Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 9. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Andrej Gerenčer, Sonja Areh Lavrič, Franc Kangler, mag. Janez Drobnič, Ljubo Germič za pričetek seje, Jurij Malovrh za pričetek seje, Davorin Terčon za popoldanski del seje, Rudolf Moge od 14.40 ure dalje, Danica Simšič za pričetek seje, Ivan Božič od 17.00 ure dalje in Stanislav Brenčič za dopoldanski del seje. Ker bomo ugotavljali navzočnost, vas vljudno prosim, da vstavite kartice in pritisnete na tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost. Navzočih nas je 38. Mislim, da nas je več, zato vas vljudno prosim za pozornost, ker bomo drugič ugotavljali navzočnost. Navzočih nas je 44. Tako ne moremo pričeti dela. V skladu z 62. členom poslovnika moramo prekiniti delo za 15 minut. Glede na to, da je ta trenutek kar nekaj kolegov in kolegic prišlo v dvorano, vas vljudno prosim, da ugotovimo navzočnost. Spoštovani, če se strinjate, drugič ponavljamo ugotavljanje navzočnosti. Veliko dela je pred nami in mislim, da je prav, glede na to, da je dvorana polna, da začnemo delo. Vljudno vas prosim, da pritisnete na tipko "kvorum". Ugotavljamo navzočnost. Navzočih je 52 poslank in poslancev; državni zbor je sklepčen in lahko odloča. Današnje zasedanje 9. seje državnega zbora bomo pričeli z obravnavo 2. točke dnevnega reda, to je akta o odreditvi parlamentarne preiskave za ugotovitev ozadja in vzrokov napada na novinarja Mira Petka. Sejo bomo nato nadaljevali s 3. točko in po vrstnem redu dalje. Prehajamo torej na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO AKTA O ODREDITVI PARLAMENTARNE PREISKAVE ZA UGOTOVITEDV OZADJA IN VZROKOV NAPADA NA NOVINARJA MIRA PETKA TER MOREBITNO VPLETENOST IN POLITIČNO ODGOVORNOST NOSILCEV JAVNIH FUNKCIJ TER ZA RAZISKAVO OKOLIŠČIN IN RAZLOGOV ZA OGRAŽANJE NOVINARSKE SVOBODE IZRAŽANJA IN PISANJA V PRIMERU NAPADA NA NOVINARJA MIRA PETKA. Zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave je na podlagi 93. člena ustave Republike Slovenije državnemu zboru predložila skupina 40 poslancev s prvopodpisanim Bogomirjem Zamernikom. Želi predstavnik predlagateljev zahteve besedo? Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Lep pozdrav kolegice in kolegi! Dne 31. marca 2001 sta dva neznanca pred stanovanjsko hišo v Mežici napadla večerovega novinarja Mira Petka in ga hudo pretepla, da se je dlje časa zdravil na intenzivnem oddelku slovenjegraške bolnišnice, posledice napada pa čuti še sedaj več kot 6 mesecev po napadu. Po izjavah policistov je bil napad na novinarja zelo brutalen, grob in tudi poniževalen. Gre za nizkoten fizični napad na uglednega novinarja, ki je med Korošci znan kot dober, prodoren in preudaren novinar, hkrati s tem napadom pa je to tudi napad na novinarsko delo, javno besedo, demokracijo in svobodo izražanja. Policija kljub intenzivnemu in odločnemu iskanju do sedaj ni uspela najti krivcev, grožnje novinarju pa se še vedno nadaljujejo. Razen moralne podpore druge pomoči ni bil deležen. Po dosedanjih podatkih je do napada prišlo zaradi novinarskega pisanja o kriminalnih dogodkih in nezakonitih dejanjih na Koroškem. Novinar Miro Petek je odkrito pisal o znanih lokalnih, to je koroških gospodarstvenikih in politikih, ki so vpleteni v marsikatero zanimivo zgodbo, pri tem pa se je držal profesionalnih meril pisanja in z veliko poguma pisal o zadevah, ki jim je prišel na sled. Nekatere primere, o katerih je pisal novinar, je obravnavala tudi komisija državnega zbora Republike Slovenije za nadzor lastninskega preoblikovanja in privatizacije v mandatnem obdobju 1996-2000, z njo pa je bil seznanjen tudi odbor za gospodarstvo državnega zbora. Novinarja so po do sedaj javno objavljenih informacijah zelo verjetno napadli zato, ker nismo želeli oziroma ker niso želeli, da bi prek razkrivanja nezakonitosti in povezav z gospodarstvom in vplivnimi osebnostmi iz ostalega življenja trpela javnomnenjska podoba nekaterih znanih ljudi, o katerih je pisal novinar. Po pisanju medijev naj bi bili tranzicijski bogataši na Koroškem močno povezani s tamkajšnjimi političnimi in oblastnimi krogi, povezave pa naj bi segale tudi v politične vrhove v državi. Obstaja nevarnost, da bi tovrstni napadi postali stalna praksa zastraševanja vseh tistih, ki kritično razmišljajo in pišejo o dogajanjih v slovenski družbi. Gre za poskus ustrahovanja in opozorilo vsem, ki delujejo na področju raziskovalnega novinarstva. V društvu novinarjev so izjavili, da pričakujejo čimprejšnjo razsvetlitev ozadja in uspeh pri iskanju napadalcev, saj so udarci, ki so padali po novinarskem kolegu, padli na celotno slovensko novinarstvo. Ker sta društvo novinarjev Slovenije in sindikat novinarjev Slovenija o dogodku obvestila tudi mednarodno zvezo novinarjev, evropsko zvezo novinarjev in evropsko komisijo, je za ugled Slovenije in njenega pravnega reda nujno, da tudi državni zbor s sredstvi, ki so mu na voljo, pripomore k razjasnitvi ozadja napada na novinarja. Tudi sporočilo mednarodne konference, ki je potekala v začetku marca 2000 v Zagrebu, v organizaciji OVSEin Sveta Evrope, je, da brez učinkovite zaščite novinarja in njihovih virov ni svobode medijev. Na napad se je odzval tudi varuh človekovih pravic, Matjaž Hanžek, ki je poudaril, da ne bi smelo biti nobenega družbenega življenja, o katerem novinarji ne bi smeli pisati. Po njegovem prepričanju je za družbo v celoti bolje, da se odkrije čim večje število nepravilnosti. Petkovi kolegi iz časopisa Večer poudarjajo, "ko začne organizirani kriminal brutalno obračunavati z novinarji, mora vsakdo, ki mu je v neki družbi mar za demokracijo, hudo skrbeti. Ogrožena niso le življenja novinarjev, neodvisnost medijev, takšno dejanje je preprosto atentat na svobodno besedo. Ta tragični dogodek na novinarja Mira Petka in slovensko novinarstvo je tudi hud napad na 39. člen Ustave Republike Slovenije, ki zagotavlja svobodo izražanja misli, govora in javnega nastopanja, tiska in drugih oblik obveščanj in izražanja. Vsakdo namreč lahko svobodno izbira, sprejme in širi vesti in mnenja. V fizičnem napadu pa gre za očiten poskus utišanja svobodne javne besede. Podpisniki zato menimo, da je potrebno čimprej ustanoviti preiskovalno komisijo in tako tudi z odločnim dejanjem v pristojnosti državnega zbora zaščititi javno besedo." Hvala.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Dr. Andrej Bajuk, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegi! Ta pobuda je za našo poslansko skupino in prepričan sem, za celotno politično telo Slovenije ključnega pomena. Ni to samo napad na enega novinarja ali pa na novinarstvo. To je napad na našo demokracijo in napad na bistveno pravico, ki jo ima vsak državljan in vsaka državljanka, da zve, kaj se dejansko dogaja. Silno ponosni smo in govorimo o informacijski družbi. Tudi sedaj v našem državnem zboru imamo na razpolago računalnike in gledamo ter beremo in si pomagamo z vsem, kar nam tehnologija danes nudi. Kaj nam pa vse to pomaga, če ne bomo imeli samostojne, neodvisne,proste novinarske hiše in novinarjev, ki bodo lahko vsem nam povedali in posredovali svojo oceno, kaj se dogaja v naši družbi. Odprta sodobna družba to zahteva, zato močno in odločno podpiramo ta predlog in upamo, da ga bo državni zbor tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker ne želi nobena poslanska skupina več predstaviti svojega mnenja, dajem besedo poslankam in poslancem. Pismenih prijav k razpravi nisem prejela, zato je razprava morebitnih razpravljavcev omejena na pet minut. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Gospod Tone Partljič, izvolite.
Se opravičujem, gospa podpredsednica, čeprav sem videl, da je še en kolega poskušal priti do besede. Sam k vsemu temu, kar je bilo rečeno, seveda ne bi imel česa dodati. Upam samo, da bodo jasne kompetence komisije in da bodo lahko - mene bolj zanima odgovornost organov, ki so do zdaj proučevali, in da ne bi ostalo pri nekih sumih, da je to povezano kar z vrhovi državne oblasti in da se bo to razkrilo. Sam bi pa povedal nek drug primer. To pobudo sem tudi podpisal, mislim, da je odlična, in ne želim biti v ničemer, niti nimam pravice biti polemičen, in se samo strinjam. Opozoril pa bi, da smo v zadnjih letih doživeli kar nekaj podobnih napadov, enega skorajda podobno brutalnega, do ljudi iz političnih struktur. Spomnim se najprej Toneta Anderliča, bil sem priča napadu takrat še na poslanca Omerzo, spomnim se primera svetnika Poldeta Bibiča, ki je bil grobo pretepen v garaži, in spomnim se vloma v hišo mariborskega poslanskega kolega Rudija Mogeta. Hočem reči, da kakor je prav, da smo se zavzeli za to, se mi je ves čas zdelo nekako čudno, da smo po svoje indiferentni do stvari, ki se dogajajo že prav živo tudi nekaterim ljudem v ustroju državnega sistema; mislim, da bi ob tej stvari veljalo biti pozoren tudi na to.
Hvala lepa. Gospod Moge, potem gospod Barovič. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Sam bom podprl ta sklep in tudi ustanovitev komisije. Vendar ta reč, akt, ki ga bomo danes sprejeli, kaže na to, da so naši organi, ki bi morali določene reči raziskati, neučinkoviti. Stvari, ki jih imamo tudi v parlamentu, da bi učinkovito nadzirali te organe, tudi ne delujejo. Ob tej priložnosti še enkrat povem, spoštovane kolegice in kolegi, da bi parlament moral imeti organe, ki bi nadzirali delo obveščevalno - varnostnih služb, v določenem delu tudi urad kriminalistične policije, ampak če se ta stvar nikjer ne premakne in če se v zadevah te stvari ponavljajo, bi vas prosil za razumevanje, da ko bomo obravnavali kak tak zakon ali pa dele zakona, tudi to, da parlament določene svari nadzira, da kot doslej, spoštovani kolegi in kolegice, je ta komisija, ki ji Jerovšek predseduje, vedno dobila podporo - torej smo nekje na tej dobri poti. Jaz želim tej komisiji ogromno uspešnega dela, da bi res do nekih zaključkov prišli in da bi bila to komisija, ki bi v prvi vrsti gledala na to, kako pa dela naš državni organ, vključno z generalnim direktorjem policije, pa navzdol z vsemi ostalimi rečmi, da se v naši demokraciji taka reč toliko časa ni mogla nikamor premakniti in je tudi zaradi te neučinkovitosti dobila to politično noto, da sedaj parlament o tem razpravlja. Zdi se mi, spoštovane kolegice in kolegi, da bi morali strniti vrste, da do takih stvari ne bi prihajalo. Po eni strani tisti, ki jim bo parlament pač dodelil to čast, da bodo sodelovali v tej parlamentarni skupini, po drugi strani pa, da bi komisije, ki jih imamo na voljo, tudi malo bolj učinkovito, kot v preteklem 10-letju, opravile svoje delo. Vas zato ob tej priložnosti še enkrat pozivam, da ko bo zakon o nadzoru varnostnih in obveščevalnih služb, da parlament to podpre in da parlament dobi učinkovit nadzor nad tem, kar se tam dogaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospodu Baroviču [[...]] Spoštovani! Glede na to, da je dr. Bajuk prosil, da odloči državni zbor pozitivno, dovolite samo poslovniško pojasnilo. Državni zbor ne bo glasoval. Po ustavi glede na to, da je zahtevo podala tretjina poslancev državnega zbora, bo samo odredil in pozval komisijo za volitve in imenovanja, da imenuje komisijo. Tako, da vas vljudno prosim, da se v morebitnih razpravah omejite na del, v katerega smemo posegati, to pa so morebitni predlogi za razširitev ali dopolnitev tega predloga za parlamentarno preiskavo, s katerim pa se predlagatelji seveda morajo v celoti strinjati. Tako, da vas vljudno prosim, da se v razpravah držimo tega poslovniškega obsega. Gospod Barovič, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Prav ste povedali ta trenutek. Gre za to, da odredimo v državnem zboru, da se enkrat začno preiskave. In prav ste povedali tudi, sam sem tudi pobudnik tega, na petem mestu podpisani, da ne gre samo za en primer, o katerem ta trenutek govorimo. Iz lastnih izkušenj lahko povem, da je pritiskov na novinarje, reporterje, pišoče, vse, ki sooblikujejo informativni svet v tej državi, da je pritiskov več in da je oblik teh pritiskov veliko. Ta, kateri smo mu priča konkretneje, je samo ena oblika pritiska na tiste, ki Slovence obveščajo o dogajanju. Zato je prav, da državni zbor sprejme to odredbo. Poleg tega bi poudaril ob tem še to, da gre ob sprejetju te odredbe in ob ustanovitvi te komisije za poskus, da bi v tej državi preprečili vse vrste in oblike pritiskov, pa naj bodo psihični, fizični in kakršnikoli drugačni. V svojem imenu, pa tudi v imenu kolegov lahko ta trenutek rečem, da je to dejanje, ki ga danes sprejemamo, pravo dejanje državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, potem gospod Kremžar in gospod Juri.
Ja, hvala lepa za besedo. V socialdemokratski stranki menimo za razliko od nekaterih poslanskih kolegov, da pri tej ustanovitvi parlamentarne preiskovalne komisije ne gre za nek nadzor oziroma kontrolo nad delovanjem obstoječih služb, ki preiskujejo ta primer, zlasti pa ne gre za neko nezaupanje v institucije, ki se ukvarjajo s tem primerom kaznivega dejanja. Gre predvsem za gesto državnega zbora, v intenciji državnega zbora, da razkrije ozadje tega grobega in brutalnega napada na novinarstvo in konkretno na novinarja. Mislim, da je tu cilj in glavni fokus te preiskovalne komisije, kajti menimo, da zadeva ima močno ozadje, tudi nosilcev javnih pooblastil in javnih funkcij, in menimo, da je to ta cilj te preiskovalne komisije, ne pa obračunavanje z nekimi institucijami, ki niso ali ne delajo po oceni nekaterih posameznikov tu v redu. Zato je ta ustanovitev komisije nadgraditev, dograditev ali kakršnakoli pomoč obstoječim organom pri preiskovanju in pri delu na tem primeru. In prepričan sem, da preiskovalna komisija, ki bo opravljala svoje delo, lahko pomembno prispeva k epilogu te zgodbe, predvsem pri odkrivanju ozadja tega tragičnega dogodka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Napad na novinarja Petka je gotovo bil napad na svobodo javne besede in komisija seveda ne bo s svojim delom samo, mislim, raziskovala, kdo je napadel novinarja Petka, ampak rezultat dela komisije mora biti zaščita javne besede, kjerkoli je in kjerkoli bo. Mislim, da bomo šli v napačno smer, če bomo hoteli iz te komisije narediti bodisi politično bojišče bodisi rezervno policijo ali tožilstvo. Ne eno ne drugo ni namen in ni zapisano v aktih, ki govore o komisiji. Komisija mora biti. Delo komisije bo dobro in učinkovito, če bo hitro; če bo to komisija kot mnoge druge, ki so se v tem parlamentu v prejšnjih obdobjih dogajale, pa nekatere niso primerljive s tem, ves mandat in več, dva mandata, potem seveda to ne bo učinkovito in ne bo dobro delo. Ta komisija bo morala opraviti delo hitro, in če bo hitro opravljeno, potem bo namen komisije dosežen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Juri, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Sodim med tiste redke verjetno, ki niso nikoli bili pretirano prepričani, da bi naše preiskovalne komisije lahko proizvajale neke velike uspehe. Seveda, preteklost kaže, da smo imeli dvomljivci prav. Pa vendarle gre za to, da tokrat - in upam, da večji uspeh bo - izvedemo tisti naš pritisk na nas same, ne samo na ustrezne organe, da končno pridemo do dna pri eni zgodbi, ki postavlja pod vprašaj celoten sistem proste javne besede. Ker sam izhajam iz novinarskim vrst in trdim, da moramo ščititi javno besedo, da moramo preprečevati vsakršen pojav ustrahovanja novinarjev, fizično ali verbalno ali kakorkoli že drugače, seveda se moramo tudi ob tej priložnosti, ob tem našem sklepu za ustanovitev te komisije in ob pomoči, ki jo moramo vsi dati, da pride do uspešnega zaključka svojega poslanstva, se moramo tudi zavedati, da tudi naše besede, včasih kritične do načina poročanja novinarjev, gredo ven iz tega konteksta. In tudi na to moramo paziti; najsi bo novinar kritičen kot preiskovalec, najsi bo novinar kritičen tudi do vojne v Afganistanu in tako naprej. Torej, gre za to, da novinarjem zagotovimo prostor, v katerem bodo lahko svobodno, dosledno, tudi s svojimi pogledi, korektno opravljali svoje delo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Lavrinc, potem gospod Sok.
Hvala lepa za besedo. Dejstvo, ki ga ni mogoče po mojem mnenju spregledati, je, da je to nezaupnica delu organov, ki se morajo in se v skladu z zakonodajo ukvarjajo z raziskavo tega primera. Če bi bil primer rešen, potem do ustanovitve komisije ne bi prišlo, saj ne bi imela smisla. To je prvo in tu si zatiskati oči pred tem je po moje vsaj nerodno, če ne neumno. Drugo, kar je, tu gre samo za en primer, denimo za primer enega novinarja. Tudi drugi novinarji imajo težave, so v raznih šikanoznih situacijah, kamor jih spravljajo, denimo, močni botri iz logov raznih investitorjev, politikov in tako naprej. Zato, bom rekel, je ta druga alinea, žal, zapisana - "raziskati okoliščine in razloge za ogrožanje novinarske svobode izražanja in pisanja v primeru napada na novinarja Mira Petka" - torej, samo za ta primer. Sam pa vem, denimo, da ko je nek novinar želel iz nekih gradbeniških lobijev pripeljati neko zgodbo na televizijo, mu je urednik lepo povedal, da to ne gre, ker pač ta firma veliko oglašuje pri njih in se tepeta interesa, torej njegovega novinarskega, da pride stvar v javnost, in seveda ekonomskega, da hiša pokrije stroške. To je eno. Drugo, jaz se bojim, da bo ostal na koncu en tak slab priduh, prizvok vsej stvari, zato ker parlamentarci nimajo pooblastil, kot jih imajo kriminalisti. Ne bodo mogli delati tistega, kar bi morali narediti kriminalisti. Pozivam pa vas, kolegice in kolegi, ki boste v tej komisiji - točno, kot je rekel moj kolega, tudi ne znajo, niso tega vešči - pozivam pa vas, da razmišljajte tudi o tem, zakaj pravzaprav prihaja do tega, da kriminalisti ne opravijo svojega dela. Vprašajte se po strukturi kriminalistične službe, torej po starosti, po njihovem stažu, koliko časa delajo v tej službi. Jaz mislim, da so vzroki kompleksni, jih ni mogoče kar tako enoznačno označiti, ampak primerno bi bilo, da se ob tem, ko boste to raziskovali, vprašate tudi, zakaj policiji ni uspelo v nekem normalnem roku teh stvari spraviti tja, kamor sodijo, to je pa na sodišče.
Hvala lepa. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi! Dokler ne bo ta preiskava končana in primer dokončno raziskan, bo seveda nemogoče govoriti, zakaj je prišlo do napada. Torej, to so lahko špekulativna razmišljanja, lahko so naše misli takšne ali pa drugačne, ampak zagotovo je nemogoče reči, da je prišlo do napada zaradi pisanja in podobno. Lahko je bilo v ozadju tudi kaj drugega. In ravno iz tega razloga si verjetno vsi skupaj želimo, da bi čimprej ta primer bil raziskan. Poglejte, v tej državi pravzaprav so mnogi državljani tedensko ali pa vsakodnevno pretepeni, oškodovani, lahko bi rekel prevarani, pa se pravzaprav nihče kaj dosti za to ne zmeni. Mogoče varuh človekovih pravic v svojem poročilu enkrat letno opozori in potem gredo zadeve naprej. V tem primeru je šlo za novinarja. Novinarji so pravzaprav tisti, ki bi morali imeti to možnost, da z jasno besedo, s svojim zapisom pokažejo na vse te krivice in jih objavijo in tako pripomorejo k krepitvi demokracije. Zato sem tudi podpisal. Drugače pa seveda vsakega novinarja jemljem kot državljana te države. In me je presenetil sinočnji prikaz na televiziji, ko nek novinar ni hotel pokazati legitimacije, ko pa vendar vemo, da za vse državljane v tej državi velja, da če te organi za notranje zadeve legitimirajo, da moraš pokazati legitimacijo. Torej ne vem, zakaj to naenkrat sodi na televizijo in v medije. Torej, v tem primeru gre pač za to, in zato sem tudi to podpisal, da se ta zadeva razišče. Nikakor ne mislim, da gre za neko nezaupanje v organe pregona. Jaz mislim, da organi pregona svojo funkcijo opravljajo, da pa seveda sami, če jim ljudje na terenu ne pomagajo, se lahko zgodi, da dejansko ne morejo v tem postopku priti do napredka in zadev raziskati. Kar se tiče komisije, si tudi ne predstavljam, da bi ta komisija to naredila. Lahko pa je seveda komisija v veliko moralno podporo, mogoče tudi vsem tistim, ki bi tam, kjer se je to zgodilo, tudi o tem kaj vedeli, pa do sedaj niso želeli o tem spregovoriti in bodo, ko bo ta komisija ustanovljena, lahko bi rekel osvobojeni tega straha in to tudi povedali oziroma pomagali organom pregona, da čimprej to zadevo zaključijo. V tej želji sem torej tudi dodal svoj podpis. Ne predstavljam pa si, da bi ta komisija izvršila delo namesto policije. Zato so v tem državi drugi, še enkrat pa povem, da pa je ta komisija lahko v podporo tej preiskavi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo za repliko gospodu Lavrincu in gospodu Kremžarju, spoštovani, dovolite še enkrat, da mi ne boste očitali kršitve poslovnika, da tema morebitne razprave, ki je zdaj tu, je vsebina akta, ki jo smemo tudi razširiti in dopolniti. Zato vas vljudno prosim, da v svojih razpravah ne greste iz tega okvira. Upam, da sem zadosti jasna. Če kdo želi razširiti in dopolniti akt, katerega vsebina je pred vami, ali ga popolniti, popraviti, to lahko storite. Vaša želja ali sprememba bo uslišana samo, če bodo predlagatelji s tem soglašali. Državni zbor ne glasuje o tem aktu, ampak na podlagi tega, ker je bila izpolnjena ustavna določba, le odredi parlamentarno preiskavo. Vljudno vas prosim, da v vaših nadaljnjih razpravah resnično govorite o aktu. Dovolim še dve repliki, potem vljudno prosim, da se držimo tega obsega. Gospod Lavrinc in gospod Kremžar.
Hvala lepa za besedo. Gospodu Soku moram reči, kot da ne beremo istega teksta. Poglejte vendar, kaj piše. Namen je ugotoviti ozadje in vzroke, kar pomeni motiv napada na novinarja Mira Petka ter morebitno vpletenost in politično odgovornost nosilcev javnih funkcij. Če seštejemo, da je to najprej minister, potem je direktor policije, pa so tam župani in tako naprej. Torej govori se tako, kot da nekdo policijo ovira, da ne opravi svojega dela. To je nezaupnica. Če bi policija naredila svoje delo, govorim o kriminalistični policiji, bi bil njen rezultat, rezultat njenega dela kazenska ovadba, bi danes storilci že stali pred sodnikom in se zagovarjali za ta brutalni napad. To je nezaupnica. Ne lakirajte stvari zaradi tega, ker vam pač tam neka oseba zdaj diši. Ne lakirajte. To je nezaupnica in tudi je namen ustanovitve te komisije. Poglejte, raziskati okoliščine in razloge. Kaj je to drugega? V bistvu vse to morajo pripraviti kriminalisti, zato da bo lahko državni tožilec potem na podlagi njihove kazenske ovadbe pripravil obtožnico in da postopek steče tako, kot bi moral steči, če bi mi imeli zadevože zaključeno.
Hvala lepa. Replika na izvajanje gospoda Soka, gospod Kremžar, potem gospod Podobnik na izvajanje gospoda Lavrinca. Gospod Kremžar, izvolite.
Hvala lepa. Vsi smo zaskrbljeni, kadar izvemo, da pretepajo ljudi, tako kot je gospod Sok povedal - namreč, repliciram gospodu Soku - in za to so seveda organi pregona, je policija, je tožilstvo, da to razreši, in mi moramo dati osnove za to, da lahko to počnejo, in to je zakonodaja, ki jo sprejemamo, in je prav tako. Kadar pa gre za napad na novinarja, kadar gre za napad na politika, kadar gre za napad na neko javno osebo, ki ni samo državljan, ampak je še kaj drugega - pa tu ne mislim drugega kot več kot drugi, ampak opravlja neko delo, ki je bolj občutljivo od nekaterih drugih del - v tem primeru lahko, seveda, tudi domneva, da ne gre zgolj za napad na neko osebo, na fiziko, ampak da gre za napad na, v tem primeru lahko na javno besedo, lahko za napad zato, da se javna beseda utiša, prepreči in da je ni več. In zato je pomembno, ne zato, ker bi naj bili novinarji izvzeti iz te družbe, ali politiki naj bi bili, da ne rečem, svete krave, nikakor ne, ampak zato, ker gre za širši kontekst, lahko da gre za širši kontekst, in to je treba ugotoviti. Ne bom ponavljal, kar je kolega Lavrinc rekel. Če bi delo bilo opravljeno, te komisije ne bi bilo; to je dejstvo. Mi ustanavljamo komisijo zato, ker nismo zadovoljni, da delo še ni opravljeno, vsaj sam tako jemljem to zadevo in mislim, da večina tu sedečih kolegic in kolegov. In zato je treba to narediti. In bom ponovil to, kar sem že prej rekel, delo je treba opraviti hitro, pa ne glede na to, ali bo komu od nas, ki bomo ali boste sodelovali v tej komisiji, všeč izid dela te komisije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko na izvajanje gospoda Lavrinca ima gospod Podobnik. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Najprej bi rad povedal, da sem sam podpisal zahtevo za parlamentarno preiskavo, in če bo Kviaz tako odločil, bom tudi njen član. Rad bi na kratko repliciral kolegu Lavrincu. Namreč, gre za vprašanje samega postopka in vsebine te zahteve. Smo pred uvedbo manjšinske parlamentarne preiskave, imamo tudi večinsko. Zanimivo je, da se večinoma odločamo za manjšinske parlamentarne preiskave; ob dejstvu, da smo podpisniki iz vseh poslanskih skupin, bi imeli celo možnost, da bi v tem primeru uvedli večinsko parlamentarno preiskavo. Če bi šli pozorno gledat postopek, bi videli, da so tam razlike Razlike so tudi v tem, kako državni zbor glasuje in na kakšen način tam lahko razširi ali zmanjša obseg parlamentarne preiskave. Smo torej pred manjšinsko parlamentarno preiskavo in, podpredsednica, vi ste že povedali, kakšen je namen te razprave. Namen te razprave je, da se lahko ob tej razpravi ugotovi, ali je uvedena oziroma odrejena v obsegu in vsebini, kot je opredeljena v zahtevi. Državni zbor lahko tako preiskavo razširi ali dopolni, vendar le, če je to v skladu s predmetom in namenom zahtevane preiskave in če se s tem strinja predlagatelj zahteve za uvedbo parlamentarne preiskave [[berem pa iz magistrskega dela našega nekdanjega kolega Mozetiča]] . Ampak, poglejte, kaj piše: "Pri manjšinski preiskavi se lahko pojavijo v razpravi," torej danes tukaj,"tehtni in resni argumentirani ugovori ali pomisleki o zakonitosti zahtevane preiskave. Lahko se pojavijo resni ugovori, da se zahtevana preiskava ne nanaša na zadeve, ki sodijo v pristojnosti državnega zbora, da je predlagana preiskava nezakonita in tako naprej." Jaz sicer menim, da vsaj takih ugovorov danes ni bilo. Jaz nastopa kolega Lavrinca, predvsem ko je rekel, da gre za nezaupnico pristojnim organom, nisem razumel, kot da je tovrstni ugovor, torej da gre za vsebinsko vprašanje, morda bolj tudi politično oceno. Mislim pa, da je pomembno, da v tej razpravi te dvome razrešimo. Kolega Lavrinc, jaz sem trdno prepričan, da uvedba te manjšinske parlamentarne preiskave ni nezaupnica državnim organom, ki v okviru svojih pristojnosti delujejo. Jaz bom svoje stališče poskušal argumentirati z naslednjim citatom. Kaj je namen parlamentarne preiskave?" S parlamentarno preiskavo državni zbor uresničuje funkcije širšega družbenega nadzora. Parlamentarna preiskava se opravi o zadevah javnega pomena, da se ugotovi in oceni dejansko stanje, ki je lahko podlaga za odločanje državnega zbora o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij, eno področje, za spremembo zakonodaje na določenem področju in za druge odločitve državnega zbora iz njegove ustavne pristojnosti. Iz zakonske opredelitve parlamentarne preiskave ugotovimo, da je njen namen ugotavljati in ocenjevati različna stanja in pojave v družbi. Različna stanja in pojave v družbi, da bi lahko državni zbor sprejel potrebne odločitve, ki so v njegovi ustavni in zakonski pristojnosti. Različna stanja in pojavi v družbi se ocenjujejo s političnega vidika." Kolega Lavrinc, to je citat iz zakona oziroma iz poslovnika o parlamentarni preiskavi. In menim, da je ta zahteva v celoti v skladu s tem. Toda, še dva stavka," parlamentarna preiskava pa ni nadomestek za postopek odkrivanja in preganjanja kaznivih dejanj," na to si ti opozoril v razpravi, kolega Lavrinc," ali drugih nepravilnosti in zlasti ni sojenje. Njen glavni namen je proučevanje stanj in pojavov v družbi in ne politično ali celo kazensko preganjanje nosilcev javnih funkcij." Jaz sem na podlagi tega citata prepričan, da je državni zbor pred nalogo, da v celoti v skladu z zakonom in poslovnikom o parlamentarni preiskavi, ki je tokrat manjšinska, le - to odredi, čimprej oblikuje sestavo in prične uspešno delo. Tukaj bi se pridružil dobrim željam kolega Rudija Mogeta, da bi ta parlamentarna preiskovalna komisija bila pri svojem delu čimbolj uspešna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še eno repliko, in sicer na izvajanje gospoda Lavrinca gospod Sok. Izvolite.
Hvala za besedo. Torej jaz sem v svoji obrazložitvi hotel povedati, zakaj sem podpisal ta predlog za ustanovitev komisije, in mi pravzaprav ni jasno, zakaj sem izzval dve repliki poslanskih kolegov, ker kar se tiče nastopa gospoda Kremžarja, je pravzaprav ugotovil isto kot jaz. Se pravi, po ustavi smo vsi enaki, ampak ker gre za novinarja, ker gre za nosilca posebnih pooblastil v tej družbi, je pač treba zadevo toliko bolj občutljivo obravnavati in preprečiti, da bi ta zadeva imela vpliv tudi na ostale. Še enkrat pa povem, dokler ne bo preiskava končana, je nemogoče trditi, zakaj je prišlo do tega napada. Kar se pa tiče druge ugotovitve, da gre za nezaupnico policiji, nikakor nisem tega mnenja. Komisija ne more opraviti tistega dela, ki ga pač po naši ustavi in po naši zakonodaji mora opraviti policija. Komisija je lahko samo v podporo. In to povem zato, ker se pač v javnosti večkrat ustvarja mnenje, zakaj državni zbor ustanavlja komisije, ko pa se že vnaprej ve, da ne bodo nič naredile. Ali pa vsaj tiste, ki so bile dosedaj ustanovljene, niso prišle zadevam do konca. Se pravi, komisija tudi nima instrumenta, s katerim bi lahko to delo v celoti opravila, in tako kotje pred mano citiral nekatere člene o delu komisije gospod Podobnik, velja, da to morajo opraviti organi pregona. Komisija pa je torej lahko tista, ki to dela, lahko pomaga usmerjati in ki lahko nudi moralno podporo pri tej preiskavi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Školč. Replika. Izvolite.
Hvala lepa. Tudi sam sem med podpisniki te pobude in zato ne bi rad, da drugi govorijo, kaj sem mislil s tem, ko sem podpisal to pobudo, kot dopuščam, da jo je kdo podpisal z razlogov, ki jih v tem trenutku pojasnjuje. V nasprotju z gospodom Sokom mislim, da nobena preiskovalna komisija ne more usmerjati dela policije. To je, bom rekel, skregano z logiko delitve oblasti in je seveda skregano z vso zakonodajo, ki govori o tem področju. Če bi šlo v tem primeru samo za to, da podamo neko moralno podporo gospodu Petku ali pa tudi tistim, ki se z zaenkrat pičlimi uspehi trudijo raziskati to ozadje, potem parlamentarna komisija kot instrument ni primerna. Za to se pač sprejemajo ustrezne deklaracije in izjave. Sam sem podpisal pobudo predvsem z razloga, da se potrdi ali ovrže sum v to, da so pač te državne strukture, da tako rečemo, pri tem primeru lahko najprej pomislimo na policijo in ministrstvo, in s tem seveda tudi nosilci javnih funkcij kakorkoli vpleteni v to. Tudi ta teza se je pojavljala. Menim, da je za funkcioniranje celega sistema zelo dobro, in tu podpiram gospoda Kremžarja, da pridemo čimprej do jasnega stališča o tem, da so nosilci javnih funkcij, upam da v tem primeru popolnoma čisti, kot je ta termin. Menim, da se bo morala preiskava osredotočiti predvsem na to. To, da bi bila pomoč kriminalistom, tega si jaz ne predstavljam. Tega tudi v svetu ni. To pomeni, bom rekel, neko strahovito nezaupnico potem pa res, kot je govoril gospod Lavrinc, službam, ki jih debelo plačujemo, in službam, ki jim dajemo kar naprej neka pooblastila, ki jih ne znajo v celoti vedno uporabljati. Spomnimo se humornega pripetljala izpred dveh dni pred Pen klubom, kjer so aretirali ljudi, ki sedejansko petnajst let vsak ponedeljek ob isti uri pojavijo na istem mestu. To pomeni, da nekdo nima narejene ocene varnostne situacije, če v petnajstih letih ne more prepoznati tistih deset ljudi, ki se srečujejo za isto mizo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker nihče več ne želi razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Na podlagi drugega odstavka 4. člena poslovnika o parlamentarni preiskavi zbor o zahtevi za uvedbo parlamentarne preiskave, kot sem vas že seznanila, ne glasuje. Zato ugotavljam, da je državni zbor odredil parlamentarno preiskavo za ugotovitev ozadja in vzrokov napada na novinarja Mira Petka ter morebitno vpletenost in politično odgovornost nosilcev javnih funkcij. Namen preiskave je, ugotoviti ozadje in vzroke napada na novinarja Mira Petka ter morebitno vpletenost in politično odgovornost nosilcev javnih funkcij ter raziskati okoliščine in razloge za ogrožanje novinarske svobode izražanja in pisanja v primeru napada na novinarja Mira Petka. Državnemu zboru predlagam, da sprejme še naslednji predlog sklepa: "Komisija za volitve, imenovanja in administrativne zadeve se zadolži, da v čim krajšem času v skladu z vsebino odrejene parlamentarne preiskave zboru predloži predlog odloka o ustanovitvi in sestavi preiskovalne komisije." Želi o predlogu sklepa kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti eden. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA OBVESTILA OKRAJNEGA SODIŠČA V LJUBLJANI V ZVEZI Z VLOŽENO ZASEBNO TOŽBO ZOPER POSLANCA DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Obvestilo v zvezi z vloženo zasebno tožbo zoper poslanca državnega zbora dr. Slavka Gabra je v obravnavo zboru predložilo okrajno sodišče v Ljubljani, kazenski oddelek. Obvestilo je obravnavala mandatno-imunitetna komisija, ki je zboru pismeno poročala. Želi poročevalec komisije besedo? Predsednik komisije, gospod Sašo Peče, izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani prisotni! Komisija je na svojih preteklih dveh sejah obravnavala zadevo, če lahko tako imenujem, gospoda Slavka Gabra, in sicer na podlagi obvestila okrajnega sodišča v Ljubljani. Rad bi predvsem opozoril na dejstvo oziroma na nastop dejstva, da se gospod Slavko Gaber v celotnem postopku ni skliceval na imuniteto in ni prosil komisije, da se mu imuniteta podeli. Iz tega razloga smo tudi prišli do sklepa, ki ste ga danes dobili na mizo, to je, da se mu imuniteta ne podeli. Poleg tega, da je dr. Slavko Gaber šele danes oziroma na današnji seji mandatno - imunitetni komisiji podal svoje stališče v pisni obliki, ki je tudi temelj našega delovanja, predlagamo državnemu zboru, da sprejme ta predlagani oziroma vsebovani sklep, ki ste ga danes prejeli na mizo. To je, da se, citiral bom samo zadnji člen oziroma zadnji odstavek, da "se ne prizna imuniteta poslancu Državnega zbora Republike Slovenije gospodu Slavku Gabru in dovoli nadaljevanje kazenskega postopka," kar je tudi v skladu z dopisom, ki nam ga je posredoval gospod Gaber. Hvala.
Hvala lepa. Na podlagi drugega odstavka 38. člena poslovnika državni zbor o vzpostavitvi ali odvzemu poslanske imunitete odloča brez razprave in brez obrazložitve poslanskih glasov. Zato torej prehajamo na odločanje o naslednjem sklepu: "Državni zbor Republike Slovenije na podlagi tretjega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter tretjega odstavka 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom okrajnega sodišča v Ljubljani, kazenski oddelek, opravilna številka K 441/99 z dne 9.7.2001 v zvezi z vloženo zasebno tožbo zoper poslanca državnega zbora dr. Slavka Gabra zaradi kaznivega dejanja žaljive obdolžitve po drugem in prvem odstavku 171. člena Kazenskega zakonika Republike Slovenije ne prizna imunitete poslancu Državnega zbora Republike Slovenije gospodu dr. Slavku Gabru in dovoli nadaljevanje kazenskega postopka." O tem sklepu glasujemo. Glasujmo! Prekinjam glasovanje. Samo proceduralni predlog je možen v tej fazi. Izvolite, gospod Peče.
Jaz se opravičujem za mojo nerodnost v povezavi z omenjeno 3. točko, ki jo obravnavamo, torej o obvestilu okrajnega sodišča in pa o sklepu. Rad bi dopolnil poročilo. In sicer se je v poročilu zgodila v tretjem odstavku neljuba napaka, kjer je narobe citirano, da se gospod Gaber sklicuje na imuniteto. Gospod Slavko Gaber se ne sklicuje na imuniteto in to je bila tudi podlaga za naše odločanje. Jaz se iskreno opravičujem in hkrati zahvaljujem predstavnikom liberalne demokracije, ki so me na to opozorili. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno glasujemo o predlogu sklepa, kot je bil predstavljen. Glasujmo! Navzočih je 67 poslank in poslancev. Za je glasovalo 57, proti 4. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA OBVESTILA OKROŽNEGA SODIŠČA NA PTUJU V ZVEZI Z VLOŽENO ZASEBNO TOŽBO ZOPER POSLANCA DRŽAVNEGA ZBORA REPUBLIKE SLOVENIJE. Obvestilo v zvezi z vloženo zahtevo za preiskavo zoper poslanca državnega zbora Jožefa Jerovška je v obravnavo zboru predložilo okrožno sodišče na Ptuju. Obvestilo je obravnavala mandatno - imunitetna komisija, ki je zboru pisno poročala. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Na podlagi drugega odstavka 38. člena poslovnika državni zbor o vzpostavitvi ali odvzemu poslanske imunitete odloča brez razprave in brez obrazložitve poslanskih glasov. Prehajamo torej na odločanje o naslednjem sklepu:" Državni zbor Republike Slovenije na podlagi drugega odstavka 83. člena Ustave Republike Slovenije ter prvega in drugega ostavka 22. člena Zakona o poslancih v zvezi z obvestilom okrožnega sodišča na Ptuju, opravilna številka KPR 70/2001 z dne 27.8.2001 v zvezi z vloženo zahtevo za preiskavo zoper poslanca državnega zbora gospoda Jožefa Jerovška zaradi kaznivega dejanja ogrožanja varnosti pri delu po drugem, tretjem in petem odstavku 208. člena Kazenskega zakonika Republike Slovenije prizna imuniteto poslancu državnega zbora Republike Slovenije gospodu Jožefu Jerovšku in ne dovoli nadaljevanja kazenskega postopka." O tem predlogu sklepa glasujemo. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 31, proti 33. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da predlagani sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO SPREMEMBE POROČILA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH, PODJETJIH ALI ZAVODIH, ZA KATERE V SKLADU S PRVIM ODSTAVKOM 20. ČLENA ZAKONA O NEZDRUŽLJIVOSTI OPRAVLJANJA JAVNE FUNKCIJE S PRIDOBITNO DEJAVNOSTJO VELJA PREPOVED POSLOVANJA Z DRŽAVO, JAVNIMI PODJETJI IN JAVNIMI ZAVODI. Spremembo poročila je v obravnavo zboru predložila komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik sekretariata? Ga ni? [[Tudi ne.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisnih prijav ni bilo. Zato je razprava morebitnega razpravljavca omejena na 5 minut. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. Matično delovno telo zboru predlaga, da sprejme naslednji sklep:" Državni zbor Republike Slovenije sprejme spremembo poročila o gospodarskih družbah, podjetjih ali zavodih, za katere v skladu s prvim odstavkom 20. člena zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo velja prepoved poslovanja z državo, javnimi podjetji in javnimi zavodi. Sprememba poročila se objavi v uradnem listu Republike Slovenije." Odpiram razpravo o predlogu sklepa. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 5. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O KNJIŽNIČARSTVU. Državni zbor je na 8. seji opravil glasovanje o vloženih amandmajih in po opozorilu sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, da je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona, obravnavo zakona prekinil. Vlada Republike Slovenije je kot predlagateljica predloga zakona pripravila uskladitvene amandmaje, ki ste jih prejeli s sklicem seje. Želi predstavnik vlade besedo? Gospod Ciril Baškovič, državni sekretar v ministrstvu za kulturo, izvolite.
Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Spoštovana podpredsednica državnega zbora! Rad bi samo zaradi popolne jasnosti povedal, da sprejetje amandmaja, uskladitvenega amandmaja k 63. členu, to je točka 8 amandmajev, pomeni to, kar je v obrazložitvi napisano, redakcijska odprava 64. člena, ker je to dobesedno povzeto v prvem odstavku 63. po novem. Samo zaradi jasnosti sem želel to povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik matičnega delovnega telesa? [[Ne želi.]] O vsebini uskladitvenih amandmajev ni možna razprava. Prehajamo torej na odločanje o uskladitvenih amandmajih, kot ste jih dobili z datumom 18.10.2001. Predložila jih je vlada Republike Slovenije. Prehajamo torej na odločanje o uskladitvenem amandmaju vlade k 45. členu. Glasujmo! Navzočih je 56 poslank in poslancev. Za je glasovalo 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju k 58. členu. Glasujmo! Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 3 k 57. členu. Glasujmo! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 4. Glasujmo! Navzočih je 51 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 5. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 6. Glasujemo. Navzočih je 47 poslank in poslancev. Za je glasovalo 42, proti nihče. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 7. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o uskladitvenem amandmaju pod zaporedno številko 8. Glasujemo. Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti nihče. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o zadnjem uskladitvenem amandmaju, pod zaporedno številko 9. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Opraviti moramo še glasovanje o zakonskem predlogu v celoti. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 41, proti 10. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom ministrstva in sekretariata se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Proceduralni predlog, gospa Širca, izvolite.
Hvala lepa. Sicer ste že izjavili, da ste zaključili to točko dnevnega reda, ampak vendar. Opozorila bi, če bi lahko ob sprejemu zakona eventualno dodali še določen sklep, ki se veže na aktualno situacijo ob tem sprejetju. Sklep je pa vezan [[...]]
Spoštovani, točko smo zaključili. Državni zbor sme odločiti, da jo ponovno odpremo, vi pa bi predlagali predlog dodatnega sklepa.
Ne. Potem bom umaknila, pa vprašanje, ki sem ga hotela sedaj načeti - nevezane finančne posledice, ki zakon jih ne omenja - odprla pri obravnavi proračuna za leto 2002 in 2003. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo torej na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DRŽAVNI UPRAVI. Predstavnike ministrstva kot predlagatelje vabim v dvorano. Predstavniki ministrstva se nam bojo vsak čas pridružili, tako nam sporočajo, zato mislim, da je korektno, da počakamo kakšno minuto. Predlog zakona o državni upravi je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Dr. Grega Virant, državni sekretar v ministrstvu za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa. Se opravičujem za zamudo najprej. Problem obveščanja, kot ponavadi. Torej spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci, opravičujem se tudi za teh nekaj zadihanih besed Zakon o državni upravi je sestavni del reforme javne uprave, za katero ves čas poudarjamo, da seveda ni samo v zakonskih projektih, ampak se pomembnejši del sprememb na področju državne uprave dogaja na izvedbeni oziroma operativni ravni. S tem želim poudariti, da seveda v zakonu o državni upravi ni mogoče vidite neke čarobne paličice, ki bi čez noč samo po odločitvi zakonodajalca popolnoma spremenila, predrugačila, izboljšala našo državno upravo. Vendar pa je to zakon, ki je že dalj časa vključen v državni program za prilagajanje naše zakonodaje evropski in kot tak seveda pomemben s tega vidika. In drugič, zakon, ki ga vendar želimo izkoristiti za to, da nekatere poteze, torej nekatere izboljšave na zakonski ravni, ureditve državne uprave, vendar naredimo. Kakšna je sedanje stanje? Torej nekaj besed o analizi sedanjega stanja zakonske ureditvi državne uprave. Imamo dva zakona, ki urejata državno upravo, to sta zakon o upravi in zakon o organizaciji in delovnem področju ministrstev; oba sprejeta leta 1994 in oba dokaj kvalitetna zakonska podlaga, dokaj kvaliteten zakonski okvir za delovanje državne uprave. Iz česar seveda izhaja, da zakonska reforma na tem področju, da ni nobene potrebe da bi bila zakonska reforma na tem področju radikalna. Kar pomeni, da je seveda boljši pristop pristop manjših korakov, torej spreminjanje zakonske ureditve v tistih točkah, ki so se izkazale za neprimerne, in seveda tudi ohranitev čim večje stabilnosti tega makro organizacijskega okvira državne uprave. Namreč, stabilnost je ena od pomembnih vrednot, ki omogočajo lažje delovanje državne uprave. Vsak pretres, vsak organizacijski pretres ima lahko hude posledice in ga je treba poprej dobro premisliti. Problemi sedanje zakonske ureditve, ki jih novi zakon rešuje, so naslednji. Prvi problem je problem vodenja v državni upravi ali natančneje razmejitve med političnimi funkcijami in strokovnimi, uradniškimi, vodstvenimi položaji. V vseh evropskih državah je izpeljana relativno jasna ločnica med enimi in drugimi in se natanko ve, kdo v izvršilni veji oblasti je politični funkcionar in kdo je državni uradnik oziroma upravni menedžer. Mi te razmejitve danes nimamo jasno opravljene in imamo v izvršilni veji oblasti ogromno število oseb, ki so formalno politični funkcionarji in jih vlada lahko nastavlja in menja po lastni politični presoji, torej formalno jih lahko nastavlja tudi po strankarskih kriterijih, čeprav po drugi strani strokovno vodijo delo na posameznih področjih. Mislim konkretno na položaj državnih sekretarjev, ki imajo to ambivalentno vlogo, po eni strani strokovno vodenje, po drugi strani pa imajo položaj političnih funkcionarjev. Mislim tudi na predstojnike organov v sestavi ministrstev, ki imajo isto situacijo: po eni strani so strokovni vodje teh organov oziroma področij, ki jih ti organi pokrivajo, po drugi strani imajo status političnega funkcionarja. Torej, prvi problem je problem nejasne razmejitve med političnimi funkcijami in strokovnimi položaji v državni upravi. Ne govorim o striktni ločitvi med politiko in stroko, ker se tu pridružujem tistim, ki pravijo, da tu neke popolnoma jasne ločnice ni, ampak o ločitvi med pozicijami, ki so politične, in pozicijami, ki so uradniške. Naslednja stvar je problematika urejanja delovnih področij. Danes so delovna področja ministrstev zelo, zelo minuciozno, natančno, pikolovsko in neuravnoteženo med sabo urejena v zakonu o organizaciji in delovnem področju ministrstev. To se je lepo izkazalo pri zadnji spremembi zakona o organizaciji in delovnem področju ministrstev. Namreč, izkazalo se je, da se je moral državni zbor ukvarjati z relativno manj pomembnimi, torej politično manj pomembnimi, zgolj organizacijskimi zadevami v državni upravi. Naslednje vprašanje je vprašanje organov v sestavi ministrstev. Torej organov, ki imajo znotraj sestave ministrstev danes relativno samostojnost in ki obstajajo v slovenski državni upravi že kakšnih deset let in katerih število se je neprestano množilo, tako da smo na koncu prišli do števila prek 60, z zadnjo spremembo zakona o organizaciji in delovnem področju ministrstev to zreducirali na okrog 50, in, seveda, kljub temu se kaže to, da je njihovo število še vedno preveliko in da za nekatere ni najti prave utemeljitve, zakaj delujejo kot organi v sestavi. Naslednja stvar je, da v sedanji ureditvi manjka jasna zakonska podlaga za urejanje uvajanja kakovosti v državno upravo in predvsem poslovanja državne uprave s strankami. To področje bi radi postavili na višji kvalitativni nivo, ga standardizirali - deloma je bilo to že storjeno z uredbo o poslovanju organov javne uprave s strankami, vendar bi radi že v uvodnih določbah zakona o državni upravi, med načeli, zelo jasno povedali, da ima vlada pristojnost, da ta vprašanja ureja, in sicer za vse organe javne uprave. Naslednji problem je problem nadzora. Danes namreč nad delovanjem sistema javne uprave ni horizontalnega nadzora, ni nadzora nad notranjo organizacijo državne uprave, ni nadzora nad kadrovskim poslovanjem organom državne uprave in nad drugimi elementi poslovanja in seveda to predstavlja precejšnjo pomanjkljivost. Pomanjkljivosti so tudi v ureditvi upravnih enot, kjer je nejasno urejeno razmerje med upravno enoto oziroma njenim načelnikom in resornimi ministrstvi. Skrajšano povedano, danes ima načelnik upravne enote celo vrsto šefov, čelahko tako rečem, in je vsem ali pa nikomur odgovoren. In še en problem, ki ga vsi v praski čutimo. Precejšnja razdrobljenost državne uprave na terenu, torej teritorialne organizacije državne uprave. Če se ozrete samo na nivo upravnih enot, boste videli seveda, da na istem nivoju delujejo vzporedno tudi izpostave davčnih uradov, izpostave območnih geodetskih uprav in še nekateri drugi organi. In sedaj k rešitvam, ki jih predlagani zakon ponuja za opisane probleme. V prvih členih med načeli boste našli nekatera načela, ki morda nimajo neposrednega pravnega učinka, so pa lahko zelo pomembna, denimo pri delovnopravnih sporih, pri vprašanjih disciplinske odgovornosti uradnikov in podobno. Mislim, recimo, na izjemno pomembno načelo, ki je zajeto v 3. členu, strokovnost, načelo strokovnosti, politične nevtralnosti in nepristranskosti državne uprave, ki seveda pomeni, da mora državna uprava spoštovati in izvrševati vsakokratno politiko, ki je določena v aktih državnega zbora in vlade, vendar morajo državni uradniki oziroma mora državna uprava te politične odločitve izvrševati na enako učinkovit način, ne glede na to, ali se posamezni državni uradnik ali upravni šef s to politiko strinja ali ne. Lahko bi vzel katerikoli primer. Ne glede na to, kaj denimo načelnik upravne enote misli o politiki urejanja prostora v svoji občini, o konceptih denacionalizacije ali kaj podobnega naloga upravne enote je, da z enako mero zavzetosti, učinkovitosti izvršuje zakon, ne glede na to, ali se uradniki z njim strinjajo ali ne. To je politična nevtralnost. Menimo, da je prav, da se ta princip zapiše v zakon. Načela, ki se tičejo poslovanja s strankami, 5. člen - pomemben kot podlaga za vse tisto, kar se že dogaja na podzakonski in operativni ravni. Namreč, veste, da se v zadnjih desetletjih na državno upravo ne gleda več zgolj z očmi pravne stroke oziroma upravnega prava, ampak se v pravu uvajajo novi menedžerski principi. Pomembna postajajo načela, kot so usmerjenost k uporabniku, učinkovitost, odprtost, transparentnost državne uprave. Vemo, kaj v praksi ta načela pomenijo. Prav je, da se zapišejo v zakon kot politična opredelitev, kot politična orientacija, ki ji potem seveda vlada in pristojna ministrstva morajo slediti. Kot rečeno, usmerjenost k uporabniku je že danes predmete podzakonskega predpisa, to je uredbe o poslovanju s strankami in nekaterih drugih predpisov, ki se pripravljajo: uredbe o elektronskih komunikacijah med stranko in organom; pa tudi operativnih ukrepov, ki niso zajeti v predpisih, ampak so - recimo - zajeti v navodilih upravnim enotam v uvajanju standardov kakovosti, ki jih ima že pet upravnih enot, včeraj je peta slovenska upravna enota pridobila certifikat ISO serije 9000. Če skrajšam, gre za to, da se v zakonu zapišejo načela, ki jim je potem vlada dolžna slediti pri izvajanju svojih ukrepov na področju državne uprave. Pomembno se nam zdi, da v strukturo javne uprave vključimo javne agencije in druge nosilce javnih pooblastil, čeprav boste danes obravnavali posebej tudi zakon o javnih agencijah. Gre za to, da bi v zakonu o državni upravi jasno in transparentno prikazali, kakšna bo struktura državne uprave po tej zakonski reformi, in da bi na ta način povezali zakon o državni upravi z zakonom o javnih agencijah. Da bo popolnoma jasno, da državno upravo sestavljajo ministrstva, organi v njihovi sestavi in upravne enote in da poleg državne uprave upravne naloge opravljajo tudi nosilci javnih pooblastil, predvsem javne agencije. To je neke vrste povezava "link", če lahko tako rečem, po zakonu o javnih agencijah. Rešitve glede vodenja ministrstev. Politični del ministrstva, politični del izvršilne oblasti predstavljajo ministri in državni sekretarji, pri čemer zakon v 17. členu vsebuje rešitev, da je v vsakem ministrstvu lahko največ en državni sekretar. Kar pomeni, da se politični del izvršilne veje oblasti zreducira na predsednika vlade, resorne ministre, ministre brez resorja in seveda omejeno število državnih sekretarjev. Kar je v primerjavi z današnjo situacijo, ko imamo okrog 150 oseb, ki imajo status političnega funkcionarja, čeprav se včasih tega niti ne zavedajo, seveda bistven, bistven kvalitativni premik. Hkrati pa po vzoru evropskih držav, uvajamo pozicijo strokovnih vodij posameznih področij znotraj ministrstva, to je generalnih direktorjev. V tujini jih boste srečali pod imenom "director general", torej generalni direktor za posamezno področje. Njihov status, način njihove izbire, imenovanja, razrešitve in tako naprej, bo seveda urejal zakon o javnih uslužbencih. Torej, če bi prevedel sedanje stanje v bodoče, po uveljavitvi teh zakonov, ki imajo tudi ustrezna prehodna obdobja, bo ministrstvo vodil minister, politični del vodstva bo predstavljal še državni sekretar, po posameznih področjih pa kot menedžerskih tim generalni direktorji in generalni sekretar kot nekakšen tehnični menedžer v ministrstvu. Toliko glede vodenja. Vprašanje organov v sestavi. Zakon vsebuje rešitev, po kateri se organi v sestavi ne določajo več z zakonom, ampak jih določa vlada z uredbo. Tu je bil seveda predlagatelj pred dilemo, kaj je bolje: ali pustiti, da se organi v sestavi še naprej določajo z zakonom, in na ta način nekako povečati stabilnost te strukture, ali omogočiti vladi, da sama, kot tista, ki je odgovorna za organizacijo državne uprave, pove, kateri segmenti uprave bodo delovali z večjo stopnjo samostojnosti kot organi v sestavi. Sprejeta je bila druga rešitev, pri čemer bo seveda treba pred drugim branjem upoštevati opozorila pravne stroke, da bi verjetno kazalo nekatere pomembnejše, večje, ključne organe v sestavi, večje korpuse državne uprave, pri katerih je treba zagotoviti določeno stabilnost in ki so urejeni celo z obsežnimi področnimi zakoni, da bi te v zakonu zapisali, ostalo pa prepustili vladi v urejanje. Vprašanje v zvezi z organi v sestavi je bilo tudi vprašanje njihove samostojnosti, kjer se je tudi pojavljala cela vrsta dilem; že na ravni predlagatelja je bilo precej konceptualnih razhajanj o tem, kako urediti samostojnost organov v sestavi. Razprava na matičnem delovnem telesu je pokazala, da bo treba pred drugim branjem te določbe še krepko premisliti in postaviti rešitev tako, da bo dovolj fleksibilna, da bo po eni strani omogočala, da se pri tistih organih v sestavi, kjer ni smiselno, da bi bili samostojni proračunski uporabniki in da bi imeli svoje službe, seveda to prepove oziroma ukine, pri tistih, ki pa zaradi svojega obsega, zaradi posebne narave svojega dela, nujnosti večje samostojnosti, pa se jim seveda ohrani status samostojnega proračunskega uporabnika in s tem finančno samostojnost, inseveda, da se tistim, pri katerih je to racionalno, dopusti tudi, da organizirajo svoje službe. Treba je namreč upoštevati razliko, in na to je bilo opozorjeno, ali gre za organ v sestavi, ki ima 5.000 zaposlenih, ali takega, ki ima 40 zaposlenih. Pri drugem je verjetno res nesmiselno, da ima organizirane svoje kadrovske, računovodske in finančne službe, pri prvem pa bi centralizacija lahko vodila ravno v nasprotno, kar hočemo, se pravi, v dušitev sistema. Kako bo torej po zakonu o državni upravi organizirana državna uprava? Na makronivoju ne bistveno drugače kot danes. Če boste očitali konservativizem, je odgovor lahko: z obstoječo makroorganizacijsko strukturo državne uprave ni toliko narobe, da bi jo bilo treba radikalno spreminjati. Spremembe samo zaradi sprememb so pa seveda popolnoma nesmiselne. Na področju upravnih enot postavljamo jasnejša razmerja. Načelnik upravne enote je - ali pa drugače, upravni enoti resorna ministrstva dajejo vsebinska navodila za njeno delo - torej, kako se izvršujejo zakoni na posameznih področjih - in opravljajo nadzor nad delom upravne enote, vsebinski nadzor v svojih segmentih. Splošno poslovanje, z vidika splošnega poslovanja: uradnih ur, načina poslovanja s strankami, poslovanja z dokumentarnim gradivom, izvajanja upravnega postopka, organizacije uradnih ur, kadrovskih zadev, finančnih zadev, je pa seveda upravna enota vezana na ministrstvo za notranje zadeve oziroma je načelnik odgovoren ministru za notranje zadeve. Načelnik upravne enote mora imeti, ne sme biti v shizofreni situaciji, mora imeti enega šefa in ta šef naj bo minister, pristojen za upravo. Te rešitve so seveda z upravnimi enotami usklajene. Upravne enote so same klicale po takšnih jasnejših opredelitvah. V zvezi z obstojem upravnih enot se pogosto odpira vprašanje, zakaj v tem zakonu že ne predvidimo nove teritorialne strukture naše države oziroma zakaj ni predviden nastanek pokrajin in njihov vpliv na teritorialno organiziranost državne uprave. Odgovor na to vprašanje je: zato, ker ta trenutek to ni potrebno. Ko bodo pokrajine ustanovljene in ko bodo začele, torej ko bodo pripravljene za začetek delovanja, je treba poudariti, da primarni pomen pokrajine kot širše lokalne skupnosti seveda ni v tem, kako se bo reorganizirala državna uprava. Primarni pomen pokrajine je v tem, da prevzame določene pristojnosti, torej upravljavske pravice, ki jih danes izvaja država, čeprav gre za zadeve regijskega pomena; da prevzame v svoje roke načrtovanje regionalnega razvoja; da prevzame v svoje roko prostorsko planiranje da prevzame skrb za regionalno infrastrukturo; za vse te sekundarne mreže na področju zdravstva, šolstva, prometa in podobno. Seveda se pa temu priključuje tudi reforma državne uprave. Se pravi, ko pokrajine nastanejo, takrat je treba istočasno razmišljati tudi o tem, kako to izkoristiti za reorganizacijo državne uprave. In kako to izkoristiti, torej kakšna je vizija, če lahko tako rečem oziroma koncept. Državna uprava že danes deluje na nekaterih področjih trinivojsko. Mnoge organizacije državne uprave so regijsko organizirane: območne geodetske uprave, davčni uradi, območni inšpektorati, območne enote zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in tako naprej. Vse temeljijo na regijski organizaciji. Torej, center, regijska organizacija in potem običajno še izpostava na tistem nižjem nivoju, ki je najbližji stranki. Kar pomeni seveda, da bo mogoče v pogojih pokrajine poenotiti vso to regionalno mrežo državne uprave v enotno organizacijo in hkrati potegniti določene funkcije, v to enotno organizacijo potegniti tudi določene funkcije upravnih enot, za katere se danes izkaže, da so neracionalno organizirane in da zanje ni potrebe, da bi se izvajale na 58 lokacijah v državi, ampak bi se lahko izvajale na manjšem številu, da ne omenim konkretne številke, ker ne želim v tej razpravi seveda kakorkoli prejudicirati števila pokrajin. Koncept, ki ga tu imamo jasno začrtanega, čeprav boste rekli, čeprav ni razviden z zakona o državni upravi, je, poenotiti državno upravo na regijski ravni. Ob strani ostaja vprašanje, ali bo tako poenotena uprava odgovorna pokrajinski politiki, ali bo še naprej odgovorna resornim ministrom in ministru, pristojnemu za upravo. Tu lahko samo to povem, da je moje osebno stališče to drugo, da bi morala državna uprava, kot tisti aparat, kiizvršuje naloge, ki morajo biti zelo standardizirane, vse bolj standardizirane, vse bolj enotne, ki morajo zagotavljati enak standard storitev vsem državljanom, ne glede na to, v kateri regiji živijo, da je treba to ohraniti seveda centralizirati. Torej, poenotiti državno upravo na regijski ravni - že obstoječe območne geodetske uprave, davčne urade, območne enote inšpektoratov in podobno - in določen del nalog današnjih upravnih enot prenesti na regijski nivo in ohraniti tretji nivo - beri: danes upravne enote, izpostave davčnih uradov, izpostave geodetskih uprav kot tiste enote, ki služijo kot neposredni servis za državljane. Ta koncept je sprejet, tudi seveda na področju davčne uprave, geodetske uprave in je gotovo zelo smiseln. Torej, rezime: reorganizacija državne uprave kot posledica nastanka pokrajin "da", vendar - bi rekel - kot ločeno vprašanje, kot vprašanje, ki ni bistveno z oblikovanjem pokrajin kot načinom decentralizacije države in novo razdelitvijo politične oblasti v državi. In še besedo o na odboru za notranjo politiko izpostavljeni prehodni določbi, ki izpostavlja nekatere državne uradnike na vodstvenih pozicijah. Tu se seveda predlagatelj strinja s tem, da je treba položaj teh vodstvenih državnih uradnikov enotno urediti, tako kot vse druge državne uradnike na vodstvenih položajih v zakonu o javnih uslužbencih. Hvala lepa.
Najlepša hvala za predstavitev. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Predsednik odbora, gospod Maksimiljan Lavrinc, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi rekel, da je bil ta zakon, kot smo ga vzeli, torej vzeli smo ga kot pravno podlago za pomembnejši premik v smeri racionalizacije in posodabljanja naše državne uprave, deležen precejšnje pozornosti, navsezadnje točke nismo končali na 1. seji, ko smo jo začeli, ampak smo jo nadaljevali potem še na naslednji seji. To je prvo, kar bi rad povedal. Drugo, da je poleg zadev, ki so bile posebej izpostavljene in jih je omenil že predlagatelj zakona, zato bi samo na hitro spomnil še - gre za položaj organov v sestavi in pa položaj oziroma vprašanje načelnikov, ki so nekako umetno postavljeni v ta prostor, prostor tega zakona - je bilo opozorjeno na vrsto zadev. Torej, na vrsto zadev, na katere je opozarjal po vsebini sam sekretariat, in seveda na zadeve, ki so se poslancem, ki so člani tega odbora, zdele pomembne. Vse skupaj rezultira, da ne bom dolgočasen, v predlaganih prvih dveh sklepih, ki sta običajna, in pa v stališčih. Ob tem pa moram poudariti, da se je naredila neka nerodnost. Drugi dodatni sklep ni sklep, ampak je bil mišljen kot 10. stališče. Če vodstvo tega državnega zbora oziroma vi, poslovodeča, podpredsednica, menite, da je to treba pisno predlagati, bom pisno predlagal. Namreč, to pomanjkljivost, da se bodo zakoni pojavljali v obravnavi samo v moški obliki, bomo tako ali tako, če bomo sprejeli novi poslovnik, odpravili. Sicer pa bi opozoril predvsem na stališča, ki so nekako večinsko mnenje članov odbora. Najprej to, da je večinoma oziroma kot večinsko mnenje zakon pohvaljen kot kvaliteten premik, kot sem rekel, v tisto smer, kamor želimo. Kot drugo bi posebej izpostavil diskusije okrog tega, da je treba te zakone peljati sočasno - v mislih imam zakon o javnih uslužbencih, zakon o javnih agencijah, ta zakon in tako naprej - tudi zato, da bi poslanci pred seboj imeli neko celotno sliko. In, kot boste videli potem pri naslednji točki, predlagamo vrnitev v prvo obravnavo. Drugo je, da je v prvem stališču rezultirala ta diskusija v tem: ali in kako naj bo določena vloga organa v sestavi. Nadalje smo na pomislek sekretariata posebej opozorili na skladnost prvega odstavka 41. člena s 174. členom ustave. Potem je bilo posebej izpostavljeno in je zato tudi našlo mesto v stališčih - to so pooblastila državnemu sekretarju za primer nadomeščanja. Seveda je bilo precej diskusije, ker je med nami kar nekaj takih, ki imajo izkušnje iz prakse, glede sosveta načelnikov upravnih enot in glede smiselnosti tovrstne organizacije, ker ni zaživela. Potem je to, kar je po moje posebej treba poudariti, da na podlagi zakonov poslanci ne moremo imeti celotne slike, kako naj bi potem izgledala organizacija državne uprave, neka shema, kaj se kje pojavlja in tako dalje. Zato smo predlagali dodaten sklep, da naj predlagatelj do takrat, ko bo pripeljal zakon v drugo branje, vsaj približno postavi, kako bodo te stvari stale. In, seveda, mnogo je bilo tudi diskusij o tem, zakaj ne že tu, ob tej priložnosti reči tudi nekaj o drugem nivoju lokalne samouprave, ki bo dvoživka in ki bo opravljala neke upravne naloge. No, in kot je predlagatelj povedal, je veljalo oziroma obstalo splošno prepričanje, da bi bilo tovrstno normiranje v tem trenutku, ko niti nimamo še spremenjene ustave, preuranjeno. To bi bilo vse. Ljubeznivo prosim, no, če je moč - ta drugi sklep je pravzaprav po pomoti tu kot drugi sklep in naj se zapiše kot deseto stališče. Če je to treba oddati pismeno, bom pa to pismeno oddal.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnica sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Besedo imajo predstavniki poslanskih skupin. Mnenje poslanske skupine Socialdemokratske stranke Slovenije nam bo predstavil dr. Miha Brejc.
Hvala za besedo. Spoštovani! Najprej z velikim zadovoljstvom ugotavljam, da je odbor za notranjo politiko povzel, sprejel, kakorkoli že hočete, večino pripomb, ki jih je socialdemokratska stranka na odboru predlagala. Pri tem tudi z zadovoljstvom ugotavljam, da je predlagatelj zakona že v svoji uvodni obrazložitvi odgovoril na nekatera bistvena vprašanja, ki smo jih tudi mi postavljali v razpravi na odboru, in tudi že nakazal možne rešitve, tako da bi v tem stališču poslanske skupine socialdemokratov želel opozoriti zgolj na nekatera vsebinska vprašanja, za katera menim, da jih je treba posebej jasno izpostaviti. Veliko govorimo o reformi javne uprave in ob tem opažam, da večina sploh ne ve, za kaj gre. Mislimo si, da bo, ko bomo enkrat rekli reforma je zaključena, bo pa ta uprava majhna, učinkovita, poceni, ljudje bodo z njo zadovoljni in tako naprej. To je seveda velika zmota, iluzija. Uprava bo obširna, bo draga in samo upamo lahko, da bo učinkovita In v tej smeri vidim prizadevanje predlagateljev zakona in seveda to prizadevanje tudi, normalno, najbrž vsi podpiramo. Seveda pa bi radi, da bi bolj do izraza prišlo, kako naj rečem, sistemsko mišljenje ali pa sistemski pristop. Predsednik odbora za notranjo politiko je nekaj o tem že danes rekel zelo na kratko. Namreč, poslanci in poslanke seveda, pa tudi slovenska javnost, potrebujemo celovito sliko te reforme. Kaj vse nas čaka v zvezi s to reformo? Menim, da bi bil za našo razpravo zelo koristen morda en grafičen prikaz, iz katerega bi bilo jasno razvidno, kakšne zakone vse bomo v tem državnem zboru obravnavali, sprejemali in kakšne posamične cilje bodo ti zakoni dosegali. Te predstave danes nimamo. To predstavo, če tudi še obstaja v kakšni glavi v tem prostoru, seveda slabi dejstvo, da zakoni prihajajo po kakršnemkoli vrstnem redu že, in je zato nujno, da bi ta državni zbor nekako zavezal predlagatelje vseh teh predpisov - nekaj jih je že gospod Lavrinc omenil - ki tvorijo neko celoto, da jih vendarleobravnavamo torej na eni seji. Namreč, da bi se s tem izognili pojasnilom v tem smislu, češ, ko nam nekaj ni všeč, pa nam predlagatelj reče: to pa ureja drugi zakon ali pa bo urejeno z drugim zakonom. Seveda, lepo je imeti na mizi o tem celoto in seveda zakoni, ki se povezujejo, se dajo potem tudi zvezno obravnavati in se tudi lahko po nekem pravilu koneksitete usklajujejo. In to bi bilo res zaželeno, da bi to storili. Seveda pričakujem tudi, da bomo ob razpravi o teh zakonih seznanjeni s podzakonskimi akti. Pogosto se namreč dogaja, da v zakonu predlagatelj zapiše, da bo to in to urejeno s podzakonskim aktom in potem kasneje vidimo, da teh zakonskih aktov ni in ni in s tem seveda tudi ciljev zakona ne dosegamo. Dobro bi bilo, da bi predlagatelj državnemu zboru ob priložnosti teh zakonov in ko bomo razpravljali o njih, jasno povedal, kdaj bodo ti podzakonski akti sprejeti in kaj mislijo z njimi podrobneje urediti, tako da bi vendar naredili korak naprej. Vse prevečkrat se namreč dogaja, da zakonodajalec oziroma predlagatelj v zakonu uredi tisto, kar tisti hip zna urediti, normirati, tisto, česar pa ne zna ali pa ni sposoben v tistem trenutku narediti, pa prepusti podzakonskemu aktu in se nekako izmaže z določbo, češ, to bo urejal podzakonski akt; potem pa takega podzakonskega akta zlepa ni in, seveda, ovire za učinkovito delovanje so tu. Dr. Virant je danes govoril o teh organizacijskih nivojih, in to je dobro, da nam je enkrat pojasnjeno, kako si predlagatelj oziroma vlada zamišlja te stvari. No, ob tem pa ne morem mimo dejstva, da nastopa predlagatelj z novimi izrazi. Ali je res nujno poimenovati nekatere stvari z novimi izrazi, ko pa pomenijo zgolj spremembo napisa na vratih, štampiljke in podobno. V čem je generalni direktorat kot ime za zaokroženo področje boljše kot pa dosedanja uprava ali pa sektor in tako naprej? Sam sem za to, da vlada zelo jasno določi, kakšna je struktura ministrstva, in potem bomo vsi vedeli, aha, na vrhu je uprava ali pa sektor, no, če boste vztrajali na generalnem direktoratu, bo pač generalni direktorat, in ta se potem deli na nižje nivoje, pa naj bodo zdaj to, ne vem, oddelki, odseki, referati, ne vem, kaj. Samo to mora biti jasno navedeno, da se bo točno vedelo, kakšna je hierarhična struktura, ker ima to potem posledice tudi, ko gre za vodje teh organizacijskih enot in tako naprej. Tako ta organizacijski del zakona je seveda treba izboljšati, pojasniti, vse to, kar smo že v razpravi o zakonu na odboru zahtevali. Na kratko bi se dotaknil teh dveh organov, ki se tu pojavljata, recimo, strokovni svet ministra. Mislim, da je zelo dobro, da se minister zaveda, da je v slovenskem prostoru veliko znanja, veliko strokovnosti, nakopičene v različnih inštitutih in tako naprej, na univerzah, in da obstajajo ljudje, ki se spoznajo na posamezna področja. Vendar je treba jasno povedati, kaj je to, kaj je ta strokovni svet - ali je to nek organ, neko posvetovalno telo, ki ima svojega, ne vem, sekretarja, tajnico, skratka neko strokovno podporo, so ti člani plačani, niso plačani, je to volontersko delo, je to ljubiteljsko in ne vem, kaj. Mislim, da je to dobro, da ne bi prihajalo do situacije, ko nek minister članom plačuje sejnino, drugi pa ne. Tako da se, pač, zavedamo različnosti, ki se pojavlja v praksi. Mislim tudi, da bi bilo dobro, da se posebej opredelimo tudi okrog organov v sestavi. V tem pogledu je zakon pomanjkljiv, da ne rečem, da je slab. Namreč, državni sekretar dr. Virant je povedal, da jih je veliko. In seveda, mi dobro vemo, da imajo nekateri samo nekaj zaposlenih. Policija kot korpus, kot zakon v sestavi ima pa danes, ne vem koliko, 8.000, morda kaj manj zaposlenih. Se pravi, gre za organe v sestavi, ki so popolnoma neprimerljivi po svojem obsegu, po funkcijah in podobnem. Vse pa trpamo v isti koš. Mislim, da bi morali tu narediti en pomemben preskok v kakovosti in v samem mišljenju in podeliti ta poseben status organom v sestavi zgolj tistim, ki si to res zaslužijo. Denimo policiji, vojski, davčni upravi, carini, da ne naštevam vseh. Morda je v zakonu koristno prav zato navesti kriterije, po katerih lahko neka oblika pridobi ta status. Če pa tega nismo sposobni narediti oziroma če tega niste sposobni narediti, jih pa morda enostavno naštejemo v zakonu in s tem sicer precej, kako bi rekli, zabetoniramo stanje, ampak to tudi nitako slabo, glede na to, da imajo organi v sestavi res poseben status. Vsaj tako bi, po mojem mnenju, moralo biti. Če bi pa ta člen, to je 23. člen zakona ostal takšen, kot je, bi pa seveda organi v sestavi izgubili to svojo posebnost, ta svoj poseben status. V bistvu bi jih izenačili z drugimi organi v okviru ministrstev. S tem bi izgubili vsakršno samostojnost. Vsakdo od nas dobro ve, in seveda slišali smo tudi s strani ministra na odboru, ko je poudarjal pomen strokovne samostojnosti. Ampak veste, ta strokovna samostojnost brez finančne in kadrovske samostojnosti ni dosti vredna. Tisti, ki ima v rokah kadrovsko politiko in finance, tisti močno vpliva na tisto, kaj se bo počelo v nekem organu. Zato mislim, da je prav, še posebej, če imamo pred očmi te velike organe v sestavi, kot so davčna uprava, carina, policija, vojska, da to strokovno samostojnost podkrepimo tudi s finančno samostojnostjo in kadrovsko samostojnostjo. S tem bi res preprečili ali pa vsaj omilili vpliv politike na teh silno občutljivih območjih. Tako, kot je sedaj zapisano, pa gre zadeva v popolnoma drugo smer. Ne samo, da je v nasprotju s tistim, kar je prej poudarjal državni sekretar o tem razmerju med politiko in upravo, se pravi,da se politika prav s tem, ko jim jemljemo finančno in kadrovsko samostojnost, da s tem seveda odpiramo na široko vrata političnemu vplivu, ampak gre seveda za to, da je to v temeljnem nasprotju z vsemi sodobnimi organizacijskimi koncepti, ki jih v svetu poznamo in ki v svetu dobro delujejo. Tako mislim, da je tu še vidna neka, kako naj rečem, realsocialistična paradigma, katere temeljno vodilo je, da se na državno upravo vpliva s proračunom in seveda s kadrovsko politiko. Tako je v tej točki vidna neka težnja po politizaciji uprave in sam temu nasprotujem in mislim in upam seveda, da bo ta določba ustrezno spremenjena. Če namreč ne bo, bo to pomenilo, da se vpliv politike povečuje. Takšna določba, kot je sedaj v zakonu, pomeni, da predlagatelj ne želi neodvisne policije, neodvisne vojske, neodvisne davkarije neodvisne carine, ampak takšne, ki bo služila politiki. V členih od 37. do 40, so našteta ministrstva in njihova področja. No in tu smo dali pripombo, da to najbrž ni usklajeno z nameravano spremembo 114. člena ustave. Zdaj seveda predlagatelj - jaz razumem, da ne more nečesa spreminjati ali usklajevati z nečim, kar še ni sprejeto, pa vendarle, dobro je znano, za kaj gre in mislim, da tu formalno ni težko uskladiti teh zadev. Razmerja med ministrstvi in upravnimi enotami, o katerih je bil danes govor, sojasnejše predstavljena, vendar jasneje predstavljena samo za to govornico tukaj s strani dr. Viranta, ne pa v zakonu. Ta razmerja so v zakonu še vedno takšna, kot so bila. Zakon povzema obstoječe stanje - več ali manj. To pa ni tisto, kar smo danes tukaj slišali. Ta uvodni ekspoze sem razumel kot napoved sprememb teh določb in upam, da bo do tega tudi prišlo. Kajti; kakorkoli gledamo, upravne enote so le vmesna faza med nekdanjimi občinami, ki so združevale obe funkciji, torej funkcijo države in funkcijo lokalne skupnosti, in tem, kar sedaj nastaja. To se pravi, regije in seveda lokalno samoupravo: stara občina, upravni okraj. Tu gre zdaj za to relacijo. Zato mislim, da je dobro, da predlagatelj že zdaj razmišlja o tem, kako bi te številne različne organizacijske oblike poenotil. Prav neverjetno je, ko smo pred časom delali eno raziskavo, nek projekt Phare je bil za področje inšpekcijskih služb, pa smo ugotovili izjemno raznovrstnost organizacijskih oblik naših inšpekcijskih služb. Potem gremo naprej, potem pa vidimo, da, recimo, obrambne notranje zadeve niso vključene v upravne enote. Kje je razlog za to? Skratka, ko se lotimo organizacijske analize slovenske državne uprave, vidimo eno samo pestrost organizacijskih oblik, ki pa na žalost ni utemeljena z njihovo učinkovitostjo. Če sem prav razumel, je bilo danes tu napovedano, da si bo predlagatelj prizadeval za poenotenje organizacijskih oblik na različnih nivojih. Če bo to tako storjeno, potem seveda bo to velik korak naprej. Velik korak naprej, ljudje bodo končno vedeli, kaj je občina, kaj je pa upravna enota oziroma regije, ko bo enkrat do nje prišlo. Katere naloge lahko človek opravi oziroma katere svoje pravice lahko kje uveljavi. Glede sosveta načelnika se je prav tako pokazalo, da v praksi nima kakšne posebne funkcije. Zato bi predlagal, če smo vsi nekako to že ugotovili, ne enkrat, da ga preprosto ukinemo, ker pač nima smisla uveljavljati nekaj, kar je praksa že zdavnaj zavrnila. Popolnoma pa nasprotujem nekemu novemu organu, ki se imenuje koordinacijski sosvet [[to je v 55. členu]] . Namreč, tako eden kot drugi organ, sosvet načelnika in koordinacijski sosvet, to me spominja na čase samoupravnega socializma, ki naj ne bi imel nič opraviti z današnjim časom, predvsem pa nimajo zagotovo nič opraviti s sodobno upravo. Mislim, da mi ne potrebujemo nobenih takšnih postsamoupravnih organov; če hočemo imeti jasno sliko, potem naj ima vsak v sistemu državne uprave jasno vlogo. In če je to tako, potem se tudi ve, kdo izvaja funkcijo usklajevanja. Funkcijo usklajevanja je ena od funkcij vodenja - tisti, ki vodi, tisti usklajuje, in ne potrebuje nobenih koordinacijskih sosvetov, sosvetov načelnikov in ne vem kaj še vsega. Tako bi res predlagal, da se to nekako odpravi, da izpustimo te določbe, ker mislim, da ničemurne služijo. Tudi, poglejte, kaj pa, če se kdo od teh članov koordinacijskih sosvetov preprosto ne želi udeleževati teh sosvetov, pa ne vem iz kakšnega, zaradi mene tudi osebnega razloga - kaj mu lahko naredimo? Kaj se bo zgodilo, če bo nekdo ignoriral te sosvete? Ja, nič, nobenih posebnih učinkov tu nima; če gre pa zgolj za neka posvetovanja in neka usklajevanja, so pa ta tako ali tako možna. Poglejte, danes imamo generalne inšpektorje v vrhu vseh teh inšpekcijskih služb, pa vendarle se ti ljudje dobivajo na koordinaciji, ki ni nikjer formalno zabeležena, ker je pač potreba taka, da se o določenih stvareh uskladijo. Mislim, da mora zakon, in to manjka v načelih, spodbuditi ravno to obliko sodelovanja, ki je sedaj ni. V mnogih primerih v slovenski državni upravi - in sam jo proučujem približno 25 let - so vodilni ljudje, ki svoj oddelek, svojo organizacijsko enoto ogradijo z visokimi plotovi in nikomur ne pustijo, da bi pogledal, kaj se tam notri dogaja, ne dovolijo, da bi ti ljudje se premikali po upravi in podobno. Torej, mi bi morali sprostiti te organizacijske oblike, da bi bile bolj fleksibilne, da bi bilo bolj v smislu sodobnih organizacijskih konceptov, sicer bo šlo bolj za neke kozmetične popravke. Glede 60. člena bi želel posebej poudariti, da je tam uporabljena beseda "oziroma" - omogoča zelo ohlapne [[...]]Ta beseda "oziroma" omogoča zelo ohlapno upoštevane zahteve po usklajevanju. Se pravi, da usklajevanje ni obvezno, nujno pri pripravi predpisov. Zdaj, če že takšna določba je v zakonu - sam sicer mislim, da tja ne sodi -, bi morali tudi potem jasno napisati, kakšna je vloga vlade pri tem. No, ampak vsekakor tisti, ki vodi, tisti usklajuje, kot sem prej dejal. In vlada, ki v tem primeru vodi, ima povsem jasno razmerje do ministrstev. Če kdo, mora vlada zagotoviti te stvari. Ne vem [[...]]Mislim, da je to možno tudi izpustiti. Skratka, mislim, da je s tem zakonom in seveda drugimi zakoni, ki so v pripravi, narejen en korak naprej, tako da v socialdemokratski stranki menimo, da je predlagano besedilo, z upoštevanjem pripomb, ki smo jih dali in jih je tudi odbor sprejel, in seveda ob tem, kar je tudi državni sekretar danes rekel, da je vse to skupaj primerna podlaga za nadaljnji postopek. Hvala.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Dušan Vučko. Potem naprej gospod Rokavec in gospa Majda Zupan. Gospod Vučko, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi! Spoštovani minister! Državni sekretar! Dovolite mi, da v nadaljevanju predstavim stališče poslanskega kluba LDS. V poslanskem klubu LDS pozdravljamo odločitev predlagatelja, da s predlogom zakona o državni upravi združuje materijo, ki jo trenutno urejata dva zakona, in sicer zakon o upravi ter zakon o organizaciji in delovnem področju ministrstva. Menimo, da bo na ta način področje državne ureditve regulirano veliko bolj pregledno. Prav tako podpiramo rešitev predloga zakona glede nove ureditve političnega vodenja ministrstev, ki predvideva, da bo v posameznem ministrstvu poleg ministra največ en državni sekretar, ki bo jasno profiliran kot politični funkcionar in ne bo več opravljal prvenstveno strokovnih nalog, kot jih je do zdaj. Menimo, da bo na ta način upravni menedžment v osebi generalnih sekretarjev in generalnih direktorjev, ki bodo seveda imenovani v skladu z zakonom o javnih uslužbencih, zagotavljali potrebno kontinuiteto dela tudi ob menjavah vlade. V poslanski skupini LDS podpiramo tudi intenco predlagatelja, da jasno uredi razmerje organov v sestavi do ministra in da posledično zmanjša število takih organov. Vendar ob tem ugotavljamo, da je predlagatelj preohlapno določil merila, ki jih mora izpolnjevati organ, da dobi status organa v sestavi. Prav zaradi tega predlagamo predlagatelju, da ponovno prouči dikcijo 23. člena predloga zakona, tako da bo jasneje določil kriterije, kdaj je za strokovno samostojnost organa v sestavi potrebna tudi njegova finančna in kadrovska samostojnost. To je še posebej pomembno zato, ker odslej organi v sestavi ne bodo več zakonska materija, ampak jih bo na predlog resornega ministrstva določala vlada z uredbo. Glede upravnih enot, ki ostajajo del neposredne uprave pri izvajanje upravnih nalog, podpiramo odločitev predlagatelja, da z obsežnejšo reorganizacijo počaka do odločitve glede oblikovanja pokrajin. Menimo pa, da bi moral predlagatelj v pripravi predloga zakona za drugo obravnavo bolj jasno določiti razmerja med upravnimi enotami in ministrstvi. Predlagatelju predlagamo tudi, da ponovno prouči smiselnost sosvetov načelnikov upravnih enot kot tudi koordinacijski sosvetov, glede na rešitve, ki jih ponuja predlog zakona. Predlagamo tudi, da predlagatelj zakona vprašanje glede imenovanja in razrešitev načelnikov upravnih enot uredi v zakonu o javnih uslužbencih, enako kot za ostale javne uslužbence, ne pa posebno v tem zakonu. V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da je predlog zakona o državni upravi primerna podlaga za pripravo besedila za drugo obravnavo in bomo predlog zakona podprli. Prav tako pa bomo podprli predloge sklepov, ki jih je oblikoval odbor za notranjo politiko. Hvala.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine SLS+SKD Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Franci Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister in državni sekretar. V poslanski skupini SLS+SKD Slovenski ljudski stranki pričakujemo od novega zakona o državni upravi, da bo predvsem omogočil večjo fleksibilnost, učinkovitost, racionalnost in pa strokovnost dela državne uprave. Menimo, da bi bilo nujno potrebno pri obravnavi tega zakona uveljaviti koncept sočasnosti sprejemanja tudi treh pomembnih zakonov, ki so povezani s tem zakonom. To je zakon o javnih uslužbencih, zakon o inšpekcijskih službah in pa zakon o javnih agencijah. Imamo pa pomislek. Namreč, vedno, ko se govori o reformah in pa o reorganizacijah v naši državi, se na koncu izkaže, da je cilj takih reform, predvsem na področju javne uprave, še večji proizvod zaposlenih v državni upravi. Zato po naši oceni je škoda, da k predlogu tega zakona ni predložena celovita analiza stanja državne uprave. Predvsem pa bi ta analiza lahko pokazala, kateri organi, ki so v okviru državne uprave, si med seboj tudi marsikdaj prekrivajo delovna področja. Dejansko bi imeli bolj jasen odgovor na vprašanje, kakšno je dejansko stanje v državni upravi v tem trenutku. Tudi finančne posledice, če beremo v Poročevalcu, kažejo na to, da bo ta zakon dejansko prinesel dodatne finančne obremenitve za državni proračun. V tem kontekstu pričakujemo, da bo do drugega branja pripravljena ta omenjena celovita analiza, ki bo odgovorila tudi na vprašanje dejanske potrebe po novih zaposlitvah oziroma možnih prerazporeditvah v okviru obstoječih kadrov. Prav tako se ne moremo strinjati z materijo v zakonu, ki na nek način organe v sestavi bistveno bolj podreja dnevni politiki. Pri tem vprašanju zagovarjamo diferenciran pristop. Treba je dejansko ugotoviti, kateri organi v sestavi so bistveno večjega pomena - to je bilo danes tu že povedano, policija, vojska, inšpekcija in tako naprej - so tisti organi, ki na nek način rabijo večjo samostojnost, samostojnost tudi kot proračunski uporabniki, in kateri so tisti organi v sestavi, ki ne predstavljajo tako pomembne teže pri funkcioniranju državne uprave. Treba je uskladiti tudi možnost, ki jo zakon opredeljuje, se pravi, da bi vlada kar z uredbo spremenila delovna področja ministrstev - vemo, da to v tem trenutku ni možno, ker to materijo ureja zakon o delovnih področjih ministrstev, prav tako tudi ni v skladu z ustavo. Menimo, da je treba v vprašanju sprejemanja zakona o državni upravi tudi jasno opredeliti, katere pristojnosti, ki se lahko poverijo lokalnim skupnostim, so tiste, ki se prenesejo oziroma tudi jasno določiti nadzor ministrstev, na katerih segmentih je tisti nadzor ministrstev, ki je glede delitve oblasti tudi v skladu z lokalno samoupravo. Pri teritorialni organiziranosti upravnih enot pozdravljamo predvsem to, da se izboljšuje način vodenja in funkcioniranja upravne enote kot ene od tistih temeljnih, osnovnih enot funkcioniranja z občani. Kljub vsemu pa, čeprav je bilo tudi danes že pojasnjeno, da se ne pričakujejo v tej fazi kakršnekoli spremembe pri funkcioniranju upravnih enot, pa ta v 42. členu omogoča, da se lahko z uredbo vlade spremenijo tudi področja upravnih enot. V poslanski skupini menimo, da bi bilo to v tem trenutku zagotovo nesmiselno, ker so sedanji okviri upravnih enot tisti, ki so jih na nek način predvsem občani sprejeli za svoje. Pri tem pa dajemo v razmislek vprašanje sosveta načelnika upravne enote. Namreč upravna enota je dejansko eden od tistih ključnih servisov občanov. Tukaj pa poudarjamo, da bi bilo smiselno, da bi kljub vsemu sosvet mogoče imel večjo vlogo, kot jo ima sedaj, se pravi tudi večjo povezanost z lokalnimi skupnostmi, s tem pa tudi lahko hitrejše razreševanje problemov in vprašanj, ki se na terenu pojavljajo. V poslanski skupini bomo podprli predlog zakona v prvi obravnavi, skupaj s stališči matičnega odbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospa Majda Zupan. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospod minister, gospod državni sekretar, spoštovani zbor! Predlog zakona o državni upravi je zadnji v svežnju štirih zakonov na področju reforme javne uprave. Med poslanci vladajoče koalicije je vendarle prevladala pametna odločitev, da se ga ne sprejme po hitrempostopku, pač pa v normalni proceduri in vzporedno z ostalimi tremi zakoni. Učinkovita in racionalna državna uprava je eden od najpomembnejših temeljev za delovanje države. Vendar se bojimo, da je predlog zakona v organizacijskem smislu nekoliko šibak, saj menimo, da manjka organizacijska struktura državne uprave, kar pa nam je bilo obljubljeno, da bomo dobili na mizo. Sicer pa bi želela opozoriti v imenu poslanske skupine Nove Slovenije na nekatere dileme in vprašanja, ki se pojavljajo na terenu. Ukinjajose organi v sestavi ministrstev kot zakonske kategorije. Njihovo delovno področje je v predlogu zakona obravnavano izredno splošno, saj bo sicer to področje in pristojnosti določala vlada. Pri tem pa nam misel preskoči na predlagano spremembo ustavo, in sicer na 112. in 114. člen. Spremembe ministrov ne bi imenoval in razreševal državni zbor, ampak predsednik republike na predlog predsednika vlade oziroma naj bi se določanje sestave vlade in števila ministrstev ter organizacije ministrstev izvzela iz zakonskega urejanja in prepustila urejanju vladi. Z zakonom pa bi se še naprej urejale pristojnosti vlade ter delovna področja in pristojnosti ministrstev. Tako 114. člen predloga sprememb ustave. Ali to pomeni večjo koncentracijo moči na vladi? Pri samem predlogu zakona naletimo na vprašanje ustanavljanja pokrajin, ki pa še ni dorečeno. Uvajajo se nova poimenovanja, kot generalni direktorat, generalni direktor, generalni sekretar in podobno. Novi zakon ima ambicijo ločiti politično od upravno menedžerske funkcije. Generalni direktor in generalni sekretar sta državna uradnika, za katera bo veljal zakon o javnih uslužbencih. Državni sekretar, ki je lahko največ eden v vsakem ministrstvu, pa ima status funkcionarja. Imenuje in razrešuje ga vlada na predlog pristojnega ministra. Sprašujemo se, ali se bo s to spremembo dejansko spremenila tudi vsebina ali pa gre le za spremembe nazivov, tabel, napisov in podobno. Menimo, da bi moral naziv vsake funkcije čim bolj jasno predstaviti tudi naloge, kar pa za transparentnost državne oblasti ni nepomembno. Pod pojmom državni sekretar bi pričakovali, da le - ta zastopa v ministrstvu državne interese, vendar ni res. Zastopal bo politične interese ministra in svoje stranke. To pa je pomembna razlika predvsem za vodilno strokovno osebje ministrstva oziroma za njihovo samostojnost pri delu. Z ustanavljanjem strokovnih svetov se uzakonjajo posvetovalni organi na ministrstvih, ki na nekoliko prikrit način povečujejo vpliv ministrov na strokovno osebje tudi na čisto strokovnem področju. Recimo v primeru inšpektoratov. Njihovo ustanavljanje je postavljeno izven delovnega področja zakonodajalca, kar menimo, da ni dobro. Utemeljena je bojazen, da se uvaja centralizacija tudi na tem segmentu. Inšpektorati so bič prisile k spoštovanju zakona in je nerazumljivo, da je med njimi in zakonodajalcem kakršnakoli pregrada, ki otežuje pretok informacij. Strokovne samostojnosti ni mogoče brez finančne. Predlagana rešitev je posebej sporna za nekatera področja. Jaz bi zlasti omenila inšpektorate, sajjim onemogoča strokovno delo. Kot smo že pri predlogu zakona o inšpekcijskem nadzoru opozarjali, se inšpekcijski postopek često zaključuje s prisilno izvršbo po drugih osebah, za kar so pomembna finančna sredstva za pokrivanje stroškov. Že v dosedanji praksi se je pokazalo, da so žrtve finančnih stisk vedno najprej izvršbe inšpekcijskih odločb. Prav iz teh razlogov bi kazalo razmisliti, ali ne bi bilo dobro, da so inšpektorati samostojni finančni porabniki v sklopu ministrstev, s čimer bi imel tudi zakonodajalec neposredno možnost odločanja o njihovem delu. S tem bi prenehala tudi nesprejemljiva praksa, da ministri oziroma vlada odločajo skozi finančna sredstva, ali se bodo zakoni spoštovali oziroma koliko se bodo spoštovali. Pristojnosti ministrov do direktorjev organov v sestavi so preohlapno določene, ker je s tem strokovna samostojnost direktorjev ogrožena. Ureditev, ki je nakaza v predlogu, glede tega, da je samo načelnik upravne enote pristojen za upravno odločanje, je težko razumljiva. Ali predlagatelj meni, da ni moč najti ljudi, ki bi v upravnih enotah zastopali upravna področja s pooblastili upravnih organov? Ali je lahko le takšna rešitev, da načelniki upravnih enot pooblaščajo zaposlene za upravno odločanje? Omiljena je funkcija načelnika upravne enote do lokalnih skupnosti, ima pa večja pooblastila glede kadrovskih vprašanj v upravni enoti, saj lahko imenuje vodje oddelkov brez soglasja ministra. Za sodelovanje med upravno enoto in lokalnimi skupnostmi se predlaga ustanovitev posebnega sosveta načelnika upravne enote, kar pomeni, da ima predlagatelj za potrebno institucionaliziati sodelovanje, kar kaže tudi na vprašljivost neodvisnosti državnega oziroma občinskega organa. Z uvajanjem koordinacijskega sosveta se uvaja po našem mnenju nepotreben organ za sodelovanje med upravno enoto in območnimi organi. Menimo, da se s tem skuša opravičiti dvostopnost državne uprave in še dodatno utemeljiti funkcija načelnika upravne enote. Hitro in prikrito se uvaja podrejenost organov lokalnih oblasti organom državne oblasti. Iz formulacije veje nekakšen pokroviteljski odnos do lokalnih oblasti, kar pa ne more spodbujati upravno strokovnega dela lokalnim skupnostim. Lokalne oblasti vsekakor morajo biti uokvirjene z zakonom, vendar pa morejo biti v okviru svojihpristojnosti samostojne. Pristojnost mora biti razmejena tako, da obe oblasti delujeta medsebojno ločeno, povezuje jih lahko le skupno služenje ljudem, ki nastopajo bodisi kot državljani ali krajani in pa sodišče, ki razrešuje njune medsebojne spore. Tudi sprejemanje podzakonskih aktov bi bilo potrebno podvreči soglasju zakonodajalca, ker sicer je le-ta odrezan od informacij o implementaciji zakonov, kot je to sedaj, za kar je eden od pomembnih razlogov ravno nepregledno veliko število zakonskih in podzakonskih aktov. Določbe glede spora o pristojnosti je potrebno ponovno preučiti. Takšna ureditev, kot je sedaj, pomeni le "valjanje" zakona po predalih ministrstev in s tem manjšanje pravne varnosti državljanov. Poslanci poslanske skupine Nove Slovenije pričakujemo, da bo predlagatelj ponovno preučil nekatere rešitve, na to so opozarjala tudi stališča matičnega odbora, in upošteval pripombe pri naslednjih obravnavah. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine demokratične stranke upokojencev bo predstavil gospod Anton Delak. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni zbor! Poslanska skupina DeSUS bo podprla predlog zakona. Lahko bi celo rekli, da je zakon prišel prepozno na dnevni red. Načela, ki so postavljena, so za našo poslansko skupin in za naše poslance primerna. Je pa pred nami neka velika dilema, če se lahko tako izrazim, ali spadajo v ta zakon določila od 27. do 40. člena, ki govorijo o vladi oziroma o ministrstvih. Mi na ta način pravzaprav zabetoniramo število ministrstev v naši vladi. Vprašanje je, ali je to primerno. Pokazala se bo mogoče potreba po večjem številu ministrstev, česar si seveda ne želimo, pa mogoče potreba po združevanju ministrstev; tako se bomo tistikrat pač odločali. In ker je to pravzaprav na nek način precejšnja dilema, še enkrat postavljam vprašanje predstavnikom vlade, če bi lahko pojasnili, ali je nujno, da sodijo določila o ministrstvih in njihovih delovnih področjih v zakon, ki ga obravnavamo. Kot sem pa že povedal, bomo podprli predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mnenje poslanske skupine Stranke mladih Slovenije bo predstavil gospod Marko Diaci. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim! Zakon o državni upravi je eden izmed pomembnejših zakonov, ki ustvarjajo temelje državne uprave, in je komplementaren z zakonom o javnih uslužbencih, ki je že prešel prvo obravnavo. Za učinkovito in uspešno reformo pa je treba videti celotno področje, vključno z razmerji med subjekti, ki jih reforma sistematizira, in s konkretno analizo sedanje ureditve. Zato nas veseli, da je vlada s predlogom zakona pohitela, predvidela celo hitri postopek, s čimer pa je, po našem mnenju, predvsem želela poudariti da je področje treba čim hitreje urediti. Delo odbora za notranjo politiko je bilo pri obravnavi zakona dobro in konstruktivno, pri čemer pa ne gre prezreti tudi pripomb sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve. Dejstvo je, da so nekatere določbe v danem trenutku še precej nejasne, predvsem določbe poglavja, ki govori o ustanovitvi organov v sestavi ministrstev, in pa določbe o teritorialni organizaciji uprave. To poglavje je relativno slabo definirano in tudi, po našem mnenju, nekatere stvari, predvsem kar se tiče načelnikov upravnih enot, sodijo v drug zakon. Zakon prevečkrat izpade kot izraz želja, ne pa kot akt, ki naj določi pregledno organizacijo državne uprave, ob upoštevanju temeljnih načel delovanja uprave, določenih že v ustavi. Stališča, ki jih podpira odbor, bodo konkretno pripomogla h kvalitetnemu zakonu in hkrati reformi uprave, seveda v povezavi z ostalo zakonodajo s tega področja, ki jo bomo, vsaj upam, celovito obravnavali. SMS meni, da je načeloma predlog primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, predvsem skupaj s stališči odbora, in ga bo tudi podprla, predvsem v upanju čim kvalitetnejše in uporabnikom prijazne ter razumljive državne uprave. Hvala.
Hvala lepa. Besedo dajem poslankam in poslancem. Pismenih razprav nisem prejela, zato je razprava vsakega razpravljavca zdaj omejena na pet minut. Mag. Vizjak, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Imel bi nekaj vprašanj ob tem zakonu, ki je po moji oceni dokaj sistemske narave in ureja državno upravo na vrhu in bo prepustil urejanje posameznih segmentov državne uprave potem tudi bolj področni zakonodaji. Mene najprej zanima, ali sledi ta zakon v teh temeljih tudi načelu pomoči in ustreznega obnašanja državnih uradnikov do strank. Po moji oceni je tisti del državne uprave, ki je neposredno povezan in vsakodnevno opravlja delo s strankami, zelo pomemben del državne uprave in tisti del, preko katerega se državna uprava slika v luči javnosti in na podlagi katere mi uporabniki državne uprave nekako dobimo tudi vtis o delovanju in o ustreznosti organiziranosti te javne uprave. Zato tudi sprašujem, ali to načelo pomoči in nekega korektnega, profesionalnega in seveda tudi dobronamernega obnašanja predstavnikov državne uprave, ali je to načelo sledeno. Predvsem me to zanima z aspekta tudi antibirokratskega programa. Če neka stranka, prava neuka stranka pride do državnega uradnika, jo seveda ta lahko v skladu z zakonom pošlje na številna druga vrata, na številne druge naslove in je tak človek oziroma uporabnik nekih nujnih uslug državne uprave prepuščen temu birokratskemu mlinu in to povzroča tudi negativni kasnejši ukrep do instituta javne uprave kot take. Zato menim, da bi bilo potrebno tu slediti to načelo, da državna uprava v tem neposrednem kontaktu stori vse v smislu servisa in pomoči tudi prava neuki stranki. Zlasti je pa pomembno, da je državni uradnik tam ob uradnih urah in da je tudi na voljo ljudem ob uradnih urah. Znano mi je, da je sprejet kodeks obnašanja v državni upravi oziroma kodeks, ki govori o tem. Zanima me, ali ima ta kodeks oziroma ta pripravljenost državnih uradnikov do enega ustreznega odnosa do strank kakršnokoli formalno osnovo oziroma ali pomeni kršitev tega kodeksa oziroma tega principa pomoči in ustreznega obnašanja državne uprave do strank tudi kakšne disciplinske ali siceršnje posledice do teh uradnikov. Drugo vprašanje bi imel predvsem v smislu, ali je v zakonu o državni upravi oziroma v tem zakonu čutiti kako idejo po prenosu sodnih pristojnosti v upravno pristojnost. Predvsem tu mislim na področne sektorske zadeve, zlasti na inšpekcije. Sam sem pet let delal kot inšpektor za delo in vem, da bi lahko marsikateri spor, ki je rezultiral na koncu pred delovnim in socialnim sodiščem in še danes čaka na svoj epilog, lahko inšpektor z ustrezno pristojnostjo na podlagi neke poravnave, na podlagi nekih doseženih kompromisov rešil bistveno prej. Vendar teh pooblastil ni imel in jih tudi danes nima. Zanima me, ali novi zakon sledi tudi tej ideji, da bi nekatere trivialne spore, ki danes končajo na sodiščih in čakajo na svoj epilog in bodo še čakali nekaj časa, ali bi bilo možno te spore v neki meri, zlasti ko gre za jasne stvari, reševati po upravni poti. Tretje vprašanje bi se pa nanašalo predvsem na samostojnost oziroma neodvisnost dela raznih inšpekcijskih služb in seveda tudi drugih uradnikov glede na hierarhijo. Vem, da smo pred časom imeli reformo državne uprave, kjer se je marsikatera prisojnost, na katero je imelo marsikakšen vpliv lokalno okolje, prenesla na državo. Mislim, da je to velik korak naprej. Mene zanima, ali se po kakšni poti ponovno vrača vpliv lokalnega okolja in lokalne politike na delo državne uprave, inšpekcij in seveda tudi drugih uradnikov. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo še kdo izmed poslancev ali poslank? Potem bii na koncu dala priložnost gospodu ministru oziroma gospodu državnemu sekretarju, da odgovori na vaše dileme. Ker ni več želje, gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Cenjene poslanke in poslanci! Najprej bi se rad zahvalil za tiste razprave, ki so podprle prizadevanja vlade na področju reforme javne uprave in predvsem podpore temu zakonu oziroma njegovi zasnovi. Rad bi posebej poudaril, da smo sprejeli zamisel o sočasnosti sprejemanja paketa vseh štirih zakonov, ki utemeljujejo reformo, in da bomo tako poslej tudi ravnali, kar zadeva proceduralnih pristopov. Posebej bi rad rekel, da štejemo kot svojo obveznost, da pripravimo celovito predstavitev zakonskih rešitev s tega področja, z vsemi posledicami kar zadeva organizacijske strukture, strukture organov, nenazadnje vpliva na število zaposlenih, to na kar ste nekateri razpravljavci posebej opozarjali, finančne posledice in podobno. Posebej se mi zdi pomembno, da bi takšna predstavitev ne bila zgolj predstavitev normativno-sistemskega dela reforme javne uprave, ampak tudi ostalih štirih stebrov, ki eden drugega podpirajo pri tem celovitem vseobsežnem projektu. Mislim namreč prav na, tudi v razpravi omenjeni, antibirokratski program, mislim na področje usposabljanja in izobraževanja uradnikov, ki teče kot podpora vsem tem procesom, mislim na poseben program kakovosti v državni upravi in na program informatizacije. Skratka, gre za pet programov, podprojektov, ki vsi podpirajo cilje reforme in normativno sistemski okvir je le eden od teh oziroma je le okvir za vsebino, ki se polni na ta način. Tako bi mi šteli za našo obveznost, da stvari predstavimo celovito, tudi z analizami, ki so botrovale pripravljanju zakonske rešitve. Te analize vsekakor obstajajo. Leta in leta se je delalo v strokovnih krogih na rešitvah, ki jih sedaj pretakamo v normativne okvire. Seveda je stvar dogovora ob kakšni priložnosti in kako. Nas bi veselilo, če bi državni zbor posvetil temu vprašanju posebno točko dnevnega reda. Vsekakor bomo to pripravili ob razpravi v drugem branju pri zakonu o javnih uslužbencih, ki bo v kratkem pripravljena. Toliko o splošnem delu. Kar zadeva pa konkretnih pripomb, mi dovolite nekaj komentarjev oziroma stališč na povsem konkretne predloge. Eden od pomislekov je bil povezan s terminološkimi vprašanji, menjava izrazov, mislim, da je dr. Brejc o tem govoril. Rad bi v tej zvezi povedal, da menjava izrazov nikakor ni sama sebi namen, ampak da skušamo vzpostaviti neko terminološko urejenost, nek red, neko doslednost pri uporabi izrazov na tem področju. Mislim, da nam je do neke mere to uspelo. Strinjam pa se s pomisleki, da bo v marsičem še potrebno tu zadeve proučiti. Predvsem mislim na uporabo izraza agencije, javne agencije in to. Strinjam se s tem, da še enkrat pretehtamo, ali je smiseln izraz generalni direktor ali morda bolje direktor direktorata. Vsekakor se pa sledi, poskuša se slediti, ne trdim, da nam je to v celoti uspelo, neka organizacijska urejenost in terminološka pokritost te urejenosti. Vsekakor bomo pa opozorilo upoštevali pri nadaljnjem delu. Kar zadeva strokovnega sveta ministra. Nič drugega kot to, smo mislili pri tem, da gre za posvetovalni organ, ki oblikuje strokovne rešitve, ministru, le - ta se pa mora odločati in ki prevzema tudi odgovornost. Skratka, ne gre za to, da bi ta organ kakorkoli substituiral ministrovo odgovornost, minister je tisti, ki med strokovnimi odločitvami izbira in s tem prevzema odgovornost. Ena od temeljnih diskusij se je nanaša na organe v sestavi. Rad bi posebej poudaril, da vlada, predlagatelj ni imel v mislih ali ni postavil kot cilj kakršnokoli podrejanje organov v sestavi dnevni politiki, kot je bilo rečeno, niti ne spreminjati veljavnih današnjih, sedaj zakonsko določenih razmerij med ministrom in organom v sestavi oziroma med ministrom in predstojnikom organov v sestavi. Nikakor ni bil namen zmanjševati obseg veljavno določene samostojnosti organov v sestavi. Sploh pa ni bil postavljen cilj posegati v njihovo strokovno samostojnost. Rad bi rekel, da je izhodišče pri tem, da organi v sestavi morajo delovati po načelih stroke, njihove profesije, da pa je vprašanje njihove finančne samostojnosti, vprašanje, ki ni urejeno s tem zakonom, ampak z zakonom, ki ureja sistem javnih financ v tej državi. To je konkretno zakon o javnih financah, ki tudi določa, sedaj veljavni zakon, da organi v sestavi so samostojni proračunski uporabniki. Morda se formulacija v 23. členu tega zakona nekoliko nesrečno spušča v to vprašanje; morda bi bilo prav, da sploh ni opredelitve v tem zakonu glede tega vprašanja. Gre za sistem javnihfinanc, v okviru katerega ta država posluje, in to je domena tega zakona. Rad bi pa rekel, da popolne finančne samostojnosti, vsaj po mojem prepričanju, noben državni organ nima in je tudi ne sme imeti, in da je omejena tudi finančna samostojnost organov v sestavi, ne glede na to, da kot samostojni proračunski uporabniki imajo, njihovi predstojniki, vse pristojnosti, da sklepajo pogodbe, da so odredbodajalci, da otožujejo terjatve. To je v zakonu o finančnem poslovanju izrecno zapisano. Z našim predlogom današnjega zakona v to popolnoma nič ne posegamo, v to se ne spuščamo. Popolne finančne samostojnosti enostavno v sistemu državne uprave ne vidim, ker to bi mejilo potem na samopostrežbo, na to, da vzame kdorkoli tisto, kar hoče oziroma kar rabi. Vsi se moramo podrejati nekim omejitvam, ki so določene z davkoplačevalskim denarjem, vsi se moramo podrejati nekemu nadzoru. Mislim, da bi morala enaka pozicija veljati tudi za organe v sestavi. Seveda je možno, da se pri organih v sestavi napravi še en korak naprej, da se organe v sestavi kot samostojne proračunske uporabnike izvzame iz proračuna ministrstev. Ta trenutek po veljavni zakonodaji so organi v sestavi znotraj proračuna ministrstev. Tako razumemo tudi ministrovo odgovornost za stanje na področju dejavnosti organov v sestavi. Če bi se to izločilo v samostojno proračunsko postavko, bi seveda to pomenilo tudi razbremenitev ministra za odgovornost na tem področju. To je pa precej globoko sistemsko vprašanje, s katerim se mi nismo spoprijeli oziroma nismo šli v to smer, ampak smo šteli, da naj razmerja ostanejo taka, kot so. To pa pomeni status samostojnega proračunskega uporabnika in pa seveda nadzor in odgovornost pristojnega ministra. Sploh pa smo mnenja, da je to vprašanje, ki sodi v prej omenjeni zakon o finančnem poslovanju in ne v ta zakon. Toliko o tem, ker se o tem precej, precej razpravlja in morda imamo tudi nekoliko različne poglede na to. Rekel bi še to, da je na načelni ravni zamisel tega zakona, da vlada vendarle pridobi nekoliko več, kar zadeva urejanja njene notranje organizacije. Ne gre za to, da bi se vladi z zakonom dopustilo, da kakorkoli politično podreja lastno organizacijo; gre enostavno za bolj poudarjeno managersko pozicijo, kar pomeni, da se ji doda organizacijsko funkcijo oziroma se ji omogoči, da z lastnimi odločitvami določa notranjo organizacijo. Mi smo mnenja, da je takšna odločitev skladna z ustavno normo, ki določa, da zakon vendarle ureja organizacijo in število ministrstev in njihova področja. To je tudi odgovor na vprašanje ki ga je spoštovani kolega iz DeSUS-a postavil. Mi smo mnenja, da z zakonom je to potrebno urediti in da nam to ustava nalaga, vendar le do sleherne podrobnosti z izčrpnim naštevanjem posameznih dejavnosti, ampak zadošča temeljna opredelitev področja in pa seveda samega ministrstva. To je domena tega zakona, to je pristojnost tega zakona. Kar zadeva organov v sestavi, bi rekel še to. Mi smo en poskus kriterijev za to, kje, na kakšnih področjih, v katerih dejavnostih naj se organizirajo organi v sestavi, v zakon že vstavili. Bomo pa vsekakor sugestijo odbora za notranjo politiko in tudi današnje razprave zelo resno pretehtali ponovno in proučili, da dodatno vidimo, kakšne kriterije je možno tu še bolj konkretno postaviti oziroma merila za oblikovanje organov v sestavi. Seveda pa izhajamo iz tistega, kar je tudi v razpravi bilo rečeno, ne samo danes, ampak že velikokrat prej, da imamo organe v sestavi, ki se po številu med seboj zelo zelo razlikujejo, tudi po pomenu, po številu zaposlenih, od 3 pa do 8 tisoč, kot je bilo tudi že rečeno. Bolj kot kriterije za to, kje naj se ustanovijo organi v sestavi, čeprav tudi to, bi bilo smiselno dopolnjevani določbo 23. člena zadnjega odstavka, ki nekoliko togo sedaj določa, da se vse strokovne funkcije za organe v sestavi organizirajo znotraj ministrstev. Menim, da je to preveč togo postavljeno in da bi bilo potrebno le upoštevati te velike razlike v velikosti enih, in drugih in da bi bilo treba upoštevati specifike vse na podlagi racionalnosti, kot temeljnega vodila,vse na podlagi tega, da bi odpravili podvajanja in tudi neracionalna zaposlovanja oziroma kopičenja strokovnih služb. To se dogaja v državni upravi v tem delu, državna uprava je neracionalna mnogo kje in naš prispevek k temu je, da se v zakonu usmerimo k odpravljanju takšnega kopičenja podvajanja in seveda ne na en linearen univerzalen način, za vse enako, ampak tam, kjer je to racionalno in smiselno. Kar zadeva večkrat omenjenih koordinacijskih sosvetov, je nekoliko presenetljivo, da je o tem bilo toliko nasprotovanja oziroma razprave. Vi verjetno imate pač takšne informacije in izkušnje. Mi smo upoštevali predvsem izkušnje in pobude načelnikov upravnih enot oziroma tistih, ki delajo na terenu, kjer precej enotno štejejo, da je potrebna neka oblika koordinacije med njimi, neka oblika sodelovanja med njimi. Ne institucija v smislu nekih novih pristojnosti, ampak predvsem usklajevanja interesov dejavnosti, seveda v dobro državljank in državljanov, ki uporabljajo storitve vseh teh na terenu. Seveda bo ideja o koordinacijskem svetu postala ob stoletna in nepotrebna v trenutku, ko bomo uvedli pokrajine, vendar od tega smo še časovno nekoliko odmaknjeni, zato štejemo, da je vendarle smiselno vzpostaviti neke oblike sodelovanja, koordinacije v tem obdobju do vzpostavitve pokrajin. Kar zadeva mandata načelnikov upravnih enot, tem, o kateri se je tudi zelo veliko razpravljalo, naj samo ponovim, da se nam zdi smiselna pripomba, da se to vključi v zakon o javnih uslužbencih, pri čemer je tam potrebno še enkrat pretehtati, v kakšnih rokih se bo to izpeljalo. Kar zadeva določitve območij upravnih enot, kar je tudi bilo vprašanje, naj rečem samo to, da se tu stvari nič ne spreminjajo, glede na stanje, kakršno je po veljavni zakonodaji. Tudi po veljavni zakonodaji se območja določajo z uredbo vlade. Povem naj, da nimamo nikakršnih predlogov, niti pobud od koderkoli za kakršnokoli spreminjanje območij ta trenutek ali za ustanavljanje novih upravnih enot ali kaj podobnega. Je, da se dopolnim, vendarle eno vprašanje odprto, ki ga proučujemo, ampak da bi tej določbi sledilo neko reorganiziranje območij upravnih enot, to enostavno ne drži oziroma nič takega ni predvideno. Kar zadeva razmere med ministrom in predstojnikom organa v sestavi, sem nekaj že pojasnjeval. Rečem naj samo to, da v bistvu, vi ste kolegica Zupanova rekla, da je preohlapno tu določeno. Morda res. Namreč v veljavni zakonodaji so ta razmerja določena bolj podrobno, ampak bolj zategnjeno bolj togo, bolj v smislu podrejenosti predstojnika ministru. Mi smo poskušali ravno zaradi področne zakonodaje na številnih področjih, ki specifiko teh razmerij ureja na svoj način - prav na področju, recimo, ministrstva za notranje zadeve in policije, je tu treba upoštevati še zakon o policiji in pa zakon o kazenskem postopku - stvari formulirati nekoliko bolj načelno. Seveda še vedno na ravni, da daje minister predstojniku usmeritve in da nadzira njegovo delo. Vse druge podrobnosti so izpadle, glede na veljavno ureditev. Vendar bomo stvari ponovno proučili z vidika smiselnosti bolj podrobne določitve. Še nekaj komentarja o zadnjih dveh vprašanjih. Poslanca sicer sedaj ni tukaj, zato bom krajši. Zakon vendarle ureja na načelni ravni razmerja državne uprave do strank. Poskuša s postavitvijo načel postaviti neko pravno osnovo razmerij med državo in državljani. To da je zagotovo prispevek v tej smeri, seveda ga je pa treba razumeti skupaj z zakonom o javnih uslužbencih, ki le-tem daje v tej zvezi posebne obveznosti in dolžnosti, in pa tudi kodeks, ki ga je poslanec omenil, ravnanja javnih uslužbencev, ki vsekakor kot kršitev pravil profesionalnega vedenja lahko ustvari tudi pravne posledice. No, in še glede zadnjega vprašanja, v zvezi s položajem in pristojnostjo inšpektorjev. Tu bi rekel samo to, da to ni materija, ki se ureja s tem zakonom, temveč z zakonom o inšpekcijskih službah, in da tam so predvidene neke poenostavitve oziroma je v to smer nekaj novih rešitev, ki gredo v smeri, ki jo je nakazoval poslanec. Toliko. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Mislim, da je obširni razpravi na matičnem delovnem telesu sledila tudi obširna razprava na plenarnem zasedanju. Mislim, da lahko zaključim splošno razpravo in lahko preidemo na razpravo in glasovanje o sklepu matičnega delovnega telesa. Dajem torej v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog zakona o državni upravi, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Prehajamo na odločanje o predlaganem sklepu. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilu delovnega telesa na strani 6. V skladu s pojasnilom predsednika matičnega delovnega telesa sta na strani 7 predloga dveh dodatnih sklepov. Dodatni sklep pod zaporedno številko 2 se prenaša po sami vsebini med stališča pod zaporedno številko 10, tako da ostane dodatni sklep pod zaporedno številko 1, ki ga bomo pa obravnavali pozneje. To pomeni, da dajem najprej v razpravo, potem pa na odločanje predlog stališč matičnega delovnega telesa, s popravkom, ki sem ga predstavila, od 1 do 10. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu stališč v celoti. Glasujemo. Navzočih je 49 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti nihče. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so predlagana stališča v celoti sprejeta. V zvezi s tem zakonom pa je matično delovno telo razvilo tudi predlog dodatnega sklepa, ki se nahaja na strani 7 poročila matičnega delovnega telesa, in sicer naj predlagatelj zakona, upoštevaje organizacijske zakone s področja javne uprave, do druge obravnave tega zakona državnemu zboru predloži predvideno strukturo državnih organov in javnih zavodov ter njihove pristojnosti in naloge. V oklepaju so vsi navedeni. Mislim, da je kar nekaj želja danes bilo izraženih, tako da dajem predlog dodatnega sklepa v razpravo. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu dodatnega sklepa. Glasujmo! Navzočih je 50 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49, proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani dodatni sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Mislim, da je ura že toliko, da ne bi pričeli z obravnavo 7. točke dnevnega reda zdaj, ampak v popoldanskem delu ob 14.30 uri. Popoldansko delo torej nadaljujemo z obravnavo 7. točke dnevnega reda, potem pa bomo preskočili 8. in 9., ker nista pripravljeni, in nadaljevali z obravnavo 10. točke dnevnega reda. Najlepša hvala ministru, državnemu sekretarju, predstavnici sekretariata. Tudi vam hvala za pozornost in dober tek.
Spoštovane gospe in gospodje, predlagam, da nadaljujemo sejo s popoldanskim delom. Dodatno opravičeni za nadaljevanje 9. seje z dne 24.10.2001 so naslednje poslanke in poslanci: Zmago Jelinčič za ves dan, Branko Kelemina za popoldanski del, Alojz Peterle za popoldanski del, Majda Širca za pričetek popoldanskega dela seje. Prosim, da pred nadaljevanjem ugotovimo prisotnost. Navzočnost, 50 poslank in poslancev. To se pravi smo sklepčni in lahko nadaljujemo z delom. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O JAVNIH AGENCIJAH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Prosim, dr. Virant.
Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci. Tokrat bom seveda bistveno krajši kot pri zakonu o državni upravi. Zakon o javnih agencijah, je zakon ki je predložen v drugo obravnavo in bom na kratko razložil samo spremembe, ki jih je doživel po prvem branju, torej med prvim in drugim branjem. Upoštevana je bila velika večina pripomb sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve, ki so bile podane v prvem branju. Drugič, upoštevane so bile pripombe, ki se tičejo samostojnosti javnih agencij, in sicer tako, da sedaj zakon dopušča, da se v organe javne agencije, točneje v svet javne agencije, ki je najvišji organ, lahko imenuje tudi določeno število uporabnikov javnih storitev, in sicer po "botton up" sistemu. To se pravi tako, da se ta del sveta neposredno izvoli izmed uporabnikov kot možnost. Tudi v nekaterih drugih točkah je bila povečana samostojnost, na primer v tem, da si lahko javna agencija sama postavlja notranjo organizacijo, ne da bi za to potrebovala soglasje ustanovitelja, soglasje vlade. Prav tako so bile upoštevane tudi pripombe, ki se tičejo imenovanja in razrešitve direktorja javne agencije, in sicer tako, da smo v tej točki v celoti napotili na bodoči zakono javnih uslužbencih, v prehodnem obdobju pa na veljavno zakonodajo, ki ureja javne natečaje za zaposlitev v državni upravi. Predlagatelj je predložil tudi vrsto amandmajev, katerih bistvo bi lahko strnil v štirih, petih alineah. Prvič, določeno je, da ista načela, ki veljajo za celotno državno upravo, torej načela delovanja, pravila poslovanja s strankami, pravila v zvezi z uradnimi urami in sicerjšnjim poslovanjem, da se za javne agencije uporabljajo torej ista pravila kot za državno upravo. Določeni so kriteriji za ustanovitev javne agencije. Nekateri amandmaji gredo v to smer, da se javne agencije več ne delijo na tri tipe kot prej, ampak da gre za en tip pravne osebe, javna agencija, zakon pa določa, za katere namene se lahko ustanovi. Še nekaj manjših sprememb je v amandmajih. Rad bi pa še eno stvar povedal zaradi pojasnitve, kakšna naj bi bila struktura državne uprave ob upoštevanju zakona o javnih agencijah ali po zakonu o javnih agencijah. Mi imamo že danes po eni strani nekaj agencij, ki delujejo kot organi v sestavi ministrstev. Po drugi strani imamo že danes nekaj agencij, ki delujejo kot samostojne pravne osebe, bi rekel, po podobnih principih, kot so predvideni v tem zakonu o javnih agencijah - telekomunikacije, trg vrednostnih papirjev, zavarovalni nadzor, energija. Ta zakon bo v delovanje obstoječih, torej tistih, ki so bile z zakonom ustanovljene, posegel samo v tistih točkah, ki v področnih zakonih niso urejeni. Torej, bodo morale te agencije uskladiti svoje delovanje z novim zakonom samo v tistih točkah, ki niso posebej rešene v njihovih področnih zakonih. Kaj to pomeni za naprej? Ta zakon daje podlago za ustanavljanje novih javnih agencij, torej ne regulira obstoječih, razen toliko, kolikor sem sedaj rekel. Ravno tako ne tangira tistih agencij, ki delujejo kot organi v sestavi. Tu se nam je seveda postavilo vprašanje oziroma se bo postavilo vprašanje, ali tiste agencije, ki delujejo kot organi v sestavi, preimenovati samo zato, da se jih loči od javnih agencij - tu smo pri tisti dilemi ali nekaj preimenujemo in povzročimo stroške samo zaradi tega, da bi terminološko ločili. Za enkrat je naše stališče, da ne, da nima smisla, recimo, da bi agencijo, dam primer, za regionalni razvoj ali pa za kmetijske trge, ki delujeta kot organa v sestavi ministrstev in je tudi predvideno, da bi še naprej tako delovali, da bi ju preimenovali samo zato, da bomo vedeli, da to nista javni agenciji po zakonu o javnih agencijah. Seveda, še vedno bomo imeli agencije kot sestavne dele ministrstev, kot organe v sestavi ministrstev. Ta zakon je pa podlaga za morebitne nove agencije, ki bi nastale iz že obstoječih, predvsem iz organov v sestavi ministrstev, ki danes obstajajo, na zelo selektiven in zelo previden načni. Kljub temu da smo predlagali zakon o javnih agencijah, lahko jasno povem, da bo pristop do ustanavljanja agencij zelo selektiven in zelo previden. To se pravi, preprečiti moramo pojav agencifikacije državne uprave, kot se je zgodila v nekaterih drugih tujih upravnih sistemih, pri nas, hvala bogu, doslej še ne. Tukaj imamo v primerjavi, recimo, z Veliko Britanijo ali pa Nizozemsko ali pa kakšno drugo državo kar velike prednosti, ker tam ugotavljajo, da so toliko področij spustili iz državne uprave, torej izpod nadzora ministrstev, da sedaj pripravljajo obratne procese. No, eno od posebnih vprašanj, glede katerih bi predlagatelj posebej želel usmeritev državnega zbora, je, ali naj za vsako javno agencijo vlada hodi v državni zbor. Torej, ali naj bo za vsako javno agencijo potrebna posebna zakonska podlaga. V tem primeru seveda ta zakon predstavlja samo, torej statusni zakon, ki omogoča; da vlada, ko se odloči ustanoviti agencijo na nekem področju, določi njene pristojnosti, zapiše to v zakon. Torej zelo na kratko, ustanovi se agencija in njene naloge so te, pride v državnizbor, dobi potrditev na spremembo zakona. Vsa ostala vprašanja so pa že urejena v tem zakonu, ni jih treba potem v vsakem področnem zakonu posebej ponavljati. To je bilo tudi leta 1998, ko se je sprejela odločitev, da se gre v ta zakon, eden od glavnih razlogov, da ni treba čisto v vsakem zakonu, kjer se agencija ustanavlja, odgovarjati na vsa statusna vprašanja: odgovornost za obveznosti, organi, sestava organov, zastopanje in vsa ostala statusna vprašanja. Upam, da sem bil jasen. Če bodo seveda potrebna še kakšna pojasnila, pa bom odgovoril. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Gospod Lavrinc, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Na odboru smo, kot sem povedal že pri prejšnji točki, menili, da bi bilo koristno, ko bi se vsi zakoni s tega področja, da tako rečem, s področja uprave obravnavali hkrati. Tako bi bilo poslancem omogočeno, da imajo pred seboj celotno sliko. To je bil eden od razlogov za predlog sklepa, ki ga je potem odbor sprejel. Drugi razlog pa je bil, da dejansko predlagatelj ni spoštoval poslovniških določil in je namesto, ker gre za drugo obravnavo, namesto oblike, ki je predvidena, to pa so amandmaji, preprosto spreminjal tekst za drugo branje do te mere, da je sekretariat ocenil, da je presegel mejo dopustnega. Zato odbor predlaga državnemu zboru, da ponovno opravi prvo obravnavo o predlogu zakona, da sprejme sklep, da je zakon primerna podlaga za drugo branje in da za drugo branje pripravi predlagatelj zakon v skladu s stališči. O sami vsebini teh stališč ne bom razlagal, ker so tu pred vami na strani 3 in 4. So pa povzeta po tistem, o čemer je bil odbor soglasen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Odbor predlaga, da opravimo prvo obravnavo še enkrat. Odpiram razpravo o tem predlogu. Je pravzaprav proceduralne narave, ampak vendarle je tudi vsebinske. Sprašujem, če želi kdo razpravljati o tem predlogu odbora? Prosim, gospa Zupanova.
Hvala lepa. Jaz bi želela reči, da smo poslanci Nove Slovenije že od vsega začetka nasprotovali obravnavi in sprejemanju zakona po hitrem postopku. Zadovoljni smo, da je bil sprejet na odboru sklep, da se predlog zakona vrne v prvo obravnavo z namenom, da se ga obravnava vzporedno z drugimi tremi zakoni iz svežnja zakonov za reformo javne uprave in da gre to v normalnem postopku. Že prvič smo opozarjali, da je zakon premalo dodelan in da je potrebno proučiti vse določbe, ki se nanašajo na agencije že v drugih zakonih, ne glede na področja, na katerem opravljajo svoje funkcije. Veliko stvari je že gospod državni sekretar povedal, da je bilo od tega odpravljeno oziroma popravljeno in dodelano. In prav tako, je to zavzeto v stališčih matičnega odbora. Zato poslanci Nove Slovenije ta stališča podpiramo in pričakujemo, da bomo skozi razpravo, tako na strokovni kot politični ravni našli ustrezne rešitve. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glede na to, da gre zdaj za drugo obravnavo, je najbrž bil zakon v rednem postopku. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. Bojim pa se, da pred glasovanjem kaže prositi naše kolege in kolegice, ki so morda v bližini, da se nam pridružijo, da bi lahko izvedli glasovanje o proceduralnem predlogu odbora za notranjo politiko. Gospe in gospodje, lahko zdaj preidemo na glasovanje o tem, da se predlog zakona o javnih agencijah vrne v prvo obravnavo. Glasujmo, prosim! Bojim se, da nas ni dovolj. Še enkrat prosim, kolegice in kolegi, ki so v bližini, da se nam pridružijo. Ponavljamo glasovanje. Glasujmo, prosim. Ugotavljam, da nismo sklepčni, čeravno nas je v dvorani dovolj. Odrejam 10 minut odmora. Torej nadaljujemo ob 15.00 uri.
A lahko prosim, če bi vendar izvedli to glasovanje? Torej tretjič glasujemo o predlogu odbora za notranjo politiko. Glasujmo, prosim. Od 59 prisotnih je za glasovalo 56 poslank in poslancev, nihče proti [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Sklep je sprejet. Prehajamo torej na prvo obravnavo zakona. Ali želi s tem v zvezi predstavnik vlade besedo? Prosim, dr. Virant.
Hvala. Res v treh stavkih, glede na to, da je proceduralno zadeva nekoliko nenavadna. Dalo bi se sicer polemizirati s tem, ali je predlog za drugo branje pokrit s stališči iz prve obravnave ali ne. Po našem mnenju je. Ampak po drugi strani, seveda, čisto ustreza, da se ponovno sprejme predlog o prvem branju zaradi tega, da so potem res vsi štirje zakoni iz paketa sprejeti v prvem branju in se lahko vzporedno paketno pripeljejo v državni zbor za drugo obravnavo. Tako bi to pravzaprav bilo vse. Edino izrazil bi skrb ali pa željo predlagatelja, da bi državni zbor dal pooblastilo predlagatelju, da v zakon za drugo branje vključi tudi tisto, kar je zdaj v amandmajski obliki predloženo. To se pravi, da ni treba spet prihajati z amandmaji, ampak da lahko osnovni tekst, torej, če bo danes sprejet v prvem branju, za drugo branje dopolnimo z - torej ne, da bi znova vlagali amandmaje, ampak da lahko preprosto to vgradimo v besedilo. To bo seveda potem mnogo lažje za pripravo zakona. Hvala.
Hvala. Želi besedo predstavnik, poročevalec odbora za notranjo politiko? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Tudi ne.]] Pisnih prijav k razpravi ni. Razpravo ostalih poslancev bo omejena na 5 minut. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Ja, potem seveda lahko zaključim ta del. Ker ne želi nihče več razpravljati, to splošno razpravo lahko zaključimo in prehajamo na razpravo o predlaganih sklepih oziroma sklepu in stališčih. Najprej dajem v razpravo prvi sklep matičnega delovnega telesa, ki se glasi:"Predlog zakona o javnih agencijah, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo." Želi kdo razpravljati o tem sklepu? [[Ne želi.]] Lahko glasujemo. Glasujmo, prosim. Od 57 prisotnih je za glasovalo 50 poslank in poslancev, 4 so bili proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na razpravo o stališčih, ki jih je pripravilo matično delovno telo in so zapisana v poročilo tega telesa, odbora za notranjo politiko. Teh stališč je kar nekaj. To imamo. Želi besedo? Ja, prosim, gospod Lavrinc.
Bolj v skrbi, da bi, da ne bi zamudil, sam bom v smislu, kot je predstavnik predlagatelja povedal, vložil predlog dodatnega sklepa. Torej to pa je, da državni zbor pooblasti predlagatelja, da inkorporira te rešitve v sam tekst zakona.
Bojim se, da je splošna razprava zaključena bila in zato takih dodatnih stališč ni mogoče po poslovniku več vlagati naknadno. Je pa logično najbrž, da bo predlagatelj v tem, kar imamo v stališčih - pač, vsaj upajmo tako, upošteval. Seveda, to, kar je v stališčih. Prosim.
Nisva se prav razumela. Nisem mislil dodati stališče, ampak nameraval sem predlagati dodatni sklep. To sem nameraval, če je možno, seveda, poslovniško, mi boste pa vi pomagali.
Se oproščam, zaradi povsem jasnih poslovniških določil me zanima. Mi smo sprejeli sklep, ki zadeva prvo obravnavo zakona, češ, da je torej primerna podlaga za drugo obravnavo. To je bil edini takšen sklep, ki ga imam tukaj, da ga lahko dam na glasovanje. V poročilu odbora z dne 26.9. so pa stališča. Teh stališč je 10. Zdaj, v času splošne razprave bi lahko teh 10 stališč razširili na poljudno število naprej, to 11, 12, 13 ne vem, koliko; vendar to ni bilo storjeno. Zdaj pa bi prosil, če lahko pojasnite, ali je to sklep, ki posega v samo vsebino, ali pa gre za sklep, ki je proceduralne narave. Zdaj, gospod Lavrinc iz vaše fizične geste sem nekako zaznal, da gremo lahko naprej. Prosim.
Državni sekretar nam je ponudil eno rešitev, ki bi bila, po moje, kvalitetna. To pa je, da bi dobili - za nas je veliko lažje, za poslance, brati tekst, integralno sestavljen tako, kot je treba, kot pa to, da imaš tekst, tak, ki je zdaj tukaj, in potem seveda, k vsakemu členu iskati amandmaje. Zato je bil moj predlog, če je moč seveda poslovniško še, da bi, tako kot smo že pri nekaterih drugih zakonih - navsezadnje: pri zakonu o državni upravi smo dodali, torej sprejeli smo sklep, da je zakon primerna podlaga za drugo branje, sprejeli smo stališča in sprejeli smo dodatni sklep. In naložili vladi, da naj nam pripravi, kako bo shema teh državnih institucij. To sem si to predstavljal tako, če je seveda poslovniško mogoče, ne bom pa vztrajal pri tem, da bi sprejeli dodatni sklep, ki bi ga, seveda, formuliral ob pomoči državnega sekretarja, predstavnice sekretariata. Če pa to ni mogoče, pa ne bom vztrajal.
Da ne bi preveč komplicirali s temi stvarmi. Dejstvo je, da bi to v okviru splošne razprave morali storiti, zato sprašujem prisotne, ali lahko štejemo ta predlog za [[...]]Skratka, da jaz odprem ponovno splošno razpravo glede na to, da se je to nekako pozno zgodilo in je seveda proceduralno zadeva jako sporna. Ali pa gremo naprej po postopku, kot je predviden. Torej, ali želi tudi predlagatelj tega sklepa, da se vrnemo v fazo splošne razprave?
Jaz bi prosil. Zakaj?
Hvala. Sem razumel, saj ste povedali.
Vsem nam. Tudi vladi.
Gospod Vizjak.
Poglejte, mi imamo en glaven poslovnik. Mislim, da je to poslovniško nedopustno. Ne želim, da bi nas tukaj dajali v neko preizkušnjo, ali spoštujemo poslovnik ali ne in glasujemo o tem, ali ga bomo spoštovali ali ne. Mislim, da je to poslovniško nedopustno in zato mislim, da je tak predlog brezpredmeten. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralno so stvari tako jasne, da če je nasprotovanje, če je bil konsenz v tem, da gre vendar za neko tako redakcijsko zadevo, bi bila stvar enostavna. Tako pa o tem niti nima smisla razpravljati, ker je pač poslovniško zadeva jasna. Torej, razpravljamo o stališčih, ki jih imamo na strani 3 in 4 poročila odbora. Kdo želi besedo o teh stališčih? [[Nihče.]] Ker nihče ne želi razpravljati [[...]]Prosim, gospod Barovič.
Se opravičujem. Malo preden ste odprli razpravo, sem dvignil roko. Vem, da me niste mogli opaziti. Vseeno bi predlagal, spoštujem predlog gospoda Vizjaka, vendar bi vseeno predlagal, glede na to, da je verjetno vsebina zelo pomembna, če lahko predlagatelj, torej gospod Lavrinc, svoj predlog oblikuje kot proceduralni predlog. Seveda, če želi in če lahko. Če pa ne, pa nadaljujemo normalno s tem, da spoštujemo poslovnik. Hvala.
Gospod Barovič, vašega predloga ne moremo upoštevati, ker predlog ni proceduralen ampak vsebinski. To, kar predlaga gospod Lavrinc, je vsebinska zadeva. In ni proceduralna. Ker je to takšna zadeva, je preprosto zamujena. Vlak je odpeljal. Kako naj rečem? Ampak, zadeva vendar ni tako zapletena, kot izgleda na prvi pogled. Torej, razprave o teh vprašanjih, stališčih ni več, lahko preidemo na odločanje o stališčih odbora. Glasujmo, prosim, o stališčih odbora za notranjo politiko. Od 51 prisotnih je za glasovalo 50 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da so stališča odbora sprejeta in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo, kot je bilo ob odmoru povedano, na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU PRED POŽAROM. Zahvaljujem se predstavniku vlade. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Tu pozdravljam predstavnika vlade, dr. Časa, in ga prosim, če želi besedo v zvezi s tem. Prosim lepo.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom, ki ga je državni zbor na 7. seji, 28.6.2001 sprejel kot predlog zakona o spremembah in dopolnitvah in naložil vladi na drugi obravnavi, da pripravi predlog za tretjo obravnavo. Besedilo zakona je vlada pripravila tako, kot ji je bilo naloženo. Predlagamo le amandma, ki ga je podprlo tudi matično delovno telo - odbor za obrambo -, to je, da so v odboru, ki bo načrtoval porabo sredstev požarne takse na ravni države, zastopani poklicni gasilci z enim in ne z dvema predstavnikoma. Takšen predlog smo obrazložili z dejstvom, da je prostovoljnih gasilcev bistveno več in tudi, da so pogoji njihovega dela drugačni. Ta predlog in pa celoten predlog sprememb in dopolnitev je obravnaval sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve in proučil zakonsko gradivo ter amandma vlade k predlogu zakona z vidika ustavnosti in pravnim sistemom ter z vidika pravnotehnične obdelave. Sekretariat ugotavlja, da je predlagatelj pri pripravi predloga zakona za tretjo obravnavo ustrezno vključil v besedilo v drugi obravnavi sprejeti amandma. Na to pripravljeno besedilo sekretariat ni imel pripomb, zato predlagam državnemu zboru, da zakon sprejme in da sprejme tudi predlagani amandma. Hvala.
Zahvaljujem se državnemu sekretarju, dr. Času, za uvodne besede. Predlog zakona je obravnaval odbor za obrambo kot matično delovno telo. Želi poročevalec odbora besedo? Gospod Petan, prosim.
Spoštovani! Odbor državnega zbora Republike Slovenije za obrambo je na svoji seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom, ki ga je državnemu zboru Republike Slovenije v tretjo obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Pri tem je bil odbor seznanjen s spremembami in dopolnitvami, ki so bile objavljene v glasilu, z amandmajem vlade Republike Slovenije k 1. členu zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom in pa z mnenjem sekretariata državnega zbora za zakonodajo k omenjenemu predlogu. Seji odbora so prisostvovali predstavniki predlagatelja. Uvodno besedo je imel predlagatelj in je predstavil zakon. Sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve pa je v skladu s 181. členom poslovnika državnega zbora proučil predloženo zakonsko gradivo in amandma vlade k predlogu zakona z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom. In pri tem je sekretariat ugotovil, da je predlagatelj pri pripravi predloga zakona za tretjo obravnavo ustrezno vključil besedilo v drugi obravnavi sprejeti amandma. Na tako pripravljeno besedilo sekretariat ni imel pripomb. In po opravljeni razpravi je odbor za obrambo podprl amandma, ki ga je predložila vlada Republike Slovenije k 1. členu, ki se glasi. V 1. členu se v petem odstavku besede "po 2 člana izmed predstavnikov poklicnih gasilcev" nadomestijo z "1član izmed predstavnikov poklicnih gasilcev", kar je bilo seveda tudi obrazloženo. In po končani obravnavi je odbor za obrambo sprejel sledeči sklep: "Odbor državnega zbora za obrambo predlaga državnemu zboru Republike Slovenije, da v okviru tretje obravnave predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o varstvu pred požarom sprejme zakonski predlog, skupaj z amandmajem, ki ga odbor podpira." Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besede predstavnica sekretariata? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ja. V imenu LDS, gospod Maršič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Poslanski klub Liberalne demokracije podpira zakon tako, kot je zapisan v tretji obravnavi. Zakon namreč, kot je bilo že poudarjeno v prvih dveh obravnavah; popravlja določene postopke pri porabi prihodkov iz požarne takse, namenjenih za nabavo in sofinanciranje nakupa gasilskih vozil ter gasilske zaščitne in reševalne opreme. V našem poslanskem klubu smo tudi obravnavali amandma vlade Republike Slovenije in moram reči, da smo tukaj imeli v marsičem tudi različna stališča. Na koncu pa je vendar je prevladalo nekje stališče, da amandmaja vlade ne bi podprli, predvsem iz enega razloga: namen sestaveodbora, ki smo praktično z našim amandmajem, poslanske skupine LDS ponovno vpeljali v dikcijo tega zakona in v bistvu ohranili "status quo", ki je bil že določen s prejšnjim zakonom, z rešitvami iz prejšnjih rešitev zakona, smo takrat predlagali, da bi bila 2 člana izmed predstavnikov poklicnih gasilcev in po 2 člana iz predstavnikov prostovoljnih gasilcev. S tem bi ta odbor imel poleg drugih, ki so zastopani v tem odboru, praktično glas 4 gasilcev ali pa izmed predstavnikov gasilskih organizacij. Predlog vlade to sestavo zmanjšuje na tak način, da se zmanjšuje predvsem v tistem delu predstavnikov poklicnih gasilcev, s tem pa v bistvu posredno zmanjšuje glas gasilske organizacije v tem odboru in s tem seveda tudi stroke. Tako se nam zdi, da je ta rešitev bila nekoliko ponesrečena. Verjetno, če bi se želelo večje predstavništvo prostovoljnih gasilcev, bi bilo verjetno primerneje, če bi se povečalo število prostovoljnih gasilcev za 1, tako da bi bilo razmerje 3:2 ali kaj podobnega. S tem praktično se razmerjemed ostalimi strukturami, reprezentirami v tem odboru, in pa predstavniki gasilskih organizacij reši in mislimo, smatramo, da taka rešitev ni dobra. Verjamem, da bodo tudi drugačni glasovi vmes, vendar generalno smo v našem poslanskem klubu menili, da bi sestava tega odbora morala biti taka, kot je bila že sedaj določena v zakonu in je praktično tudi v svojem delu utečena. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine SDS gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej, varstvo pred požarom je ena od pomembnih nalog vsake organizirane družbe. O tem smo se lahko prepričali tudi ob skrivnostnih požarih v začetku lanskega leta, ko so v nosilnih družbah slovenskega gospodarstva se uničili, zgoreli vitalni deli teh družb, čeprav so bili v središču objektov. To se pravi, niso bili neki obrobni objekti, ampak je zgorelo samo nekaj v sredini. Treba je priznati, da je ta služba varstva pred požarom relativno dobro urejena in to še posebej na vzhodnem in osrednjem delu Slovenije, medtem ko na zahodnem delu, primorskem delu zaradi zgodovinskih danosti nekoliko manj. Tudi zadnji teroristični napadi v Združenih državah so pokazali, da je omenjena služba varstva pred požarom še kako pomembna, da jo je treba izpopolnjevati in jo organizirati in opremljati tako, da bo sposobna učinkovito odgovoriti tudi na vse nove izzive, ki se pojavljajo z vsakim dnem. In seveda jo pripraviti na eventualne nove potrebe. Pri tem je pomemben tako preventivni del, se pravi izobraževanje, kot opremljanje in pa, seveda, pomemben je tudi status ljudi in pa organizacij v tem sistemu. Tu mislim predvsem na status humanitarne organizacije gasilstva, ki ga še vedno nima, in ljudje, ki to delajo, to tudi pričakujejo. In potem tudi primerne spodbude, ki temu sledijo. Zakon, ki je pred nami, je imel seveda nekoliko širše intence, vendar se je potem to vse skupaj zožilo. Ampak to, kar je ostalo in je pred nami, veliko sicer ne bo rešilo, je pa mogoče en kamenček v mozaiku naše skrbi za življenje in za premoženje naše, in tudi seveda naših naravnih danostih. Socialdemokratska stranka podpira ta sklep matičnega delovnega telesa in tudi podpira zakonski predlog v celoti. Ker pa so bile v okviru poslanske skupine pred mano izrečene določene trditve, pa ker seveda ne smem polimizirati, tega ne bom naredil, ampak bom potem kot razpravljavec, kot poslanec tudi nekatere stvari še dodatno obrazloži. SDS pa podpira ta predlog. Hvala lpea.
Hvala. Še kakšen od predstavnikov poslanskih skupin želi besedo? Prosim, gospod Pohorec, DeSUS.
Hvala lepa. Nekdo je rekel, da samo o gasilcih diskturamo danes. V tej dvorani smo že precej diskturali dejansko o tem vprašanju in danes popravljamo pač delno ta zakon o varstvu pred požarom, s katerim se naša poslanska skupina DeSUS strinja in s temi amandmaji. Podprli bi še marsikaj, kar bi področje, ki ga rešujemo tudi s tem zakonom, potrebovali. Naše mnenje je, da bi morali na drugih področjih predvsem storiti več za razvoj tega dela naše civilne obrambe, ki ga nedvomno potrebujemo. Ampak ker je to tretja obravnava, ni več splošne razprave, bom s tem zaključil, da bomo zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujemo razpravo predstavnikov poslanskih skupin. O zakonskem predlogu v celoti je seveda tudi v tretji obravnavi predvidena razprava. Pisnih prijav poslank in poslancev nimam. Želi kdo razpravljati? Gospod Petan, prosim. Razprava je seveda sedaj omejena na pet minut.
Hvala za besedo. Torej, prepričan sem, da bom še krajši. Pri sprejemanju tega zakona glede te spremembe v 1. členu so se pojavile trditve, da bi z zmanjšanjem članov v teh komisijah za enega poklicnih gasilcev, da bi se moč gasilcev zmanjšala. To ni res! Ker, če pogledate sestavo in pa seveda število članov, ki jo imajo gasilci skupaj, tako ali tako nimajo večine, govorim direktno o gasilcih, poklicnih in pa prostovoljnih. Gre pa samo za ureditev razmerja znotraj obeh skupin. Tu ne gre za jemanje moči gasilcem, ampak za urejanje znotraj med poklicnimi in prostovoljnimi. Tisti, ki poznate to sfero gasilstva, veste, da žal prihaja do določenih nesoglasij, kar je navsezadnje tudi razumljivo, med obema sferama gasilcev, kar sicer ni pozitivno. Vendar, stanje je pač takšno, ljudje smo takšni in do tega seveda prihaja tudi drugod, pa zato ni treba to dramatizirati. Sam tudi tega ne dramatiziram, vsak pa zastopa svoje interese, kar je pravilno in normalno, da je to tako. In kot sem dejal: glede na to, da imamo prek 100 tisoč poklicnih gasilcev in imajo v teh komisijah - dobro, če jih je 120, tudi 120 tisoč tudi ne spremeni stvari. V glavnem, jih je zelo veliko in imajo po dva člana, medtem ko poklicnih gasilcev, ki imajo sicer res drugačen status, pa tudi 2, bi jih pa naj bilo, da me ne bo zopet kdo za besedo prijel, pod 1000. Gre za ureditev razmerja 2:1, sedaj je pa 2:2. Tako mislim, da to ni nobena katastrofa. Bi pa to razmerje bilo bolj nekako dejansko številčnemu stanju in razmerju znotraj, tako da to je bila tudi intenca predlagatelja in zato smo tudi podprli ta predlog. Bi pa rekel, da to ni tisti zakon, na katerem bi bilo dobro, da bi se lomila kopija med poklicnimi in prostovoljnimi gasilci. Daleč od tega. So verjetno drugi zakoni, o katerih smo že tudi v tem mandatu razpravljali, in tam je bilo bolj vroče. Tam je dejansko bistvo. Mislim, da v tem trenutku ne bi bilo dobro, da bi tudi poslanci ravno na hrbtih, bom rekel, gasilcev in predvsem sredstev - pomembna so sredstva, ne objekt, ampak sredstva, ki jih namenjamo za to področje - da bi se tudi tu lomila kopja. Mislim, da je ta predlog popolnoma sprejemljiv. Mislim, da lahko samo nekako boljše uredi to razmerje in tudi mogoče celo prispeva h kakšni pozitivni točki pri odnosih med obojimi. Ne želim pa polemizirati, tudi s tistimi, ki mislijo drugače. Verjetno je naš skupni interes, da bi ta sfera imela tudi več denarja, več sredstev, da bi bile razmere boljše, kajti od te sfere veliko zahtevamo, predvsem ko pride do naravnih nesreč, do požarov in podobno. Takrat seveda vsi poznamo 112 in vsi od njih tudi pričakujemo, da bodo v hipu vsi pripravljeni in nas reševali. Želel bi vas spomniti samo na res hitro intervencijo ob teh čudnih požarih, ki so se na začetku lanskega leta pojavili na različnih koncih, predvsem na celjskem območju, in samo zaradi hitre intervencije, predvsem prostovoljnih gasilcev ni prišlo do še hujših škod. Kajti, že tisto, kar je bilo, so bili uničeni vitalni deli res pomembnih stebrov slovenskega gospodarstva. Samo tisto je bilo pomembno. Ne bi bilo dobro in produktivno, da bi se sedaj tudi tu pri nas ustvarjal nek spor med enimi in drugimi. Oboje rabimo, oboji so potrebni, zaželeni in oboji rabijo več sredstev. To je tisto, kar je najbolj pomembno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Maršič.
Hvala za besedo. Svojemu kolegu, gospodu Petanu, bi repliciral, kajti navedel je nekaj dejstev, ki preprosto ne držijo. Če gremo gledat dosedanjo sestavo tega odbora, je bil sestavljen na osnovi paritete, ravno zaradi tega, da se vsa tista nesoglasja, ki so bila v organizacijah, v gasilski zvezi, v zvezi poklicnih gasilcev in tako naprej, da se ne bi tu nadaljevala. Ta odbor je strokovni odbor. Ta odbor odloča o tem, kakšne vrste oprema se bo nabavljala. Odloča tudi o tem, v katere regije se bo usmerjalo, katere raziskave se bo naročalo in tako naprej. Pomeni, da je tu reprezentirana stroka, kar pomeni, da bodo strokovnjaki tako iz prostovoljnih gasilskih organizacij kot tudi poklicnih gasilskih organizacij. Govoriti o tem, katera organizacija ima večjo težko, je - mislim, da - napačno. Obojni imajo enako. In zaradi tega mislim, da je prav izhajati iz paritetne osnove sestave takega odbora. Kajti, če se bomo poigravali s številkami, potem ne bomo daleč prišli. Kajti statistika, če jo bomo začeli obračati, bomo videli, da se hitro obrne v drugo smer. Ni res, da je 120 tisoč prostovoljnih gasilcev v Sloveniji. Članov prostovoljnih gasilskih društev, to jih je 120 tisoč. Če pa govorimo o operativi in to je tisto, kar nas in naš državni zbor mora zanimati in ministrstvo za obrambo in upravo za zaščito in reševanje, pa je številka 40 tisoč operativnih prostovoljnih gasilcev. Medtem ko je poklicnih 650. In če gremo potem v statistiko in otem, katera organizacija v bistvu nosi večje breme na svojih ramenih, bomo kmalu ugotovili, da pač - statistika nekoliko drugače kaže: v prid poklicnih gasilcev. In če smo imeli v Sloveniji v letu 2000 5171 požarov, to pomeni, da ob številu pripadnikov tako enih in drugih, ki so sodelovali, in če te zadeve postavimo v neko relacijo, bomo ugotovili, da je pripadalo na poklicnega gasilca 7,95 požarov, medtem ko pa je na enega prostovoljnega gasilca 0,12. Gre za popolnoma - mislim, da ne gre nadaljevati v temsmislu, iskati večjo težo tu ali tam. Ugotoviti moramo, da je obojna organizacija pomembna, da so verjetno poklicni gasilci tisti, ki nastopijo o tistem prvem udaru, vsaj v večjih središčih, govorim o mestih, tam kjer so pač organizirani - takih mislim, da je v Sloveniji 15 - in da je seveda tisoče prostovoljnih gasilskih društev, ki na določenih območjih sicer zagotavljajo tisto prvo intervencijsko silo, ko se potem pokliče še ostale, če je potrebno, da pa v večini primerov so tisti tako imenovani drugiešalon, ki prihaja v pomoč poklicnim profesionalcem, ker jih je jasno, ker so 24 ur na dan prisotni, prihajajo v pomoč. Če bomo tukaj naredili to zmanjšanje števila poklicnih gasilcev, bomo naredili samo eno: našli bomo še eno točko spora med poklicnimi in prostovoljnimi gasilci. Ne počnite tega! Utečena praksa je bila v prejšnjem odboru, da so o tem razpravljali in rekli ste sami, nimajo večine, tolika večja žalost je, da bomo s tem še zmanjšali za enega gasilca v tem odboru, za katerega pa mislim, da gasilski glas, tako poklicni kot prostovoljni, mora imeti svojo strokovno besedo. Tako vas prosim, podprite nas v tem, da se ta amandma vlade ne sprejme, pa čeprav sem iz vladne stranke, ampak mislim, da je strokovno zgrešen in da pustite te rešitve, ki so že do sedaj tekle in da naj ta praksa, pač, se odvija naprej, tako kot je bilo doslej. Hvala lepa.
Hvala. Oba spoštovana kolega sta prezrla oziroma preslišala to, kar sem rekel na začetku. Razpravljamo o zakonu v celoti. Vidva sta preskočila na amandma in o njem razpravljata. Štejem, da potem ne bosta ponovila vsega tega še enkrat. Kdo želi še besedo? Prosim, gospod Petan.
Hvala za besedo. Saj v bistvu je zakon v celoti samo ta amandma. Kolega Maršiča bi želel opozoriti, da je prvi predlog vlade bil, da se ti odbori sploh ukinejo. V redu, tudi to akceptiram, da se ne ukinejo, če je večinska volja takšna, ampak mislim, da ne bi bilo prav nobene škode, če bi upoštevali - kljub temu da nisem v vladni koaliciji,pa moram včasih tudi dati vladi prav, če je predlog dober - mislim, da je bil ta predlog dober in verjetno ne bi bilo nič narobe in bi bila verjetno še najmanjša škoda, če bi to naredili in bi bili takrat upoštevali predlog vlade. Ampak v redu, največja stranka ima drugačno mnenje, do česar ima pravico. Naj mi pa bo dovoljeno, glede na to, da sem prej omenjal velike požare na celjskem območju in jih tudi malce bolj poznam, pa bi se omejil samo na enega ali pa dva, recimo, Zreče in Rogaška Slatina, Steklarna in Turizem Unior. To sta bila v bistvu samo dva požara, vendar je bila pa škoda takšna, kot v stotih drugih manjših požarih. Ne bi želel tu zdaj slave peti komurkoli, ampak tu so bili v obeh primerih prostovoljni gasilci tisti, ki so prišli res takrat,kot da bi bili poklicni, to moram tudi priznati. In verjetno se s tem strinjate, zelo statistično, da pride na ene ali druge samo toliko in toliko požarov ali toliko intervencij, to ni edino merilo; pa bom pustil to, ker ne želim prilivati olja na ogenj. Omenil bi samo - in mislim, da je prav, da se ob tem tudi spomnimo - primer Hrvaške. Na Hrvaškem so želeli dati popoln poudarek poklicnim gasilcem, in so to tudi storili. Kaj je bil efekt tega? Popolnoma so uničili prostovoljno gasilstvo, popolnoma so jih uničili. Imamo dobre stike in vam moram povedati, da žal - sicer sem sam toliko v sferi prostovoljnega gasilstva, kot ste, spoštovani gospod Maršič, vi v poklicni, vendar je to nepomembno. Pač pa hočem povedati, da poznam ta problem tudi iz sosednje države, ker imamo še vedno dobre stike in smo dobro informirani. Na Hrvaškem je prišla sedaj zadeva tako daleč, ki pa jo skušajo tudi popravljati, da poklicni gasilci ne morejo vsega opraviti zato, ker nimajo toliko denarja, da bi vse to plačali, prostovoljnihgasilcev pa ni več. Tam se je sistem zrušil in mi po tej poti ne smemo iti. Ne bi želel, da bi, recimo, obstoječa praksa pokazala, da so določeni antagonizmi, kar ne pomeni, da jih gojimo naprej, da jih vzdržujemo naprej, ampak jih skušamo preseči. To je edina rešitev. Kot sem pa dejal: pomoč pa potrebujejo oboji. In takrat, ko smo glasovali tudi o drugih zakonskih predlogih, ki bi lahko pomagali obojim, takrat pa smo nekateri bili v manjšini, pa to ni pomembno, ali smo gasilci ali ne, dejstva so taka. Tako spoštovani, ne bom apeliral na vas, dajte, podprite ta amandma vlade, sam ga sicer bom, zato ker mislim, da je dober, in sem ga podprl na odboru in ga bom tudi danes, sem ga tudi zagovarjal, po mojem mišljenju in tudi po mišljenju ljudi, s katerimi sem se pogovarjal, ki menijo, da bi to bilo dobro. Seveda, vsak se pa lahko odloči po svoji vesti in o tem ne bom več razpravljal. Mislim, da sem povedal več kot dovolj. Tisti, ki zadevo pozna, jo bo skušal razumeti. Hvala.
Hvala. Še kdo želi besedo? Splošna razprava. Prosim. Ni razpravljavcev. Gospod Pohorec, prosim. Gre za, če vas smem spomniti, zakonski predlog v celoti. Ne želi besede. Hvala. Ker nihče več ne želi razpravljati, zaključujem to razpravo in prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih amandmajih. K predlogu zakona je vložen amandma vlade k 1. členu. Slišali smo razpravo in replike dveh naših kolegov na to temo. Želi še kdo besedo v tej zvezi? [[Ne želi.]] Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na glasovanje o amandmaju vlade k 1. členu. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 21 poslank in poslancev, proti 27. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Sprašujem glede usklajenosti. Je v redu? Hvala. Glasujmo še o zakonskem predlogu v celoti. Glasujmo, prosim! Od 50 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, 3 so bili proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je predlagani zakon v celoti sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zahvaljujem se dr. Času za pojasnila, prisotnost. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O POPRAVI KRIVIC, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Pozdravljam predstavnika vlade, gospoda Jenulla, in sprašujem, če želi besedo. Prosim lepo.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Ustavno sodišče Republike Slovenije je z odločbo z aprila tega leta ugotovilo, da je zakon o popravi krivic v neskladju z ustavo, ker ne določa, da pripada upravičencu po tem zakonu pravica do vštetja odvzema prostosti v pokojninsko dobo najpozneje od dneva, ko je vložil zahtevo za priznanje statusa oziroma pravice. Ustavno sodišče navaja, da se s tem krši enakost pred zakonom. Nekateri upravičenci bodo krajši ali daljši, lahko tudi nekajletni čas brez pravice, ki jim jo je dodelil zakon, med tem ko bi bili drugi ta čas to pravico lahko že uživali. Diskriminirani so zlasti tisti, ki bodo težje prišli do priznanja statusa oziroma pravice, morda celo šele po večkratnem odločanju komisije in po večletnih upravnih sporih. V skladu z napotili, kot izhajajo iz obrazložitve te odločbe ustavnega sodišča, je vlada Republike Slovenije vložila predlog za spremembo zakona o popravi krivic, in sicer tako, da se v 20. členu zakona določi, da se pri odmeri pokojnine upravičencem, ki se jim po tem zakonu pokojninska doba prizna v nekem določenem dodatnem trajanju, ta doba upošteva od dneva vložitve zahteve za priznanje statusa oziroma pravice. Zakon hkrati določa, da upravičenci, ki jim je pokojnina že bila odmerjena, imajo pravico vložiti novo zahtevo pri pristojni območni enoti zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. V skladu s sklepom matičnega odbora je predlagatelj preveril finančne podatke o obremenitvah, ki bodo s tem nastale za zavod pokojninskega in invalidskega zavarovanja Slovenije, in ugotovil, da višina celotnih doslej izplačanih pokojninskih obveznosti na podlagi tega zakona znaša približno 240 milijonov, kar pomeni, da bo dodatna obveznost, upoštevajoč, da gre za krajše dobe, in upoštevajoč, da gre za nekatere upravičence, ki so že imeli priznano polno dobo, in upoštevajoč, da tudi niso vsi vložili takih zahtevkov, predstavljala sorazmerno majhno obremenitev za proračun. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Je poročevalec tu? Ni videti. Mislim, da v gradivu imamo to. Poročilo je podano v pisni obliki, tako da smo se lahko z njim seznanili. Želi besedo predstavnica sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin?Prijav nimam. [[Ne želijo.]] Besedo dajem poslankam in poslancem. Pisnih prijav ni. Preostale razprave omejujem na pet minut. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Ker nihče ne želi razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na drugo obravnavo - razprava ter odločanje o posameznih členih predloga zakona. Amandmajev ni bilo na ta zakon, tako da imamo v razpravi tri člene. Po poslovniku moramo o vsakem členu posebej, ker ni amandmajev itn., v drugi obravnavi razpravljati posebej in glasovati posebej. Odpiram razpravo o 1. členu. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Potem lahko preidemo na glasovanje o 1. členu. Glasujmo, prosim. Od 47 prisotnih je za glasovalo 43 poslank in poslancev, 3 so bili proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] 1. člen je sprejet. Prehajamo na 2. člen. Tudi tu ni bilo amandmajev. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o 2. členu. Glasujmo. Od 51 prisotnih je za glasovalo 50, proti ni bil nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] 2. člen je sprejet. Glasujemo še, oprostite, smo pri 3. členu. 3. člen se glasi, to bom prebral, bolj iz zlobe: "Ta zakon začne veljati 15. dan po objavi v Uradnem listu Republike Slovenije." Kdo želi razpravljati o tem členu? [[Nihče.]] Upam, da se bo poslovniška komisija nad tem členom zamislila in postopkom. Nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o 3. členu. Glasujmo. Od 50 prisotnih je za glasovalo 49 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Tudi 3. člen je sprejet. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem razpravo in glasujemo o naslovu zakona. Glasujmo. Od 49 prisotnih je za glasovalo 48 poslank in poslancev, proti 1. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je naslov sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Glede na to, da ni bilo amandmajev, smo izglasovali zakon po členih, izglasovali smo tudi naslov. In sedaj odpiram razpravo o predlogu zakona v celoti. Smo v tretji obravnavi. Želi še kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Ugotavljam, da k predlogu zakona v drugi obravnavi ni bil sprejet noben amandma, zato v tretji obravnavi ni možno vlagati amandmajev in prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Torej odločamo o zakonu v celoti. Glasujmo, prosim. Od 49 prisotnih je za glasovalo 48 poslank in poslancev, nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon v celoti sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI IN DOPOLNITVI ZAKONA O VARNOSTI CESTNEGA PROMETA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Jožetom Avšičem. Želi predstavnik predlagateljev predloga zakona besedo? Gospod Avšič? [[Ne želi, ne vidim te pobude.]] Predlog zakona je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Odbor za notranjo politiko vodi gospod Lavrinc, kdo je poročevalec, pa ta hip ne vem. [[Ni poročevalca.]] Želi besedo predstavnica sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? Gospod državni sekretar Molan, ki ga lepo pozdravljam ob tej priložnosti, želite besedo? Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Alkohol v cestnem prometu v Republiki Sloveniji je eden glavnih vzrokov za razmeroma veliko število mrtvih, hudo poškodovanih [[...]]
Gospod državni sekretar, navada je, da se vstane, kadar se govori v parlamentu.
Se opravičujem. Še vedno je pod vplivom alkohola približno četrtina voznikov povzročiteljev prometnih nesreč s smrtnim izidom, približno petina povzročiteljev prometnih nesreč s hudimi telesnimi poškodbami in desetina povzročiteljev prometnih nesreč z lahkimi telesnimi poškodbami. Od vseh voznikov, povzročiteljev prometnih nesreč, je 8,5% pod vplivom alkohola. To so razlogi, zaradi katerih vlada Republike Slovenije ne podpira predloga spremembe zakona o varnosti cestnega prometa. V podkrepitev te odločitve navajam tudi podatke, da je v osmih mesecih letošnjega leta bilo ugotovljenih 6.500 primerov voznikov v cestnem prometu, ki so imeli nad 1,5 promila alkohola v krvi, in 1.680 voznikov, ki so imeli nad 1,1 promila alkohola v krvi. Istočasno bi opozoril na to, da je sprememba zakona o prekrških v dopolnitvi 31. člena stransko kazen prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja ublažila s tem, da je omogočila, da se namesto izreka stranske kazni prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja izreče sedem kazenskih točk, tako da ni več odvzema vozniškega dovoljenja oziroma prepovedi upravljanja oziroma prenehanja veljavnosti vozniškega dovoljenja - ni več obligatorna. To so razlogi, zaradi katerih vlada tega predloga ne podpira. Hvala.
Hvala lepa, gospod državni sekretar. Ugotavljam torej, da tudi s strani vlade ni podpore temu predlogu, enako kot delovno telo, kot lahko vidimo iz gradiva, ne podpira te spremembe zakona. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] Besedo dajem poslankam in poslancem. Pismenih prijav ni, tako da bo vsaka razprava omejena na pet minut. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na razpravo in glasovanje o sklepu matičnega delovnega telesa. Sklep se glasi: "Predlog zakona o spremembi in dopolnitvi zakona o varnosti cestnega prometa, prva obravnava, se ne sprejme." Želi kdo razpravljati o tem predlogu sklepa? [[Ne želi.]] Zato, ker ne želi, prehajamona odločanje o predlaganem sklepu. Glasujmo, prosim, o predlaganem sklepu. Glasujmo! Od 47 prisotnih je za glasovalo 40 poslank in poslancev. Nihče ni bil proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem je, ker je sklep sprejet, je zakonodajni postopek tako končan in s tem tudi zaključena ta točka dnevnega reda. Zahvaljujem se gospodu državnemu sekretarju za prisotnost pri tej točki. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SAMOPRISPEVKU, hitri postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Zbor je na 7. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona, nato pa sklenil, da se druga in tretja obravnava preneseta na eno izmed naslednjih sej. Tako smo sedaj pri drugi obravnavi. Se pravi, da smo pri razpravi in odločanju o posameznih členih predloga zakona. Zboru najprej predlagam, da skladno z drugo alineo 189. člena poslovnika po končani razpravi in glasovanju o amandmajih in členih, razpravlja in glasuje skupaj o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Predlagani sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala najmanj 1/3 poslancev in poslank. Glasujemo o tem predlaganem sklepu. Glasujmo! Ugotavljam, da imamo nekaj težav s sklepčnostjo ali pozornostjo, zato bomo glasovanje ponovili. Še enkrat glasujemo o tem, v bistvu proceduralnem sklepu. Drugič. Od 46 prisotnih je za glasovalo 41 poslank in poslancev, proti je bil 1. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. Prehajamo na razpravo o posameznih členih in vloženih amandmajih. Razpravo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 23.10.2001. Imamo na klopi to danes, danes smo dobili te amandmaje, jih je 12 strani. To pripovedujem zato, da bi imeli v rokah pravo gradivo. Prehajamo kar k 1. členu. Tu imamo en amandma. Kdo želi besedo? [[Nihče.]] Prosim, gospod Sušnik.
Samoprispevek, kot ga je poznala Slovenija, ni poznan drugod po svetu. V Angliji je najbližji primer iz držav članic EU. Švica ima izredno razvit institut referenduma, tudi v najmanjših enotah odločajo o vseh lokalnih zadevah, tudi o financiranju in davkih. V Evropi je skoraj v vseh državah referendum kot oblika neposredne demokracije, a predvsem v njegovi politični funkciji, nikjer v funkciji uvedbe davkov ali prispevkov. V Združenih državah Amerike in Kanadi ne poznajo oblike samoprispevka za financiranje komunalnih zadev in infrastrukture. V obeh deželah poznajo sistem donacij in sistem obveznic, ki so zelo natančno regulirane in varne naložbe. Torej, v obeh prekoocenaskih državah uporabljajo sistem obveznic za financiranje lokalnih in regionalnih potreb, obveznice pomenijo zadolžitev razpisovalca obveznic, relativno zelo varno in skoraj neobdavčeno naložbo lastniku obveznic. Običajno je lastnik objekta tisti, ki razpiše oziroma garantira izplačilo, nominalno vrednost same obveznice in obresti obveznic. Prebral sem zaključek študije, ki jo je naredil raziskovalni oddelek, raziskovalni sektor državnega zbora in prebral sem pa to zato, ker je v kontekstu amandmaja, ki smo ga vložili k 1. členu, s katerim bi poskušali vnesti v ta zakon o samoprispevku, ki je popolnoma v nasprotju s podobno zakonodajo v Evropi, eno določilo, ki bi malo ublažilo namen tega zakona, in sicer mi predlagamo, da se lahko uvede samoprispevek za izgradnjo in rekonstrukcijo tiste javne infrastrukture, ki po 13. in 16. členu zakona o lokalni samoupravi ni opredeljena kot pogoj za zadovoljevanje potreb in izpolnjevanje nalog na svojem območju. Z drugimi besedami, predlagamo, da bi to izjemo v financiranju, ki jo druge države Evrope ne poznajo, če jo že uvajamo, uvedli samo za neke nadstandardne potrebe, ne za izvajanje nalog občin, ki so opredeljene v zakonu o lokalni samoupravi. Še enkrat poudarjam. Zaključek sem namenoma prebral zaradi tega, ker podobne ureditve, kot jo mi s tem zakonom uvajamo, Evropa ne pozna. V tem smislu je razumeti tudi naš amandma k 1. členu. Predlagam, da ta amandma podpremo, ker dejansko ni razloga, da v času, ko vstopamo v Evropsko skupnost, ko prevzemamo evropski red, sprejemamo nek zakon, ki s tem evropskim redom nima popolnoma nič skupnega. Nenazadnje tudi odziv - mi smo v drugem branju prekinili razpravo tega zakona in pozvali lokalne skupnosti, da podajo mnenje - tudi odziv lokalnih skupnosti, občin je bil izjemno medel. Naj spomnim, da se je odzvalo samo 10 občin, od tega še 2 občini nista imeli pripomb na ta zakon. Če pa lahko povem še svoje skromno mnenje, je bilo vsaj 5, polovica od teh občin, takih, ki nikoli ne bodo uvajale samoprispevka oziroma nikoli jim ne bo treba, ker spadajo v tisti del občin, ki jim ne po treba uvesti samoprispevka, da bi pač po intenci tega zakona ublažile izpad dohodkov, ki bi jih država morala usmeriti na lokalni nivo. Še enkrat pozivam vse, da podprete ta 1. člen, nasploh pa izkoriščam še enkrat priliko in pozivam vse, da glasujete proti temu zakonu. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Rupar, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi. Dovolite mi nekaj besed, sicer izkoriščam ta amandma oziroma to možnost govorjenja, da vseeno strnem svoje misli nekoliko na splošno, še enkrat in ponovno k sprejemanju tega [[...]]
Se oproščam gospod Rupar, ampak v razpravi o amandmajih. Je jo poslovniku izrecno rečeno: razpravljajmo o 1. členu in amandmaju k 1. členu. Splošna razprava o tem ni več mogoča in tudi širša in poglobljena razprava ne. Zato vas prosim, da se omejite na 1. člen in amandma k 1. členu. To je predmet te razprave. Jaz se oproščam za to intervenco, ampak tako pravi poslovnik.
Hvala lepa, gospod predsedujoči, da ste me opomnil. Bom izkoristil oziroma upošteval vaše navodilo in se oglasili pred zadnjim branjem. Hvala lepa.
Hvala. Gospod dr. Cukjati.
Spoštovani. Že v prvem branju je bilo to vprašanje kar postavljeno v ospredje in je resnično, to vprašanje je še vedno ostalo srčika problema. Za standardno infrastrukturo zagotovo se zbirajo javna sredstva iz naslova davkov in drugih proračunskih prihodkov iz teh sredstev je država, pa naj gre za občino ali katerokoli drugo skupnost, dolžna zgraditi standardno infrastrukturo. Menim, da v tem primeru bi pomenilo razpisovanje ali pa sprejemanje referenduma za standardno infrastrukturo, da se z ene strani dela potuho državi, ker neka dodatna sredstva in dodatno izčrpava svoje davkoplačevalce za isti cilj, po drugi strani pa nepošten odnos do davkoplačevalcev. Menim, da je to izredno pomembno, ali bomo s tem zakonom zaščitili, po domače povedano vladno ali lokalno "šlamparijo" in nekako omogočili, da tudi na tak način se gradi standardna infrastruktura, s tem da se potem prelivajo sredstva davkoplačevalcev v neke druge namene ali pa bomo rekli tako, kot je predlagano, da si lahko davkoplačevalci omislijo višji standard infrastrukture in jo tudi seveda po svoje sfinancirajo in izdelajo. Prav temu je namenjen amandma ni predlagam, da ga podprete. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Kremžar.
Hvala lepa. Jaz moram reči, da takšnemu amandmaju nasprotujem iz enega dosti preprostega razloga. Mi vendar živimo v nekem okolju, ki je realno. Sklicevati se samo na to, kaj bi moralo biti, ni dovolj. In še najbrž lep čas ne bo dovolj. To pa pomeni, da je treba samo urediti neko področje. V zvezi z amandmajem k 1. členu gre preprosto za to, da mi moramo imeti nek zakon, ki ureja, ki določa pravila in ki upošteva tudi to, da je ta samoprispevek oziroma referendum o samoprispevku, o uvedbi samoprispevka vendarle neka kategorija, ki je demokratična, ki je solidarna in ki ni vsiljena in ne gre za to, da neka lokalna ali ne vem kakšna elita, takšen zakon bi moral biti in takšen je, po mojem prepričanju, lahko nekomu nekaj vsili. Ljudje pridejo na volišče in seza nekaj odločijo. Odločijo se za to, da hočejo sebi izboljšati življenje. Mi si pa poskušamo jemati pravico, da jim govorimo, o čem oni lahko to naredijo in kje si oni lahko po našem mnenju izboljšujejo. Govorim malce širše, čeprav hočem ostati samo pri tem, da ta amandma k 1. členu govori samo o nekem nadstandardu, ki ni določen, za katerega se ne ve točno, kaj naj bi bil ta nadstandard. In vse ostalo hočem reči, da to mora neka država na vseh nivojih narediti. Ob tem, da se seveda zavedamo tega, da ta država na vseh nivojih še lep čas ne bo mogla pokriti vseh želja, pa ne želja, ampak potreb, ki jih bodo ljudje imeli. Zato nasprotujem temu, da omejujemo in se zavzemam za to, da samo urejamo in da dajemo enake možnosti vsem. Hvala lepa.
To pot imam repliko kot poslanec državnega zbora, če ne zamerite. Izkoriščam to priložnost. Jaz upam, gospod Kremžar, da boste enakega mnenja tudi takrat, ko bomo govorili o referendumu. Hvala. [[Glas iz ozadja.]] Seveda.
Takrat boste seveda slišali, jaz tudi upam, da bom enakega mnenja. Hvala.
Hvala lepa. Še kakšna razprava? Ni več razprave. Zaključujem razpravo o amandmaju k 1. členu in k 1. členu v celoti. Prehajamo na glasovanje o amandmaju. Imamo en amandma pri 1. členu. Glasujmo prosim! Od 51 prisotnih jih je za glasovalo 19 poslank in poslancev, 29 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Glasujemo še o 1. členu v celoti. Glasujmo prosim! Od 53 prisotnih je za glasovalo 42 poslank in poslancev. 10 jih je bilo proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je 1. člen v celoti sprejet. Prehajamo na 2. člen, kjer so štirje amandmaji. Odpiram razpravo o amandmajih.
Prosim, želi kdo razpravljati? Poslanec Trofenik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Želel bi obrazložiti svoj amandma na amandma poslanskih skupin oziroma koalicije. Intenca mojega amandmaja je zaostritev minimalnega rezultata oziroma pogoja za izglasovanje. V preteklosti oziroma v preteklih letih smo preizkusili praktično dve skrajnosti, od absolutne večine, ki smo jo uzakonili, mislim, da leta 1998 z zakonom o lokalni samoupravi, do relativne večine ali druge meje, ki smo jo uzakonili z zadnjo novelo zakona o lokalni samoupravi. Zdaj predlagatelji, štiri poslanske skupine, predlagajo nekaj vmesnega. Vendar se je še vedno treba zavedati, da glasovalni upravičenci niso istovetni z volivci, kot smo navajeni, pač pa bo glasovalnih upravičencev bistveno manj, ker je to odvisno od dohodka. Drugič, ta meja med glasovalnimi upravičenci oziroma zavezanci za samoprispevek se bo stalno spreminjala in teoretično se lahko zgodi, da po že izglasovanem pade število upravičencev pod minimum. Da ne bibilo teh nepotrebnih pomislekov, predlagam zaostritev tako, da je samoprispevek izglasovan pod pogoji, da se je glasovanja udeležila večina upravičencev, da je glasovala večina tistih, ki so se udeležili glasovanja, vendar mora biti večja kot ena tretjinavseh glasovalnih upravičencev. To pa pomni, prevedeno v drug jezik, da pri minimalni udeležbi, 50% plus en upravičenec, je to dvotretjinska večina, ki pozneje s povečano udeležbo na referendumu pade na navadno večino. To je smisel in mislim, da iz prakse,če bi šli analizirati uspele in neuspele referendume, bi se pokazalo, da je to kar primerna zaostritev, ki je poznana tudi v marsikaterih drugih zakonodajah. Zato plediram, da bi na nek način zaostrili, da se sprejme taka zaostritev na eno tretjino vseh upravičencev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, poslanec Kremžar.
Hvala lepa. Jaz moram reči, da razumem željo gospoda Trofenika, da čim več ljudi odloča o neki zadevi oziroma da izglasuje, in je legitimna in prav bi bilo, da je tako. Vendar imamo seveda nek problem. Mi bi vendarle morali sprejeti tak zakon, ki ga je možno v praksi tudi uresničiti in kakšen referendum tudi izvesti. Imamo, mislim, da - in to bo v nadaljevanju dovolj - močno varovalko. Ta varovalka je 50% vseh se mora udeležiti po amandmaju, ki ga mi potem predlagamo v nadaljevanju. Žal moram povezati, ker na ta način lahko obrazložim, zakaj sem proti takšni dikciji amandmaja - ki se morajo udeležiti referenduma. To je najtrša varianta referenduma, ki jo trenutno imamo, kar pomeni, da več kot 50% ljudi, če ne pride na volišče, referenduma ni, samoprispevka ni in je že s tem dosežena velika zahteva do teh ljudi in omogoča na nek način neko demokratičnost cele zadeve. Če bomo ob tem uvajali še dodatno zviševanje, kot kolega Trofenik predlaga, bomo lahko celo zadevo resda pripeljali do tega, da bomo imeli nek zakon, neko možnost, ki pa v praksi ne bo uresničljiva, in seveda s tem nismo ničesar naredili. Zato predlagam, da ne sprejmemo tega amandmaja. Hvala.
Hvala. Prosim, poslanec Sušnik.
Hvala, gospod podpredsednik. Poglejte. Tako drugi kot tretji amandma oziroma amandma na amandma in amandma štirih poslanskih skupin je v nasprotju s tem, kar sem malo prej slišal. Vi ste vehementno zatrdili, da je referendum oblika uvedbe nekega davka, za katero je večina vseh volilnih upravičencev, hkrati se pa zavzemate za določilo, da bi lahko po vašem 25% in en volilni upravičenec zapisal in uvedel uvedbo nekega davka. Po modificirani izvedbi gospoda Trofenika je pa to, mislim, da 33% plus eden. To je še zmeraj samo 33% plus en volilni upravičenec za to, da se na nekem območju uvede neka dajatev, neka dajatev, ki je izrazito v nasprotju z evropsko pravno ureditvijo, ki jo Evropa ne pozna. To je jasno in glasno zapisano v raziskovalni nalogi, ki jo je naredil raziskovalni sektor državnega zbora. Jaz vas pozivam in prosim, da podpremo četrti amandma, če se že gremo ta zakon, amandma odbora, ki jasno in glasno opredeljuje, da se mora za uvedbo tega davka, da je referendum za samoprispevek izglasovan, če za njega glasuje več kot 50% volilnih upravičencev. Hvala lepa.
Replika, poslanec Trofenik.
Hvala. Obema predgovornikoma. Primerjava z Evropo je mogoče umestna, ampak bistveno je, da je ustavno sodišče ugotovilo, da uvedba samoprispevka ni v nasprotju z našo ustavo. Mislim, to se iz odločbe da razbrati in mi v resnici s sprejemanjem tega zakona realiziramo odločbo ustavnega sodišča - to vsi skupaj pozabljamo, ker drugače tega postopka ne bi bilo. Jaz se strinjam oziroma sem za samoprispevek, sem pa tudi za to, da se primerna večina odloči za njega. Ta predlog, ki je po vrsti četrti, za katerega se je predgovornik zavzemal, smo imeli uzakonjenega do predzadnje spremembe zakona o lokalni samoupravi in se je v praksi pokazal kot prestrog. Zato sem tudi predlagal vmesno rešitev. Kolegu, ki je pred tem razpravljal v smislu, da vsebina mojega amandmaja ni v praksi izvedljiva, to ni res. Pomeni samo, da namesto 25+1 je treba imeti 33, in da je manj diskusije ali problematiziranja, kaj je primerna večina. O izvedbi v praksi pa ni nobene razlike. Mogoče, če bi napisal kaj drugega, 30%, potem bi bilo mogoče malo težje v praksi izvesti in določiti, kaj je na podlagi volilnega imenika tisto, kar je dovolj. Hvala.
Hvala lepa. Replika, poslanec Kremžar.
Očitno gre za nesporazum, kolega Trofenik. Jaz ne mislim, da je tehnično nemogoče izvesti v praksi. Seveda je mogoče. Govorim o nečem drugem. Govorim o vsebini in govorim o tem, da se srečujemo, zmeraj bolj se bomo, z naveličanostjo tudi ljudi, hoditi na tovrstne zadeve in da bo zelo težko dobiti že 50+1 občana, krajana ali kakorkoli na volišče. V tem je problem te večine. Po drugi strani pa seveda zmeraj, ker je pač taka predpostavka zmeraj bila in bo, predpostavljamo, da je vseh 49+ vse do 50 avtomatsko proti oziroma ker se ni opredelilo, je seveda na tisti strani, ki si ne želi tega Jasno, da temu ni tako. Moja razprava gre v smer samo tega, da bi obdržali ene normalne številke, ki bi omogočale, da lahko kakšen referendum o samoprispevku, tam kjer ljudje želijo to narediti, tudi uspe. Nič drugega. Hvala.
Hvala lepa. Razprava, poslanec Beuermann.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V bistvu je malo replike, ker mene zelo čudi, da se tukaj kot močan argument govori o tem, kako Evropa samoprispevka ne pozna; in to pravzaprav od predstavnikov stranke, kjer smo navajeni, da se je veliko v bližnji preteklosti govorilo o volji ljudstva in tako naprej. Ker sem pa ravno pri besedi, moram priznati, da sem nekoliko razdvojen. V tem trenutku nisem prepričan, kako bom glasoval, ker tako argumenti gospoda Trofenika kot argumenti kolega Leona so za premisliti. Seveda me pa zato zanima, kakšno je stališče vlade v zvezi s tem predlogom. Hvala.
Moment prosim! Vem, da je več razpravljavcev. Prosim, poslanec Rokavec.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Moje mnenje pri tem amandmaju je, da je amandma kolega Trofenika pravilen. Poglejte, prvo kar je v zvezi z dilemo, ki jo je izpostavil kolega Sušnik, mislim, da ni dejansko na mestu. Krajani se bodo na določenem teritoriju, ali občani ali kakorkoli ta termin imenujemo, sami odločali in vsi volilni upravičenci bodo povabljeni na referendum. Se pravi, tako bo vsak imel možnost, da se bo odločal. Prav je, da je ta kvorum udeležbe 51 procentov tisti, ki na nek način daje večjo legitimnost tudi temu referendumu. Po drugi strani pa je verjetno pravilna tudi dikcija, da se ta minimum praga iz eventualno 25+1% poviša na 1/3 vseh tistih volilnih upravičencev. Gre za eno novo dajatev, ki bo na nek način zapopadla vse,tudi tiste, ki bodo prepustili odločitev ostalim, ki se bodo udeležili tovrstnega referenduma za uvedbo samoprispevka. Tako bi verjetno kazalo dejansko podpreti amandma na amandma kolega Trofenika. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, gospod Sušnik.
Ja, replika gospodu Beuermannu. Jaz mislim, da je odveč strah, da bi se kaj spremenil naš odnos do referenduma. Gospod Beuermann, niste me poslušali, ko sem citiral zaključek, ki ga je napisal naš raziskovalni sektor državnega zbora. Tukaj v tem zaključku eksplicitno stoji, da je v Evropi v skoraj vseh državah referendum kot oblika neposredne demokracije, a predvsem v njegovi politični funkciji. V njegovi politični funkciji. Mislim, da je v tem bistvo. Smo pa jasno povedali v socialdemokratski stranki, da pa nasprotujemo referendumu kot obliki odločanja za uvedbo neke davčne oblike neke dodatne obdavčitve. Hvala lepa.
Hvala. Replika, poslanec Petan.
Hvala za besedo. Jaz repliciram gospodu Beuermannu, ko je govora o volji ljudstva. Res je. Vendar volja ljudstva je tudi, da ti nekdo ne more predpisati davka za stvari, ki bi jih država morala urediti. Za nadstandardno je pa drugo. Ampak tistega amandmaja očitno vi niste sprejeli, ko smo govorili ravno o tem. Evropa je to voljo ljudstva v takem pogledu rešila drugače, in to z delniškimi družbami. Tam ne poznajo takšnega načina financiranja nekih objektov, ki se potem v kasnejši fazi lahko lastninijo. To se zdaj pri nas dogaja. V tistih časih, ko smo uvedli samoprispevek, je v redu. Tudi sam sem glasoval za njega. Danes ko pa prihajamo v obdobje, ko tudi lastnina nekaj predstavlja in tudi zavezuje, danes se pa ti objekti, ki so bili grajeni s skupnimi sredstvi, lastninijo. Svojega deleža občani sploh ne morajo dokazati. Kako ga pa naj kdo dokaže? Tudi če bi kdo poskušal, pa še imel kakšne papirje, da je plačeval samoprispevek, bi to bilo tako rekoč nemogoče. Ravno zaradi tega razvita Evropa takšnega davčnega referenduma ne pozna, političnega pa pozna. To pa ja. To se pa strinjam. Evropa in na splošno države, s katerimi se želimo primerjati, so ta problem rešile z delniškimi družbami. Če bom jaz imel interes, da bom tudi eventualno gradil tak vodovod, bom vložil svoja sredstva in seveda še drugi in s tem bom imel avtomatsko, glede na svoj denarni prispevek, svoj delež v upravljanju tega objekta. Tako so drugi rešili, tako so gradili železnice čez cele kontinente, tako se gradijo tudi ceste in razni drugi objekti, karkoli, to je delniška družba, ni pa oblika samoprispevka "vbogajme", ko nekdo pač nekomu predpiše nek davek in potem ga mora seveda plačevati, za tisti denar se pa lahko obrišeš, deset jih bo pa lastninilo tisti objekt, ki smo ga skupaj gradili. Za to gre, nič drugega. Ne nasprotujem temu, da se iz teh sredstev kaj zgradi. To je pozitivno. Vendar potem moramo imeti tudi svojo upravljavske pravice nad tem; običajno se pa zgodi tako, da si upravljavske pravice nad tem prilasti ozka skupina ljudi ali pa celo olastnini, kar seveda ni nič narobe, lastniniti se mora, vendar gre za to, kdo da sredstva - tisti, ki da, mora tudi upravljati - delniška družba, gospodje. Hvala.
Hvala lepa. Replika, poslanec Trofenik.
Hvala. Sicer nerad, vendar sem prisiljen replicirati obema predhodnikoma. Rad bi spomnil na nekaj, ni namen na osnovi replike. Ko govorite, gre za davek, ki se uvaja na najbolj demokratičen način. Vendar se zavedajte, dragi kolegi, da v Evropi, o kateri govorimo, ima lokalna skupnost oziroma njen predstavniški organ oziroma svet pravico uvesti davek, pri nas pa ne. V tem smislu smo en korak naprej v smislu demokratičnosti - nek davek uvajamo na najbolj demokratičen način, nima pa občinski svet po naši zakonodaji pravice v nobenem okviru določiti davka, kar je pravilo v Evropi. Drugič, me pa zelo moti poenostavljanje, da mora država za nekaj - jaz bi svetoval, da bi dobro prebrali, če ne drugega, evropsko listino o lokalni samoupravi, relacije med državo in lokalno skupnostjo, kaj kdo mora in komu mora kaj pomagati. Hvala.
Hvala lepa. Replika, poslanec Lavrinc.
Zdaj bom zelo kratek, ker mi je kolega Vili tisti glavni del vzel. Ob tej priložnosti bi gospode, ki tako vneto zagovarjajo, da se ta zakon preobrne, torej da se ga zavrne, spomnil na postopek, ki bo kmalu v tem državnem zboru. To pa je, ko gremo drobit to našo ljubo malo Slovenijo na mini in mikro občine, najprej seveda, dajte ljudem možnost, da bodo sami gospodarili, potem pa, glej ga, zlomka, tu smo, vaši smo in zdaj nam pa zagotovite iz državnega proračuna zadostne denarje. Ne gre tako. To res ne gre tako. Vsaj zapomnite si to, kar sem vam danes na nek način "naprej vrgel", ko bomo odločali o novih občinah, ki absolutnoniso sposobne svojega preživetja.
Hvala lepa. Replika, poslanec Moge.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Ni replika, ampak pogovarjamo se o tekstih, ki smo jih dobili v pregledu amandmajev z datumom 23.10.2001. Pod številko 2 imate amandma na amandma in pod številko 3 amandma, o katerem naj bi glasovali. To pomeni, da bi najprej glasovali o amandmaju na amandma, to je pod številko 2, potem bi pa pod številko 3. Ta reč je protislovna, to ne vzdrži, ker bi naredili napako. Zato se mi zdi in pozivam gospoda Trofenika, ker ima enak tekst, in v tem tekstu se od številke 2 do številka 3 Trofenikov tekst razlikuje samo v tem, da je notri vrinjen še stavek "in hkrati ta večina predstavlja najmanj eno tretjino vseh glasovalnih upravičencev, vpisanih v volilnem imeniku". To pomeni, da bi kolega Trofenik, če bi hotel dati amandma na amandma skupine poslancev pod številko tri, moral napisati, da se za besedami, "ki so glasovali", doda to, kar nam "in hkrati ta večina predstavlja itn." Če sedaj glasujemo o amandmaju na amandma in potem glasujemo še o amandmaju, bomo dobili nekaj, kar ne vzdrži kriterijev formalne logike. Če razpravljamo o teh stvareh, moremo verjetno ali razpravljati o dve ločenih amandmajih ali pa mora kolega Trofenik svoj amandma na amandma popraviti.
Hvala lepa. Poslanec Petan.
Hvala za besedo. Gospod predsedujoči, zavedam se, da mi lahko vzamete besedo, ampak glede na to, da ste spoštovanemu gospodu Lavrincu dovolili, bom tudi jaz skušal odgovoriti, pa bom čimbolj kratek. Gospod Lavrinc se bo verjetno spomnil, da prvi, ki je naredil prekršek v zvezi z majhnimi občinami, je bila ravno vaša stranka v prejšnjem mandatu, ko ste hoteli imeti občino s 600 prebivalci v Zgornji Savinjski dolini. Ko je ta tabu padel, potem ima pa tudi vsaka krajevna skupnost pravico, da se je opredelila za svojo občino in da se informira. Izvirni greh, gospod Lavrinc, je bil tam. Vi se spomnite, midva sva o tem veliko diskutirala, tako da nam tega ni potrebno "sponašati", kot ste se slikovito izrazili. Ampak bi bilo dobro, da najprej pometete pod svojim pragom, potem pa se bomo mogoče pri teh opredelitvah za nove občine tudi boljše opredelili, glede na vaša razmišljanja. Hvala lepa in se opravičujem.
Replika, poslanec Sušnik.
No, jaz bom zelo kratek. Jaz verjamem, da tako gospod Trofenik, ki se je v preteklosti intenzivno ukvarjal z lokalno samoupravo, kot gospod Lavrinc, ki je predsednik odbora za notranjo politiko in se sedaj intenzivno ukvarja z lokalno samoupravo, nista pozabila, ko sta navajala svoja stališča glede tega, da je v Sloveniji še ena specifika, in sicer ta, da naša država na lokalni nivo namenja vsega skupaj 5% bruto družbenega proizvoda, da pa je prva najbližja primerljiva država v Evropi z 20% bruto družbenega proizvoda, ki ga namenja na lokalni nivo. Zaradi tega dejstva mislim, da je tudi danes v teh klopeh sprejemanje tega zakona, ki zaradi defekta, ki sem ga navedel, omogoča tudi določenim lokalnim skupnostim ali delom lokalnim skupnosti, da si s samoobdavčevanjem pomagajo nadomestiti tisto razliko, ki je evidentna. Gospod Lavrinc je to trditev evropskih parlamentarcev imel priložnost dvakrat slišati v tem mandatu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sedaj pa, oprostite, toliko rok se dviguje, ne vem, ali je replika ali je [[...]]Proceduralno, gospod Kebrič.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Imam proceduralni predlog. Opozorilo kolega poslanca Mogeta, me je spravila v dilemo, ali ne bomo ob koncu ugotovili, da vse skupaj ni v skladu s poslovnikom. Prosim, da povprašamo našo pravno službo, ali je njegova pripomba utemeljena, ali je pravilno vložen amandma na 2. člen, pri čemer bomo o tretjemamandmaju posebej glasovali, pa se priključujem tej logiki, da ne moremo najprej nekega amandmaja imeti, če nimamo člena. Hvala lepa.
Moram pojasniti, da sem dobil pojasnilo strokovnih služb, iz katerega je razvidno naslednje. Pod točko 2 ni amandma na amandma, pač pa samo amandma. Če bo sprejet amandma pod točko 2, potem ne bo glasovanja o točki 3, ker bo brezpredmetno. Se poslanec Trofenik strinja? [[Da.]] Zdaj pa oprostite. Mislim, da ima besedo poslanec Diaci.
Jaz bi razpravljal, mislim pa, da ima kolega Lavrinc repliko, tako da mu dajem prednost.
Poslanec Lavrinc, prosim.
Kolegu tamle iz tistih vrst bi povedal, da [[...]]Nekje sem prebral, če hočeš tri največje laži na svetu povedati, rečeš lahko prvič statistika, statistika in še enkrat statistika. V postavkah znotraj ministrstev poglejte številke, ki so namenjene za investicije v lokalnih skupnostih, pa bova razčistila, koliko procentov se pri nas dejansko namenja, koliko so pa pri vas tisti iz rokava potegnjeni procenti.
Hvala lepa. Zdaj pa poslanec Diaci. Prosim.
Hvala za besedo. Bom kratek, ker je bilo že o tem veliko povedanega. V naši poslanski skupini bomo podprli samo prvi amandma, in to je amandma vlade Republike Slovenije. Mnenja smo namreč, da je pri uvedbi neke vrste samoobdavčitve potreben visok konsenz in da je tu nujno potrebna absolutna večina za uspešnost tega referenduma. Vse ostale rešitve ne bomo podprli, kakor je tudi odvisna naša podpora temu zakonu od tega člena. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje o amandmajih. Najprej glasujemo o amandmaju pod številko 1. Glasujmo prosim! Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za 40, proti 11. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 11.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Pod številko 2 glasujemo sedaj popravljeno o amandmaju Trofenik Vilija. Če bo seveda ta sprejet, je tretji brezpredmeten. Glasujmo! 53 prisotnih, 16 za, 32 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Glasujmo o amandmaju pod številko tri. Glasujmo pod številko tri, prosim. Navzočih je 57 poslank in poslancev, 36 za, proti 15. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 15.]] Amandma je bil sprejet. Obrazložitev glasu, poslanec Lavrinc.
Proceduralno.
Prosim, proceduralno.
Zdi se mi, da o četrtem amandmaju ne moremo glasovati, ker je po vsebini to odločeno že z amandmajem, ki smo ga ravnokar sprejeli. Ta drugi delček, da tako rečem, ker je zapisano, da naj bi bil kot redakcija, glede na to, da ni uporabljena ženska in moška oblika, pa bo seveda opravil sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve, ker bomo imeli še nekaj takšnih amandmajev, kjer bodo uporabljeni izrazi za moško in žensko obliko. Po vsebini smo pa to stvar že pokrili, kot sem rekel, z amandmajem pod točko tri.
Hvala lepa. Ali je po vašem mnenju potem ta amandma brezpredmeten?
Natanko tako.
Hvala lepa. Amandma je brezpredmeten. Glasujemo še o 2. členu v celoti. Prosim, glasujemo. Navzočih je 59 poslank in poslancev, za 38, proti 15. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 15.]] 2. člen je bil sprejet. V obravnavi imamo 5. člen in en amandma. Želi kdo razpravljati? Prosim, gospod Sok, poslanec Sok.
Proceduralno bi rad vprašal, kakšen status ima poslanec Lavrinc, da lahko ugotavlja, kateri amandmaji so brezpredmetni.
Kot predsednik odbora, ki je predlagatelj tega amandmaja. Odločil sem pa seveda kot predsedujoči, ker tolmačim poslovnik in ga razumem v tem smislu. Hvala lepa. Razpravljamo o 5. členu in o amandmaju. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 56 poslank in poslancev, 41 za, 12 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 12.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo še o 5. členu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 55 poslank in poslancev, 41 za, proti 12. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 12.]] 5. člen je bil sprejet. Prehajamo na 7. člen, kjer je amandma vlade Republike Slovenije. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. Glasujemo, prosim. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 36, proti 9. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo še o 7. členu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za 40, proti 6. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je 7. člen v celoti sprejet. Prehajamo k povezanima 11. in 12. členu. 11. člen je na strani 6. Torej, povezan je drugi amandma. Prosim, želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 54 poslank in poslancev, 41 za, 7 proti. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Prehajamo še k tretjemu amandmaju k 12. členu [[stran 7]] . Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 47 poslank in poslancev, 38 za, proti 3. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Vračamo se na 9. člen, kjer imamo štiri amandmaje ter dodatno še amandma, ki ste ga dobili v pismeni obliki na mizo pred približno četrt ure; predlagatelj je Vili Trofenik. Torej, imamo pet amandmajev. Želi kdo razpravljati? Prosim, poslanec Rokavec.
Hvala za besedo. Ker je kolega Trofenik odsoten, bi v njegovem imenu obrazložil njegov amandma. Dejstvo je, da je prag 20% povprečne letne plače, ki je opredeljena v amandmaju k 9. členu, prenizek. Na ta način se zapopadejo tudi državljani, ki imajo zajamčeno plačo, se pravi, da je njihov približen letni prihodek 500.000 ali manj. Zato bi bilo umestno, da bi z amandmajem dvignili to stopnjo na 25%. Seveda to pa pomeni, da tudi nimajo volilne pravice oziroma udeležbe na referendumu, prav tako pa tudi ne obveznosti za plačilo prispevkov. Prosil bi, če bi ta amandma na amandma podprli.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Najprej bomo glasovali o amandmaju na amandma pod številko 1. Glasujmo, prosim. Navzočih 53 poslank in poslancev. 37 za, 8 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 8.]] Amandma je bil sprejet. Glasovali bomo sicer pod številko 2, ampak ne o amandmaju pod številko 2, pač pa po materialu, ki smo ga dobili na klop. To je poslanec Vili Trofenik. Prosim, glasujemo. Prisotnih je 54 poslank in poslancev. Za 44, proti 2. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 2.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo o amandmaju, ki je naveden v materialu pod številka 2. Glasujmo, prosim. Navzočih 51 poslank in poslancev. 35 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 6.]] Amandma je bil sprejet. Amandma je povezan z 10. členom in 14. členom oziroma amandmaji k temi členi. Prosim, da preidemo na člen 10. Imamo en amandma, povezan z navedenim členom. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujmo, prosim. Navzočih 51 poslank in poslancev. 39 za, 6 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Amandma je bil sprejet. Imamo še povezan amandma k 14. členu. To je na strani 7. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujmo, prosim. Navzočih 50 poslank in poslancev. Za 38, 6 proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 6.]] Amandma je bil sprejet. Vračamo se nazaj k 9. členu in amandmaju pod številka 3. Glasujmo, prosim. Moment.
Gospod podpredsednik, amandma pod številko 3 sem umaknil, sicer pa je enako besedilo kot amandma na amandma pod številko 1, ki je bil že sprejet. Je brezpredmeten.
Hvala lepa. Torej ne bomo glasovali o tem amandmaju. Imamo še nalogo glasovati o amandmaju pod številka 4. Glasujmo, prosim. Navzočih 49 poslank in poslancev. Za 41, proti 3. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 3.]] Amandma je bil sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 51 poslank in poslancev. 41 za, proti 3. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo še na glasovanje o 10. členu v celoti. Amandmaja se spominjate, je že bil sprejet. Glasujemo o 10. členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 50 poslank in poslancev. 39 za, proti 6. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo k 11. členu, k 1. amandmaju, 2. amandma pa je bil sprejet. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Glasujmo prosim! Navzočih je 48 poslank in poslancev. 39 za, proti 2. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o 11. členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 49 poslank in poslancev. 41 za, proti 4. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Prehajamo k 12. členu. Trije amandmaji. Tretjega smo že obravnavali. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o prvem amandmaju. Glasujmo prosim! Navzočih je 48 poslank in poslancev. 41 za, proti 2. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o drugem amandmaju. Glasujmo prosim! Navzočih je 47 poslank in poslancev. 38 za, proti 3. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 51 poslank in poslancev, 42 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil člen sprejet. Pri 14. členu smo že glasovali o amandmaju. Glasovati moramo še o členu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 50 poslank in poslancev, 39 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil člen v celoti sprejet. Prehajamo k 15. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o amandmaju k 15. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo še o 15. členu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 48 poslank in poslancev, za 37, 4 proti. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil člen sprejet. Prehajamo k 16. členu, h kateremu so vloženi štirje amandmaji. Če bo sprejet amandma pod številko 1, so vsi ostali amandmaji brezpredmetni. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o amandmaju pod številko 1. Glasujemo, prosim. Navzočih je 49 poslank in poslancev, 39 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet; ostali amandmaji k temu členu so postali brezpredmetni. Člen je v celoti spremenjen. V obravnavi imamo 17. člen, kjer je en amandma [[stran 10]] . Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo, prosim. Navzočih je 49 poslank in poslancev, 40 za, proti 3. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 50 poslank in poslancev, za 40, proti 4. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je bil člen v celoti sprejet. Obravnavamo amandma k 18. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o amandmaju. Glasujmo prosim! Navzočih je 52 poslank in poslancev. 41 za, proti 4. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 47 poslank in poslancev. 37 za, proti 4. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Obravnavamo amandmaje k 22. členu. Imamo dva amandmaja. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Pardon, en amandma imamo. Oprostite. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujmo prosim! Navzočih je 54 poslank in poslancev. 42 za, proti 6. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet in istočasno tudi člen v celoti. Prehajamo k amandmajem k 26. členu. Tu so trije amandmaji. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o prvem amandmaju k 26. členu. Glasujmo prosim! Navzočih je 53 poslank in poslancev. 39 za, proti 5. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo o drugem amandmaju. Glasujmo prosim! Navzočih je 48 poslank in poslancev. 38 za, proti 3. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je drugi amandma sprejet. Glasujemo o tretjem amandmaju. Glasujmo prosim! Navzočih je 51 poslank in poslancev. 43 za, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Glasujemo še o členu v celoti. Glasujmo prosim! Navzočih je 50 poslank in poslancev. 42 za, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je člen sprejet. Opravili smo razpravo o vloženih amandmajih. Prehajamo na razpravo o preostalih členih, h katerim niso bili vloženi amandmaji. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo še o preostalih členih. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, 41 za, proti 4. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 4.]] Preostali členi so bili sprejeti. Prehajamo na razpravo o naslovu zakona. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo, glasujemo o naslovu zakona. Glasujemo, prosim. Navzočih je 53, 45 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 5.]] Naslov je bil sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da so bili sprejeti amandmaji k naslednjim členom: 2, 5, 7, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 22 in 26. Če želijo k tem členom kvalificirani predlagatelji vložiti amandma, prosim, da to storijo. Pred tem pa sprašujem, ali želi kdo razpravljati o predlogu zakona v celoti. Prosim, poslanec Rupar.
Hvala lepa, predsedujoči. Kolegice in kolegi. Sprejeli smo oziroma ste drugo obravnavo najbolj nesmiselnega zakona, kar jih je bilo v tem mandatu predlaganih za sprejem. Ocena je povsem na mestu, če pogledamo življenjskost tega zakona. Nihče ne bo po tem, kar ste sprejeli, mogel speljati samoprispevka - torej nihče. Kakorkoli boste že obravnavali nadaljnji oziroma peljali nadaljnji potek sprejemanja, prej ali slej boste ugotovili, da zadeve med sabo pravno niso usklajene, da so neživljenjske tudi v smislih, ko neka ulica s 30-imi ali manj odstotki prebivalcev lahko odloča o samoprispevku in bo okolica morala plačevati. Sprejeli ste tudi, da bo lahko vikend naselje izglasovalo samoprispevek, ki ga bodo potem plačevali ljudje, ki imajo tam stalna prebivališča. Celo tako daleč smo speljali ali ste speljali ta zakon, da boste nenazadnje lahko prisilno izterjali samoprispevek ljudi, ki so lahko oddaljeni tudi 1000 kilometrov proč inso, recimo, prebivalci ali državljani druge republike, pa imajo posest na ozemlju oziroma v tisti občini, kjer je samoprispevek. Zanima me, kako boste izpeljali plačilo preko luže, recimo ameriškega državljana, ki bo dobil po denacionalizacijskem zakonu vrnjeno zemljo v krajevni skupnosti, kjer bo samoprispevek. Gre torej za zelo nesmiseln zakon. Lahko, da smo katero stvar razumeli napak, zato bi predlagal v imenu poslanske skupine, da najprej dobimo čistopis tistega, kar ste sprejeli, da bomo pogledali skladnost z zakonom, skladnost z ustavo in z drugimi zakoni in nenazadnje lahko po tem čistopisu tudi prešli na odločanje v tretjem branju. Zato prosim, če točko lahko prekinemo in jo nadaljujemo, ko bomo dobili čistopis. Hvala lepa.
Ne vem, ali je to proceduralni predlog. Torej proceduralni predlog, da se prekine točka in se pripravi čistopis za tretje branje, dajem na glasovanje 50 navzočih. Za 22, 24 proti. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 24.]] Proceduralni predlog ni bil sprejet. Razpravljali bodo še naslednji poslanci, Vučko, ne, se je odrekel, Malovrh.
Jaz bi poslanskemu kolegu Ruparju povedal samo tole. Tisti, ki so proti samoprispevku, pač ne pridejo na referendum in jih ima 75 procentov možnost, da referendum pade.
Razpravljal bo poslanec Diaci.
Hvala za besedo. Mi smo vložili amandma na 2. člen. Mislim, da ga ravno prinašajo, zato bi prosil, če počakamo, da se razdeli na klop.
Želi še kdo razpravljati o zakonu v celoti? Napovedan je bil amandma poslanske skupine Stranke mladih Slovenije. Ga bom, če dovolite kar prebral. Amandma k 2. členu: Drugi odstavek 2. člena se spremeni tako, da se glasi: "Samoprispevek se uvede po prej opravljenem referendumu, na katerem se je večina vseh glasovalnih upravičencev na določenem območju izrekla za uvedbo samoprispevka." Želi kdo razpravljati? Prosim, poslanec Diaci.
Hvala za besedo. Ne bom našteval vseh argumentov, kajti o tem je bilo že danes veliko povedanega. Prosil bi vas samo, da si zamislite eno naselje, kjer bo 25 procentov + 1 obdavčilo, ostalih 75 procentov. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaradi tega dajem amandma k 2. členu [[...]]pardon, poslanec Rokavec.
Hvala za besedo. Saj je težko razpravljati o tem amandmaju, ki je bil samo prebran, ampak če sem pravilno razumel kolega Diacija, je njihov amandma v kontekstu, da večina vseh glasovalnih upravičencev odloči o uvedbi samoprispevka. Mislim, da je to bistveno previsok kriterij. Danes je bilo že ničkolikokrat povedano, da imajo vsi glasovalni upravičenci, ki so povabljeni na referendum, možnost, da se udeležijo referenduma in tudi možnost, da dajo svoj glas oziroma svojo odločitev. Zato je prav, da se podpre tista rešitev, ki smo jo danes že izglasovali, čeprav je bil poskus, da bi bil malo višji kvorum. Hvala lepa. Amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Poslanec Sušnik.
Jaz mislim, da je ta amandma vredno za podpreti. Za razumevanje je treba še povedati, da je odbor predlagal podoben amandma že v drugem branju, da pa je dejansko ta amandma rahlo v nasprotju z vsemi tistimi, ki špekulirate pri sprejemanju tega zakona z vse nižjo volilno udeležbo ali pa pasivno volilno abstinenco, ki smo ji v naši državi vse bolj priča. Dajmo postaviti jasen prag, ki naj bo pogoj za to, da se samo obdavči neko okolje v nekem, prepričan sem, ne urbanem središču, ker tam ni potreba po teh davkih, ampak nekje na regiji daleč izven Ljubljane, ker tudi v preteklosti takih davkov oziroma samoprispevkov ni bilo v urbanih središčih oziroma mestih. To si upam trditi za zadnjih 10 let, prej vem, da so bili. Jaz bi apeliral, da podprete ta amandma. Sam ga bom tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Kremžar.
Hvala lepa. Ne bom ponavljal tega, kar smo danes že velikokrat govorili. Rad bi samo, da govorimo popolnoma natančno. Gospod Sušnik se, in repliciram njemu, zavzema seveda za neko opcijo, o kateri je danes že nekajkrat govoril in je to legitimno in prav in jaz to spoštujem. Pač pa ni res, da je odbor kdajkoli predlagal takšen amandma in takšno večino, kot je v tem amandmaju. Zgolj zaradi tega se oglašam. In zato, ne samo zato, jasno ne bom podprl tega amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Pohorec.
Imam proceduralno. Predlagam, da damo 10 minut pavze, toliko, da dobimo ta amandma tudi na mizo, da vemo, o čem se bomo v končnem besedilu odločali.
Seveda bom dal to na glasovanje, ampak kljub temu predlagam, da vodimo še naprej razpravo. Med tem časom bo material prišel gotovo na mizo. Poslanec Malovrh.
Jaz tega amandmaja ne bom podprl. Svojo odločitev utemeljujem z naslednjim. Do sedaj so bili referendumi in se je gradila infrastruktura ali objekti predvsem v urbanih naseljih. Sedaj so nekako na vrsti tista bolj oddaljena naselja, hribovska, če tako rečem, in ti so še kako zainteresirani, da se tudi do njih pripelje ali cesta ali vodovod ali se zgradi kakršenkoli objekt. In če sprejmemo ta amandma, tako kot je bil predlagan, v veliki večini tisti, pri katerih je že vse narejeno v teh urbanih centrih, manjših urbanih centrih, običajno ne pridejo odločati na referendum. In če sprejmemo ta amandma, bomo kar naenkrat preprečili vsem tistim, ki jim je naša družba po občinah še koliko dolžna in so zahtevali v preteklem času referendumske potrditve, s takšnim amandmajem pa ne bodo nikoli prišli do želene infrastrukture. Zato takšnega amandmaja ne bom podprl, kajti že sprejeti kriteriji so dovolj visoki. V potrditev tega pa tudi prej amandmaja Vilija Trofenika, ki je predlagal malenkostno višji odstotek, nismo podprli. Tako, če bi bila želja po tem, kar predlaga amandma, mislim, da bi se že takrat to tudi zgodilo. Hvala.
Hvala. Repliko ima najprej poslanec Sušnik, potem poslanec Čebulj in poslanec Rupar.
Samo v pojasnilo gospodu Kremžarju. Na strani 2 pregleda amandmajev z dne 23.10.2001 je popolnoma identičen amandma, katerega predlagatelj je tule napisan, to je odbor za notranjo politiko. Za ta amandma ni nihče rekel, da ga umika, vsaj sam tega nisem zasledil, je pa povzel samo to, da je praktično amandma Stranke mladih Slovenije samo povzetek četrtega amandmaja k 2. členu, o katerem smo danes že enkrat glasovali v drugem branju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima poslanec Čebulj.
Hvala lepa. Poglejte, moje osebno stališče je, da ta zakon moramo imeti v državi Sloveniji, in državna sekretarka je pač svojo nalogo odlično opravila. Prepričan pa sem, da je o samem zakonu nesmiselno toliko razpravljati, ker bodo o tem odločali državljani eventualno na referendumih, če jih bodo občine ali krajevne skupnosti razpisale. In prepričan sem, da v situaciji, v kateri je država, glede statusa socialne ogroženosti, sem prepričan, da v eni krajevni skupnosti in v eni občini ta trenutek in še tudi nekaj časa ti referendumi oziroma samoprispevki za določen razvoj ne bodo uspeli. In je nesmiselno zavlačevati in razpravljati, zato preidimo na glasovanje in sprejmimo ta zakon, da bo pač zagotovljeno tisto, kar so si na ministrstvu za notranje zadeve zadali. Hvala lepa.
Hvala. Poslanec Rupar se je odrekel repliki. Besedo ima poslanec Lavrinc, nato poslanec Kremžar. Prosim.
Najprej bi repliciral kolegu, ki je omenjal amandma pod točko 4. Očitno nisem bil dovolj razumljiv. Tu je prišlo do napake pri prepisovanju. Želja je bila, da se redakcijsko tekst popravi, tako da bo ženska in moška oblika. Ker je pa po vsebini zadeva takšna, že sprejeta s tretjim amandmajem, in je tu pri prepisovanju prišlo do te neumnosti, da tako rečem, sem povedal, da je amandma pod številko štiri konzumiran in je preprosto sklep, ki ste ga dobili potem na mizo - to pa je, da se pooblašča sekretariat, da uporabi žensko in moško obliko v celotnem tekstu zakona. Samo za to gre, tako da ne s tem barantati. Torej, to je "šlamparija" ali pa napaka, kakor hočete.
Hvala lepa. Prosim, poslanec Kremžar.
Hvala lepa. Če smem, upam da ne prehitevam, napovedujem amandma k 26. členu, ker je prišlo po naši oceni do ene napake in bi jo radi seveda popravili. Namreč govori - pojasnil bom sedaj, da ne bo potrebno potem - v napovednem stavku prvega odstavka 26. člena se za besedo "mediju" doda besedo "brezplačno". To "brezplačno" bomo predlagali, da se črta, ker to je neka zadeva, kjer posegamo v prostor, na katerega nimamo vpliva in ne bi bilo prav, da to ostane v tem zakonu zapisano.
Hvala. Želi še kdo razpravljati o amandmaju in 2. členu? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo in glasujemo o amandmaju k 2. členu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za 16, 32 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 32.]] Amandma ni bil sprejet. Ker je bil napovedan še en amandma, bi prosil poslanca Kremžarja, če pove, v kolikem času bomo ta amandma dobili. Sprašujem, prosim.
Ali lahko prosimo sekretariat za pojasnilo v zvezi z amandmajem, o katerem govorim?
Lahko. Prosim.
Hvala za besedo. Če mi dovolite, bi pojasnila samo toliko, da lahko 26. člen sekretariat popravi v redakciji. Namreč vaška četrtna skupnost je bila že v dveh predhodnih členih črtana z amandmaji, tako da je potrebno vsekakor v redakciji to opraviti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, prosim, še poslanec Kremžar.
Očitno je šlo za nesporazum. Gre za določilo, da se objavi brezplačno, in to je sprememba vsebine in bomo to spremembo predlagali, potrebujemo pa 5 do 10 minut, da razdelimo amandma.
Hvala lepa. Prekinjam to točko, dokler seveda ne dobimo tega pismenega amandmaja na klop. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH CARINSKEGA ZAKONA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim Zmagom Jelinčičem Plemenitim. Želi predstavnik predlagatelja predloga zakona besedo? Torej, vidim, da ga ni. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Prosim. Trenutek prosim, nekaj ne funkcionira. Trenutek prosim, samo trenutek. Prosim, če poskusimo. Je zdaj v redu?
Spoštovani gospod predsedujoči, kolegice in kolegi! Matično delovno telo je obravnavalo navedeni predlog zakona in v skladu z mnenjem sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve državnega zbora in mnenjem vlade, glede na dejstvo, da je medtem že bil sprejet ustrezen zakon, ki razrešuje tematiko tega zakona, predlagamo državnemu zboru, da zakona ne sprejme in ga zavrne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Želi besedo predstavnik vlade? Besedo ima gospod Darko Tolar, državni sekretar na ministrstvu za finance.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Mnenje vlade k predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah carinskega zakona v prvi obravnavi je negativno, ker vsebino tega predloga že ureja zakon, ki je bil obravnavan v državnem zboru letos 31. januarja, to je bil zakon o preoblikovanju prostih carinskih prodajaln na cestnih mejnih prehodih in v celoti ureja to zadevo. Torej še enkrat, vlada ne podpira tega zakona.
Hvala lepa. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Prijavljen ni nihče. Torej ne želijo. Besedo dajem poslankam in poslancem. Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem splošno razpravo. Prehajamo na razpravo o predlaganem sklepu matičnega delovnega telesa, ki se glasi: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah carinskega zakona, prva obravnava, se ne sprejme." Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaradi tega bomo prešli na glasovanje. Pozivam vse poslanke in poslance, da se nam pridružijo v dvorani, zaradi tega bomo počakali kakšno minuto, dve. Prosim, poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Prosim, da počakamo še kakšno minuto. Glasujemo o sklepu. Glasujmo, prosim! Žal je navzočih premalo število poslank in poslancev. Zaradi tega glasujemo še enkrat. Drugič. Glasujmo, prosim! Odrejam 10 minut odmora. Nadaljujemo ob 17.30. [[seja je bila prekinjena ob 17.21 uri in se je nadaljevala ob 17.31 uri.]]
Prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Ponovno prosim poslanke in poslance, da zasedejo svoja mesta. Tretjič bomo glasovali o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa. Glasujemo, prosim. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za 43, proti 2. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. Zakonodajni postopek o predlogu zakona je tako končan in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Vračamo se na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA. Prosim poslanca Kremžarja, da obvesti državni zbor.
Hvala lepa. Umikam napovedani amandma, ker smo med odmorom uskladili z našo strokovno službo in ni potreben. Hvala.
Hvala lepa. Drugih amandmajev ni. Sekretariat za zakonodajo in pravne zadeve sprašujem, ali je zaradi sprejetih amandmajev porušena medsebojna skladnost določb zakona. Pravijo, da ni porušena, zato prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo o zakonu v celoti. Glasujemo, prosim. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za 38, proti 10. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon v celoti sprejet. V obravnavi imamo še predlog dodatnega sklepa k predlogu zakona o samoprispevku, ki se glasi: "Sekretariat državnega zbora Republike Slovenije za zakonodajo in pravne zadeve se pooblašča, da po končni redakciji besedila zakona o samoprispevku slednjega pripravi tako, da smiselno uporabi ženski in moški spol v tistih členih oziroma poglavjih, ki določajo temeljne subjekte predloga zakona, z navedbo, da se v nadaljevanju uporabi naslavljanje v moškem spolu." Želi kdo razpravljati? [[Ne želi.]] Zaključujem razpravo. Glasujemo o dodatnem sklepu. Glasujemo, prosim. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za 42, proti 6. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je bil dodatni sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 15. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O UPORABI SLOVENSKEGA ZNAKOVNEGA JEZIKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo? Gospod minister, imate besedo.
Cenjene poslanke in poslanci, spoštovani predsedujoči. Vlada Republike Slovenije je v mesecu juliju določila besedilo predloga zakona o uporabi slovenskega znakovnega jezika za prvo obravnavo. Gradivo je pripravljeno na podlagi sklepa komisije državnega zbora za vprašanja invalidov, ki je dne 28.5. 1998 zadolžila ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, da v parlamentarno proceduro čimprej pošlje predlog zakona o priznanju znakovnega jezika in pravico gluhih do tolmača. K sprejetju zakona, ki se je v ministrstvu pripravljal že od leta 1996, v sodelovanju s predstavniki invalidov, nas zavezuje ustava Republike Slovenije v 14., 15. in 62. členu, deklaracija o pravicah invalidov, standardna pravila o izenačevanju možnosti za invalide in še posebej resolucija o znakovnem jeziku za gluhe, ki jo je že leta 1988 sprejel evropski parlament in ponovil leta 1998. Resolucija države članice Evropske skupnosti poziva, da priznajo znakovni jezik gluhih in pravico do njegove uporabe in poklic tolmača za znakovni jezik. S sprejetjem tega zakona se bo Slovenija pridružila večini držav Evropske unije, ki že imajo priznano pravico, bodisi v ustavi ali pa so jo sprejele v posebnih zakonih. Potreba po sporočanju je ena od temeljnih človekovih potreb. Ker gluhota preprečuje sprejemanje zvočnih informacij, morajo gluhe osebe sporočanje uresničiti po drugih nadomestnih poteh. Znakovni jezik daje gluhim osebam to možnost, da se izrazijo in s tem preprečuje njihovo izolacijo ter jim omogoča enakopravnejše uveljavljanje vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Priznanje znakovnega jezika bo gluhim osebam povečalo možnost dostopa do ustrezne izobrazbe ter socialne in poklicne vključenosti. V Republiki Sloveniji je po podatkih zveze gluhih in naglušnih Slovenije približno 2500 oseb gluhih, večina njih pa uporablja znakovni jezik. Pravica do tolmača za znakovni jezik bo priznana le tistim gluhim osebam, ki zaradi oteženega sporazumevanja znajo in uporabljajo znakovni jezik. To bodo ugotavljale posebne komisije, na podlagi njihovega mnenja pa bodo odločbe o pravicah po tem zakonu izdajali centri za socialno delo. V skladu z zakonom bo gluhim osebam dana pravica uporabljati znakovni jezik v vseh postopkih pred državnimi organi, izvajalci javnih pooblastil oziroma izvajalci javne službe, prav tako pa tudi v vseh drugih življenjskih situacijah, v katerih bi jim gluhota pomenila oviro pri zadovoljevanju njihovih potreb. Ta pravica je lahko omejena le pri izvajanju storitev javne službe z individualiziranim načrtom ali z odpravljanjem oviranosti gluhih oseb na drugačne načine. Na primer, svetlobni signali, uvajanje visoke tehnologije in podobno. Pravico do uporabe znakovnega jezika bodo gluhe osebe uveljavljale z uveljavljenjem pravice do tolmača. Državni organi, izvajalci javnih pooblastil oziroma izvajalci javne službe, bodo dolžni zagotoviti sredstva za plačilo stroškov tolmača za znakovni jezik, saj bo le na tak način mogoče tem osebam nuditi enako storitev kot slišečim. Tolmač je torej gledano s strani gluhe osebe v teh postopkih brezplačen. Država pa bo poleg tega gluhi osebi zagotovila brezplačno pravico do tolmača še v obsegu 10 ur letno po lastni presoji gluhe osebe, ob kateri priložnosti bo to pravico izkoristila. V tem primeru bo gluha oseba plačala tolmača z vavčerjem, tolmač pa bo na podlagi predloženega vavčerja uveljavil plačilo za svoje storitve pri ministrstvu, pristojnem za invalidsko varstvo. Gluhe osebe si bodo tolmača lahko izbirale z liste tolmačev, ki jo bo vodilo združenje tolmačev za slovenski znakovni jezik. Na listi tolmačev bodo le tisti tolmači, ki bodo pridobili certifikat v skladu z zakonom o nacionalnih poklicnih kvalifikacijah in bodo vpisani v register tolmačev, ki ga bo vodilo ministrstvo. V 60 dneh po sprejetju zakona bo vlada Republike Slovenije ustanovila strokovni svet za slovenski znakovni jezik, katerega naloge bodo tudi skrb za razvoj slovenskega znakovnega jezika, skrb za uveljavljanje in enakopravnost znakovnega jezika in spremljanje izobraževanja, usposabljanja in dela tolmačev ter spremljanje dinamike pridobivanja certifikatov. Uveljavitev zakona bo zahtevala zagotovitev proračunskih sredstev v letu 2002, ko predvidevamo, da bo stopil v veljavo, v višini nekaj več kot 27 milijonov, kar smo že predvideli na postavkah ministrstva v predlogu proračuna. Ministrstvo bo za pripravo zakona za drugo branje proučilo stališča ki jih je ob prvi obravnavi sprejel odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide. S tem zaključujem to uvodno predstavitev in zakonu želim uspešno razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide kot matično delovno telo. Prosim poročevalca, da predstavi mnenje odbora o predlogu zakona. Predsednik odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lepo vas pozdravljam, kolegice in kolegi poslanci! Lep pozdrav velja tudi gospodu ministru s sodelavkama! Matično delovno telo, to je odbor državnega zbora za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide je predlog obravnaval na 9. redni seji dne 13.9. Člani odbora so se seveda poleg samega zakonskega predloga in mnenja sekretariata seznanili tudi z mnenjem in pripombami socialne zbornice Slovenije in zveze društva gluhih in naglušnih Slovenije, ter tudi z mnenjem komisije za družbene dejavnosti pri Državnem svetu Republike Slovenije. Predlog zakona tako z namenom, kot konceptom, kot ciljem, je predstavil predlagatelj, tako da ne bi ponavljal, glede na to, da je gospod minister zelo celovito zboru predstavil predlog zakona maloprej. Sekretariat je k predlogu zakona podal nekatere načelne pripombe. In sicer k 4., 5., 8., 12., 13., 17. in 22. členu. Treba pa je ob tem poudariti to, da so člani odbora predlog zakona sprejeli kot zelo dobrodošel in v tem primeru je bila tudi sama razprava članov in članic odbora dosti konstruktivna in tudi obširna. Člani odbora so v razpravi opozorili na nejasno določbo glede omejitve pravice do tolmača pri izvajanju storitev javne službe na podlagi individualiziranega načrta. Prav tako so menili, da je nejasen tudi status in način financiranja združenja tolmačev. Mnenja pa so bili tudi, da bi za drugo obravnavo kazalo ali veljalo proučiti tudi medsebojne vloge ključnih partnerjev, ki jih izvajanje tega zakona zadeva, to je ministrstva, socialne zbornice Slovenije, zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije, združenja tolmačev za slovenski znakovni jezik in seveda novoustanovljenega organa strokovnega sveta. Izpostavili so tudi določbo, s katero plačilo stroškov tolmača zagotovijo izvajalci javne službe, in predlagali možnost zagotovitve drugačnega načina plačila storitev tolmača. Odbor za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide zato predlaga državnemu zboru, da po končani prvi obravnavi predlog zakona sprejme in sprejme tudi sklepa, ki se glasita: "Predlog zakona o uporabi slovenskega znakovnega jezika, prva obravnava, je primerna podlaga za pripravo predloga zakona za drugo obravnavo. Predlog besedila za drugo obravnavo pripravi vlada Republike Slovenije in pri tem upošteva naslednja stališča, ki so nastala kot izhodišče iz temeljite razprave poslank in poslancev, članic in članov odbora: Predlagatelj naj prouči in upošteva mnenje sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve. Predlagatelj naj prouči sestavo in naloge strokovnega sveta in možnost, da bi določene naloge, ki jih po 23. členu predloga zakona opravlja strokovni svet, opravljalo združenje tolmačev Slovenije in pa socialna zbornica Slovenije. Predlagatelj naj prouči možnost, da bi dela za strokovni svet opravljala socialna zbornica." V tem smislu somišljena predvsem določena administrativno - tehnična opravila, ki jih za to področje opravlja že sedaj socialna zbornica Slovenije. "Predlagatelj naj prouči možnost financiranja tolmačev prek javnih pooblastil s strani ministrstva neposredno izvajalcu." Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Želi besedo predstavnik sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Pismeno se je najprej prijavil poslanec Cukjati v imenu SDS. Prosim za nastop.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Sloveniji imamo 2.500 gluhih, prek 3.000 naglušnih, skupaj kar lepo število oseb, ki potrebujejo državno pomoč pri sporazumevanju. Zaradi tega smo veseli, da imamo pred sabo gradivo, ki naj bi tem ljudem pomagalo uresničevati te pravice. Vendar je tu nekaj osnovnih, bi rekel, prirojenih anomalij, za katere bi želeli, da jih v drugem branju ne bi bilo več. Na kratko gre za naslednje. Po 10. členu ima gluha oseba pravico uporabljati znakovni jezik v postopkih pred državnimi organi, izvajalci javnih pooblastil, izvajalci javne službe. In ti izvajalci, državni organi, izvajalci javnih pooblastil, javne službe, so dolžni zagotoviti gluhi osebi pravico. To pomeni, da bodo morali državni organi kjerkoli, tudi na okenčku neke občine ali na nekih drugih javnih mestih oziroma mestih, kjer pridejo gluhi v stik z javno službo, zagotoviti tolmača. In sicer je v 12. členu navedeno: "Državni organi, izvajalci javnih pooblastil oziroma izvajalci javne službe, so dolžni zagotoviti gluhi osebi tolmača za znakovni jezik na zahtevo gluhe osebe ali po uradni dolžnosti takoj, ko gluha oseba predloži dokument o teh pravicah." Sam imam izkušnje v ambulanti, da dvakrat na leto pride k meni gluha oseba, dvakrat na leto. Na mnoga občinska, bi rekel, okenca, kjer so, bo morda enkrat na leto prišla gluha oseba. Kako naj v tistem trenutku javna služba zagotovi tolmača? Dajte mi povedati, kako. Tu še naprej govori 12. člen: "Plačilo stroškov tolmača za znakovni jezik iz prvega odstavka tega člena zagotovijo državni organi, izvajalci javnih pooblastil in izvajalci javne službe." Kako naj enkrat na leto v tistem trenutku nosilec javne službe zagotovi tolmača, ko ga nima pri roki, nima sklenjene, verjetno, pogodbe, na kakšen način naj ga plača in kako naj od države refundira ta strošek? Kajti zagotovo ne bo neka pisarniška oseba na občini iz svojega žepa plačala tolmača. To je dodatni strošek, ki je verjetno in mora biti vkalkuliran. Bojim se oziroma bojimo se pri nas, da ta pravica, ki je tako lepo zapisana, ne bo uresničljiva. Tako je z mnogimi pravicami, ki jih naša zakonodaja daje davkoplačevalcem, mnoge pravice so neuresničljive. Mi naštejemo vse lepo in prav, smo leporečni, nazadnje pa se kar nekako zakonodajno umaknemo, bo že kako. Bo že kako, nič ne bo, nič ne bo. Zaradi tega predlagamo, da zakon dopolnimo na tak način, da bo ta pravica tudi uresničljiva. Uresničljiva bo pa iz naslova neposrednega odnosa združenja tolmačev in države in proračuna. V Sloveniji imamo namreč izredno dobro organizirano združenje tolmačev, izredno dobro, in smo veseli, da ga imamo, to združenje in veljalo bi to našo kvaliteto uporabiti v tem primeru. To združenje je vključeno v socialno zbornico. Zbornica ima lahko pooblastila, ki ji jih dajedržava. Pridružujemo se predlogu, ki ga na nek način v splošni obliki povzema tudi odbor, in predlagam, da zakonodajalec oziroma pripravljavec besedila za drugo branje pripravi besedilo tako, da bo vzpostavljena neposredna zveza plačevanja iz proračuna tolmačem, združenju tolmačev ali socialni zbornici. Združenje tolmačev ima lahko zelo jasen register tolmačev, lahko bi uvedli postopek, da socialna zbornica izdaja licence tolmačem. Imeli bi na tak način zelo dober pregled registra tolmačev. Na podlagi teh licenc se lahko točno zagotovi mreža tolmačev, lahko se celo vzpostavi osebni izbrani tolmač za gluho osebo, da gluha oseba izbere osebnega izbranega tolmača in na podlagi izbire lahko iz proračuna ta sredstva neposredno gredo ali tolmaču ali prek socialne zbornice ali prek združenja tolmačev. S tem bi imela tudi država neposreden nadzor nad učinkovitostjo teh sredstev. Nadzor, ali se te pravice tudi uresničujejo. Tako bi bilo treba sprejeti, če ne sprejemamo tega zakona s figo v žepu in samo govorimo o lepih pravicah, jih pa ne želimo uresničiti oziroma ne prevzemamo odgovornosti za uresničitev teh pravic. In če bi v tem smislu ovrednotili in uporabili sedanje združenje tolmačev s socialno zbornico, potem bi se zgodilo, da bi na občino prišla gluha osebaže s tolmačem. Kajti gluha oseba bi vedela, kje je njen tolmač. Bi ga poklicala po telefonu. Tolmač bi prišel takrat k njej in bi lepo opravil svojo nalogo pred okencem. S tem bi bil lahko zagotovljen servis. Menimo, da je tak način uresničljiv, če imamo dobro voljo. Če bi temu združenju in tej zbornici tudi dali primerna pooblastila, potem seveda tudi v 23. členu ne bi naleteli na neuresničljivost nekaterih alinej, ki sedaj pooblaščajo strokovni svet. Glejte, strokovni svet naj bi sestavila vlada iz različnih predstavnikov šolskega ministrstva, ministrstva za zdravje, invalidskega varstva in podobnih, potem zveze gluhih in podobno. Ta svet seveda ni funkcionalno, je lahko posvetovalno telo in nič več. Temu svetu pa vendarle 23. člen nalaga skrb za razvoj slovenskega znakovnega jezika, spremlja izobraževanje, usposabljanje in delo tolmačev za slovenski znakovni jezik, predlaga spremembo kataloga, standardov strokovnih znanj. Skratka, nalaga neke strokovne naloge, tudi podeljevanje certifikatov, podeljevanjelicenc za tolmače, potem spremlja izobraževanje, usposabljanje in tako dalje, to, česar ne more neko tako posvetovalno telo tega izvajati. To lahko neka institucija, kot je zbornica, ki ima tudi birokratski kader, ki spremlja vse to, ki ljudi pozna in taka zadeva sodi v domeno socialne zbornice. Torej, tako spremenjen zakon, tako dopolnjen zakon seveda socialdemokrati z veseljem podpiramo.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine DeSUS bo govoril poslanec Čeligoj.
Hvala lepa za besedo. Pozdravljeni! Enakost pred zakonom je eden od temeljev moderne ustavnopravne usmeritve naše države. Izvajanje tega načela v praksi pa terja zakonske rešitve na vseh področjih, še posebej pa na tistih, ki posegajo v pravice invalidov, v našem primeru gluhih in naglušnih oseb, tako da se jim v okviru obstoječih možnosti omogoči komunikacija z državnimi organi ter v drugih življenjskih situacijah, v katerih bi jim gluhota pomenila oviro pri zadovoljevanju njihovih potreb. Vprašanje reševanja problema je odprto že od leta 1991, ko je bila na podlagi deklaracije o pravicah invalidov sprejeta koncepcija razvojne strategije invalidskega varstva s cilji, ki se bodo v tem zakonu upoštevali. Poleg tega pa mora zakon temeljiti tudi na smernicah, ki sledijo občim svetovnim in evropskim standardom, vključno z resolucijo o znakovnem jeziku za gluhe, ki jo je sprejel evropski parlament, ter standardnimi pravili za izenačevanje možnosti invalidov, ki jih je sprejela generalna skupščina OZN. Glede na to, da je to vprašanje odprto že 11. leto, menimo, da je skrajni čas, da se zakonsko uredi. Kljub temu, da podpiramo predlog zakona, menimo, da je potrebno problem zastaviti širše. Zakon namreč govori o pravicah, ki so financirane iz državnega proračuna in zadevajo samo razmerja med posameznikom in državnimi institucijami, državo. V tem kontekstu je zelo nejasno definiran drugi odstavek 10. člena predloga zakona, ki govori o uporabi teh pravic tudi na ostalih področjih življenja. Zato bi bilo smiselno ta odstavek bolj natančno in nedvoumno definirati, v katerih primerih ima gluha oseba pravico uporabljati znakovni jezik in v katerih primerih so tudi nedržavne institucije obvezne in dolžne omogočiti komuniciranje z gluhimi osebami v znakovnem jeziku. Poleg tega podpiramo stališča odbora državnega zbora Republike Slovenije za zdravstvo, delo, družino, socialno politiko in invalide ter mnenje sekretariata za zakonodajo in pravne zadeve. Opozorili pa bi še na 25. člen predloga zakona, kjer bi predlagali, da naj naloge urada vlade Republike Slovenije za invalide in bolnike opravlja socialna zbornica Slovenije, ki je ustanovljena z namenom opravljanja strokovnih nalog. Predlagamo, da se za drugo obravnavo osnutka omenjenega zakona razmisli tudi o navedenih predlogih naše poslanske skupine. Na splošno pa bi ocenili, da je predlog zakona spodbuda za zakonsko ureditev tudi na ostalih področjih, ki zadevajo izvajanje človekovih pravic in svoboščin ter načela enakosti pred zakonom. Hvala lepa.
Hvala. V imenu poslanskih skupin so prijavljeni še poslanka Širca, LDS, poslanec Brenčič, SLS + SKD in verjetno še kateri drug predstavnik poslanske skupine. Ker je ura 18, prekinjam sejo. Obveščam državni zbor, da bomo sejo nadaljevali s pravkar prekinjeno 15. točko dnevnega reda, nato 16. točko in po vrstnem redu dalje. Hvala vsem za sodelovanje, lahko noč.