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo o zakonu, dajem začetek glasovanja o zakonu. Želi kdo obrazložiti glas? Še kdo v imenu poslanske skupine ali osebno? Osebno? Gospod Likar, v imenu poslanske skupine obrazložitev glasu.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Mene bi mogoče tudi prepričali v to, gospa državna sekretarka, pa vsi ostali, čeprav imam tudi sam nekaj izkušenj. Vendar pa ne vem, zakaj so skočili v luft po domače povedano in strokovnjaki iz biotehnične fakultete s profesorjem Stanetom Kavčičem, v Kmetijsko-gozdarski zbornici, v sindikatih, kmetijskih sindikatih, češ da se Ministrstvo za finance ni usklajevalo z njimi in niti ni upoštevalo njihovih opozoril. Kot rečeno, v Slovenski demokratski stranki novele Zakona o dohodnini ne bomo podprli oziroma bomo glasovali proti. Predvsem iz razloga, ker pač ne želimo sodelovati pri povečevanju davčnih in administrativnih bremen slovenskih kmetov. Povrhu vsega ugotavljamo še, da je danes samooskrba v Sloveniji vse slabša in samo po sebi se zastavlja vprašanje, ali Ministrstvo za kmetijstvo sploh še zasleduje cilj, namreč čim več domače kvalitetne in zdrave hrane pridelati doma. Zakona ne bomo podprli tudi iz razloga, ker smo proti temu, da se subvencija oziroma prejeta sredstva iz naslova skupne kmetijske politike pripisujejo v dohodninsko osnovo. Nasprotujemo tudi spremembam, ki jo prinaša novela, in sicer določilo, da bodo kmetje morali voditi obvezno knjigovodstvo nad pragom sedaj določenim 7 tisoč 500 evrov. Ker smo v Slovenski demokratski stranki prepričani, da kmetov ni treba z zakonom prisiliti, da se bodo imeli lepo, ampak se bodo znali sami odločiti med tem, ali je za njih bolj ugodna pavšalna obdavčitev ali pa ugotavljanje dohodka na podlagi dejanskih prihodkov oziroma dejanskih odhodkov. Sicer pa je bil slovenski kmet vse od leta 1945 naprej obravnavan kot drugorazredni državljan in se mu je prej vedno več jemalo, kot pa dajalo. Sedaj prihaja čas, ko kmetu tudi ne bo več kaj vzeti. Iz tega razloga bomo glasovali proti temu zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jurša v svojem imenu? Gospod Jurša, ste se javili? Ne. Gospod Bogovič, izvolite!
Sam in pa tudi v poslanski skupini bomo glasovali proti spremembi Zakona o dohodnini. V razpravah sem že poskušal povedati, če bi tista trditev, da se ne bodo davčna bremena povečala in bi se pravilneje porazdelila, če bi se še dalo delno pritrditi tej trditvi, pa zagotovo ne vidim, kaj bomo danes dosegli v tej državi s tem, ko smo na kmete in na 3 tisoč kmetij obesili dodatne 3 milijone evrov administrativnih stroškov raznih računovodskih servisov in drugih, ki bodo neukim kmetom razlagali, kako naj vodijo to knjigovodstvo. Ni nobenega poenostavljenega sistema. Iz izkušenj, ki jih imamo nekateri, ki smo se kdaj tudi s kakšnim podjetništvom ukvarjali, vemo, da vsak računovodski servis, ki te vstavi v svojo bazo, ki želi, ki opravi tiste storitve, brez da bi 100 evrov na mesec to stalo, enostavno tega izračuna ni. In mislim, da žalimo slovenski kmečki stan in da ne delamo prav s tem. Zato bomo glasovali proti.
Gospod Pukšič, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Proti bom zato, ker s tem zakonom, prvim zakonom po sprejetem proračunu za leti 2011 in 2012 smo prvega udarili po žepu tistega, ki ga še imamo, to je slovenskega kmeta. S tem zakonom kmetijstvo dodatno obremenjujemo. Sedaj pa vi meni povejte ali je to velika kmetija, ki ima 10 hektarjev, 5 hektarjev njiv in 5 hektarjev travnikov ter 30 bikov. Je to velika kmetija? Skupaj s kd-jem in dejanskimi subvencijami dobi 7 tisoč 181 evrov in, če izračunamo, da 15 bikov na leto proda, strošek je imela tisoč 300 evrov, dobila je tisoč 200 evrov, torej tisoč 900 evrov minusa. S tem zakonom smo mu naložili oziroma mu boste naložili še tisoč evrov. To pomeni ne tisoč 900, ampak 3 tisoč evrov dodatnega minusa. Tako torej naj deluje. Sicer pa kako naj bi kmet tako deloval, če pa država lahko tako deluje?Večji je minus, lepše je, boljše se imamo. In zdaj mislite tudi na ta način slovensko kmetijstvo uničiti. Žal je bilo vedno v državi tako, ko so pač leve stranke vodile državo, tako pred komunizmom, kot zdaj se slovenskemu kmetu slabo piše. In tudi tokrat se mu resnično slabo piše, zato bom proti takšnemu zakonu.
Hvala lepa. Gospod Sajovic, izvolite, obrazložitev imenu v svojem imenu.
Kar je pa z demagogijo preveč, je pa res prehudo. Slovenskemu kmetu je bilo v zgodovini najbolje takrat, ko je rajnka Titova Jugoslavija jemala konec. In po tistih časih in tistih dohodkih in prihodkih se marsikomu kolca. To, kar je gospod Pukšič rekel, to je primer višje matematike. Na avtobusu imaš tri ljudi, dol jih gre pet. Kaj to pomeni? Da morata dva priti nazaj, da bo avtobus spet prazen. [[...]] [[smeh v dvorani]] [[...]]To je ta štos, če nekdo deluje z zgubo, potem davkov ne plačuje in zato je dragoceno, da se vodijo knjige. S tem bomo pokazali in dokazali, da je dohodkovni položaj slovenskega kmeta res slab. Pokaže pa se še to, da nekateri, ki delajo v interesu slovenskega kmetijstva, namerno podpirajo samo velike kmetije, uničujejo pa s figo v žepu malega kmeta. Obdavčitev, kot je bila zdaj, je bila do malih kmetov krivična. Tako, kot je rekel gospod Samo Bevk, poznam primer iz Poljanske doline, 12 hektarska kmetija, večina je bila zaraščena. Obdeluje se samo še 2 hektara in možakar je plačal lepo zajetno vsoto denarja za to, da so tiste kmetije, in nekaj jih imamo v Sloveniji, ki jim gre dobro, lahko plačevale manj davka. In lobi, ki je v Sloveniji, ne bom rekel v kateri stranki, prisoten že 15 let, dela ravno to – ščiti, privilegira velike kmetije na škodo malih, gorskih, hribovitih, ki so za Slovenijo, za ohranitev podeželja najbolj dragocene.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber. [[Se odpoveduje.]] Gospod Presečnik.
Hvala, gospod podpredsednik. Jaz ne mislim starih gostilniških štosov razdirati v dvorani Državnega zbora, ampak resno bom rekel to, da v večinskem delu podpiram, to sem že nekajkrat rekel, v večinskem delu podpiram ta zakon tudi zaradi tega povprečenja, ki je bilo zagotovo napačno v preteklih letih in tukaj smo se, verjetno sem bil zraven, verjetno sem eden tistih, ki smo že kar precej časa v teh klopeh, smo se zagotovo napačno odločili takrat, ko smo se. Zavedno ali pa nezavedno. Jaz ne vem točno, jaz se tega seveda ne spominjam. Ampak že prej sem rekel gospe državni sekretarki, da sploh ne gre za to, da bi bistveno več ali bistveno manj dohodka prišlo v državni proračun. To je približno izravnano. S tem se tudi strinjam. Vendar s tem seveda nalagamo, naložimo slovenskim kmetom, vsem, pa če se posmihate ali ne, približno 3 milijone evrov dodatnih stroškov. Ampak te tri milijone ne bo dobil državni proračun, ampak jih bodo dobili posamezniki, ki se pač ukvarjajo s knjigovodstvom podobno, kot smo danes ugotavljali že za notarje, da bodo dobili v povprečju zopet vsak po 20 tisoč evrov letno zaradi sprejetega nekega drugega zakona. Hvala lepa. Zaradi tega sem prisiljen glasovati proti temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 28. [[Za je glasovalo 42.]] [[28 proti.]] Zakon je sprejet. Zakonodajno-pravna služba naj pripravi prečiščeno besedilo Zakona o dohodnini. Glasujemo. Navzočih je 60 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti 18. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 18.]] Ker je bil zakon obravnavan kot hibrid, predlagam, da sprejmemo še dodatni sklep, ki ga predlaga Odbor za finance: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dohodnini, prva obravnava, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 48 poslank in poslancev. Za je glasovalo 40, proti 2. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 2.]] Sklep je sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 22. sejo Državnega zbora. Hvala lepa. Lahko noč.