Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 21. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Jasmina Opec, gospa Iva Dimic, gospa Irena Tavčar, gospa Maša Kociper, gospa Janja Napast, gospod Jožef Horvat, gospod Robert Hrovat, gospod Jakob Presečnik, gospod Franc Bogovič, dr. Vinko Gorenak in gospod Srečko Meh. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, ministra za infrastrukturo in prostor Sama Omerzela k 21. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. V tem trenutku vas prosim za pozornost v dvorani. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, gospe in gospodje! Dovolite mi, da vas pred nadaljevanjem seje spomnim, da se mednarodna skupnost danes spominja žrtev holokavsta. Generalna skupščina Organizacije združenih narodov je namreč 1. novembra 2005 sprejela resolucijo, s katero je 27. januar določila za mednarodni dan spomina na žrtve holokavsta. Izhajajoč iz tega je Vlada Republike Slovenije 14. februarja 2008 sprejela sklep, s katerim je 27. januar razglasila za nacionalni dan spomina na žrtve holokavsta. Državni zbor se tako vse od leta 2009 na ta spominski dan pokloni žrtvam 2. svetovne vojne. V ta namen v Državnem zboru tokrat gostimo fotografsko dokumentarno razstavo Zadnji pričevalci, spomini internirancev italijanskih fašističnih taborišč. Razstavo smo ob prisotnosti tudi nekaterih še živečih internirancev odprli v preddverju velike dvorane danes dopoldne, na ogled pa bo vse do 8. februarja. Mednarodni dan spomina na žrtve holokavsta je nedvomno priložnost, da internacijo več deset tisoč Slovencev umestimo med tragedije druge svetovne vojne. Razstava, ki prikazuje redke še živeče internirance, ki so bili v to internacijo poslani iz tedanje ljubljanske pokrajine, predstavlja poklon žrtvam fašističnih taborišč ter omogoča vpogled v življenjske zgodbe posameznikov, ki pa so hkrati tudi zgodbe vsega človeštva. Hvala za vašo pozornost. Prehajamo na določitev dnevnega reda 21. seje državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 17. januarja 2014, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Preden preidemo na odločanje o dnevnem redu, moramo odločiti o zahtevi za odločanje o odločitvi Kolegija predsednika Državnega zbora. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 74. seji 6. decembra 2013 sklenil, da se Predlog zakona o spremembi Zakona o državni upravi, EPA 1635 VI . obravnava po nujnem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Na podlagi tretjega odstavka 143. člena poslovnika zbora zato prehajamo na obravnavo zahteve, da Državni zbor odloči o odločitvi kolegija predsednika Državnega zbora, da se Predlog zakona o spremembi Zakona o državni upravi, EPA 1635 VI , obravnava po nujnem postopku. Besedo dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospodu Jožetu Tanku za predstavitev stališča.
Hvala lepa za besedo. Zdaj Vlada predlaga, da se iz Ministrstva za gospodarstvo v okvir vladne službe prenese sektor, ki se ukvarja s kohezijsko politiko. Mi menimo, da za to ni nobene posebne potrebe, še posebej pa ne, da se taka sprememba dela po nujnem postopku. Najprej bi bilo treba kompletirati Ministrstvo za gospodarstvo, namreč dva meseca že ni ministra, ki bi se ukvarjal s tem področjem, po drugi strani je pa tudi res, da je črpanje evropskih sredstev na področju kohezije izredno slabo. Vlada je sprejela rebalans proračuna, državni zbor ga je letos potrdil in tam je predsednica Vlade povedala, da je tisti rebalans proračuna končno postavljen na realne temelje. Vendar na področju kohezijske politike je vlada dobila manj kot polovico z rebalansom predvidenih sredstev. Torej gre za dejansko neučinkovito delo. Zdaj vlada poskuša s temi dodatnimi administrativnimi spremembami znotraj prerazporejanja resorjev zadeve še dodatno ustaviti. Drugače tega ni možno razložiti. Namesto da bi tam postavila odgovorno ekipo, da bi dala ministra, da bi naredila v strukturi ministrstva, če zadeve ne delujejo, kadrovske spremembe ali pa tudi zagotovila na drugih področjih, če ni izdanih ustreznih soglasij, predvsem s področja okolja, spremembe in zagotovila izvajanje dela, se zdaj ukvarja samo s to spremembo reorganizacije, kje bo kakšna služba. Nobenih vsebinskih sprememb. Mi smo mesec dni pred načrtovanjem, odprtjem nove finančne perspektive za obdobje 2014–2020 in namesto da bi se ukvarjali s pripravo operativnih programov za kohezijske regije, se ukvarjamo strukturnim problemom Vlade, kje bo kakšna služba locirana. Tudi veliko vprašanje je, kaj bo sploh s to spremembo še ostalo od Ministrstva za gospodarstvo. Razen kakšnih javnih razpisov za subvencioniranje razvojnih projektov in dodeljevanje teh sredstev izbrani eliti pravzaprav skoraj nič drugega. Skoraj nič drugega. In najbrž to mečkanje s kadrovsko popolnitvijo posameznih resorjev Vlade je povezano predvsem s tem, kako se bodo kakšne stvari prenesle na kakšen resor. Učinkovitost dela ni odlika te koalicije in te vlade, sicer ne bi prišlo do tako slabih ocen z rebalansom proračuna, cash flowa, predvidenega priliva sredstev v državni proračun. Manj kot polovico je tega. In s tem spremembami, ki jih Vlada predlaga, se bodo te stvari samo še zaustavile. Zdaj bo pomembno, kje bo kakšen žig napisan, bolj kot vsebina, bolj kot realizacija projekta. Zaradi tega mi teh sprememb zakona po hitrem postopku ne podpiramo. Prvič ni to noben razlog. Drugič pa ne bo prineslo nobene vsebinske spremembe. Stvari bodo delali isti ljudje, na isti način, zamenjala se bo samo blagovna znamka, s tem pa ne bo nobenih učinkov. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, zato prehajamo na odločanje. Prosim vas, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembi Zakona o državni upravi se obravnava po nujnem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 27. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor v skladu s časovnim potekom seje navedeni predlog zakona obravnaval po nujnem postopku, in sicer v torek, 4. februarja, 2014. Prehajamo še na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da z današnjo sejo določni dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in sprejeto spremembo. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 21. seje zbora določen. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GOZDOVIH OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 28. seji 10. januarja 2014 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gozdovih, EPA 1676 VI , ki ga je zboru v obravnavo predložila Vlada, obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina šestindvajsetih poslank in poslancev, s prvo podpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Besedo dajem predstavniku vlagateljev zahteve gospodu Jožetu Tanku za predstavitev stališča.
Hvala lepa za besedo. To, kar se dogaja z novelo zakona o gozdovih zadnjega pol leta, zagotovo, ne more biti ponos nobenemu, še najmanj pa predlagatelju – Vladi Republike Slovenije. Slovenija bo edina država v okviru Evropske unije, kjer bo državni organ izdajal za del prevozov prevoznice za posekan les v gozdu. Slovenija bo edina država kjer ne bo imela tega enotno urejenega. In veljajo ena pravila za zasebnike, za zasebne gozdove in druga pravila za tiste, ki izvajajo koncesijske storitve v državnih gozdovih. Sprašujemo se, čemu je potrebno, da Vlada predlaga rešitve, ki so tako neurejene, neskladne in velja sistem dvojnih pravil. Tudi nikjer, ne v prejšnjem predlogu zakona ne v tem, ni pojasnjeno, zakaj je potrebna ta dvojna ureditev. Ne nazadnje bo tisti, ki bo kot zasebnik opravljal sečnjo v svojem gozdu in bo opravljal tudi prevoz, moral ta dokument plačati pri državnem organu. Se pravi, da bo Zavod za gozdove tisti, ki bo izdal dokument in bo tej osebi računal, medtem ko za koncesionarje tega stroška ni, niti dokumenta ni. Druga stvar, kar je v tem zakonu izjemno problematična in predstavlja eno dodatno veliko neumnost tega zakona, je pa to, da bo na primer lastnik gozda, ki bo dobil dovoljenje za 60, 70 kubikov poseka lesa za lastno uporabo, recimo da bo gradil en večji gospodarski ali kmetijski objekt, bo lahko sam iz svojega gozda vozil samo po 6 kubikov hlodovine naenkrat. Neumnost brez primere! Temu lastniku gozda ni dopuščeno, da bi se organiziral na primeren način, to se pravi, da bi to odpeljal s tremi kamionskimi prevozi, ampak bo moral voziti po 6 kubikov največ naenkrat. Čemu take omejitve v zakonu o gozdovih, če smo mu prej dali dovoljenje za posek lesa in za uporabo lesa za lastne potrebe? Sistem je podoben, kot je bil nekoč v zgodovini na področju kmetijstva, ko na primer naši kmetje niso mogli kupovati najsodobnejše kmetijske opreme, ampak so lahko kupovali samo rabljene kmetijske stroje v Avstriji ali pa v Italiji. In ta koncept je podoben. Skregan je povsem z ekonomsko logiko. Ne dopušča se lastniku gozda, da bi se organiziral stroškovno neučinkovitejše, ampak se mu nalaga, da se lahko samo na tak način, da bo namesto treh kamionskih voženj moral narediti do šest, sedem voženj ali pa deset voženj po šest kubikov. Naslednji problem tega zakona so pa kazni. Nenormalno je, da ima zakon o gozdovih kazni za prekršek, recimo tudi v primeru, če nekdo bo imel prevoznico, pa jo bo slučajno pozabil, je ne bo imel pri sebi, pa ga bo dobila inšpekcija, bo plačal večjo kazen kot za najhujšo napako v bančnem sistemu. To je neverjetno. In sprašujemo se, zakaj je treba prav proti malim ljudem, proti malim kmetom zapisati v zakon tako neživljenjske, nenormalne kazni, kjer bo kazen tudi do desetkrat ali pa v nekaterih primerih celo stokrat višja od vrednosti prevoženega blaga. Pa je morda pozabil samo dokument doma, ki ga sicer ima. To ni boj proti sivi ekonomiji, to ni boj proti krajam na področju gozdarstva, ampak je to čisto nekaj drugega. To je pravzaprav koncept, s katerim se pristopa k uničenju še tistega majhnega dela prebivalstva, ki se ukvarja z izkoriščanjem gozdov in pa z nego gozda. Mi tega postopka ne bomo podprli. Zagotovo ne. In tudi velik problem je v tem, da ste prejšnji mesec zavrnili naš predlog, ki je bil bistveno boljši v primeru sistematike, to se pravi enotnosti ureditve, prinašal je bistveno manjše kazni, tudi strukturirane, sedaj pa imamo spet na mizi nek predlog, ki gre slepo po liniji koalicijske moči naprej. Hvala lepa.
Hvala. Naj vas opozorim, da tudi o tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu, zato prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gozdovih se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 28. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti28.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 39 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute, predsednica Vlade, ministrici in ministri odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo pet minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance zato prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanja, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno poslansko vprašanje ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica in minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo zbora. V zvezi s to točko sta se za danes opravičila dr. Uroš Čufer, minister za finance, in dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Na E-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. V tem trenutku prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovorila predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek. Prvo vprašanje pa bo postavil mag. Andrej Vizjak, Slovenska demokratska stranka.
Spoštovana predsednica Vlade, spoštovana ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Nedavno, spoštovana premierka, ste v tem parlamentu ob zaupnici vladi predstavljali podatke in se hvalili s tem, kako obvladujete brezposelnost, kako je število brezposelnih manjše od takrat, ko ste prevzeli oblast. Danes so številke, še ne eno leto po tem, tudi zaradi sezonskih gibanj, ki ste jih ob tem hvaljenju pozabili omeniti, žalostne. Spoštovani, 129 tisoč 900 in še nekaj brezposelnih je ta trenutek na Zavodu za zaposlovanje. 32 tisoč 500 mladih, se pravi v starostni skupini od 15 do 29 let. Če primerjamo letna gibanja v povprečju, je bilo leta 2013 približno 8 % več brezposelnih kot v letu 2012. To so zastrašujoče, skrb vzbujajoče številke, kajti ti ljudje nimajo denarja, nimajo perspektive, nimajo prihodnosti. In res boli, če so med njimi mladi, izobraženi in tisti, ki so naredili vse doslej, da bi si lahko sami zagotavljali kruh in svojo prihodnost. Aktivna politika zaposlovanja in ukrepi razdeljevanja denarja za te in one namene ne zaležejo. Ni, spoštovana, delovnih mest. Ni gospodarskega zagona in ni tega, da bi se imeli kam mladi zaposliti. Če pogledamo ukrepe vlade v zadnjem letu, se temu niti ni začuditi. Pravzaprav gospodarska nepolitika te vlade je še otežila pogoje poslovanja gospodarskih subjektov. Tako v birokratskem smislu kot tudi v smislu financ. Dvigovali ste davke, dvig DDV, davek na nepremičnine, davek od dohodka pravnih oseb se ne bo zniževal, kot bi se moral, dohodninski zakon, kjer ste preprečili nadaljnje usklajevanje dohodninske lestvice in olajšav z inflacijo. Spoštovani, nimate gospodarskega ministra. Nekaj ukrepov sanacije bančnega sistema je šlo v pravo smer, da ste jih podedovali, nadaljevanja ni. Zato vas, spoštovana predsednica Vlade sprašujem: Kdaj bomo in kakšni bodo ukrepi te vlade za gospodarski zagon in nova delovna mesta? Ti ukrepi, tak program mora biti konkreten, mora biti tudi ciljno naravnan, časovno opredeljen in finančno ovrednoten. Spoštovana premierka: Kdaj bo zagledal luč sveta tak program in kdaj bomo dobili sploh ministra za gospodarstvo?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade mag. Alenki Bratušek.
Najlepša hvala in lep pozdrav vsem. Hvala, spoštovani poslanec za to vprašanje. Mislim pa, da je prav in pošteno, da si priznamo, da je Slovenija v preteklih letih izgubila dobršen del zaupanja tujih trgov, mednarodnih institucij in absolutno se je to kazalo v pribitkih na slovenske obveznice, ki so pred slabim letom v zadnjih izdihljajih vaše Janševe vlade dosegli vrtoglave vrednosti. Uspeli smo z ukrepi, ki smo jih tudi dejansko izvedli in ne samo obljubljali, deloma povrniti zaupanje v našo državo in konec koncev je po dolgem času donosnost naših obveznic krepko pod 5 %, 4,6 je obrestna mera. Kar se tiče brezposelnosti, jaz mislim, da je korektno, spoštovani poslanec, da si pogledamo res konkretne številke. Februarja 2012, ko ste prevzeli vlado, je bilo brezposelnih približno 115 tisoč ljudi. Ko ste odhajali, ko ste zapuščali, se pravi, ko ste naredili prostor drugi vladi, je bilo brezposelnih 124 tisoč 66 oseb ali 9 tisoč 33 več kot takrat, ko ste vodenje vlade prevzeli vi pa bili minister za delo. 7,8 % več kot takrat, ko ste vlado prevzeli. Decembra 2013 je bilo brezposelnih oseb 124 tisoč 15, ali 51 manj kot takrat, ko smo vlado prevzeli. Jaz dnevnih informacij z zavoda za zaposlovanje nimam, očitno imate boljše povezave na zavodu kot predsednica vlade. Zadnji uraden podatek je 124 tisoč 15. Absolutno preveč, se strinjam z vami. Za vsakega brezposelnega mi je žal, da je brezposeln. Po moji oceni je pravica do dela tista temeljna človekova pravica, ki bi morala biti zagotovljena vsakemu, ampak država na žalost delovnih mest ne ustvarja. Če bi upoštevali vašo politiko kadrovanja oziroma zmanjševanja števila brezposelnih v državni upravi, bi bila brezposelnost za približno 16 tisoč ljudi večja, ker zaželeli ste si, da se brezposelnost v javni upravi zniža za 10 %. Kar pa se tiče ukrepov, bom začela s tem, kar je že bilo narejenega. Absolutno je bila naša prioriteta stabilizacija bančnega oziroma finančnega sistema, če želite. Res je, tukaj smo začeli ali pa nadaljevali pot z ukrepi, ki ste jih vi začrtali, ker preprosto časa za velike spremembe ni bilo. Še danes sem prepričana, da bi lahko našli drugačno pot, pa smo morali zaradi časovne stiske nadaljevati po tej. Omenila sem že, da so se obrestne mere na naše državne obveznice krepko znižale in jaz verjamem, da se bodo zaradi nadaljnjih ukrepov še bolj. Drugi ukrep, ki je tudi že zakonsko podprt, je razdolževanje podjetij. Veliko časa smo namenili usklajevanju tega pomembnega zakona, pravzaprav nekaj zelo novega za Slovenijo, zato je trajalo dlje časa, kot smo si želeli, ampak naša naloga je, da ta zakon v letošnjem letu v popolnosti zaživi in omogoči ohranjanje zdravih jeder v podjetjih. Absolutno ne reševanje lastnikov ampak delovnih mest v podjetjih. Tretji naš cilj je povečanje deleža neposrednih tujih investicij. Ne boste verjeli, ko se pogovarjam s tistimi, ki nameravajo vlagati v našo državo, daleč od tega, da je davčna obremenitev največji problem v naši državi. Tako mi povejo. Absolutno pa so administrativne ovire. In kar se tiče mladih, ja, največji problem in tudi največ pozornosti v nadaljevanju moramo posvetiti mladim. Ampak, gospod Vizjak, sprejeli smo zakon, oprostili podjetja plačevanja prispevkov in jaz verjamem, da se še spomnite, da ste bili eden izmed večjih nasprotnikov tega zakona. Več pa, verjamem da, v dopolnitvi odgovora.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima magister Andrej Vizjak.
Spoštovani, jaz nobenega odgovora dobil nisem. Jaz sem spoštovano premierko vprašal, kdaj lahko pričakujemo program konkretnih ukrepov za gospodarski zagon, za delovna mesta. Niti enega dogovora v tej smeri. Dobil sem odgovor in razpredanje in obtoževanje, kaj je bilo v preteklosti. Dobil sem odgovor, kaj je bilo narejenega doslej. Kaj pa bo narejenega poslej, pa nič. Če bi to, kar ste, spoštovana premierka, našteli, prijelo, potem danes ne bi bilo 129 tisoč 922 brezposelnih. 35 tisoč 200 mladih brezposelnih. Če bi to delovalo, če bi bilo to zadosti – pa ni. Zato vas spoštovana premierka resno sprašujem: Kaj nameravate narediti? In sploh mi niste odgovorili, kje je minister. Ali nameravate sploh ohraniti ta resor? Poglejte, gre za izjemno pomembno problematiko. Nobeno jamstvo za mlade, noben program aktivne politike zaposlovanja, nobena sprememba zakonodaje, da se oproščajo prispevki, ne zaleže, če ni delovnega mesta. Če ni delovnega mesta, kam mladega človeka zaposliti, vam nobena aktivna politika ne pomaga. In jaz vas sprašujem po ukrepih za gospodarski zagon. Ne nazadnje tudi koalicija izredno »razštelano« deluje, ko govorimo o privatizaciji. Minister Pikalo govori o tem, da bi bilo treba Telekom recimo razdvojiti na poslovni in infrastrukturni del in tega prodati. Mislim, da na tak način s takimi sporočili tudi to ne boste. Govorili ste, da imate pozitivne signale o neposrednih tujih investicijah. Vedno so na politični ravni leporečja. Koliko pa je omembe vrednih neposrednih tujih investicij in koliko je prej tega, da te bežijo iz Slovenije. Zato, spoštovana premierka, pričakujem odgovor na moje vprašanje, ki sem ga najprej postavil.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora ima predsednica Vlade.
Hvala. Vlada Republike Slovenije je že oblikovala enotni dokument za zagotovitev boljšega zakonodajnega in poslovnega okolja ter dvig konkurenčnosti, ki zajema več kot 300 konkretnih ukrepov na 16 različnih področjih. V dokument so vključeni tudi predlogi gospodarstva, od agende 46 plus, agende malega gospodarstva, zahteve slovenske obrti ter pobude Trgovinske zbornice. Verjamem, če pa ne, niste tega dokumenta še uspeli videti, vam ga bom pa z veseljem posredovala. Tudi z evropskimi sredstvi absolutno želimo pomagati našemu gospodarstvu in gospod Vizjak jaz verjamem, da boste tudi vi veseli podatka, da smo letos počrpali daleč največ kohezijskih sredstev. 15 % več kot kadarkoli do sedaj. In prav gotovo je tudi to razlog, da se naš gradbeni sektor krepi. Še vedno smo daleč pod tem, kjer smo bili, ampak rast v teh mesecih je bila občutna. Kot drugo sem prav tako prepričana, da veste, da smo uspeli kljub težki finančni situaciji zagotoviti dodatnih 500 milijonov evrov, ki so na voljo slovenskemu gospodarstvu, preko SID banke tudi za obratni kapital. In še enkrat, projekt, ki se mi zdi zelo pomemben in je po moji oceni ključen, da bomo zagotovili, da bo naše gospodarstvo funkcioniralo tako, kot je funkcioniralo pred leti, je razdolževanje podjetij, Ampak na žalost, gospod Vizjak, se to ne da narediti čez noč in verjamem, da vi, ki ste bili minister za gospodarstvo štiri leta, veste, da se učinki takšnih stvari ne poznajo čez noč. Uradni podatki o številu brezposelnih so tisti, ki sem jih povedala na začetku, lahko manipulirate z drugimi, počakali bomo do konca meseca, takrat so novi uradni podatki. Mogoče samo še kar se tiče mladih. Absolutno so prioriteta, absolutno se zavedamo teh problemov, zato smo sprejeli zakon, ki oprošča delodajalca plačila prispevkov, 16 % manj je treba plačati za mladega delavca, kot je bilo v času, ko ste bili vi minister za delo. Mislim, da to ni malo. Poleg tega smo si uspeli pridobiti dodatna sredstva v okviru programa Jamstvo za mlade. Se pa strinjam z vami, da dokler so stvari samo na papirju, ne bo učinkov, ampak lahko verjamete, da trdo delamo za to, da bodo rezultati [[…]] [[Izklop mikrofona]]
Hvala, predsednici za odgovore. Zahtevo za razpravo o odgovoru ima mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani, predsednik, ja, v skladu s poslovnikom predlagam razpravo o tem odgovoru oziroma neodgovoru, kajti na nekatera vprašanja enostavno ni bilo odgovorov. Na primer, kdaj bomo dobili odgovornega za ta resor in kateri so ti konkretni ukrepi za gospodarsko rast in nova delovna mesta. Dobili smo sicer podatek o uradnih dokumentih, ko govorimo o programu konkurenčnosti, vendar program za nova delovna mesta je bistveno kaj več. Premierka je tu naštevala tudi nekatere programe, ki enostavno ne delujejo. Ne deluje ta zakon, ta prenova insolventnega zakona, po kateri naj bi šlo do nekega prostovoljnega prestrukturiranja, finančnega prestrukturiranja. In tudi nekateri koalicijski poslanci, ki so na tem področju doma, konkretno gospod Starman, ne verjamejo v kakršenkoli učinke teh določb. To so mrtva črka na papirju, kot nič koliko, ki ste jih naredili. Podobno omenjate, spoštovana premierka, razpis za 500 milijonov evrov, ki se enostavno ne da črpati, ker so pogoji prezahtevni za črpanje, in je nekaj 10 milijonov zgolj počrpanih od te glomazne vsote. Kaj vam želim povedati? Želim vam povedati, da ukrepi, ki jih sprejemate, ne delujejo in so desetkrat znegirani z ukrepi, ki jih pa sprejemate, kot so nove davčne in administrativne obremenitve slovenskega gospodarstva. Toplo vam svetujem, da se več pogovarjate z gospodarstveniki in da tudi sprejemate njihove predloge, ne da vaši koalicijski poslanci ocenjujejo njihove predloge kot mineštro, mokre sanje in še kaj podobnega. To je zaničevanje gospodarskih asociacij. In jamstvo za mlade. To je ukrep, to je en kamenček v mozaiku, da bi kakšen mladi dobil zaposlitev, če bo seveda delovno mesto, vendar zamujate s tem programom. Torej spoštovana premierka, jaz ne bom in ne želim biti tako osoren in napadalen, želim biti konstruktiven, želim vam predlagati in povedati, da so to prioritete, ki morajo biti na prvem mestu danes v Sloveniji. In ne obtoževanje, kaj je kje kakšen podatek. Jaz vam moram celo zameriti, da ne poznate aktualnega podatka. Vsak ponedeljek Zavod za zaposlovanje objavi zadnji podatek o številu brezposelnih. Danes je 129 tisoč 922. To je registrirana brezposelnost, to je javni podatek, in vi ga ne poznate ter govorite z en mesec starim podatkom. To je tudi en simptomatičen način nerazumevanja in neukvarjanja s tem pomembnim področjem. Torej, spoštovana premierka, jaz upam, da bi javna razprava naredila korak naprej do tega, da bomo vsaj na enem področju, kjer jaz mislim, da vsi delimo pričakovanja in ne nazadnje nam je prva prioriteta, to je gospodarskem zagonu in novim delovnim mestom, še posebej za mlade, lahko dorekli kakšen skupni sklep.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Drugo vprašanje predsednici Vlade bo postavil gospod Franc Pukšič, Slovenska ljudska stranka.
Hvala lepa. Lep pozdrav, gospa predsednica Vlade, ministri, predsednik Državnega zbora, kolegice in kolegi Dejstvo je, da je Družba za upravljanje terjatev bank v 100-odstotni državni lasti, bom kar govoril o tako imenovani slabi banki, saj vsi razumemo, za kaj gre. Nedavno je bila slaba banka dokapitalizirana z 200 milijoni evrov davkoplačevalskega denarja. In dejstvo je, da je slaba banka zavezana za objavo informacij javnega značaja. Slovenski mediji, gospa predsednica, pa poročajo o skrivanju plač vodilnih v slabi banki, o zaustavitvi prodaje stanovanj, Celovški dvori, najhujše pa je, ko poročajo tudi katastrofalne informacije o reprogramiranju menedžerskih kreditov. To pa je tistih, ki so prav preko političnih vez botrov dobivali kredite za prevzeme slovenskih podjetij, jih izčrpavali in sedaj se jih reprogramira. Najbolj odmevna sta v tem trenutku, tako Finance poročajo, Rigelnik, Petan in vprašanje, kaj vse bo še prišlo na plano. Pa tudi proces privatizacije podjetij, ki ste ga obljubljali, je očitno zastal. Razumljivo nam je, da vseh podatkov, na tisoče, ki so v kreditnih mapah, ne morete objaviti. A vendar v Slovenski ljudski stranki pričakujemo in je potrebno slovenski javnosti, gospa predsednica, takoj in sedaj razkriti dva podatka: delež podjetij in njihovo vrednost, ki je šla na slabo banko. Ljudje bodo to sanacijo plačali iz svojih žepov, zato imajo pravico to vedeti. Zato pričakujemo v slovenski javnosti od vas, da boste takoj zagotovili javno objavo podjetij in vrednosti prenosov na slabo banko. Gospa predsednica, moje vprašanje se glasi: Ali brezkompromisno podpirate javno objavo teh in drugih podobnih podatkov v zvezi s terjatvami? In drugo vprašanje: Kako lahko danes slovenski javnosti zagotovite, da Družba za upravljanje terjatev bank ne bo že v kratkem postala družba za reševanje zavoženih projektov tajkunov in njihovih političnih botrov?
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Hvala. Spoštovani poslanec, naj takoj na začetku odgovorim z da. Absolutno podpiram javnost podatkov – ob dveh pogojih. Objava teh podatkov ne sme škoditi preiskavam gospodarskega kriminala, ki že potekajo ali bodo še potekale v teh bankah. In drugo. Ne smejo znižati cene premoženja na tej družbi za upravljanje ali, kot ste jo vi imenovali, slabi banki. Naj pa takoj uvodoma povem, čeprav pravite, da je to zvračanje krivde, ampak je dejstvo. Zakon o ukrepih za krepitev stabilnosti bank je sprejela še prejšnja koalicija. Delamo po njem. Že prej sem povedala, preprosto na žalost nismo imeli časa za drugačne, mogoče bolj pretehtane, odločitve. Tudi štiri od treh neizvršnih direktorjev v tej banki je imenovala še prejšnja vlada ali prejšnja koalicija. Seveda vse to ne pomeni, da lahko delajo kakorkoli drugače, kot jih zavezuje zakon. Zato naj takoj poudarim, da je vlada absolutno zavezana k polni transparentnosti v zvezi z izvedenimi ukrepi do mere, ki ne bo ogrozila poslovanja te družbe in s tem povračila vloženih sredstev davkoplačevalcev. Kot verjetno veste, smo maksimalno transparentno, takrat ko je bil čas, predstavili rezultate obremenitvenih testov v bančnem sektorju in enako nameravamo zagotoviti tudi v primeru delovanja Družbe za upravljanje terjatev bank po tistem, ko bodo odpravljene zakonske omejitve. Prepričana sem, da veste, da mislim, da je 21. januarja koalicija vložila amandmaje, dopolnitve k Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja, s čimer bomo omogočili objavo podatkov, se pravi pogodb o sklenjenih poslih – vrsta, vrednost in datum posla, kreditojemalec, kreditodajalec. Iz sklepov organa, pristojnega za odobritev posla, organ, ki posel odobri, in sestava uprave in nadzornega sveta banke v času odobritve kredita, In iz dokazil o zavarovanju, vrsta in predmet zavarovanja. Jaz verjamem, da boste ta zakon lahko tudi poslanci opozicije podprli. In še enkrat, absolutno sem tudi sama osebno za popolno transparentnost, želim pa, oba pogoja, ki sem ju prej povedala, bi morala biti izpolnjena. Objava podatkov nikakor ne sme škoditi preiskavam, ki se v bankah že dogajajo oziroma se bodo še dogajale in nikakor ne smejo zniževati cene premoženja na družbi za upravljanje oziroma slabi banki. Verjamem, da se vsi strinjamo, da mora biti naš skupni cilj, da se bo iz upravljanja premoženja, ki je na žalost zaradi slabih stvari, ki so se v preteklosti dogajale, prešel na to družbo oziroma slabo banko, da je treba zagotoviti, da bo dolg, ki je nastal iz te sanacije bank, v celoti poplačan iz upravljanja tega premoženja in ne bo v nadaljevanju bremenil mlajših generacij.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospa predsednica. Delež in vrednost prenosa podjetij na slabo banko sigurno ne ogroža nobenega od vaših prej naštetih pogojev. Torej ne znižuje niti cene podjetij in ne ogroža kriminalistične preiskave. Gospa predsednica, jaz bi vas spomnil, kaj ste pred enim letom in še nekaj govorili. Ali takrat tega niste vedeli kot poslanka ali sedaj česa ne želite povedati? To je vprašanje. 23. oktobra 2013 ste tukaj v Državnem zboru govorili naslednje, citiram, »ne vemo, kaj boste prinašali v slabo banko, ne vemo, koliko, in ne vemo, po kakšni ceni.« Pa ne bom naprej našteval citata. Gospa predsednica, res je, da marsičesa še nismo vedeli, ker nismo poznali slabih testov. Dejstvo pa je, da danes je to strošek v čistem denarju dve in pol milijardi evrov, da je to v zamenjavi obveznic v milijardi evrov, in da je to strošek tudi tistih, ki ste jih razlastili in podrejenih instrumentov okrog pol milijarde evrov. Ampak, gospa predsednica, tudi danes še ne vemo, kaj, koliko in po kakšni ceni se prenaša v slabo banko. Razlika je samo v tem, da ste vi danes predsednica vlade. V tem je razlika. Ko ste pa govorili o Zakonu o informaciji javnega značaja, ja, tudi naši amandmaji so bili povzeti. Seveda bomo podprli. Ampak, gospa predsednica, zakaj je takšen zakon treba vlagati po rednem postopku, nek sistemski zakon o davku na nepremičnine pa po nujnem postopku? Gospa predsednica, koga se bojite, kaj skrivate, pred kom skrivate? Pred svojimi državljani? Moje vprašanje pa je: Kateri zakon je treba spremeniti? Jutri bomo v Slovenski ljudski stranki vložili spremembo zakona.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Amandmaji so vloženi, gospod Pukšič, tako da samo pričakujemo vaš za, drugega ni treba narediti. In če se boste spomnili, čeprav pravite, da ne smem gledati nazaj oziroma dobim kritike, kadar se oziram nazaj, je bila tako ob sprejemanju tega bančnega zakona kot ob sprejemanju zakona o Slovenskem državnem holdingu ena izmed glavnih naših ali pa če želite mojih kritik ta, da ste vi takrat želeli nekaj skriti. Niste dovolili, da bi to bile informacije javnega značaja. Jaz sem takrat glasovala proti obema tema zakonoma. In naša naloga je, da to danes spremenimo. In absolutno bo vse, katere terjatve, kaj, po kakšni ceni, absolutno javno dostopno. Treba je samo vedeti, da prenosi tečejo sukcesivno in vsega tega, kar želite danes vedeti, še ni na voljo. Nič ne skrivamo, nikogar se ne bojimo, delamo pa po vaših zakonih oziroma tistih zakonih, ki ste jih takrat kot bivša koalicija sprejeli. Jih bomo dopolnili, tako zakon o ukrepih za krepitev stabilnosti bank, tudi to spremembo pripravljamo, kot zakon o dostopu informacij do javnega značaja. Tako da, gospod Pukšič, absolutno se nič in nikogar ne bojimo. In sem prva, ki sem v opoziciji govorila eno – in danes delam tako. Ne zamenjam mnenja, ko grem iz ene na drugo stran.
Hvala. Zahtevo za razpravo o odgovoru ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Torej samo dodam še, v skladu z 246. členom Poslovnika, ker ostalo ste že vi povedali. Gospa predsednica Vlade, res je, takrat, več kot leto dni nazaj ste govorili, da je reševanje bank nujno dejstvo, da s tem zamujamo, da je tudi to dejstvo, dejstvo pa je tudi, da z vašo slabo banko, takrat našo, ne bomo rešili osnovnega problema, to je kreditnega krča, gospodarstvo od te rešitve ne bo imelo nič, to je dejstvo in tudi danes gospodarstvo od tega žal nima nič. Vi ste govorili, da delate po naših zakonih. Res je. Mi smo v več kot enem letu sprejeli Zujf in državo zadolžili za 1,7 milijarde. To je res. Res pa je, gospa predsednica, da pa vi načrtujete, vaši načrti pa so, da v manj kot enem letu zadolžite državo tako, da zamenjate ti dve številki ne za 1,7 ampak za 7 milijard evrov. To je problem. In, gospa predsednica – koga se bojite, zakaj skrivate? Če vi ne upate povedati, vam bomo mi povedali. V Slovenski ljudski strani vemo, zakaj te skrivalnice. A veste, težko bi bilo verjeti, da se med letom 2009 in 2011 v Novi Kreditni banki ni zgodil noben odpis oziroma se ni zgodilo nič v zvezi z nepravilnostmi, ki jih danes pripisujete nekdanjemu predsedniku uprave gospodu Kovačiču. Ampak treba je vedeti, da ste bili vi članica nadzornega sveta. Vemo, da ima tudi zelo veliko veljakov vaše stranke kar velike težave. Tako pri odplačevanju kreditov kot pri dokazovanju, zakaj so jih dobili. Gospa predsednica, ni res, da smo mi skrivali. Mi ne bi razkrili samo deleža in njihovih vrednosti, ki bi prešle na slabo banko, takoj in tudi v zakonu smo hoteli razkriti kreditodajalce in kreditojemalce, zraven, beri, tudi s političnimi botri. In uprava slabe banke bi morala to po uradni dolžnosti tudi prijaviti na organe pregona. Prav to je bil glavni element, zakaj je padla Janševa vlada, ko se je začelo se gospodarstvo dvigati, ko smo začeli ustvarjati pogoje za gospodarstvo. Zato želim, da o tem odgovoru predsednice Vlade opravimo razpravo.
Hvala. Gospod Pukšič, seveda ste v tej zahtevi za razpravo šli tudi v okvir, ki ni bil v okviru vaših vprašanj, ampak o vašem predlogu bo državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Tretje vprašanje bo postavil magister Matej Tonin, Nova Slovenija.
Spoštovana predsednica Vlade, drage kolegice in kolegi! 12. decembra lansko leto je bila razkrita globel bančne luknje. To so stroški, to je teža, ki je naložena prihodnjim rodovom in prihodnjim generacijam. Od samostojnosti Slovenije je to že druga sanacija bančnega sistema in ker gre tudi pri tej drugi sanaciji za davkoplačevalski denar, mislim, da moramo vsi v tej hiši narediti vse, da najdemo razloge, zakaj je do te luknje prišlo, predvsem pa da odgovorne pripeljemo pred roko pravice. In še tretja stvar, da ko delamo sanacijo bančnega sistema, s to sanacijo ne ustvarjamo novih in dodatnih krivic. Na nek način se je proces oziroma sanacija bančnega sistema že začela. Pri tem procesu krščanski demokrati vidimo vsaj dve problematični stvari. In sicer, prva je razlastitev lastnikov podrejenih finančnih instrumentov, druga pa so zadnje poteze Družbe za upravljanje terjatev bank oziroma po domače rečeno slabe banke. Če se najprej dotaknem razlastitve lastnikov podrejenih finančnih instrumentov, vas sprašujem, spoštovana predsednica Vlade: Ali se vam zdi pravično razlastiti ljudi, ki pri tem upravljanju bank niso imeli popolnoma nič zraven, bodo pa ob vse svoje prihranke? Razlaščenci, kot sem dejal, niso imeli nobenega vpliva na poslovanje bank. Celo več. Bilo jim je obljubljeno, da če banka ne bo šla v stečaj, se nimajo bati za svoje prihranke. Banka ni v stečaju, oni pa so kljub vsemu razlaščeni. Občutek krivičnosti je še toliko večji, ker pa tistim, ki so pa dejansko odgovorni za bančno luknjo, pa ni bilo odvzetega nič. Če se dotaknem še DUTB oziroma slabe banke. Najverjetneje se strinjate z nami, da imamo lahko upravičeno slab občutek ob zadnjih potezah, bom naštel samo tri, menda da so bile na slabo banko prenesene tudi terjatve, ki se popolnoma normalno in redno odplačujejo, da so bila reprogramirana tajkunska posojila in da se je ustavila prodaja Celovških dvorov. Spoštovana predsednica vlade, verjemite in vem, da veste, da nisem teoretik zarote, ampak na nek način nam morate priznati, da vse te stvari ustvarjajo in spodbujajo raznorazne zarote, ker je težko odgovoriti na vprašanje, zakaj prenašati zdrave kredite, zakaj reprogramirati tajkunske kredite, ki niso namenjeni razvoju podjetij, ampak samo ohranjanju lastnine. Zato vas sprašujem, spoštovana predsednica: Ali se vam zdijo vsi ti ukrepi DUTB potrebni in pravični v procesu sanacije bančnega sistema?
Hvala. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala, spoštovani poslanec. Veste, ni pomembno, ali se meni zdi pošteno ali ne. Pomembno je, da je bila stvar pravno korektno izpeljana po vseh postopkih in zahtevah, ker gre za državno pomoč. Pa dovolite, da vam navedem nekaj konkretnih členov. Mislim, da pa ni treba še enkrat poudarjati, da smo vse te postopke reševanja bank peljali po določilih Zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, ki je bil sprejet pod prejšnjo koalicijo in za katerega mislim, da ste glasovali tudi vi. In ker gre za ukrepe, ki se izvedejo s sredstvi države, zato pomenijo državno pomoč. Pogodba o delovanju Evropske unije v 107. členu določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica ali kakršnakoli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, nezdružljiva z notranjim trgom. Evropska komisija je z namenom, da se nedvoumno določi, kdaj je v skladu s 107. členom omenjene pogodbe državna pomoč dovoljena, v Uradnem listu Evropske unije objavila sporočilo komisije o uporabi pravil o državni pomoči za podporne ukrepe v korist bank v okviru finančne krize. Veljalo pa je to od 1. avgusta 2013 dalje. V skladu s tem sporočilom državna pomoč banki, ki ne izpolnjuje minimalnih regulatornih zahtev, ne sme biti dodeljena, dokler lastniški kapital, hibridni kapital in podrejeni dolžniški instrumenti ne prispevajo v celoti k izravnani morebitni izgubi. Skratka, če ne bi stvari naredili tako, kot smo jih naredili, bi ta državna pomoč lahko bila v nasprotju s pravili, ki veljajo v Evropski uniji. Jaz verjamem, da veste, kaj bi to pomenilo. S kar nekaj našimi pomočmi, subvencijami večjim slovenskim podjetjem se v tem trenutku ukvarjamo, ali je bila pomoč dana tako, kot je treba, se pravi, po postopkih, kot je treba, ali ne. Se pravi, praktično nismo imeli druge poti kot te, kar smo naredili. Kar je ključno povedati, se mi zdi pa pomembno, da je uporaba tega izrednega ukrepa, ki je bil narejen skladno z evropskimi normami, evropskimi pravili, mogoča le ob upoštevanju načela, da posamezni upnik zaradi prenehanja kvalificiranih obveznosti banke – to je vse tisto, kar sem prej naštela – ne utrpi večjih izgub, kot bi jih utrpel v primeru stečaja bank. Mislim, da veste, da če ne bi reagirali in naredili tega, kar smo v naših bankah naredili, bi bil stečaj teh bank neizogiben in rezultat za lastnike podrejenih obveznic na žalost enak. To je, kar se tiče teh tako imenovanih podrejenih obveznic. Kar se tiče Družbe za upravljanje terjatev bank oziroma slabe banke, kot jo ne prav lepo vsi imenujemo. Posebej želim poudariti, da so odločitve vodstva te družbe avtonomne in neodvisne. Verjamem, da si ne želite, da bi politika lahko in tudi bi vplivala na te odločitve. Je pa res, da je družba v skladu z zakonom dolžna pri opravljanju svojih dejavnosti ravnati s skrbnostjo dobrega gospodarstvenika, v skladu z načeli preglednosti, učinkovitosti, gospodarnosti in uspešnosti. Glede na to, da je pravzaprav šele mesec dni od takrat, ko se je največji del posla začelo opravljati na tej slabi banki oziroma družbi za upravljanje, ne morem niti ne želim presojati dosedanjega delovanja oziroma ustreznosti dosedanjih poslovnih odločitev. Treba je pa vedeti, da je Računsko sodišče dolžno revidirati poslovanje te družbe oziroma slabe banke vsako leto. In enako je ta družba oziroma slaba banka dolžna poročati Ministrstvu za finance. Seveda si pa želim, da bodo tudi z javnostjo komunicirali popolnoma transparentno.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Tonin.
Spoštovana predsednica Vlade! Jasno mi je, da Vlada oziroma vsakodnevna politika oziroma vi ne morete poklicati direktorje na DUTB in jim dirigirati, kako in na kakšen način naj poslujejo vsakodnevno. Ampak vsem v tej hiši je pa jasno, kdo imenuje direktorje DUTB. Tu pa ima vaša vlada škarje in platno, da zadeve sešije in zarobi tako, da bodo šle stvari v pravo smer. Kot sem rekel, težko se je znebiti slabega občutka, da so bile zadnje zamenjave direktorjev na DUTB in morda celo odstavitev gospoda Širclja namenjene temu, da se morda stvari obračajo tako, kot se danes, in ne tako, kot bi se morale. Ampak, kot sem rekel, to so teorije zarote, na katere jaz ne morem pristajati, vas pa opozarjam, da ste kot predsednica Vlade dolžni nekaj narediti, da se te stvari ne sprožajo oziroma da se ne delajo. Glede razlastitve lastnikov podrejenih finančnih instrumentov. Zelo dobro poznate pravni red Evropske unije in veste, da je eno uredba, eno je direktiva, eno je pa priporočilo in da ima vsaka izmed teh treh grupacij oziroma teh treh stvari različne učinke. To, o čemer vi govorite, naj bi šlo za priporočilo. In tudi Društvo malih delničarjev opozarja, da na podlagi priporočil slovenski vladi ne bi bilo treba razlastiti vseh teh lastnikov podrejenih finančnih instrumentov in da bo morda to obveznost postala šele leta 2018. Torej mislim, da se bi se tudi kot predsednica Vlade oziroma kot celotna vlada oziroma, če hočete, kot celoten parlament morali postaviti za slovenske državljane, še posebej, ker gre za poročilo in ker nam tega ni bilo treba narediti do leta 2008.
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Sicer ni bilo dodatnih vprašanj, ampak mislim, da je prav, da še enkrat določene stvari povemo. Soglasje Evropske komisije je bilo potrebno za to državno pomoč in brez tega soglasja ne bi dobili. Kaj je, če izvedemo državno pomoč brez soglasja, pa verjamem, spoštovani poslanec, da veste. Kar se pa tiče Družbe za upravljanje. Vlada je imenovala državnega sekretarja na Ministrstvu za finance za enega neizvršnega direktorja, se pravi enako, kot prejšnja vlada. Tukaj težko verjamem, da lahko temu nasprotujete. Kar se pa tiče ostalih treh, so pa še vedno isti ljudje, kot jih je predlagala prejšnja vlada in mogoče bomo vsi skupaj ugotovili, da niste imeli tukaj najbolj srečne roke oziroma če vas prav razumem, mi na nek način med vrsticami celo predlagate, da naj poskrbimo, da bodo tam bolj kompetentni ljudje, kot so tisti, ki ste jih izbrali vi.
Hvala. Zahtevo za razpravo ima mag. Tonin.
Predsednica Vlade včasih zna biti zelo ostra, ampak nič hudega. Glejte, jaz sem govoril o enem, ki ste ga vi zamenjali, in o enem, ki ste ga vi nastavili. To sva oba skupaj pravilno ugotovila in tudi na nek način ste priznali, da Vlada ima škarje in platno in da te stvari lahko usmerja, če želi. Ne vsakodnevno politiko, lahko pa vsaj načelno strateško. Zaradi tega jaz ne vidim popolnoma nobene škode in bi bil to nek pozitiven doprinos, če pa bi na podlagi tega vašega odgovora, ki ste ga danes dali v tem parlamentu, opravili neko razpravo in si razsvetlili vse temne zorne kote, kaj in kako si predstavljamo, da bo Družba za upravljanje terjatev bank delovala, da se ne bo zgodilo, kot je kolega Pukšič govoril, da bo to družba za zaščito kakšnih drugih ljudi. In tudi v zvezi z razlastitvijo lastnikov podarjenih finančnih inštrumentov bi bila razprava koristna in nujna, še posebej zaradi tega, ker je diametralno nasprotno stališče med tistim, kar trdi Vlada, in med tistim, kar trdi Društvo malih delničarjev, ki je med drugim tudi dalo zahtevo za ustavno presojo tega dela zakona. Jaz bi vas prosil, da podprete ta predlog, da se o odgovoru predsednice Vlade opravi razprava.
Hvala. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Četrto vprašanje predsednici Vlade bo postavil gospod Mirko Brulc, Socialni demokrati.
Spoštovana predsednica Vlade, ministri, vsi prisotni, lep pozdrav! Upravljanje z državnimi podjetji je kar pred pomembno reformo upravljanja. Pred nami je obravnava zakona o Slovenskem državnem holdingu. Ta se mora z vsemi svojimi določili izkazati v zasledovanju prvotnega cilja, to je izboljšanje akutnega stanja upravljanja z državnimi podjetji in vzpostavitev optimalnih zakonskih določil za dobro upravljanje tudi vnaprej. Temu je treba dosledno slediti, zato smo Socialni demokrati na zakon o Slovenskem državnem holdingu imeli in imamo vrsto pripomb in pomislekov. Ne gre za kritiko kar tako, temveč potrebo po tehtnem diskurzu, ki bo presegel politično všečnost na račun dobrega, učinkovitega in transparentnega upravljanja z državnim premoženjem. Zadnje dni je v medijih slišati upravičeno ogorčenje, ko na dan prihajajo podrobnosti o ogromnih izplačilih poslovodstev v času pred sprejetjem tako imenovanega Lahovnikovega zakona, ki je omejil prejemke poslovodstev družb v večinski državni lasti. Še več. Na dan prihajajo podatki o prejemkih poslovodstva Družbe za upravljanje terjatev bank, ki so pod taktirko prejšnje vlade z določili zakona o slabi banki obšli Lahovnikov zakon. Predlog zakona o Slovenskem državnem holdingu pa v delu, ki se nanaša na prejemke poslovodstev, brez jasnih kriterijev zopet odpira polje nedorečenega. Na to smo Socialni demokrati predlagatelja zakona že opozorili oktobra lanskega leta, citiram: »Ni jasno, kakšno bo razmerje med tako imenovanim Lahovnikovim zakonom in zakonom o Slovenskem državnem holdingu v delu, ki ureja plačila poslovodnih oseb.« Socialni demokrati ne moremo pristati na to, da si bodo lahko poslovodstva državnih družb izplačevala neomejene prejemke. Tudi ne moremo prikimati razlagam, da bo šlo lahko za izjeme, če se bo upravljanje s podjetji izkazalo za dobro. Slovenska realnost korporativnega vodenja državnih podjetij se je namreč prevečkrat izkazala v izplačevanju visokih prejemkov in nagrad, ne glede na rezultate, da izjeme kaj kmalu postanejo pravilo. Zato vas sprašujemo, spoštovana predsednica: Kakšno je vaše mnenje o tem, da se s sistemskim zakonom oziroma s področnimi zakoni dovolj natančno omejijo najvišji možni zneski plač ter drugi prejemki članov uprav in prejemki nadzornikov v podjetjih, kjer je država posredno ali neposredno v večinski lasti, kar bi preprečilo nenadzorovane dvige plač oziroma prejemkov, preprečilo očitno nesorazmernost njihovih plač s plačami nosilcev najvišjih javnih funkcij? Hvala za odgovor.
Hvala tudi vam. Besedo za odgovor dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala. Bo moj odgovor zelo kratek. Sama pravzaprav nimam nobenega problema, da se plače v državnih podjetjih omejijo celo na višino plače predsednice oziroma predsednika vlade. Bi pa želela vseeno poudariti, da predlog zakona o Slovenskem državnem holdingu ne ukinja tega tako imenovanega Lahovnikovega zakona kar tako, temveč omogoča, da se ta ne uporablja v primerih družb, kjer je sprejeta celovita politika prejemkov skladna s 23. členom predloga tega zakona. Družbe v državni lasti so namreč izrazito raznolike, zato je bil namen predloga zakona omogočiti raznolikost v določanju politike plač. Se pravi, da bi tudi lastnik, država oziroma Slovenski državni holding v teh podjetjih določil to celoviti politiko prejemkov. Če tistim, ki bodo upravljali z našim premoženjem, ne zaupamo toliko, nimam popolnoma nobenega problema, da z amandmajem k Slovenskemu državnemu holdingu, in prepričana sem, da bomo to koalicijsko zelo hitro uskladili, te stvari odpravimo. Ampak ko že govorimo ali pa me velikokrat sprašujete, če upoštevamo pripombe gospodarstva, raznoraznih gospodarskih združenj, je treba povedati, da je v bistvu ta rešitev, ki je bila sedaj v zakonu, na nek način njihov predlog. Ampak še enkrat, absolutno sem za to, da se te plače omejijo. Mogoče bomo sposobni iti še en korak naprej, pa jih omejiti, tako kot sem prej povedala, na višino plače predsednika oziroma predsednice Vlade.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima Mirko Brulc.
Hvala lepa, predsednica. Razumem vašo razlago problema. Kot pravite, bo treba spremeniti nekatere zadeve v zakonodaji tudi zaradi slabega korporativnega upravljanja in slabih rezultatov v minulem obdobju, ki so pravzaprav povzročali izjemno luknjo. Treba bo verjetno dopolniti tudi zakon o slabi banki v tistem delu, ki govori o plačah, o prejemkih. Poglejte, plača izvršnega direktorja je 21 tisoč 500 evrov bruto na mesec. Veste, za tako plačo mora delavec z minimalno plačo, ki je bila v decembru 783 evrov, delati dve leti. Delavec dve leti, tak izjemen direktor pa v enem mesecu toliko zasluži. Kje so pa zdravniki, inženirji, raziskovalci, pravniki, ekonomisti in tako dalje? Kje so te primerjave? Ne vzdržijo, zato mislim, da je nujno treba to narediti. Poglejte, obstaja nek tako imenovani seznam pohlepa menedžerjev za leto 2011. Sto jih je tam. Vsi so v povprečju zaslužili okoli 22 tisoč evrov na mesec. Porabili so sto milijonov evrov našega denarja. Od tega nekateri že sedijo, nekateri čakajo na vrsto za odhod nekam. So pa med njimi res tudi izjeme, ki držijo firme nad vodo, dajejo mnogim delavcem kruh in tako dalje. Ampak ta nesorazmerja niso normalna. Predsednica, jaz pričakujem vašo angažiranost, da se to odpravi. Hvala lepa.
Besedo za dopolnitev odgovora dajem predsednici Vlade.
Brez pomena vse še enkrat ponavljati. Se absolutno strinjam, da so prevelike razlike marsikje in verjamem, da bomo koalicijsko uskladili stvari za naprej. Za nazaj bomo stvari težko popravljali. In mogoče, tako kot sem že prej povedala, res tisti, ki so zbirali, niso imeli najbolj srečne roke, če govorimo o Družbi za upravljanje.
Hvala. S tem smo zaključili z vprašanji, ki so postavljena neposredno predsednici Vlade in se ji tudi zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 20. seji zbora. Minister za finance doktor Uroš Čufer bi moral odgovoriti na vprašanji gospe Ljudmile Novak v zvezi z upravljanjem in razpolaganjem z nepremičninami, ki so kot predmeti zavarovanj prišli v last bank v večinski državni lasti, in na vprašanje Andreja Čuša v zvezi z brezidejno politiko zadolževanja na račun mladih in prihodnjih generacij, vendar je danes odsoten minister zaradi udeležbe na Svetu Evropske unije za ekonomske in finančne zadeve, zato poslanko in poslanca sprašujem, če vztrajata pri ustnem odgovoru ali morda želite pisni odgovor ministra. Pri ustnem odgovoru vztrajate. Hvala. Minister bo na ustno vprašanje odgovoril na naslednji seji zbora. Minister za infrastrukturo in prostor gospod Samo Omerzel bo odgovoril na vprašanji gospoda Sama Bevka v zvezi s financiranjem in gradnjo projektov v okviru četrte razvojne osi v finančnih perspektivah 2007–2013 in 2014–2020. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci, kolegi, lepo pozdravljeni! Spoštovani gospod Bevk, hvala za zastavljeno vprašanje. Pri četrti razvojni osi je treba poudariti, da na tem delu planiranja razvoja cest in pa realizacije samih planov so izredno pomembni naslednji projekti. Obvoznica naselja Škofja Loka, Gorenja vas, Tolmin, Spodnja Idrija, novogradnje ceste na odseku Cerkno– Hotavlje ter rekonstrukcija ceste Bača–Dolenja Trebuša in Dolenja Trebuša–Želin. Pomembno je poudariti, da v letošnjem letu, torej kar se tiče leta 2014, tako na pripravi dokumentacije kot tisto, kar je povezano s samo realizacijo projektov, se projekti odvijajo naprej v okviru tistega dela financiranja, ki je omogočen oziroma podprt z vseh strani sredstev črpanja evropskih projektov oziroma evropskih sredstev. Če pogledamo po posameznih projektih aktivnosti, pa gremo najprej na rekonstrukcijo ceste Bača–Dolenja Trebuša, v veljavnem planu za leto 2013 je bilo 4 milijone 619 tisoč evrov, v proračunu za leto 2014 imamo 4 milijone evrov in v proračunu za leto 2015 imamo milijon 468 tisoč evrov, s tem da moramo poudariti, da je dokončanje del planirano do februarja 2015. Pri izvajanju del na odseku med Dolenjo Trebušo in Želinom imamo naslednje številke. V veljavnem planu za leto 2013 je 242 tisoč evrov, v proračunu za leto 2014 je predvidenih 2 milijona 891 tisoč evrov in v proračunu za leto 2015 milijon 773 tisoč evrov. Kar se tiče samih aktivnosti, aktivnosti normalno tečejo. V tem trenutku se izvajajo odkupi za gradnjo za potrebne nepremičnine. Izvaja se v tem trenutku javno naročilo za gradnjo tretjega in četrtega odseka v dolžini štiri kilometre. Ko gremo naprej na gradnjo obvoznice Škofja Loka, pri tej obvoznico moram reči, da sem še posebej vesel, ker je končno uspela po naštetih pritožbah in ponovljenih razpisih. Tudi sam sem vse preveril glede stanja in res nujnosti te infrastrukture. Spoznal sem, da v resnici se Škofjeločani borijo za to obvoznico že 40 let. In končno nam je to uspelo. 23. 12. 2013 je bila podpisana pogodba. Državna revizijska komisija je dala pozitivno mnenje na odločitev našega ministrstva oziroma Direkcije za ceste, ki je peljala ta razpis, tako da ta del izvajanja te obveznice gre naprej in sem prepričan, da bomo uspešno izvedli in tudi počrpali vsa sredstva. Ko gremo naprej na obvoznico Gorenja vas, v veljavnem planu za leto 2013 imamo 698 tisoč evrov. V proračunu za leto 2014 imamo 2 milijona 244 tisoč evrov in v proračunu za leto 2015 imamo milijon 259 tisoč evrov. Rok za izvedbo na tem odseku je 18 mesecev. Pogodba s ponudnikom pa je bila podpisana avgusta 2013. In potem imamo še odsek Cerkno–Hotavlje. Tukaj imamo DPN oziroma umeščanje trase v prostor, kjer je bil zaradi nasprotovanja lokalne skupnosti in potrebe po proučitvi smotrnosti prometno-ekonomske učinkovitosti bil postopek ponovno dan v presojo. Avgusta 2013 se je začela ponovna študija variant, da se najde najboljša možna rešitev pri samem umeščanju v prostor in temu tudi sledijo strokovne službe na našem ministrstvu. Pomembno je še poudariti, da pri celotnem razvoju in vplivu razvoja četrte razvojne osi se pripravlja resolucija o nacionalnem programu razvoja prometne infrastrukture v Sloveniji. Ta resolucija bo podala marsikateri odgovor in pa tudi marsikatero podlago za smotrnost in razvijanje prometne infrastrukture v naprej.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Samo Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Jaz se gospodu ministru Samu Omerzelu zahvaljujem za njegov odgovor. Prosil ga bi, če lahko bolj podrobno ta progam dobim tudi v pisni obliki, ker verjamem, da boste lahko potem tudi v nadaljevanju v drugem delu pojasnili še nekatere druge projekte, ki so tudi v okviru četrte razvojne osi v programu. Me pa kljub temu skrbi, da je sicer 22. avgusta 2013 bil postopek pripravljanja državnega prostorskega načrta za odsek Cerkno–Hotavlje vrnjen nazaj v pripravo, a so bila, to pa je dokument iz decembra lanskega leta, to je Poročilo o problematiki in dinamiki priprave državnih prostorskih načrtov, s predlogi ukrepov za pospešitev postopkov njihove priprave. Na tej ključni postavki četrte razvojne osi pa je zapisano, da je bil projekt zaradi pomanjkanja sredstev v rebalansih 2014 in v proračunu 2015 ustavljen. Jaz predlagam, gospod minister, da s prerazporeditvami sredstev znotraj vašega proračuna omogočite, da se bo ta ključni projekt nadaljeval na tej osi. Poleg tega pa me seveda zanima, kako je potem še z obvoznico Spodnja Idrija [[…]] [[znak za konec razprav.]] je tudi v pripravi državnega prostorskega načrta. Kot rečeno, prosim za odgovor v pisni obliki, da bom imel te odseke bolj podrobno [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite dopolniti odgovor, minister? Izvolite, imate besedo.
Spoštovani poslanec, hvala za dodatna vprašanja. Seveda vam bomo dostavili v pisni obliki vse, kar je bilo danes predstavljeno, in še malce več gradiva. Za vse razvojne osi pripravljamo v grafični podobi po posameznih odsekih, v kateri fazi je vse, kar je povezano z dokumentacijo in pripravo na projekte in tudi s samo izvedbo. Še več, želim tudi pri vseh razvojnih oseh, da bomo redno poročali o tem, kakšni so napredki, kako se razvija, zato da boste tudi v Državnem zboru vsi informirani, kakšno delo in v kateri smeri se razvijajo ti pomembni projekti, pa tudi javnost, in to vam bomo dostavili tako v grafični obliki kot tiste dopolnitve. Kar se tiče DPN Cerkno–Hotavlje, res je, zadeva je vrnjena v fazo študije variant, da se določi najbolj optimalna varianta. Študija za to je pripravljena, je v pripravi, je pa dejstvo, da smo s sredstvi omejeni. V tem odgovoru, ki vam ga bomo posredovali, bomo pripravili tudi scenarije in predloge, kje vidimo, da bi lahko ta sredstva zagotovili. Tako da se bomo potrudili, pa tudi za Idrijo vam bomo posredovali vse odgovore. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Prehajamo na naslednje vprašanje, in sicer minister za infrastrukturo in prostor gospod Samo Omerzel bo odgovoril na vprašanje gospe Janje Napast v zvezi s 3. razvojno osjo. Gospod minister, izvolite.
Hvala za besedo. Danes imamo očitno dan razvojnih osi. Kot je bilo pri prejšnjem vprašanju že omenjeno, za vse razvojne osi pripravljamo podrobno analizo, v kateri fazi je kateri del razvoja in priprave dokumentacije. Za 3. razvojno os imam osnutek grafičnega dela že s sabo. Na grafični podobi bomo zelo nazorno prikazali in redno poročali o tem, v kateri fazi razvoja je kateri del razvojne osi. Pri 3. razvojni osi se moramo zavedati, da 3. razvojna os teče vse od Koroške do Bele krajine in da imamo kar nekaj odsekov, ki so v zelo različnih fazah razvoja. Na enem segmentu imamo še vse v fazi dokumentacije, smo pa že na segmentih oziroma v posameznih fazah, kjer bi pa dejansko lahko začeli z gradbenimi deli. Če se pri 3. razvojni osi fokusiramo na vprašanje, ki ga je spoštovana poslanka postavila, predvsem vezano na posamezne odseke v severnem delu 3. razvojne osi. Če gremo najprej na delitev severnega dela 3. razvojne osi, imamo razdeljeno na štiri državne prostorske načrte. Pri prvem državnem prostorskem načrtu, priključek Otiški vrh–Holmec, na meji z Avstrijo, je Vlada Republike Slovenije 25. 10. 2012 ustavila vse aktivnosti in na osnovi tega je bila zahtevana izdelava novelacije prometne študije, v kateri smeri bi se ta državni prostorski načrt razvijal naprej. Pri državnem prostorskem načrtu za cesto od priključka Slovenj Gradec–Dravograd je ravno tako 25. 10. 2012 Vlada ustavila vse aktivnosti pri pripravi DPN in zahteva je bila smiselno izvesti ponovno prometno-ekonomsko vrednotenje celotnega projekta trase hitre ceste od AC-1 do Dravograda. Naslednji DPN je povezan z državno cesto, priključek Velenje-jug do priključka Slovenj Gradec. Uredba o državnem prostorskem načrtu za to državno cesto je bila sprejeta, in sicer jo je Vlada sprejela 29. 8. 2013. Uredba je bila objavljena tudi v Uradnem listu Republike Slovenije. DPN za državno cesto od priključka pri Podlogu do priključka Velenje-jug, tu smo v postopku priprave državnega prostorskega načrta. V tej fazi imamo optimizacijo variante F3B, ki bo tudi grafično pripravljena in prikazana, v kateri smeri se razvija. Pomembno je poudariti, da se v tem trenutku usklajujejo vse aktivnosti s ključnimi nosilci urejanja prostora. Tu govorimo seveda o ključnih soglasodajalcih, vse kar je povezano z naravo, vodo in tako naprej. Pomembno je, da imamo po uskladitvi namen ta projekt predstaviti vsem ključnim nosilcem urejanja prostora, zato da v pripravi pri smernicah v začetku izdelave državnega prostorskega načrta bodo vse te aktivnosti usklajene, da ne ponovimo napake iz preteklosti, kjer je bil dejansko ta del aktivnosti podcenjen in pri sami izdelavi državnih prostorskih načrtov se je bilo treba zopet vrniti v fazo študije variant.
Hvala ministru za odgovor. Gospe Janje Napast ni v dvorani, zato se ministru zahvaljujem za odgovore in prehajamo na naslednjo vprašanje. Minister za zunanje zadeve v funkciji ministra za zdravje Karl Viktor Erjavec bo odgovoril na vprašanje gospoda Ivana Grilla v zvezi z delovanjem Univerzitetnega kliničnega centra Ljubljana. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Tudi poslancu se zahvaljujem za vprašanje. Gre za to, da če bom kot minister v funkciji za zdravje podprl spremembe statuta, ki bi na svetu zavoda podredil tako imenovano notranjo revizijsko službo, moram reči, da takšne rešitve v statutu ne bi podprl. Naj povem, da se spremembe statuta Univerzitetnega kliničnega centra izvajajo lahko zgolj s soglasjem ustanovitelja. To se pravi, da mora Vlada podati nad spremembami statuta soglasje, ki ga pripravi Ministrstvo za zdravje. Moram reči, da sem pregledal tudi zadnje zapisnike seje sveta Univerzitetnega kliničnega centra in dejansko že v mesecu juliju, septembru in novembru je bilo govora o tem, da bi pripravili spremembe statuta. Zadnja odločitev oziroma zadnji sklep v zvezi s tem je bil sprejet na seji v mesecu novembru, kjer je bilo dogovorjeno, da člani sveta zavoda podajo do 24. decembra predsednici sveta zavoda predloge za spremembe statuta, da bo na podlagi tega pravna služba Univerzitetnega kliničnega centra pripravila za svet zavoda potem tudi ustrezne predloge. Iz zapisnikov, ki sem jih pregledal, ni razbrati, da bi kakšen predlog šel v smeri podreditve notranje revizijske službe svetu zavoda. Vendar ne glede na to, bi pa želel poslancu pojasniti, da že zakon in pa predpisi onemogočajo takšno podrejanje. Tudi če bi bil sprejet takšen predlog na svetu zavoda in tudi podano recimo soglasje Vlade, bi to bilo v nasprotju s pozitivnimi predpisi naše države, ker zakon o javnih financah natančno določa vlogo te notranje revizijske službe, kakšne so pristojnosti in tako dalje. Jaz se poslancu za to vprašanje zahvaljujem in bom bedel, dokler bom v funkciji ministra za zdravje, da se ne bi kaj takega zgodilo, ker bi bilo tudi v nasprotju s pozitivno zakonodajo te države. Ko bo pa novi minister za zdravje, ga bom pa tudi opozoril na to vaše opozorilo, ki ste ga podali skozi poslansko vprašanje.
Hvala ministru. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa za ta del odgovora. Spoštovani gospod minister, najprej bi se vam seveda zahvalil, da ste, vsaj tako je bilo v medijih zaznano, nekako odklonili podporo Vlade sedanjemu, na novo imenovanemu bivšemu direktorju UKC, kajti njegovo delovanje v preteklosti izraža neke nevarnosti tudi koruptivnih dejanj. V tej smeri sem seveda tudi pričakoval, da boste vi, kot sedaj trenutno odgovorni, podprli prizadevanje bivšega sveta zavoda Univerzitetnega kliničnega centra, ki je ravno v tem delu želel spremembo statuta, da tako imenovano revizijsko službo podredi svetu in ne direktno upravi. Izkušnje kažejo, da v primeru, če je ta revizijska služba podrejena menedžmentu oziroma vodstvu samega zavoda, le-ta ne more samostojno, predvsem pa objektivno opravljati svoje funkcije, kajti ne nazadnje ji nadrejeni direktor v bistvu sugerira, kaj naj pregleduje, in tudi določa vse, od plač, do vsega. Pomeni, da so v celoti podrejeni njegovemu delu in tudi volji. In iz tega pride lahko – kaj? Poročila takšne revizijske službe so takšna, kot jih želi direktor, in samemu svetu, ki je pa le nadzorni organ, ne morejo služiti v tistem bistvu, ki bi bilo tudi v redu. Glejte, ker sami ugotavljate oziroma tukaj navajate, da bi bilo to v nasprotju, če bi se takšna rešitev v statutu navedla, z zakonom o javnih financah, je ne nazadnje tudi možnost, da se v tem delu zakon o javnih financah spremeni, kajti takšna praksa bi veljala, da se vpelje v vseh zavodih, da se revizijska služba, ki je predvsem v pomoč svetu zavodov, ki je le nadzorna [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]vloga teh zavodov notri vključi in se s tem izboljša njihovo delovanje in predvsem zmanjšajo korupcijska tveganja. Tukaj zadeva ni brezupna in se da, če je le volja, tudi to [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Želite še kaj dopolniti v odgovoru, minister? Izvolite, imate besedo.
Hvala. Moram reči, da dejansko bi bilo res treba spremeniti Zakon o javnih financah. Moram pa povedati, da to ni urejeno samo za zavode. Tudi za državne organe. Recimo notranja revizijska služba je podrejena na nek način ministru, ampak ne zato, da bi ji on narekoval, kako naj deluje, ampak bolj v pomoč ministru, da pomaga, da bo poslovanje državnega organa in zavoda v skladu s predpisi. Nezaupanje, ki vlada v okviru Univerzitetnega kliničnega centra, je predvsem v tem, da trenutni direktor ne uživa tistega zaupanja, ki bi ga moral. Tudi ne z moje strani, zato ga nisem predlagal Vladi v soglasje, ker sem prepričan, če policija, ki opravlja določene preiskave tudi v Univerzitetnem kliničnem centru in ugotavlja, da so tam določena korupcijska tveganja, da so sumi koruptivnih dejanj, sem prepričan, da je generalni direktor tisti, ki je objektivno odgovoren za zakonitost poslovanja takšnega zavoda. Zakonitost poslovanja takšnega zavoda pomeni tudi, da ni sumov korupcije in tako dalje. Če bi želeli takšno rešitev v statutu zavoda, bi bilo treba tudi ostalo zakonodajo rešiti. Jaz pa mislim, da je bolj problem oseb, ki so odgovorne za zakonitost dela in poslovanja znotraj zavodov. Tam, kjer so prave osebe, teh problemov ni, tam, kjer pa ni takšnih oseb, pa se taki dvomi pojavljajo in se potem iščejo neke drugačne rešitve. Mislim, da gre za zahtevno pravnoteoretično vprašanje, kam umestiti to notranjo revizijsko službo. Zakonodajalec je menil, da pod ingerenco tistega, ki vodi državni organ oziroma zavod, zato ker naj bi bila v pomoč v tem smislu, da bi zagotavljala zakonitost dela zavoda in državnega organa. Tukaj gre tudi za odprto teoretično pravno vprašanje.
Hvala. S tem smo zaključili s tem vprašanjem. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje Marjane Kotnik Poropat v zvezi z izvajanjem nadzora nad določbami, ki urejajo motorni promet v naravi. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zlasti spoštovana poslanka, ki ste postavila vprašanje! Delno je odgovoril že minister Virant na postavljena vprašanja. Odgovoril bom na tisti del, ki je v moji pristojnosti, to je, kakšne so bile kazni, kar se tiče teh prekrškov, vezanih na motorna kolesa v naravi, v letih 2010, 2011, 2012 in 2013. S stališča okolja nadzor vršita dve instituciji. Prva je Inšpektorat za kmetijstvo in okolje. Povprečno je na letni ravni kazni približno 25 tisoč evrov, hkrati pa nadzor vršijo tudi naravovarstveni nadzorniki, ki so del javne službe. Tu pa se višina kazni tudi spreminja. V zadnjem letu je bila 13 tisoč evrov. V celoti velja vaša trditev, da so kazni simbolične in nimajo odvračalnega učinka [[…]] [[Znak za konec razprave.]] To pa je hitro minilo pet minut. In zato je treba tukaj spremeniti. Spreminjamo pa v tem trenutku preko spremembe zakona o ohranjanju narave. Ta zakon je v tem trenutku že v javni razpravi, danes smo sicer podaljšali na 30 dni, tako da se zaključi 24. Februarja. V tem zakonu, ki je v osnovi namenjen deadministriranju, da zmanjšamo številne administrativne postopke tako s tem zakonom kakor z zakonom o vodah [[…]] [[znak za konec razprave]] Hvala.
Marjana Kotnik Poropat ima zahtevo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani minister, jaz se zahvaljujem za ta odgovor. Tudi minister za notranje zadeve je na pretekli seji dal ustrezne odgovore v zvezi s tem, da se bo zakonodaja na tem področju spremenila in jaz sem s tem potem zadovoljna. Hvala lepa, gospod minister.
Hvala tudi vam. Želite še kaj dodati, gospod minister? Da. Imate besedo še za dopolnitev odgovora, izvolite.
Najlepša hvala. Časovnica je zdaj takšna. Zakon je do 24. v javni razpravi, hkrati še ta teden pošljemo istočasno tudi v medresorsko razpravo. Želja je, da se na Vladi sprejme zakon najkasneje v marcu. Ker gre za zakon, ki bo zlasti zmanjševal administrativna bremena v tej državi, boste poslanke in poslanci zaprošeni za pospešen, torej hitri postopek. Idealno bi bilo, če bi bil zakon v Državnem zboru sprejet že v aprilu, bolj verjetno pa je, da je možno, da je sprejet v maju. S sprejetjem tega zakona bomo uredili področje, kjer je zelo veliko pritožb, kjer je zelo veliko graj in se neuspešno ureja že nekaj let. Hkrati pa bomo dejansko s sprejetjem obeh zakonov zmanjšali število administrativnih postopkov v tej državi za 4 tisoč 500 na letni ravni. Hvala.
Hvala tudi vam. S tem smo zaključili z odgovorom. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril še na vprašanje gospoda Ljuba Žnidarja v zvezi s financiranjem Javne gozdarske službe. Gospod minister, izvolite.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, hvala za vprašanje. Dovolite, da vam na začetku opišem, kako se je zadnjih nekaj let Javna gozdarska služba financirala. V letu 2011 je bila sprejet proračun 21 in pol milijona evrov, takšen je bil tudi realiziran. Leta 2012 je bil sprejet bistveno nižji, 18,7 milijona evrov in je potem vlada tekom izvrševanja ugotovila, da manjka denar in je dodatno pristavila 1,8 milijona evrov. Sam sem ministrstvo prevzel marca leta 2013. Takrat je imela Javna gozdarska služba na razpolago 18 milijonov in zelo hitro se je ugotovilo, da enostavno ne bo denarja niti za plače. Tako smo že aprila dali zavezo, da bomo konec leta zagotovili vsaj potreben denar za plače in dejansko smo s prerazporeditvijo konec oktobra zavodu zagotovili skoraj 1,4 milijona evrov. Poznate, da se je potem zgodil neljubi dogodek, ko so v zavodu, ki je dobil letno skoraj 19 milijonov evrov, zaustavili delo in povzročili nezakonito stanje, ki pa smo ga v najkrajšem času sanirali. V letošnjem letu je v proračunu sprejet nekaj višji znesek kot lansko leto. Če je bilo lansko leto v proračunu sprejeto 18 milijonov, čeprav je bilo na koncu realiziranih 19,4, je letos zagotovljeno v proračunu 18,3 milijona evrov. Pri sami masi plač letos računamo pri vseh javnih zavodih, da bomo privarčevali 2,5 % v povprečju. En del tega je posledica tega kadrovskega ključa minus 1 %, ki velja za vse javne zavode, za vso javno in tudi državno upravo. Drugi del privarčevanja pa je posledica teh veljavnih ukrepov, ki veljajo – lansko leto samo polovico leta, letošnje leto pa v celoti. Preostanek pa, verjamemo, da bo tokrat zavod zagotovil s tržno dejavnostjo, ki jo pa zavod lahko izvaja tudi po svojem statutu in jo je v preteklih letih za razliko od ostalih zavodov, marsikateri zavodi, ki so v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo in okolje, so zelo hitro razširili tržno dejavnost in s tem zagotovili svojim ljudem zaposlitveno varnost , ta zavod pa to šele mora narediti. Potem pa bi rad povedal še naslednje. Zavedam se kot pristojni minister, da zavodi s področja kmetijstva, gozdarstva, prehrane in okolja pa nimajo rezerve, da bi sami zagotovili prvo polovico tretje četrtinke. Izračun za vse zavode je, da je treba zagotoviti denarja čez milijon 300, za konkreten zavod, to je Zavod za gozdove, pa čez 600 tisoč evrov. Sam kot minister se zavedam, da bo treba iskati možne vire znotraj kmetijskega ministrstva. V tem trenutku že potekajo na nek način pogovori z Ministrstvom za finance, da nam to znotraj ministrstva tudi dovoli. Hvala.
Hvala tudi vam. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Žnidar.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister, ostali prisotni, pozdrav tudi z moje strani! Seveda to vprašanje postavljam predvsem z zaskrbljenostjo glede letošnjega lega. Vemo, da je ta problematika nastala lansko jesen oziroma začetek zime, ko so bili pogoji za gozdarjenje izjemno ugodni. Ko poslušam vaš odgovor, me lahko teoretično zadovolji, ampak ko pogledam proračun, sprejeti proračun za leto 2014, pa menim, da ta sredstva ne bodo dovolj za nemoteno opravljanje gozdarske javne službe. S tem pa bo ovirana tudi dobava lesa vsem gospodarskim subjektom. In v situaciji, v kakršni je država, tudi tu pomeni določen razvoj, določen napredek ali tisto stalnico delovanja gospodarske dejavnosti pri sami obdelavi lesa. Minister vi ste omenili, da bo večja naloga v samem gozdarskem sektorju, da tudi več ustvarijo lastnih prihodkov s svojim delom. Jaz bi rekel, da vedno ne gre. Računajte na tisto, kaj naj bi bilo. Jaz bi rekel, takšna matematika, vemo, da se pogostokrat ne izide. Predvidevam, da bodo tudi v letošnjem letu velike težave pri opravljanju te javne gozdarske službe. Tako da me tu zanima v primeru, da teh sredstev ne bo dovolj: Kako boste in s kakšnimi ukrepi zagotovili tisto razliko, tisti del sredstev, da bo ta Javna gospodarska gozdarska služba potekala nemoteno in da ne bo škodila gospodarstvu?
Besedo za dopolnitev odgovora dajem ministru.
Hvala, gospod poslanec, za dodatno vprašanje. Moram povedati, da v relativno hudem varčevanju so vsi zavodi, ne samo ta konkreten zavod. Če pogledamo samo racionalizacijo, ki jo pelje matično ministrstvo, če gledamo skozi število zaposlenih, torej zmanjševanje in tako naprej. Vsem v tej državi bo težko, ne samo zavodom na področju gozdarstva, kmetijstva, tudi zdravstva, šolstva. In znotraj tega je treba povedati, da nekateri imajo dosti več možnosti, da se prilagodijo. En del tega je, ker ima v tem trenutku zelo malo tržne dejavnosti, zlasti mednarodne dejavnosti, so pa primerljivi zavodi, ki kažejo povsem drugačno sliko, tudi že polovico svojih prihodkov iz tržne dejavnosti. Jaz verjamem, da zavod za gozdove bo svojo možnost izkoristil. Ob tem pa poteka še en proces, ki je tudi pomemben za njih. Podobno kot na področju okolja, kar sem prej omenil, ko sem odgovarjal gospe poslanki, je naslednji korak racionalizacije področje gozdarstva. Posebna skupina bo najkasneje v roku treh tednov pokazala področja, kjer je možna razbremenitev. Recimo, kot primer vam povem, mi v Sloveniji imamo trostopenjsko načrtovanje. Če boste iskali po Evropski uniji, tega skorajda ne boste našli. Potem dolžina teh načrtov, ki jih imamo, brez težav so lahko bistveno daljši in potem je dosti manj administriranja. Še dosti je podobnih stvari, kar omogoča, da bo pomembno več ljudi delalo na terenu. Gozdarski zavod pa so le v osnovi gozdarji. Tako da tudi zavod se bo moral potruditi. Mi kot ministrstvo, ki pripravlja predloge osnutkov zakonov, ki jih je treba spremeniti, ali uredb, ki jih potem sprejme vlada, ali pa pravilnikov, ki jih sprejme ministrstvo, bomo zelo šli v smer deregulacije. To pa ne pomeni, da bi vnaprej lahko povedal, da če kateri od zavodov, ki jih mi pokrivamo, ne bo zadosti racionalen, da bo skočilo vmes ministrstvo. Na žalost te rezerve, verjamem, da v tej državi v tem trenutku več ni. Hvala.
Hvala. Zahtevo za razpravo odgovora ima gospod Žnidar.
V skladu 246. člena Poslovnika predlagam, da se o tej temi opravi širša javna razprava. Gre za pomemben gospodarski subjekt, to se pravi za nemoteno dobavo domačega lesa. In ker za to javno gospodarsko dejavnost ni dovolj sredstev, ni dovolj denarja, predlagam, da se opravi javna razprava na to temo. Hvala.
Hvala tudi vam. Minister za zunanje zadeve Karl Viktor Erjavec bo odgovoril na vprašanje gospoda Jožefa Jerovška v zvezi s stavbo bivšega jugoslovanskega veleposlaništva v Rimu. Gospod minister, imate besedo.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Tudi poslancu se zahvaljujem za postavljeno poslansko vprašanje. Gre za vprašanje v zvezi z rezidenco v Rimu, gre za rezidenco, ki je bila v lasti nekdanje države. Po 12 letih po podpisu dunajske pogodbe, pogodbe o sukcesiji, ki ureja nasledstvena vprašanja, smo se uspeli s srbsko stranjo dogovoriti za vrnitev te rezidence oziroma primopredajo te rezidence slovenski državi. Mislim, da je ta zadeva izjemnega pomena v smislu uresničevanja dunajske pogodbe. Veste, da nekatere nekdanje republike zavirajo ta proces in ne priznavajo dunajske pogodbe kot tisti akt, ki naj bi urejal vsa tista vprašanja, ki se nanašajo na zapuščino nekdanje države Socialistične federativne Republike Jugoslavije. Takšen primer so na primer devizne vloge varčevalcev, stare nekdanje Ljubljanske banke. Naj opišem to rezidenco v Rimu. Gre za veličasten objekt, za vilo, ki obsega 1800 kvadratnih metrov, ki ima približno 2600 kvadratnih metrov dvorišča, vrta in je na eni od najbolj imenitnih lokacij v Rimu. Moram pa reči, da je ta rezidenca zelo dotrajana, v slabem stanju, ker očitno v zadnjih 20, 30 letih pač ni bila ustrezno vzdrževana. Moram tudi povedati svojo osebno oceno, da bi ta rezidenca potrebovala velike finančne vložke, da bi jo lahko vzpostavili v funkciji potrebe slovenske diplomatske mreže. Moja ocena, glede na to, da sem marca 2012, ko sem imel uradni obisk v Rimu, si jo tudi osebno ogledal, je, da bi bilo treba vložiti najmanj pet milijonov evrov, če bi želeli to rezidenco vzpostaviti v funkciji. Rezidenca je po navadi bolj namenjena za kakšne sprejeme, za bivanje diplomatov, ne pa za delo s konkretnimi strankami. Poslanec me je tudi spraševal o tem, kaj je z opremo. Moram reči, ko sem si jaz ogledal, da tisto pohištvo je povsem dotrajano, zastarelo, gre za za opremo iz časa po drugi svetovni vojni v zelo socialističnem duhu. Seveda tisto, kar je pa ostalo, je pa Slovenija kot država tudi prevzela. Gre zlasti za umetniške slike, kipe, tepihe, srebrnino, lestence in podobne zadeve. Moram reči, da nismo zahtevali nobene odškodnine za čas neuporabe, to pa zato, ker je bil problem pri primopredaji, da se nismo mogli dogovoriti s srbsko stranjo, kolikšna je površina dvorišča in vrta, ki spada pod Slovenijo, in koliko je tistega, kar spada pod državo Srbijo, zato smo pač s pomočjo strokovnjakov z dogovori poiskali neko poravnalno rešitev, s katero sta se obe strani strinjali. Seveda glede na to, da je bil dogovor v našem političnem interesu, zato ker to izkazuje, da se dunajska pogodba izvršuje in je tudi v našem finančnem interesu, ker nam je tam ležala neka nepremičnina, ki naj bi bila predana Sloveniji, nismo pa je mogli dobiti v posest, je to pomenilo, da je najboljše, da sklenemo dogovor s Srbijo in smo ga tudi sklenili. V tem dogovoru smo se tudi dogovorili, da ne bomo terjali odškodnine za čas, ko ni bilo možno uporabljati objekta.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Gospod minister, sami ste povedali, da gre za markantno zgradbo na markantni lokaciji, ki jo Slovenija glede na pomen Rima, prestolnice, tudi potrebuje. Moramo seveda ugotoviti, da je v Italiji tudi slovenska manjšina in da je Rim izjemno pomembna prestolnica, kjer lahko slovenska diplomacija tudi različne dele sveta pokriva, ker se tu križajo interesi. Skrbi pa me, gospod minister, tudi vaše osebno stališče, da je to treba, sicer niste rekli danes, prodati, ampak da mi ne moremo tega obnoviti in uporabljati in tudi ste povedali, da od Srbije niste zahtevali nobene odškodnine. Iz moje parlamentarne prakse se zavedam, da je bila praksa pri veleposlaništvu v Washingtonu popolnoma drugačna, kjer se je dobro pogajalo in se je izterjala odškodnina za zamudo pri vračanju, ko je Srbija tudi zavlačevala z vračilom, in tudi mislim, da odškodnina za tisto, kar je bilo uničenega v opremi, kajti ta rezidenca bi morala biti v originalnem stanju povrnjena. To se pravi tudi lestenci, umetniške slike in vse to. Tudi to je del sukcesije. Zdaj še enkrat sprašujem: Kakšni interesi so bili zadaj? V tej veliki stavbi lahko tudi kakšno nadstropje oddate, lahko je naše kulturno razstavišče, gotovo bi se našli tudi naši gospodarski interesi, podjetja, ki bi to znala izkoristiti, tako da ne bi vse breme padlo na državo. Tudi nekateri manjšinci, ki so dobri poznavalci Rima, me opozarjajo, da tega Slovenija nikakor ne sme izpustiti iz rok. In tu pa očitno delujejo neki interesi zadaj, da bi to prišlo spet v srbske roke.
Hvala Želite dopolniti odgovor? Minister, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Najprej glede samega objekta rezidence. Moram reči, da v Sloveniji noben državni organ nima tako imenitne rezidence. Jaz si ne predstavljam, da bo Slovenija vlagala 5 milijonov evrov, zato da bomo imeli krasno, najlepšo rezidenco, pri tem se pa pogovarjamo, kako bomo zniževali pokojnine in kako upokojenci ne bodo dobili regresa. Pri tem pa s to rezidenco ne bi rešili tistega, za kar je slovenska diplomacija, to se pravi, da ureja delo s strankami, ker je ta objekt reprezentativen in neprimeren za delo s strankami. Naslednja stvar, na katero bi želel opozoriti. Če bo strokovna ocena, ker to sedaj strokovnjaki pregledujejo, če bo to šlo v prodajo, je treba vedeti, da bomo mi za ta denar najprej zagotovili v Rimu lastne, primerne in ustrezne prostore, ki bodo bistveno cenejši, in z ostankom tega denarja uredili še nekatera druga diplomatska konzularna predstavništva, ki so v zelo slabem stanju. Poglejte, kaj se nam je zgodilo v Moskvi zaradi okvare dotrajane električne napeljave. Jaz mislim, da bi bilo racionalno, da se to na takšen način uredi. Res pa je, da o tem ne bo odločal minister za zunanje zadeve na pamet, ampak da bodo predlog pripravili strokovnjaki, da bom s tem predlogom tudi prišel na Odbor Državnega zbora za zunanjo politiko, ker mislim, da je prav, da se o tej zadevi, kjer so različna mnenja, tudi pogovorimo na Odboru Državnega zbora za zunanjo politiko in da se mnenje poenoti. Jaz mislim, da ne bi zdržali kritike, kako je to mogoče, da vlagamo tako veliko denarja v obnovo neke rezidence, ki je bistveno nadstandardna, če gledamo glede na to, kako naša država ureja s temi zadevami. Očitali ste mi, da sem bil slab pogajalec glede odškodnine. Jaz moram reči, da ne gre za isti primer kot v Washingtonu. To pa zato, ker razlog, da ni prišlo do primopredaje objektov, je na obeh straneh. Mi se nismo strinjali s srbsko stranjo, z njihovimi izmerami glede dvorišča, glede vrta, ker bi prejeli bistveno manj površine. In ker je krivda na obeh straneh, bi bila tudi taka tožba za odškodnino zavrnjena in bi po nepotrebnem povzročal državi stroške. Tega pa ne želim.
Hvala. Zahtevo za razpravo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Ker me skrbi smer odgovora ministra, iz katerega vidim, da pravzaprav zunanje ministrstvo pa vlada ni zainteresirana, da imamo vsaj nekje reprezentativen objekt. Ni nujno, da to, kar sedanja vlada kaže svetu, da je Slovenija dežela revščine, povsod po svetu prezentiramo. Gospod minister, govorite preveč o velikih vsotah, kajti da se urediti tako, da bo to izložbeno okno našega gospodarstva, da bodo tisti vlagali in prispevali, da bo to izložbeno okno slovenske kulture v Rimu, in se da racionalizirati. Ker me skrbi, da so tukaj zadaj neki že zelo jasni interesi krogov in tudi verjetno zelo čudnih krogov, ki imajo interes na tako markantni lokaciji v Rimu imeti prostore, ki jih lahko potem tudi na primeren način uporabljamo, predlagam, da po členu poslovnika, ki predvideva splošno razpravo, opravimo splošno razpravo o tem, da preprečimo, da bi prišlo do slabe odločitve v škodo države. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev, prvi krog. Gospa Romana Tomc bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, dr. Anji Kopač Mrak, ki je danes odsotna.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica za besedo. Ne glede na to, da ministrice danes tukaj ni z nami, želim zastaviti vprašanje, ki sem ga nameravala, hkrati pa prosim, da mi ministrstvo oziroma ministrica zagotovi natančen pisni odgovor. Brezposelnost, kot smo danes že slišali, je eden največjih in ključnih problemov v Sloveniji v tem trenutku. Številka se je povzpela na najvišjo v roku zadnjih, recimo desetih let. Po podatkih zavoda za zaposlovanje imamo trenutno na zavodu že okoli 130 tisoč brezposelnih oseb. Na drugi strani pa imamo v zasebnem sektorju po podatkih Ajpesa samo še 430 tisoč oseb, ki prejemajo plačo in delajo v zasebnem sektorju. Razmere so torej izjemno resne. Ne glede na to, da tako predsednica vlade kot tudi ministrica stalno poudarjata, da rešujejo problem brezposelnosti in da se ta zmanjšuje ter da vlada ima in vedno znova predlaga nove in nove ukrepe, ki bodo povzročili, da bo brezposelnost vendarle padla, podatki kažejo, da temu ni tako. Sami smo lahko spremljali, kako je ministrstvo predlagalo, Državni zbor pa sprejel številne ukrepe, ki naj bi vodili v to smer, k zmanjšanju brezposelnosti oziroma k večjemu zaposlovanju, pa vendar se to ni zgodilo. Ministrico sem vprašala o učinkovitosti vseh teh ukrepov, ki jih je predlagalo ministrstvo, pa ne samo v obliki predlogov sprememb zakonodaje, kar je bilo že omenjeno, recimo, znižanje prispevkov, ampak tudi kot ukrepe aktivne politike zaposlovanja. Ministrica in ministrstvo, predlagali ste številne ukrepe, ki pa ne dajejo pričakovanih rezultatov. Zanima me: Katere, točno, ukrepe na zakonodajnem področju ste predlagali? Koliko je bilo vključitev oziroma koriščenja teh ukrepov in katere ukrepe izvajate v okviru aktivne politike zaposlovanja? Seveda pa ob tem opozarjam tudi na prihajajočo tako imenovano shemo Jamstvo za mlade, kjer ministrstvo in vlada kljub velikim napovedim, kako so mladi prioriteta te vlade, zamuja z operativnim programom in je bila s strani Evropske komisije tudi pozvana oziroma omenjena kot ena izmed držav, ki ni predložila operativnega načina izvajanja jamstvene sheme za mlade. Hvala lepa.
Hvala lepa. V zvezi z vašo zahtevo, gospa Romana Tomc, bo ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak podala pisni odgovor. Obveščam vas, da bo Državni zbor v skladu z zahtevo poslanca gospoda Jožefa Jerovška za razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve gospoda Karla Viktorja Erjavca odločal jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Mihael Prevc bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana ministra, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani minister,kot resorni minister za promet ste prvi in najbolj odgovorni za katastrofalno stanje na naših državnih cestah. Vsi vemo, da ste oktobra, ko se je sprejemal rebalans proračuna za leto 2014, praktično za eno tretjino zmanjšali sredstva za vzdrževanje in obnovo državnih cest. V Slovenski ljudski stranki smo vas zelo glasno opozarjali, kaj to pomeni za nadaljnje slabšanje stanja na državnih cestah. Opozarjali so vas tudi strokovnjaki. Ne nazadnje, direktor Direkcije Republike Slovenije za ceste Gregor Ficko, zdaj že odstopljeni, vas je takrat jasno in brez dlake na jeziku opozoril, kaj tako drastično zmanjšanje sredstev pomeni. Da to pomeni, da bo zaradi tega treba zapreti 50 gradbišč, da bo to potegnilo za sabo ogromne stroške, da bo zmanjkalo denarja za zimsko službo. Že takrat je opozarjal tudi na to, da je katastrofalno stanje na premostitvenih objektih, to je na mostovih, na nadvozih, ki ogrožajo varnost, in da je treba nemudoma pristopiti k sanaciji teh objektov, takrat ste, minister, zagotovili, da ni nobenih problemov, da se bo vse to dalo rešiti. Če citiram vaš stavek. Takrat ste rekli takole: »Jaz sem prepričan, da bo v okviru teh sredstev direkcija korektno in uspešno izvajala vse vzdrževanje, ki je potrebno za nemoteno odvijanje prometa v Sloveniji. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali ste še vedno prepričani, da je bilo teh sredstev dovolj in zakaj se kljub vašim obljubam promet po Sloveniji ne odvija več nemoteno, kar ste nam tule oktobra še zagotavljali? In drugič: Ali boste poiskali, če ne 60 pa vsaj teh 30 milijonov evrov za sanacijo mostov oziroma nadvozov, ki so postali že nevarni za udeležence v prometu ali pa jih boste pustili, da bodo še naprej propadali? In naslednje vprašanje: Kako boste ukrepali tudi na drugih cestnih objektih in cestah, ki so v razpadajočem stanju in ogrožajo varnost udeležencev v prometu ter so nujno potrebni obnove? In še zadnje vprašanje: Kdo bo prevzel odgovornost za to stanje in za škodo, ki se zaradi opustitve potrebnih sanacij povzroča gospodarstvu? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, zahvaljujem se vam za vprašanja glede stanja na državnih cestah. Pa bom začel najprej s tistega najbolj perečega vprašanja glede premostitvenih objektov in tega, kar je tudi v vašem vprašanju nekako najbolj izpostavljeno kot problematično. Pri sami direkciji so pomembna naslednja dejstva. Direkcija upravlja s tisoč 403 premestitvenimi objekti, ki so v razponu nad pet metrov. Ocena stanja, ki je bila podana, prosim, da ste pozorni na datume, 17. 12. 2013, torej po rebalansu oziroma po proračunu za 2014, je bila naslednja: 55 zelo slabih premostitvenih objektov, 245 slabih, 495 z oceno v redu, 290 in 318 takšnih, ki so brez kakršnih koli težav. Ko govorimo o sredstvih za državne ceste, bi jaz želel, da se pogleda celoten moj mandat. Leta 2013 smo namenili največ sredstev praktično v zadnjih letih za državne ceste. Skoraj 190 milijonov evrov pri rebalansu za leto 2013. To je bilo približno 50 milijonov, malce manj kot 50 milijonov več kot v letu 2012. Ko govorimo o letu 2014, moramo biti korektni. Ves čas se govori o tem, da smo mi neka sredstva vzeli. Nikomur nismo nikakršnih sredstev vzeli. Teh sredstev ni. Ko govorimo o stanju na premostitvenih objektih in državnih cestah, pa se bom najprej fokusiral na premostitvene objekte. Večina teh, ki so spoznani za kritične in problematične, teh 15, na katerih so bile dane omejitve, so objekti, starejši od 50 let. V času debelih krav se je vedelo, da je v te objekte treba investirati, pa ni nihče za to poskrbel. Poročilo o tem, v kakšnem stanju so ti objekti in da je treba na njih postaviti omejitve, je prišlo malce pred božičem v letu 2013, ko je bil proračun za leto 2014 že sprejet. Zopet ena zgodba, tista, ki bi jo že zdavnaj morali reševati, in zopet jo rešujemo mi kot resorno ministrstvo in zopet jo rešuje ta vlada, torej nekaj iz preteklosti, napake, ki so bile storjene v preteklosti. Ampak to je zatečeno dejstvo in s tem se tudi borimo in glede na to tudi operiramo. Pristopi za naprej, na kakšen način to situacijo reševati. Imamo dva izredno pomembna objekta, ki sta glede na analizo, ki smo jo pripravili, izredno kritična. Mi smo za teh 15 ključnih pripravili informacijo in seznanitev vlade s stanjem na teh objektih in tudi na državnih cestah predvsem zaradi tega, ker ta situacija na državnih cestah ni samo situacija resornega ministra. To je naloga celotne vlade in na koncu tudi tega parlamenta. Jaz upam, da vam je jasno, da s sredstvi, omejenimi, ki jih imamo za leti 2014 in 2015, se pač naredi maksimalno, kar se da narediti. Se bom navezal še na vaše citiranje moje izjave, ob tem ko sem zagovarjal proračun za leto 2014. Sami ste citirali, jaz sem rekel, da sem prepričan, da bo vzdrževanje cest nemoteno potekalo. Premostitveni objekti in problematika, o kateri danes govorimo, je problem investicij in investicijskega vzdrževanja. Mi bi morali za te objekte nameniti več sredstev, da bi jih obnovili. Ko govorimo o vzdrževanju, pa dobro vemo, kaj pomeni vzdrževanje državnih cest, zimske službe in vse kar gre v ta paket. Tako da prosim, da smo pri tem res korektni, kaj za kakšno vsebino stoji. Poročilo, ki smo ga dali na vlado, kot seznanitev s stanjem na državnih cestah. Ključna sta dva mosta: Socka, Črnova–Arja vas in Pivka pri cesti Postojna–Pivka. Za ta dva objekta smo namenili nemudoma za vsakega dodaten milijon evrov, torej dodaten milijon evrov, zato da rešujemo situacijo, ker se zavedamo pomembnosti te povezave, odločili smo se tudi na osnovi pristopa, na osnovi številk in analize. Pogledali smo, kakšno je dnevno štetje prometa po posameznih mostovih. In moram reči, da pri Socki in Pivki imamo 13 tisoč vozil in 11 tisoč vozil na dan, zato smo ju tudi postavili v prioriteto. Kar pa se tiče delovanja naprej, absolutno bomo mi iskali sredstva. Trenutno ocenjena vrednost je potrebnih dodatnih 30 milijonov evrov za urediti vse te premostitvene objekte. Vlada je bila seznanjena s tem, zavedamo se resnosti tega problema. V sodelovanju smo z Ministrstvom za gospodarstvo, da ocenimo tudi škodo, ki bi lahko nastajala v gospodarstvu, in primerno dimenziji težave bomo resno tudi pristopili k reševanju.
Izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora, gospod Prevc.
Hvala lepa, minister za te odgovore, s katerimi seveda nisem povsem zadovoljen, ker bi pričakoval bolj konkretne odgovore od vas. Mimogrede, niso naši očitki vam v tej smeri, da je nekdo vzel denar. Ne, absolutno ne. Vendar vi kot resorni minister in tisti, ki se prvi morate zavedati, kakšno stanje je na naših državnih cestah in koliko sredstev potrebujejo te ceste, bi morali predvsem s temi strokovnimi podlagami, strokovnimi argumenti braniti svojo pogačo, takrat ko se je ta pogača delila znotraj državnega proračuna. Verjamem, da so pač ta sredstva, ki jih zdaj ni, ki so poniknila, bom rekel, na tem resorju za državne ceste, da so nekje znotraj druge postavke proračuna. Glejte, minister, prosil bom za en konkretni odgovor, zato se bom tudi lotil enega konkretnega problema. Sam sem vezan na to severno vpadnico v Ljubljano, ki je v tem trenutku tudi deležna enosmernega prometa. To je nadvoz v Mednem, sigurno poznate to zgodbo. 12 tisoč vozil je vezano na ta del in tu bodo veliki, veliki problemi zlasti v konicah, ker na to cesto gravitirajo prebivalci Medvod, Škofje Loke, Sevške, Poljanske doline in bojimo se, da se bo tu zgodil pravi kaos predvsem ob konicah. Zato vas konkretno sprašujem, gospod minister: Kdaj bo ta odsek saniran, da bo lahko spet nemoteno stekel promet? To je moje konkretno vprašanje. Hvala za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, za dodatno vprašanje. Zdaj ne vem, če sva se glede konkretnega dobro razumela, verjetno govorite o premostitvi Mlinski potok, to je ta del, kjer imamo res 12 tisoč vozil, in o cesti Šentjakob–Ribče. Medno. Jaz moram reči, da tega premostitvenega objekta na tem popisu 15 kritičnih objektov nimam. Bom pa preveril situacijo. Tehničnih podatkov glede omejitev na tem premostitvenem objektu nimam. Tisto, kar pa lahko v tem trenutku rečem, to, kar je povezano z objekti, kjer imamo v rangu 10 tisoč, 12 tisoč vozil dnevno, torej govorimo o res zelo obremenjenih odsekih. Absolutno se zelo zavedamo, kaj to pomeni za gospodarstvo, kaj pomeni ohromitev. Poglejte, jaz vam zagotavljam, da k temu prestopamo izredno resno na ministrstvu, da iščemo dodatna sredstva ne samo v okviru ministrstva, tudi v okviru Vlade, zato da preprečimo, da bi prihajalo do zastojev in s tem na nek način tudi težav v gospodarstvu. Tako da tu absolutno to bomo poskušali čim prej urediti. Vemo, da čas ni na naši strani. Meni je žal, da se ti objekti niso reševali takrat, ko je bil čas za to. To so objekti, stari po 50 let. In davno prej se je vedelo, da je te objekte treba investicijsko vzdrževati, da ne bi bili danes v situaciji, v kakršni smo. Tisto, kar bi pa želel enkrat še poudariti, uporabili ste besedo, da je »poniknilo« nekje na ministrstvu. Še enkrat bom poudaril. Mi kot vlada in jaz kot resorni minister smo imeli na razpolago sredstva, kolikor smo jih imeli. Poskušali smo jih po najboljših močeh korektno porazporediti na vse resorje glede na prioritete politik in pomembnost posameznih resorjev. Za državne ceste smo imeli namenjenih 120 milijonov evrov. Jaz se zavedam, sploh glede na spoznanja oziroma dognanja iz decembra, da je teh sredstev premalo. Zato smo tudi seznanili vlado s stanjem na državnih cestah in na koncu bo odločitev te vlade, s katerim predlogom in na kakšen način želimo zagotoviti državna sredstva, dodatna sredstva, da bomo lahko državne ceste vzdrževali, in to predvsem v tistem investicijskem delu, kjer so potrebna za to, da ne bomo več v podobnih situacijah, kot smo danes s temi premostitvenimi objekti na državnih cestah.
Izvolite, gospod Prevc.
Hvala še enkrat, za besedo. V skladu z 246. členom Poslovnika predlagam, da se na to temo opravi širša razprava. Jaz sem prepričan, da bo ta problem, problem zapore cest, problem omejitve cestnega prometa, da bo prej ali slej izbil sodu dno. To se pravi, kaos na teh cestah bo kmalu pravzaprav nerešljiv. Ceste se bodo še naprej praktično podirale. Zapirati jih bo treba. Varnost teh cest bo vedno bolj ogrožena, zato mislim, da se tudi poslanke in poslanci strinjate, da je prav, da o tej problematiki širše spregovorimo. In ne nazadnje, da na nek način tudi ministru in Ministrstvu za promet pomagamo. Čeprav zelo težko verjamem, zelo težko verjamem, ko minister pravi, da teh sredstev ni. Veste, gre za 60 milijonov evrov, ki bi jih bilo treba zagotoviti oziroma za tiste najbolj nujne premestitve bi bilo treba zagotoviti okoli 30 milijonov evrov. Seveda to ni tako majhen denar, vendar primerjamo ga s štirimi milijardami evrov, o katerem govorimo pravzaprav vsak dan, ki ga bomo kar tako namenili za sanacijo bank. Gre za denar tajkunskih kreditov. Gre za denar, ki je bil lahko meni nič, tebi nič odnesen v tujino, na Ciper ali kam drugam. Poglejte, ceste so pa naše. Ceste ostanejo tu. Ceste ne moremo nikamor prenašati. Za naše državljane gre. Prosim, da vendarle poslanke in poslanci jutri na glasovanju podprejo širšo razpravo in vendarle s skupnimi močmi dobimo neko rešitev, kako pravzaprav zagotoviti tista potrebna sredstva, da se državne ceste ne bodo še naprej podirale, da bomo vendarle najbolj nujne stvari sanirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Prevc, bo Državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Dragan Bosnić ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu ter ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Urošu Čuferju, ki je danes odsoten.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem. Seveda ministru posebej. Kar se mojega vprašanja tiče in odsotnega v. d. ministra, se pravi od njega ne pričakujem naknadno odgovora, ker so pač odgovori vezani na en termin in bi potem celotni čas porabil za kramljanje s prisotnim ministrom. Gre za sledeče. Leto 2014, dva velika športna dogodka, Soči in Rio, kjer nas žal ni. Mislim v Riu. Ali pa na srečo Brazilcev nas ni. V Sočiju pa imamo kar številno odpravo, za katero bomo vsi stiskali pesti. In ta odprava sama po sebi je najboljša možna promocija naše države. Športniki kot taki, z vsem dolžnim spoštovanjem do akreditiranih ambasadorjev, ki niti približno ne dosegajo enakega efekta, kot ga dosegajo naši športniki. Zanima me sledeče. En tak športni dogodek je velik trg in v ozadju te prireditve se marsikaj dogaja. Prireditev sama je na lokaciji, ki je za nas mogoče še posebej zanimiva. Gre za Rusijo, s katero predvidevamo neka sodelovanja, nekatera že potekajo. Gre za tržišče, ki je za nas s stališča turizma zelo zanimivo. Zato me zanima: Na kakšen način misli Slovenija izkoristiti ta dogodek? To vprašanje sem sicer imel tudi v mislih za ministra, ki je odsoten, ampak se bova pač sama pogovorila. Na kakšen način mislimo izkoristiti ta dogodek za promocijo? Na kakšen način mislimo izkoristiti ta dogodek za kakršnekoli povezave? Ali imate kakšne informacije o gospodarskem sodelovanju, o drugih potencialnih možnih benefitih? Ne govorimo samo o Rusiji. Govorim tudi širše, ker namreč to, čemur rečemo pay attention, to bodo športniki sami naredili. Oni bodo obrnili pozornost nase, kot so to zelo uspešno naredili tudi na prejšnji olimpijadi. Mene pa zanima, na kakšen način bomo pa mi to izkoristili. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana gospa podpredsednica, visoki zbor! Gospod poslanec hvala za to vprašanje. Kar se naše promocije tiče, se bom na žalost moral omejiti na tisti del, ki spada pod mojo pristojnost, o ostalem delu bom težko govoril. Na žalost ni bilo dovolj časa, da bi se s sosednjim ministrstvom, torej z Ministrstvom za gospodarstvo dogovorili glede tega in bi mogoče tudi jaz lahko vam to pojasnil, ampak verjamem, da bodo oni to naredili tudi v pisni obliki. Absolutno se strinjam z vami, da so najboljši promotorji Slovenije športniki. Če bodo športni uspehi, pa tudi sicer, bo ta del aktivnosti, ki so tam, tudi dobro stekel. In tu ne vidim nobenega dvoma. Absolutno se glede tega strinjava. Če greva na neke druge ravni promocije, imam informacijo, da bomo v vseh treh olimpijskih vaseh, ker je pač na treh lokacijah, imeli objekte, kjer bodo prebivali slovenski olimpijci, ki bodo opremljeni s posebnimi napisi, na daleč vidnimi v smislu I Feel Slovenia, kot je to že v navadi pri tovrstni promociji slovenskega olimpizma in pa športa. Ko govorimo o promociji, pa ne več o turistični promociji, ampak o neki drugi promociji, bi pa rad izpostavil nek vidik, ki se meni zdi izjemno pomemben. Ne samo, da je to najštevilčnejša odprava, ne samo, da bodo to verjetno ob petnajstih olimpijskih disciplinah in preko 3 tisoč športnikov ene največjih zimskih olimpijskih iger. Gre tudi za to, da bomo s pomočjo olimpijskih iger spodbujali in spodbujamo razvoj mladine, kažemo na ferplej, prikazujemo, kako se da brez diskriminacije, v športnem duhu, v duhu prijateljstva tekmovati, seveda tudi zmagovati pa verjetno tudi sodelovati. Zato je tudi tovrstna promocija, govorim torej o promociji doma, pomembna. In tretji vidik, ki se mi tudi zdi pomemben, je tisti, ki ste ga vi omenjali, o tem velikem trgu. Tudi sam imam namen obiskati naše športnike v primarni funkciji, da jih podprem, da smo tam. Ampak glavno oziroma drugi del te zgodbe je pa ena cela vrsta dvostranskih srečanj, ki jih pripravljamo. Dvostranskih srečanj ne samo z drugimi ministri, ki so pristojni za šport in tako naprej, ampak tudi o tistem, o čemer ste vi govorili, o naši gospodarski prisotnosti, o našem potencialu na nekem trgu, o možnosti dogovarjanja, promocije in tako naprej. Vse to bo moja naloga in tako res sicer v tem omejenem času jaz vidim našo promocijo v Sočiju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Dragan Bosnić, še dopolnitev odgovora.
Ja še dopolnitev odgovora. Ta del odgovora mi je všeč. Jaz ne dvomim v to podporo, kar se tiče zastav. Tudi z najvišjega državnega nivoja bo teh dosti. Ampak če se vrnem na vaš resor. Slovenija ima svetovne prvake v kulinariki, mlade. V Koreji so dobili priznanje. Mislim, da bi bil pravi način, da lahko te zadeve promovirajo v Sočiju. Govorim zaradi tega, ker sem na zadnji olimpijadi, zdaj bo ta že predzadnja čez nekaj časa, bil v ekipi trenerjev in sem spremljal te ljudi, ki so takrat promovirali Slovenijo. In sem ugotovil, recimo v olimpijski vasi so bile vse kuhinje prisotne, slovenske ni bilo nikjer. Človek iz Cranbrooka, Slovenec, ki se je 70. leta preselil v Kanado, je dobesedno pretihotapil 20 kilogramov klobas, ki smo jih potem pekli drugim. To so stvari, ki bi se dale drugače reševati. Istočasno sem pa v Frankfurtu spoznal gospo, ki je v Vancouver odnesla razglednice Bleda. Jaz tega nisem razumel najbolj. Razglednico Bleda si odnese in si pač pokazal Bled, in to leta 201. Skratka več v tem smislu neke aktivne promocije in združevanja, to, kar ste dali pod točko dve. Istočasno benefit za naše mlade in pa za širši svet. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Kratek bom. Zdaj mi kot ministrstvo posebnih sredstev za to nismo planirali, ampak vse take sugestije, ves ta material, ki ga imamo in ki ga lahko odnesemo, bomo odnesli s sabo. Drugo, kar se pa tiče celotne organizacije, pa veste, da je to stvar Olimpijskega komiteja in ne ministrstva, ne enega, ne drugega. Zato mi pri tem lahko sodelujemo, nismo pa mi tisti, ki celotno organizacijo vodimo. Ampak verjamem, da bo Olimpijski komite to izkoristil do polnih možnosti in da bomo lahko na koncu tudi ta vidik, ne samo športni, pa še kakšen, ampak tudi na promocijski vidik, da bomo lahko ponosni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Magister Marko Pogačnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo doktorju Urošu Čuferju. Izvolite, magister Pogačnik.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Zdaj bi že uvodoma rad povedal, glede na odsotnost ministra bi želel, da minister na vprašanje govori ustno na naslednji seji. Malo več kot mesec dni je minilo, odkar smo davkoplačevalci že drugič sanirali slovenski bančni sistem. Takrat je vladala kar napol evforija med vlado in med koalicijskimi poslanci, in sicer da ta luknja ni bila tako visoka, kot so jo nekateri napovedovali. Iz besed predsednice Vlade pa je bilo tudi razbrati, da so pa sedaj naše banke verjetno ene izmed najmočnejših in najbolj zdravih bank v Evropi. Zdaj pa me zanima: Kaj bo od teh zdravih bank, kot jih imenuje predsednica Vlade, imelo predvsem gospodarstvo? Sedaj v zadnjem obdobju nismo zasledili še nekih ukrepov, ki bi prinesli zagon gospodarstva in pa razbremenitev. Najmanj, kar bi pričakovali, je, da vemo, da je problem slovenskega gospodarstva, da je nadpovprečno zadolženo. Zadolženo je pa predvsem s kratkoročnimi krediti. Posledica teh kratkoročnih kreditov je bila slaba likvidnost bank v preteklosti in pa slabo stanje bank. In zdaj glede na sanacijo bančnega sistema bi jaz najmanj osebno, kar bi bilo, pričakoval, da bi bil že verjetno ali pa v začetku leta izveden ukrep, da bi te banke kratkoročne kredite podjetij lahko prenesle v dolgoročne kredite. Osebno menim, da brez razvoja gospodarstva bomo lahko zelo v kratkem videli, da se bo sistem v bankah verjetno nadaljeval tam, kjer je bil leta 1996 in kaj je bilo med leti 2004 in dalje, ko se je bančni sistem sesuval. Vemo, da se število brezposelnih povečuje. Predvsem bi rad dobil odgovor od ministra za gospodarstvo in finance, štiri ali pet prioritetnih ukrepov, ki jih bo Vlada sprejela, da se bo gospodarstvo zagnalo. Kajti brez zagona gospodarstva se jaz bojim, da se bo lahko bančna luknja v Sloveniji ponovila.
Hvala lepa. Mag. Marko Pogačnik v skladu z vašo zahtevo bo minister za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Uroš Čufer odgovoril ustno na naslednji seji Državnega zbora. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Branko Smodiš ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani vsi prisotni, spoštovana ministra! Spoštovani gospod minister dr. Jernej Pikalo, moje poslansko vprašanje se nanaša na podeljeno nesoglasje k vpisu umetniškega oddelka dramsko-gledališka smer na Gimnaziji Franca Miklošiča v Ljutomeru. Odločitev me je nekoliko presenetila, saj sem prepričan, da bi Gimnazija Franca Miklošiča, ki slovi kot ena izmed najbolj kvalitetnih izobraževalnih ustanov v državi, program gotovo izvajala na zelo visoki ravni. Naprošam vas, da mi navedete argumente, na podlagi katerih ste sprejeli odločitev o podelitvi nesoglasja. V enem izmed medijev sem zasledil argument vašega sekretarja, ki pravi, da za vpis v ta program v regiji ni dovolj velikega interesa. Zanima me: Na kakšen način je ministrstvo ugotovilo, da za vpis ni dovolj velikega interesa? Zavedam se, da danes skušamo usmerjati čim več mladih v naravoslovne smeri. Naj poudarim, da Gimnazija Franca Miklošiča dijakom zagotavlja zelo kvalitetno znanje s področja naravoslovja, kar se odraža tudi pri uspehu na maturi in visokem odstotku dijakov, ki za izbirni predmete izberejo katerega izmed naravoslovnih predmetov. Nekoliko pa me skrbi, da se vedno več dijakov z območja, na katerem delujejo pomurske gimnazije, odloča za vpis v Bad Radkersburg, torej v sosednji Avstrijo. Z vidika mobilnosti mladi znotraj Evropske unije je sicer to dogajanje zelo zanimivo, toda ravnatelj Gimnazije Frana Miklošiča v odprtem pismu, namenjeno vam, gospod minister, navaja da se veliko dijakov odloča za avstrijsko gimnazijo zaradi bolj prijaznega predmetnika, ki ni tako naravoslovno naravnan. Morebiti bi nov umetniški oddelek privabil katerega izmed dijakov, ki se bo zdaj odločil za vpis na gimnazijo v sosednji Avstriji. Naj vas opozorim, da tovrstnega progama trenutno v vzhodni Sloveniji ne izvaja nobena izobraževalna ustanova. Izrecno želim poudariti, da se strinjam, da čim več mladih usmerjamo v naravoslovne smeri. Vendar pri tem vseeno ne smemo zanemariti tiste skupine mladih, ki so izrazito družboslovci. Torej gre za mlade, ki imajo talent, in naloga države je, da jim omogoča razvoj omenjenega talenta. Sprašujem vas: Ali za mlade, ki bi razvijali svoj talent v okviru umetniškega oddelka dramsko-gledališča smer v vzhodnem koncu Slovenije ni prostora? Za vaš odgovor se vam iskreno zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi gospodu poslancu. Res je in prav imate. Gimnazija Frana Miklošiča, sam sem bil tam pred nekaj časa, ne prav dolgo nazaj, ko smo praznovali okroglo obletnico, je ena od boljših izobraževalnih institucij v tej državi. Je izjemna gimnazija, ki nikoli v svoji zgodovini ni imela problemov ne glede vpisa, ne glede profesorskega kadra in tako naprej. Gre za inštitucijo, kot jaz temu rečem, z dolgo zgodovino odličnosti. Ampak pri tem nedajanju soglasja – pa ne gre samo za to inštitucijo, ampak gre za tisto nekaj več. Gre za vprašanje tako rekoč regionalne razporeditve nekih programov, torej ali umetniških ali predšolske vzgoje in tako naprej. In vi veste, da zelo pomembno mesto v tej odločitvi, zakaj niti na gimnaziji Ptuj, niti na gimnaziji Ljutomer ne razpišemo umetniškega oddelka, igra vloga gimnazije Ormož. Kot vi veste, se gimnazija Ormož že leta ne samo zdaj sooča z velikim problemom glede vpisa števila dijakov. V šolskem letu 2007–2008 jih je imela mislim, da 238, v lanskem letu samo še 97. In celo preteklo leto so potekala dogovarjanja, kako bi gimnazija Ormož bila združena v en zavod, in to je bilo tudi naše stališče, skupaj z gimnazijo Ljutomer. Na ta način bi potem en program predšolske vzgoje prerazporedili oziroma bi ga izvajali v Ormožu. Na ta način ne bi ogrozili delovnih mest, šola v Ormožu bi lahko tekla naprej. Obenem bi pa lahko imeli program tudi umetniške gimnazije v Ljutomeru. Ampak ker veste, da tudi na občinskem svetu v občini Ormož ta odločitev ni bila sprejeta in je bila sprejeta tudi odločitev, da se še naprej vzdržuje ta gimnazija v samostojni obliki, seveda to potem tudi pomeni, da ne moremo imeti v Ljutomeru oddelka umetniške gimnazije. V tej enačbi je pomembna še gimnazija Ptuj, ki je, in zdaj bom povedal zelo odkrito tukaj pred tem visokim cenjenim zborom, takoj, ko je slišala, da je gimnazija Ljutomer vložila prošnjo za umetniško gimnazijo, je tudi gimnazija Ptuj takoj vložila prošnjo za program umetniške gimnazije. In gre za to recimo temu tako rekoč nerešljivo uganko, in v to se je potem naknadno umešala še odločitev občinskega sveta občine Ormož. In če mene vprašate, je pač edina in Salomonska rešitev bila ta, da trenutno ne razpišemo programa umetniških gimnazij ne na Ptuju in ne v Ljutomeru ter z odločitvijo tudi občinskega sveta v Ormožu obdržimo gimnazijo v Ormožu vsaj še za eno leto. Mi s tem ne mislimo, da je problem gimnazije v Ormožu rešen. Mi mislimo, da ni, da bo naslednje leto problem isti in da je to samo prelaganje nekega problema, ki se nam bo, jaz mislim, da ponavljal. Ampak Republika Slovenija ni edina ustanoviteljica v gimnaziji Ormož, ampak je samo ena od štirih ustanoviteljev. In ostale ustanoviteljice so se pač odločile drugače. Kot rečeno, gre za nek širši problem, gre za vprašanje regionalne razmestitve gimnazijskih oziroma drugih srednješolskih programov. In zadeva nima opraviti s tem, da pač kdorkoli ne bi imel te možnosti razvoja talentov. Vedno smo delali v tej smeri. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, gospod Smodiš.
Hvala za odgovor, gospod minister. Upam, da se boste vsi dogovorili, ormoška gimnazija, ormoška občina in ljutomerska gimnazija za dobrobit vseh, da bo to izpeljano. Prav tako predlagam, da ministrstvo maksimalno vloži napore glede teh vpisov dijakov v druge šole v tujini. Mogoče pa je tudi ena od možnosti za ormoško gimnazijo, pa tudi za Ljutomer in na koncu za Ptuj, da bi prišli dijaki tudi s Hrvaške v naše srednje šole, kar bi zelo pozitivno vplivalo na vpis. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. To se pa lahko samo strinjam z vami. Sedaj ko je Republika Hrvaška članica Evropske unije, je to eden od načinov. Kar se pa tiče tega odhajanja, to je še tisti del odgovora, ki sem vam ga dolžan, odhajanje naših dijakov vsaj iz krajev, od koder jaz prihajam, moram reči, da od 90. let dijaki ali odhajajo na trgovsko akademijo v Celovec ali na kakšno drugo srednjo šolo, tudi na slovensko gimnazijo v Celovec. To ni nek čisto nov proces. Ampak se pa strinjam z vami, da bi bilo zelo dobro narediti neko analizo, ne samo reči, da zaradi tega, ker so pač naravoslovni predmeti, ki so po tej interpretaciji malo manj atraktivni, da zaradi tega naši dijaki odhajajo čez mejo v Bad Radkersburg. Verjetno je še cela vrsta drugih razlogov. Vsaj na naših koncih je bila in ni bilo to samo vsebina našega gimnazijskega programa. V tem smislu bi gimnazija na Ravnah in gimnazija v Slovenj Gradcu bili prazni, pa nista, ampak sta res zelo primerno polni. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Mateja Pučnik bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani minister! V začetku januarja je slovenski poslovni dnevnik objavil, da naj bi policija zaradi suma nepravilnosti pri javnem razpisu, na katerem je zmagal projekt Državljanska vzgoja Fakultete za družbene vede v Ljubljani, prejela ovadbo zoper tri osebe, med drugim tudi zoper ministra dr. Jerneja Pikala. V ovadbi je med drugim navedba, da so vsi, ki so pri projektu delali, imeli od tega tudi velike finančne koristi. Ocena pregledanih stroškov kaže, da so na FDV za omenjeni projekt od 1,4 milijone evrov kar milijon in 150 tisoč evrov namenili za plače, honorarje in podjemne pogodbe. Prav tako naj bi minister dr. Jernej Pikalo članek Kozmopolitanska vzgoja napisal in objavil, preden je razpis sploh obstajal in nekdanji minister dr. Igor Lukšič naj bi sedanjemu ministru omogočil nadaljevanje in financiranje dejavnosti, ki jo je že izvajal, tako da prihaja do vtisa podvajanja plačil. Dr. Jernej Pikalo naj bi ob svoji plači prejel tudi avtorski honorar s strani Slovenske akademije, znanosti in umetnosti kot zunanji sodelavec. Glavni očitki v medijih so torej, da je bilo porabljenega ogromno denarja za pretežno teoretsko delo in da naj bi šlo v nekaterih primerih za podvajanje plačil. V projektu so strokovno mrežo sestavljali strokovnjaki z različnih področij. Pomemben del pa naj bi imeli tudi učitelji in učiteljice državljanske vzgoje na vseh stopnjah izobraževalnega procesa. Na spletni strani, ki je nastala znotraj projekta, pa ni mogoče zaslediti in ni objavljenih nobenih konkretnih imen, ne ustanov ne zavodov ali posameznikov, ki so ob tej tako imenovani strokovni mreži sodelovali. Odgovora na ta vprašanja, žal, ni mogoče dobiti. O višini honorarjev pa lahko beremo le v medijih. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Kaj vi menite o višini stroškov tega projekta v skupni vrednosti 1,4 milijone evrov, torej sredstvi, s katerimi bi dejansko lahko zgradili manjši vrtec ali telovadnico ob šoli? Kolikšen del vrednosti projekta ste dejansko namenili za plače in honorarje? Kako odgovarjate na očitke, da je prišlo do podvajanja plačil? Zanima me tudi: Kdo je bil strokovni recenzent projekta in kje lahko najdemo podatke o tem, katere ustanove zavodi ali posamezniki so v tej strokovni mreži sodelovali? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa poslanka, tudi za ta vprašanja. Mislim, da smo že zelo ekstenzivno odgovarjali, ampak vseeno z velikim veseljem vam ponovno povem. Prvič, kar se tiče projekta, gre za mešanje dveh stvari in tudi v medijih ne vedo razlike med razpisom in projektom. Eno je razpis in drugo sta dva projekta, ki sta zmagala na tem razpisu. Prav imate, ko govorite o milijon 400, ampak milijon 400 ni za Univerzo v Ljubljani, Fakulteto za družbene vede, ampak je to razdeljeno na dva projekta konzorcija. To je bilo že večkrat pojasnjeno, ampak nekako to medijem ne gre. Zdaj pa, kar se tiče financ, zelo natančno vam lahko do zadnje številke povem. Projekt konzorcija ZRC SAZU in pa Pedagoškega inštituta, ki se imenuje Strokovne podlage, strategije in teoretske tematizacije za izobraževanje za medkulturne odnose ter aktivno državljanstvo, je skupaj porabil 799 tisoč 997,72 evra. Od tega je šlo za stroške plač in druga povračila stroškov zaposlenih na projektu 556 tisoč 581,33 evra, za honorarje za avtorsko delo, za zunanje izvajalce, kajti vedno se za avtorska dela, honorarje po pravilih ESS izplačujejo samo tistim, ki niso notri, torej honorarji 6 tisoč 774, prispevki delodajalcev za socialno varnost 79 tisoč 853,64, davek na dodano vrednost tisoč 335,43, založniške in tiskarske storitve, e-publikacije 14 tisoč 112,33, stroški za izvedbo zaključne konference 2 tisoč 440,63 ter posredni stroški v pavšalnem znesku 15 % 101 tisoč 169,81. Skupaj to znese 799 tisoč 997,72. Drugi projekt, ki ga pa omenjate znotraj istega razpisa, je pa projekt, ki ga je prijavila Univerza v Ljubljani, Fakulteta za družbene vede. Ta se imenuje Državljan oziroma Državljanstvo v novi dobi, državljanska vzgoja za multikulturni in pa globaliziran svet. V tem projektu je bilo skupaj realiziranih 590 tisoč 962,20 evrov. Od tega je za stroške plač šlo 385 tisoč 492,19, honorarjev za avtorsko delo 29 tisoč 10, 60, delo po podjemni pogodbi 4 tisoč 59 evrov, prispevki delodajalcev za socialno varnost 53 tisoč 820 evrov, DDV 3 tisoč 291 evrov, stroški za izvedbo zaključne konference tisoč 421,60 evrov ter posredni stroški v višini 15 % 75 tisoč 72,04. To skupaj znese, kot sem že rekel, 590 tisoč 962,20 evrov. Kar se tiče mojega plačila, bi, če bi tisti, ki je se s tem ukvarjal, šel odpret e-knjigo, seveda takoj videl, da je na koncu e-knjige seznam virov, kjer so ti članki že bili objavljeni. In za te članke, ki so že bili objavljeni, nihče ni dobil še enkrat plačila. Šlo je zgolj in samo za to, da smo na najcenejši način v e-knjigo dali vse stvari, da jo imajo tisti, ki se s tem ukvarjajo, pri roki. Gre za članke, ki so bili doslej objavljeni v različnih revijah, knjigah, in je zato tu, da je pri roki. Pa še to. Večina ljudi že prvič ni dobila te članke plačane, tako da so podtikanja v smislu, da so dobili drugič plačano, seveda popolnoma brezpredmetna. Z veseljem bom odgovoril še na kakršnokoli podvprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Pučnik, dopolnitev odgovora.
Ja, hvala lepa za ta del odgovora. Niste mi uspeli odgovoriti do konca, zato bi želela še dopolnitev. Že prej sem omenila, da je nastala v sklopu projekta tudi spletna stran Državljanska vzgoja. V podzavihku gradiva za učitelje bi pričakovali najširši možni izbor gradiv za konkretno rabo, od vrtcev pa vse do univerze. Pričakovali bi posebne sklope posebej za vrtce, posebej za osnovne šole, posebej za srednje šole in tako naprej. Na tej strani sicer najdemo 4 tematske liste z gradivi za učitelje, žal pa teh gradiv ni veliko. Ne moremo pa spregledati tudi dejstva, da je prva novica spletne strani objavljena 3. maja 2010 in prinaša tudi informacijo, da se bo na ta način oblikovala prva mreža za državljansko vzgojo, vendar pa je spletna stran v letu 2011, torej po koncu projekta, praktično zamrla. Zato se poraja tudi vprašanje, ali je bil projekt Državljanska vzgoja sam sebi namen. Spoštovani minister, zanima me še: Ali je nastalo kaj konkretnih vsebinskih in didaktičnih modelov za poučevanje Državljanske vzgoje, kot je zapisano v izhodiščih in ciljih projekta? Ali so nastali kaj bolj konkretni pripomočki, na primer avdio in video gradiva, pa delovni listi, predlogi medpredmetnih povezav, ali pa pričakovani predlogi prenove učnih načrtov? In kar je najpomembnejše: Ali je bila opravljena evalvacija projekta in katera nova izhodišča za poučevanje Državljanske vzgoje je ponudila? Jaz se za te odgovore že vnaprej zahvaljujem, vprašanj se poraja še mnogo, ampak na to temo bomo še imeli priložnost govoriti, tako da hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Kar se tiče, nekaj ste že omenili, nekaj ste že omenili, kar se tiče teh tako imenovanih didaktičnih gradiv. Razpis je bil zelo jasen in vedno so sredstva na razpisu tudi razporejena glede na tisto, kar razpis zahteva. In projekt je tisto, kar je razpis zahteval, tudi dosegel. Evalvacija, o kateri govorite, je seveda stvar tistega, ki je zadevo naročil, v tem primeru ministrstva. Vam pa zagotavljam, da glede na druge projekte ESS, ki jih seveda imamo na ministrstvu, zdaj, ko sem jaz tam zaposlen, ta evalvacija teče, še bolj pa kontrola z vidika porabe finančnih sredstev. Zdaj pa, kje je bilo to uporabljeno. Rezultati projekta so bili konkretno uporabljeni za prenovo načina poučevanja državljanske vzgoje in etike in so bili v letu 2011 že upoštevani pri prenovi učnega načrta za ta predmet. V letu 2012, ko je na mojem mestu sedel nek moj predhodnik, na žalost teh stvari ni implementiral. To je problem tega projekta, da so stvari narejene, da so bile pripravljene, ampak nek moj predhodnik teh stvari pač ni implementiral. Če gremo naprej, kje so še bili rezultati projektov uporabljeni. Uporabljeni so bili pri izpolnjevanju obveznosti, ki jih imamo na ravni Evropske komisije, Sveta Evrope in drugih mednarodnih organizacij, ker kot veste, je pri teh organizacijah državljanska vzgoja ena od ključnih tem. Gre tudi za seveda vprašanje vključevanja migrantov itd. Drugič, uporabljeni so bili pri pripravi nacionalnih poročil o izvajanju nalog na področju državljanske vzgoje in pa migrantske politike za mednarodne organizacije, kot so Unesco, Svet Evrope in tako naprej. Tretjič, uporabljeni so bili pri programu za otroke in mladino, poročilu o obstoječih mehanizmih in možnostih financiranja dejavnosti za pripadnike narodov nekdanje SFRJ, pri eni celi vrsti mednarodnih poročil in tako naprej. Ne nazadnje smo bili lani, leta 2013 tudi evropskem letu državljanstva in rezultati tega projekta so bili uporabljeni tudi pri evropskem letu državljanstva. Mi je pa zelo žal, in bom rekel še enkrat, da pa niso bili bolj za časa mojega predhodnika implementirani v učni proces. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospa Polonca Komar bo postavila poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti doktorici Anji Kopač Mrak, ki je danes odsotna, ter ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite, gospa Komar.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovana ministrica, ki je danes žal ni med nami. Center za socialno delo Ravne na Koroškem je od najemodajalca, in to srednješolskega centra Ravne, prejel odpoved najemne pogodbe in zahteval, da se iz prostorov na Gozdarski 17 izselijo v roku meseca dni. To so po navedbah predstavnikov srednješolskega centra Ravne storili po posvetu s pravno službo na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport, in sicer po tem, ko Center za socialno delo že 4. mesec ni poravnal najemnine v znesku 2 tisoč 58 evro mesečno. Na Centru za socialno delo so pojasnili, da tega zneska niso prejeli od svojega ustanovitelja, to je Ministrstva za delo, družine, socialne zadeve in enake možnosti. Plačevanje najemnine so na ministrstvu namreč ukinili, sledeč mnenju Računskega sodišča, da naj bi bilo plačevanje najemnine upravljavcu za prostore v lasti države nesprejemljivo. Ministrstvo za delo, družine, socialne zadeve in enake možnosti naj bi bilo pripravljeno plačevati najemnino Centru za socialno delo, če bi bil le-ta v kakšnih drugih nedržavnih prostorih. Spoštovana gospa ministrica in gospod minister sprašujem vaju: Zakaj stališče Računskega sodišča, da si državne ustanove med seboj ne bi plačevale najemnine, upošteva samo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, medtem ko Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport pa tega ne upošteva? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovana poslanka, ni čisto tako, pa bom razložil oziroma poizkušal razložiti, za kaj gre. Ne gre zato, da Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport ne bi upoštevalo mnenja Računskega sodišča, daleč od tega. Mi se s tem problemom ukvarjamo od oktobra 2013, ko smo tudi imeli sestanek na to temo. Takrat smo se dogovorili, da seveda jasno, državni organi med sabo si ne zaračunavajo najemnine, vseeno pa nastajajo tako imenovani obratovalni stroški. Govorimo o stroških vzdrževanja, stroških zavarovanja, obratovalni stroških in tako naprej. In ti stroški so v tisti višini 2 tisoč in nekaj evrov, ki ste jih omenili. Problem, ki smo ga imeli, ni bil glede najemnine, ampak glede tega, da nam je Ministrstvo za delo, družine in socialne zadeve zavrnilo plačilo teh stroškov, ki znašajo tisoč in nekaj evrov, to pa zaradi tega, ker po mojih podatkih ta znesek naj ne bi bil zadostno definiran in naj bi bil previsok. Zaradi tega ker tega nismo, smo morali dati odpoved najemne pogodbe. No, kakorkoli. Po tem smo se dodatno pogovarjali in dosegli dogovor, da Center za socialno delo Ravne še naprej uporablja te prostore, za katere bo pa seveda kril sorazmerne stroške. Ne gre za vprašanje najemnine, tega ni, gre za vprašanje obratovalnih stroškov, zavarovanja in tako naprej. In tu jaz mislim, da gremo v pravo smer, nimam zdaj podatka, ali je zadeva že rešena, vsekakor pa je v smeri reševanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Tomaž Lise, ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite, gospod Lisec.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Minister in ostali ministri, kolegi in kolegice! Sam sem sicer upal, da mi vprašanja sploh ne bo treba postaviti, glede na to, da je podobno vprašanje zastavil tudi kolega Prevc. Ampak ker sem z odgovori nezadovoljen, pričakujem, minister, v tem drugem krogu malo več. Moje vprašanje se nanaša na časovni in finančni okvir sanacije premostitvenih objektov na državnih cestah. Ko sem se pripravljal na to poslansko vprašanje, sem tako prebral s strani DRSC – Problemi poškodovanih odsekov državnih cest v upravljanju DRSC, njihovo poročilo na spletni strani o tem določenem problemu in pa tudi vaš pisni odgovor oziroma informacijo, ki ste jo predstavili Vladi. V vseh teh dokumentih je ogromno nekih zgodovinskih dejstev, pa tudi nekega aktualnega stanja. Manjka pa tisto, kar je bistveno in tisto, kar vas sprašujem, kaj in kako boste ukrepali. Zanima me finančni načrt sanacije vseh 15 objektov, pa čez vikend so prišli še štirje objekti v ta sanacijski načrt, torej finančni načrt vseh teh premostitvenih objektov. Jaz mislim, da bomo vsi poslanci zadovoljni, pa tudi lokalne skupnosti, če bo to čisto faktografsko, po alinejah, za vsakega posebej in pa skupna cena. Čeprav vemo, da se govori o 30 milijonih, ampak verjamem, da je to takole malo čez palec. Zanima pa me tudi časovnica. Mislim, da vsaka lokalna skupnosti in pa poslanci, predvsem tisti, ki prihajamo z območij, ki se nas ta problematika še posebej dotika, bi zelo radi izvedeli, kdaj bo ta sanacija premostitvenih objektov tudi zagotovljena. Dejstvo je, da se govori o tridesetih milijonih, dejstvo pa je tudi, da je to ministrstvo močno zmanjšalo svoja sredstva za vzdrževanje in za investicijska vzdrževanja. Sam sem bil prisoten na tisti seji Odbora za infrastrukturo, ko smo obravnavali rebalans proračuna za leti 2014 in 2015, ko smo vsi poslanci soglasno predlagali sklep, da ministrstvo znotraj proračuna zagotovi v sodelovanju z drugimi vladnimi subjekti dodatnih 50 milijonov za področje cestne infrastrukture. Ampak tega niste dobili. Zato vas v tem prvem delu, spoštovani minister, sprašujem: Kje boste dobili finančna sredstva za sanacijo premostitvenih objektov in pa časovnica le-tega. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Jaz sem na to isto vprašanje poskušal podrobno že odgovoriti pri prejšnjem gospodu poslancu, vendar bom poskušal še enkrat očrtati sliko. Jaz se v resnici zahvaljujem, ker na nek način ta vprašanja in pa problematiko, resnost te problematike, ki jo vi izpostavljate, čutim kot podporo meni kot resornemu ministru, da se vsi zavedamo resnosti te problematike in da jo skupaj, jaz kot resorni minister in ta vlada, poskušamo rešiti. Predvsem seveda z zagotavljanjem finančnih sredstev. Jaz tudi osebno moram reči, da nisem pretirano srečen, da se moram pri zelo veliko reševanju problematike, s katero se srečujem kot minister, vračati v preteklost, vendar je pomembno, da se zavedamo, da ti objekti stojijo v tej državi že kar nekaj časa in da v preteklih letih se je vedelo, da ti objekti stojijo v tej državi že kar nekaj časa in da v preteklih letih se je vedelo, da bo ta problem nastal in se ni ukrepalo takrat, ko je bil trenutek za to, in takrat, ko smo tudi za to imeli dovolj sredstev. Jaz se zavedam, da teh 120 milijonov evrov, ki jih imamo za leto 2014 predvidenih za državne ceste, da je glede na trenutno stanje in to, kar smo zvedeli v decembru, premalo, vendar vsekakor jaz upam, da ste tudi vi prepoznali, kako resno smo se te problematike lotili. Ta problematika se je praktično odprla oziroma prišla na plano pred slabim mesecem. Glede na sredstva, ki jih imamo, smo mi nemudoma prerazporedili dva milijona evrov za dva najbolj kritična objekta ter s tem takoj sprožili postopke, da dobimo izvajalca in da saniramo stanje na teh objektih. Meni je žal, da se ni preventivno na teh objektih delovalo z investicijskim vzdrževanjem in se vnaprej preprečilo to stanje, da dejansko imamo objekte, ki so poškodovani in zaradi varnosti bi bilo treba te omejitve tukaj postaviti. Kar se tiče pa vašega konkretnega vprašanja, od kod viri financiranja in kako naprej, prvi zelo pomemben resen ukrep je bila seznanitev celotne vlade s to trenutno problematiko. Proračunska sredstva in celotna problematika financiranja ni samo stvar resornega ministra, ampak je stvar cele vlade. Vlada je s tem seznanjena. Mi oblikujemo predloge, ne samo za ta konkreten primer sanacije, ampak tudi za naprej, kako zagotoviti sredstva za vzdrževanje državnih cest. Mi se zavedamo, da na to obstoječe stanje bi državne ceste na letnem nivoju nekje rabile dodatnih 40 milijonov evrov in jaz bom na nek način hvaležen, na drugi strani pa se veselim te podpore, da bomo poskušali najti vir teh sredstev, da saniramo to stanje na državnih cestah. Moramo pa se zavedati, da kot resorni minister brez sredstev tega ne morem zagotoviti. Jaz bom vse naredil v tej smeri, da pridemo s predlogi, da najdemo teh dodatnih trideset, štirideset milijonov na leto, ki jih rabimo, da s tem opravimo sanacijo. Konkretna ocena trideset milijonov evrov za premostitvene objekte, to je ocena, ki jo je pripravila Direkcija za državne ceste. Ta ocena je zelo groba, tako da strokovna ekipa na direkciji dela naprej na tem, da bi zelo podrobno ocenili, kakšna je realna številka oziroma vrednost sredstev, ki jih rabimo za sanacijo premostitvenih objektov. Prej smo operirali s številkami, ste videli da dejansko direkcija upravlja s tisoč 403 premestitvenimi objekti tega tipa. Pomembno glede na zatečeno stanje je, da se tako direkcija kot mi kot resorno ministrstvo moramo reševanja te problematike lotiti s prioritetami. Te prioritete pa seveda slonijo na dejstvih oziroma na tem, kakšno bremenitev imajo posamezni odseki. Zato smo se odločili, da prva dva najbolj kritična odseka, torej Sočko, Črnova–Arja vas in pa premostitveni objekt Pivka, Postojna– Pivka saniramo takoj. Imamo izjemno visoko obremenitev teh objektov, 13 tisoč vozil na enem in 11 tisoč vozil na drugem. Seveda pa bodo vsi ostali premostitveni objekti obravnavani skladno z njihovo preobremenitvijo. Trenutno imamo 15 takšnih objektov, ki imajo status oziroma imajo omejitev obremenitve. In edino, kar še lahko rečem, da se zavedamo resnosti situacije in temu primerno bom tudi pristopil k reševanju problemov.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Lisec.
Hvala, gospod minister. Očitno je, da se midva strinjava v eni situaciji, to pa je situacija, da denarja ni in da v bistvu realizirana proračunska sredstva direkcije so se od leta 2009, ko je bilo skoraj 250 milijonov na njihovem kontu, rapidno zmanjševala, najbolj rapidno v letu 2014, ko se s 190 milijonov zmanjšujejo na 120 milijonov in v letu 2015 na 105 milijonov. Torej še enkrat ponavljam vprašanje: Kje boste vzeli oziroma kje boste svoje ministrske kolege prepričali, da se bodo odpovedali svojemu kupčku denarja, da boste lahko vi odvezali mošnjiček? Tukaj me zanima: Ali menite, da je rešitev novi davek te vlade, to je tako imenovani bencinski cent oziroma tolar, o čemer nekateri javno nekateri pa bolj skrito govorijo? To je to glede financ. Kar se tiče pa časovnice pa me zanima: Ali mislite, da je idealna rešitev ta neka ad hoc rešitev, kar pomeni, da kratkotrajno saniramo določene premostitvene objekte, ali pa verjamete, da se splača vložiti nekaj več denarja v posamezni objekt in ga poskusiti rešiti bolj dolgoročno? V občini, iz katerih prihajam, imamo kar dva takšna objekta, in moram reči, da vsaj pri enem, kjer ste sicer že obljubili, da bo šlo za neko kratkoročno rešitev, verjamem, da ta kratkoročna rešitev razen morda nekajmesečnih ali pa nekajletnih prelaganj bremen in nekega mostu za pešce ne bo prinesla dolgoročne prometne varnosti. Tako me zanima: Ali podpirate ad hoc rešitve ali dolgoročne rešitve? Seveda pa me zanima, glede finančnih posledic: Ali ste tudi izračunali,kakšna bo cena za gospodarstvo zaradi zmanjšanja prometa oziroma kakšen bo tudi varnostni vidik, kajti zaradi tega ukrepa bodo preobremenjena druga cestna oziroma prometna omrežja? In za zaključek:, Kako sodelujete z lokalnimi skupnostmi na tem segmentu? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za dodatna vprašanja oziroma dodatna pojasnila. Dobro ste ugotovili, da je v preteklosti direkcija imela neprimerljivo več denarja kot danes, skoraj trikrat toliko, kot ga imamo danes. In ravno zaradi tega se obračam v preteklost, da dejansko bi bilo v tistih časih treba prioritete malce drugače razporediti. Vendar to je zatečeno dejstvo in zgodovine se tu ne da spreminjati. Tisto, kar je ključno, če gremo pogledat vse analize in številke, ki smo jih v informaciji Vladi tudi dali, na eni strani se je vedelo, da imamo informacijo okrog obremenitve posameznih premostitvenih objektov, paralelno sodelujemo z Ministrstvom za gospodarstvo, kjer Ministrstvo za gospodarstvo ocenjuje vpliv na družbe v posameznih področjih, ki so vezana na to infrastrukturo, tako da pričakujemo, da bomo imeli tudi te efekte in bomo na osnovi tega lažje določali prioritete. Tisto, kar je pomembno, ko me sprašujete, ad hoc rešitve ali dolgoročna sistemska rešitev, jaz seveda absolutno sem vedno proti ad hoc rešitvam, vendar se moramo zavedati, da v trenutku, ko imamo akutno kritično situacijo, dejansko ne gre drugače, kot reševati primer za primerom in postavljati prioritete. In temu se v tem trenutku ne moremo izogniti. Tisto, za kar pa jaz kot resorni minister moram poskrbeti in bom poskrbel, da pridem na vlado po podporo s sistemsko rešitvijo, s predlogom, ki bo sistemsko reševal problematiko državnih cest v Sloveniji. In teh predlogov je že kar nekaj oblikovanih na našem ministrstvu, vas pa seveda prosim za razumevanje, da dokler jaz nimam podpore svojih kolegov iz vlade, s katerim predlogom iti naprej tudi pred državni zbor, je seveda neproduktivno in nekonstruktivno, da bi s temi predlogi šli naprej. Je pa seveda dejstvo, da ob podpori v vladi, je potem potrebna tudi podpora v državnem zboru. In tisto, kar je ključno, v tej državi se moramo zavedati, da denarja imamo na razpolago, kolikor ga imamo, z njim poskušamo najbolj racionalno in po najboljših močeh upravljati tudi z državnimi cestami. In če bomo Slovenci in Slovenke, zdaj pa govorim kot eden od državljanov, ki uporablja te ceste, pripravljeni dodaten cent nameniti za investicije v državne ceste ali bomo iskali neke druge vire financiranja, to pa je odločitev na koncu Slovencev in Slovenk. Tisto, kar je še dodatno pomembno, jaz seveda in tudi Državljanska lista absolutno ne podpiramo uvajanja novih davkov. Kakršnokoli razmišljanje v tej smeri, da bi z novimi davščinami zagotavljali sredstva za državne ceste, tega seveda tudi sam ne podpiram, in v tej smeri bomo oblikovali tudi rešitve in jih predlagali.
Hvala lepa. Gospod Lisec, imate zahtevo za razpravo, predvidevam. Izvolite, gospod Lisec [[..]]
Ja, hvala. V skladu s poslovnikom predlagam, da se o tej točki opravi razprava, kajti že minister sam je rekel, da gre za tako imenovani vseslovenski problem, kjer je veliko vprašanj, odgovorov pa zaenkrat zelo malo, zato mislim, da lahko vsi skupaj v tem državnem zboru skupaj poiščemo odgovore na vprašanja, kako do več denarja, da to akutno sanacijo rešimo, kako se tega lotiti, v kakšnih časovnih dimenzijah. Jaz, minister, verjamem, da vi niste krivi za nazaj, in to oba veva, ampak vi ste pa odgovorni za delovanje svojih služb. Verjamem, da marsikateri uradnik dela ali pa ne dela, to pač je vaša odgovornost na tem ministrstvu že kar nekaj let oziroma desetletij, tako da ste odgovorni tudi za delovanje vaših služb. Očitno bo treba tudi o njihovi odgovornosti nekaj spregovoriti, kajti če ne bomo o njihovi odgovornosti, bomo slej ko prej morali odgovoriti o vaši odgovornosti. Jaz mislim, da je ta razprava potrebna, kajti tukaj gre tudi za gospodarski vidik reševanja težav, za varnostni oziroma prometni vidik, je vprašanje, ki se tiče lokalnih skupnosti, in pa vprašanje, ki se ga danes na žalost zaradi časovnih dimenzij nisva dotaknila, to pa je, ali je možno pri tem projektu črpati tudi evropska sredstva – ali iz trenutno zapirajoče se kohezijske politike ali pa iz evropskih sredstev za obdobje 2013–2020. Verjetno pa bi dala ta razprava tudi odgovor, ali bo novi direktor Direkcije Republike Slovenije za ceste, ki ste ga pripeljali, lahko kos tem izzivom ali pa bo le še eden v vrsti tistih, ki bodo prehitro obupali nad slovenskim stanjem, nad stanjem, ki je katastrofalno na področju slovenskih cest. Zato predlagam razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu, gospod Tomaž Lisec, bo Državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Franc Breznik ministru za finance doktorju Urošu Čuferju, ki je danes odsoten.
Najlepša hvala. Minister je odsoten, jaz pričakujem, da mi bo na naslednji seji ustno tudi odgovoril na to poslansko vprašanje. Moje poslansko vprašanje se nanaša predvsem na dogodke pred približno 14 dni, ko so se v medijih pojavile informacije, da je družba ACH oziroma večinski lastnik ACH z Družbo za upravljanje terjatev bank podpisal pogodbo o reprogramu o posojil. Reprogram posojil naj bi z bankami upnicami, predvsem z dvema državnima bankama – Novo Ljubljansko banko in Novo KBM, podpisal tudi finančni holding v lasti Bojana Petana. Tisto, kar je najbolj zanimivo pri vsem tem, predvsem pri ACH in Proteju je, da so odobrili enoletni moratoriji, pri tem pa v Družbi za upravljanje terjatev bank niso hoteli komentirati nobenih vprašanj, niti tistih, ki so jih dali novinarji Financ, Dnevnika in tako naprej. Celo izjavili so, da konkretnih primerov, še posebno tistih, v katerih potekajo pogajanja, ne bodo komentirali. Tisto, kar pa je najbolj izstopajoče, pa je, kako sta dolg in plačila glavnice in odpoved uveljavljanja zakonitih zamudnih obrestih vplivala na optimizacijo premoženja, pa tudi tega niso pojasnili. Prav tako niso komentirali niti očitkov, da sklenitev dogovora pomeni neenakopravno obravnavo upnikov. Govorim predvsem tem, da številni manjši podjetniki, katere terjatve so bile prenesene na slabo banko, so bili v trenutku razlaščeni in ni bilo pri njih možnosti nobenega moratorija. Torej gre za totalno neenakopravno obravnavo, če računamo, da se je preneslo več kot eno milijardo terjatev. Po izračunih številnih ekonomistov se je Družba za upravljanje terjatev bank v tem primeru odpovedala vsaj več kot 100 tisoč evrov zamudnih obresti. Če pogledamo vse tisto, kar sem si jaz pogledal za lansko leto, predvsem s poslovanja Adrie Mobila, lahko ugotovimo naslednje. Ta si je lani izplačala za 27 milijonov evrov dividend. Ja, 27 milijonov dividend, pri tem pa še za 6,5 milijonov dividend iz hčerinskih družb. Konec lanskega leta, decembra, je Adria Mobil premogla le še za 31,8 milijonov evrov lastnega kapitala, kar je polovico manj kot sredi lanskega junija in najmanj po letu 2003. Finančni dolg novomeške družbe se je na drugi strani povzpel na okoli 50 milijonov evrov. Govorim seveda o Adrii Mobilu. Po neuradnih izračunih pa ima tako Adria Mobil za vsak evro kapitala trenutno že več kot 2 evra dolgov. Če bi želela Družba za upravljanje terjatev bank maksimizirati neke prihodke ali pa predvsem pogledati tisto, kar so njena pričakovanja, ker je osnovno načelo, bi morala vse te tajkune dobesedno razlastiti, kar je osnova. S tem sprašujem ministra za finance: Kako bo reprogramiranje tajkunskih posojil vplivalo na poslovno uspešnost in kapitalsko ustreznost bank oziroma Družbe za upravljanje terjatev bank? Kaj boste storili, da se bančna luknja, zaradi katere smo davkoplačevalci decembra lani samo za 3 državne banke plačali več kot 3 milijarde evrov dokapitalizacije, ne bo več ponovila? Prav tako sprašujem ministra za finance, ker Ministrstvo za finance [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. V skladu z vašo zahtevo za ustni odgovor, gospod Franc Breznik, bo minister za finance doktor Uroš Čufer ustno odgovoril na vaša vprašanja na naslednji seji Državnega zbora v okviru odgovorov na poslanska vprašanja. Gospa Marija Plevčak bo postavila poslansko vprašanje ministru za finance doktorju Urošu Čuferju, ki je danes službeno odsoten.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav obema ministroma, spoštovani kolegi in kolegice! Zakon o davku na nepremičnine je začel veljati 1. januarja letos in do danes je deležen že šestih ustavnih presoj. Kot veste, je bila stranka DeSUS in Poslanska skupina DeSUS izjemno zadržana do tega zakona. Predlagali smo tudi druge rešitve namesto tega davka, vendar nismo bili uslišani. Vse, kar smo lahko dosegli, je bilo znižanje davka za socialno šibke ter postopna obdavčitev stanovanj. Da nepremičnine predstavljajo tisti del premoženja ljudi, ki je izjemno slabo ocenjen, je ob sprejemanju zakona priznala tudi vlada sama. V Sloveniji je prisotna močna navezanost na dom, na domačo zemljo. To je dejstvo. Veliko ljudi živi v svojih hišah, ki so jih sami zgradili. Sedaj pa smo bili s strani ljudi opozorjeni še na eno veliko nepravilnost. Nepremičnine so del več evidenc. Zemljiška knjiga, kataster, GURS. Zemljiška knjiga je tista zaupanja vredna javna evidenca, ki nam pove marsikaj o statusu nepremičnine. Vendar podatki med Zemljiško knjigo in evidenco Gursa se ne ujemajo. Še huje. Za to razliko lastniki niti ne vedo. Ob popisu nepremičnin je bila vzpostavljena tako imenovana fiktivna etažna lastnina. Pravniki ne vedo, kaj ta izraz pomeni. Ni ga najti niti v naši zakonodaji. Je pa menda ta izraz že udomačen na Ministrstvu za finance, Dursu in Gursu. Za kaj gre? Ob popisu naj bi bili brez vednosti lastnikov umetno vzpostavljeni posamezni deli nepremičnin, torej etaže v eni hiši. Gre za hiše, ki so grajene na primer na način: spodaj bivalni, zgoraj spalni del. Četudi je to dom ene družine, je v Gursovih evidencah označena kot etažna hiša. To birokratsko pomeni, da gre za dve stanovanji, eno rezidenčno in eno nerezidenčno. V Zemljiški knjigi pa etažna lastnina ni vzpostavljena. Vsi pa vemo, da je stopnja davka za nerezidenčna stanovanja mnogo višja. Zato prosim za jasne odgovore: Ali izpostavljeno drži, torej da se bo kot model za izračun višine davka za te nepremičnine uporabila fiktivna etažna lastnina, kar bo v mnogih primerih podvojilo ali celo potrojilo višino davka? Ali se vam zdi korektno, da v času predstavitve finančnih učinkov nepremičninskega zakona javnosti niste izpostavili te problematike? Ministrstvo menda ta izraz uporablja že dlje časa, nekako od popisa naprej. In tretjič: Kako namerava ministrstvo odpraviti to anomalijo in kdaj? Odločbe so, kot vemo, že tik pred vrati. Pričakujem ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa. Gospa Marija Plevčak, v skladu z vašo zahtevo bo minister za finance dr. Uroš Čufer ustno odgovoril na vaše poslansko vprašanje na naslednji seji Državnega zbora v okviru odgovorov na poslanska vprašanja. Mag. Štefan Tisel bo postavil poslansko vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak, ki je danes žal odsotna zaradi bolezni, ter ministru za zunanje zadeve v funkciji ministra za zdravje gospodu Karlu Viktorju Erjavcu.
Vsem lep pozdrav. Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovana ministra, poslanke in poslanci Imam vprašanje v zvezi z negovalnimi bolnišnicami, ki ga bom postavil gospodu ministru Karlu Erjavcu, ki je tudi v funkciji ministra za zdravje, in pa ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Ker je danes ni, bom njej poslal pisno vprašanje. Ostalo pa se bova pogovorila z ministrom, zadolženim za zdravje. Vemo, da bolnišnice skušajo poslovati čim bolj racionalno, tako da čim hitreje obračajo bolnike, če temu tako rečemo, jih naročajo, in s tem skrajšujejo ležalno dobo, tako da so čim prej oskrbljeni in čim prej odpuščeni v domačo oskrbo. Ostajajo pa tisti bolniki ali poškodovanci, ki pa rabijo daljšo negovalno dobo, če tako rečemo, so nepokretni, rabijo nego, pomoč, vendar bolnišnice nimajo za to dovolj prostora. Tako so se začele razvijati tako imenovane negovalne bolnišnice, na primer na Ptuju, Sežani, pa tudi v Ljubljani stara pediatrična klinika. Vemo pa, da so tudi domovi starejših usposobljeni za enako delo. Že sedaj imajo veliko takih oskrbovancev, kjer je potrebna dolgotrajna nega, so nepokretni, imajo 24-urno prisotnost medicinske sestre, fizioterapevtov, delovnih terapevtov, ustrezno opremo, postelje, prilagojene kopalnice in podobno. Vemo pa, da so te storitve plačane nekje v višini 13 evrov, medtem ko negovalna bolnišnica stane na dan približno 100 evrov. Domovi so zainteresirani za to dodatno dejavnost, zato sprašujem ministra, ki je tudi v funciji ministra za zdravje: Ali se predvideva ukrep, da bi tudi domovi starejših izvajali vlogo podaljšane nege, zlasti zdaj, ko se že pojavljajo prazne postelje v teh domovih? Ali se pripravlja tudi ukrep, da bi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije, ki plačuje to dodatno dejavnost, tudi v domovih starejših plačeval to podaljšano nego, kar bi bilo vsekakor ceneje kot pa v negovalnih bolnišnicah?
Hvala lepa. Besedo ima gospod Karl Viktor Erjavec. Izvolite, gospod minister.
Hvala za besedo, predsedujoča. Tudi poslancu se zahvaljujem za vprašanje, je pa seveda vprašanje vezano tudi na Ministrstvo za delo, socialne in družinske zadeve in se dotika tudi pristojnosti Ministrstva za zdravje. Povsem se strinjam z vami, da določen del populacije nima ustrezne nege, ko gre za primere, ko je tako imenovano akutno bolnišnično zdravljenje zaključeno, potrebuje pa takšen bolnik še vedno oskrbo pod strokovnim vodstvom in ga ni mogoče pripeljati domov. Vi ste spraševali, zakaj ni možno, da bi to opravili domovi za starejše kot socialnovarstveni domovi, in sami ste tudi pravilno ugotovili, da ne obstaja za enkrat nobena pravna podlaga. Zato je ves čas že v zraku razprava o tem, da bo treba pripraviti zakon, ki bo to omogočal. Gre pa za zakon o dolgotrajni oskrbi tovrstnih oseb, ki so zaključile akutno bolnišnično obravnavo. Moram povedati kot minister za zdravje v funkciji, da v tem trenutku ni mogoče zagotoviti finančnih sredstev iz blagajne Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ker niso izdane ustrezne pravne podlage. Zakaj se pri tem zakonu zapleta? Moram reči, da je glavni razlog denar. Takoj ko bo takšen zakon sprejet, bi to pomenilo večje obremenitve za blagajno Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Vi pa veste, da že v tem trenutku blagajna zavoda komaj pokriva vse tiste stroške, ki jih imamo v samem zdravstvenem sistemu. Lahko vam povem, da ministrstvo za delo ima v svojem programu, da bi se pripravil tak zakon o dolgotrajni negi, gre za tako imenovano neakutno bolnišnično obravnavo takšnih pacientov. Vendar dokler tega zakona ni, ni nobene pravne podlage. Se pa z vami povsem strinjam, da bo treba nekaj storiti, da se bo tudi temu delu populacije omogočila ustrezna obravnava. V tem trenutku ste tudi sami ugotovili, da se zadeva rešuje na takšen način, da so se odprle nekatere negovalne bolnišnice, vendar je pa takšna oblika zelo draga. Zato bi bilo dobro, da bi imeli ta zakon o dolgotrajni zakon, ker tudi vi sami pravilno ugotavljate, da nekateri domovi za starejše imajo vso potrebno infrastrukturo, da bi lahko takšno dejavnost izvajali, zlasti z vidika novih okoliščin, ko vidimo, da starejši, zlasti tisti, ki so socialno bolj šibki, sploh nimajo možnosti več, da bi si lahko zagotovili storitve v domovih za starejše. Če pogledate podatke, kako je z zasedenostjo v Sloveniji, boste lahko ugotovili, da ni več, kot je bilo pred letom 2008, ko je bilo praktično domov za starejše premalo, sedaj pa ugotavljajo, da nekatere kapacitete sploh niso v enakem obsegu kot v letu 2008, sploh niso več zasedene zaradi visokih stroškov, ki jih starejši ne zmorejo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, mag. Tisel, dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor, gospod minister. No, saj enako ugotavljamo, da ti domovi starejših večinoma ali pa vsaj nekateri so res dobro usposobljeni za to dodatno dejavnost, podaljšano nego nepokretnih pa teh težjih rekonvalescentov, tudi sposobni nekako, če rečemo, da jih spravijo na noge in lahko potem spet gredo v domačo oskrbo. Seveda so me opozorili v teh domovih, da število oskrbovancev upada, ni nobenega navala več, zlasti na periferiji. Vemo, da v Ljubljani so še potrebe, tako da ljubljanska negovalna bolnišnica bo verjetno še potrebna, medtem ko na periferiji, na podeželju pa bi lahko ti domovi služili tudi temu namenu, kot sem omenil, bilo bi cenejše. Drugače pa je omenila direktorica v domu starejših v Šmarju pri Jelšah, kjer sem bil na obisku pri naših občanih, da bodo morda morali celo odpuščati obstoječi kader, če bo število oskrbovancev padlo. Zdaj si pomagajo s tem, da imajo tudi dnevno oskrbo oskrbovancev, ki pridejo notri, potem tudi oskrbo na domu. S tem rešujejo zaenkrat te kadrovske probleme, dolgoročno bi pa prav gotovo bilo potrebno, da imajo tudi to možnost, kajti bilo bi še vedno cenejše kot zdaj plačuje Zavod za zdravstveno zavarovanje v negovalnih bolnišnicah, ljudje bi bili bliže doma, kar je za svojce veliko boljše, da bi jih lahko obiskovali in podobno. Zato bi še enkrat vprašal: Ali predvidevate, da bi pristopili k ukrepom, kot ste že omenili, možnost za spremembo zakona in podobno, da bi tudi tem bolnikom z dolgotrajno oskrbo bilo bolj prijazno, bi bili bližje domu, hkrati pa tudi bolj racionalno za zdravstveno zavarovalnico. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, za vaše vprašanje. Meni je žal, da ni tukaj ministrice za delo, družino in socialne zadeve, ker je ona v bistvu tista, ki mora strokovno odgovarjati, kakšno rešitev bo v zvezi s tem vprašanjem ponudila. Moram pa reči, da v domovih za starejše so do sedaj to nego plačevali posamezniki sami. Če se bo uvedlo to neakutno bolnišnično zdravljenje v okviru domov za starejše, bo pa to strošek Zavoda za zdravstveno zavarovanje, kar pomeni, da bo to povzročilo določene dodatne stroške. Zaradi tega je treba tudi to okoliščino upoštevati. Res pa je, da po drugi strani, ker bodo lahko skrajšali ležalne dobe v bolnišnici, ker se tudi na takšen način določeni kritični primeri rešujejo, ko je akutno zdravljenje zaključeno, pa še ni mogoče bolnika umestiti v domače okolje, se kar podaljšuje negovanje v bolnišnici. In v tem smislu so pa sigurno določene rezerve. Tako da jaz pričakujem, da bo pristojno ministrstvo pripravilo ustrezne strokovne rešitve, Ministrstvo za zdravje pa bo moralo pogledati, kaj to pomeni s stroškovnega vidika. Prepričan sem, da bi lahko bile rezerve v zdravstveni blagajni, ker bi na nek način vseeno še dodatno skrajšali ležalne dobe pri bolnikih, ki ne potrebujejo več akutnega zdravljenja.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje. Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu. Izvolite, gospod Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Verjetno najbrž ni treba posebej opozarjati na slabo stanje na področju vzdrževanja slovenskih vodotokov, ki se še poslabšujejo iz leta v leto. V preteklem času so nekatere dele naše države ponovno prizadele poplave, ki vedno znova sprožijo nešteto vprašanj o odgovornosti za nastale posledice. Odgovor je vedno in ga iščemo v pomanjkanju finančnih sredstev, da so vodotoki tako slabo vzdrževani. Zato je prejšnja vlada oziroma pristojni minister Bogovič tudi začel s sistematičnem reševanjem področja vodarstva, tudi z ustrezno reorganizacijo. Pripravljati se je namreč že začel načrt upravljanja voda. Vlada se je zamenjala, kaj se sedaj dogaja, nisem seznanjen, ne vem. Sam sem preko poslanskih vprašanj tako v preteklem kot tudi v aktualnem mandatu kar nekajkrat izpostavil velik pomen izgradnje visokovodnih nasipov na levem bregu reke Drave med Mariborom in Ptujem, s katerimi bi se zagotovila poplavna varnost prebivalcev Dupleka in okoliških krajev. Kot vemo vsi, gradnja tega nasipa namreč zamuja že desetletja in več. Kako podcenjujoč je bil skozi vsa ta leta odnos države do tega problema, se je preko vseh razsežnosti izkazalo novembra 2012, ko so občino Duplek prizadele najhujše poplave v zadnjih 10 letih, ki so samo v omenjeni občini povzročile za 4,5 milijona evrov škode. Stvari so se začele premikati šele po poplavah, slabo leto nazaj pa je bilo s strani Ministrstva za kmetijstvo in okolje končno tudi po mojih prizadevanjih, tudi po mojih prizadevanjih, objavljeno javno naročilo za izgradnjo protipoplavnega nasipa, za katerega so zagotovljena tudi sredstva iz kohezijskega sklada. In vprašanja: V kateri fazi se nahaja projekt gradnje visokovodnega nasipa Vurberk – zgornji Duplek ter projekta ureditve Drave na območju Malečnika in visokovodni nasip Dogoše? Ali predvideni zaključek investicije ostaja sredina leta 2015? Kaj ste kot minister naredili za izboljšanje stanja slovenskih vodotokov? V kateri fazi se nahaja načrt upravljanja voda, ki je bil zastavljen že konec leta 2012? Koliko finančnih sredstev letno je bilo namenjenih urejanju vodotokov od leta 2004 do leta 2013? Koliko sredstev je bilo v letu 2013 namenjenih skladu za vode? Kateri zavezanci so v sklad prispevali največ in za katere investicije so bila sredstva porabljena?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Še enkrat pozdrav poslanke in poslanci! Gospod poslanec odgovoril bom zelo natančno, moja prošnja je samo, da če nama zmanjka časa, mi dovolite, da vam natančno tabelo o uporabi denarja iz vodnega sklada, ker je zelo dosti postavk od leta 2004, kakor ste zaprosili, potem tudi pisno dostavim. Prvo vprašanje je bilo, kaj se dogaja na trenutno na projektu porečja Drave, prva faza. To je projekt, kjer je ocenjena vrednost del v občini Duplek 4,2 milijona evrov brez DDV in 2,4 milijona evrov v Mestni občini Maribor, torej skupaj 6,6 milijona evrov brez DDV. Stanje je naslednje. V letu 2013 se je dopolnila gradbena dokumentacija, pridobivale so se služnosti in bile so opravljene geotehničine preiskave zemeljskega materiala na trasi nasipa in na terenu opravljena predvsem pripravljalna dela. Te dni v začetku leta 2014, takoj ko bo vreme omogočalo, se začne operativni začetek gradnje nasipa. Torej povsem smo odvisni samo še od vremena, vsi ostali pogoji so izpolnjeni in še naprej velja, da je zaključek projekta sredi leta 2015. Bomo pa, kar se tudi že pred tem predlagali, občankam in občanom predstavili terminski plan investicije, tako da bo obveščenost največja. Drugo vprašanje je bilo kaj, smo naredili v letu 2013 na področju voda. Največji napor je bil narejen na področju kohezijskih projektov. Tudi javno sem povedal, da ta napor ne bi bil uspešen, če nam ne bi že predhodna vlada nam omogočila dodatni projekt v preko over commitmenta, brez tega denar kohezijske ne bi bil rešen. Dobra novica je, da smo samo lansko leto podpisali za 300 milijonov evrov novih pogodb o sofinanciranju, kjer gre pomembna večina ravno za stvari, ki so povezane z vodo. Še dodaten podatek, ki govori o koheziji. V novembru in decembru lanskega leta smo izvedli toliko sofinanciranj, kakor, recimo, v celotnem predpredhodnem letu. Letošnje leto bo pa prelomno, saj moramo izkoristiti zelo dosti denarja, da bomo ves denar, ki ga kasneje ne bo na voljo, tudi izkoristili. V lanskem letu, kar se tiče samih projektov reorganizacije ministrstva, moram reči, da še vedno imamo cilj, in to je, da se ministrstvo prilagodi potrebam po vodah s 1. marcem. Novih institucij ne bo, ampak notranja reorganizacija, kar pomeni, da iz direktorata, če preprosto povem, za kohezijo in za investicije, ta direktorat nadgradimo na direktorat za vode in investicije. Torej vse, kar se dogaja z vodami znotraj ministrstva, vključno z upravljanjem denarja, bo na tem direktoratu, ostale javne službe pa se porazdelijo po ostalih direktoratih. Cilj v tem trenutku je še vedno 1. marec. Kar se tiče načrtov za upravljanje z vodami. V Sloveniji imamo dva; podonavski in potem del, ki pokriva področje Jadrana. Tukaj trenutni načrt, o katerem smo tudi govorili v pristojnem odboru zaradi poročil Računskega sodišča, se nam izteka leta 2015. Tako dejansko pravi načrt v temelje začnemo delati v letu 2014, mora pa biti letos tudi končan, ker ga potem leta 2015 začnemo izvajati; je pa to večletni načrt. Predlagam pa, da starega ne bi odpirali, saj mu rok uporabe poteka, in če bi na starem angažirali omenjeno skupino strokovnjakov, ki jih imamo na razpolago, bi imeli težave pri izvajanju novega. Kar se pa tiče finančnih postavk urejanje voda, črpamo do sedaj iz dveh virov. Prvi vir je bil denar znotraj proračuna pristojnega ministrstva in ta vir v letošnjem letu usiha, zato ker ga v celoti prenašamo na posebno postavko, ki je v bistvu namenjena upravljanje z vodami, to je na vodni sklad. Koriščenje tega vira znotraj proračuna pa je bilo takšno: leta 2004 – 4,5 milijona, 2005 – 5,6 milijona, delam približke, natančno tabelo vam, gospod poslanec, dostavim. Leta 2006 – 6,3, 2007 – 9,5, leto 2008 je bilo leto, ko je bilo največ izkoriščenega, to je 22,5 milijona in od tukaj naprej so padci, leta 2009 – 20,9 milijonov [[...]] [[znak za konec razprave]] , kar pomeni, da bo časa zmanjkalo, 2010 – 14,6, 2011 – 13,1, 2012 – 8,1, 2013 – 7,5 in 8 v letošnjem letu. Potem, če mi daste možnost v nadaljevanju, pa še tisto bolj zapleteno tabelo preberem. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Izvolite gospod Ribič, dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovore do sedaj. Rad bi rekel, da sem vsakega ministra do sedaj, ki je bil za to področje, nekako opozarjal na sodelovanje med strokovnimi službami v ministrstvu za to področje in lokalnimi skupnostmi, občinami, ki najbolj poznajo problematiko področja okolja, v katerem se pač problem nahaja. Rad bi predstavil dva primera. Rešitev glede protipoplavnega nasipa, kar se tiče reke Drave. Nekako smo vedno vsi opozarjali, da bi bilo treba strugo reke Drave očistiti, jo poglobiti in na takšen način bi še v tistem času, ko smo gradili avtoceste okrog Maribora, lahko ta material s pridom uporabili. Ampak stroka, kot da je delala za znanega izvajalca protipoplavni nasipi. Druga izkušnja. Recimo, Lovska družina Duplek je pred petnajstimi leti posadila vetrne pasove. Namreč, veter dvigne to mivko in jo potem nese proti naselju, zato smo posadili te vetrne pasove. Sedaj so stari petnajst let. Projektant je ravno na teh desetih metrih, kjer so ti vetrni pasovi, sprojektiral ta protipoplavni nasip in seveda je ta les porezal. Kot da bo nekdo s tem zaslužil ali kaj, jaz ne vem, ampak problem se nam bo zopet pojavil. Zato me zanima: Ali podpirate take rešitve? Ali morda malo preverite, tudi v bodoče, morda za kakšen drug projekt? Ali morda načrtujete kakšno reorganizacijo na področju urejanja oziroma vzdrževanja slovenskih vodotokov? Na to ste pa že odgovorili, da boste to nekako predali tej direkciji. Hvala za odgovore.
Izvolite, gospod minister.
Poslanec, še enkrat hvala za dopolnitev vprašanja. Tu moram pa le jasno povedati, da kot minister se ne spuščam v strokovne odločitve strokovnih služb, to je bilo zelo nekorektno od politika. Dejstvo pa je, da pogosto dobijo navodila, da se usedejo tudi z nevladnimi organizacijami in skušajo najti strokovne uskladitve. Upam, da smo na tem področju čim večkrat uspešni, če pa smo vedno uspešni, pa ne bi upal na temu mestu zatrditi. Zdaj pa dovolite eno kratko poročilo o vodnem skladu, ki je drugi del financiranja. Začel bom od leta 2014 z najbolj pomembnimi postavkami in jih potem pripeljal do vključno načrta za leto 2014. Recimo, pomembna postavka je, koliko denarja namenimo za pripravo dokumentacije za takšno in drugačno vzdrževanje, in to se nam giblje od pol milijona pa do, recimo, milijona in pol leta 2009 ali dveh milijonov leta 2011 in realizacije 1,4 v letu 2013. V letošnjem letu, če bo potreba, pa lahko za ta namen namenimo še več. Kar se tiče gradnje in investicijskega vzdrževanja infrastrukture, če je bilo v letu 2004 2,6 milijona evrov denarja na razpolago, zelo dosti denarja je bilo potem na razpolago leta 2007 7,8 milijona, 7,5 milijona leta 2012. Moram pa reči,da v letošnjem letu pa imamo za ta namen načrtovano največ do sedaj, to je 10,4 milijona. Potem kar se tiče vzdrževanja infrastrukture in tudi opravljanja javne službe; v letošnjem letu imamo na tej postavki 7,6 milijona evrov, oskrba s pitno vodo, varovanje vodnih virov pa je dodatek tistim kohezijskim projektom, da je še nekaj denarja na razpolago za kakšne nujne projekte. To se je letno koristilo od 32 tisoč evrov do milijon 400, recimo leta 2007, ali 2 milijona 400 v letu 2012. V letošnjem letu imamo na tej postavki na razpolago še več, to je 2,8 milijona. Seveda pa je vodni sklad v tem trenutku še vedno najbolj obremenjen preko Zakona o spodnji Savi, ki ste ga poslanci v tem državnemu zboru sprejeli. Če je bila ta obremenitev leta 2004 nekaj manj kot milijon evrov, je bila obremenitev leta 2012 31 milijonov, leta 2013 26,6 in leta 2014 je na tej postavki na razpolago 20,8 milijona. Je pa to po zakonu, ki je bil sprejet v tem državnemu zboru. Če pogledamo skupni znesek koriščenja sklada; v letu 2014 načrtujemo 74 milijonov, recimo leta 2004 pa smo pričeli s 5,4 milijoni. Vam pa, gospod poslanec, če želite, celovito tabelo pošljemo v pisni obliki. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za razpravo, izvolite.
Hvala. Na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi razprava v Državnem zboru o tej problematiki. Namreč, mene je zelo zanimalo, koliko sredstev se zbere v tem vodnem skladu. Nekako imam občutek, da Dravske elektrarne veliko prispevajo v ta vodni sklad, ampak na področju porečja Drave in vseh pritokov pa se bojim, da malo prihaja nazaj. Tisto, koliko pa že prihaja, pa seveda z velikimi napori. Rad bi tudi, da bi se pogovarjali – recimo nihče se tukaj ne ukvarja s pridobivanjem ugodnejših mednarodnih finančnih virov za okoljske projekte. Pri tem imam v mislih predvsem ugodna posojila Evropske banke za obnovo in razvoj, s predstavniki katere so se v preteklem mandatu že začeli pogovori in bi bilo dobro, da se nadaljujejo. Z ugodnimi posojili bi namreč lahko izvedli številne investicije v vodno infrastrukturo, s katerimi bi izboljšali poplavno varnost, pomagali gradbenemu sektorju in še kaj. Seveda pa je za pridobitev virov Evropske banke za obnovo in razvoj treba imeti pripravljene kakovostne projekte in predvsem voljo. Te pa žal ni, če bi bila, bi se naredilo vse, da se najprej počrpajo vsa kohezijska sredstva iz finančne perspektive 2007–2013, namenjena okoljski infrastrukturi, kjer je realizacija črpanja zgolj 50-odstotna. Menim, da so to prave teme, o katerih bi se lahko pogovarjali v Državnem zboru. To niso politične teme, to so teme, ki se dotikajo vsakega od nas, zato pričakujem, da bodo tudi koalicijski poslanci podprli ta razgovor v Državnem zboru, saj gre za zelo, zelo pereče področje, pereče vprašanje. Mislim, da tudi vam, gospod minister, lahko na tak način samo pomagamo, da izpeljemo, da bo poplavna varnost v naši državi na višjem nivoju. Hvala lepa.
Hvala lepa. V skladu z vašim predlogom, gospod Janez Ribič, bo Državni zbor odločil jutri, 28. januarja 2014, v okviru glasovanj. Gospod Jožef Kavtičnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani prisotni! V zadnjem času je precej govora in tudi piše se o odpravi tretje četrtine nesorazmerij plač javnim uslužbencem. Vem, spoštovani minister, da to ni vaš greh, takšni in podobni grehi padajo iz omar, bili so in morali bi biti odpravljeni že v prejšnjih vladah, vendar tako pač je, da morate pač vi kot resorni minister opravljati tudi delo, ki ga sami niste zagrešili. Pa vendar buri duhove predvsem vaša okrožnica, ki ste jo naslovili na javne zavode, od katerih nekako pričakujete, da bodo v okviru svojih finančnih možnosti zadeve popravili. To pomeni, da odpravljajo in bi morali odpraviti ta nesorazmerja zavodi, ki sicer s plačami nimajo nič, kajti po zakonu plače zagotavlja ministrstvo in seveda vse, kar se tiče v zvezi s plačami, bi moralo odpravljati ministrstvo. Zavodi in seveda ravnatelji imajo določene težave, kajti z letnim delovnim načrtom so predpisali okvir delovanja, investicij in tudi vseh programov, ki jih morajo izvajati. Morda imajo na tekočih računih določena sredstva, ki bi jih ob predstavitvi, kot nekako tudi pričakujete, da vam predstavijo bilance in stanje, ki ga imajo na tekočih računih, lahko vi ali morda tudi finančno ministrstvo opazilo, da bi določena sredstva trenutno lahko namenili tudi za odpravo teh nesorazmerij, vendar bi se potem v naslednjih mesecih oziroma tednih znašli v nezavidljivem položaju. Zato seveda od vas pričakujem odgovor: Kako načrtujete rešiti ta odprta vprašanja? Kako ste si predstavljali s to okrožnico, da bodo ti zavodi reševali ta problem? Že vnaprej hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Gospa predsedujoča, spoštovani gospod poslanec, visoki zbor! Res je, imamo veliko zalogo, ne nazadnje tudi velik problem. Kot sami veste, v proračunu Republike Slovenije za leto 2014 seveda sredstev za izplačilo prve polovice tretje četrtine ni zagotovljenih, to je jasno. Tisto, kar je naš načrt od samega začetka, je to, da smo se najprej dobili z Ministrstvom za finance, tako da nismo zgolj tistega navodila, ki ga je Ministrstvo za finance izdalo nam, poslali naprej kot okrožnico, ampak smo se najprej z njimi dobili in poskušali predstaviti našo zelo specifično situacijo, ki je po posameznih šolah in zavodih, ker menimo, da so naše situacije vendarle nekoliko specifične. Ne nazadnje imamo po celotni izobraževalni in tudi raziskovalni vertikali različne situacije in tudi različne tipe financiranja. No, skratka, dogovor z Ministrstvom za finance je bil, da bomo, pač če šole tega denarja nimajo, zaenkrat lahko ta denar zagotovili. Tisto, kar je važno, je seveda, da bo februarja delavcem v šolah ta prva polovica tretje četrtine izplačana. Mislim, da je to tisto, kar vse in celotno slovensko javnost zanima; in to je nekaj, kar bo. Tisto, kar bomo pa mi potem počeli, je to, da bomo šole prosili že prej, da naj nam dajo, koliko od tega znotraj letnih delovnih načrtov, znotraj tistega, kar imajo predpisano, kaj lahko sami, kaj pa je na naši strani. Meni je kristalno jasno, to, kar veste tudi vi kot bivši ravnatelj, da če ima nekdo v okviru letnega delovnega načrta načrtovane neke aktivnosti in za to tudi opredeljena finančna sredstva, potem ni prav, da bi šla ta sredstva za izplačilo prve polovice tretje četrtine. Tisto, kar bomo mi počeli, je, da bomo pregledali vsak individualen primer posebej. Kot rečeno, niso vse šole in niso vsi zavodi v isti situaciji. To je za nas velik zalogaj, ampak vseeno mislimo, da se ga je vredno lotiti. Kajti če bi mi zdaj rekli vsem šolam, da bomo mi preprosto zagotovili denar za izplačilo prve polovice tretje četrtine, potem to zahteva takoj rebalans državnega proračuna, ki pa sedaj ni na vidiku in se to verjetno še kar nekaj časa ne bo zgodilo. Tako da – en mehek pristop. Če je zapisano v letnem delovnem načrtu in če so sredstva namenjena, potem je jasno, da ne morejo iti za odpravo tretje četrtine, je pa res, da bomo mi tudi od šole do šole, od primera do primera pogledali in na ta način poskušali reševati, kot ste sami ugotovili, tudi za nas zelo težko situacijo. Pa ne gre samo za šole, gre tudi za univerze pa vse ostale zavode z našega področja. To so tudi specifike. Na primer, kot je ta, da na raziskovalnih projektih, na projektih, ki so se že končali do sedaj, bo seveda tudi treba zagotoviti denar, bodo zavodi verjetno sami morali zagotoviti in tako naprej in tako naprej. Skratka, specifik je pri nas pri celotni izobraževalni in raziskovalni vertikali zelo veliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa, minister. Moj apel je ravno šel v tej smeri, da se boste pogovarjali z odgovornimi na zavodih, v šolah, da boste pogledali vsak primer, od primera do primera. Gre pa tukaj za možnost, da bi lahko prišlo do tega, da tisti zavodi ali tiste šole, ki so nekako varčevale in si rezervirale določena sredstva za neke nadstandardne programe – mi vemo, da posamezni učenci zaradi takšnih in drugačnih situacij v družini ne morejo iti niti v šolo v naravi, si plačati ekskurzijo in tako naprej in jim šole to plačujejo tudi iz lastno pridobljenih sredstev, da ne bi prišlo do tega, da bi se tista sredstva potem namenila za to odpravo nesorazmerij, in bi seveda bili otroci prikrajšani za določene programe. Pa tudi, da ne bi prišlo do tega, da tiste šole, ki varčujejo, naj v bodoče ne bi varčevale in je boljše, da denar takoj zapravijo, kajti zgodi sem jim lahko, da potem morajo takšne in drugačne "grehe" plačevati one. Vemo, da je dolžnost tistih, ki so šolo ustanovili, in tistih, ki šolo zahtevajo, to je država, da poravnajo te obveznosti, kar se tiče obveznosti iz plač. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Ni kaj. Tu se strinjava; dolžnost vseh nas je naprej in ključna pri izvajanju javne službe. To je tisto, kar je naša obveznost in za to moramo zagotoviti sredstva. Hvala za ta opozorila. Kot rečeno, mi imamo navodila, pripravljamo navodila in bomo zelo pozorni. Drugače smo pa navodila zavodom, šolam in tako naprej glede teh morebitnih zahtevkov, ki jih bodo imeli do nas, tudi že poslali, potem pa seveda sledi ta individualna obravnava.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Andrej Čuš ministru za izobraževanje, znanost in šport doktorju Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Lep pozdrav gospodu ministru, kot vsem drugim prisotnim kolegom! V svojem prvem vprašanju danes sem se odločil, da bi se rad posvetil Nacionalnemu programu za mladino. Verjetno se vsi prisotni zavedate, da smo 24. oktobra lani skoraj soglasno potrdilo besedilo Predloga resolucije o Nacionalnem programu za mladino 2013–2022 in Vlada Republike Slovenije na čelu s predsednico se je zavezala, da bodo prvi konkretni ukrepi za mlade po Sloveniji prišli, bodo predstavljeni in tudi nekateri že realizirani v roku treh mesecev od sprejetja besedila Resolucije o Nacionalnem programu za mladino. Danes, lahko rečemo že nekaj več dni kot po treh mesecih od sprejetja, sam z veliko žalostjo ugotavljam, da Državnemu zboru kot tudi javnosti ni bil predstavljen niti en ukrep iz programa oziroma iz Resolucije o Nacionalnem programu za mladino in da glede na to, da gre za zelo medresorski dokument, je veliko težav pri usklajevanju in pripravi operativnih in izvedbenih načrtov. To spanje na tem področju je zaskrbljujoče, saj je število mladih v Republiki Sloveniji iz leta v leto manjše. Recimo, v prejšnjem desetletju se je zmanjšalo število mladih za 10 %, vse pa kaže oziroma statistike kažejo, da se bo število starejših prebivalcev na enega mladega do leta 2050 skoraj potrojilo. Čezmerna poraba in zadolževanje na račun mladih in generacij, ki šele prihajajo, je po moji oceni nemoralna politika in je v bistvu tudi edina politika ali pa edini ukrep, katerega so danes deležni mladi. To danes čutimo v nepravični porazdelitvi bremen zadnje krize, saj je mlada generacija največji poraženec krize, v kateri se žal še danes nahajamo. Spoštovani gospod minister, glede na to, da je predsednica Vlade tako na dolgo in široko govorila, da bomo po treh mesecih deležni prvih ukrepov za mlade, pa glede na to, da danes še tega ni bilo slišati, v javnosti so celo druge informacije, da je na tem področju ogromno težav, me zanima: Kdaj bomo seznanjeni ali pa deležni vsaj enega ukrepa iz same resolucije? Hvala.
Hvala lepa. Doktor Pikalo, izvolite.
Gospa podpredsednica lep pozdrav tudi vam. Spoštovani gospod poslanec, jaz bom rekel hvala za vprašanje, ampak obenem tudi opozorilo. Moram reči, da ga jemljem izjemno dobronamerno, ker se mi zdi, da ste opozorili na pravo stvar. Res je, da smo sprejeli Nacionalni program za mladino oziroma da je bil sprejet 24. oktobra in da smo takrat govorili o treh mesecih, v katerih naj bi tudi izvedbeni načrt bil sprejet. In prav je, da opozarjamo oziroma da nas vi opozarjate na to, da smo v treh mesecih do izvedbenega načrta že prišli, ampak ni pa še začel dajati kakršnih koli rezultatov. Dovolite mi samo kratko kronologijo glede tega. Oba veva, da je ta dokument, torej izvedbeni načrt, izrazito medresorski in da terja kar nekaj, če ne zelo veliko usklajevanj. Tako je Urad za mladino Republike Slovenije takoj po sprejetju NPM pripravil obširna navodila, kako naj ministrstva v njihovi pristojnosti pripravijo posamezne prispevke. To smo storili že 29. 10. 2013, ko je Urad za mladino posredoval vsem tem ministrstvom elektronsko sporočilo z vsemi navodili; torej, govorimo o dopisu, dopisu resolucije, priloge, tabele ukrepov in tako naprej. V tem dopisu smo tudi določili rok za odgovore oziroma za pripravo prispevkov in ta je bil 25. november 2013. Za drugo sejo Sveta Vlade Republike Slovenije za mladino smo tudi že pripravili prvi osnutek izvedbenega načrta in ga seveda v dogovoru z ostalimi predstavniki mladinskega sektorja tudi posredovali ostalim organizacijam v mladinskem sektorju, torej članom Vlade Republike Slovenije za mladino. Kot veste, je Svet Vlade Republike Slovenije za mladino na svoji 1. seji, 16. 10. tudi sprejel sklep, da ustanovi posebno delovno skupino. Ta delovna skupina za spremljanje izvajanja Nacionalnega programa za mladino se je prvič sestala 15. 1. 2014 in je nam tudi posredovala vse pripombe in predloge na ta izvedbeni načrt, tako da izvedbeni načrt, to smo dobili 20. 1., torej sedem dni nazaj, in jih sedaj proučujemo. Seveda v tej fazi, ko so vsi deležniki dali svoje pripombe sledi še faza javne razprave medresorskega usklajevanja in seveda potrditev. Tako ta proces teče, se pa z vami, moram reči, strinjam, da mogoče ne teče tako hitro, kot sem si ga tudi sam zamislil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite gospod Čuš.
Hvala lepa za te odgovore. Zelo me zanima, ker tudi danes je sama predsednica Vlade ogromno govorila o mladih in mi je res čudno, zakaj potem prihaja do takšnih zaostankov. Glede na to, da je pred mladinskim sektorjem v Sloveniji kar nekaj izzivov, me zanima: Kaj boste pa storili vi in kaj bo storila predsednica Vlade, da bo nova finančna perspektiva pripravljena pravočasno? Brez tega Nacionalnega programa za mladino skoraj da ne bo oziroma ne bo evropskih projektov za naslednjih sedem let. Če sem iz vaših odgovorov razbral, se mi zdi, da še samega NPM oziroma ukrepov nekaj tednov, mesecev ne bo. Verjetno se pa vsi tukaj zavedamo, da če bi ga dobili že v prejšnjem tednu, bi bil prepozen, ker tudi sam predlog besedila je zamujal leto oziroma že dve. Mladinski sektor sam je tudi že podal večkrat pripombe, mislim, da tudi že konstruktivne. Me pa po drugi strani skrbi apatija ministra za gospodarstvo. Že dobra dva meseca nimamo gospodarskega ministra. Nekako se mi zdi, da bi vi tudi tam morali bolj ostro nastopiti in zahtevati od gospoda Čuferja, da končno pripomore k izvedbenemu načrtu, ker v končni fazi, katera evropska država pa danes nima ministra za gospodarstvo dva meseca? Mislim, da samo kakšna, ki ni resna. Glede na to, da se že mesec ali dva v javnosti pojavlja tudi razprava o prihodnosti Urada za mladino, me zanima: Kakšna je zdaj končna odločitev o usodi Urada za mladino, ki že od decembra ne ve, kdo ga vodi? Je to pod pristojnostjo predsednice Vlade ali je to pod vašo pristojnostjo? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Pikalo.
Hvala lepa. Kar se v tem trenutku tiče vodenje oziroma v čigavo pristojnost spada URSM, je jasno. Zaenkrat je umeščen v ministrstvo oziroma pri Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport, kako bo v prihodnje, bomo pa seveda videli. Je pa tukaj naše stališč zelo jasno. Moram reči, da je meni čisto vseeno, ali ostane tam, kjer je, ali gre pod Kabinet predsednice Vlade. Tisto, kar me zanima in kar sem rekel tudi javno, je, da ta urad deluje učinkovito. Samo to. V vseh nalogah, ki jih ima, in ni jih niti ne tako malo; od razpisov finančnih sredstev, predstavljanja v mednarodnih organizacijah in tako naprej in tako naprej. Skratka, povezovanje mladinskega sektorja in tako naprej. Če bo na eni ali na drugi strani, bo lahko učinkovit. Če pa bo prišlo do drobljenja, potem pa mislim, da bo to zgolj povečevalo stroške, zmanjševalo učinkovitost dela in mogoče še kaj. Zato sem tudi jaz v teh svojih prvih medijskih odzivih tudi to tako opredelil. In drugo, kar sprašujete glede operativnega programa, oziroma jaz temu rečem sinhronizacija operativnega programa z izvedbenim načrtom. Izvedbeni načrt delamo oziroma ga pripravljamo tako, da ga bo mogoče sinhronizirati z operativnim programom za novo finančno perspektivo, je pa res to, kar govorite, da se te zamude nabirajo in da zaenkrat še nimajo škodljivih posledic, ampak operativni program je ključen za to, da se izvede izvedbeni načrt Nacionalnega programa za mladino. Zato morajo biti vsa naša prizadevanja, pa kjer koli že to bo stacionirano, morajo iti v smer sinhronizacije izvedbenega načrta z operativnim programom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog, gospod Čuš? Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Dovolite mi samo, da v povezavi z izvajanjem Nacionalnega program za mladino preberem nekaj naslovnic iz medijev iz prejšnjega tedna. In sicer: Mladi, Bratuškova naj preneha zavajati, Papir prenese vse, Konkretnih ukrepov še ni, če nadaljujem, Mladi kritični do programa Kopač Mrakove, tudi Vlada ni storila nič. Povedati moram, da tudi danes, ko sem poslušal predsednico Vlade, kako so mladi prva prioriteta, potem pa se seznanim s takimi zadevami, sem malo zmeden. Nekako imam že počasi dovolj, tako kot marsikdo drug, tega, da predsednica Vlade zlorablja mlade za svojo poceni PR propagando in menim, da mora Državni zbor čim prej oziroma na naslednji seji opraviti razpravo o izvajanju oziroma neizvajanju programa za mladino. Če je, recimo, predsednica Vlade pred nekaj meseci govorila: "We need time," pa me zanima, kaj pa potrebujemo potem danes oziroma jutri. Zato predlagam v skladu s poslovnikom, da opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O vašem postopkovnem predlogu bomo odločali o okviru glasovanj. Prehajamo pa na naslednje vprašanje, ki ga bo zastavil gospod Ivan Grill, in sicer ministru za zunanje zadeve v funkciji ministra za zdravje gospodu Karlu Viktorju Erjavcu. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj! Vodovodna inštalacija v Onkološkem inštitutu je problematična že od samega začetka obratovanja tega zavoda. Kot smo lahko seznanjeni se vodstvo tega inštituta sooča z velikimi stroški, ki so potrebni za zagotavljanje kolikor toliko neoporečne vode, ki prihaja iz tega vodovoda, in tudi za številne okvare, ki nastopajo zaradi slabe izgradnje tudi vodovodne inštalacije. Kot nam je znano – in na to sem večkrat opozarjal vaše predhodnike –, je bila s strani takratne ministrice Kukovičeve pridobljena bančna garancija, ki je zagotavljala vsaj deloma tudi možnost sanacije tega vodovodnega omrežja. Vsi vaši predhodniki so na poslanska vprašanja odgovarjali, kot da so ustanovljene neke komisije, da se ugotavlja, kje je dejanska krivda, in da se bo tudi te bančne garancije prej ko slej lahko unovčilo. Kot vemo, so te bančne garancije podvržene zapadlosti, zato se bojim, da so več ali manj vse te garancije že zapadle. V zvezi s tem me zanima: Ali je še kakšna bančna garancija, ki jo je mogoče unovčiti? Oziroma: Ali bo Ministrstvo za zdravje v prihodnje – ali mogoče je že – ugotavljalo odgovornost tistih, ki so dopustili, da so te bančne garancije tudi lahko zapadale? Ali je ugotovljena odgovornost teh ljudi? Ali se bodo potem lahko izvajale tudi kakršne koli sankcije proti odgovornim osebam? Kot je znano, so stroški predvidene sanacije enormno visoki, zato me tudi zanima: Kdaj naj bi se ta sanacija lahko tudi dejansko opravila? Predvsem pa: Kdo bo nosil te visoke stroške sanacije? Zopet davkoplačevalci oziroma ali se bo lahko poiskalo neke druge možnosti financiranja tega izredno perečega problema? Najlepša hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Erjavec.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Hvala lepa poslancu za vprašanje. Primer izgradnje Onkološkega inštituta je primer, kako se ne sme graditi. To je primer, ko je potrebno, ko je nova stavba zgrajena, v določenem času ponovno sanirati, ne glede na to, da gre za novo stavbo, za nov vodovodni sistem, izvajalec je bila družba SCT. Na pogodbi je bilo 23 aneksov, to pomeni, da je bilo zelo netransparentno. To je neka zgodba iz zdravstva, ki se nanaša na investicije v zdravstvu, kako se v Slovenijo pač ravna s temi zadevami. Moram reči, da je minister dr. Tomaž Gantar že ve letu 2012, ko je pač ugotavljal vse to, kar se je dogajalo v zvezi z izgradnjo Onkološkega inštituta, tudi podal prijavo Komisiji za preprečevanje korupcije. To je bilo v letu 2012. Naj povem tudi, da je bila v letu 2012 tudi unovčena bančna garancija za odpravo napak, in sicer v višini 2 milijona 133 tisoč evrov, kar pa ne bo zadostovalo za sanacijo vodovodnega sistema. Ne boste verjeli, potreben bo nov vodovodni sistem v stavbi, ki je bila pravzaprav ravnokar zgrajena, ker gradimo takšne stavbe za več desetletij, ne pa, da je po dveh letih treba že sanirati takšen vitalen sistem, kot je vodovod. Reči moram, da so se leta 2010 začele te aktivnosti v zvezi s sanacijo tega vodovoda, narejen je bil javni razpis, na tem javnem razpisu je dobil izvajalec Kovinar Kočevje. Pogodba za sanacijo je bila v novembru 2013 podpisana, in sicer s strani Ministrstva za zdravje kot naročnika in kot investitorja, s strani uporabnika, to je Onkološki inštitut, ker se pač mora uporabnik strinjati, ker ministrstvo to naroča in plačuje zaradi uporabnika, ker pač on deluje v prostorih Onkološkega inštituta. Moram reči, da je ta sklenjena pogodba sklenjena v znesku 6 milijonov 900 tisoč evrov, kar je bistveno več od unovčene garancije. Res pa je, da bo treba, kot sem že rekel, zgraditi povsem nov vodovodni sistem. Glede na to, da je pogodba podpisana, bi pričakovali, da se bodo začele aktivnosti za sanacijo tega vodovoda. Moram reči, da se niso začele. V zvezi s tem sklical sem tudi sestanek, kjer sem želel razčistiti, zakaj ni mogoče začeti s sanacijo tega vodovoda v Onkološkem inštitutu. Razlog je, da je direktor Onkološkega inštituta podal prijavo specializiranemu tožilstvu, ker sumi, da tudi pri tem razpisu in pri tej pogodbi naj bi šlo za korupcijo. Mi smo imeli v tem mesecu sestanek s predstavnikom Onkološkega inštituta. Bil je tam direktor, strokovni direktor in še pravna svetovalka, ki so zatrjevali, da je ves ta postopek nezakonit, da so kazniva dejanja in tako dalje. [[znak za konec razprave]] Prosil bi, če mi daste možnost, da nadaljujem.
Gospod Grill, boste dali možnost?
Ja, z veseljem, ker me zanima, kako bo v nadaljevanju to potekalo. Prosil bi tudi to, če boste povedali: Kdo bo to razliko od bančne garancije v višini 2 milijona do teh 7 milijonov kril, ali Onkološki inštitut sam ali država oziroma kdo drug? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, minister Erjavec.
Glede tega vam lahko kar povem: Ministrstvo za zdravje, proračun, ker mi smo naročniki in investitorji. Ampak, kot rečeno, treba bo tudi ugotovit odgovornost, kdo je kriv za to, da so v novi stavbi zgradili vodovodni sistem, ki ne deluje, ki je nevaren za bolnike in je sanacija mogoča edino tako, da se vzpostavi povsem nov vodovodni sistem. Računam, da bo Nacionalni preiskovalni urad, Komisija za preprečevanje korupcije in vsi te organi opravili svoj posel. Veste, da se nekaj dogaja, da so že bile določene preiskave, ne v tej zadevi, ampak kar se tiče določenih dogajanj v zdravstvenem sistemu. Mislim pa, da je ta zadeva zrela, da organi intenzivno raziščejo, zakaj je prišlo do takšne situacije in do takšnega oškodovanja. No, da povem zgodbo naprej. Razumeti morate, da jaz kot minister za zdravje, sicer v funkciji, ne morem dati zelene luči, da izvajalec začne dela po pogodbi, če uporabnik, Onkološki inštitut, meni, da je ta pogodba koruptivna, da je v nasprotju z zakonom in pogodba je na državnem tožilstvu. Moje mnenje je, da dokler se ta stvar ne razčisti, pač ne morem prevzeti odgovornosti, da bomo izvajali neko pogodbo, ki je morda koruptivna. Res pa je, da po drugi strani je pa tukaj vseskozi obstoječa nevarnost za bolnike, če ne bo prišlo do sanacije. Zelo jasno sem povedal direktorju Onkološkega inštituta, da če ta prijava na specializiranem državnem tožilstvu ne bo uspešna, ne bo ugotovljeno, da so elementi kaznivih dejanj, da tudi prevzemajo odgovornost za tisti čas, ko se ta dela niso začela. Po drugi strani pa moram povedati, da smo zahtevali od Ministrstva za finance, ki ima revizijsko komisijo, da pogleda, ali je bil javni razpis opravljen v skladu z veljavnimi zakoni – tukaj zlasti mislim na Zakon o javnem naročanju. Dobili smo odgovor, da načeloma, kar se tega tiče je vse v redu. Da skrajšam, mi smo se zdaj na sestanku z direktorjem Onkološkega inštituta zmenili, da bo tretja oseba, izvedenec pregledal pogodbo, pregledal javni razpis in podal svoje mnenje, ali so tam notri kazniva dejanja. Od tožilstva seveda pričakujemo, da čim prej ugotovi, ali ta prijava velja, jo lahko obravnava ali ne. Zato, ker brez tega mi ne moremo začeti [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]Ne morem prevzeti odgovornosti, da bomo izvajali pogodbo, ki naj bi bila pod sumom korupcije in celo v obravnavi na državnem tožilstvu. Pristojnega ministra bom prosil [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, minister, za vaše odgovore. Naslednji je na vrsti gospod Jožef Jerovšek. Vprašanje za ministra za pravosodje doktorja Senka Pličaniča.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister! Mene zanima, malo posebno vprašanje imam, gospod minister: Ali generalno državno tožilstvo in njegovi organi sprožajo kazenske postopke po uradni dolžnosti v slučajih, ko je bilo iz javnosti utemeljeno, pozvano k temu? Septembra meseca je upokojeni brigadir Slovenske vojske, nosile častnega znaka svobode, gospod Janez Švajncer pozval, da naj pismo gospe Judite Treven, ki opisuje medvojne in povojne poboje v Polhograjskih dolomitih služi kot ovadba in podlaga za preiskavo. Namreč, gospod Švajncer je tudi zgodovinar in se s tem aktivno ukvarja, in da ne bo kdo mislil, predstavlja se za človeka z leve opcije, pravi, da so partizani v Dolomitih – da je v letu 1942 dejansko upravljala italijanska vojaška obveščevalna služba mejnih enot GAF iz Logatca in da so po njihovih navodilih umore in poboje na tistem območju takrat izvajali partizani pod vodstvom Rada Pehačka, poznejšega generala in narodnega heroja, to vse piše v temu pismu, in da so sistematično delali za to, da so ljudi, ki so bili na začetku vojne naklonjeni Osvobodilni fronti, odvrnili od Osvobodilne fronte in jih pahnili v drugo stran. Zdaj je on zahteval pregon in ker gre za nezastarljiva kazniva dejanja, me zanima: Ali se je generalno državno tožilstvo odzvalo? To je ena skupina teh zadev, ki jih utemeljeno javnost včasih pričakuje in bi po mojem mnenju tožilstvo po uradni dolžnosti moralo takšne zadeve sprožiti. Druge zadeve so meni enako podobne v zvezi s temi prevzemi in izpodkopavanjem družb, kot smo prejšnji teden na Odmevih poslušali, ko poročajo, da so menedžerji finančnega holdinga uspešno prevzeli skupino ACH, za prevzem pa so uporabili dobiček podjetij v skupini Adria Mobil in tako naprej, še prej pa si dali izplačati, ker so tudi lastniki Factor banke, dividende v takrat že praktični močno zadolženi Factor banki. Gre – kot mi številni ljudje pišejo, da gre – za pregonljiva kazniva dejanja. Ali so v tej zvezi sproženi kakšni postopki? Hvala
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Izvolite, minister dr. Pličanič.
Hvala, spoštovana gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani gospod Jerovšek, najprej nekaj uvodnih pojasnil o tem, kako deluje državno tožilstvo na splošno, verjamem, da to vsi poznate, ki sedite tukaj, vseeno pa zato, da bo lažje odgovoriti potem na to konkretno vprašanje. Torej, praviloma državni tožilci začnejo pregon na podlagi ovadbe. To ovadbo dajo bodisi državni organi, praviloma policija ali pa kar se imenuje tako imenovana uradna ovadba, lahko pa tudi kdor koli drug, pravna ali fizična oseba, zastopnik pravne osebe poda ovadbo – ta se imenuje tako imenovana zasebna ovadba. Torej, praviloma na podlagi ovadbe. Seveda, državni tožilec lahko začne pregon, tudi če ni ovadbe. Ima to pravico in dolžnost, da če izve za to, da je bilo neko kaznivo dejanje storjeno, pa za to ni bilo ovadbe bodisi uradne bodisi zasebne, o katerih sem prej govoril, pravzaprav mora začeti kazenski pregon tudi drugače, tudi če to izvira, recimo, iz neke objave v nekem mediju. Je pa to v njegovi presoji, da na podlagi takšne objave, če ta objava vsebuje že dovolj informacij za to, da začne pregon, če ne, se lahko obrne na policijo in od nje zahteva, da pridobi dodatne informacije o dejstvih in dokazih v zvezi z nekim očitanjem kaznivih dejanj. Torej, v vsakem primeru je mogoče, da bodisi na podlagi objave ali pa na kateri koli drug način, če izve za neko kaznivo dejanje. Tako da vsi ti načini obstajajo. Ko pa gre za to, ali preganja neko kaznivo dejanje po uradni dolžnosti ali na tako imenovano zasebno tožbo, je pa večina kaznivih dejanj v našem sistemu takšnih, da se preganjajo po uradni dolžnosti, samo nekatera so takšna, običajno manj huda, kjer državni tožilec ni dolžan sprožiti pregona, spet na podlagi ovadbe ali če izve kako drugače, ampak je tukaj tisti, ki to preganja, oškodovanec sam in potem ta pregon začne na podlagi tako imenovane zasebne tožbe. Če sklenem, večina kaznivih dejanj se preganja po uradni dolžnosti, to pomeni, da jih tožilec sam preganja, ne pa nek oškodovanec. V veliki večini primerov je ovadba tista, ki je podlaga za to, da se pregon kaznivega dejanja začne. Ko gre za ta konkreten primer, ki ga omenjate oziroma dva primera sta to, eden je objava v zvezi z brigadirjem Janezom Švajcnerjem, Delo 3. 9. 2013, to najbrž imate v mislih. Drugi je izplačila dividend lastnikov Factor banke in ACH. Pa kot veste, teh informacij jaz kot pravosodni minister nimam, ima jih državno tožilstvo, ki je, kot tudi veste, neodvisen državni organ. Takoj ko smo vaše pisno poslansko vprašanje dobili, smo se obrnili na državno tožilstvo in čakamo na informacijo od njih v zvezi s tem. Takoj, ko bo ta informacija, vam jo bom pisno posredoval. Zdaj v temu trenutku je nimam, da bi lahko "in concreto" odgovoril, kaj je v teh dveh primerih. Pa tudi sicer, veste, da je funkcija pravosodnega ministra takšna, da se v principu mora izogibati komentiranju konkretnih zadev. Ker pa sprašujete tukaj za neko čisto sistemsko vprašanje, kako državni tožilci reagirajo v zvezi z navedbami v medijih, v teh dveh primerih pa še v mnogih drugih, pa mislim, da je to vprašanje, na katerega mora pravosodni minister odgovoriti, vendar pa na podlagi informacij, ki jih bom dobil od državnega tožilstva. V tem trenutku jih še nimam.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek.
Hvala lepa, gospod minister. Sicer vam verjamem, da nimate informacij; vendar, kako naj javnost izve ali tožilstvo izvede postopek po uradni dolžnosti, če ne preko ministrstva. Mislim, da tožilstvo ne bi izdalo nobene tajne, če bi vas obvestilo, če je vprašanje o konkretnih zadevah. Namreč, mislim, da vsi normalno razumemo, je ta brigadir Švajcner dejal, da naj to pismo služi kot ovadba za preiskavo. Za dogajanje v Rovtah in Dolomitih leta 1942. To pismo govori o približno 300 medvojnih in povojnih pobojih. Ta naš general, Slovenske vojske, prvi, da je on ugotovil, da so ugotovili, da so sistematično lokalni partizani kot ekspozitura italijanske obveščevalne službe takrat delali na tem, da so pobijali ljudi, da so ljudi odvrnili od narodnoosvobodilnega boja. Pravi, da iz spoštovanja do NOB. Tudi jaz iz spoštovanja to sprašujem, ker te stvari je treba razčistiti. Morda se je v podobnem slučaju včeraj gospod Stanovnik, ko se je nekje poklonil nekemu poboju, da se je nekaj premaknilo – če to kar tako. Ampak, gospod minister, moramo najti način, da izvemo, ali naši organi pregona delajo na tem. Povejte mi, kako se naj javnost ali pa poslanci drugače obrnejo kot preko ministrstva. Sprašujem: Ali ne vidite nobene poti, kaj moramo v zakonodaji spremeniti ali pa kar koli? K temu je naravnano moje vprašanje, da se bodo stvari premaknile. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Vesel sem, da imam možnost še dodatno to pojasniti, mislim, da je večkrat treba to povedati. Treba je izhajati iz veljavne zakonodaje, kakršna je zdaj in ki tudi jasno definira razmerje med Ministrom za pravosodje ali pa celotnim ministrstvom in državnim tožilstvom. To pa ne pomeni, da ne bom potem nekaj še povedal o spremembi zakonodaje, ampak takšna je, veljavna je in po veljavni zakonodaji minister za pravosodje nima nikakršnih ingerenc v razmerju do državnega tožilstva, razen da lahko predlaga spremembo zakona, ki ureja državno tožilstvo, in tudi drugih zakonov, ki so povezani z delom državnega tožilstva: Zakon o kazenskem postopku, Kazenski zakonik in tako naprej. Vem in verjamem, da si marsikdo predstavlja, tudi že iz imena to izhaja, minister za pravosodje, da je minister za pravosodje tisti, ki napeljuje, ki vodi državno tožilstvo in ki ima tukaj neke hierarhične pristojnosti. Nima nobenih pristojnosti. Ne boste verjel, ima jih še celo manj kot v razmerju do sodstva, ki pa je nesporno samostojna veja državne oblasti, kar državno tožilstvo ni. Državno tožilstvo je, kar je ugotovilo tudi Ustavno sodišče, del izvršilne veje oblasti. Torej sodi pod okrilje Vlade, katere član sem. Vendar pa je v preteklih letih zakonodaja, ki trenutno velja, bila takšna in še vedno je, da je državno tožilstvo popolnoma oddaljila od ministra za pravosodje. Tako tudi, ko gre za ta konkreten primer, kjer čisto razumem vaše vprašanje in tudi pričakovanja javnosti, žal drugače, kot da sam zaprosim državno tožilstvo, da mi da informacije – ker sem tudi naredil, kot sem malo prej povedal – drugih možnosti za enkrat nimam. To je prvi del dogovora. Drugi del dogovora je pa ta, da mislim že ves čas, torej odkar sem vstopil v politiko in odkar sem minister za pravosodje, da takšna ureditev državnega tožilstva, ki je tako zelo odmaknjena od izvršilne veje oblasti, od konkretno ministrstva za pravosodje, ni primerna in da je treba tukaj zakonodajo spremeniti na dva načina. Prvi je ta, da se znotraj samega državnega tožilstva uvede bolj hierarhičen način organizacije, kjer bo tisti, ki jih državno tožilstvo vodi, torej sedaj je to generalni državni tožilec, imel v resnici takšna pooblastila, takšne pristojnosti in s tem tudi odgovornosti, kot se to spodobi za tako organizacijo – to ni sodstvo, to je državno tožilstvo, ki je v marsičem podobno policiji in terja neko bolj jasno vertikalo vodenja in večje pristojnosti, kot rečeno, tistega, ki je na vrhu. Zdaj je to popolnoma decentralizirano in mislim, da je to neprimerno in da tudi zato je v preteklih letih državno tožilstvo bilo precej neučinkovito in bom predlagal take zakonske spremembe. V drugem delu mislim, da je nujno, da se pristojnosti ministra za pravosodje v razmerju do državnega tožilstva tudi povečajo na primeren način. Ne tako kot v Avstriji, kjer je, recimo, minister za pravosodje šef državnega tožilstva, to mislim, da bi bilo preveč za ta naš slovenski prostor, vsaj trenutno, ampak vsaj nekoliko več, kot je zdaj.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Odprle so se številne dileme in mislim, da je moje vprašanje idealna iztočnica, da opravimo razpravo o tem, kaj je potrebno storiti, da bo javnost, takrat ko utemeljeno pričakuje, da je državno tožilstvo sprožilo nek postopek po uradni dolžnosti za najhujša kazniva dejanja – recimo za zločine vojnega hudodelstva proti človečnosti ali pa gospodarski kriminal – imela možnost, da bo takšne utemeljene pozive tudi pričakovala, da so jih dejansko začeli preganjati. Sedaj ste, gospod minister, sami povedali, da vi tu nič ne morete. Verjamem, da zakonodaja brani, ampak zaradi tega ravno, da vam in državi pomagamo, da bo preko javnosti tudi bolj učinkovita. Predlagam, da opravimo razpravo o teh odgovorih na podlagi tega člena poslovnika. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Na vrsti pa je dr. Črnak Meglič, ki bo postavila vprašanje ministru za zunanje zadeve v funkciji ministra za zdravje, gospodu Karlu Viktorju Erjavcu.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospa ministra, kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu! 5. novembra lansko leto je Državni zbor sprejel novelo Zakona o zdravstvenem zavarovanju. Del sprememb se nanaša tudi na dopolnilno zdravstveno zavarovanje, in sicer v prvem delu se te spremembe v 18. členu nanašajo na določbo, da morajo zavarovalnice, ki izvajajo prostovoljno dopolnilno zdravstveno zavarovanje, do 30. junija 2014 v celoti uporabiti rezerve, ki so se nabirale iz polovice dobičkov predhodnih let. Po našem mnenju je možnost uporabe teh sredstev samo dvojna, in sicer za pokrivanje izgub, kar počne Zavarovalnica Triglav, in na način, da se poračuna pri premijah dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Minili so že trije meseci, vemo, da je teh rezerv 30 milijonov, pa vendar ne vidimo, da se kar koli premika v zvezi s porabo teh sredstev, kar še posebej bode v oči zato, ker se pač zdravstvena zavarovalnica, ZZZS srečuje z velikimi problemi pri kritju lastnih stroškov oziroma pri tem, da pravzaprav mora zniževati svoje dotacije zdravstvenim izvajalcem. Zato me zanima: Kako Ministrstvo za zdravje tolmači navedeni 18. člen novele zakona? Kaj namerava ukreniti, da bo vsebina člena uresničljiva oziroma da se bo uresničila do navedenega datuma in da bo teh 30 milijonov uporabljenih za dopolnilno zdravstveno zavarovanje? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Tudi hvala lepa poslanki za postavljeno vprašanje. Prepričan sem, da teh 30 milijonov mora biti porabljenih za izvajanje dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja. Meni se zdi neodgovorno s strani zavarovalnic, ki zbirajo ta dopolnilna zavarovanja, da bi ta denar porabili v teh težkih časih, ko vemo, da zdravstvena blagajna težko izvaja vse tiste finančne storitve, ki bi zagotavljale nemoteno delovanje zdravstvenega sistema, da bi te zavarovalnice ta denar porabljale za kakšen drug namen. Tudi zakon, spremenjeni 18. Člen, gotovo sledi temu cilju, da se vsa ta sredstva, ki so dobiček, namenijo nazaj tistim zavarovancem, ki so to dopolnilno zavarovanje plačevali. Kaj bo Ministrstvo za zdravje storilo? Moram reči, da pripravljamo sestanek s predstavniki Agencije za nadzor zavarovalnic, in sicer zato, ker so oni odgovorni, da izvajajo ta nadzor, seveda skupaj z Ministrstvom za finance, ker Agencija spada nekako pod okrilje Ministrstva za finance, in da ta vprašanja razčistimo. Vemo, kakšna je situacija glede zdravstvene blagajne, res pa je, da zakon določa do junija 2014. Kar je meni pomembno v tem trenutku, je, da se ta denar ne porablja za kakšen drug namen, da sicer čaka, ampak mislim, da ni nobenega razloga, da čaka. Dolgoročno pa menim, da je treba storiti tisto, kar imamo tudi koalicijske stranke v vladi zapisano v koalicijski pogodbi in tudi bo v novem koalicijskem dogovoru, da je treba dopolnilna zavarovanja prenesti v zavarovanje v okviru Zavoda za zdravstveno zavarovanje, ker tisti cilj, ki smo ga takrat želeli doseči, ko so se vzpostavljala dodatna zdravstvena zavarovanja tudi pri drugih zavarovalnicah, ni bil dosežen. Res pa je, da tukaj je direktiva, pravni red Evropske unije, vendar menim, da se da kljub tem direktivam in kljub ureditvi pravnega reda EU najti pravni način, ki bi omogočil, da se to združi, ker to niso takšna dopolnilna zdravstvena zavarovanja, kot jih poznajo v tujini. Mi vemo, da se je to uvedlo tudi zato, da se je na nek način reševalo v nekem obdobju, ko je bilo to uvedeno, zdravstveno blagajno Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Tako lahko od mene pričakujete, da bomo ta sestanek izvedli in povedali Agenciji, kako razumemo to določbo in tudi sem prepričan, da je bila ta odločba uvedena ravno s tem razlogom, da tukaj ne bo nobenega dvoma. Hvala lepa za vprašanje.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev? Izvolite, dr. Črnak Meglič.
Hvala lepa, gospod minister. Veseli me, da deliva mnenje o tem, še zlasti, ker v nadaljevanju vemo, da smo zapisali tudi 12. člen. 12. člen pa pravi, da od sprejetja zakona naprej zavarovalnice z dobički lahko počnejo, kar hočejo. To pomeni, da ob sistemu, kakršnega imamo, vsak prihranek, ki ga storimo na področju obveznega zdravstvenega zavarovanja, še kako odmeva v dobičkih zavarovalnic, ki ne vejo, kaj s tem početi oziroma kako kreativno uporabljati ta denar. Tisto, kar se mi zdi še posebej pomembno, pa je ta poudarek, kako dopolnilno zdravstveno zavarovanje ne pomeni solidarnega načina zagotavljanja sredstev za zdravstveno dejavnost. Vemo, da obvezno zdravstveno zavarovanje predstavlja samo 70 % porabe za zdravstvo, dopolnilno 15, 15 % pa neposredno iz žepa, kar pomeni, da tisti, ki so najrevnejši, pravzaprav nosijo največje breme za vzdrževanje zdravstva in seveda to ni pravično. Zato smo se koalicijski partnerji, tako kot ste poudarili, tudi dogovorili, da bomo v čim krajšem času našli rešitev. Glede na to, da ste sedaj v funkciji ministra, me zanima: Ali ste glede na dogovore, ki smo jih že sklenili, in opredelitev, ki smo jih zavzeli do posameznih predlogov za ureditvijo dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ki jih je pripravljal že bivši minister, že kaj storili in kdaj lahko pričakujemo spremembe zakonodaje? Hvala.
Hvala.
Hvala lepa tudi za tole dopolnilno vprašanje. Moram reči, da kot minister za zdravje v funkciji se mi ne zdi prav, da bi začel neke zakonodajne iniciative, ker vemo, da je to ministrovanje omejeno na 3 mesece. Jaz ga razumem bolj, da se ukvarjam s tistimi nujnimi operativnimi dnevnimi zadevami, zdi pa se mi nekorektno, da bi glede na omejen čas opravljanja funkcije vlagal neke nove zakonodajne rešitve, ne glede na to, da so znotraj koalicije usklajene. Mislim, da je prav, da to stori novi minister oziroma ministrica za zdravje. Seveda bom pa operativno organiziral ta sestanek, o tem sem govoril, ker bi želel tudi razčistiti z Agencijo za zavarovalniški nadzor, kako oni razumejo ta člen, da ne bi prišlo kdaj kasneje do kakšnih težav v zvezi s temi sredstvi v višini trideset milijonov evrov, ki pa so na računu zavarovalnice, da ne bi bilo to porabljeno na kakšen drug način; to, kar naju tudi najbolj skrbi.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Marijan Pojbič, ima vprašanje za ministra za finance v funkciji ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo dr. Uroša Čuferja, ki je sicer danes odsoten, ampak vprašanje lahko zastavite. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Slovensko gospodarstvo je v zelo slabem stanju. Največja težava je financiranje in plačilna nelikvidnost, pa tudi rigidnost delovnopravne zakonodaje in nekonkurenčnost v tujini. Investicije, tako domače kot tuje, so prej izjema kot pravilo. Imamo izjemno malo število podjetij, ki lahko brez težav posluje iz lastnega denarnega toka. Kreditni krč ne popušča, poleg tega pa imamo še sedanjo vlado Alenke Bratušek, ki s svojimi delovanjem in novimi obdavčitvami nenehno dodatno obremenjuje poslovanje in razvoj gospodarstva oziroma podjetij. Popolnoma nerazumno se mi zdi govoričenje predsednice Vlade, da se stanje v naši državi izboljšuje, ko pa je vsakomur v tej državi popolnoma jasno, da temu ni tako. Povečuje se brezposelnost, dnevno poslušamo o novih prisilnih poravnavah in novih stečajih. Torej, stvari nikakor ne gredo v pravo smer. Prav tako je Evropska banka za obnovo in razvoj, torej EBRD, pred nekaj dnevi zapisala, da je Slovenija letos edina država v recesiji na območju osrednje Evrope in Baltika. Neverjetno je, da Vlada ne sliši klica gospodarstva, ki zelo jasno govori, kaj je potrebno storiti. Zelo jasno je, da gospodarstvo ne prinese nobenih novih obremenitev več, temveč ukrepe, ki bodo gospodarstvu pomagali se izviti iz te kritične situacije. Med drugim je Vlada v svoji koalicijski pogodbi tudi med prioritete zapisala, in sicer drugo prioriteto pod številko dva, zagon gospodarstva. Ampak do tega trenutka na tem področju ni storila nič. Nič! Naprej si še izposoja denar, ki ga porablja za vse drugo, samo ne za to, kar je ključno za preboj Slovenije iz te situacije, v kakršni smo. Ta vlada bo morala razumeti, da brez vlaganja v gospodarstvo in nova delovna mesta ni nobene možnosti, da to državo izpelje iz te sedanje situacije. Vsakomur je jasno, da bo nujno potrebno znižati državno in javno porabo na eni strani in na drugi strani tisti denar, ki ga vlagamo sedaj tja, vložiti v zagon gospodarstva in nova delovna mesta. Šele takrat lahko pričakujemo, da bo tukaj prišlo do določenih sprememb. Upam, da je ta vlada toliko razumna, da razume, kako državo izpeljati iz te kritične situacije. Ampak samo en način obstaja, in to so absolutno nova delovna mesta, nova dodana vrednost. Zato torej sprašujem ministra: Kakšne ukrepe namerava sprejeti za izboljšanje stanja na gospodarskem področju? Kdaj namerava končno predlagati vsaj en ukrep za razbremenitev gospodarstva?
Hvala lepa. Gospod Pojbič, samo še eno vprašanje, niste se opredelili, želite pisni ali ustni odgovor na naslednji seji Ustni odgovor na naslednji seji. Hvala lepa. Gospa Alenka Pavlič bo postavila vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala lepa, predsedujoča. Spoštovani gospod minister! Danes smo imeli možnost slišati najnovejše številke o stanju brezposelnih. Naj bi jih bilo približno 124 tisoč. Še več bi jih bilo, če se ne bi nekateri odpravili na delo v tujino, tudi v obliki dnevnih delovnih migrantov. Z zgornje Gorenjske, v glavnem z okolice Jesenic, se vsakodnevno skozi karavanški tunel v Avstrijo na delo vozi več sto, po nekaterih podatkih do 2 tisoč delavcev. Kot poslanka se ves čas borim za svojo zgornjo Gorenjsko, ki je bila še pred nekaj leti prva po razvoju, danes pa je daleč, zaostaja za drugimi regijami in postaja vedno bolj nerazvita. Zato se mi zdi to dejanje, ki ga je storil Dars, da je podražil tunelnino tem dnevnim delovnim migrantom, absolutno nemogoče. Karavanški tunel je namreč edina celoletna prevozna pot, ki tem delavcem omogoča dostop do dela. Korensko sedlo kot, recimo, alternativa zaradi svoje višine v zimskem času ni prevozna. Poleg tega ti ljudje nimajo možnosti uporabe javnega potniškega prometa, ni železniških povezav, ni avtobusnih zvez. Zdi se mi nedopustno in nepošteno, da se tem delavcem podraži tunelnina za več kot 100 %, se pravi z lanskoletnih tisoč .075 na letošnjih 2 tisoč 150, kar pomeni enemu delavcu ena mesečna plača v roku enega leta. To pa pomeni, da smo to družino prikrajšali za približno 10 % družinskega budžeta. Ti zaposleni so že letos s 1. 1. prav tako postali enakopravni državljani in po novi zakonodaji plačujejo vse davke in vse dajatve, tako kot vsi ostali. Sprašujem vas: Ali ste bili o tem nameravanem ukrepu s strani Darsa vi obveščeni? Zanima me: Zakaj se meddržavna komisija ni opredelila, da bi postavila enake pogoje tem delavcem, kot jih imajo drugi v drugih enakih evropskih primerljivih primerih? Rešitev pravzaprav prepuščam vam. Zanima pa me: Do kdaj lahko uredite, da bodo ti ljudje, ki vsak še povprečno dva do tri družinske člane preživlja, pridobili možnost znižanja teh potnih stroškov? Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovana poslanka, hvala za zastavljeno vprašanje. Moram reči, da s te perspektive, kako ste predstavili vprašanje in problematiko, ga tudi sam vidim v malce drugačni luči. Kar je pomembno povedati pri tem vprašanju in pri plačilu tunelnine za predor Karavanke, da je dejstvo, da se sama cena od leta 1991, razen pri prehodu na evro, ni spreminjala. Oba upravljavca, tako Dars z naše strani kot Asfinag z avstrijske strani, sta ves čas opozarjala na te cene, torej, da se morajo spremeniti, še posebej sedaj v času odločitve, da se gre v gradnjo drugega tunela. Zavedam se, da dejansko za naše dnevne migrante to res pomeni izredno obremenitev glede na to, kakšno je bilo stanje prej. Treba je povedati, da ko gledamo same podražitve sploh pri samem tunelu za enkraten prehod, pa ne govorimo sedaj o tistih, ki imajo karto, ampak za enkraten prehod, je bila prej cena šest in pol evra, sedaj je to sedem evrov. Torej, za pol evra se je podražil ta enkraten prehod. Tisto, kar je pomembno in kar dejansko vi naslavljate v vprašanju, je pa povezano z neprenosljivimi kartami in s prenosljivimi kartami. Razlaga upravljavec ali mednarodne komisije, meddržavne komisije je šla v tej smeri, da dejansko tehnična rešitev, ki je omogočala neprenosljive karte, katerih cena za enkraten prehod je bila 2,15 evra, se je zaradi tehničnih težav ukinila. Meddržavna komisija, s slovenske in avstrijske strani, je dejansko ta predlog sprejela in potem je bil tudi s strani Darsa ta predlog predlagan naprej. To, kar vi razlagate, je dejansko zaradi tega prišlo do tega, da pa danes – glede na to, da je bila prej cena 2,15 evra za prehod – zaradi tega, ker več ne obstaja neprenosljiva karta imamo danes ceno za prenosljive točkovne karte 4,25 evra. To dejansko predstavlja to, kar ste vi predstavili. Reči moram, da mi je jasno, kaj pomeni takšna podražitev za vse migrante. Tisto kar lahko v tem trenutku obljubim, da se bom pogovoril oziroma bom prosil Dars, da mi pojasni, kje je ta tehnična težava nastala, tako s slovenske kot avstrijske strani in seveda zaključke te meddržavne komisije, in da bomo najprej na nivoju ministrstvo – Dars videli, kaj lahko v tej smeri nemudoma naredimo in seveda, da to problematiko sprožimo tudi na tej meddržavni komisiji, da vidimo tudi stališče avstrijske strani – zavedati se moramo, da na nek način smo partnerji tako avstrijska stran kot slovenska. V najkrajšem mogočem času vam bom dal konkretne odgovore, kje so bile tehnične težave in tisto, kar vas najbolj zanima, kaj narediti, da dejansko teh 2 tisoč evrov na letni ravni, ki jih omenjate, skušamo spraviti v sprejemljive okvirje in pomagati našim migrantom, ki hodijo na delo v Avstrijo.
Hvala lepa, minister. Izvolite gospa Pavlič.
Hvala lepa. Gospod minister, odgovor je dokaj spodbuden, bi pa želela še dopolniti, da bi se v bistvu moj predlog nanašal na to, da se ta njihov stroške vrne na obstoječo ceno. Se pravi na tisto, ki je veljala do sedaj. Moram pa poudariti ponovno, da smo vsi državljani Evropske unije, in mislim, da če se lahko Avstrijci dogovorijo na tunelih, kot sta Katschberg in Tauern, da je treba delati na tem meddržavnem nivoju, da se ta meddržavna komisija absolutno dogovori v dobro teh državljanov. Ker pa se morava zavedati, da je ta problem tem ljudem res akuten, ne bom rekla, da takoj, nemudoma pristopite k temu problemu, ker rešitev ne da bi morale biti jutri, ampak bi morale biti že včeraj. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da ni potrebe po dopolnitvi. Naslednja je na vrsti mag. Katarina Hočevar. Vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje, mag. Dejana Židana.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Lep pozdrav vsem ministrom in prisotnim kolegicam in kolegom! V Republiki Sloveniji imamo 7 območij, na katerih presegamo onesnaženost s tako imenovanimi delci PM 10. Med drugimi je to tudi Zasavje. S tem smo seveda kršili direktivo o čistejšem zraku za Evropo. V decembru je končno Vlada sprejela odloke o načrtu za kakovost zraka in po eni strani se vam, minister, za to zahvaljujem, čeprav po drugi strani pa moram izraziti tudi veliko nezadovoljstvo, da je vse to trajalo kar nekaj let. Mislim, da kar skoraj 10. Glede na to, da je že vse to usklajevanje in ta papirologija tako dolgo trajalo, mene zdaj skrbi oziroma me zanima izvedba. Zanima me, spoštovani minister: Kdaj lahko Zasavci pa tudi prebivalci, ki prihajajo iz Maribora, Murske Sobote oziroma s teh območij, ker ste tudi sprejeli odloke, kdaj lahko pričakujejo kakšne konkretne ukrepe oziroma koristi iz tega, da se bo onesnaženost zraka na tem območju zboljšala? Malce me je mogoče zmotilo, da sem v tem odloku, ki sem ga natančno preštudirala, na več mestih zasledila besedno zvezo, da se bodo ukrepi nanašali na ozaveščanje, izobraževanje, komuniciranje. Seveda je tudi to pomembno, ampak če se malo bolj ostra, lahko rečem, da smo Zasavci kar dobro ozaveščeni in da imamo tudi praktične izkušnje, kako je bivati na območju, kjer je zrak onesnažen in si zdaj predvsem želimo konkretne ukrepe. Zanima me finančna konstrukcija: Koliko je namenjenega denarja za te ukrepe? Zanima me tudi: Ali si bo Vlada prizadevala za to področje nameniti tudi sredstva iz kohezijskih skladov? Vem, da še preden sem bila izvoljena za poslanko, je bil v javni obravnavi nek načrt, ki je predvideval kar 5 milijonov evrov samo za Zasavje za zamenjavo individualnih kurišč. Mene seveda skrbi, da zdaj ta finančna konstrukcije ni tako spodbudna, ampak predvsem mislim, da tisto, kar je ključno ali pa kar bi ljudje kaj od tega imeli, so prav razpisi Eko sklada. Spoštovani minister: Kdaj jih lahko pričakujemo tako Zasavci kot drugi prebivalci, ki na teh območjih živijo? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Še enkrat, spoštovane poslanke in poslanci, lep pozdrav, in seveda vam, spoštovana poslanka, da ste postavili to pomembno vprašanje. Lansko leto smo imeli štiri področja, ker smo bili dejansko pred tožbo za izrek kazni kot okoljski del ministrstva. Moram reči, da so tri sanirana, četrto pa je tudi v fazi saniranja, tako da smo vsaj tukaj izven nevarnosti, čeprav število postopkov, ki potekajo proti Sloveniji, je veliko. Mogoče je bilo največje breme na nek način ravno škodovanje zdravja ljudem preko malih prašnih delcev, za kar vemo v državi že od leta 2000 in bi po evropskem pravnem redu najkasneje v roku dveh let morali pripraviti akcijski načrt – in nismo. Tudi zaradi tega smo bili že bližini izrekov oziroma sodb na Sodišču Evropske unije. V lanskem letu nam je, tudi na vašo pobudo, pa tudi na pobudo nekaterih drugih poslank in poslancev, lokalne skupnosti, nevladnih organizacij, pa tudi tokrat zelo resnega dela in kadrovskih sprememb na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje uspelo pripraviti v soglasju z lokalnimi skupnostmi ustrezne odloke, ki jih je šest že sprejetih, sedmi mislim, da bo v najkrajšem času, kar nam je osnova za razdelitev denarja, kar mi imenujemo akcijski načrt. Sama razdelitev denarja se v osnovi črpa iz podnebnega sklada, podnebni sklad se pa polni iz viška CO₂ kuponov na ravni Evropske unije, torej, imamo višek CO₂ kuponov – res je, da v tem trenutku imajo samo četrtino vrednosti, za katero smo mislili, da bo – in potem se po formuli razdeli med države. Slovenija ima v letu 2014 na razpolago 10 milijonov, pričakujemo pa, da bo iz leta v leto ta znesek naraščal. Ves ta denar gre v ta področja, torej v 7 degradiranih področij. V letošnjem letu je razdelitev takšna: imamo 10 milijonov iz podnebnega sklada in 7 območij in tako se da enostavno izračunati, koliko pride na posamezno območje. Znotraj vsote 10 milijonov pa je razdelitev takšna, da gre 75 odstotkov za emisije, ki nastanejo znotraj bivalnih enot, torej, to je daljinsko ogrevanje, to je boljša izolacija, zamenjava oken, zamenjava fasade, strehe, ali nekateri drugi ukrepi, ali v bistvu samega ogrevanja, 25 odstotkov pa gre v ukrepe, ki so namenjeni za transport, torej uporaba takšnih transportnih sredstev, kjer so emisije malih prašnih delcev manjše. Denar, ki ga prenašamo na Eko sklad, bo šel ven preko razpisov, preferenčno prednost bodo imeli tisti, ki živijo v regijah, ki so del akcijskih planov. V tem trenutku je večina razpisov že pripravljenih, tako da pričakujemo, da bomo v nekaj tednih prišli ven z razpisi. To ne bo edini denar, ki bo na razpolago; nekaj bo dodatnega denarja, katerega nosilec je sam Eko sklad, potem pa se še računa na kohezijo, katere nosilec je minister Samo Omerzel. Mi se zavedamo, da je kvalitetno delovanje v obdobju nekaj let za samo območje Zasavja, ki je degradirano, nekje velikostni razred 70 milijonov evrov. Do tega denarja bomo prišli preko kombinacije državnega denarja, evropskega denarja, podnebnega sklada, javnega denarja lokalne skupnosti in tudi sofinanciranja iz tako imenovanega privatnega vira, to so pa tista sofinanciranja, ki jih občani in občanke sami v bistvu investirajo, zato ker je sofinanciranje države tako vabljivo. Generalno gledano pa, kar je treba povedati: učinki bodo vidni nekje v roku dveh do treh let, tako se je večini ostalih držav dogodilo, kjer so imeli težave z malimi prašnimi delci. Mislim, da je tudi velika verjetnost, da se bo tudi naredilo v Sloveniji. Kaj poteka v tem trenutku? V tem trenutku se delajo čistopisi akcijskih načrtov, kjer so razdelilniki denarja za posamezne ukrepe. Ti razdelilniki so tako narejeni, da so usklajeni oziroma tam, kjer še niso, se usklajujejo z lokalnimi skupnostmi. Takoj, ko bodo sprejeti, pa bodo objavljeni tudi na spletni strani pristojnega ministrstva. Hvala.
Hvala lepa, minister. Izvolite, gospa Hočevar.
Minister, hvala za ta del odgovora in kaj naj rečem kot to, da naj se vaše besede pozlatijo oziroma da bodo res ti ukrepi dajali učinke tudi v praksi. Prej mi je malo zmanjkalo časa in sem vas ravno želela vprašati to, kar ste mogoče že začeli z enim delom odgovora, ta evalvacija. Glede na to, da sem seznanjena s temi visokimi kaznimi, ki bi nas lahko doletele, če ne bi načrte pravočasno sprejeli, sprašujem: Kaj nameravate, če ti ukrepi ne bodo v zadostni meri izboljšali stanja prašnih delcev PM10? Ali se bo to sproti preverjalo, se bo ta evalvacija izvajala? Kako boste te zadeve nadzirali, da bodo učinki v praksi vsekakor pozitivni? Jutri oziroma v tem tednu Zagorje obišče tudi varuhinja človekovih pravic, kar kaže na to, da je to pereča tema. Upam, da bo tudi ministrstvo sodelovalo z nevladnimi organizacijami s področja okolja tudi med spremljanjem oziroma izvajanjem teh načrtov. Tako upam, da bomo končno na tem področju izboljšali stanje. Hvala.
Hvala lepa. Želite še dopolniti? Izvolite minister.
Mogoče spoštovana poslanka, samo dodatna informacija. Načrtovanje finančnih virov iz podnebnega sklada je namensko konservativna, čeprav potekajo na ravni Evropske unije zelo močne aktivnosti, da se investicijskim kuponom vrne vrednost, kakršno bi morali imeti po načrtu. Vsak tak premik nam bo v praksi omogočil, da bomo imeli na razpolago več finančnega vira, kakor je v tem trenutku. To je prvo dejstvo, ki nam mogoče bo šlo v prid v naslednjih letih. Drugo dejstvo pa je, kakor ste omenili, da v bistvu meritve potekajo skorajda neprestano. Mi imamo za posamezna območja izdelane tudi grafikone, kjer se vidi, kakšen del posamezna emisija predstavlja znotraj težav malih prašnih delcev. Generalno za Slovenijo pa velja naslednje. Skorajda več kot polovico težav že predstavljajo mala kurišča, to je tudi neke vrste izhod v sili za marsikaterega državljana ali državljanko, ko v bistvu v neustreznih pečeh uporabljajo lesno gorivo, takšne ali drugačne vrste. Te peči so peči z majhnim izkoristkom in po nam dosegljivih podatkih lastnih merjenj dejansko te emisije predstavljajo že več kot polovico vseh težav pri malih prašnih delcih. Zato je tako zelo pomembno, ko se pogovarjamo o ukrepih, da dejansko zelo opazujemo individualna kurišča, individualne hiše in zlasti tisto, kar je potrebno, torej termoizolacijo, ki zmanjša potrebo po ogrevanju. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednji je za vprašanje prijavljen gospod Zvonko Lah, ki je imel vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje magistra Dejana Židana in ministra za finance doktorja Uroša Čuferja. Obveščam vas, da je poslanec Zvonko Lah to ustno vprašanje najavil dvema ministroma, od katerih pa se je magister Dejan Židan opredelil, da ni pristojen za podajanje odgovora na vaše vprašanje, medtem ko je drugi minister, doktor Čufer, danes odsoten. Ne glede na to, gospod Lah, lahko zastavite vaše vprašanje. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav ministrom in kolegicam in kolegom! Gre za katastrski dohodek, seveda ta zakon sprejema oziroma je matično resorno ministrstvo Ministrstvo za finance, ker pa gre za ugotavljanje katastrskega dohodka na osnovi kalkulacij, ki je pa po stroki v pristojnosti Ministrstva za kmetijstvo. Verjetno te kalkulacije za Ministrstvo za finance ne dela Ministrstvo za obrambo, ker gre za področje kmetijstva. Namreč, katastrski dohodek je pavšalna ocena možnega tržnega dohodka od dejavnosti kmetijstva in gozdarstva na kmetijskih in gozdnih zemljiščih, ki bi ga bilo mogoče doseči s povprečno krajevno običajno vrsto in ravnijo pridelave na kmetijskih in gozdnih zemljiščih v Republiki Sloveniji za namene izvajanja kmetijske oziroma gozdarske dejavnosti. Ta katastrski dohodek je bil po starem zakonu ugotovljen za celo leto približno 60 milijonov, po novem zakonu, ki je bil sprejet v letu 2011 in je bila potem prestavljena uveljavitev tega zakona na 2012 in na 2013, pa je po teh kalkulacijah osnovnih celo 300 milijonov evrov. To je več, kot pa glede na milijardo prihodkov, ki ga ustvari kmetijsko slovenstvo, tristo milijonov pa naj bi bilo dobička – to je večji dobiček, kot ga ima tovarna zdravil Krka s svojimi zdravili, kar seveda ni pravilno. In potem je ministrstvo na osnovi sklepa Odbora za finance sprejelo zakon, s katerim je dovolilo povečanje samo za 10 % v letu 2013. Vendar zanima pa me, kaj bo v letu 2014. Ker je prva kalkulacija pokazala, da je tristo milijonov, potem je naslednja kalkulacija pokazala, da je minus šestdeset milijonov, in tretja kalkulacija sto petdeset milijonov. Minister, pristojen za kmetijstvo in okolje pa, kakor vem, ste obljubili vinogradnikom, ki jih je bilo na radgonskem sejmu preko tisoč, da bo tudi za leto 2014 samo 10 % več kot v 2013. Vendar, če drži kalkulacija sto petdeset milijonov, bo to več kot še enkrat več. Zato me zanima: Koliko bo za 2014? Če lahko vi odgovorite, če posedujete ta podatek, če ne, pa verjetno tudi minister za finance ne bo mogel odgovoriti brez [[…]] [[znak za konec razprave]]
Poglejte, zadevo bomo rešili na način, kot je bila predvidena: Minister za kmetijstvo sicer trdi, da ima podatke, vendar se je opredelil za nepristojnega za odgovor. Ministra za finance ni tukaj, torej boste dobili odgovor ali ustno na naslednji seji, če boste tako zahtevali, ali pisno. [[oglašanje iz klopi]] Se opravičujem, počakati morate, zaradi tehničnih težav [[…]]Lahko, prosim, kar sosednji mikrofon vklopite?
Potem pa prosim, če minister za finance na naslednji seji odgovori ustno.
Hvala lepa za vaš predlog, bomo posredovali to vašo željo ministru za finance. Naslednja je na vrsti gospa Sonja Ramšak, ki ima vprašanje za ministra za pravosodje dr. Senka Pličaniča.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica, spoštovani ministri, spoštovani minister Pličanič, poslanke in poslanci! Moje vprašanje ministru Pličaniču se glasi tako: Ali načrtujete v okviru ministrstva ukrepe oziroma pripravljate zakonske rešitve, ki bodo državljankam in državljanom zagotavljali pravno sodno varstvo v primerih, ko postane žrtev organiziranega kriminala, oderuštva, goljufije in pranja denarja? Na kakšen način boste spodbudili organe pregona, da bodo storilce teh kaznivih dejanj privedli pred roko pravice v čim krajšem času oziroma da bodo sodišča zadeve procesirala v razumnem roku? Zakaj vam, spoštovani minister, postavljam to vprašanje? V prejšnjem tednu smo lahko iz medijev izvedeli za obsežno policijsko akcijo, kjer je prišlo do pregona tega kriminala na področju Maribora in Ljubljane. Spomnim naj, da gre za organizirano skupino, ki se ukvarja z oderuštvom in z goljufijami državljank in državljanov. Podoben primer lahko zasledimo tudi na območju Celja, že kar nekaj let nazaj – mislim, da bo kmalu preteklo že deset let –, pa se na temu področju ni zgodilo nič. Nedavno pa smo tudi bili seznanjeni, da podobna skupina, ki se navezuje na tako imenovane celjske oderuhe in goljufe z istimi osebami neovirano deluje tudi na Hrvaškem, kjer pa so organi pregona, nekako ima človek občutek, veliko aktivnejši kot pa v Sloveniji. Da bi mi lažje odgovorili na to vprašanje, sem vam v prejšnjem tednu posredovala tudi pisno poslansko vprašanje. Namreč, kot veste, gre zato, da so ta organizirana skupina, v kateri so izpostavljena nekatera imena – ta imena se pojavljajo tudi v medijih, zato jih bom navedla, čeprav v pisnem poslanskem vprašanju so vam nekatera prekrili -, ni sicer: Aleks Gradišnik, Marko Romanić, Danijel Kociper, Nino Bevc, Špeglič Dejan, Andreja Škalić in še mnogi med njimi. Namreč, očitno prihaja v Slovenijo do tega, da se zadeve ne procesirajo. Zasledila sem v medijih objavo enega od tožilcev, da nimajo ustreznih metod, zato vam postavljam to vprašanje. Upam, da mi boste lahko ustrezno odgovorili, vendar ne na način, da niste pristojni oziroma da od organov pregona ne morete pridobiti odgovorov. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Senko Pličanič, minister, izvolite.
Hvala spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke, poslanci, spoštovana gospa Ramšak! Moram reči, da sem vedno pogosteje v zadregi, ko dobivam taka vprašanja; zlasti mislim na to vašo zadnjo ugotovitev, za kaj sem pristojen in za kaj nisem, ko moram vedno znova pojasnjevati to razmejitev pristojnosti med menoj kot ministrom za pravosodjem in bodisi organi pregona, torej državnim tožilstvom, ali pa sodstvom kot tistimi, ki pač tvorijo poglavitni del pravosodja. Ampak o tem nekaj potem na koncu odgovora na vaše vprašanje. Najprej nekaj uvodnih pojasnil glede tega, kako je v slovenskem pravu poskrbljeno za žrtve kaznivih dejanj. Mislim, da je to ena glavnih poant, tako sem razumel vaše vprašanje. Ali je najprej na zakonodajni ravni ustrezno poskrbljeno in potem, kako to zakonodajo izvajajo tisti, ki jo morajo izvajati. To so pa ravno tisti, ki sem jih prej omenil, torej policija, zlasti organi pregona, državno tožilstvo in sodstvo. Ko gre za zakonodajo, je moja ocena, da je zakonodaja primerno urejena, primerljiva z drugimi članicami Evropske unije. Nekako to pomeni, da je ustrezno poskrbljeno tako za kazenskopravno kot tudi civilnopravno varstvo žrtev ravno teh kaznivih dejanj, o katerih vi govorite, to je goljufije, oderuštva in pranje denarja. Kako je poskrbljeno? Najprej, kako je poskrbljeno za kazenskopravno varstvo. Najprej tako, da je v Kazenskem zakoniku za vsa ta tri dejanja določeno kaznivo dejanje, recimo v 211. členu je določeno kaznivo dejanje goljufije, 214. kaznivo dejanje oderuštva, 245. členu Kazenskega zakonika - vsi ti členi so členi Kazenskega zakonika – pa kaznivo dejanje pranja denarja. Tudi na organizacijski ravni, ko gre za ta kazniva dejanja, je praviloma za pregon storilcev teh kaznivih dejanj pristojno specializirano državno tožilstvo kot še posebej usposobljena enota znotraj državnega tožilstva in hkrati, ko gre za sodišče, so za sojenje v takih zadevah pristojni specializirani oddelki sodišč. Oboje bi moralo v praksi zagotavljati hitrejši, torej bolj učinkovit pregon storilcev teh kaznivih dejanj, to je na organizacijskopravni, kazenskopravni ravni. Torej na organizacijski ravni organov pravosodja. Ko gre za civilno pravno varstvo, naj povem, da je tudi tukaj ustrezna zakonodaja. Najprej: žrtve kaznivih dejanj lahko škodo, ki so jo utrpele s takimi kaznivimi dejanji, poročilo škode, ki so jo utrpele s takimi kaznivimi dejanji uveljavljajo že v okviru kazenskih postopkov samih, s posebnim premoženjskopravnim zahtevkom. Lahko zahtevajo in uveljavljajo tudi ničnost pogodbe in potem tudi škodo, ki jim je nastala zaradi tega. Torej dva sklopa civilnopravnega varstva imajo, poleg kazenskopravnega, ki sem ga omenil. Kot nekaj, kar bi tudi lahko opredelili kot varstvo ali pa privilegiranje žrtve kaznivih dejanj, bi lahko opredelili tudi to, da je pregon teh kaznivih dejanj pregon po uradni dolžnosti. Torej, žrtvam se ni treba ukvarjati s tem, da bodo preganjale storilcev teh kaznivih dejanj, ampak jih mora preganjati državno tožilstvo po uradni dolžnosti. Toliko na kratko o tem, kakšna je zakonodaja v zvezi s tem. Ko se pa soočimo z realnostjo, pa verjamem, da z marsičem še ne moremo biti zadovoljni. Na koncu koncev na to opozarjam že ves čas, odkar sem minister v tej vladi, pa tudi v prejšnji. Naj povem, da splošno, ko gre za splošno povečanje učinkovitosti, smo v zadnjem času opazili precejšnje povečanje učinkovitosti na strani sodstva, tudi ko gre za sojenje v zadevah, ki so povezane z omenjenimi kaznivimi dejanji, tako da tukaj neki rezultati že so. Podoben dogovor, kot smo ga kot vlada sklenili s sodstvom o povečanju učinkovitosti, nameravam doseči tudi z državnim tožilstvom in tudi na ta način prispevati kot minister k temu, da bo državno tožilstvo bolj uspešno na splošno pri pregonu kaznivih dejanj, še posebej pa ravno teh, ki jih vi, gospa poslanka, omenjate. Več pa potem v nadaljevanju odgovora.
Hvala lepa. Gospa Ramšak, izvolite.
Hvala lepa. Minister, vem, da je zelo težko odgovarjati na ustna poslanska vprašanja. Glede na to, da ste verjetno prejeli tudi moje pisno poslansko vprašanje, kjer sem pa to problematiko zelo podrobno in tudi selekcionirano navajala, bi spomnila na 177. člen Zakona o tožilstvo. Ta govori o obveščanju ministra. V zadevah v zvezi z izvrševanjem svoji pristojnosti, pri odgovorih na vprašanja Državnega zbora in povezano tudi poslank in poslancev, imate seveda določene pristojnosti. Bi pa rekla tako, da je moje poslansko vprašanje postavljeno ravno zaradi tega, ker žrtve teh oderuhov in goljufov nekako ne dosežejo svojega zadoščenja na sodišču. Če tega ne bodo dosegli na sodišču, to pomeni, da bodo lahko, kar ste tudi že vi omenili, zahtevali odškodnine. Kdo bo plačal odškodnine? Kolikor vem, bo plačala v teh primerih država. Žalostno je, da ta primer celjskih goljufov traja na sodiščih že 10 let in da celo državni tožilec izreče, da nimajo možnosti preganjati teh oseb, med njimi so štiri celo pobegnile v Ameriko, pridobile ameriška državljanstva, so na mednarodni tiralici. Žalostno je, da so te žrtve zasmehovane s strani državnih organov in tistih, ki bi jim morali dejansko pomagati. Naj povem, da so se obrnili tudi na varuhinjo človekovih pravic, na Komisijo za preprečevanje korupcije, pa nihče ničesar ni storil. Tako mislim, da je potrebno poskrbeti v prvi vrsti za žrtve in da bomo te, ki se ukvarjajo s takšnimi dejanji, ustrezno in uspešno preganjali. Tudi v tej smeri gre moje vprašanje in verjamem, da veste, da smo tudi v poslanski skupini vložili zahtevek za sklic izredne seje o učinkovitosti delovanja tožilstva. To je en takšnih primerov [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala. Sami ste mi dali dobro iztočnico za to, da nadaljujem in končam odgovor na vaše vprašanje. Vsi vemo, da moramo predstavniki državnih organov ravnati skladno z zakonom. Jaz kot minister za pravosodje sodim v okvir teh, ki morajo spoštovati zakon, kar pomeni, da je treba zelo jasno imeti pred očmi pristojnosti, ki jih ima minister za pravosodje splošno in še posebej zdaj v razmerju do državnega tožilstva ali do sodstva. Namreč v zvezi s tem je ta 177. člen, o katerem govorite. V resnici je državno tožilstvo dolžno obveščati ministrstvo ali pa ministra o stvareh, ki jih počne v zvezi z izvajanjem njegove pristojnosti. Pristojnosti ministra za pravosodje je, če poenostavim, usmerjena zlasti na zakonodajo, torej njegova odgovornost je, da če ugotovi, da zakonodaja ni ustrezna – seveda zakonodaja, ki ureja pravosodje –, recimo, če Zakon o državnem tožilstvu, če Kazenski zakonik ni ustrezen, Zakon o kazenskem postopku, in tako naprej, to lahko ugotovi sam, lahko pa ugotovi na podlagi opozoril državnih tožilcev, sodnikov, ostalih, ki zakon uporabljajo, torej njegova odgovornost je, da predlaga spremembe takega zakona. To je večinski posel in večinska odgovornost in pristojnost ministra za pravosodje po veljavni zakonodaji. Že v odgovoru na vprašanje vašega kolega Jerovška sem povedal, da po veljavni zakonodaji, ki jo, še enkrat ponavljam, moram spoštovati, ne morem drugače ravnati, ne smem, minister za pravosodje v razmerju do državnega tožilstva nima operativnih pristojnosti. Ne more zahtevati konkretnih podatkov, ne sme se vmešavati v vodenje, v konkretne primere in tako naprej. Povedal sem tudi že v odgovoru na prejšnje vprašanje, kako vidim sam bodočo zakonodajo, ki naj bi bila povezana z delovanjem državnega tožilstva, in tudi to, kakšne spremembe v grobem nameravam v zvezi s tem predlagati. Ampak, trenutno je zakonodaja takšna. Ko gre za ta vprašanja, ki vas zanimajo, ko gre za konkretne postopke in informacije o konkretnih postopkih, žal te pristojnosti nimam in tudi ne morem zahtevati od državnega tožilstva teh informacij oziroma če bi jih zahteval, mi jih državno tožilstvo ne bi smelo dati, glede na veljavno zakonodajo. Tukaj je v resnici treba imeti pred očmi, kakšno je razmerje med Ministrstvom za pravosodje in državnim tožilstvom – trenutno. Še enkrat pa ponavljam na kratko to, kar sem že gospodu Jerovšku povedal: sam mislim, da takšna zakonodajna ureditev državnega tožilstva, ki po eni strani državno tožilstvo ne ureja dovolj hierarhično – to pomeni, da tisti, ki je vodja, nima pristojnosti vodje, tako kot bi jih po mojem moral imeti, po eni strani; po drugi strani to, da Ministrstvo za pravosodje praktično nima nobenih pristojnosti, ni ustrezno in bom zato predlagal spremembe te zakonodaje.
Hvala lepa, gospod minister Gospa Ramšakova, še postopkovno oziroma predlog.
Prosila bi, da se v skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora opravi o tem tudi širša razprava oziroma splošna razprava. Ministru bi pa rekla, da v tem 177. členu, ki sem ga navajala, v drugem odstavku piše, da "državna tožilstva morajo ministrstvu posredovati poročila in podatke o reševanju posamezne zadeve ali vrste zadev, razen tistih, ki bi lahko škodovali interesom postopka, tajnosti postopka in zasebnosti oseb". In v tretjem odstavku, da "državno tožilstvo mora ministrstvu poročati tako, da je mogoč pravočasen in ustrezen odgovor, ob upoštevanju omejitev iz prejšnjega odstavka", kar se pa nanaša na vprašanja, če se postavijo v Državnemu zboru. Tako, ostajam pa pri tem, da se opravi splošna razprava po 246. členu. Hvala.
Hvala lepa za vaš predlog, o katerem bomo odločali v okviru glasovanj. Naslednji pa je na vrsti mag. Ivan Vogrin, vprašanje za Ministra za obrambo gospoda Romana Jakiča.
Hvala lepa, gospa predsedujoča, spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Nazadnje smo imeli na Odboru za obrambo večurno razpravo o problematiki plač vojakov in vojakinj. Tako kot ste lahko tudi vi ugotovili, sem seveda tudi jaz ugotovil,da odbor ni napravil nič. Odbor je po nekajurni razpravi v prisotnosti približno tridesetih ljudi ugotovil in sprejel ugotovitveni sklep, da se je seznanil s stanjem plač v Slovenski vojski. Saj veste, od seznanitve s stanjem plač v Slovenski vojski najbrž vojaki ne bodo dobivali nič večjo plačo. Prej sva si malce izmenjala plačilne liste, pa ste mi zagotovili, da poznate stanje plač, približno sedemsto evrov je neto plača vojaka s srednjo izobrazbo in takšnih vojakov in vojakinj je v Slovenski vojski približno 43 %. Ne bi bral vsa ta vprašanja, ki sem vam jih postavil, upam pa, da bodo vsaj na nekatera dobili odgovore – pa ne ja,z ampak tisti, ki jih to zadevajo. Čudi me, da slovenska država meni, da je s sedemsto evri mogoče dostojno živeti. S sedemsto evri, gospe in gospodje, ni mogoče dostojno živeti! Slovenska država, in v temu primeru minister, bi vendarle morala nekaj ukreniti, sicer smo sokrivi pogroma v Sloveniji. Na 24 ur je bila opravljena anketa, približno 20 tisoč anketirancev oziroma še nekaj več, od tega je 32 % anketirancev ali 11 tisoč 730 – izredno velik vzorec je bil – odgovorilo na vprašanje: Kam bi vložili denar, če bi, recimo, pri igri na srečo dobili več milijonov? 32 % je odgovorilo, moramo biti zelo veseli kot politiki, parlamentarci, ministri, da bi se odselilo iz Slovenije. Ena tretjina Slovencev bi se takoj, če bi imeli finančne možnosti, odselilo iz Slovenije. Kaj mislite, koliko med njimi je vojakov in vojakinj? Še več kot 32 %! Minister, upam, da boste v skladu z vprašanji nekaj ukrenili.
Hvala lepa, gospod Vogrin. Izvolite, minister Jakič.
Hvala za vprašanje, gospod Vogrin. Moram reči, da sva skupaj sedela na Odboru za obrambo, kjer je v resnici bila večurna razprava, kjer smo obravnavali problematiko socialnega položaja vojakov v Slovenski vojski s posebnim poudarkom tudi na plačah. Tam je bila predstavljena večina teh podatkov. Kljub vsemu, glede na to, da ste v svojem pisnem vprašanju postavili nek test, bom rad odgovoril na njih. Če se najprej dotaknemo odhoda vojakov, ker je trditev, da je teh odhodov veliko, nad 250. V resnici je. Za leto 2013 je teh odhodov bilo 292, za leto 2012 oziroma 2011 [[…]]Pardon, za leto 2011 296, za leto 2012 265 in za letošnje leto oziroma prejšnje leto 2013 292. Istočasno moram povedati, da je Slovenska vojska tudi zaposlila nove, 171 zaposlenih, in je dosegla v bistvu zaposlitveno kadrovsko strukturo v skladu s sprejetim kadrovskim načrtom, in sicer 7 tisoč 358 pripadnic in pripadnikov. Trditev o bojazni za razpad sistema poklicnega popolnjevanja Slovenske vojske zaradi odhodov je po našem mnenju pretirana in v resnici ne vzdrži strokovne razprave. Glede plač vojakinj in vojakov pa sem že v razpravi na odboru poudaril, da plače vojakov ob vseh njihovih obremenitvah in nevarnostih, katerem so izpostavljeni, nedvomno niso visoke – moram reči, da v to popolnoma verjamem –, zagotavljajo pa v tem trenutku vsaj tisto minimalno socialno varnost in so primerljive znotraj javnega sektorja. Vi veste, da so ob izgradnji tega plačnega sistema v javnem sektorju bili izvzeti vojaki, policisti in uslužbenci v zaporih in imajo v izhodišču 5 plačilnih razredov več kot primerljivi javni uslužbenci v drugih branžah. Povprečna plača po podatkih Generalštaba Slovenske vojske, in gospod načelnik Generalštaba je to na odboru predstavil, s 4. in 5. stopnjo izobrazbe znaša neto 814 evrov. Seveda lahko gremo, od kod je razpon, ampak toliko je povprečna plača, kot je povprečna plača v Slovenski vojski tisoč 029 evrov, ko so pa vojaki na misijah, je pa ta plača povprečna okoli 3 tisoč 305 evrov. Ampak moram povedati tudi, da je dejstvo, da so se poleg splošnih varčevalnih ukrepov, ki veljajo v celotnem javnem sektorju, v obrambnem sistemu in še posebej v Slovenski vojski v preteklih letih izvajali tudi sistematični varčevalni ukrepi tudi na področju dodatkov, prevozov na delo ter izplačevanja nadur. Mislim, da je tu največji problem; da so se na eni strani zmanjšali ti prihodki, ker včasih so se vozili iz Murske Sobote v Koper ali pa v Kranj, da ne bom pretiraval in je bilo izplačilo potnih stroškov zelo veliko in so ga po človeški plati pač vojakinje in vojaki razumeli kot del plače. Zdaj tega ni in imajo zgolj in izključno samo osnovno plačo, s to je pa težko preživeti, tako kot je težko preživeti tudi drugim primerljivim javnim uslužbenkam in uslužbencem. Če dovolite, v svojem vprašanju ste postavili, zakaj nismo sposobni zagotoviti dostojnega plačila poklicnemu vojaku. Ali ne bi bilo primerneje, da bi po švicarskem vzoru uvedli naborniško vojsko. To je pa seveda zelo nenavadno. Mi smo že leta 2002 začeli s profesionalizacijo, 2003 jo uvedli, 2010 ukinili obvezno služenje v rezervni sestavi in ni skoraj države članice v Natu, ki bi to imela, če pa že ima – vi ste opozarjali na Švico, vam povem, da Turčija namenja, v dolarjih bom povedal, 18 milijard za vojsko, da Avstrija, ki sicer ni članica Nata, pa ima naborniško, 3 milijarde 200, da Švica, ki je pa nevtralna, 4 milijarde 800 milijonov dolarjev, mi pa namenjamo 788 milijonov dolarjev. Ampak vam bom odgovoril tudi v nadaljevanju še na ostala vprašanja.
Hvala lepa zaenkrat. Magister Vogrin, izvolite.
Spoštovani minister, saj se boste strinjali z mano, da nisem tisti od poslancev, ki bi pri zadevah na vsak način poskušal nekaj nabijati. Vendarle odgovorili niste niti na eno od vprašanj. Glejte, to je podobno, kot če bi jaz vas vprašal, kakšno se vam zdi kosilo, ki ga jeste, vi pa bi mi odgovorili, kdo ga je skuhal. Eksplicitno vprašanje je: Kaj boste uredili, da bodo plače višje? Namreč, mi se lahko sklicujemo na varčevalne ukrepe za sistem plač v javnem sektorju. Sistem plač v javnem sektorju je birokratska izmišljotina birokratskega morilca, ki bi ga bilo treba odpraviti vsaj za področje vojske, kjer ste vi pristojni. Varčevalni ukrepi, gospod minister, vi ste član Vlade, dajte odpraviti te varčevalne ukrepe za plače, ki so pod 900 evri in ki zagotavljajo neke eksistenčne minimume. Ne da imamo plače v javnem in paradržavnem sektorju, kjer smo danes že bili priča takšnim polemikam, in se je tudi predsednica Vlade strinjala, da verjetno razmerje plač 1:20, kjer ima kar veliko število ljudi petkrat večjo plačo v tej državi iz davkoplačevalskega denarja kot pa predsednik države ali predsednica Vlade – verjetno je nevzdržno! To pričakujemo! Jaz ne postavljam poslanskega vprašanja – ste videli tudi, da nisem bil na Odboru za obrambo tisti, ki bi nekaj nabijal in zaostroval zato, ker pač nisem član vladne koalicije. Ne! Plača 700, 800 evrov za poklicnega vojaka – ne more z njo preživeti, tudi sicer ne morejo ljudje preživeti. Ampak mi se pogovarjamo sedaj o vojakih. Tisoč evrov je plača vojaka s srednjo šolo, to je pač moje mnenje, pa še mnenje mnogih. Kako bomo to uredili, je vprašanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Še enkrat najlepša hvala, seveda za dodatno vprašanje. V resnici je odgovor na nek način preprost. Če se bodo sindikati uskladili v sistemu plač za leto 2015 in naprej, bomo lahko govorili o tem. Na odboru sem povedal, da bom vse te specifike, ki jih Slovenska vojska ima in bi tudi po mišljenju ministrstva moralo biti izvzeto iz plačilnega sistema javnih uslužbencev, ampak seveda s tem odpiramo Pandorino skrinjo. Mi ne moremo separatno reševati plač zaposlenih v Slovenski vojski, ne da bi pri tem odprli tudi diskusijo o plačah v javnem zdravstvu, javnem šolstvu, kulturi in tako naprej. Hočem samo povedati, že na odboru sem povedal, tudi če bi proračun Slovenske vojske ali pa Ministrstva za obrambo bil izglasovan v Državnem zboru, da bi bil še enkrat večji. V bistvu nimam zakonskih osnov, da bi lahko zagotovil slovenskim vojakom in vojakinjam višjo plačo. Zato ker so popredalčkani po predalih, ki so bili sprejeti v Državnem zboru in se tretirajo kot vsi javni uslužbenci. S tem, da še enkrat povem: ob sprejetju tega sistema so bili policisti, vojaki in uslužbenci v zaporih v bistvu privilegirani, ker štartajo s petimi plačilnimi razredi več kot pa njihovi kolegi, če lahko temu rečem, ki so v civilu. Upam, da bo, ko bo finančno-gospodarska situacija v Republiki Sloveniji boljša, da se bomo lahko pogovarjali tudi o dvigu plač v javnem sektorju ali pa tudi o možnem izvzetju nekaterih poklicev, ki so sedaj v javnem sektorju, iz tega javnega sektorja. V tem trenutku pa seveda tudi ob finančni situaciji, ki je, je skoraj nemogoče razmišljati o tem, da bi lahko na kakršen koli način izvzeli ta segment in ga dodatno nagradili. Jaz bi ga z veseljem, ker vojakinje in vojaki žrtvujejo veliko doma, predvsem pa v tujini, pomagajo ljudem doma in v tujini in bi jih želel nagraditi. Ampak, žal, je sistem tak, kakršen je.
Hvala lepa ministru Jakiču. Želite postopkovni predlog?
Postopkovni predlog. Glede na to, da Odbor za obrambo ni opravil svoje naloge ni sprejel nobenih sklepov, razen da se je seznanil s stanjem. Če se odbor seznani s stanjem, pa se v denarnicah vojakov in vojakinj nič ne pozna. Predlagam, da Državni zbor opravi splošno razpravo v smislu, da je Zakon o sistemu plač v javnem sektorju, gospod minister, mogoče takoj spremeniti – ali veste, koliko zakonov je Državni zbor po hitrem nujnem postopku sprejel – in urediti tako, da bo v tem zakonu napisano, da je razmerje med najvišjo in najnižjo plačo 1:5. Če bo to sprejeto, se bo najnižja plača takoj lahko dvignila. Pa veste, zakaj? Kar je to psihološka finta. Tisti, ki bodo imeli največje plače, petkratnik, bodo želeli, da so tudi nižje plače višje. Kajti, 5 krat 9 je 45, 5 krat 7 je 35. In pridemo na sistem plač, tako kot je sedaj, med najnižjo in med plačo prve ministrice v slovenski vladi. Enostavno! Denar se bo našel in bi se našel, če bi bila pripravljenost, vendar to je problem te politike. Pa še to, sicer nimam te polemike zato, da bi vas karkoli obtoževal ali mislil, da imate čarobno palico. To sem tudi na odboru povedal. Bilo bi pa prav, da se resnično zavzamete za to razmerje. Kajti potem ne bodo vojaki – jaz imam dol plačilne liste, saj ste mi jih prijazno vrnili, vojaki nosijo domov 700, 722 evrov, pa to celo ne tisti najnižji. Potem ne bo –rekel bi, da se vam je s to izjavo malce zareklo, da imajo privilegirane plače. Poglejte, saj 700, 800 evrov pa ja ni privilegirana plača, če smo pa lahko čitali, da imajo v bankah, kjer so naredili milijardne luknje, 10 tisoč, 20 tisoč bruto, mi pa, če je 700 neto, je bruto 1000 evrov. Se pravi, dvajsetkratnik. Gospod minister, upam, da bo vaša koalicija izglasovala predlog za splošno razpravo. To bo koristilo vam. Državni zbor naj sprejme približno takšne usmeritve in vi boste lahko kot minister udejanjili to, kar načeloma verjamem, da želite: da se najnižje plače dvignejo. Hvala lepa.
Hvala lepa, mag. Vogrin. O vašem predlogu bomo odločali v okviru glasovanj. Sedaj pa je na vrsti mag. Majda Potrata z vprašanjem za ministra za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneja Pikala.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani ministri, spoštovani kolegi! Spoštovani minister dr. Jernej Pikalo, vaše razprave ob proračunu pa ob kakšnih drugih priložnostih me utrjujejo v prepričanju, da želite urediti financiranje visokega šolstva in znanstvene sfere tako, da bi zagotovili stabilne vire financiranja, s tem razvojni potencial slovenske pameti izkoristili in zagotovili tudi konkurenčnost slovenskega visokega šolstva. Če bo prva tretjina letošnjega leta minila v znamenju Zakona o visokem šolstvu, bo verjetno zadnja tretjina leta minila ob obravnavah zakona o znanstveni in raziskovalni in inovativni dejavnosti. Vendar vzporedno z razpravami o Zakonu o visokem šolstvu, se odpirajo tudi vprašanja financiranja znanstvene dejavnosti na visokošolskih institucijah. V medijih je bilo mogoče zaslediti podatek, da v povprečju 0,49 odstotka bruto domačega proizvoda Evropska unija namenja raziskovalni dejavnosti, v Sloveniji naj bi bili veliko skromnejši in naj bi bilo to samo 0,29 odstotka bruto domačega proizvoda. Zato se mi zdi smiselno vprašanje: Kako Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport zagotavlja stabilnost in razvojno naravnanost znanstvenoraziskovalne dejavnosti pri nas? Namreč, ob proračunski razpravi ste povedali načrtovano približevanje triodstotnemu pragu, ki ga barcelonski cilji napovedujejo za financiranje za raziskovalno in inovativno dejavnost, povezano seveda z razvojno dejavnostjo. Ob tem bi se lahko zastavljalo tudi vprašanje pomlajevanja znanstvenoraziskovalne sfere, na kar opozarjajo obubožane visokošolske institucije. Tako je vprašanj, o katerih razmišljate, zagotovo veliko, ampak prosila bi vas, da bi vendarle omenili vsaj del tistega, o čemer je mogoče brati v medijih, pa kar morebiti tudi ni čisto natančna odslikava razmer v znanstvenoraziskovalni sferi. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Pikalo, minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica in seveda hvala lepa gospe poslanki! Res je veliko stvari na tem področju, ki jih moramo, pa bom tako rekel, tako rekoč sinhrono delati. In prav imate, ko pravite, na eni strani Zakon o visokem šolstvu in na drugi strani Zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti. Če je kaj naš cilj, kar se tiče teh dveh zakonov, je to, da sta sinhronizirana, kajti ni univerze brez raziskovalne dejavnosti in ena od stvari, ki bi jo seveda radi okrepili v visokem šolstvu, je ravno raziskovalna dejavnost. Brez raziskovalne dejavnosti, skratka raziskovalne dejavnosti, ki se na eni strani takoj prenaša v pedagoški proces in na drugi strani, ki se prenaša tudi v razvojne cilje družbe, brez tega seveda ni. In eden od ciljev, kot rečeno, ZVIS, če želite, na zakonodajnem področju, je krepitev raziskovalnega potenciala univerz, ki se bo, upajmo, čim prej prevajal potem tudi v razvoj. Kar pa se tiče druge pobude oziroma drugega zakona, ki ga nameravamo novelirati, torej Zakona o raziskovalni in razvojni dejavnosti, pa lahko rečem, da tudi tam imamo nekaj ciljev, pa ne bi zdaj šel čez vse cilje, ampak bi izpostavil dva. Na eni strani lažje prehajanje raziskovalcev v pedagoški status in iz pedagoškega statusa v raziskovalni status, to je na nek način cilj obeh zakonov, in na drugi strani, tako kot ste sami rekli, pri ZRRD zagotavljanje stabilnosti in razvojne naravnanosti raziskovalnega področja. V ta namen bosta imela oba zakona, tudi kar se tiče predvsem razvojen dejavnosti in potem vprašanja tudi gospodarskega razvoja, bosta imela veliko preprostejšo in obenem veliko bolj prosto pot glede tako imenovanih odcepljenih podjetij; torej, da bodo univerze, raziskovalni instituti in tako naprej, lahko ustanavljali s svojimi raziskovalnimi dosežki odcepljena podjetja in na ta način tudi sodelovali pri gospodarskem razvoju. Kar pa se naprej tiče te tako imenovane finančne stabilnosti in razvojne naravnanosti in znanstvenoraziskovalne dejavnosti, pa lahko rečem, da jo zagotavljamo načeloma preko treh vrst aktivnosti; ena je preko agencije, ki jo predobro poznate. Torej, na eni strani šestletni programi in na drugi strani triletni projekti, skupaj z infrastrukturnimi programi in sredstvi ustanoviteljskih obveznosti tvorijo tako imenovano, mi to imenujemo, stabilno financiranje institucij. Mi smo letos ob proračunskih razpravah, kot ste pravilno omenili, smo tudi dvignili odstotek financiranja za raziskovalno dejavnost, mislim, da indeks, zdaj govorim na pamet, na lansko leto tam okoli 104,6. Želimo, da tudi skozi raziskovalno dejavnost dosegamo te strateške cilje ministrstva, to pa so cilji Evropa 2020 in vse tisto, kar je zapisano v raziskovalni in pa inovacijski strategiji Slovenije. Drugi instrument, kot veste – mislim, da je v tistih že začetnih kriznih časih bilo to proticiklično in na nek način tudi zelo smelo dejanje, ki se je izkazalo kot dobro –, so centri odličnosti, kompetenčni centri in tako naprej. Sto dvajset milijonov evrov je bilo vloženo v te instrumente, ki pomenijo neposredno povezavo z gospodarstvom, in to je tisto, kar skupaj z vavčerji, skupaj s podporo raziskovalcev na začetku kariere pomeni tudi del zgodbe stalnega in a stabilnega financiranja. In tretje, gre za podporno okolje, podporno okolje, ki ga nudimo v smislu mreže nacionalnih kontaktnih točk za osmi okvirni program ali, če hočete, Obzorja 2020 in vse, kar je s tem povezano. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa ministru. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora. Saj nadaljevala bi pri obetih za črpanje finančnih sredstev iz nove finančne perspektive. Bi vas pa ob tem vendarle vprašala: Ali morebiti zaznavate kakšne premike tudi v tem, da bi se barcelonski cilji glede financiranja, glede vlaganj v raziskave in razvoj gibali tudi v zagotavljanje večjega deleža iz zasebnih sredstev, iz gospodarstva? To je prvi del, ki bi ga želela še vas povprašati ob tej priložnosti. Drugo bi vas pa vprašala glede na to, da je Svetu za znanost in tehnologijo potekel mandat in da gre očitno za nek šum v komunikaciji med veljavnim svetovalnim organom izvršni oblasti in napovedjo oblikovanja novega sveta: Ali je mogoče pričakovati oblikovanje ravno takšnega sveta, kakršnega napoveduje tudi resolucija, enovitega, se pravi za raziskave in inovacije? Pa hvala še za ta del odgovora.
Hvala lepa Izvolite.
Hvala lepa. Kar se tiče barcelonskih ciljev, sicer ne bi bil rad preveč napovedovalec, ampak nekatere statistike nam kažejo, da smo že mogoče lansko leto, da pa bi lahko tudi letos dosegli ta cilj 3 % – vlaganj 3 % BDP v raziskave in razvoj. Če vam povem, zakaj mogoče to ni tako razveseljivo; zaradi tega ker na eni strani nivo vlaganja v raziskave in razvoj ohranjamo, splošni BDP nam pa pada. Zaradi tega se bomo približali oziroma se zelo približujemo temu barcelonskemu cilju. Moram reči, da tisti, ki nas od zunaj spremljajo, ker vidijo samo golo številko, smo zaradi tega v vseh teh forumih ali kjer se o tem razpravlja, smo pohvaljeni, čeprav, saj pravim, ni ravno zaradi tistega, kar bi želeli. Kar pa se tiče novega organa: ja, sledili bomo strategiji, tako kot je zapisan v strategiji. Tudi sicer se mi zdi, da je raziskovalna inovacijska strategija Slovenije tisti dokument, ki je glaven strateški dokument na tem področju in ga je ne samo vredno, ampak potrebno spoštovati. Hvala lepa.
Hvala lepa ministru. Naslednji je na vrsti gospod Borut Ambrožič, vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Sama Omerzela. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim. Na 21. seji Državnega zbora postavljam resornemu ministru vprašanje glede razmišljanja ministra ali pa resornega ministrstva glede ureditev problematike stihijskega razvoja in slabe arhitekturne podobe stanovanjske gradnje, kot sem približno definiral vprašanje. Konkretno pa mogoče vprašanje: Ali resorno ministrstvo načrtuje ureditev problematike stihijskega razvoja in slabe arhitekturne podobe stanovanjske gradnje, kar je značilno za Slovenijo? Dovolite, da preden minister poda odgovor, pojasnim tudi razlog za postavitev tega vprašanja. Kot marsikateri moji kolegi generirajo svoja vprašanja zaradi interesa javnosti, je tudi mene spodbudil objavljen kar velik članek v enem od slovenskih častnikov, v katerem se, bi rekel, arhitekturna stroka nekako ponovno zbuja po letu 2007 – kar bom v obrazložitvi tudi dodatno pojasnil, zakaj navajam to letnico –, ko je bil v medresorsko usklajevanje vložen takratni predlog zakona o arhitekturi, ki je želel razrešiti odprta vprašanja, na katera želim s svojim poslanskim vprašanjem opozoriti; torej želel razrešiti marsikatero odprto vprašanje na področju arhitekture ali krajine Slovenije ali pa objektov sploh. Zavedam se, da je problematika velika, more biti bo kdo pomislil ali rekel, mogoče tudi minister, da je torej vprašanje zastavljeno prepozno. Vsaj kar se mene tiče, krivda ni na moji strani, ker sem poslanec le sedaj. Dejstvo pa je, da se tako laična kot strokovna javnost zgražata, ne samo v Sloveniji pač pa tudi v marsikaterih drugih okoliških državah, ko se ugotavlja, da zakonodajalec v tem primeru torej odločevalec potencialnih predpisov, ki bi lahko prinesli rešitve, ne reagira pri takšni stihijski ureditvi. Mogoče bi citiral tudi znanega arhitekta in predavatelja profesorja Reichenberga, ki je svoje razmišljanje strnil tako, da je vprašanje o barvi le povrhnji problem globalnega problema. Zato z veseljem pričakujem odgovor ministra. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Izvolite, minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod poslanec, hvala za vprašanje. Najprej se bom obrnil na vaš komentar, da je morda prepozno. Sam verjamem, da nikoli ni prepozno, še posebej pri takšnih vprašanjih mislim, da se da zelo veliko narediti. Za to res zanimivo vprašanje in res zanimivo temo se vam zahvaljujem. Zelo veliko Slovencev se sprašuje točno ta vprašanja, kot ste se vi, pri različnih objektih, na katere naletimo v tem prostoru. Prepričan sem, da sama politika urejanja prostora, in gradnja objektov seveda, je v tej smeri oziroma je to eden od zelo pomembnih ciljev, da si želimo skladno okolje, da si želimo urejeno podobo v tej državi. Seveda pa je treba upoštevati vse omejitve, ki v tem smislu tudi prihajajo. Zelo pomembno je, da se zavedamo zgodovinsko-kulturoloških momentov, ki na nek način definirajo podobo te naše dežele, in tudi ekonomskih učinkov, ki na nek način tudi vplivajo na to, kakšni so objekti, ki jih postavljamo v ta prostor, in seveda vse v okviru teh pristojnosti, ki pa so v temu momentu razdeljene med državo in lokalno skupnostjo oziroma občine. Na tej točki je tudi treba poudariti, da ko govorimo o presoji arhitekturne značilnosti, je to en moment, ki je zelo subjektivne narave, in je na tem področju treba imeti zelo širok pogled na vse različne poglede in tudi različne poglede upoštevati. Ko govorimo o pristojnostih, je zelo pomembno, da se zavedamo, da je pri predpisovanju samih pogojev država tista, ki predpiše, kateri so ti pogoji, medtem ko izvirna pristojnost je seveda na strani občin, ko govorimo o vsebinskem delu teh pogojev – torej, kako sami objekti izgledajo. Na tej točki sem v resnici zelo vesel, da sem dobil to vprašanje, ker smo v temu trenutku v fazi prenove celotnega procesa, ko govorimo o urejanju prostora in gradnji objektov, na drugi strani pa tudi zakonodaje, in bomo ta aspekt z veseljem upoštevali, pogledali, kaj so optimalne rešitve in se v tej smeri tudi posvetovali s stroko. Bi pa želel svoje razmišljanje predvsem zaključiti v tej smeri, da ko govorimo o skladnosti objektov in prostora, je v zelo veliki meri zelo veliko prepuščeno osveščenosti tako nas kot državljanov, ki investiramo v naše domove, kot tistih investitorjev, ki gradijo zahtevne objekte v tej državi. Mislim, da predvsem vsi skupaj, tako mi kot resorno ministrstvo na področju te politike, vsi Slovenci in vsi investitorji, v prvi fazi pa stroka, moramo delovati v tej smeri, da dvigujemo raven te osveščenosti in da dejansko vsi skupaj stremimo k temu, da objekti, ki se bodo postavljali v temu prostoru, v tej državi, res gredo v tej smeri skladnosti, upoštevanja vseh okoliščin prostora, kamor se ta objekt umešča, in da je ta objekt skladen z ostalim, kar vse v temu prostoru obstaja.
Hvala lepa, minister. Izvolite, gospod Ambrožič.
V bistvu sem želel izreči zahvalo ministru za spodbudni odgovor. Upam, da bo v prihodnjih mesecih ali letih resnično ta pot stroke, skupaj z zakonodajalcem šla skladno ali pa vzporedno. Kot primer dobre prakse, vsaj kar se barvnih lestvic tiče, pa je mogoče ob tem izpostaviti primer občine Nova Gorica, ki je nekako, kot je že sam minister povedal, z lokalno iniciativo, lahko bi rekli mogoče družbeno odgovorno, nekako že pilotsko začela s tem razmišljanjem, kaj je primerno glede na tradicijo in kulturološke značilnosti tega kraja nanesti, po domače povedano, na fasade objektov. Malo v šali, malo zares sem pred leti že razmišljal, da je mogoče razlog za tako pisano krajino v Sloveniji ravno cena teh kričečih barv. Ampak, kolikor sem se pozanimal, je ravno obratno. Zato je mogoče res vloga zakonodajalca, da na nežen način opozori vse nas, kaj lahko v prostor postavimo. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Marko Pavlišič ima vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje mag. Dejana Židana. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, 15. novembra leta 2012 je Vlada Republike Slovenije sprejela Uredbo o metodologiji za oblikovanje cen storitev obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstvo okolja, v kateri je določen način, kako se oblikujejo cene oskrbe s pitno vodo, odvajanje in čiščenje komunalne in padavinske odpadne vode in ravnanje s komunalnimi odpadki. Nova cena se določa preko elaborata, katerega sestava je določena v uredbi. Ena izmed točk elaborata je tudi primerjava predlaganih cen s cenami na primerljivih območjih. To omogoča primerljivost cen v neki občini s cenami v primerljivih občinah. Občani lahko na ta način primerjajo storitve in cene gospodarskih javnih služb, s tem pa lahko tudi lažje primerjajo in ocenijo delo župana in občinskega sveta v smislu, ali le-ti delujejo v interesu občank in občanov, ali morda v kakšnem drugem interesu. V prehodnih določbah je določeno, da mora ministrstvo določiti primerljiva območja in tudi povprečne cene na teh območjih v dvanajstih mesecih od uveljavitve uredbe. Uredba je pričela veljati s 1. 1. 2013, se pravi, se je rok za oblikovanje skupine primerljivih območij iztekel z lanskim letom. Kako kaj napredujete s tem delom in kdaj bodo ti koristni podatki na voljo vsem občanom in občankam, državljanom in državljankam? Skratka, uredba je v veljavi že nekako eno leto: Ali ste pri izpolnjevanju te uredbe naleteli na kakšne težave? Ali predvidevate kakšne spremembe? Kako ste sicer zadovoljni s to uredbo in izvajanjem te uredbe v praksi? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Kakor ste pravilno povedali, na podlagi Uredbe o metodologiji za oblikovanje cen obveznih občinskih gospodarskih javnih služb varstva okolja, je potrebno oblikovati skupine primerljivih območij in za posamezna primerljiva območja izračunati povprečno potrjeno obračunsko in zaračunano ceno in potem te povprečne vrednosti izračunati ločeno za javno infrastrukturo in za ceno izvajanja javne službe. Ministrstvo je že pripravilo podatke za oblikovanje primerljivih območij, ki morajo glede na določila uredbe temeljiti na geografskih, poselitvenih in oskrbovalnih značilnostih območij. Podatke za izračun povprečnih vrednosti ter podatke za oblikovanje primerljivih območij je ministrstvo pridobilo na podlagi poročanja izvajalcev javne gospodarske službe, ki poročajo v sistem izvajalcev javne službe varstva okolja, kar se nahaja tudi na spletni strani. Primerljiva območja in povprečne cene izračunavamo v sodelovanju z Uradom Republike Slovenije za makroekonomske analize in razvoj, glavna težava, ki je tudi razlog dosedanji zamudi, pa je pomanjkljiva kvaliteta poročanja izvajalcev. Naveden je tudi glavni vzrok za zamudo, iz istega razloga pa žal v prve analize ne bodo mogle biti zajete vse občine. Pričakujem pa, da bo izračun zaključen najpozneje predvidoma v začetku februarja, to je sedaj, za vse navedene javne službe, in sicer: obdelava določenih vrst komunalnih odpadkov in odlaganje ostankov predelave ali odstranjevanja komunalnih odpadkov, za oskrbo s pitno vodo, za zbiranje določenih vrst komunalnih odpadkov in odvajanje in čiščenje komunalne in padavinske odpadne vode. Takoj nato, ko se mi izroči ta izračun, ga nameravamo poslati zainteresiranim združenjem občin in izvajalcem javne službe in če ne bo prišlo do večjih nasprotovanj, načrtujemo javno objavo rezultatov najkasneje v marcu 2014. Javna objava rezultatov pa bo končno omogočila, da se elaborati, ki jih delajo posamezne javne službe za občinske strukture, ki so izvirno pristojne, da v končni fazi določijo ceno, da bodo lahko upoštevale tudi primerljive podatek po območjih na podlagi Slovenije. Torej, dovolite še enkrat, da vam povem časovnico. Podatki so v bistvu pripravljeni in bodo predvidoma v začetku februarja posredovani zainteresiranim, to so lokalne skupnosti in izvajalci javne službe. Prav je, da se jim da nekaj tednov časa, da odreagirajo, če ugotovijo kakšno pomanjkljivost in potem z objavo to postanejo uradni podatki; in to bo predvidoma marca. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pavlišič.
Hvala za odgovor. Samo, da bo to popolnoma jasno; se pravi, nekako z začetkom februarja lahko pričakujemo določitev teh primerljivih območij, ki se potem uporabljajo tudi v elaboratih za določanje cene. Bi pa tukaj vprašal še eno zadevo in sicer, v 5. členu te uredbe je določeno, da se cena določi z elaboratom in se predloži v potrditev pristojnemu občinskemu organu, po navadi je to občinski svet. Ali to lahko razumemo, da je občinskemu svetu treba predložiti elaborat za potrditev cene ali je dovolj, da se predloži le cena na osnovi elaborata, ki je pa potem, recimo, tajni dokument? Kakšno je vaše mnenje glede tega? Ali je dopustno, da občinski svet potrdi ceno, ne da bi mu bil predložen elaborat? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, minister.
Spoštovani! Ker gre za javne zbirke podatkov za javne gospodarske službe, ki jih opravljajo večinoma podjetja, ki so celo v javni lasti, torej v lasti posameznih lokalnih skupnosti ali združenj lokalnih skupnosti, je povsem jasno, da pričakujemo, da bodo tudi izračuni predstavljeni, kakor tudi, da bo predstavljena primerjava z referenčnimi vrednostmi po Sloveniji. Dovolite pa, da še na nekaj odgovorim, kar je mogoče bilo podvprašanje. Pogosto se je te dni pojavilo vprašanje, ali bi morali preko vladne uredbe predpisati enotno ceno za komunalne storitve, takšno ali drugačno, po državi. Osebno temu zelo nasprotujem, saj to bi pomenilo tudi socializacijo negospodarnega ravnanja, kjer je bilo prisotno. Tako tega verjetno ne smemo dopustiti. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali prvi krog vprašanj in prehajamo na drugi krog, v katerem bo prvi zastavil vprašanje gospod Janez Ribič ministru za kulturo, doktor Urošu Grilcu. Izvolite, gospod Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, spoštovani ministri, poslanki in poslanci! Mestna občina Maribor je lani oktobra prijavila projekt obnove vzhodnega dela Mariborskega gradu na tretji javni razpis Ministrstva za kulturo za razvojne investicije v javno infrastrukturo. Med 57 prijavljenimi projekti je komisija izbrala 6 projektov. Rezultati so bili objavljeni 17. decembra 2013. Mariborski projekt je bil s 85 točkami uvrščen na 3. mesto med izbranimi projekti, 6 dni pozneje je ministrstvo izdalo sklep, s katerim je vlogo Mestne občine Maribor za sofinanciranje omenjenega projekta zavrnilo, ker je bilo ocenjeno število točk za projekt le 75 točk. Spoštovani gospod minister, zato vas sprašujem: Zakaj ste vplivali ali spremenili odločitve komisije? Drugič. Za medije so na vašem ministrstvu pojasnili, da bo Mariborska občina lahko v bližnji prihodnosti našla nove možnosti dokončanja obnove. Kaj konkretno ste mislili s tem? Ali se vam ne zdi, da ste krepko prekoračili svoja pooblastila, saj je omenjeni projekt vključen v Nacionalni program za kulturo 2014–2017 in sodi med vrednostne projekte občin, ki presegajo lokalni pomen? Mestna občina Maribor je sprožila upravni spor zaradi nedodelitve sredstev. Kaj boste storili v primeru, da Upravno sodišče Republike Slovenije odloči v prid Mestne občine Maribor? Prosim za odgovore.
Hvala lepa. Gospod Grilc, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanec, spoštovani zbrani vseh pet poslancev Hvala lepa za vprašanje. Naj takoj poudarim, da se pri svojem delu na ministrstvu dosledno držim stališča, da se odločitev, predlogov strokovnih komisij ne spreminja. Temu sledim in ste lahko tudi v medijih brali pri različnih postopkih, naj gre za financiranje javnih kulturnih programov, kulturnih projektov, naj gre za odločitve o imenovanju ali razreševanju direktorjev javnih zavodov, to stališče sem dosledno zagovarjal tudi pri vprašanju glede Prešernovih nagrad. Še več, poslanci ste tik pred zaključkom leta sprejeli novelo krovnega Zakona o kulturi, kjer se je na moj predlog izrecno uzakonilo določilo, po katerem minister nima več diskrecijske pravice, ampak mora pri svojih odločitvah dosledno slediti predlogom strokovne komisije. Seveda lahko zahteva ustrezna pojasnila, ne more pa nikakor odločiti drugače. Kot smo že pojasnili, mi je zelo žal, da je do zapleta pri tem razpisu prišlo, in v našem delu je včasih tako, da moramo priznati tudi napake. V tem primeru je ministrstvo storilo dve napaki, dve očitni napaki. Prvič, objavljeni so bili rezultati razpisa, še preden so ti rezultati sploh postali rezultati. Objavljen je bil prednostni red prijavljenih projektov, še preden so bili sploh podpisani sklepi o izbiri in še preden so ti sklepi dobili polno veljavo. Da je bila ta napaka pravzaprav še hujša, se je ugotovilo to, da je strokovna komisija, ki je vloge ocenjevala, povsem napačno, očitno napačno, ocenjevala enega izmed kriterijev, in sicer multiplikacijski učinek projekta na razvoj širšega okolja pri segmentu vpliv projekta na razvoj kulture kot razvojnega dejavnika občine, regije. Ocenjevala ga je popolnoma neenotno, pomanjkljivo, na osnovi matematične formule glede naraščanja števila obiskovalcev v posameznem projektu, ne pa vsebinsko, kar ta kriterij tudi edini je. Na ministrstvu smo to napako ugotovili pri parafiranju sklepov o odločitvah o sofinanciranju ali o zavrnitvah sofinanciranja. Ugotovili smo ga skozi preglede pri finančni, pravni službi in na generalnem sekretariatu. Ko sem bil s tem seznanjen, sem sklical strokovno komisijo, kjer smo natančno pregledali, kaj in kako je strokovna komisija delala. Strokovna komisija je sama ugotovila in soglašala, da je storila napako. Da povem plastično; če je prvi kriterij, ki je izrazito vsebinski in govori o tem, da projekt izboljšuje pogoje za dejavnost obstoječim dejavnostim v okviru prijavljenih projektov, da je naslednji segment kriterija povezovanje različnih področjih kulturnega ustvarjenja in da je zadnji, najvišji segment tega kriterija uvajanje novih trendov v kulturni ustvarjalnosti, potem je jasno, da ta kriterij ne more temeljiti na matematični formuli. Pogledali smo tudi ostale kriterije in ugotovili, da teh napak ni bilo, saj so bili ostali kriteriji jasni in bili ocenjeni glede na nedvoumno izkazana dokazila, kot jih je zahtevala razpisna dokumentacija; denimo, izjave o sodelovanju s kulturnimi institucijami, sodelovanje z gospodarskim sektorjem, dokončanje projekta, rok dokončanja projekta, zaveze prijaviteljev, denimo, glede novih delovnih mest. Zato sem komisiji naložil, da vloge ponovno pregleda in jih ustrezno točkuje, skladno s kriteriji, ki nedvoumno izhaja iz objavljenega razpisa. Zaradi ugotovitev o neenotni rabi merila je komisija še enkrat točkovala vse prispele vloge in novo točkovanje je seveda spremenilo vrstni red projektov. Trije projekti, ki so bili v objavljenih rezultatih umeščenih v financiranje, so iz njega izpadli, trije so bili umeščeni naknadno. Glede vprašanja o Nacionalnem programu za kulturo. V času objave razpisa to še ni mogel biti ustrezen pravni akt, ker še ni bil sprejet. To obžalujem, lahko bi na podlagi sprejetega Nacionalnega programa za kulturo razpis naredili dosti bolj usmerjen, dosti bolj skladen tudi s kulturno politiko, ki jo zasledujemo. Glede na vprašanje o upravnem sporu poudariti, da so sedanji sklepi takšni, da bodo, po moji presoji, seveda prestali upravni spor. V vsakem primeru pa bomo spoštovali odločitev sodišča. Hvala lepa.
Hvala lepa ministru dr. Grilcu. Želite še besedo, gospod Ribič? Izvolite.
Hvala. Sedaj odgovarjate eno, dela se pa drugo. Kako so lahko bili rezultati objavljeni že prej, kot je bilo odločeno? Na osnovi česa je nekdo poročal, kot je pač poročal? To se mi zdi na nek način zavajanje. Rad bi pa dejal, da trenutno je ali pa se dogaja po mojem mnenju največja centralizacija v času samostojne države Slovenije. Na vseh področjih! Na področju kulture pa imam občutek še najbolj. Če se samo spomnim. kakšno je naše mariborsko gledališče! Ne vem, če ste kdaj šli pogledat, v kakšnih razmerah delajo zaposleni. Vesel bi bil, da bi se zavedali, da morate postati minister vseh Slovencev, ne pa samo Ljubljane. To pretakanje denarja nazaj iz Maribora v Ljubljano moram reči, da je vsega obsojanja vredno. Sprašujem, kdo je tako vpliven, da lahko spremeni odločitev čez noč. Moram reči, da me skrbi in da me je strah. Strah predvsem zaradi tega, ker tudi naša poslanka, gospa Potrata kot predsednica odbora, ne obsoja takšnega početja. Če smo tako daleč, upam, da ima pod dobrim nadzorom celotno področje in se nič ne zgodi, je res to na nek način lahko tudi nova afera v tej vladi. Bili ste direktor Urada za kulturo na Mestni občini Ljubljana, od koder ste prišli na Ministrstvo za kulturo. Bili ste ustanovitelj Lutkovnega muzeja na Ljubljanskem gradu, za kar bi se naj sedaj porabil ta denar, ki je bil preusmerjen nazaj v Ljubljano. Vi bi se morali najmanj izločiti iz postopka v tem primeru. Ampak o tem naj sodijo drugi [[…]] [[izklop mikrofona]]
Toliko za tokrat. Gospod dr. Grilc, minister, izvolite.
Spoštovani, hvala lepa. Tudi sam se sprašujem, kako je mogoče, da se je na ministrstvu, ki je sicer znano po zelo natančnem, zelo transparentnem vodenju postopkov, zgodilo to, kar se je zgodilo. Moral sem tudi ukrepati in ustrezno sankcionirati pristojne uslužbence. To je dejstvo. Hkrati pa moram poudariti, da je očitek o centralizaciji precej nenavaden. V okviru Nacionalnega programa za kulturo smo z občinami vzpostavili izredno konstruktiven in vsebinski dialog. Veste, da ste poslanci sprejeli Nacionalni program za kulturo, ki vključuje vse večje in pomembnejše investicije v kulturno infrastrukturo in v spomenike lokalnega, državnega pomena, ki presegajo zgolj občinsko raven. Še več, Ministrstvo za kulturo je v letu 2013 izvedlo kar nekaj izredno pomembnih podpor preko javnih razpisov lokalnim skupnostim. Naj omenim Kulturni dom Črna na Koroškem, Kulturni dom Gornji Petrovci, Dom kulture Razkrižje, Kapelo sv. Florjana, ki je v lasti občine Ljutomer. Naj omenim, tudi vse tiste investicije v lokalne spomenike: Kozano – Ambient hiš Kozana, Brežice – stara osnovna šola, Dvor pri Polhovem Gradcu, Šentjošt nad Horjulom, Kamnik – hiša Novi trg, Koper, Kostanjevica na Krki, Brdo pri Kranju in tako naprej, da ne naštevam. In seveda tudi hiši Maribor, Koroška 2 in Koroška 4, ki sta oba spomenika lokalnega pomena, Zgornji Tuštanj, Portorož – skladišče soli, Solčava – cerkev Marije Snežne, Vitanje – cerkev sv. Petra in Pavla, Limberg pri Novi Gorici, grad Limberg in tako naprej. Kje je tukaj Ljubljana? Ljubljana je na zadnjem razpisu kandidirala s štirimi projekti in z enim je prišla med šest najvišje ocenjenih projektov, poleg Pirana, poleg Šmarjeških Toplic, poleg Krškega, poleg Šentjurja, kot sem ga pač omenil Mislim, da vam samo to, kar sem naštel, govori o tem, da o kulturi nikakor ne moremo govoriti o centralizaciji. To, kot ste navajali,da sem bil direktor, da sem bil ustanovitelj, ne drži niti terminološko niti dejansko. Vsekakor pa smo z Nacionalnim programom za kulturo jasno začrtali, kje so prioritete na investicijskem polju v prihodnje in temu bomo z javnimi razpisi tudi sledili. Verjamem, da glede na to, kako močno je Maribor vključen v Nacionalnem programu s številnimi projekti, od umetnostne galerije, od pekarne, knjižnice in tudi pokrajinskega muzeja, da bomo zlasti v okviru evropskih sredstev našli ustrezno podporo [[…]] [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa. Gospod Ribič, izvolite.
Na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi razprava v Državnem zboru o vrednotenju posameznih projektov, o komisijah, o vrednotenju upravičenosti posameznega projekta in tako naprej. Rad bi tudi dobil: Ali mi lahko pisno razkrijete napake in točkovanje vseh vlog in jih utemeljite? Namreč, te stvari marsikoga zanimajo. Rad bi dejal, da smo se v mojem 17-letnem stažu županovanja vedno prijavljali na razpise za obnove kulturnih domov, izbrani pa nismo bili nikoli. 17 let, pa nikoli! Vedno je manjkala točka ali pol, da so bila sredstva dodeljena komu drugemu. Seveda me tudi zanima: Ali ste podali predlog za zadržanje teh sredstev? Če Mestna občina Maribor dobi upravni spor zaradi nedodelitve sredstev, sredstva pa bodo že porabljena: Kaj boste storili v tem primeru? Vem, da sedaj ne morete odgovoriti, zato bi bilo dobro, da napravimo razpravo v Državnem zboru, ne samo o konkretnem primeru, ampak tudi o teh razpisih, o tem točkovanju. Kajti, vsi tisti, ki prihajamo z drugega konca v ta center Slovenije, imamo občutek, da smo nekako vedno prepeljani preko vode, pa z bistrim očesom lahko vidite razliko med Mestno občino Maribor in Mestno občino Ljubljana, pa tudi med posameznimi območji in občinami. Zato je prav, da bi se o teh stvareh pogovarjali tudi v Državnem zboru, zato pričakujem, da boste tudi poslanke in poslanci koalicije jutri podprli, ko bomo glasovali, da bi takšno razpravo tudi imeli v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ribič, za vaš predlog, o katerem bomo, kot sami ugotavljate, odločali v okviru glasovanj. Na vrsti pa je z vprašanjem za ministra za notranjem zadeve dr. Gregorja Viranta gospod Zvonko Lah. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovana ministra! Gospod minister, ob priložnosti, ko ste z zanosom govorili, kako boste zmanjšali število občin, vas je novinar vprašal tudi, ali boste ob varčevalni politiki vzeli tudi kaj sredstev občinam, pa ste rekli, da ne, da občinam ne bo nič vzeto, ker rabijo za izvedbo raznih investicij. Vendar ni tako. Verjamem, da boste rekli, da morajo tudi občine deliti usodo ostale države, vendar naj vam povem, da ste že v Zakonu o izvajanju proračuna vzeli za leto 2014 oziroma ste prepolovili investicijska sredstva po 21. členu, ki so bila razdeljena na osnovi indeksa razvojne ogroženosti, to se pravi, bolj razvojno ogroženim občinam več in bolj razvitim občinam manj. Za leto 2015 pa to kar ukinjate. Naj povem, da to za nekatere občine predstavlja kar precejšen odstotek vseh prihodkov, recimo za občino Ilirska Bistrica 9,2 %, Bovec 19,3 %, Solčava 23, za večje občine, kot je Mestna občina Ljubljana, samo 0,4 %, Trzin 0,6 %, Šempeter, Vrtojba 0,9 %. To se pravi, da jemljete več razvojno šibkejšim občinam in puščate več bolj razvitim občinam. Poleg tega je še davek na nepremičnine, kjer občine dobijo nazaj samo toliko, kot so pobrale NUSZ; vemo, da so podeželske občine manj pobrale NUSZ, morajo pa plačati še davek za svoje objekte in v marsikateri podeželski občini bodo dobili samo 20 % tistega, kar bodo občani plačali davka za nepremičnine. Samo 20 % naj bi prišlo nazaj. Poleg tega še se pripravlja Zakon o financiranju občin, nov, kjer se tudi favorizira bolj gosto naseljene občine in manj tiste, ki imajo večje površine, več infrastrukture, predvsem [[…]] [[znak za konec razprave]] Zanima me: Zakaj ste, minister, to dopustili? Takrat ste tudi sami povedali, da imajo toliko projektov občine in take naloge, da ta sredstva nujno potrebujejo [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa za vprašanje. Dr. Virant, izvolite.
Hvala lepa. Danes je to edino poslansko vprašanje, naslovljeno name, iz česar sklepam, da tudi opozicija postaja zadovoljna z mojim delom, pa še to, ki ste mi ga zastavili, je v bistvu vprašanje za ministra za finance, ker se nanaša na Zakon o izvrševanju proračuna in ne na Zakon o financiranju občin, ki je v moji pristojnosti; ampak ne glede na to. Meni je bilo pred časom zastavljeno vprašanje, ali bomo Zakon o financiranju občin spreminjali v to smer, da bo zmanjšal sredstva za občine, konkretno primerno porabo. Rekel sem, da ne, in sem se tega tudi držal. Tega zakona nismo spreminjali, nismo predlagali nobene takšne rešitve in tudi sedaj česa takšnega ne načrtujemo. Tako da če imate kakršne koli informacije v zvezi s tem, niso pravilne, ne bomo spreminjali ZFO v to smer, da bi se kakor koli nižala primerna poraba za občine. Se bo pa šlo v bolj celovito reformo sistema financiranja občin, potem ko bomo videli, kakšen je učinek davka na nepremičnine za slovenske občine. Takrat bo pa na splošno potrebna celovita reforma sistema financiranja občin, ki se je pokazal kot ne ravno najboljši. Imamo analize, ki kažejo, da so nekatere občine finančno podhranjene, nekatere so pa finančno nekoliko privilegirane. Če bi tukaj vlekli neke korelacije, bi lahko rekli, da so manjše občine finančno v boljšem položaju kot pa večje občine, še posebej v slabem položaju so pa tiste občine, ki imajo veliko otrok za vrtce in šoloobveznih otrok, ker vrtci in osnovne šole predstavljajo najvišji strošek in so te občine finančno zelo, zelo podhranjene. Kar se tiče sredstev za sofinanciranje investicij, ta sredstva so bila v Zakonu o financiranju občin določena v višini 6 % kot neko ciljno stanje. Še leta 2007 in leta 2008 je bilo to 3 % celotne skupne primerne porabe občin, potem je bil pa načrt, da se to v naslednjih letih povišuje, tako da bi bilo v letu 2011 5 % pa v letu 2012 6 %. Ampak potem je seveda udarila gospodarska kriza in je bilo treba ta procent prilagoditi. Prva prilagoditev je bil narejena že v letu 2011, ko je bilo to znižano na 4 % skupne primerne porabe občin, v letu 2014 in 2015 pa znižano na 2 % skupne primerne porabe občin. Tako kot ste že sami ugotovili, je bilo treba pri teh sredstvih, tako kot na mnogih drugih postavkah, državni proračun prilagoditi realnosti, čeprav za tistega, ki potem manj dobi, seveda to ni niti najmanj prijetno. Treba je pa poudariti, da to niso edina državna sredstva za sofinanciranje občinskih investicij, tukaj so še sredstva, ki jih na razpisih dodeljujejo posamezna ministrstva, in tukaj so še sredstva iz državnega proračuna za sofinanciranje tistih investicij, pri katerih občine pridobijo sredstva strukturne in kohezijske politike Evropske unije. Država tukaj priskoči s svojim deležem za sofinanciranje tako imenovane lastne udeležbe. Če pa primerjamo, kako se gibljejo proračuni občin in proračuni države v zadnjem obdobju, pa lahko ugotovimo, da je od leta 2008 do leta 2013 indeks državnega proračuna samo 91 %, se pravi, da se je državni proračun v tem času kar znatno znižal, medtem ko je indeks občinskih proračunov za isto obdobje 107 %, kar pomeni, da so občinski proračuni v primerjavi z drugimi javnimi blagajnami v navedenem obdobju rasli. Ne želim saditi rožic, da je za občine situacija ugodna, ker ni. Gotovo bi bili vsi bolj veseli, če bi bilo več denarja za sofinanciranje investicij, ampak trenutno je realnost takšna. Vsi upamo in pričakujemo, da se bo začela gospodarska rast s koncem letošnjega leta, da bomo imeli naslednje leto gospodarsko rast in potem bomo spet lahko seveda razmišljali o povečanju deleža teh sredstev za investicije v občine.
Hvala lepa ministru. Izvolite, gospod Lah.
Minister, že, že ampak tudi prej je kolega Židan rekel, da ni pristojen za določene odgovore, da je to od ministra za finance. Ampak vi ste resorno ministrstvo za lokalno samoupravo in v ustavi vsa zakonodaja, ki se tiče lokalne samouprave, mora biti sprejeta tudi tako, da je lokalno samouprava seznanjena in da sodeluje. Nacionalna združenja, ki jih imamo, in vi ste tisti, ki bi moral zagovarjati interes občin v Vladi. Naj še povem, da pri davku na nepremičnine, kot ste prej tudi vi omenili, da bo treba videti, kakšni bodo učinki, vam vnaprej povem, da to, da država pobira davek na nepremičnine 3 leta in nazaj vrača tak znesek, kot so ga pobirale prej z NUSZ, je zelo nepravično. Za primer, občina Velenje je pobirala za približno 7 milijonov NUSZ, davka bo pobrala pa 4 milijone. Davka bi ji pripadalo nazaj polovico – 2 milijona, dobila bo pa sedaj 6 milijonov in pol, ker se odšteje še davek, ki mora plačati za svoje premoženje. Se pravi, sedaj bo dobila nazaj od države več kot še enkrat več, kot bodo občani plačali davka. Ampak ne od države, od tistih podeželskih občin, ki bodo pobirale pa bistveno več, kot bodo sedaj dobile nazaj. To je krivično in to tri leta, v teh letih krize! Tista sredstva, za katere pa ste prej omenili, da država še da iz proračuna zraven kohezijskih sredstev, pa naj vam povem, da mora pripraviti občina že projekte, gradbena dovoljenja, da ima že stroške in zagotoviti še svoja lastna sredstva, drugače jim tudi ta sredstva nič ne koristijo.
Želite še besedo, doktor Virant?
V debato o davku na nepremičnine se ne bi spuščal. To je res nekaj, kar prepuščam kolegu ministru Čuferju. Glede zmanjšanja sredstev za investicije, sem vam povedal, ne bom se nič izgovarjal, tudi sam v Vladi temu nisem nasprotoval, ker sem vedel, da mora Ministrstvo za finance sestaviti proračun za leto 2014 in 2015 tako, da bo sledilo načrtu javnofinančne konsolidacije, se pravi, da se nam bo primanjkljaj nižal. Mi moramo odpraviti primanjkljaj državnega proračuna, ker če tega ne bomo naredili, vemo, da vsak primanjkljaj financiramo z zadolževanjem. Višji, kot bo javni dolg, več obresti plačujemo in mislim, da se vsi skupaj strinjamo, da moramo ta začaran krog prekiniti. Da moramo lepo postopoma uravnotežiti proračun in javno zadolžitev začeti tudi zmanjševati – torej na ta način, z uravnoteženjem proračuna, pa s prodajo državnega premoženja. Tukaj mislim, da smo na sorodnih stališčih, zato da bomo v naslednjih letih javne finance manj obremenjevali z obrestmi. Če pogledate, v letošnjem letu bomo eno milijardo dali samo za obresti. Če ne bi bili tako zadolženi, bi imeli brez obresti uravnotežen proračun. Ali pa če bi imeli isti primanjkljaj, bi lahko eno milijardo več porabili za marsikaj drugega: za šolstvo, zdravstvo, investicije, mostove in vse ostalo. Tako da – tako pač je. Zdaj smo v nekem obdobju, ko smo vsi skupaj – politika ki je trenutno na oblasti, pa tudi v opoziciji – v bistvu je naša glavna odgovornost, da to silno zadolženost zmanjšamo. Zato je treba gledati na to, da se držimo začrtanih primanjkljajev. Med drugim je to pomenilo zamrznitev pokojnin, med drugim je to pomenilo zamrznitev socialnih transferjev, med drugim je to pomenilo znižanje plač v javnem sektorju. Vsi to dobro vemo in tudi občine so bile, žal, tega deležne. Kot sem pa že rekel, če bomo imeli gospodarsko rast – in mislim, da vsi lahko z optimizmom verjamemo, da jo bomo spet dobili nazaj, da bo gospodarstvo začelo rasti –, bomo pa lahko razmišljali tudi o več investicijah v občinah. Je pa še druga stvar, ki se mi zdi pomembna. Z reprezentativnimi združenji občin smo se dogovorili, da nam posredujejo vse svoje predloge za spremembe zakonov in podzakonskih predpisov, ki bi jim poenostavili poslovanje in znižali stroške tam, kjer so pa nepotrebni. Recimo to, da mora občina na 5 let menjati vodomer, ki ima 10 letno garancijo. Samo eno tako neumnost sem omenil, je pa tega veliko. Zdaj bomo mi to zbrali in potem bodo resorji vsak na svojem področju šli v akcijo in v doglednem času to počistili.
Hvala lepa. Gospod Lah.
Z nekaterimi stvarmi se strinjam z vami, vendar tudi evropska sredstva moramo počrpati, bi bila pa največja neumnost, da pustimo kakšno milijardo naših sredstev v Evropi. Veliko projektov, teh projektov so pripravile občine, imajo celo gradbeno dovoljenje, imajo celo izbrane izvajalce in v proračunu za leto 2014 tudi predviden lastna sredstva. Proračuni so bili sprejeti v lanskem letu, sedaj pa morajo izpeljati rebalanse v proračunu, zniževati ta sredstva in ugotavljajo, da ne bodo mogli zagotoviti teh lastnih sredstev in verjetno ste takrat vi mislili tudi na to, ko ste rekli, da se ne bo občinam nič vzelo. Tukaj so problemi, ker tudi Vlada oziroma ministrstvo kot posredniška telesa ugotavljajo na svojem področju, da občine pač jamrajo, da bodo težko zagotovile lastna sredstva, da se v tej finančni perspektivi 2014 in 2015, ko jemljete ta sredstva, izvedejo in poplačajo ti projekti. V tem velik problem in kolikor vem, bo ministrstvo pozvalo tudi vse občine, da se prešteje. Mislim, da tukaj bo še večja škoda, kakor da se tukaj jemlje par milijonov, tam pa zaradi tega ostane milijarda. Mislim, da je treba to pogledati. Strinjam pa se, da ti problemi, ki jih imajo občine – jaz sem bil 13 let župan, pa vem, da 30 % birokratskih stvari je čisto odveč občinah ne in bi se tudi marsikakšen bolj pameten delo opravilo tisti čas, ko občinski delavci opravljajo razna poročila in evidence, ki se po navadi najmanj duplirajo zavoljo nekih uradnikov. Strinjam se, ampak mislim, da so občine tiste, ki veliko naredijo za razvoj: pripravijo podlago za razvoj gospodarstva, industrijske cone, razvojna središča, imajo projekte pripravljene, pa nimajo denarja, da bi jih komunalno opremili. Z državnimi infrastrukturnimi projekti sigurno ni takega učinka in ni trajnih delovnih mest, so samo začasna za čas, ko se praktično ta investicija izvaja. Zato misli, da ni pametno jemati denarja tistim, ki so – sedaj to priznajo vsi – najbolj gospodarno delali s tem denarjem in največ postorili. Poleg tega pa je država obljubila Evropi, da bo do leto 2017 prečistila odpadne vode, da bo naredila centre za ravnanje z odpadki. Projekti so pripravljeni, denarja pa ne bo za to izvedbo – in kdo bo na koncu plačal kazen? Verjetno ne država, ampak uporabniki, občani.
Hvala lepa, gospod Lah. Smo razumeli, da želite predlagati, da razpravljamo o odgovoru ministra. O tem bomo odločali v okviru glasovanj jutri. Sedaj pa je na vrsti gospod Andrej Čuš. Vprašanje za ministra za kulturo, dr. Uroša Grilca.
Hvala lepa. Dober večer še vsem prisotnim, gospoda ministroma! V Resoluciji o nacionalnem programu za kulturo 2014–2017 se na področju medijev zavzemate oziroma se zavzemamo za kakovostno ter raznoliko medijsko krajino. Ker ste verjetno pred pripravo strategije in pred spremembami zakonodaje na področju medijev, tako kot so to storile vse druge evropske države, zagotovo opravili analizo stanja na trgu in na osnovi katere ste se odločili za spremembo zakonodaje, bi vas prosil za nekatere podatke, ki jih take analize običajno vsebujejo. Namreč, predlogu, ki ste ga objavili, ta analiza ni bila priložena. Tako bi vas prosil za nekaj odgovorov na vprašanja: Kje je Ministrstvo za kulturo, recimo, objavilo analizo stanja v slovenskih medijih? Če analiza ni objavljena: Zakaj ni objavljena in kje se jo lahko dobi? Če pa analiza sploh ni narejena: Zakaj potem ministrstvo pripravlja spremembe zakonodaje, če se sploh ne pozna trenutnega stanja v slovenskih medijih? Glede na to, če hočemo vedeti, kaj pomeni, da to poznamo ali da se pozna stanje v slovenskih medijih, pa bi morali vedeti vsaj naslednja področja: Koliko novinarjev je redno zaposlenih v nacionalnih medijih? Koliko novinarjev je zaposlenih v lokalnih medijih? Kakšna je, recimo, povprečna neto plača novinarja? Koliko novinarjev dela preko s. p. v posameznih medijskih branžah? Kolikšen delež poslušalcev oziroma gledalcev imajo lokalni status posebnega pomena? Koliko denarja potrebujejo mesečno lokalni mediji, da lahko sploh izpolnjujejo svoje poslanstvo? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Grilc, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec, hvala lepa za zelo tehtna vprašanja, za katera moram sicer reči, da prihajajo nekoliko preuranjeno. V Resolucijo o nacionalnem programu za kulturo 2014–2017, ki je bila praktično z vsemi glasovi Državnega zbora sprejeta konec leta 2013, smo napovedali celovito prenovo medijske zakonodaje, tako Zakona o medijih kot Zakona o Radioteleviziji Slovenija, ki bo temeljila na nacionalni strategiji, strateškem analitičnem dokumentu, ki bo na podlagi analize obstoječega stanja podal tudi smernice za razvoj medijske krajine v Sloveniji, ter kot rok za izvedbo teh ciljev določili leto 2014. Pravilno ugotavljajte, takšne analize doslej ni bilo narejen, res pa je, da nacionalni program vključuje med svojimi kazalci kar nekaj podatkov, o katerih sprašujete, tako o zaposlenih v medijskih hišah kot tudi število in strukturo medijev posebnega pomena. To so tisti kazalci, ki že sedaj omogočajo spremljati stanje v slovenski medijski krajini. Na Ministrstvu za kulturo v zadnjih mesecih intenzivno zbiramo relevantne statistične podatke o medijih, vseh pa seveda še nimamo zbranih. Dokler nimamo celovite analize zaključene, je tudi ne moremo javno podati. Glede teh podatkov je treba omeniti tudi to, da lahko ministrstvo pridobi le tiste podatke, ki so javno dostopni, ki so del javnih evidenc ali za pridobitev katerih obstaja ustrezna pravna podlaga. Podatki, denimo, o katerih sprašujete v svojem vprašanju, o prihodkih medijev iz naslova oglaševanja večinoma predstavljajo poslovno skrivnost, zato je njihovo razkritje zgolj stvar dobre volje gospodarskih družb, v katere so mediji organizirani. Kar se tiče izračuna, denimo, praga rentabilnosti za posamezne vrste medijev in stroškov produkcije posameznih vsebin, je prav tako potrebno poudariti, da so skladno s pravico do svobodne gospodarske pobude takšna vprašanja v pristojnosti izključno izdajateljev medijev oziroma njihovih lastnikov. Ministrstvo seveda mora predvsem zagotavljati ustrezen zakonski okvir za izvrševanje svobode izražanja in uresničevanje javnega interesa na področju medijev. V svojem vprašanju se sklicujete tudi na posamezne določbe Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah, in sicer glede področja samoregulative oziroma koregulative ter pobude i-2010. V zvezi s tem naj pojasnim, da se omenjena direktiva nanaša le na en del medijskega prostora, in sicer na področje regulacije televizijskih programov oziroma avdiovizualnih medijskih storitev, in da je bila ta direktiva z Zakonom o avdiovizualnih medijskih storitvah iz konca leta 2011 že prenesena v slovenski pravni red. Cilji te direktive, ki se nanašajo zlasti na prosto razširjenje televizijskih programov, regulacijo televizijskega oglaševanja, promocijo in zaščito evropskih AV del, zaščito otrok pri spremljanju televizijskih programov in povečevanje dostopnosti in socialne vključenosti za ranljive družbene skupine, se zato že izvršujejo. Področje samoregulative oziroma koregulative je že kar nekaj časa prisotno v slovenskem medijskem prostoru. Tako področje oglaševanja ureja pravni vir Slovenski oglaševalski kodeks, etične standarde v medijih pa Kodeks novinarjev Slovenije. Na področju avdiovizualnih komercialnih sporočil v programskih vsebinah, namenjenih otrokom, pa so v veljavi ureditve Zakona o avdiovizualnih medijskih storitvah, vsi ponudniki avdiovizualnih medijskih storitev so dolžni oblikovati pravila ravnanja, ki morajo biti v skladu tudi, denimo, s prehranskimi smernicami, ki jih sprejema Ministrstvo za zdravje. Ne glede na navedeno, pa cilji Direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah oziroma cilji pobude 2010 zaradi svoje specifičnosti tudi niso najbolj neposredno uporabni za ostala področja medijske krajine. Pobuda je namreč del Strategije Evrope 2020, katere cilj je izhod iz gospodarske krize. Med pomembnejšimi cilji te strategije so povečevanje zaposlenosti, gospodarska rast, znižanje emisije toplogrednih plinov ter povečanje digitalnih sposobnosti, medijska pismenost. Da, tudi del, ki se nanaša na medije, in v okviru Nacionalnega programa za kulturo smo oblikovali tiste cilje, ki boso prispevali k uresničevanju [[…]] [[znak za konec razprave]] , zlasti glede zaposlenih in medijske pismenosti. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala za prvi del odgovora. Mogoče sem se prej osredotočil samo na področje novinarstva, me pa vseeno zanima: Ali mogoče Ministrstvo za kulturo lahko razpolaga s podatkom o celotnem številu zaposlenih v slovenskih medijih, in sicer v dnevnem tisku, TV postajah ali na radijskih postajah? Kot sem uspel razbrati, se v tem letu te analize oziroma stanja v slovenskih medijih niste lotili, pa me vseeno zanima: Ali se je boste morda lotili v naslednjih tednih oziroma mesecih? Je mogoče Ministrstvo za kulturo vložilo vsaj kak napor oziroma skušalo vzpostaviti komunikacijo z mediji? Ste poslali morda komu kak vprašalnik? Če se pa še samo dotaknem strategije, me zanima: Ali se bo strategija usmerila tudi v rast in spodbujanje v medijski industriji? Kolikor sem zaenkrat uspel razbrati s strani vaših odgovorov, imam občutek, da se bo zakon bolj kot ne oziroma da se že piše na pamet? Kako bomo potem lahko poskrbeli za dostojne pogoje za delo, če sploh ne poznamo stanja? Ob tem pa bi vas tudi prosil, da pri povzemanju podatkov iz razvida medijev o tem, koliko je katerih medijev, ne skušamo uporabljati teh podatkov, v končni fazi je v razvidu kup medijev, ki so pa dandanes samo na papirju, ker žal mnogi ne delujejo. Če nekdo operira s takimi podatki, je mogoče malo smešno, da vzamemo te podatke kot osnovo za zakon.
Hvala lepa, gospod Čuš. Dr. Grilc, želite besedo? Izvolite.
Še enkrat, v Nacionalnem programu za kulturo najdete večino teh podatkov. Na celotnem področju kulture je po podatkih Statističnega urada zaposlenih 23 tisoč oseb, v samem medijskem področju približno 11 tisoč, 37 programov posebnega pomena, v razvid medijev pa je vpisanih tisoč 700 medijev, to tudi veste. V razvid samostojnih novinarjev je vpisanih 250 novinarjev. Reči moram, da je to stanje, ki ga vendarle dobro poznamo, slabše poznamo to ekonomsko plat medijev, mediji pa so del svobodne gospodarske pobude, v največjem delu, če odštejemo nacionalno radiotelevizijo, in v tem delu imamo pregled nad trgom medijev takšen, da ne moremo biti zadovoljni. Dejstvo pa je, da se medijska zakonodaja vendarle osredotoča na precej bolj kompleksna vprašanja, ki zadevajo vse medije, ne le televizijske programe, ne le avdiovizualne medijske storitve, zato je napoved, da se opredeli javni interes na področju medijev na novo, da se pluralnost in raznolikost v digitalnem medijskem okolju prilagodi času, ki ga živimo, da se na novo opredeli vloga javne radiotelevizije ter programov posebnega pomena in da se ukvarjamo tudi s konceptom uredniške odgovornosti v povezavi s spletnimi mediji, z vprašanjem regulacije sovražnega govora v medijih in tako naprej, vprašanja, ki jih moramo reševati skladno s potrebami časa. Sedanja medijska zakonodaja, ki izhaja nekje od leta 2001 naprej in je bila resneje spremenjena leta 2006, preprosto več ne odgovarja na ta vprašanja. In posebej seveda izpostavljam občutljivost do vprašanja položaja novinarjev. V hitro se spreminjajočem medijskem okolju so vprašanja, kako so organizirane medijske hiše, tudi vprašanja, ki jih nekatere nove oblike, denimo medijske zadruge, rešujejo na precej zanimiv način in to velja seveda podpreti. V okviru izboljšave socialnega statusa samozaposlenih v kulturi mislimo tudi seveda na mlade novinarjev, na perspektivne novinarje. Zelo pomembno je, da če želimo spodbuditi raziskovalno novinarstvo, če želimo na dolgi rok izboljšati kakovost in raznolikost medijske krajine, je položaj novinarja osnova tega. Dejstvo pa seveda je, še enkrat poudarjam, da vendarle mediji [[…]] [[znak zakonec razprave]] Hvala lepa.
Hvala lepa, dr. Grilc. Izvolite, gospod Čuš.
Spoštovani gospod minister! Glede na to, da mislim, da na kar mnogih področjih, katerega resor pokrivate, poznate ogromno informacij, podatkov, bi vseeno veljal razmislek, če se ne bi lotili neke analize slovenske medijske krajine. Kajti, če gremo pisati spremembe zakonodaje, recimo Zakona o medijih, na pamet, potem ne vem, o čem bomo razpravljali. Mogoče bi apeliral, da vseeno Ministrstvo za kulturo vloži kakšen napor več, mogoče v kakšno analizo stanja – že če se bo prijazno poslala kakšna elektronska pošta ali pa kakšen klic, verjamem, da bo pripravljenost na dialog s strani drugih velika. Kako bomo, recimo, lahko poskrbeli za dostojne pogoje zaposlenih v medijih, če pa sploh ne poznamo stanja? Recimo, to je tako, kot da bi kupovali novo potniško letalo, pri tem pa sploh ne vemo, če bomo imeli dva, štiri, šest ali pa tristo potnikov. V naši državi delamo veliko na pamet, žal so potem davkoplačevalci tisti, ki plačujejo te odločitve, ki so sprejete na pamet. Pisati zakon o medijih brez poznavanja stanja je metanje peska v oči in denarja skozi okno, zato bi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora prosil, da opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. O tem, ali bomo opravili razpravo ali ne, bomo glasovali v okviru glasovanj, jutri. Na vrsti pa je gospod Borut Ambrožič, ki ima vprašanje za odsotno ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak.
Hvala za besedo predsedujoča, lep pozdrav tudi vsem prisotnim. Na ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anjo Kopač Mrak naslavljam sledeče vprašanje: Ali ima resorno ministrstvo namen v letu 2014 začeti s pripravo strategije za kakovostno staranje, solidarnost in sožitjem generacij v Sloveniji? Vprašanje sem definiral na podlagi že obstoječih strategij, ki so se na to izredno pomembno demografsko vsebino zgodile že v preteklosti, sedaj pa, vsaj po javno dostopnih informacijah, tega podatka nimam. Ali ministrstvo, ki je mogoče za to vsebino najbolj poklicano, razmišlja tudi o tej strategiji, tako kot imamo strategije za ostala pomembna družbena vprašanja? V temu oziru teče tudi obrazložitev mojega vprašanja, saj demografski podatki, ki so javno dostopni tudi na podlagi Statističnega urada Republike Slovenije in ostalih torej javno dostopnih virov, kažejo na to, da je slovenska družba tako kot mnoge druge postala tako imenovana starajoča se družba. Prvi podatek, ki kaže na to dejstvo, je že število neaktivnega dela prebivalstva oziroma upokojencev, ki gre že krepko preko 500 tisoč, prav tako tudi daljšanje življenjske dobe, ki pa s seboj prinaša številna družbena, socialna in tudi ekonomska vprašanja; od vprašanja pokojninske zakonodaje, pa tudi sploh odnosa družbe do starajočega se prebivalstva. V tem smislu, kot rečeno, naslavljam prej navedena vprašanja na ministrico in v skladu s poslovnikom pričakujem torej tudi ustni odgovor na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Na vrsti pa je še zadnje poslansko vprašanje v današnjem dnevu, in sicer ga bo zastavila magistrica Majda Potrata ministru za kulturo doktorju Grilcu.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, kolegi poslanci! Povedano je že bilo, da smo sprejeli Nacionalni program za kulturo z enim samim glasom proti velikem soglasju. Kmalu po tem izraženem soglasju pa je v slovenski medijski prostor vstopila nova tema, in sicer tema o dogajanju na slovenskem kulturnem trgu. Vprašanje kulturnega trga je povezano tako z likovno umetnostjo, glasbeno umetnostjo, posredno tudi z Mladinsko knjigo, se pravi z založništvom in knjigotrštvom, pa še bi našla več drugih vprašanj, ki bi jih lahko odprla; ampak, spoštovani gospod minister, mene to pot zanima eno samo zaradi tega, ker je bilo to pravzaprav najbolj artikulirano: katere aktivnosti izvaja oziroma načrtuje ministrstvo za kulturo z namenom izboljšati položaj slovenskih glasbenih ustvarjalcev in izvajalcev. Ko govorim o artikuliranosti, seveda mislim na pregled stanja na kulturnem trgu v Republiki Sloveniji, na gradivo, ki je bilo tudi predmet obravnave na seji Nacionalnega sveta za kulturo, in prepričana sem, da bomo s kakšnim priporočilom, naj to temo obravnava tudi Odbor za kulturo, v prihodnosti tudi dobili. Mene pa zanima: Kako vi vidite ta vprašanja, ki jih sama vidim ambivalentno? Po eni strani se radi izrekamo o pomenu kulture za slovensko identiteto, ko pa govorimo o položaju ustvarjalcev in izvajalcev, ki pa morajo na svoji koži okušati, koliko smo kot državljanke in državljani ali porabniki kulturnih storitev pripravljeni financirati, pa je to stališče verjetno bolj v prid temu, da najprej, ko zarežemo stroške, zarežemo stroške pri kulturi. Sklicujem se na statistične podatke Urada za statistiko, največji upad sredstev je ravno žal v kumulativnem podatku rekreacija in kultura, tu je upad sredstev v primerjavi z letom 2010, podatek je pa za 2012, kar za 2,5 % družinskega proračuna – povprečnega, se razume. Vprašanje torej je aktualno po mojem, mislim, da je sicer zelo obsežno, ampak se vam zahvaljujem za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana gospa Potrata, hvala lepa za vprašanje in hvala lepa za skrb glede položaja slovenskih glasbenih ustvarjalcev in izvajalcev in tudi seveda glede položaja slovenskih kulturnikov, ki v tem trenutku glede na zaostrene proračunske možnosti in glede na upadanje potrošne moči, prav gotovo niso v takšnem položaju, da bi jim to lahko zavidali. Naj nekaj podatkov še dodam glede tega, kar ste povedali. Naša glasbena krajina je izredno pestra, izredno raznolika in po kakovosti neverjetna. V letu 2010 je bilo po podatkih SURS izvedenih približno 3tisoč 500 koncertnih dogodkov širom po državi, na 170 registriranih prizoriščih, kjer se ta dejavnost odvija kolikor toliko redno. Te glasbene dogodke si je ogledalo milijon .180 tisoč obiskovalcev. To je podatek za leto 2010, žal je v naslednjih letih po podatkih SURS zlasti občuten padec obiska, ocene so med 20 in 30 % manj obiska. Kaj to pomeni za sam položaj glasbenih ustvarjalcev in za položaj glasbene industrije, si lahko seveda predstavljamo. V Resoluciji nacionalnega programa za kulturo smo si tako zadali tako dva ključna cilja na področju glasbe, ki sta neposredno usmerjena v izboljšanje položaja ustvarjalcev. Prvič, boljši položaj glasbenika in baletnika in, drugič, krepitev glasbenega trga. Res je, danes se zgolj na proračunska sredstva v kulturi ne moremo več zanašati. Vemo, da je večinski del slovenske kulture, tisti, ki je vezan na kakovost, na raznovrstnost, od teh sredstev vitalno odvisen. A vendar obstajajo seveda možnosti, da reaktiviramo nekatera sredstva na tistih področjih, kjer morda država s takšnimi in drugačnimi ukrepi doslej ni posegala. Eden izmed načinov je, da posežemo v glasbene trge. V zadnjih mesecih smo že pristopili tudi k izvajanju katerih zelo konkretnih ukrepov v okviru javnih razpisov za sofinanciranje kulturnih programov in projektov v naslednjem obdobju. V pripravi pa je izredno pomemben javni razpis za sofinanciranje kulturnih projektov v letu 2014, ki bo objavljen v mesecu februarju. V slednjem bi rad posebej izpostavil, da se posvečamo sofinanciranju glasbenih izdaj slovenskih glasbenih ustvarjalcev in izvajalcev, da se posvečamo podpori avtorskim projektom slovenskih glasbenih ustvarjalcev in delovnim štipendijam, ki bodo namenjene samozaposlenim v kulturi s področja glasbenih umetnosti. Za področje glasbenih umetnosti se sicer v letošnjem letu namenja preko javnih razpisov skoraj 1,6 milijonov sredstev, kar pa je seveda kar nekaj odstotkov manj, kot je bilo to v prejšnjem letu. Izredno pomembno pa je, da v tem letu zagotavljamo tudi milijon evrov evropskih sredstev, ki so namenjena podpori zaposlovanju in zvišanju kompetenc mladih in na osnovi katerega bomo uresničili enega izmed pomembnih ciljev iz Nacionalnega programa za kulturo, in sicer to je ustanovitev ansambla mladih baletnih plesalcev. Verjamem, da bodo prijavitelji v tem delu uspešni. Toda, če govorimo o sistemskih spremembah, potem moram poudariti, da je ministrstvo v zadnjem obdobju izredno aktivno na področju urejanja avtorskih in sorodnih pravic, da sodelujemo aktivno pri oblikovanju novega zakona, ki sicer spada na pristojni ur, in da je to seveda eden izmed tistih možnosti, kjer lahko računamo na pomemben izvenproračunski vir za slovensko glasbo. Namera novega zakona je, da se ustanovi tako imenovani promocijski sklad, da se del sredstev, ki se zbere iz naslova uporabe avtorskih pravic, na transparenten način ponovno investira v razvoj glasbene ustvarjalnosti in poustvarjalnosti. Ta zakonski okvir bo v prihodnjih letih tudi osnova za delovanje pisarne za slovensko glasbo, ki bo skrbela za ohranjanje, razvoj, mednarodno promocijo slovenske glasbe – tudi še en cilj Nacionalnega programa za kulturo. Naj ne pozabim: spreminjanje medijske zakonodaje, spreminjanje deleža obveznih kvot slovenske glasbe, ne le v sedaj nočnih in drugih nemogočih urah, ampak seveda v tistih terminih, ki so ustrezni, so tisti zakonski okviri, kjer bomo položaj slovenskih glasbenikov in slovenske glasbe lahko v prihodnje uredili bolje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite.
Hvala. Hvala za ta del odgovora. Bi pa vprašala v zvezi z Zakonom o avtorskih in sorodnih pravicah, za katerega ste rekli, da v večjem delu tako ali tako sodi pod Ministrstvo za gospodarstvo. Ne samo glasbeniki, ki so imeli veliko pobud in ki tudi sami vedo, kako težko je usklajevati različne interese v zvezi s tem zakonom, ampak tudi drugi, denimo zlasti tudi Društvo slovenskih pisateljev, vidijo večje razumevanje ali možnosti za to, da bi lažje uskladili različne interese, če bi ključno ministrstvo pri pripravi tega zakona bilo ravno Ministrstvo za kulturo, ne pa toliko Ministrstvo za gospodarstvo. Čeprav se sama zavedam, da je kultura tista, ki v proračun prispeva bistveno več, kot smo pripravljeni misliti. Zadnje čase so bili objavljeni podatki o tem, koliko knjižnice prispevajo, vsaj ena krajevna knjižnica je take podatke dobila. Glasbeniki so se sklicevali na ugotovitve na Islandiji ali pa na Finskem in v Franciji. Samo za primer, bili ste na tisti seji, ko je doktor Zoran Božič, državni svetnik, povedal podatek, da francoska kultura prispeva 58 milijard evrov v francoski proračun, k BDP seveda, BDP bi morala reči, kmetijstvu pa, denimo, 60 milijard. To so osupljive številke in gledati na kulturo izključno kot na porabnika javnih sredstev je nemogoče, enako kot je nemogoče prepustiti slovensko kulturo samo trgu samoiniciativnosti. Hvala za odgovor, gospod minister.
Izvolite.
Hvala lepa. Z vašimi besedami se lahko samo strinjam. Moram povedati, da ministrstvo v preteklem obdobju ni bilo zelo aktivno pri oblikovanju ustrezne avtorske zakonodaje. To sedaj spreminjamo, res smo zelo aktivni, prejšnji teden smo gostili na pobudo glasbenikov zelo obširno okroglo mizo, ki je bila v celoti posvečena nastajanju nove medijske zakonodaje in detektiranju nekaterih problemov tako v Zakonu o avtorskih in sorodnih pravicah kot tudi pri izvajanju določenih določil, ki izhajajo iz medijskega zakona, zlasti določila, ki zadevajo deleže izvirne ustvarjalnosti na področju avdiovizualne kulture pri nacionalni in komercialnih televizijah. Mislim, da smo seveda prišli do tega, da je zgolj dialog z zelo široko paleto ustvarjalcev, s kolektivnimi organizacijami, ki delujejo na tem področju, in z ustreznimi producenti tisti, ki na koncu lahko pripelje do takšnih rešitev zakona, ki bodo sprejemljive, ki bodo usmerjene v prihodnost in ki bodo tudi izvedljive; skratka, nad katerimi bo mogoče izvajati tudi poln nadzor. Na osnovi teh razprav moram ugotavljati, da danes temu ni tako. Jutri, denimo, tukaj čez cesto, sindikat Glosa organizira zelo podobno okroglo mizo na temo avtorskih pravic, ki se je tudi udeležujemo. Prepričan sem, da bomo na koncu vendarle z nekim ustreznim konsenzom znotraj stroke nov zakon naredili tako, da bo v prid razvoja izvirne ustvarjalnosti in da bo tudi vendarle pomenil pomemben prihodek, na transparenten način distribuiran glasbenim ustvarjalcem. Oni so tisti, ki te vsebine ustvarijo. Seveda zagovarjamo stališče, da je potrebno do vseh tistih dejavnosti, ki delujejo tudi na trgu, pristopiti še kako pazljivo in celovito. Zakon o enotni ceni knjige, denimo, to počne na področju knjige, pa vendarle ne daje nobenega izgovora državi, da znotraj ostalih ukrepov ne vodi aktivne politike do področja knjige. Z glasbo je podobno. Javni zavodi so tisti, ki imajo pomembno vlogo na tem področju. Vsi profesionalni ansambli. Delež delovanja nevladnih organizacij na področju glasbe je izredno pomemben. Ne smemo pozabiti tudi ljubiteljske kulturne dejavnosti, ki prispeva levji delež glasbeni ponudbi. Samostojni ustvarjalci, kot veste, smo s spremembo ZUIK uveljavili nekatere nove instrumente, 31. januarja tudi dejansko začenjamo udejanjati prvi instrument kulturne žepnine. Pričakujemo precejšnje zanimanje. In drugi del; biti moramo pogumni in tudi vi poslanci morate biti pogumni pri spremembah zakonodaje, ki vendarle urejajo na razvojni način delovanje posameznih kulturnih trgov. Hvala lepa.
Hvala lepa ministru. Želi še kdo besedo? Ne. S tem smo izčrpali vsa današnja vprašanja, prešli do konca točke in prekinjam današnjo 21. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč.