Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Nadaljujemo z 12. sejo Državnega zbora Republike Slovenije in hkrati tudi zadnjo sejo pred božičnimi in novoletnimi prazniki. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: Ivan Jelen, Franc Kangler, Bojan Kontič, Srečko Prijatelj in dr. Slavinec od 12.00 ure dalje. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA KANDIDATA ZA IMENOVANJE MINISTRA BREZ LISTNICE, ODGOVORNEGA ZA USKLAJEVANJE IN SPREMLJANJE IZVAJANJA STRATEGIJE RAZVOJA SLOVENIJE. V naši sredini toplo pozdravljam predsednika vlade, gospoda Janšo, gospo generalno sekretarko in ostale predstavnike vlade. Naj povem, da imamo za razpravo 5 ur in 35 minut in naj tudi pojasnim, zakaj med nami ni kandidata za ministra, doktorja Jožeta Pavliča Damjana. Gre za ustaljeno prakso, protokol in tudi današnji sklep kolegija, da dosedanje prakse o morebitni prisotnosti kandidatov ne bomo spreminjali. Zato bi vas s tem v zvezi lepo prosil, da v svojih izvajanjih ne postavljate vprašanj oziroma na drug način polemizirate s kandidatom, ker pač ni prisoten in na vaša vprašanja ne bo mogel odgovarjati. Predsednik vlade Republike Slovenije gospod Janez Janša je državnemu zboru 6. decembra 2005 predlagal, da za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, imenuje doktorja Jožeta Pavliča Damjana. Zato dajem besedo predsedniku vlade gospodu Janši za dodatno obrazložitev predloga.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da v nekaj minutah na kratko dodatno obrazložim svoj predlog, da ta visoki zbor imenuje doktor Jožeta Pavlič Damjana za ministra brez listnice, ki bo v okviru vlade vodil službo vlade za razvoj in koordiniral realizacijo strategije razvoja Slovenije. S to obrazložitvijo bi vsaj z nekaj stavki rad posegel v globlje razloge, zaradi katerih je danes ta točka na dnevnem redu. Ti globlji razlogi pa seveda segajo ali pa sodijo v širši prostor, kamor tudi Slovenija spada in kjer so spremembe stalnica. Sredi devetdesetih let prejšnjega stoletja je tudi v Evropi, na stari celini, prevladalo prepričanje, da so posledice globalizacije tolikšne, da bodo prinesle velike spremembe in da se je potrebno nanje intenzivno pripravljati tudi tam, kjer je desetletja veljalo, da so trendi vseskozi pozitivni, da se nič pomembnega ne zgodi, v kolikor se stvari ne dogajajo istočasno tudi v Evropi in da noben napredek Evropske unije praktično ne more zaobiti. Prevladalo je prepričanje, da spremembe prihajajo, da so nezadržne in je samo od nas samih oziroma od Evrope odvisno, ali se bo skušala neuspešno pred temi spremembami zaščititi, ali pa se jim bo skušala prilagoditi in v spremenjenih okoliščinah ohraniti svoje prednosti. Rezultat teh razmišljanj je bila leta 2000 sprejeta Lizbonska strategija in Lizbonska strategija je na načelni ravni v veliki meri ustrezno odgovorila na vprašanje, kaj je potrebno v Evropi storiti, da bomo ohranili dovolj visoko stopnjo konkurenčnosti, ki omogoča socialno državo, državo blaginje in vse tisto, kar temelji na realnem gospodarskem razvoju. Sprejeta strategija v okviru Evropske unije leta 2000, o pripravah Evrope na prihodnost, je v veliki meri zaobšla celo nekatere članice Evropske unije, kaj šele večino kandidatk. Tudi Slovenija je bila med tistimi kandidatkami za članstvo v Evropski uniji, ki se je leta 2000 ta strategija ni niti približno dotaknila. Bila je deležna nekaj ciničnih komentarjev nekaterih starost slovenske ekonomije, češ spet neka strategija, ki jo bomo kmalu pozabili, razen kroga mlajših ekonomistov, temu dokumentu nihče ni posvečal dovolj pozornosti. Kljub temu, da je ta dokument izzval številne spremembe v tistih državah članicah Evropske unije, ki so te izzive globalizacije vzele resno in tisti so danes leta 2005 precej daleč, ne govorijo toliko o reformah, ampak govorijo o rezultatih teh reform in o tem, kaj je treba še narediti, da bodo ti rezultati še boljši. Kot že rečeno, se v zvezi s to spremembo, tem dojemanjem potrebnosti sprememb v Sloveniji, tam med leti 2000-2002 ni dogajalo nič posebnega. Bilo je prepričanje, da to za nas ni pomembno in šele potem, ko smo kot takratna opozicija predlagali predsedniku države po volitvah leta 2002 pogovor o prihodnosti Slovenije oziroma konvencijo o prihodnosti Slovenije po vzoru evropske konvencije o ustavi, so se stvari nekoliko zganile. Predsednik države je prisluhnil našim pobudam, začel organizirati te razgovore in tudi takratna vlada je potem začela pripravljati dokument, ki je danes veljavno sprejet, sprejet v tem mandatu in se imenuje "Strategija razvoja Slovenije". Že priprava tega dokumenta je spodbudila nekatere konkretne aktivnosti že v prejšnjem mandatu, ki so, če že ne do praktičnih premikov, vodile do širjenja zavesti, da moramo tudi v Sloveniji nekaj narediti za to, da čez nekaj let ali pa čez polovico desetletja ne bomo zaostali za adekvatnimi odgovori na izzive globalizacije, ki prihajajo. Počasi je tudi pri nas začelo prevladovati prepričanje, da ni mogoče z nobenimi intervencionističnimi ukrepi, z nobeno administracijo, z nobenimi zaporami, z nobenimi restrikcijami, carinskimi ali kakšnimi drugimi ukrepi in braniki, zagotoviti konkurenčnost v panogah, ker isti predmet nekje drugje na svetu, ki je komunikacijsko vsestransko povezan, proizvaja za desetkrat nižjo ceno. Odgovor na vprašanje, kaj storiti v teh razmerah, je pač eden sam. Treba je proizvajati, treba se je organizirati za to, da se bodo proizvajale stvari z večjo dodano vrednostjo tako, da bomo konkurenčni tudi v spremenjenih pogojih. Na podlagi tega prodiranja tega spoznanja se je tudi slovensko, ne bom rekel toliko gospodarstvo, ki se je tega, moram reči, bolj zavedalo, ker je bilo vsak dan vpeto v te trende, ampak tudi slovensko upravljanje z državo začelo spuščati na realna tla. Nova vlada je v tem mandatu dokončala delo na strategiji razvoja Slovenije. Sredi tega je bila ta strategija sprejeta, razumeli smo, da s široko podporo, ker po tej razpravi, ki je bila organizirana na različnih nivojih, ni bilo nobenih konceptualnih resnejših pripomb, niti s strani parlamentarnih strank niti s strani partnerjev v okviru ekonomsko socialnega sveta. Dokument je bil pozdravljen kot nekaj, kar Slovenija potrebuje in kar je na nivoju, na ravni trendov v Evropski uniji, kamor smo v tem času vstopili. Strategijo je vlada potem dodatno razdelala v obliki okvira gospodarskih in socialnih reform. Ta je bil sprejet na začetku letošnje jeseni. Ta dokument vsebuje dve vrsti ukrepov. V prvi sklop sodijo tisti ukrepi, ki se deloma že izvajajo ali pa, ki so, vsaj nekateri, bili že v normativnem smislu pripravljeni in sprejeti, potrebna je še ponekod realizacija v praksi in tudi tisti ukrepi, ki zadevajo zgolj neko reorganizacijo ne brez nekih večjih premikov v realnih sektorjih. V drugi sklop tega okvira ukrepov gospodarskih in socialnih reform pa seveda sodijo ukrepi, ki zahtevajo korenitejše spremembe in večino teh ukrepov sodi v polje socialnega dialoga, zato je ta del ukrepov slovenska vlada sprejela kot pogajalsko izhodišče za sklenitev socialnega sporazuma za naslednje srednjeročno obdobje. Žal smo že na samem začetku naleteli na apriorno zavračanje tega dela, preden so se dejansko pogajanja začela kar je, če ne drugega, poslabšalo ozračje, ki je seveda tudi pomembno za to, da se takšni ukrepi izvedejo tako, da bodo kompletni učinki doseženi. Skratka. Sedaj smo v Sloveniji v fazi, ko je potrebno tisti del ukrepov, ki so praktično nesporni in ne sodijo vsaj v pretežni meri tudi ne, v polje socialnega dialoga, pospešeno izvajati, deloma to že delamo, deloma je ponekod tudi v tem sklopu pač potrebna reorganizacija znotraj upravljanja z državo. Za drugi del ukrepov so potrebni še nekateri dodatni izračuni, potrebno je dobiti simulirane učinke iz modelov, ki deloma obstajajo, deloma jih še pripravljamo. In tukaj bo šlo za postopno graditev zgradbe v smislu postopnega predlaganja potrebnih zakonskih in drugih aktov, večino ključnih bo prišlo na vaše mize. V tretjem in četrtem tromesečju naslednjega leta bo o vsakem od teh opravljena posebna razprava. Zato, da bo ta aktivnost usklajena, pa potrebujemo koordinacijo tudi na vladni ravni. Primerjalno zgodovinsko gledano smo nekje tam, kot smo bili potem, ko je Slovenija začela pogajanja o vstopu v Evropsko unijo, tudi takrat je bila potrebna posebna vladna služba, ki je koordinirala ukrepe med različnimi ministrstvi in drugimi deli administracije zato, da je Slovenija v realnem času harmonizirala tisti del zakonodaje, ki ga je bilo potrebno harmonizirati pred vstopom v Evropsko unijo in da je seveda tudi uspešno izpeljala pogajanja. Približno enako se nameravamo zdaj organizirati, ko gre za uresničevanje strategije razvoja Slovenije oziroma okvira gospodarskih in socialnih reform. Na čelo vladne službe, ki je že ustanovljena za spremljanje in usklajevanje izvajanja strategije razvoja Slovenije predlagam tako, kot je bil včasih na čelu službe vlade za evropske zadeve, tudi zdaj ministra brez listnice, ki bo seveda član vlade in ki bo usklajeval izvajanje teh ukrepov, tudi pripravo teh ukrepov. Na nek način dobivamo točko, s katere bo možno, ne samo koordinirati te ukrepe, ampak imeti v vsakem trenutku tudi preglede nad tem, kako stvari potekajo in usklajevati posamične aktivnosti, ki jih je potrebno izvajati sočasno. To je eno od zadnjih stvari, ki jih v tem trenutku potrebujemo zato, da bomo uspešno operativno pripravljeni na izvajanje strategije razvoja Slovenije, praktično kakšnih drugih večjih neznank ni več, za nami so uspešna pogajanja in dogovor o naslednji evropski finančni perspektivi, dobili smo proračunski okvir Evropske unije do leta 2013, tako da s tega vidika tukaj ni nobenih neznank, s tem je odpadla zadnja dilema, katere rešitev ni bila odvisna pretežno od nas. Vse ostale, ki so pred nami so v glavnem odvisne od tega, kako bomo sami znali pristopiti k realizaciji ali pa k iskanju odgovorov na izzive, ki so pred nami, koliko bomo sposobni postavljati v ospredje nek skupen interes, gre za zadeve, ki jih je enostavno v prihodnjih letih potrebno narediti. V tem trenutku, kot sem poudaril za to govornico že večkrat, lahko mi te ukrepe izvedemo brez tega, da bi se komurkoli poslabšal socialni položaj, brez tega, da bi se povečale socialne razlike, nasprotno, te socialne razlike so se povečevale doslej v okvirih, kakršni so se ustvarjali do leta 2004, ali pa do leta 2005. Naš cilj je, da zdaj naredimo vse tisto kar bo omogočilo, da se poveča blaginja za vse. Kako to narediti je zelo natančno predlagano in predstavljeno v teh 70-ih ukrepih in danes s predlogom, ki ga imate na mizi, da za koordinacijo teh ukrepov na vladni ravni ustanovimo tudi posebno ministrstvo oziroma vladno službo, ki jo bo koordiniral minister brez listnice, odgovoren za razvojna vprašanja, celotno sliko zaokrožujemo in po mojem mnenju postavljamo tudi v praksi te priprave na tisto točko, ki jo v tem trenutku lahko dosežemo in jo tudi potrebujemo. S to obrazložitvijo, spoštovani visoki zbor, še enkrat prosim za podporo za predlog, da se gospoda dr. Jožeta Pavliča Damjana imenuje za ministra brez listnice v Vladi Republike Slovenije. Hvala.
Hvala lepa, gospod predsednik, za dodatno obrazložitev. V skladu z 230. členom poslovnika zbora se je kandidat predstavil matičnemu odboru za gospodarstvo in odgovarjal na vprašanja članov odbora. Iz mnenja odbora izhaja, da je bila predstavitev kandidata ustrezna, mnenje ste prejeli, besedo pa dajem predsedniku odbora, gospodu Horvatu Feriju, za predstavitev poročila odbora.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predsednik vlade s sodelavkama in sodelavcem iz kabineta, spoštovane kolegice in kolegi in drugi prisotni! Predsednik Državnega zbora Republike Slovenije je odboru za gospodarstvo dodelil predlog predsednika Vlade Republike Slovenije, za imenovanje dr. Jožeta Pavliča Damjana za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Odbor je v poslovniškem roku 13.12. opravil oziroma organiziral predstavitev in posredoval mnenje predsedniku vlade in predsedniku državnega zbora še isti popoldan. Kandidat dr. Damjan je uvodoma izčrpno predstavil svoje poglede na stanje in trende v slovenskem gospodarstvu v kontekstu evropskega in svetovnega gospodarstva. V tej zvezi je podrobno predstavil cilje in vsebino reform ter naloge in vlogo ministra brez listnice in zato ustanovljene nove vladne službe pri uresničevanju strategije razvoja Slovenije. Uvodni predstavitvi je sledila razprava, v kateri so tako rekoč sodelovali vsi člani odbora iz opozicije in koalicije z vprašanji in komentarji. Kandidat je na zastavljena vprašanja odgovarjal podrobno in izčrpno. Predstavitev, tako uvod kandidata, vprašanja in odgovori, je trajala štiri ure, kar govori o zanimanju za predstavitev. Po končani predstavitvi je odbor z večino glasov sprejel naslednji sklep. Odbor za gospodarstvo meni, da je bila predstavitev pogledov in stališč dr. Jožefa Pavliča Damjana, kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, ustrezna.
Hvala lepa. Sedaj so na vrsti predstavniki poslanskih skupin. Prvi ima besedo gospod Rezman, ki bo predstavil stališče DeSUS-a.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem želim! Mi danes pričenjamo razpravo v zvezi z novo službo, v zvezi s kandidatom in v poslanski skupini DeSUS, ko razmišljamo o tem, kakšne bodo naše preference, v uvodu lahko povemo, da kanimo dati priložnost, da se kandidat tudi dokaže na mestu, ki mu je namenjeno. Vendar pa sodimo, da ni nobenega posebnega razloga za to, da bi ocenjevali sedanji trenutek kot kakšno posebej evforično razpoloženje, ampak menimo, da sedaj prihaja pravzaprav čas, ko bo potrebno še veliko več trdega dela, ko bo potrebno še več usklajevanja, ko bo potrebno pristajati na številna pogajanja, se zavedati v naprej, da bo prišlo tudi do nesporazumov, in da bo potrebno iskati poti iz teh nesporazumov. Torej, ko govorimo o strategiji razvoja Slovenije, nam je verjetno vsem jasno, da govorimo o strategiji, ki je determinirana s številnimi drugimi mednarodnimi, bodisi dokumenti bodisi gospodarskimi in siceršnjimi trendi in tako se tega lotevamo tudi mi. Torej vemo, da danes ne teče beseda zgolj o kandidatu za ministra, ampak da teče tudi beseda o reformnih okvirih in o tem, kaj znotraj tega kdo podpira in kaj ne. Mi v poslanski skupini DeSUS podpiramo reformo, vendar zmeraj povemo, da je ne podpiramo v celoti, tako kot je predstavljena, ampak da razumemo ta reformni okvir kot nekaj, kar je predloženo za sporazumevanje, za dogovarjanje, za to, da bo šlo kaj s hitrejšim in kaj s počasnejšim tempom in zato, da se bo to dogajalo v okviru neke paradigme holizma. Ne tako, da bi najprej poskrbeli za eno, pa potem za drugo, pa potem za tretje, pa morebiti odlagali blaginjo za vsakega posameznika, kakor piše v reformnih okvirih, v neko preveč odmaknjeno bodočnost. Blaginja je, tako mi to razumemo, glavni cilj strategije, v naslovu oziroma v podnaslovu tako piše. Zato bo potrebno izbrati prave poti, verjetno se bo treba potruditi za prava sredstva, poiskati prave instrumente, partnerje za izvajanje vsega tega in se potruditi tudi zato, da zlasti starejši ne bodo imeli občutka, da se blaginja odmika tako daleč stran, da sami tega ne bodo deležni. Mi zatorej sodimo, da pomeni celostni pristop predvsem to, da se urejajo vsi aspekti hkrati, ne zgolj prerazporejanje že ustvarjenega bogastva in tistega, ki se bo še ustvarjalo, ne zgolj davčne olajšave za tiste, ki imajo ekonomske vzvode v rokah, ampak treba je razmišljati tudi tako, da bodo tisti, ki te moči nimajo sočasno, v soodvisnosti z drugimi ukrepi tudi deležni nastajajoče, upajmo da večje blaginje. Služba in doktor Damjan imata pri tem seveda zelo odgovorno, pa tudi nehvaležno vlogo. Iz naslova ni videti, da bi bila njegova vloga kaj posebej aktivna, gre bolj za spremljanje in za koordiniranje, eno takšno službo za spremljanje koalicijske pogodbe v vladi že imamo, pa če evfemistično rečem, ni groznih rezultatov, s katerimi bi se lahko pohvalili. Mi upamo, da bo ta služba uspešnejša. Upajmo, da bo znala usklajevati delo, da bo pri tem aktivna na ta način, da bo tudi nesorazmerja znotraj vlade same, mislim predvsem kar zadeva usmeritev, znala usklajevati in da bo to usklajevanje pomenilo potem možnost za sodelovanje in ne vzroke ali pa razloge za cepljenje, za razcepitve. Ekipa je tudi po številu skromna in nam za zdaj še po imenih neznana, vendar, kot razumemo premiera, vlaga v to ekipo in v ministra, bodočega ministra Damjana, vse zaupanje in prav je, da tudi on dobi z naše strani podporo do tiste mere, ko bomo sodili, da se bodo tudi za nas sprejemljivi koalicijski in drugi cilji še uresničevali. Sam predstojnik službe, doktor Damjan, doslej politično ni bi prav posebej profilirana osebnost in nismo ga spoznavali na dva načina. En način je bil dokument, ki nam ga je premier poslal, kjer so bile zapisane njegove bibliografske reference, kar bi sicer verjetno bilo bolj potrebno komisiji za habilitacijo, mi smo ga spoznavali skozi časopisne članke in skozi siceršnje nastope. Tukaj smemo reči, da je bil kandidat za ministra precej odločen, zopet sedaj o evfemizmu govorim, da je bil nepopustljiv, da je bil včasih tudi zajedljiv. V politiki bo nekatere stvari gotovo treba, ali pa te dimenzije treba tudi spreminjati in zdi se, da je na samem zagovoru na matičnem odboru to bilo pokazano. Tam se je zdelo oziroma je bilo eksplicitno povedano, da ne gre več za nepopustljivost, da gre za argumentacijo, utemeljeno na izračunih, da gre za to, da je pripravljen poslušati tudi socialne partnerje in sam sem razumel tudi tako, da se za socialni dialog tudi zavzema. To je tudi predpogoj, da bi lahko bila reforma uspešna. V raj s palico se ljudi namreč ne da naganjati. Sedaj je čas, ko bomo, ne izrekali več stavkov, fantje berete napačne knjige, ampak sedaj je čas, ko bomo izrekali stavke, fantje pokažite rezultate, pri tem bomo spremljali tudi v poslanski skupini DeSUS, kakšni so rezultati in od teh rezultatov bo odvisna tudi naša nadaljnja podpora.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tanko, ki bo predstavil stališče SDS.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav predsedniku vlade in tudi vsem prisotnim v dvorani. Slovenija je v zadnjem letu doživela velike spremembe, ki so naletele na zelo različne odzive. Na eni strani beremo in poslušamo javne pohvale za to, kar smo naredili, na drugi strani pa se protestira ravno proti temu, kar smo storili in tudi proti tistemu, kar še nameravamo storiti. Razdeljena je tudi politika. Eni hočejo naprej, pripravljajo in izvajajo reforme, sledijo lastnim in evropskim ciljem, drugi stojijo bolj ob strani ali celo vlečejo nazaj. Celo povsod drugod zelo cenjene in spoštovane racionalizacije in pocenitve v domači politiki ne padejo na plodna tla. Zelo asimetrično so porazdeljeni sindikati. Večina medijev se uspehu koalicije rada izogne, precej več pozornosti namenja sindikalnim potvarjanjem in strahovom ter svarilom pred sedanjimi in prihodnjimi ukrepi vlade. Vendar se najdejo tudi taki, ki upajo in predvsem hočejo javnosti sporočiti, da so strahovi odveč. Pred časom sem v enem od lokalnih glasil mojega volilnega okraja prebral uvodnik župana Janeza Novaka, iz občine Loški Potok, z naslovom "Država presenetila občino", v katerem je pohvalil novo vlado, ki je leto junija njegovo in druge občine ob južni meji obvestila, da bo sofinancirala prijavljene projekte v vseh občinah ob južni meji. Projekte, za katere je še pod prejšnjo vlado kazalo, da iz njih ne bo nič, saj se zakon o zeleni meji ni izvajal. Pred seboj imam tudi zahvalo obrtne zbornice, ki jo je poslala vsakemu poslancu koalicije in v kateri izraža hvaležnost za vse, kar je letos ta vlada in ta koalicija storila za razvoj malega podjetništva. V Obrtniku niso pozabili zapisati, da uresničujemo koalicijsko pogodbo in ne pozabijo poudariti, da smo temu delu družbe zelo naklonjeni. Ne zahvaljujejo se samo zaradi zadnjih sprememb davčnih zakonov, ki so prinesle vrsto novosti, o katerih so prej obrtniki in mali podjetniki lahko le pobožno sanjali. Poudarjajo tudi velike spremembe na administrativnem področju, ki omogočajo povsem drugačen pristop v primeru, če se kdorkoli odloči za vstop v samostojno gospodarsko dejavnost. Pričakujejo se še spremembe na področju izobraževanja in delovne zakonodaje, s čimer bodo samo še bolj sproščene zavore za samostojno dejavnost in s čimer bo samo še bolj omogočena prilagodljivost zahtevam in potrebam trgov. V Obrtniku je še zapisno, da je nov tudi pristop vlade, da so v tem mandatu vrata vladnih resorjev na stežaj odprta, da se pobude obravnavajo resno in da je prav kratka postala pot od ideje do realizacije. Piše tudi da se da veliko storiti na enem mestu, da te ne pošiljajo več od vrat do vrat, da zbiraš žige uradnikov na posamezne listine. Koalicija, ki v tem mandatu upravlja z državo je malim in srednjim podjetnikom izredno jasno pokazala, da so zaželjen del naše družbe in da od njih veliko pričakuje. Prav ta segment je za državo zelo pomemben, saj je zelo fleksibilen, prilagodljiv in državi ne povzroča kakšnih posebnih strukturnih skrbi. Precej manj opazno se je na spremembe odzvala gospodarska zbornica, čeprav so njene člane zadnje davčne spremembe zadele najmanj v istem obsegu. Tudi tu gredo razbremenitve in olajšave v desetine milijard. In ta sredstva bodo gospodarske družbe lahko uporabile za raziskave, za razvoj, za prodor na nove trge, za izboljšanje tehnologije in konkurenčnosti in še bi lahko našteval. Zelo pozitivno so spremembe sicer ocenili posamični direktorji oziroma uprave, sistem gospodarske zbornice pa je ostal bolj rezerviran, bolj ob strani, kot da še ne verjame v resničnost sprejetih ukrepov. Na povsem drugem bregu so ostale nekatere pomembne politične stranke, predvsem Liberalna in Socialna demokracija. Tudi državni svet in največji sindikati, ki kažejo svoje negodovanje nad izvedenimi in tudi nad napovedanimi spremembami z javnimi kritikami, z omalovaževanjem iz zmrdovanjem nad olajšavami in nad sproščanjem trdnih vezi države. Kot da se ne strinjajo s procesom liberalizacije, deetatizacije, da se ne strinjajo s spodbujanjem podjetniške svobode in lastne iniciative, s trendom povečanje neodvisnosti državljanov oziroma z njihovo večjo samostojnostjo. Zgleda, da sta prilastka liberalni in socialni samo fasada, za katero se skriva povsem drugačen značaj strank. Z ustvarjanjem psihoze, strašenjem, s poudarjanjem črne perspektive, črnega scenarija, z veti, javnimi protesti in grožnjami z referendumi, odvračajo javnost, da bi se lahko v miru seznanila z novostmi in proučila ponujene nove možnosti in priložnosti. Istočasno pa se s tem zavirajo procesi, ki jim je priča Evropa in pri katerih ne smemo dopustiti, da bi zastajali. Še mnogo več naporov pa bo potrebnih, da bomo hitrejši in boljši od njih in da se jim bomo postopoma približali. Prišli smo v situacijo, ko tisti, ki so v sobivanju ali bolje, v sovladanju odpeljali ključno obdobje lastninskega preoblikovanja, v katerem so se zgodile velike in nenadne spremembe, ko so nekateri čudežno obogateli in postali lastniki pomembnega dela nekdanjega skupnega premoženja, drugi pa njihovi odvisniki, želijo zaustaviti proces sprememb in njegove ključne cilje. Ne pristajajo na enake izhodiščne možnosti, ki jih želimo omogočiti državljanom, ampak si želijo ohraniti privilegij, da delijo in učijo. Kaj nam pravzaprav sporočajo s svojimi ravnanji? Najprej, da jih je strah razvoja in večje gospodarske rasti, večje prožnosti oziroma prilagodljivosti, da so zaskrbljeni zaradi večjih plač in boljšega standarda državljanov, pa zaradi boljših možnosti izobraževanja, boljšega delovnega okolja, da jih skrbi za več in stabilnejša delovna mesta, da jih skrbi večja konkurenčnost in še kaj. Sindikati in varuh človekovih pravic so zaradi tega zelo zaskrbljeni. Izjave varuha so menda celo [[...]]
Gospod Tanko, nerad to počnem, ampak razpravljamo o predlogu kandidata. Lepo prosim, da se držite teme. Razpravljamo o predlogu kandidata, dr. Damjana.
Saj je to v kontekstu reform in prestrukturiranja, gospod predsedujoči. Prav konkurenčnost zahteva veliko večjo aktivnost posameznikov, gospodarskih in drugih družb, politik, skratka, vseh, ki delujejo v širšem prostoru. Pravzaprav šele sedaj prihaja čas, ko se bo dalo pravi impulz ustvarjalnosti, sposobnosti, prodornosti, željam in še čemu in ko se bo začel zmanjševati vpliv okostenelih pristopov prejšnjega stoletja. Odpirajo se nove možnosti, spodbuja se tekma in pričakuje se rezultate, in to upravičeno. To je pravzaprav glavni vir nemira v nekaterih sistemih, organizacijah, združbah, pa tudi morda strankah in centralah. Desetletja se pravzaprav ni veliko dogajalo, vse je potekalo po utečenih poteh, največkrat od vrha navzdol. Ko se je, recimo, naročilo avtobus, se je naložilo transparente, se na hitro zbralo nekaj ljudi, se zagotovilo klobase in se je začela akcija. Sedaj to verjetno ne bo več zadostovalo in se bo treba prilagoditi novim razmeram. Do konca februarja bodo pravne osebe, do marca pa ostali davčni zavezanci opravili obračune in takrat se bodo verjetno neposredno videli učinki letošnje koalicijske davčne akcije pod sloganom Slovenija na novi poti. Državljani se bodo sami prepričali, da sta bili odprava nalepk in pocenitev notarskih storitev le uvertura in da je bila razprava o tem, ali so spremembe prave in učinkovite nepotrebna in je služila le za obračunavanje z vlado in koalicijo in seveda za spektakel tistim, ki so dokazali, da imajo dve levi, kot še radi pravimo danes, tistim, ki jim diši bolj govoričenje, kot pa resnično delo. Najkasneje marca bomo sami izračunali, kakšna je nova davčna zakonodaja. Obračun dohodnine bo marsikateremu omogočil, da bo izkoristil vsaj nekatere od številnih dodatnih ali povečanih olajšav, kar se bo neposredno poznalo v denarnici davčnega zavezanca. Zato imajo nasprotniki reform pravzaprav eno samo nalogo. Če že ne morejo preprečiti uveljavitve dela davčne zakonodaje, pa jo poskušajo vsaj čim bolj diskreditirati, da ne bi davčni zavezanci slučajno prehitro pred lokalnimi volitvami povezali davčnih reform in stanja v svoji denarnici ali na računu z aktualno oblastjo, pa čeprav bodo s tem zbegali mnoge posameznike in veliko malih podjetnikov, recimo, članov Obrtne zbornice Slovenije. Vendar nas to ne bo oviralo, da ne bi delali in razmišljali in iskali še boljše rešitve. Že sedaj, v tem kratkem letu, je ta vlada dokazala, da zna povezovati, da zna organizirati in da ljudje, ne glede na politični profil, verjamemo vanje. Da imamo predsednika, ki si upa povabiti k sodelovanju tudi ljudi, ki imajo drugačno mišljenje, drugačen pristop in ki imajo tudi drugačna znanja. Del reform, s katerimi smo za Miklavža obdarili Slovenijo, ne izhaja iz strankarskih programov ali koalicijske pogodbe. Pomembno vlogo je odigralo tudi sodelovanje z interesnimi skupinami, s civilnimi skupinami in tako naprej. Vlada je pristopila organizirano, saj prav za področje izboljšanja gospodarskega stanja ustanovila delovne skupine, ki so oblikovale številne interesne pobude. Seveda ni bilo možno vseh uzakoniti, vendar nekatere so le našle pot do predpisov. Zelo pomembno vlogo je v tem letu odigral odbor za reforme, ki je v kratkem času v dobrih 2 mesecih pripravil obsežen in kvaliteten dokument usmeritve ekonomskih in socialnih reform za povečanje gospodarske rasti in zaposlenosti, v katerem je presejana naša zakonodaja in v katerem so zapisani ukrepi, ki jih Slovenija mora izpeljati, če želi stopati po poteh, po katerih hodijo najuspešnejše države. Izključno domače znanje je oblikovalo predloge rešitev za cilje, ki nam jih nalagajo evropski dokumenti in nedavna sprejeta strategija razvoja Slovenije. To je začela pripravljati že prejšnja, Ropova vlada, brez predsodkov in zadržkov pa jo je nova vlada povzela, dopolnila, dokončala in jo 30. junija letos tudi sprejela. Naša vlada in naša država je pred zahtevno nalogo, saj mora poleg skrbi za ustvarjanje pogojev za izpolnitev maastrichtskih kriterijev in prevzema evra, izpeljati še razvojne prioritete, ki si jih je zadala in zapisala kot prioritete v strategijo razvoja Slovenije in ki so opredeljene v izvedbenem načrtu tako imenovanem programu reform. Vsi pogoji za prevzem evra so že ta mesec izpolnjeni, velika večina reform pa še čaka. Pristopi k realizaciji nalog, ki izhajajo iz reformskega paketa, so lahko različni, kar zaznavamo tudi iz razprav v tej hiši in drugih okoljih. Različna je lahko dinamika, različen je lahko vrstni red, različna je lahko tudi odločnost ukrepov. Lahko se odločamo za enkraten poseg ali za postopnost. Predvideni ukrepi zadevajo vse vladane resorje, pomemben sestavni del reform je črpanje evropskih sredstev. Pred samo nekaj dnevi je ta vlada in ta koalicija uspešno zaključila delo pri oblikovanju naslednje finančne perspektive, ki Sloveniji prinaša neto izplen v višini dveh milijard evrov več, kot kdajkoli prej. In seveda več, kot so organi zahtevali, najbolj zahtevni in razgledani ministri prejšnje vlade in tudi za 20% več, merjeno v deležu BDP-ja, kar je kot kriterij postavil odbor državnega zbora za zadeve Evropske unije. Marsikaj iz tega paketa reform bo povezano tudi z usklajevanji s socialnimi partnerji, ki so pomemben del naše stvarnosti in ki v veliki meri določajo hitrost razvoja in odzivnost družbe na spremenjene domače in zunanje okoliščine. Ni prav nobena skrivnost, da gre za ključni projekt te koalicije, da gre istočasno tudi za ključni projekt Slovenije. Ta projekt je istočasno tudi sestavni del ali bolje izvedbeni del Lizbonske strategije skupnega evropskega projekta. Gre torej za vrsto istočasnosti, za sistem povezanih zadev, ki se jih ne moremo lotiti z levo roko po sistemu, če bo špičasto bodo vile, če bo "tumpasto" pa kramp. Če želimo učinke, če želimo proces nadzorovati in ga sinhrono izvajati, če želimo, da poteka po predvidljivi poti, potem se moramo realizacije lotiti z vso potrebno resnostjo in skrbnostjo. Ključnemu projektu mora vlada dati zadostno pozornost in podporo in mu določiti pravo lokacijo in pravo težo. In zato je že prav, da imamo v tem primeru nekoliko bolj desno vlado. V poslanski skupini podpiramo samostojno ministrstvo, ki bo imelo vse pristojnosti in možnosti za učinkovito izvajanje nalog, od katerih bo tako zelo odvisen bodoči položaj Slovenije, kot tudi položaj in zadovoljstvo njenih državljanov. Podpiramo predlog vlade, da se dr. Jožeta P. Damjana imenuje za ministra brez listnice, z nalogo koordinacije dela vladnih resorjev, vseh ministrstev, ki so vpeta v procese reform. Njegovo teoretično znanje ni sporno, saj je že velikokrat dokazal, da sodi v samo strokovno špico domačih ekonomistov. Prepričani pa smo, da bo kandidat za ministra znal učinkovito povezati svoje odlično teoretično znanje s prakso in da bomo državljani Slovenije tudi z njegovo pomočjo hitreje stopali po poti zmanjševanja razvojnega zaostanka za najuspešnejšimi in najbolj učinkovitimi evropskimi ter svetovnimi državami. Njegov uspeh pri izvajanju reform bo naš skupen uspeh, zato pričakujemo, da bo pri svojem delu imel ne samo koalicijsko, ampak najširšo politično, strokovno in javno podporo. Naša poslanska skupina bo dr. Jožeta P. Damjana, ki ga je predsednik vlade predlagal za ministra, tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam postopkovno besedo mag. Cviklu, sem dolžan citirati drugi odstavek 75. člena poslovnika: "Govornik sme govoriti le o vprašanju, ki je na dnevnem redu." Zato bi prosil, da razpravljamo o primernosti ali neprimernosti kandidata dr. Damjana. Mag. Cvikl, postopkovno.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Naš postopkovni predlog je naslednji. Ali se bodo vsi, vključno s predsednikom vlade in gospodom Tankom, držali točke dnevnega reda, ki je predlog kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, ali pa državni zbor odloči, da govorimo o vsem drugem, o analizi preteklosti, o tem, kakšen naj bi bil vladni program, kaj je vlada res mislila v okviru gospodarskih reform, kaj bo z davčnimi zadevami. Ker to, kar smo slišali, predvsem s strani predhodnika, gospoda Tanka, ki je govoril o tem, kaj gospod varuh človekovih pravic misli o tem, kaj sindikati mislijo o tem, kakšen bo obračun dohodnine. O vsem je govoril, samo o tem ne, kar je dejansko točka dnevnega reda. Tako da bi predlagal, da se odločimo. Mi nimamo problema govoriti o tem, kaj vse smo od takrat, ko se je Slovenija osamosvojila, naredili za izgradnjo tega, kar danes imamo. Se pravi, smo članica Evropske unije, smo lahko zaradi tega prejeli, kar je bilo povedano, in smo v preteklosti zgradili sistem. Nimamo nobenega problema. Vendar pa reči, da nekdo z nekimi carinskimi omejitvami zaustavlja razvoj Slovenije, ko so se vse parlamentarne stranke leta 1996 dogovorile, da je vstop v Evropsko unijo prioriteta številka ena in je neka politična koalicija pač to vodila, in kot da smo se 1. maja 2004 ali pa celo 3. decembra 2004 [[...]]
Mag. Cvikl, tudi vas moram opozoriti.
Tako da predlagam, podpredsednik, ali se spremeni naslov točke dnevnega reda ali pa vse, vključno s predsednikom vlade, gospodom Tankom, ko gredo čez diskusijo, ki je minister brez listnice, ne ministrstvo, razen če je točka dnevnega reda zakon o vladi, sprememba zakona o vladi, minister brez listnice, da jih opozorite. Danes imenujemo ministra, ki bo vodil službo za upravljanje, spremljanje in izvajanje SRS, tako imenovana "SUSI" SRS, služba za upravljanje, spremljanje in izvajanje. Samo to delamo in nič drugega. Tako, da bi predlagal, predsednik, ali sprememba naslova točke dnevnega reda ali pa strogo opozarjanje tukaj prisotnih razpravljavcev. Hvala.
Hvala lepa. Dnevni red je določen. Vsebina točke je znana in sam si bom kot predsedujoči prizadeval, da se bomo držali vsebine te točke, torej imenovanje oziroma neimenovanje dr. Jožeta Pavliča Damjana. Pričakujem od vseh naslednjih razpravljavcev, da bodo spoštovali vsebino točke in da se bodo držali 75. člena poslovnika. Mislim, da več v tem trenutku ne morem narediti. Hvala lepa za razumevanje. In nadaljujemo s predstavitvijo. Na vrsti je gospod Petek, ki bo predstavil stališče LDS.
Lep pozdrav. Spoštovani predsednik vlade, podpredsednik državnega zbora, spoštovane kolegice, kolegi! V poslanskem klubu LDS pozdravljamo določitev kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, da z vstopom v vlado prevzame politično odgovornost za izvedbo vladnega paketa socialnih in ekonomskih reform. Četudi bo ime resorja, ki ga bo kandidat vodil, kot kaže, zavajajoče vsebovalo le naslov dokumenta strategije razvoja Slovenije, ki jo je, veste to, zasnovala že prejšnja, Ropova vlada, vemo, da je resnični cilj skušati izvesti to, kar si je kandidat kot vodja odbora za reforme zadal v svojem predlogu socialnih in ekonomskih reform. V uvodu svoje predstavitve na seji odbora za gospodarstvo je gospod Damjan sam priznal, da nima nikakršnih konkretnih izkušenj z delom v gospodarstvu. To zmanjšuje njegovo osebno kredibilnost v očeh strokovne javnosti, v podjetniških in gospodarskih krogih, pa tudi med državljankami in državljani, saj je to podobno, kot bi nekdo razvil recimo nov način operacije na odprtem srcu, pri tem pa nikoli v življenju ni videl niti operacijske dvorane. In ukrepi, ki ste jih opredelili v vladnih, socialnih in ekonomskih reformah, spoštovani premier in kandidat za ministra brez listnice, so operacija, katere izida si sploh ni mogoče predstavljati. V vsej dosedanji razpravi, ki smo jo pozorno spremljali, ste postregli s premalo oprijemljivimi podatki, izračuni in simulacijami, na podlagi katerih bi bilo mogoče napovedati kako socialno pravična bo Slovenija po koncu vašega mandata, kako kakovostno bo življenje v njej in ali jo bo sploh še mogoče opredeliti kot državo blaginje. Glede strokovnih referenc in dosedanje akademske angažiranosti po našem mnenju kandidatu ni mogoče česa očitati, vendar pa to in visoka osebna motiviranost, da svoje teoretsko znanje končno preveri v praksi, navaja k sklepu, da utegne gospod Damjan Slovenijo spremeniti v akademski eksperiment, v laboratorijski preizkus, ki bo morda celo nekoč sodišče za mnoge znanstvene razprave in članke. To, da je kandidat in vlada nepopustljiva, dokazujete z vztrajanjem pri uvedbi enotne davčne stopnje, čeprav so se sindikati in z njimi številni delavci, dijaki, študentje, kulturniki, intelektualci, ekonomski in drugi strokovnjaki jasno zoperstavili. Takšna vaša nepripravljenost na iskanje kompromisa in s tem za sodelovanje, kandidatovo pogojevanje ali celo izsiljevanje, nikakor ni dobra popotnica za prihodnost socialnega dialoga, ki je vsa ta leta v Sloveniji predstavljal temelj odločanja o ključnih družbenih vprašanjih. Da bodo po uvedbi enotne davčne stopnje plače ostale nespremenjene in se revščina ne bo povečevala, vam glede na zadnje javnomnenjske raziskave verjame vse manj državljank in državljanov. Očitno ste pri pisanju vaših reform povsem zanemarili družbeni, kulturni, psihosocialni vidik vsakršnih občutnejših sprememb družbenega sistema, saj očitno ne veste, da so enakost, majhne socialne razlike in sindikalne pravice vrednote, ki so v Sloveniji visoko na lestvici. V svoji predstavitvi je kandidat kot ključna dejavnika povečanja konkurenčnosti izpostavil pomen človeškega kapitala in znanja, a predlagane reforme znanje opredeljujejo kot tržno storitev ali blago in ne kot posameznikovo pravico in javni interes. Vsaj v tej točki, ko pravite, da je prav znanje lahko ključno na poti do povečanja konkurenčnosti, se v poslanskem klubu LDS strinjamo z vami. Nikakor pa se ne moremo strinjati, in do dokazuje tudi naše delo v zadnjih dvanajstih letih, da je povečanje konkurenčnosti in redistribucija dobička cilj sam po sebi. Gospodarska uspešnost, ki hkrati ni pospremljena z ukrepi za krepitev družbene kohezivnosti in zagotavljanje trajnostnega razvoja, nima posebnega smisla, razen za majhno skupino privilegiranih velikih lastnikov kapitala. V tem predstavitvenem stališču poslanskega kluba LDS ne bomo povzemali vseh naših pogledov na posamezna področja družbenega življenja, ki sta jih kandidat in vlada obdelala v reformnih dokumentih. To bomo storili, kolegice in kolegi iz poslanskega kluba LDS, v nadaljevanju, vendar vse do sedaj povedano in slišano pove dovolj, da vemo, da bo sedaj kandidat, kasneje, v to ne dvomimo, minister brez listnice, za izvedbo vladnih socialnih ekonomskih reform potreboval precej več potrpežljivosti in premišljenosti ter manj zaletavosti, kot jo je pokazal doslej. V poslanskem klubu LDS ne bomo podprli kandidature gospoda Damjana za ministra, a ne zato, ker bi menili, da ni sposoben voditi resorja in delovati v vladi, temveč zato, ker preprosto pooseblja napovedane spremembe, ki bodo Slovenijo potisnjene tja, kamor si velika večina ne želi, v družbo velikih socialnih razlik, družbene izključenosti, življenje brez solidarnosti in socialnega dialoga, v svet zaostrovanja nasprotij in ne dialoga in pogajanj.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Han, ki bo predstavil stališče Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik vlade, spoštovani podpredsednik, državni zbor! Socialni demokrati imamo veliko vprašanj in pomislekov glede reform, širjenja državne uprave in trošenja dodatnega davkoplačevalskega denarja. Zato smo prejšnji teden z vnemo pričakovali zaslišanje novega kandidata za ministra, dr. Damjana. Z vnemo tudi zato, ker vlada do tedaj ni postregla z zadovoljivimi odgovori in podatki, ne glede na to, ali so jih terjale opozicijske stranke, zaposleni, upokojenci, študenti, mlade družine, predstavniki sindikatov in tudi drugega gospodarstva. Žal odgovorov o pristojnostih novega ministrstva tudi na zaslišanju nismo dobili. Socialni demokrati ocenjujemo, da so v Sloveniji spremembe potrebne, da Slovenija mora iti z razvoj naprej. Zagotovo pa situacija v Sloveniji, tako ocenjujejo tudi tuji strokovnjaki, ni tako slaba, kot jo želi pokazati skupina reformistov, in če hočete tudi vlada. Verjetno ga ni med nami, ki misli, da bi morali podražiti telefonske pogovore, ker so sedaj cenejši kot v večini držav Evropske unije. Verjetno ga ni med nami, ki bi z navdušenjem pozdravil dvig cen kurilnih naftnih derivatov samo zato, da bomo slepo sledili umiku države iz gospodarstva in upam, da vas ni veliko, ki podpirate idejo, da bi se bogati bogatili na račun šibkejših, seveda bodo o tem govorili oddani glasovi in ne izrečene besede. Gospod kandidat je na zaslišanju večkrat ponovil, da je za reforme potrebno iskati družbeni konsenz. Osebno podpiram kandidata pri njegovem razmišljanju, vidim pa tudi, da se vlada, ki ga predlaga, z njim v osnovi ne strinja. Vlada je namreč pri pisanju predloga reform izključila socialne partnerje in uvedla nekakšen monolog, namenoma jih je prezrla tudi pri pripravah dopolnjenega proračuna za prihodnji dve leti, kar se je zgodilo prvič v zgodovini. Zavrača pa tudi strokovno mnenje strokovnjakov, ki se niso pripravljeni podrediti politični ideologiji. O iskanju konsenza smo do sedaj samo slišali, veliko bolje pa bi bilo, da bi besede prišle tudi v dejanja. Vzorec dvojnosti se ponavlja. Na eni strani lepe besede kandidata in na drugi kruta dejstva vladnih odločitev. Bodoči minister v javnosti rad poudarja pomen znanja in izobraževanja, vlada pa sočasno zmanjšuje, na primer, sredstva za sofinanciranje podiplomskega študija in denar za razvoj in raziskave raje vlaga v tanke in v vojaško industrijo. Še bolj na področju izobraževanja bode v oči, da so nekateri visoko izobraženi reformisti celo pripravljeni odreči naslednjim generacijam pravico do brezplačnega šolstva, ki ga želijo s privatizacijo ukiniti, ne glede na dejstvo, da jim je pri njihovem izobraževanju vedno stala ob strani država. Na področju zdravstva nimamo jasnih odgovorov o privatiziranju zdravstva in uvajanju plačevanja zdravniške oskrbe in nege. Kakšne račune bomo po novem plačevali za storitve v zdravstvu, odgovorov ni. Ostaja pa veliko vprašanj, na katere bomo v Socialnih demokratih še posebej pozorni. Bistvo Lizbonske strategije je povečati zaposlenost in konkurenčnost, ne morem pa mimo tega, da je očitno [[...]]
Gospod Han, tudi vas moram opozoriti, razpravljamo o kandidatu, prosim da to spoštujete.
Hvala. Da je edini ukrep ali politika na voljo ostala prav fleksibilnost trga dela. Seveda bi to idejo Socialni demokrati z veseljem podprli, če bi verjeli, da je fleksibilnost namenjena ljudem in ne bogatitvi kapitalskih veljakov. Olajšati odpuščanje in sočasno zmanjševati socialno vključenost in socialne pravice pa jasno kažejo na dejstvo, da bodo breme reform nosili predvsem ljudje, ki živijo od sadov svojega dela. Predstavniki zbornic že javno hvalijo predsednika vlade, da jim je omogočil prihranke, predvsem zaradi ukinjanja davka na izplačane plače. Ta ukrep je sicer dober, vendar je resnica tokrat na strani Socialnih demokratov, ki smo že opozarjali, da vlada ni želela povišati neto plač delavcev, ampak zgolj povečati dobičke lastnikom. Zanimiv je tudi komentar svetovalca guvernerja Banke Slovenije, doktor Drenovca, ki ocenjuje, da je program reforme trga dela namenjen kontralibilnosti, podredljivosti in odvisnosti dela od kapitala. Večja fleksibilnost trga dela je tudi v nasprotju z vladnimi obljubami o povečani rodnosti. Seveda vprašanje reform ostaja odprto tudi na drugih področjih, kaj bo z pokojninami v prihodnje, kako bodo reforme zakrpale denacionalizacijsko luknjo, ki nas čaka, kam bomo vlagali denar od prodanega državnega premoženja in še bi lahko tu našteval. Nejasno je tudi, s katerimi reformami bodo vlada in novi minister začeli. Očitno je prva na vrsti davčna reforma, ki ji bodo sledile ostale. Sprašujem se po smotrnosti take odločitve, najprej predpisati nov davčni sistem, potem pa reformirati vse ostalo. To bi bilo možno le v primeru, če bi avtorji reform tudi na drugih področjih ugotovili, da gre, enako kot pri davčni reformi, za popolno nevtralen učinek na javne finance in fiskalno politiko. V nasprotnem bo potrebno izdelati novo davčno reformo, zaradi katere bo zoper breme slabih odločitev nosilo gospodarstvo in posledično delojemalci. Možno pa je seveda, da bo vlada uporabila skrito orožje in povečala DDV, ter preko višje obdavčitve potrošnikov pokrivala izgubo v proračunu, ki bo nastala na podlagi slabih odločitev. Kandidat za ministra je prejšnji teden v časopisu finance predstavil tudi že svojo reformo javne uprave. Predlaga kar najenostavnejšo rešitev, prezaposlimo delavce v javni upravi na agencijo mesec dni pred njenim zaprtjem, zapremo agencijo, pa je. Ljudje bodo po hitrem postopku na cesti. Socialni demokrati nasprotujemo takemu načrtu in načinu obveščanja javnosti, zato mi naj gospod Damjan oprosti, če se jaz ne bom šalil na račun novih delovnih mest. Osebno sem bil sicer navdušen nad kandidatovo skrbjo do njegovega otroka, bi ga pa prosil, da pogleda tudi preko lastnega praga in z enako vnemo tudi potem, ko bo verjetno postal politični funkcionar, skrbi za ostale. Prav tako si verjetno marsikdo ne more predstavljati, da bi razgovor za službo kar zapustil zaradi osebnih razlogov. Nekaterim je očitno ta privilegij podeljen. Dovolite mi, da se na koncu ustavim še pri davkoplačevalskem denarju. Pri debelih 350 milijonih tolarjev, kolikor jih bo v dveh letih zapravil nov minister, seveda predvsem za plače. Vlada, njen predsednik in reformisti so se večkrat javno zavezali, da ne bodo za pisanje programa reform porabili niti tolarja. Danes smo lahko priče, kako se bo ta "niti tolar" spremenil v nagrade, očitno tudi tako velike, da so posamezniki pripravljeni opustiti akademsko kariero oziroma zaslužke, ki jih sicer dobijo za svoje znanje zato, da lahko brezplačno pripravljajo reformo. Zelo zanimivo. Naj še enkrat poudarim, da Socialni demokrati ocenjujemo, da so v Sloveniji spremembe potrebne. Prepričani pa smo, da jih ni potrebno izvajati z rušilnimi posegi, z bagri, z buldožerji, ampak premišljeno in postopoma. Treba je uporabiti orodje finomehanike. Seveda pa taka pot zahteva več energije, več truda, več usklajevanj, dialogov in širši družbeni konsenz. Vendar pa njeni rezultati ne povzročajo razkola med narodom. Ker nam vlada še do sedaj ni jasno odgovorila, čemu novo ministrstvo, kakšen delež posameznih ministrstev bo prevzel novi minister, kdo bo komu delegiral naloge, kdo bo koga nadziral in najpomembneje, kdo bo za vse skupaj odgovarjal ter kaj si lahko od tega obetamo, pomeni, da ni želela ali ni hotela svojih načrtov deliti z opozicijo in širšo slovensko javnostjo. Ker tudi ni jasno, ali bo kandidat za ministra, gospod Damjan, sledil svoji strokovnosti ali politični moči, zaradi česar v zraku visi dialog s socialnimi partnerji, ki pa je za Socialne demokrate osnova za izvedbo reform, gospoda Damjana v poslanski skupini Socialnih demokratov ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednjega vabim za govorniški oder gospoda Soka, da predstavi stališče Nove Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani predsednik vlade s sodelavci, kolegice in kolegi! Pozdravljam tudi ministra Damjana, če bo danes izvoljen, mislim, da nas posluša. Po nekem čudnem poslovniku, ki ga imamo, namreč ne more biti prisoten. Pozdravljam seveda tudi vse tiste, ki prek RTV sprejemnikov spremljajo to današnjo sejo. V svojem nastopu bom poskušal biti kratek in govoriti o tem, kar je predmet razprave, in upam, da se ne bom zameril predstavnikom oziroma članom opozicije. Najprej naj povem, da je pravna osnova za imenovanje ministra brez listnice v zakonu o vladi. V zakonu o vladi namreč piše, da lahko državni zbor imenuje dva ministra brez listnice - enega smo že imenovali, to je minister za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, enega pa bomo, če bo večinska volja danes takšna, in sicer ministra za reforme. Tudi v koalicijski pogodbi je dana osnova za to, kar bomo danes storili. Namreč, zapisano je, da se bo vlada organizirala na takšen način, da bo kar najbolj racionalno sledila ključnim strateškim prednostnim nalogam in da bo tako tudi prilagodila organizacijo vladnih resorjev. Slišali smo že, da je prejšnja vlada začela pripravljati strategijo razvoja, zdajšnja pa jo je junija 2005 tudi sprejela. Gre za niz gospodarskih, socialnih ukrepov, ki jih je treba izvajati, če želimo slediti trendom svetovne globalizacije. In na podlagi te strategije je skupina za reforme, ki jo je v zadnjem času vodil prav Jože Pavlič Damjan, pripravila ukrepe socialnih in gospodarskih reform. Gre za 70 ukrepov, za katere so zadolžena posamezna ministrstva in ki jih bo treba v prihodnjih dveh letih tudi udejanjiti. Naj povem, da je veliko tega, kar je zapisano v tem okviru socialnih in gospodarskih reform, že sedaj v sedanji vladni koaliciji in da bodo ti ukrepi izvedeni tako, kot je sprejela vlada in tako kot smo mnogi prepričani. V kolikor bo zagotovljena socialna vzdržnost, kar pomeni, da se ne bo poslabšal socialni položaj določenih kategorij državljank in državljanov. V kolikor v ničemer izmed teh ukrepov ne bo ogrožen prevzem evra, ki naj bi ga Slovenija prevzela s 1.1.2007. Mnogi pred menoj ste že govorili, pa naj še sam omenim, da smo pred časom v tem državnem zboru del teh reformnih ukrepov že sprejeli, in sicer v obliki paketa sprememb davčnih zakonov. Zelo pomembno je zmanjševanje davka na izplačane plače, mogoče se v tem trenutku vsi niti tega ukrepa ne zavedamo, ampak vlada se je odločila v naslednjih 4 letih, ali po možnosti še prej, ta davek v celoti ukiniti. Potem so bile tu sprejete olajšave za vlaganja v raziskave in znanost. Poenostavljen je bil davčni postopek, mnoge spremembe so bile storjene v zakonu o [[...]]
Gospod Sok, predmet razprave, lepo prosim.
Saj sem se že uvodoma opravičil, da upam, da ne bom s svojim nastopom prizadel oziroma izzval poslancev opozicije. Torej, želim zaključiti, da je pravzaprav potrebno sedaj na tem mestu, ko so te zadeve že v izvedbi in ko se intenzivno izvajajo, s tem nadaljevati. In da bi lahko s takšno intenzivnostjo nadaljevali, se je predsednik vlade, kar v Novi Sloveniji spoštujemo, odločil predlagati ministra brez resorja prav za to funkcijo, da bo ta minister usklajeval in spremljal, ter nudil strokovno pomoč in sodeloval z ostalimi ministrstvi, ki so v skladu s tem okvirjem reform zadolžena za izvajanje posameznih ukrepov. Mi bomo to odločitev predsednika vlade podprli. Mislimo, da je v tem trenutku smiselna in upamo, da bo novoimenovani minister tvorno in kar se da najboljše sodeloval v novi vladi. Že naprej mu želimo uspešno delo. Naj zaključim, da 350 milijonov, kolikor naj bi ta služba v naslednjih letih porabila za svoje delo, je samo polovica tistega, kar smo porabili za nesmiselni referendum o RTV-ju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tudi jaz se že vnaprej opravičujem vsakomur, ki mu bom segel v besedo, če bo kršil poslovnik. Hvala za razumevanje. Naslednji ima besedo gospod Presečnik, ki bo predstavil stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Gospod predsednik vlade, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! Predsednik vlade Janez Janša predlaga dr. Jožeta P. Damjana za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Realizacija zastavljenih ciljev v strategiji razvoja Slovenije je seveda po našem mnenju ključna za uspeh Slovenije v prihodnosti. Sledenje zastavljenim ciljem pa zahteva dobro koordinacijo posameznih resorjev in stalno spremljanje ukrepov po področjih. V to smo prepričani še toliko bolj, ker predvidene reforme zahtevajo dobro koordinacijo, saj gre za zelo resne spremembe, ki bi lahko v primeru, da se ne bi izvajale koordinirano, pripeljale do neustreznih rešitev. Kot vladna stranka zaupamo predsedniku vlade, da na izbrano mesto predlaga pravega človeka. Jože P. Damjan je strokovnjak, ekonomist, ki je pomembno prispeval k nastanku okvirov gospodarskih in socialnih reform v Sloveniji. Prepričani smo, da je več kot primerno, da prevzame tudi koordinacijo realizacije predvidenih reform in s tem tudi pomembno odgovornost za izvedbo zastavljenih ciljev. Vsi dobro vemo, da je reforme strokovnega vidika, pa naj bodo na področju gospodarstva ali kjerkoli drugje, relativno enostavno predlagati, veliko težje pa je za takšne reforme doseči potreben konsenz širše javnosti in zanje pridobiti ustrezno politično podporo. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo kandidata za ministra podprli. Zavedamo se, da je pred njim težka naloga, pričakujemo pa, da se jo bo lotil z vso odgovornostjo, in da bo v okviru svojih pristojnosti zagotovil uspešno izvajanje predlaganih reform. Ob tem pa od bodočega ministra pričakujemo, da bodo ključne odločitve, ki se bodo izvajale v prihodnje s ciljem izvajanja predvidenih reform, podkrepljene z ustreznimi izračunu in raziskavami, ki bodo omogočali predvidevanje učinkov posameznih odločitev oziroma ukrepov. Znano je, da smo v Slovenski ljudski stranki na vseh organih zavzeli pozitivno stališče do nedavno sprejetega vladnega okvira gospodarskih in socialnih reform. Končno stališče do nekaterih ukrepov pa bomo sprejeli, ko bodo pripravljene vse strokovne analize. Pomisleki obstajajo predvsem glede enotne davčne stopnje, ki naj bi znižale ekonomsko-socialni položaj velikega dela prebivalstva. Omenjene pomisleke glede enotne davčne stopnje pa lahko odpravijo le ustrezni izračuni, iz katerih bodo nedvoumno razvidni učinki uvedbe takšne stopnje. Kljub omenjenemu pomisleku smo v Slovenski ljudski stranki prepričani, da je reforme potrebno izpeljati. Trenutno stanje v Sloveniji ni najboljše in želimo si takšne spremembe, ki bodo Sloveniji omogočile boljši razvoj v prihodnje. Prepričani smo, da bo dr. Jože P. Damjan, ki bo odgovoren za izvedbo reform, prispeval k uresničevanju zastavljenih ciljev, zato ga bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke kot kandidata za ministra brez listnice, podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kot zadnji bo stališče Slovenske nacionalne stranke predstavil podpredsednik Peče.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Mizo imamo pripravljeno, kar pomeni, da nihče v tej dvorani ne dvomi v to, da bo novi minister potrjen. Nihče v tej dvorani verjetno tudi ne dvomi v teoretično znanje predlaganega kandidata. Izpostavilo pa se je nekaj pomanjkljivosti, na matičnem delovnem telesu, pomanjkljivosti, ki se očitajo kandidatu, najsi bodo delovne izkušnje ali pa resnično življenje. V podajanju stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke se ne bom spuščal v osebno oceno predlaganega kandidata. Verjamem, da je delo tisti kriterij, skozi katerega je najlažje oceniti posameznika, najsi bo v okviru izvršilne ali zakonodajne veje oblasti. Rad pa bi se dotaknil njegovega dosedanjega dela, ampak to samo tistega dela, ki je oziroma bo vplivalo na odločitev poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, v povezavi z glasovanjem o imenovanju. Ta del njegovega dela je po naši oceni opredeljen in spisan v obliki ukrepov na ekonomskem področju, bodočem ekonomskem področju, na kandidatovih videnjih za razvoj naše države in po naši oceni na zelo pomembnem področju, to je sposobnost sledenju besedam predsednika vlade Janeza Janše, ki jih je izrekel v svojem uvodnem govoru, to je, blaginja za vse. Zato moram s tega mesta povedati, da predlagani ukrepi s strani gospoda Damjana, torej ukrepi na ekonomskem področju, ne sledijo besedam predsednika vlade Janeza Janše, torej blaginja za vse. Iz tega najprej sledi začudenje, kajti predsednik vlade teži k drugačnim ukrepom, kot teži kandidat za ministra. Torej vidimo, da je tu velik razkorak. Tudi v okviru ostalih članov vlade Republike Slovenije se je dalo v zadnjem času razbrati veliko nesoglasje v povezavi s predlaganimi ekonomskimi ukrepi s strani kandidata, kakor tudi, kar je mogoče še posebej pomembno izpostaviti, s strani ministra za finance, ki se mu po naši oceni s tem jemlje dobršen del pristojnosti. Kot veste, smo v okviru javnofinančnih aktov odvzeli finančna sredstva ministrstvu za finance in jih dodelili novemu ministrstvu. Torej prva dilema, ki jo poskušam izpostaviti in za katero verjamem, da mi je uspela, je seveda usklajeno delo vlade Republike Slovenije oziroma izvršilne oblasti. Zakaj pa je to tako zelo pomembno? Zaradi tega, ker je vlada nosilka makroekonomskih ukrepov, ki se kažejo predvsem v gospodarstvu in širše od tega potem v razvoju in življenju družbe. Kot vemo, so ukrepi na ekonomskem področju sestavljeni tako iz monetarnih ukrepov kot davčnih ukrepov. In oboji oziroma skupek ali pa kombinacija obeh bo od danes naprej pretežno v rokah novega ministra, ki ga danes potrjujemo. Zato je še kako pomembno, da bi dobili zagotovilo, ne samo s strani predsednika vlade, gospoda Janše, ampak seveda zagotovilo vlade v celoti, da so smernice, opredeljene v ekonomskih ukrepih, smernice, ki jim verjamejo vsi člani vlade. Ampak žal temu ne moremo potrditi. Kot vemo, je en člen vlade že napovedal drugačno razmišljanje. Kot vemo je drug člen vlade že napovedal drugačno razmišljanje. In seveda kam bomo potem prišli z nedorečeni oziroma bolje rečeno s predlogi, ki so tako zelo drugačni, ki ne bodo spremljali te tako imenovane reforme. Na drugem mestu moram poudariti, da jaz osebno, in verjamem, da tudi moji poslanski kolegi v poslanski skupini SNS, ne verjamem v predlog ekonomskih ukrepov, pod katere je podpisan gospod Damjan in ki se nahajajo v okviru vladnega gradiva reform. Enostavno ti predlogi niso uperjeni v Slovenijo danes, torej niso uperjeni v ta čas in ta kraj, kjer danes smo. In zasledujejo drugačen cilj, kot ga je, še enkrat poudarim, na začetku izpostavil gospod predsednik vlade Janez Janša, to je blaginja za vse. Dotaknil se bom samo ukrepov na ekonomskem področju, kajti kakor sem na začetku povedal verjamemo, da bo bodoči minister delal na podlagi svojega preteklega dela in spisani ukrepi na ekonomskem področju so njegovi ukrepi. Zato ocenjujemo, da bi to moral biti edini argument za podporo ali pa seveda proti podpori. Nekateri govorniki ali pa v nekaterih stališčih, podanih s strani poslanskih skupin, je bilo izrečeno kar nekaj kritik glede enotne davčne stopnje, zato se tega področja pretežno ne bom dotikal v svojem nadaljnjem nastopu. Rad bi poudaril, da je to eden izmed tistih ciljev, ki so v popolnem nasprotju s tistim terminom na začetku, blaginja za vse. Dejstvo je, da enotna davčna stopnja bo podražila 75% vsakodnevnih življenjskih dobrin ali pa 75% izdelkov za vse tiste ljudi, ki gredo dnevno v trgovino. Jaz verjamem, da ta procent, torej da se bo 75% osnovnih življenjskih potrebščin podražilo, ne zaboli nikogar v tej dvorani. Prav tako vem, da nihče izmed vas ali nas več ne gleda na spreminjanje cen tistih osnovnih življenjskih potrebščin, ker pač za nas ne predstavljajo nekega posebnega izdatka. Ampak mislim, da bi morali vsi mi tukaj, ki sestavljamo zakonodajno vejo oblasti, v okviru svojega odločanja pogledati tisto širšo dimenzijo, dimenzijo Republike Slovenije oziroma vseh državljanov in državljank. Ne smemo pozabiti na ljudi z nizko kupno močno in teh je žal vedno več v okviru naše države in za te bi morali prilagoditi ekonomske reforme. Tem ljudem, temu sloju ali pa tej množici, kakorkoli hočete, bi morali prilagoditi ekonomske ukrepe, ki bi se odražali, da tudi njim ne bi bilo treba dnevno izbirati med vrstami osnovnih življenjskih potrebščin. Ampak seveda, davčna reforma, bom še enkrat povedal, ki naj bi po besedah predsednika vlade omogočila blaginjo za vse bo povzročila ravno obratno, dvignila se bo cena velike večine osnovnih življenjskih potrebščin. Če je to blaginja za vse, mislim da ni. Mislim, da nobeden izmed 90-ih poslancev temu ne bi smel pritrditi. Mislim, da predsednik vlade temu ne bi smel pritrditi in mislim, da predsednik vlade ne bi smel težiti k tovrstnim ukrepom. V nadaljevanju se govori prav tako s področja ukrepov na ekonomskem področju, torej s strani tistih ukrepov, ki so nekako bolj ali manj predlagani s strani kandidata, da se bo z reformo sistema socialnih transferov in trga dela poskušal ublažiti udarec enotne davčne stopnje, ampak če pogledamo v preteklo leto in če pogledamo akte, kateri so izpeljani na ekonomske področju vidimo, da smo za leto 2006 in 2007 v okviru javno finančnih aktov, pa bom še enkrat začel, vidim, da smo žal na področju javno finančnih aktov za leto 2006 in za leto 2007 seveda zmanjšali sredstva za aktivno politiko zaposlovanja, vidimo, da smo žal zmanjšali socialne transfere v letu 2006 in 2007, ampak vlada Republike Slovenije v svojem, kako naj temu rečem, biltenu ali kakorkoli, veste kaj mislim, pa govori ravno obratno, da se bo z reformo sistema [[...]]
Gospod Peče, žal moram tudi vas opozoriti, tole je šlo malce mimo, lepo prosim.
Podpredsednik Pavliha, jaz vem, da je težko usmerjati razpravo, po drugi strani pa vem, da bi imenovanje ministra za tako pomembno področje moralo dopuščati tako razpravo, skozi katero bi bilo vidno delo, dosedanje delo kandidata, kajti samo skozi dosedanje delo kandidata lahko predvidevamo bodoče delo kandidata. In naša naloga je, da vzamemo v obzir vse tiste elemente, ki so bili dosedanji rezultat dela gospoda Damjana. Ampak, če mi ne dovolite, da bi govoril o socialnih transferih, ugotavljam, da ste se približali vladni politiki. V nadaljevanju blaginje za vse, kakor je gospod Janša povedal, so seveda zelo zanimivi, po moji oceni seveda zelo zgrešeni, tudi ekonomski ukrepi na področju pokojninskega sistema. Kot vidimo, predlagan kandidat za ministra in vlada Republike Slovenije vsaj na papirju sledi cilju podaljševanja delovne dobe. S tem seveda izničujemo vse tiste, najsi bo ustavne kategorije ali pa človeške kategorije pokojnine, in sicer, da je pokojnina dogovor, medgeneracijski dogovor, da tisti, ki so sposobni in delovno aktivni opravljajo svoje delo zase in za tiste, ki tega dela, najsi bo zaradi starosti ali česar drugega, ne morejo več opravljati. Ta kategorija na ekonomskem področju z ukrepi, kot jih predlaga bodoči minister, ne sovpada, torej kršimo oziroma skuša se kršiti in nasprotovati osnovni kategoriji na področju pokojninskega sistema. Zdravstveni sistem, v katerega se žal vpeljuje ekonomska misel in ki obsega kar dobršen del ukrepov, predlaganih s strani današnjega kandidata, ne bom rekel leti, ampak teži k privatizaciji. Z drugimi besedami, tudi to področje, torej zdravstveni sistem, bomo podvrgli, na predlog ministra, ki je zadolžen za usklajevanje in izvajanje dobrin, ali bolj rečeno nedobrin, tržnim zakonitostim. Zdravje bo postala kategorija na trgu in nihče izmed nas ne bi smel težiti k temu, da zdravje postane kategorija na trgu. Ne smemo si privoščiti, ne mi, ne vlada, nihče v tej naši državi, da si bodo bogati lahko kupovali zdravje, revni pa si ga ne bodo mogli kupovati. V nadaljevanju je bilo govora o spodbujanju konkurenčnosti. Spodbujanje konkurenčnosti v smislu zasledovanja cilja blaginja za vse, ampak ob tem naj poudarim, da ni bilo ne na matičnem delovnem telesu, ne v dosedanjih delih, nikjer izpostavljenih tistih ukrepov, ki bi dejansko spodbudili gospodarsko konkurenčnost, pa naj izhajajo iz zakona o preprečevanju omejevanja konkurence, zakona o prevzemih, ali zakona o gospodarskih družbah. Kot vidimo, se je že na podlagi dosedanjega dela vlade državni zbor srečal z zakonom o gospodarskih družbah, ampak v taki obliki, ki se ne nanaša oziroma ki nas ne napeljuje na besede gospoda Janše "blaginja za vse". In tisto, kar je po naši oceni zelo pomembno oziroma lahko bi rekel skoraj najpomembnejše, je tako imenovani drugi val privatizacije. Jaz vem, vsi vemo, da ste v koalicijski pogodbi, ki jo boste spremljali in pa izvajali skozi bodočega ministra zapisali, da si, z drugimi besedami, ne želite domačih lastnikov. Da vam je enostavno bolj všeč bolj evropsko ali pa bolj svetovno, odvisno o katerem momentu govorite, da lastniki slovenskega dobršnega dela, nekoč slovenskega gospodarstva, postanejo tujci oziroma tuj kapital. In v svojih delih, ki jih predstavnik oziroma kandidat za ministra vključuje v predlogu reform na ekonomskem področju, za katere je pač on zadolžen, se govori, da je velika želja po tako imenovani mednarodni udeležbi, nikjer pa ni tistega, kar smo v okviru poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke izpostavljali tekom preteklih 8 let, torej izračuna absorbcijske moči domačega gospodarstva, da vidimo, kakšen je sploh interes nas, Slovenk in Slovencev, da vstopimo na to področje gospodarskega življenja. Ne, ampak na ekonomskem področju privatizacije, za katero bo tudi zadolžen, vsaj v obliki izvajanja, kandidat za ministra ne govori o izračunih, niti o videnju, niti o možnosti vzpostavitve domačih močnih gospodarskih subjektov. V okviru naslednjih nekaj točk, ki jih v nacionalni strani pripisujemo bodočemu delovnemu razmerju ali krogu bodočega ministra, je na vsak način še želja vlade Republike Slovenije in pa seveda ministra, ki bo izvajal vse to, vključevanje dodatnega privatnega kapitala v obliki javno zasebnega partnerstva. Kako naj poslanska skupina, ali pa poslanci resno verjamemo v zasledovanje in izvajanje tega cilja s strani bodočega ministra, če vidimo, da vlada Republike Slovenije nima narejenih niti osnovnih izhodišč za tako imenovani krovni koncesijski zakon, ki je temelj za javno-zasebno partnerstvo. Po naši oceni bi s strani kandidata ali pa predsednika vlade pričakovali vsaj osnovne odgovore na izpostavljene dileme, če bi gospod Janez Janša resnično težil k uresničevanju svojih besed, blaginja za vse. No, in dovolite, da za zaključek - da pustim nekaj časa tudi svojim poslanskim kolegom in kolegici - izpostavim še zadnjo med zelo pomembnimi dilemami, ki so po naši oceni negativno uperjene v razvoj naše države. To je borba za večjo učinkovitost javnih gospodarskih služb. Vsi veste, da v Sloveniji žal tudi ta vlada, žal tudi bodoči minister ni nikjer nakazal, da se bo spoprijel oziroma boril proti dvojnemu statusu enih in istih podjetij. In kako si lahko potem nekdo predstavlja in nam danes govori blaginja za vse, če ne izniči osnovnih anomalij gospodarstva v naši državi. Če ne teži k temu, da bi vsaj v svoji predstavitvi, najsi bo na matičnem delovnem telesu, ali pa predsednik vlade danes tu povedal, ukrepi bodo to, to in to. V Slovenski nacionalni stranki verjamemo, da so reforme potrebne, toda ne reforme, ki so danes pred nami, ne reforme, ki jih je v dobršnem delu spisal kandidat za ministra - to so slabe reforme. In če bo državni zbor, in verjamem, da bo potrdil ministra, bo državni zbor v obliki dosedanje prakse glasovanja seveda potrdil, uzakonil vse tiste ideje, za katere sem zdaj s strani poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke nakazal, da so slabe, in te reforme ali pa te ukrepe ali pa izvajanje zakonov, ki jih bo državni zbor sprejel, bo izvajal bodoči minister. Ker bodoči minister bo organiziral in izvajal to delo, ki ne bo težilo k blaginji za vse. V poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke predloga ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Kolegu Pečetu se opravičujem, če sem se s poslovniškim načinom vodenja komu preveč približal ali se morda od koga preveč oddaljil. Besedo dajem poslankam in poslancem. Na vrsti je dr. Slavinec.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Naj uvodoma izrazim svoje veselje, da je kandidat, ki ga imamo danes predlaganega, nesporno strokovnjak, tako vsaj trdijo mnogi njegovi kolegi. In predvsem to je pomembno, da tudi stanovski kolegi priznavajo strokovnost dr. Damjana, ne zgolj politični. Zaradi tega tudi raje verjamem tem ocenam in si sam ne bom drznil soditi o njegovi strokovnosti, nisem s tega področja in mu, ker dvoma v to, da danes bo izvoljen, med nami verjetno ni, želim srečno roko pri vodenju nadministrstva, ki bo moralo skrbeti in usklajevati delo mnogih ministrstev. Vsekakor pa ob teh dobrih željah ostaja skrb, kot recimo ni najhitrejša do nekega cilja zmeraj tista pot, ki je najkrajša, tako seveda tudi ekonomsko najbolj racionalna in strokovno opredeljena po eni izmed teorij, pot in rešitev ni najboljša za ljudi in napredek Republike Slovenije. Tukaj gre za strukturne spremembe in strukturne spremembe takega tipa, ki bi naj kazale, ki bi naj usmerjale naš razvoj na boljše, vendar poudarjam, tukaj je treba na boljše razumeti boljše za vse. In pri tem je nujno uskladiti interese vseh, ki v teh procesih sodelujejo, torej vseh sodelujočih, tako da bodo vsi čutili napredek, ne le nekateri. In prav tukaj, pri manjši dovzetnosti za to usklajevanja, mnogi vidijo izrazito odsotnost socialnega čuta pri kandidatu. Mnoge, v Pomurju konkretno, je recimo zelo presenetila izjava, da se bo leta 2012 upokojila zadnja delavka in tudi če je ta analiza pravilna, tudi če bo res tako, da bo takrat brez službe ostalo 4400 zaposlenih in s tem povezano približno 20 tisoč ljudi v Pomurju, ni delo bodočega ministra, da postavlja analize, temveč da predlaga take strukturne spremembe, ki bodo to stvar, ne sanirale, temveč izboljšale, ki bodo povzročile tako strukturno preoblikovanje, ki bo lahko tem delavcem, temu področju zagotovilo hitrejši napredek. Prav tako so se mi zdele relativno revolucionarne nekatere misli povezane s kmetijskimi subvencijami, ki jih je treba ukiniti. Vsekakor je mnenje o tem kje je dodana vrednost večja, kam se bolj splača investirati, od ljudi do ljudi različno. Vendar treba je upoštevati okolje, v katerem živimo, treba je upoštevati, da smo članica Evropske unije, in da ta Evropska unija ima specifično politiko do pridelovanja hrane in na tem mestu vidim priložnost, da se te možnosti v čim večji meri izkoriščajo in to bi bila ena izmed strukturnih sprememb, ki bi si jo želel in ki jo ljudje tudi v največji meri pozdravili, saj jo pričakujejo. Pri strukturnih spremembah smo že slišali, je veliko vroče krvi povzročil predlog o enotni davčni stopnji in tudi potem je bilo videti predloge o prisilni poravnavi. S prisilno poravnavo je dr. Damjan pred dobrim letom prišel v Pomurje, ki rabi prisilno upravo, enako sedaj verjetno želi - tako so tudi nekatere izjave kazale za celotno Slovenijo. Vendar jaz poudarjam, da Slovenija ni v stečaju ali vsaj do pred kratkim ni bila, in zaradi tega ni najprimerneje se zgledovati po državah, ki pa so v takem stanju. In poudarjam, Slovenija za svojo osamosvojitev ne rabi tujemu kapitalu plačevati davka, plačevati odškodnine za to, kot države, ki so na tem področju sedaj nekaterim zgled za oblikovanje naše davčne stopnje. Tukaj imam seveda v mislih odliv kapitala, ki se bo zgodil s tako davčno politiko in s takimi strukturnimi reformami tujcem in pa seveda privatizacija. In privatizacija takega tipa je že mnoge naše sosede kratkoročno sicer dvignila, vendar sedaj, po desetih letih, čutijo razliko, čutijo po desetih letih tisti zastoj napredka. In na koncu seveda, tudi sam prihajam iz univerze, me je zelo presenetila izjava, s katero ocenjuje kakovost našega univerzitetnega sistema z eno besedo, zanič. Preseneti me, ker tudi sam doktor Damjan prihaja iz našega univerzitetnega sistema. V kolikor se je odločil stopiti v politiko z namenom, da bo dobil orodje ta sistem popraviti, potem je to v redu. Vendar vsekakor pa na tem mestu izražam svoje prepričanje, da nikakor ne gre posploševati in v kolikor so določeni deli univerzitetnega sistema zanič, to ni korektno in prav potem posploševati na celoten univerzitetni sistem in vseh metati v isti koš, temveč izboljševati le tiste, ki se lahko izboljšajo, ki rabijo to izboljšanje. Tiste, ki so pa že dobri pa jim dati možnosti za še hitrejši razvoj. Tem ni treba dosti pomagati, dati jim je treba samo možnost, da lahko sami poletijo, pa naj bo to na univerzitetni ravni, naj bo to v gospodarstvu ali širši družbi kot taki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednjega vabim k besedi gospoda Kumerja.
Hvala za besedo, spoštovane kolegice in kolegi. Glede na to, da sem poslanec opozicije, ki po pravilu ne sodeluje pri oblikovanju kadrovskih predlogov za ministre, se bom zato tudi skušal izogniti vrednostnim ocenam in sodbam samega kandidata za ministra brez listnice, doktor Damjana. To je stvar vlade, je stvar koalicije in je tudi odgovornost za izvolitev ministra v rokah vladajoče večine v tem državnem zboru. Torej ni prav nobenega razloga, da gospod Damjan dobi tudi moj glas podpore. Dobil pa ga bo lahko kasneje, ko bo že na svojem delovnem mestu in če ga bo skušal, če se ga bo skušal kdo iznebiti s pomočjo interpelacije. Takrat pa bom imel priložnost argumentirano ocenjevati upravičenost zamenjave z opravljenim delom. Izkoristil bom ob tej priložnosti svojih pet minut in izrekel nekaj ocen in stališč o projektu reform, saj ne nazadnje je o njih govoril v predstavitvi kandidata predsednik vlade, veliko časa si je vzel predstavnik največje parlamentarne stranke. Torej, ki je nekaj ocenil v reformnem paketu, ki je prav tako zaenkrat še vedno vladni koalicijski paket, kot je devetkrat poudaril v svojem uvodnem nagovoru predstavnik največje parlamentarne stranke in vladne koalicije in ga bo skušal implementirati novi minister brez listnice s svojo ekipo. Ni dvoma, da so spremembe v večini vedno pozitiven pogled v prihodnost, torej Slovenija potrebuje novo razvojno paradigmo, da bi se odprle nove poti iz izžetega, opešanega dosedanjega modela urejanja velikega dela družbenih zadev, ne samo ekonomije in gospodarstva. In tu je tisti vozel, ki že v startu postavlja dvome, ali je ta stvar, kot je zapisana v tem reformnem paketu, prava. Namreč, slika in razlaga sveta skozi ta reformni paket je izrazito liberalna, trg in vsa njegova veličina je tista čarobna palčka kapitalizma, ki ustvarja blaginjo ljudem. Tako je zapisano v tem paketu in tako so naravnani tudi vsi ukrepi, tako socialni in ekonomski razvoj [[...]]
Gospod Kumer tudi vas moram opozoriti tako kot sem vse ostale, lepo prosim, o kandidatu.
Saj o kandidatu govorim.
Smo rekli, da ne bomo razpravljali o reformah, o preteklosti, o prihodnosti in tako naprej.
Jaz dajem stališče na uvod predsednika vlade, ki je predstavil kandidata za ministra, nič drugega ne počnem, in razloge za reforme. Tako, da vas lepo prosim, gospod predsedujoči, da me ne prekinjate. Še enkrat, tako socialni in ekonomski razvoj skozi ta reformni paket pogojujejo izključno lastniki kapitala, pri tem država kot regulator izdatno pomaga predvsem s svojimi ukrepi ščititi dobiček in premoženje tega kapitala, ali drugače povedano premožnejših in sposobnejših. Torej, izrazite manjšine. V slovenskih razmerah, ko smo šli skozi proces tranzicije, v kateri so ti lastniki kapitala postali ljudje iz različnih slojev na zelo različne načine, v veliki večini ne na podlagi svojega znanja, sposobnosti razvojnih prebojev, temveč prej paradigme, bili so v pravem času na pravem mestu, v procesu tranzicije je tak pristop vprašljiv. Zato pa je tudi v programu dano zelo malo poudarka na fleksibilnosti kapitalskega trga, veliko je pa govora v paketu fleksibilnosti trga dela, z razlogom, saj je trg kapitala neposredno grajena moč politike, strankarskih elit, partitokracije in državne birokracije, kar vse imamo priložnost vsakodnevno spremljati, ko se kadruje od prodaje na netransparenten način državne deleže v podjetjih in tako dalje. Da je temu tako, imamo priložnost videti tudi v tem državnem zboru. Recimo, ko smo prejšnji teden sprejemali odlok o odprodaji državnega finančnega premoženja Telekoma in nekaterih drugih podjetij. Reformni paket, katerega tutor je današnji kandidat za ministra, je eno, določa transparentnost, načrten umik na podlagi programov in tako dalje, vlada pa je prišla v ta državni zbor s povsem drugačnim načrtom. Ravno nasprotno, na netransparenten način, brez programa in podobno. Torej, imamo na eni strani paket reformne politike, med katerimi je najbolj izpostavljen bodoči minister dr. Damjan, ki ta paket zagovarja izključno s političnimi stališči. Tu je današnji kandidat že pravi mojster in na drugi strani imamo nereformne politike, torej vlado in to lepo vzgojeno koalicijsko večino v tem državnem zboru, ki si dnevno krojijo ekonomijo z ukrepi po svoji meri, ali povedano drugače, to je početje v popolnem nasprotju s projektom reform. Je pa v skladu z interesi nove ekonomske elite in politične asistence. In še dve besedi o enotni davčni stopnji. Ne samo, da ni nekih primerjalnih izračunov in simulacij, kaj bi to pomenilo. Začudujoče je, da vse majhne države v naši okolici delujejo s povsem drugačnimi socialnimi in motivacijskimi orodji. Vzdržujejo neko progresivno obdavčenje, težijo k različnim oblikam partnerstva, iskanja konsenza med najrazličnejšimi ciljnimi skupinami in podobno. Ker so majhna družbena skupnost, tako kot mi v Sloveniji, težijo k nacionalnemu konsenzu, angažiranju in vključevanju čim širšega števila populacij. Mi pri nas počnemo to povsem obratno. Prej s pozicijo avtoritarnosti, kot iskanja čim širše podpore. Skratka, če bi bila ta enotna davčna stopnja in avtoritativen pristop zares nek božiček ali dedek mraz, bi države v naši neposredni in daljni bližini to tudi izpeljale. Skratka, menim, da zahteven projekt ne more biti izpeljan zgolj z zagretostjo tisti, ki so trenutno na oblasti, pa še pri teh ta zagretost šepa, temveč le s širšim družbenim konsenzom in angažiranjem. In tu je za gospoda Damjana tisti najtežji del. Toda, kot sem že rekel na začetku, gospod Damjan je v prvi vrsti politični "play maker" tega reformnega paketa, ki se je odlično spromoviral ob reformah in morda bo znal v reforme pritegniti ob partitokraciji še druge skupine ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Jaz se seveda zavedam, da je zopet zelo težko opredeliti predmet razprave in je tudi zelo težko govoriti samo o kandidatu in o njegovih kvalitetah. Zato bom dopuščal razpravo, ki se nanaša tudi na strategijo razvoja Slovenije, torej s pogledom naprej, kajti tako se imenuje služba, ki jo bo on vodil in je povezana z njim. Drugače pa lahko ves čas citiram 75. člen in vas opozarjam, pa ne bo očitno nič pomagalo. Prosim, da se skoncentriramo o kandidatu v povezavi s strategijo razvoja Slovenije, kajti to službo bo opravljal sam. Na vrsti je gospod Posedel, prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem v dvorani. Obljubim, da ne bom dolg v razpravi, ne bom skrenil in bom celo govoril samo o kandidatu in celo z njegovimi besedami v enem delu. Z velikim zanimanjem sem pričakoval zaslišanje ne odboru za gospodarstvo. Glede na to, da sem spremljal njegove članke, njegovo ostrino, njegovo oceno stanja v Sloveniji, oceno ministrov, oceno vlade, oceno predsednika vlade, sem bil na zaslišanju rahlo presenečen s prvim stavkom, ki ga je izjavil, in sicer, da njegova žena plača kosilo vsem članom odbora, če ga ne potrdimo. Mislim, da je to njegov stavek in me je presenetil. Ker, če greš na takšno funkcijo, verjetno rabiš tudi podporo doma. Od tiste njegove ostrine, ki je vela iz njegovih člankov pač na tem zaslišanju ni bilo nič. Bil je zelo spravljiv, iskal socialni sporazum, iskal sogovornike, bil odprt za vse ideje, kar pomeni, da tudi reforma kot takšna ne sedi toliko, da bi jo zagovarjal lahko iz petih žil, kot se reče. Njegove ocene o sestavi ministrov so bile pred imenovanjem zelo ostre predvsem ministra za gospodarstvo in ministra za delo je ocenil zelo trdo, kot konzervativna, in verjetno še nekatere ministre, tako da jih bolj vodi delo kot pa da ministri vodijo delo. To je potem zelo ublažil na zaslišanju, kot da je sestava dobra, ni predstavil nobene ideje, kaj spremeniti v tej zasedbi, da bi bili bolj uspešni. Enako, kot je zelo manjkalo to, na kakšen način bo kot minister brez listnice lahko usklajeval delo. Poznamo zakon o vladi, kjer so pristojnosti ministrov zelo jasno zapisane in si ne znam predstavljati in tudi kandidat za ministra ni znal razložiti, na kakšen način in s katerimi instrumenti bo lahko vplival na posamezne ministre na medresorsko usklajevanje, o katerem je izrekel nemalo kritike. Tako da to sta tudi dva glavna razloga, ki sta, bom rekel, glavna za to, da tega kandidata za ministra ne morem podpreti v tem delu, ki se nanaša samo na njegovo delo. Še bolj pa me skrbi drugi del, in sicer njegov glavni motiv biti minister je napraviti dober gospodarski program, pripeljati blaginjo, vendar blaginjo kot jo on razume oziroma kot jo je on predstavljal, takšne blaginje si verjetno večina Slovencev ne želi. Blaginja, kjer je vse strošek in je blaginja samo dobiček in pa je blaginja in pa uspeh samo še več kapitala, zagotovo ni tisti cilj, ki si ga v Sloveniji želimo. V družbi, kjer je knjiga strošek, kjer je kultura strošek, kjer so otroci strošek, kjer je sociala strošek, verjetno ni družba blaginje, in to je tisti poudarek, ki se mi zdi najbolj pomemben. Ker sem župan v občini, se mi zdi, da ne ravnamo v duhu predvidenih reform, ker gradimo podružnično šolo za 36 otrok. To lahko spravimo v en avtobus in jih vozimo v drugo šolo nekaj kilometrov stran, vendar razumemo, da je blaginja določene sredine, določenega kraja tudi to, da je šola v majhnem kraju, tudi za majhno število ljudi, je pa res, da je ekonomsko verjetno neupravičena. Zaradi tega se mi zdi, da usmeritev te družbe ni dobra, če bomo sledili samo temu, kar se reče kapital, in da je treba v to delovanje, v reforme, ki so zagotovo potrebne, vnesti več tega socialnega čuta. In ko sem primerjal izjave gospoda Damjana, predlog tem, ko je postal kandidat in pa izjave gospoda Damjana na samem zaslišanju, sem že takrat rekel, da v tako hitro stilsko preobrazbo ne verjamem in zato tudi ne bom glasoval za njegovo kandidaturo.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Širca.
Hvala lepa. Mandatar gospod Janez Janša se je pač odločil za širitev ekipe. Očitno je ta sedaj prešibka, to možnost ima, četudi obstaja nevarnost, da bo s tem obstoječo ministrsko ekipo razrahljal, ne pa povezoval. Ampak kot rečeno, to možnost ima. Spoštovani pozicijski poslanci in ostali! Še dobro, da boste izglasovali ministra brez listnice, kajti zna biti, da bi bila večja škoda, če bi izglasovali ministra z listnico. Zakaj tako pravim? Pri eksperimentu se je namreč zelo nevarno igrati in predlagane reforme, ki jih bo koordiniral dr. Jože P. Damjan, so eksperimenti in žongliranje z državo in to na dokaj ciničen način. Reforme so predlagane na izključujoč način. Ciničen ni le predsednik vlade, ki sindikate recimo odpravi ali pomete z njimi, češ da naj si izbirajo boljše breme, če hočejo že kaj povedati. Ciničen je tudi dr. Jože P. Damjan, ki se dokoplje celo do sklepa, da tisti, ki reformam nasprotujejo, so tako stari konservativci in na tem mestu mu predsednik vlade Janez Janša in njegovi sodelavci delo asistirajo s tem cinizmom, saj celo za gospoda Mencingerja menijo, da ni več dober niti za člana sveta Jeseniške gimnazije. Dr. Jože P. Damjan se v nekem zapisu v Delu dokoplje celo do sklepa, da kdor je protireformatorski, kdor je proti reformam, je starokopiten, ignorantski, nerazumen, nekreativen, ignorantski do te mere, da je proti reformatorski. In se celo zateče k vzgledu naprednih idej Primoža Trubarja, na katerega smo danes, kot pravi, vsi ponosni, konzervativne stare ekonomiste, ki dvomijo v njegove reforme oziroma reforme gospoda Janše, pa deduktivno poveže z ortodoksno katoliško protireformacijo tedanjega časa. Gospod J. P. Damjan, če spremljate to sejo, Primož Trubar, Primožu Trubarju so protireformatorji knjige sežigali, vi danes predlagate sežiganje knjig z obdavčitvijo, ki knjige resda ne bo upepelilo, jo bo pa podražilo in s tem tudi oddaljilo. In tu velja postaviti vprašanje, kdo je reformator in kdo protireformator v tej zgodbi. V strategiji razvoja Slovenije, o kateri je govoril danes gospod Janša, se nacionalna identiteta in kultura gradi na, citiram, "vzpostavljanju spodbudnega okolja za ustvarjalnost in za večjo dostopnost kulturnih dobrin," konec citata. Toda, če se bo z uvedbo enotne davčne stopnje davek s sedaj znižane stopnje povečal na 20%, se bodo bistveno podražile vstopnice za kulturne prireditve, razstave, gledališče, muzeje, kino, dražje bodo knjige, revije, časopisi, prireditve in številne druge storitve. Takrat bomo težko govorili o spodbudnem okolju, ki je zapisan v strategiji, še manj pa o dostopnosti do kulturnih dobrin, saj bodo dosegljive zaprtim in bogatejšim in elitističnim krogom. In v tem kontekstu vlado in reformiste ne briga, da je v primežu obljub o razcvetu kulture in katastrof, ki jih kulturi prinašajo davčne reforme. In če ste nekoč dragi kolegi iz vladnih strank, ko ste bili še v opoziciji, ko niste še vladali, protestirali na tem, da si Slovenija ni izborila ničelne stopnje za knjigo, danes pristajate na njeno 20% obdavčitev in brez zadreg trdite, da izjem pri enotni davčni stopnji pač ni. Zamolčite dejstvo, da je stanje v kulturi na Slovaškem na robu vzdržljivosti in v hudem razsulu, in tudi dejstvo, da švedsko pozitivno izkušnjo, ko so davek na dodano vrednost na knjige znižali s 25 na 6%, da je to dejstvo pomenilo razcvet prodaje založniške dejavnosti. Pravzaprav tudi gospod Damjan zamolči vse izkušnje, saj ne razpolaga z nobeno analizo posledic predvidenih reform, ki bodo vplivale tudi na področju kulture. In če je kultura utemeljiteljica slovenskega naroda, kot vedno slišimo, potem se vlada z njeno reformacijo ne bi smela igrati na način, da najprej postavi tezo, šele nato pa išče orodje za njeno uresničevanje. V predlogu reform, ki jih zagovarja doktor J. P. Damjan so, najpogostejši izrazi tržnost, konkurenčnost, učinkovitost, transparentnost, rast, dinamičnost. Z identiteto in kulturno propulzivnostjo se tako rekoč ne srečamo. Reformatorji namigujejo na izrojevanje obstoječega davčnega sistema, ki naj bi se prenasičil vedno novih olajšav, govorijo o izrabljanju transferjev in o vprašljivem subvencioniranju posameznikov in podobno. In ni težko sklepati, da so med subvencioniranimi, tako imenovanimi privilegiranci, tudi kulturniki. Kajti sam Jože Pavlič Damjan je v nekem intervjuju nekoč dejal, navajam: "...da je naša kultura podobno kot kmetijstvo, še ena izmed svetih krav..." in da, citiram, "Slovenska nacionalna identiteta ni ogrožena, dokler imajo kulturniki v Sloveniji privilegiran status." Spoštovani kolegi v koaliciji NSi! V svojem programu pravite, da bi morali povečati denar za kulturo in da bi se moral zmanjšati oziroma odpraviti davek na knjige. V programu tudi trdite, da kultura ne bi smela biti zgolj [[...]]
Gospa Širca, tole je pa že malce odstopanje [[...]]
[[...]]v domeni kulturnih elit ali velikih urbanih središč. In po predlaganih reformah, ki jih zagovarja dr. Jože Pavlič Damjan, gre prav za to, da bo stvar elit - in nove elite, vemo, katere nas prezentirajo. Prezentirajo nas tiste, ki gredo po vzorcu članov strateškega sveta. Če samo zaključim. Gospod Tanko je na začetku dejal, da uspeh gospoda Damjana bo naš skupni uspeh. Njegov eksperiment je lahko tudi naša skupna poguba. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Janc.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Zelo mi je žal, da ni tukaj kandidata. Poslovniško določilo je pač takšno, kot je, malce čudno, pa vendar. Na samem odboru za gospodarstvo se je gospod kandidat kar zelo dolgo in na široko pokazal, prikazal in seveda svojo, bom rekel znanje, ki ga ima zagotovo zelo obširno, poskušal pojasniti, kako to izvajanje strategije razvoja Slovenije in reforme, ki iz tega ven, in mislim, da s tem teoretičnem delom znanja težko bi kdorkoli karkoli očital kandidatu, da ne pozna materije, za katero bo zagotovo odgovoren v tej vladi in ki ga je predsednik vlade tudi sam predlagal in je danes tudi tema te točke dnevnega reda naše državnega zbora. Reforme, jaz sem prepričan, da so v Sloveniji nujno potrebne. Morda že malce pozno in verjamem tudi, da še ni prepozno, in da bomo s skupnimi napori vlade, pa tudi parlamenta, zagotovo uspeli izpeljati. Zelo zahteven projekt slovenske vlade, ki je tudi ne nazadnje zaupano avtorju ali soavtorju te pomembne zgodbe, današnjemu kandidatu, ki ga bo moral udejanjiti skozi slovensko vlado, skozi svojo ministrstvo, svojo ekipo. Verjamem, da vem, da se spušča na izjemno občutljivo, spolzko, predvsem pa zelo zahtevno področje. To ne bo preprosto delo. To bo težko delo z veliko popuščanja, konsenza, z veliko usklajevanja in dogovarjanja. In če brez tega ne gre v to pot, potem vnaprej lahko rečem, da bo težko uspel. Vendarle jaz verjamem v njegove sposobnosti, v njegova znanja, ki jih je pokazal tudi na samem odboru za gospodarstvo, da to zmore, da to hoče, da ima to za nov izziv in da ima tu dovolj podpore v znanju, ki ga je dal, sicer ne toliko iz izkušenj, torej iz gospodarstva ga pač žal nima, bolj na tej drugi bazi, pa vendar mu je to priložnost, da se pokaže vsem nam, da se je res odločil na to delovno mesto, za katerega se je nekako daljši čas odločal, da ve, da gre v to zgodbo. Verjamem tudi, o tej blaginji danes tukaj zelo veliko radi govorimo, kaj je blaginja, to je precej relativno pojem, blaginje za vse verjetno nikoli ne bo in nikoli ni bila, vendar si pa tudi sam želim, da bi bila ta blaginja čim bolj uravnotežena med državljani Republike Slovenije, da bi tudi tistega malega človeka, ki ga mnogokrat pozabljamo, izpuščamo, ta reforma ne prizadela. In to je tisto, o čemer tudi sam sem zelo skeptičen okoli enotne davčne stopnje in jaz verjamem, da o tem poteka še beseda, analiza, dogovarjanje, usklajevanje, čisto preprosto, jaz tega še "ne kupim", ker se mi zdi, da zadeva ni popolnoma dokazana, da bi bila lahko sprejemljiva za vse naše državljane. To ministrstvo in seveda sam kandidat, ki ga bo vodil, bo moral imeti predvsem zelo jasna pooblastila, če želi koordinirati slovensko vlado, ministrstva, direktorate, itd. Iz lastne izkušnje povem, da je to izjemno težko in da tudi če minister ne bo dobil močne podpore predsedniku vlade, bo zagotovo to nalogo precej težko opravljal. Jaz verjamem, da sta se predsednik in kandidat o tem dogovorila in da bosta z lahkoto to zgodbo skupaj izpeljala, kajti tako v interesu predsednika vlade kot kandidata in verjetno celotne vlade, da vendarle te reforme se lotijo odločno, usklajeno. Jaz vem, da to ne bo preprosto, enostavno, da bo to izjemno, izjemno naporno. Kot sem že rekel, mislim, da kandidat za ministra ima vse te reference, ki jih potrebuje za to vodenje, veliko znanja in so avtor te pomembne slovenske zgodbe, ki se bo zgodila - upam, da uspešno, jaz sem optimist. Verjamem, da tudi kot mnogi vam tudi meni štejejo dejanja. Rezultati so tisti, ki merijo uspešnost, politika, uspešnost ministra in konkretni rezultati bodo te reforme, ali jih to ta ekipa, bom rekel, pod vodstvom koordinatorja, gospoda P. Damjana, uspešno izpeljala, bo pokazal čas. V nogometu štejejo goli, v podjetju zadovoljstvo zaposlenih, rezultat in dobiček, v politiki pa so rezultat volivci. Torej, če bo ta zgodba uspešno izpeljana v dobrobit Slovenije, vseh državljanov in seveda te reforme dosegle svoj učinek, ki si ga po moji oceni večina nas tu v parlamentu in državljanov seveda želi in hoče in zmore, verjamem pa, da to še in vse, kar je napisanega udejanjenega. Za to bo treba še veliko aktivnost, predvsem pa tudi, kot sem že rekel, usklajevanja v življenju, kajti vse, kar je na papirju, v praksi včasih ne vzdrži. Ponavadi je tako, zato verjamem, da tudi vsi apeli, ki jih imajo številni iniciatorji, da pač ta enotna davčna stopnja ni najboljša - in verjetno res ni -, bo potrebno o njej dati tak konsenz, ki se ga vedno najde, če se ga hoče z obeh strani, da se vendar pride ven z enim dobrim rezultatom, ki bo za vse sprejemljiv. Očitek o 350-ih milijonih je lahko na mestu v tem smislu, da je to precej denarja, hkrati pa, če te reforme uspejo, je to zanemarljiv znesek, ki nič ne pomeni v strukturi državnega proračuna, v strukturi zgodbe, ki se lahko zgodi za državljane Republike Slovenije. Predsednik je izbral, jaz mislim, da je bila pričakovana izbira, jaz verjamem, da temu kandidatu zaupa, da verjame, da bo to zgodbo izpeljal, ki mu bo zadana, in da bo uspešno opravil svoje zahtevno delo, to strategijo razvoja Republike Slovenije in prepričan sem, da pri tem bo dal čim več golov, da bo čim več golov, ki štejejo rezultatov v nogometu. Jaz mu želim kot kandidatu predvsem uspešno delo v tej novi ekipi, predpostavljam in verjamem, da bo danes dobil to število glasov v tem parlamentu in da bo postal minister. Jutri je pa nov dan, ko ne bo časa niti za počitek, kljub temu, da so prazniki pred nami in bo moral odločno pričeti s svojim delom, od katerega pričakujemo tako v parlamentu, vladi, predvsem pa državljani konkretne rezultate. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Baroviča.
Hvala. Gospod Jože Damjan se je odločil za radikalno reformo. Odločil se je za trd prehod. Upam, da se gospod Damjan zaveda, kako ogromno dela je za takšen način reformističnega ustvarjanja potrebno, in upam, da se zaveda, koliko večja je njegova odgovornost zaradi radikalne reformistične poti. Gospod Jože Damjan hodi po robu socialne in monetarne sfere, ki je tanek kot britvica. Gospod Jože P. Damjan se je odločil za samostojno pot in kolikor je meni znano, zavrnil sodelovanje in delo tudi s Kranjčevo komisijo. Gospod Jože P. Damjan je nastavil hrbet, na katerem se bodo lomila kopja. Veste, v tej dvorani smo dve vrsti ljudi, tisti, ki so pristaši in podpirajo radikalen pristop, in drugi, ki podpirajo mehak prehod in postopno reformiranje. In vso pravico imamo tisti, ki nismo za radikalizem, reči ne, brez političnih konotacij, brez zmerjanj in brez očitanj. Mene je prepričala samo ena zgodba, ponazoril jo bom plastično. V dobrih starih časih je bil nogometni klub Rudar iz Trbovelj sestavljen iz knapov, Trboveljčanov in so iz tretje lige prišli v drugo, potem so kupili tujce, ki so uspešno v drugi ligi spravili Rudar nazaj v tretjo ligo. Upam, da sem vam povedal vse. Ti tujci prihajajo in upam, da nas ne bodo spravili v tretjo ligo. S tem sem jasno povedal, da nisem za radikalne reforme in zaradi tega ne bom podprl kandidata, želim pa mu vso srečo in ta sreča mu bo potrebna zato, ker tudi za radikalno reformo nosi absolutno vso odgovornost.
Hvala lepa. K besedi vabim gospoda Školča.
Hvala lepa. Torej, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, gospod podpredsednik! Predsednik vlade predlaga ministra brez listnice, to bo koordinator za približno 70 ukrepov in posledično spremembo v tem trenutku še neznanega števila predpisov. Kaj to pomeni? Ali to pomeni, da bo imel nov minister pristojnosti, da posega v delovna področja praktično vseh svojih kolegov ministrov? Ali morebiti pomeni to nezaupnico s strani predsednika vlade lastni ekipi ministrov? Lahko seveda pomeni tudi nekaj drugega, nedopusten prenos koordinativnih funkcij predsednika vlade na svojega pooblaščenca, ki bo nosil naziv ministra brez listnice. Oboje je slabo in oboje je v nasprotju z ustavnim in zakonskim okvirom, ki ureja položaj vlade v našem političnem sistemu. Tudi na to je treba biti pozoren pri predlogu za to imenovanje. Gospod Janša je govoril o paraleli med projektom približevanja Slovenije Evropski uniji in projektom reform, ki naj bi zagotovile blaginjo v Republiki Sloveniji. Ta primerjava je najmanj pretirana in zagotovo zgrešena. Zgrešena je že v tistem delu, ko govori o predpostavkah, odločitev za integracije v evropski prostor so bile praktično konsenzualne. To je prva razlika. Druga razlika je, da je bil model približevanja evropskim integracijam z ministrom brez listnice, ki je skrbel za ta vprašanja, praktično model, ki so ga imele vse države pristopnice in je pomenil način dela, usklajen z, po eni strani med pristopnicami in po drugi strani z Evropsko unijo. In tretja stvar, reformni ukrepi, ne zahajam v to, ali so potrebni ali ne, zagotovo spadajo v delokrog posameznih ministrstev in tako veleva tudi ustava v svojem 110. in 114. členu. Tu se pomembno načenja ta koncept. Ob tem predlogu se zato predvsem meni zastavlja vprašanje, ali predsednik vlade s tem ne nadaljuje z demontažo - in hočem biti nalašč dramatičen - ustavnega položaja vlade in tudi posameznih ministrstev. Demontažo dela že z imenovanjem sekretarjev, za katere bi bilo bolj pošteno, da se imenujejo komisarji, ki jih potem iz svojega kabineta posoja posameznim ministrstvom. Tokratno imenovanje verjetno pomeni nadaljevanje te politike, pomeni po eni strani zmanjševanje vloge ministrov in povečevanje položaja oziroma moči predsednika vlade. Ali se lahko v tem državnem zboru strinjamo s tem, da posredno šibimo položaj ministrov? Mislim, da ne in mislim, da je to nevarno. Če ima kdo težave z ministri, ima na razpolago z ustavo in zakoni določene mehanizme, da jih spravi v red oziroma zamenja, če je z njimi globoko nezadovoljen. Problem imenovanja gospoda Damjana je v tem, da on namreč ne bo imel resorno določenih pristojnosti, ne bo imel upravnih pooblastil in verjetno tudi ne dovolj usposobljene administracije za tako širok krog delovanja. To so trije elementi, ki postavljajo pod vprašaj tako odločitev koalicije in vlade. Slabo pripravljen projekt, kar nedvomno to je, s tega ustavnega vidika pa bo verjetno pomenil, prvič, podvajanje pooblastil, drugič, odvajanje administracije in tretjič bo pomenil potencialne vir konfliktov znotraj vlade in med posameznimi ministri. Zato naj končam s tem, da predlog predsednika vlade ne prinaša samo reformnih predlogov za večjo blaginjo Slovenije. Z željo po večji blaginji Slovenije se lahko vsi strinjamo in tudi iščemo načine, kako pridemo do nje. Ta predlog prinaša, kar je zame problem, tudi suspenz posameznih določb, ki urejajo parlamentarni sistem. To pa je zagotovo nevarnejše od negotovosti, ki jih prinašajo reforme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Veber.
Hvala za besedo. Kandidat za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, je v svoji predstavitvi predstavil učinkovit sistem reform v katerih pričakujemo večjo gospodarsko rast, večjo zaposlenost in s tem tudi blaginjo. To naj bi dosegli s konkurenčnostjo in rastjo slovenskega gospodarstva, znanjem, učinkovito državo, ki bo gospodarstvu prijazno okolje, imeli bomo moderno socialno državo ob vzdržnem pokojninskem sistemu in učinkovitem zdravstvenem sistemu. K temu bi dodal samo še to, da manjka še tema gospodarstvo, ki naj bo prijazno okolju. In res, celoten spekter, pravzaprav tisti, za katere ne vidim nobenih zadržkov, da ga v Sloveniji ne bi imeli. Vidim pa veliko odgovornost v tem, da Slovenija danes dosega zavidljivo raven razvoja in da bodo vsi ti ukrepi morali biti izjemno dobro premišljeni, da se ta raven ne bo zmanjšala oziroma da ne bo povzročila pravzaprav povečanje razlik med nami, in smiselnost tega resorja mogoče vidim prav v tem, da se zmanjšajo ozki politični interesi, ki velikokrat botrujejo temu, da vladajoča koalicija izgubi tisti kompas, tisto smer, ki pelje v te cilje, kot sem jih v uvodu predstavil. In proračuna, recimo, za leto 2006, 2007 sta dva pomembna akta, ki sta že sprejeta, pa mislim, da ne sledita temu, kar naj bi počel minister brez listnice, odgovoren za usklajevanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Tukaj se mi zdi ključen problem smiselnosti uvajanja novega resorja, če ne sledimo s proračunom temu razmišljanju. V nadaljevanju bi rad opozoril samo na dve stvari, ki se mi zdita izjemno pomembni. Eno je ta, da ohranimo Slovenijo takšno, kakršna je, tudi po svoji raznolikosti v primerjavi z drugimi državami. Gre za razpršeno poseljenost in mislim, da je največji poraz tudi za kandidata, v kolikor bo dovolil, da se bo katerokoli območje v Sloveniji izpraznilo. To je poraz za politiko, še posebej za ministra, ki bi skrbel za izvajanje strategije razvoja Slovenije. Drugo, kar sem mi zdi ključno, je seveda, kako to premoženje, ki je bilo vrnjeno v postopku denacionalizacije čim učinkoviteje spraviti v fazo razvoja. Aktualna koalicija še vedno razmišlja o tem, da je potrebno kar nekaj dodajati, kar neke dodatne ugodnosti dajati temu kapitalu, kar sem mi zdi izjemno zgrešeno, kajti vse to premoženje bi moralo začeti vračati državi nek kapital, ne pa, da mu dajemo neke dodatne ugodnosti. To je ta odklon od tega razmišljanja, kaj se danes trenutno dogaja v Sloveniji in kaj naj bi ta resor počel. In mislim, da je kot konkreten primer pri tem res potrebno izpostaviti naslednje, da je v paketu davčne zakonodaje, ki jo sprejemamo, zapisano, da je v Sloveniji sprejemljiv 20 letni špekulativni rok za kapitalski trg. Neprimerljivo z ostalimi evropskimi državami torej gre za neko togo ravnanje z izjemno velikim kapitalom. In če ta kapital ne bo prišel v funkcijo hitreje kot v dvajsetih letih, potem ne moremo govoriti o tem, da bomo v Sloveniji imeli učinkovito in fleksibilno državo, hiter razvoj, trg delovne sile in podobno. Zelo zanimivo vprašanje bo tudi, kako vzpostaviti čim bolj učinkovito funkcijo premoženja, ki ga ima cerkev. Cerkev ni več tisto, kar je bila včeraj, je povsem neka druga inštitucija s tem premoženjem. Ampak to premoženje, zaenkrat lahko ugotavljamo, da tudi preko bank, preko vpliva na gospodarstvo ne nosi očitno cerkvi dovolj sredstev, kajti še vedno se pričakuje, da se iz javnih financ pokriva določene obveznosti. Če ta odnos v teh reformah, v izvajanju strategije razvoja Slovenije ne bo izveden na način, da bo tudi ta kapital reševal ključne probleme, potem seveda lahko govorimo o tem, da je ta resor nepotreben. V kolikor bo pa znotraj koalicije uspel te ozke politične interese nadgraditi s tem, da jih ne bo, vsaj v takšni meri ne, kot so danes zapisani v davčni zakonodaji in v proračunih, potem seveda lahko govorimo, da bo narejen napredek. Vendar, ali je posluh za to v koaliciji ali ne in ali bo imel minister moč, da bo to izpeljal, je vprašanje, ki mi ostaja zelo, zelo odprto. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Zalokar Oražem.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Jaz bi se, glede na pomanjkanje časa osredotočila predvsem na mnenje bodočega ministra za reforme, gospoda Damjana, glede področja lokalne samouprave, torej glede delovanja občin. Prva ugotovitev, ki jo želim povedati je ta, da lokalne samouprave niti on niti reformatorji ne štejejo med področja, za katere pravijo, da so osrednjega pomena, in seveda v tem smislu mu ne dajo kakšne posebne vloge. Kljub temu pa gospod Damjan v zvezi z ukrepi, s katerimi bomo skušali doseči učinkovito porabo sredstev Evropske unije za hitrejši razvoj, na prvem mestu predlaga koncentracijo sredstev in ustanov vodenja in upravljanja, ki naj bo čim bliže, kot pravi, političnemu odločanju v državi. To kaže na nevarnost velike centralizacije pri odločanju in upravljanju sredstev različnih skladov. Tako rekoč se bo o tem odločalo v pisarni predsednika vlade in ker bo odločanje tu, menim, da pri tem ne bodo imeli osnovne vloge strokovni kriteriji, pač pa bo to očitno tudi politično odločanje. Regionalne razvojne agencije in dogovarjanja naj bi po njegovem mnenju izgubile pomen, saj naj bi prevladala glede na to drugačna merila. Nagrajevane bodo očitno samo poslušne in [[v narekovajih]] "naše regije". Prav tako je zanimivo, da naj bi regijske razvojne agencije dobile, kot je nekje rečeno, citiram, s strani reformatorja, "naj bi bile le promotorji projektov, nikakor pa ne njihovi nosilci". Takšne rešitve se mi na tem področju zdijo, da se ne skladajo s temeljnimi usmeritvami zakona o skladnem regionalnem razvoju. Za cilj pa imajo, da se odvzame možnost pomembnejše vloge regionalnim in lokalnim strukturam, sodelovanju in dogovarjanju številnih partnerjev na ravni regije, pač pa se vse to prenaša čim bližje vrhu, tako rekoč v vrhovni štab, če tako rečem, in bo tovrstna pomoč pač razdeljevanja glede na politične kriterije in politične namene. Prav tako tudi druga ugotovitev in vprašanje v zvezi z lokalni samoupravo, ki sem ga dala gospodu kandidatu Damjanu, ostaja odprto. Gre za to, da z uveljavitvijo enotne davčne stopnje 20% na področju dohodnine to pomeni približno 20 milijardni izpad tolarjev pri financiranju občin. Bodoči minister v tem ne vidi nobenega problema, izpad naj bi glede na to vprašanje ne bil problem, zagotovil naj bi se skozi morda povečan delež dohodnine ali pa skozi davek na dodano vrednost. Pri tem se mi je pač s takšnim odgovorom jasno pokazalo, da pravzaprav nekega koncepta, pravega koncepta ni in da se sedaj nekje jemlje, nekam daje in da pravzaprav tudi pri tako globalnih izračunih, kot je po moji oceni vendarle 20-milijardni izpad sredstev iz dohodnine na račun občine, pravega odgovora ni in se ga bo iskalo še nekje v prihodnosti. Ne nazadnje je minister v zvezi s tem tudi zatrdil, da pač to problem v tem trenutku ni in prav tako tudi ni problem, kje bodo zagotovljena sredstva za bodoče regije, kar se mi zdi, da je bilo večkrat poudarjeno, da je razvojni projekt, pa ga prav tako v njegovih izjavah niti v finančnih konstrukcijah bodoče Slovenije ni nikjer opaziti. Samo še ena drobna notica, zaradi katere prav tako menim, da kandidata gospoda Damjana ne morem podpreti, pri tem pa bom razmišljala predvsem z vidika slovenskih žensk in pa morda tudi z vidika bodočih upokojenk. Takole je rekel leta 2004: "Nujno je, da se že sedaj začne zviševati spodnja starostna meja za prejemanje polne starostne pokojnine na najmanj 65 let. Za ženske, ki so v slovenskem pokojninskem sistemu močno favorizirane, pa bi se morala starostna meja zviševati pospešeno, na primer dvakrat hitreje kot doslej." Skratka, zelo malo se govori pri tem tudi o njegovih stališčih v zvezi s pokojninsko reformo, vendarle pa je jasno dejstvo, da je vizija gospoda Damjana usmerjena v to, da se vsem nam bistveno, kot pravi, povečuje tako pokojninska delovna doba, predvsem pa, očitno ne glede na to, da veliko govori o svoji družini in svoji ženi, slabo misli tudi o ženskah, za katere, mislim, da je prvi v Sloveniji, ki pravi, da smo privilegirane in favorizirane in da moramo čim prej izenačiti tudi ta naš privilegij, zato pač kandidata na morem podpreti.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Ljubeljšek.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani državni sekretar. Uvodoma bi vas, gospod podpredsednik, pohvalil za modro vodenje te razprave, da ste dopustili, da lahko poslanci v svoji razpravi vlečemo rdečo nit. Težko bi bilo govoriti samo o kandidatu kot osebi, ali je lep ali ni lep, ali ima Murino konfekcijo ali ne, ali je srečen v zakonu in podobno. Sam menim, da govorimo o tem, ali ministra brez listnice potrebujemo, in če, zakaj so vzroki za to, in na koncu tudi, ali je kandidat primeren za tega ministra. Uvodoma poudarjam, da podpiram predlaganega ministrska kandidata, kot tudi ustanovitev službe vlade Republike Slovenije za reforme. Strokovne reference dr. Damjana potrjujejo, da gre za izredno visoko, strokovno, teoretično usposobljenega strokovnjaka, za katerega sem prepričan, da bo znal in zmogel povezati teorijo s prakso. Na predstavitvi na matičnem odboru je zelo prepričljivo in razumljivo predstavil strukturo gospodarskih in socialnih reform ob koncu podkrepljeno s konkretno prikazanimi variantnimi izračuni. Popolnoma se strinjam tudi z mnenjem dr. Damjana, da danes lahko govorimo, da imamo v Sloveniji jasen strateški cilj: povečati zaposlenost in družbeno blaginjo. Da pa bomo to dosegli, moramo povečati konkurenčnost in rast gospodarstva, kar pa ni mogoče brez velikega inputa znanja. Znanje in pogum, zagotavljajo, sta najpomembnejša dejavnika v vseh tej zgodbi. Potrebne so investicije v znanje, ker samo to omogoča inovativnost, ki prinaša nove proizvode z večjo dodano vrednostjo, ki povečuje produktivnost, ekonomičnost, večjo gospodarsko rast, nova delovna mesta, zmanjšanje nezaposlenosti in zagotavlja večjo socialno varnost in končno tudi blaginjo vseh. Za vse to pa so še kako potrebne reforme, kajti kazalci, kje smo danes, so naslednji: v Sloveniji je samo 20% podjetij inovativnih, na Irskem 65%, v Nemčiji 61%. V čem se kaže inovativnost, ki jo v Sloveniji bolj razumemo in poznamo - v tem, kakšen je delež izvoza proizvodov visoke tehnologije. V Sloveniji to znaša 5%. Od nas so boljši Slovaki, Čehi, Grki, Portugalci, celo v Bolgariji. Slabši od nas so samo Albanci in Poljaki. Od nas so boljši tudi Estonci, Litvanci, Hrvati, Rusi in Madžari. Na Madžarskem je ta delež 24%, na Irskem kar 46% celotnega izvoza predstavljajo proizvodi visoke tehnologije. V Sloveniji, naj ponovim, samo 5%. Zagotovo je, da smo v preteklih letih nekje močno zatajili, nekaj je bilo zelo narobe. Kajti nihče me ne bo prepričal, da Slovenci nismo dovolj delavni, da ne znamo in da ne zmoremo toliko kot vsi prej našteti. Reforme so nekatere razvite države že izpeljale, nekatere jih izpeljujejo, nekatere o tem še razmišljajo, nekatere te nujnosti še ne dojemajo. In kje je pri vsem tem Slovenija. Mednarodne študije kažejo, da ko se država približa določeni ravni razvitosti, začne gospodarska rast počasi padati, postane lahko ničelna ali celo negativna. Temu se bo Slovenija približala v naslednjih petih do desetih letih. Če ne bo nič ukrenila, zato so sedaj potrebne spremembe, potreben je miselni preobrat družbe in posameznikov, na osnovi katerega se jasno opredelijo cilji, definirajo naloge ter izpeljejo aktivnosti in ukrepi. Ker je politični moto nekaterih v zadnjem mesecu, da bodo z reformami revni še revnejši in bogati še bogatejši, ne morem kaj, da ponovno ne vprašam, kdo pa je v zadnjih dvanajstih letih omogočil, da so nekateri lahko postali neizmerno bogati in da so drugi postali revni. Verjamem, da bo doktor Damjan in tudi mi v koaliciji naredili vse, da bogati ne bodo nepošteno še bolj bogati, revni pa veliko manj revni. Z reformami naj bi ustvarili moderno socialno državo, ki bo omogočala vsem dostojno življenje, tudi tistim, ki bomo mogoče manj uspešni v procesu gospodarskega razvoja, da jim bo zagotovljena varnost in človeku vredno življenje, kvaliteten zdravstveni in vzdržen pokojninski sistem. Izjemno me je na matičnem delovnem telesu presenetil očiten nemir opozicijskih kolegov, ko je doktor Damjan predstavljal konkretne izračune vpliva enotne davčne stopnje na posamezne dohodkovne razrede. Primeri kažejo, da trditve nasprotnikov reform niso točne. Od kolegov iz opozicije sem pričakoval, glede na to, da so med njimi tudi ekonomisti, resna in konkretna strokovna vprašanja, mnenja, predloge in pobude glede na tako medijsko negativno izpostavljeno enotno davčno stopnjo in njene učinke na nižje ogroženo populacijo. Namesto tega se je zgodil proceduralni protest, naj se neha s predavanjem, kandidat pa naj odgovarja le na postavljena vprašanja. Temu so sledila vprašanja, ki niso imeli nič ali zelo malo z vsebino dnevnega reda. Doktorju Damjanu so očitali, recimo, da je deloval kot turbo kandidat, navit z vsemi podatki, da je naučen premalo politike, da ni politik, da so njegove izjave popolnoma nepolitične, da je bil v predhodnem obdobju premalo dosleden, preveč grob, premalo previden v svojih izjavah. Citiram, "torej vidi se vam, da niste bili politik." In naprej citiram, "da je v tem programu, v tem miš mašu, v tej enolončnici poleg nekaterih ukrepov, ki so dobri tudi skrajno problematični in celo diletantski." Najbolj od vsega se mi je zdelo problematično, da spreminja svoje mnenje. Zato občudujem dr. Damjana, da kljub temu še vedno daje soglasje k svoji kandidaturi. Tu se kaže njegov močan karakter in odpornost. Naj ponovim, kar sem že rekel, da so bili to nizki udarci. Glede politike je že tako, da se je treba vključiti v politiko, ker je nekatere stvari mogoče spreminjati samo tako, da se vključiš vanjo, v politiko. Glede spreminjanja mnenja, kot očitek dr. Damjanu, pa tole: tisto, kar sem sam mnoga leta, kot kaže, naivno verjel in bil skorajda prepričan, danes nisem več. V tem letu sem spremenil mnenje o marsičem in o marsikom, spoštovani kolegi iz opozicije. In prepričan sem, da pri tem nisem edini. Človek v življenju spoznava resnico in zmoto. Projekt gospodarskih in socialnih reform je preveč pomemben, da bi se ukvarjali s takimi vprašanji, ki želijo na zelo neprimeren in žaljiv način diskreditirati dr. Damjana. Ob takem načinu razprave kolegov iz LDS in SD, ki je bila že na matičnem delovnem telesu in se kaže tudi danes, sprašujem, ali se opozicijski kolegi le sprenevedajo, čeprav so imeli pred seboj jasno empirično predstavitev, ali gre za kritizerstvo, kljubovalnost in nasprotovanje zaradi izgubljene priložnosti prejšnje vlade in oblasti, ki ni imela vizije, znanja in volje, niti moči in poguma, da bi sprožila in izpeljala podoben projekt reform. Samo tisti, ki še nikoli niso vodili pomembnih projektov, lahko govorijo, da ta projekt reform ne potrebuje centralnega vodenja oziroma da ga lahko vodi kar finančni minister ali kakšen drug minister. Govorijo o nepotrebnosti službe za reforme, nepotrebnosti ministra brez listnice in samo tisti potencirajo nepotrebnost stroškov za to službo. Gre za izredno kompleksen interdisciplinaren projekt, ki posega s sistemskimi in organizacijskimi ukrepi v vse vladne resorje. Zato mora biti centralno voden iz samostojne vladne službe. Imeti mora najkompetentnejšega skrbnika, to je, predsednika vlade. In kdo najbolje vodi in koordinira projekt kot tisti, ki ga je skupaj s strokovno ekipo koncipiral in definiral? Gospodarske in socialne reforme pomenijo po mojem mnenju za to državo nacionalni projekt, saj gre vendar za prihodnost Slovenije, za perspektivo mladih, socialno in delovno varnost prebivalstva, za varnost starejše populacije in ne nazadnje za večjo družbeno blaginjo vseh v tej državi. Ta projekt lahko postavimo ob bok projektom osamosvojitve Slovenije in vstopa Slovenije v EU in Nato. Najbolj zanimivo pri tem pa je, da mu javno nasprotujejo večinoma isti ljudje, kot so nasprotovali tudi tem projektom. Ko nekateri hočemo spremembe, ki nas bodo peljale naprej, nekateri krčevito kažejo nasprotovanje s svojo črnogledostjo, pesimizmom, z javnimi protesti, z veti. Enostavno z vsemi svojimi močmi branijo pridobljene privilegije. Kljub tem nasprotovanjem in pesimizmu vedno istih ljudi pa preteklost kaže, da večina Slovencev zmore ob kritičnih trenutkih iz nemogočega narediti mogoče. Zato zaupam ministrskemu kandidatu, vladi, predsedniku vlade kot skrbniku tega projekta in tudi najširši javnosti, predvsem pa temu visokemu zboru, da bomo skupaj zmogli toliko modrosti, da bomo uspešno peljali in uresničili ta projekt, kajti prihodnost pripada pogumnim. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani predstavnik vlade, vsi prav lepo pozdravljeni, pozdravljam tudi vse, ki kakorkoli spremljajo to današnjo sejo še posebej današnjega kandidata dr. Jožeta Pavliča Damjana. Za življenje v civiliziranem svetu je danes značilno, da nam teče skorajda že s stresno naglico. Globalizirani svet je izjemno dinamičen svet, ki velikokrat pozablja na dostojanstvo človeka, na vrednote. Edina stalnica sodobnega časa, edina konstanta so spremembe. V uvodnem delu strategije razvoja Slovenije, sprejete junija letos, je zapisano, da je v ospredje strategija postavljena celovita blaginja vsakega posameznika in posameznice. To je gotovo kvalitetna usmeritev, ki ne uporablja samo abstraktnih kategorij, kot je na primer kategorija gospodarstva, ampak se z občutljivostjo dotakne posameznika. Zato se strategija ne osredotoča samo na gospodarska vprašanja, ampak tudi na socialna, okoljska, politična in pravna ter kulturna razmerja. Strategija razvoja Slovenije je po svoji vsebini tudi strategija trajnostnega razvoja Slovenije. Obenem pa pomeni prenos ciljev lizbonske strategije v naše nacionalno slovensko okolje, ob upoštevanju novih možnosti in novih priložnosti Slovenije pa tudi ob upoštevanju zaostankov Slovenije. Dokument je zapisan in je sprejet. Če mislimo resno, če želimo, da bodo črka zapisane na papirju zaživele, če iskreno želimo Sloveniji razvojni preboj, mora vsak državljan za to dati svoj odgovorni prispevek. Nekateri, spoštovane kolegice in kolegi, imamo prav veliko odgovornost. Reforme so danes realnost Evrope, po moji oceni zaenkrat s premajhnim pospeškom. Bruseljski odziv na reforme je pričakovan, odgovornost za razvojni zasuk Evropska unija vrača članicam, slovenska vlada je očitno pohitela. Reforme je vzela predvsem kot lastno razvojno usmeritev in ne obratno, zato ji Evropska unija pomeni zgolj potrjevanje programov in domačih ukrepov in to je dobro. Pri reformah ne gre za odrekanje evropskim vrednotam, kot so visoka raven blaginje, socialna kohezija in solidarnost, kakovost življenja, dostopnost izobraževanja in zdravja, nasprotno. Spremembe in modernizacija evropskih politik so potrebne prav zato, da bi lahko ohranili te vrednote v vsem bolj dinamičnem in globaliziranem svetu. Pri globalizaciji ne gre za to, kot se zmotno misli, le za odliv slabo plačanih delovnih mest in dobičkov države z nižjimi socialnimi standardi. Nasprotno. Novi konkurenti ogrožajo Evropo na področjih, ki so do nedavno veljala za nesporno primerjalno prednost razvitega sveta. In tu jaz vidim veliko razlogov za strah, kaj se nam lahko zgodi v Sloveniji, če se pravočasno ne odzovemo na globalizacijo. Gotovo že veste, da je Kitajska že prehitela Združene države Amerike in postala največja izvoznica informacijsko-tehnološke in komunikacijske opreme na svetu. Slovenski reformni zagon dobiva tudi z današnjim dnem zelo konkretne oblike. Danes bomo gotovo, sam bo k temu prispeval svoj glas, potrdili ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Doktorju Jožetu Pavliču Damjanu želim pri odgovornem delu resnično veliko uspehov. Ti bodo, tako kot so načrtovani, v dobro vseh slovenskih državljank in državljanov. Za realizacijo sprejetega okvira reform, ki ga je vlada že sprejela, pa potrebujemo tudi politični konsenz in ne političnih shodov, kot je bil nedavni, na katerem so si nekateri v tretjem tisočletju, skorajda v osrčju Evrope spet privoščili manipulacijo ljudi, ki so jih pripeljali na ulico in nekateri žal niti niso vedeli, zakaj demonstrirajo oziroma zmrzujejo. Leto, ki prihaja, leto 2006 bo predvsem leto političnih kompromisov in ekonomskega pragmatizma. Želim pa, da bo tudi zaradi naslednjih reformnih korakov zadovoljno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gulič.
Cenjene kolegice [[...]]
In samo gospod Gulič.
[[...]]kolegi, spoštovani predsedujoči. Kolikor sem razumel vaša navodila, gospod predsedujoči, danes govorimo "ad personam", ne "ad rem". Dobro. To mi je celo bolj všeč. Namreč, o gospodu Jožetu Pavliču Damjanu oziroma J. P. Damjanu ne ve kaj veliko, sem pa seveda marsikaj prebral, kar je povedal. In takšnega človeka seveda, ki tako rad kaj pove, ki ne kroti svojih besed, ki zine, kar mu pride na misel, ki ima takšen verbalni "ejaculatio precox" seveda ne morem podpreti. Po drugi strani mu tudi ne privoščim, da bi se tako poceni znebil žene in da bi zato plačevali davkoplačevalci 350 milijonov, on bo seveda brez žene ostal in užival to življenje. Vsem vam, ki ga zagovarjate vam povem tole, ne nasedajte skušnjavcu. Tukaj bi namesto moral stati, recimo, pater Andrej Božič, znameniti slovenski ekzorcist, ki bi znal videti že v tem priimku, da je "nomen omen", se pravi, da je "damien", pomen. In ker je moja naloga med drugim, pa tudi naša, da izganjamo zlo [[...]]
Gospod Gulič, lepo prosim, brez žalitev.
To so alegorije. In da spravljamo zelo ob živce, seveda, moram pač nadaljevati. Prebral bom nekaj zadev, ki so tule pripravljene. Na vprašanje, kakšen je vaš odnos do Janeza Janše oziroma kako mladi ekonomisti razumete vlado, je Damjan odgovoril: "Dober, mi smo njegovi verniki, seveda." Slovenije ne vidi kot veliko družino, kot vrednoto, ampak jo vidi kot podjetje, kot "grajzlerijo". "Podjetje, ki je praktično v stečaju, zato je najbolje, da prevzame to nekdo iz tujine." [[Delo, 19.10.2005.]] Komu bomo torej dali to Slovenijo? Kakšen je njegov odnos do nas? Gospod "J.P. Damien", če me slišite zdaj, mi nismo poskusni zajci! Mi smo ljudje. In vsi tisti, ki so nas volili, niso poskusni zajci, so ljudje. Država seveda ni podjetje, država ima tiste, ki še ne zmorejo, in tiste, ki ne zmorejo več, pa tudi tiste, ki mogoče danes ne morejo. In teh ni za pobiti, za odstraniti, za ukiniti. Če je ta ekonomska logika tako zelo močna in tako jasna in tako razvidna pri gospodu Damjanu, potem naj bo tudi samokritičen, ker je ta strošek, se pravi, ustanovitev njegove funkcije in zasedba te funkcije, tako velik strošek in ekonomsko očitno neupravičen, naj bo dosleden in naj se ukine, preden glasujemo o njem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naj mogoče samo še to pripomnim, da smo razpravo "ad personam" vseeno razširili na "ad rem", drugače ni šlo. In smo jo razširili s strategijo razvoja Slovenije, to je bilo pač nujno. Samo povem, kako je bilo odločeno. Na vrsti je mag. Kramberger.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Cenjene kolegice in kolegi! Kandidata za ministra brez listnice, dr. Jožeta P. Damjana, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, bom osebno podprl. Dovolite pa mi, da njegovo vlogo v vladi poskušam ponazoriti v prispodobi, z vlogo odgovornega nadzornega pri adaptaciji hiše. Dejstvo je, da je slovenska stavba trdna in ima kar lepo fasado. To ugotavljajo tudi tisti, ki prihajajo k nam na obisk. V tej stavbi je treba izvršiti vzdrževalna in obnovitvena dela, seveda po načrtu. Ta načrt mora biti predstavljen nazorno vsem stanovalcem. Računati je treba tudi z izvajalci del, ki bodo naleteli na nerazumevanje stanovalcev v tej stavbi, nekateri bodo dejali: "Dokler bom jaz, je tako dobro zame, urejajte in adaptirajte takrat, ko me ne bo več." Nekateri zelo zainteresirani za obnovitvena dela bodo želeli celo porušiti kakšno nosilno steno v stavbi ali celo zamenjati novo inštalacijo z inštalacijo drugega dobavitelja. Kandidatu za ministra dr. Damjanu predlagam, da izdela maketo obnovljene stavbe, iz katere bodo jasno vidna opravljena dela, ki bodo v dobro vseh stanovalcev. Torej, stanovalce oziroma hišni svet je potrebno argumentirano prepričati, da je sedaj optimalni čas za adaptacijo, tako v smislu letnega časa kot tudi cene, ki jo bodo plačali. Pričakujem, da z imenovanjem in ustanovitvijo tega ministrstva ne bodo odvzete pristojnosti drugim ministrstvom. Kandidatu za ministra, dr. Damjanu, želim uspešno delo, prepričan sem, da bo upošteval predpise o varstvu pri delu tako za stanovalce kakor tudi za izvajalce. Investitor pa bo seveda zmogel ceno adaptacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Moge. Gospod Moge beseda je vaša. Prosim lepo, če lahko samo gospod Moge govori.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Saj sem pedagog, bom že z glasom prevpil ostale. Lep pozdrav vsem kolegicam in kolegom. Sam sem ob pregledu bibliografije dr. Jožeta Damjana, poročenega Pavlič, ostal na tem nivoju, da mu, kar se stroke tiče, ne morem prav nič očitati. Ampak, ob tem, ko razglabljamo o njegovem imenovanju, je treba vedeti ne samo to, kaj je on, ampak kar bo on počel. In o teh stvareh bi rad na kratko spregovoril. Jaz mislim, da je tako zastavljena reforma, bom najprej s tem začel, in iskanje izhoda, kdo bo vodil reformo, po mojem, zelo blago rečeno nedorečena oziroma po mojem kaže na to, da ta vlada, ki je zdaj malo več kot eno leto na oblasti, nima jasnih ciljev, vizij in vsega, kako bi Slovenijo popeljala na tisto pot kot je obljubljala, da se bosta cedila med in mleko. Zakaj spoštovane kolegice in kolegi? Poglejte, tukaj gor imam predsednika vlade in tu imam osebe, ki jim on poveljuje, če uporabljam vojaški izraz. On poveljuje, verjeli ali ne, najmočnejšemu podjetju ljudi. Namreč, ministrstva z organi, vladne službe in upravne enote imajo skupaj, verjeli ali ne, 34.822 ljudi, datum je 1.5.2005 in se do zdaj ni bistveno spremenil. In ne samo to, spoštovane gospe in gospodje, vladne službe, ki gredo od podpredsednika vlade tukaj gor - poveljuje 1305 ljudem. Če nekdo ima takšno zalogo visoko kvalitetnih kadrov in je pred volitvami in volitvami v tem državnem zboru, ko smo imenovali ministre, obljubljal kako bo to državo popeljal naprej, kajti mi smo mu državo pustili v izredno dobri kondiciji, kar nakazujejo tudi statistike, ki so bile v tujini narejene, potem kaže to na nekaj. Namreč, na kaj kaže to? Kaže na to, da se politika vlade ne uresničuje, kot bi se morala. Zakaj ne? Spoštovane kolegice in kolegi! Tisoče ur smo vložili v to, da smo v državnem zboru na predlog vlade sprejeli nacionalne programe. Nacionalni raziskovalni program smo na tej seji sprejeli, nacionalni program visokega šolstva, nacionalni program izgradnje ceste, nacionalni program kulture itn. Ampak ne samo to, da smo sprejeli nacionalne programe, sprejeli smo tudi kup zakonov o temeljnih razvojnih programih na področju zdravstva, na področju visokega šolstva, na področju infrastrukture in na področju obrambe, če hočete. In sedaj, ko imamo vse te strateške dokumente v katerih smo rekli, da se bosta cedila mleko in med, in ko bi vlada morala s temi strateškimi dokumenti to spraviti v pogon, se vidi, da se je vse zaustavilo in nesposobnost izvajanja tega se prikrije z ustanovitvijo nekega novega ministrstva, neke skupine ljudi pri množici 34.800 ljudi še dodatne ljudi, ki bodo sedaj kot nek angel varuh nas pripeljale varno preko vseh pasti globalizacije. Mislim, spoštovane kolegice in kolegi, da je to popolnoma zgrešena pot. Zakaj? Doslej so vlado vodili premieri z akademskimi nazivi iz ekonomije in mislim, da bi premier moral biti vešč v tem, če pa to ni, potem pa ima v tej veliki armadi kup ljudi, ki mu pomagajo in lahko sam prenaša odločitve. In sedaj sama pot do teh reform, spoštovane gospe in gospodje, se mi ne zdi dobra. Ta reforma vodi v čisti tržni kapitalizem najtrše oblike, pri tem pa se pušča ob strani ljudi, pušča se ob strani sociala. Kaj to komu mar, če nekaj tisoč ljudi pride demonstrirat, pušča se ob strani ne samo sociala, ampak bi tudi lahko rekel, da se pušča na strani tudi države kot take, atributi države kot take, njena kultura in vse ostalo. Zaradi tega se mi zdi na vrat na nos iti sedajle neko novo pot od te poti, ki smo jo tukaj v državnem zboru naredili, tvegano. Tvegano zaradi tega, gospe in gospodje, ker sem že zelo star in ker sem bil priča že velikim takšnim reformam, ena je uvedla s tovarišem Kardeljem socialistično samoupravljanje, mi vemo kako se je končalo in zakaj je tisto bilo, ker niso videli danih rešitev. Druga, če hočete, je bilo usmerjeno izobraževanje - mi vemo, kako smo končali. In glede na to, na kakšen način ste se v koaliciji lotili nove reforme, da vam ljudje niso popolnoma nič važni, njihovo mnenje, da se postavite nad njih in da imate opozicijo samo zato, da jo z leve in z desne klofutate tukaj v državnem zboru, ko hočejo karkoli pripomniti, meni se zdi tak način za Republiko Slovenijo izredno škodljiv. In to, kar sem povedal sedaj o Kardelju lahko v tem dejanju, ki mu sedaj prisostvujem, rečem samo: "Kardelj je mrtev. Naj živi Kardelj!" Zelo me spominja na tiste stare čase. Je pa premier, moram reči, zelo pametno ravnal. Kaj bo sedaj ta super minister, če mu tako rečem, ki bo koordiniral - 16 ministrstev tukaj že imamo. Dobili bomo sedaj še eno novo ministrstvo. Kaj bo ta minister delal? O razporeditvah in važnosti ministrstev naj vam pove samo podatek, gospe in gospodje, ministrstvo za obrambo ima zaposlenih 1.176 ljudi in nas pelje v razvoj. Ministrstvo brez listnice za lokalno samoupravo in regionalno politiko ima pa zaposlenega po teh podatkih enega človeka. Ja, kje je tu naša dobra in zdrava pamet? In sedaj bomo pa tako kot tega ministra, ko je neka marioneta tu v državnem zboru, ne more nič storiti, še enega ministra dali, da bo vodil razvoj, hkrati pa bomo imeli ministra za visoko šolstvo, za znanost in za tehnološki razvoj. In zdi se mi, da je to, če še enkrat ponavljam, kar sem že večkrat povedal, farsa brez primere. In ta novi minister bo hkrati, če sem jaz prav razumel - "konziliari" pravijo Italijani ali svetovalec ministru, kar glede akademskega naziva in stopnje, ki jo je študiral, je v redu, se pravi, bo svetovalec tudi hkrati premieru. Ker pa sedaj ni več neka neformalna skupina, ampak bo minister, bo hkrati tudi grešni kozel za vse tiste stvari, ki se bodo v reformi zalomile. In zaradi usmiljenja do gospoda Jožeta Pavliča Damjana jaz za njega ne bom glasoval, ker gre v poguben projekt.
Hvala lepa. Hvala tudi podpredsedniku Pavlihi za dosedanje vodenje. Besedo dajem poslancu Bojanu Ruglju. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani! Slovenija je bila v preteklosti poskusni zajec, vemo, katere vladavine, in rezultate lahko občutimo danes. Danes, ko je dan, ko se odločamo, po mojem mnenju, o najpomembnejšem dogodku po osamosvojitvi in priključitvi Slovenije EU in Natu. To so bile na nek način politične reforme, sedaj, ko se je predsednik vlade Janez Janša odločil Slovenijo popeljati še v nujne ekonomske in socialne reforme. To je dolgotrajen proces, toda enkrat je treba začeti. Do danes se ni našel nihče, ki bi se bil pripravljen spoprijeti s tako velikim izzivom, našlo pa se je mnogo takih, ki so ves čas posvetili in še posvečajo le enemu cilju, da bi vse ostalo tako, kot je. Gospoda Damjana sem prvič v živo videl in slišal zadnjič na predstavitvi na odboru za gospodarstvo. Lahko mi kdo reče, ne hvali dneva pred nočjo, zagotovo pa lahko povem, da je prvi jasno in glasno predstavil strategijo, ki nas lahko popelje iz gospodarskega zaostanka in dolgov, ki smo si jih nakopali pod vladavino LDS-a in Združene liste. Edina panoga, ki so jo ti razvili v preteklosti do oblakov, je javni sektor, katerega poraba je zadušila naše gospodarstvo. Naj mi nekdo pokaže delavca, ki je izgubil delo v javnem sektorju. Ravno nasprotno. Zaposlili ste jih na tisoče in ti se sedaj ukvarjajo sami s sabo. Naj poudarim, da je pri nas zaposlenih v javnem sektorju 153 tisoč ljudi in da vsak stane našo gospodarstvo 5 milijonov SIT na leto. Pa se kdo vpraša, kolikšna je storilnost v našem javnem sektorju. Samo en primer od mnogih, ali veste, da ene šivilja v Lisci, ali trgovka v Mercatorju ne zasluži toliko, da bi v vrtcu pazili otroka, če bi morala sama plačati ekonomsko ceno. Ne vem kako živi sama. To je sramota. Tako krivičen položaj gospodarstva in tudi kmetijstva ter tam zaposlenih v primerjavi z negospodarstvom je pri nas edinstven v Evropi. Spoštovani, na ta način smo vsako leto pridelali skoraj milijardo dolarjev zunanjetrgovinskega primanjkljaja in tudi toliko novega dolga. Če bomo delali tako še naprej, bomo iz naših otrok naredili hlapce, ki bodo nosili breme naše nepremišljenosti in potratnosti. Čisto na kratko, to ne pije vode, čeprav jo pijemo mi in to čisto navadno iz uvoza in si zanjo veselo sposojamo denar. Upam, da vam to vse pove. Naše gospodarstvo je preobremenjeno z negospodarstvom ter zato nekonkurenčno in to moramo spremeniti. Prepričan sem, da bo kandidat za ministra gospod Joža Pavlič Damjan ob podpori naše vlade in tega parlamenta ter vseh nas državljanov zmogel to, kar lahko naredimo samo vsi skupaj. To so ekonomske in socialne reforme. Hvala lepa.
Hvala kolega Rugelj. Besedo dajem poslancu Ljubo Germiču. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Torej glede na vključenost gospoda kandidata za ministra brez listnice Jožeta P. Damjana v zadnjem letu v javno življenje je ta predlog, ki je danes pred nami, na eni strani logičen. Seveda pa po drugi strani ni logičen v smislu, glede na dejstvo, da pri tem postavlja pod vprašaj delovanje pravzaprav vseh resornih ministrstev in vlade v celoti, kajti postavlja se vprašanje o vlogi tega ministrstva, torej te vladne službe, ki bi naj spremljali izvajanja strategije razvoja Slovenije, kajti po mojem mnenju je to prioritetna naloga pravzaprav vsakega izmed resornih ministrstev. Ko govorimo o kandidatu, nekako lahko ocenimo njegovo dosedanje delo kot teoretični ekonomist, ki prihaja v stik z realnostjo le skozi publikacije, ki jih torej objavlja, in skozi debate z drugimi teoretičnimi ekonomisti in ki se morajo vsak posebej in kot intelektualna masa in avtoriteta na določenem področju seveda vedno zavedati, da to, kar teoretično razglabljajo morajo biti praktične rešitve, ki naj imajo vedno v umu, da te rešitve pomenijo določene učinke na ljudi. Seveda, zato je tudi zelo pomembno, ko bomo govorili o uresničevanju temeljnega cilja, to je blaginja za vse, kako lahko vidimo delovanje te vladne službe in vlogo tega ministrstva, kajti ko govori, da je obstoj, torej da obstaja kohezija - ta kemija med sodelavci. Seveda si želimo, da ko govorijo o tej koheziji, tej kemiji in glede na to, da se na kemijo nekoliko spoznam, seveda gre lahko za privlak, lahko pa gre tudi za odboj. Nemalo izkušenj kaže, da je v tej vladi ali pa vsebini, ki je povezana tako z odborom za reforme kot posameznimi pripravljavci teh reform ter ljudmi, ki so na posameznih ministrstvih, na različno pojmovanje. Glede na to, da gospodu Jožetu P. Damjanu ne gre oporekati tega teoretičnega znanja, ki ga je možno slediti skozi bibliografijo, postavljam pod vprašaj, ali bo to teoretično znanje sposoben uvesti v koncept dela te vlade. Kajti kako drugače razumeti, da je, ko govorimo o blaginji za vse, zdravstvu namenjen zelo ozek prostor. Hkrati pa bi citiral izjavo kandidata na njegovi predstavitvi, da je kot makroekonomist usposobljen. Ko si na tej stopnji izobražen, se lahko lotiš kateregakoli področja, ker imaš analitičen instrumentarij. Lahko se lotim zdravstva in verjamem, da lahko v roku šestih mesecev naštudiram sistem zdravstva tako, da bom lahko predlagal dober sistem." Glede na moje pojmovanje gre po eni strani za izjavo, ki kaže njegovo mladostno zagnanost. Pri tem bi citiral našega uglednega pesnika, ki govori, da v politiki ob znanju potrebujemo tudi srce, ki ima potem skupni imenovalec v modrosti. Ali lahko takšno izjavo ocenjujemo kot modrost? Ali lahko vse posege, ki jih bodo reforme prinesle na socialnem področju, na področju zdravstva, ki ima skupni imenovalec tudi v uvajanju enotne davčne stopnje, torej s spremembo davčnega sistema, ali lahko v tem pogledu še govorimo o modrosti, ali lahko govorimo o tem, da vse te teoretične študije bodo imele praktične aplikacije na pozitivno življenje vseh, torej na blaginjo vsakega izmed nas? Seveda tu ocenjujem, vsaj na področju zdravstva vidimo, da imamo na eni strani nosilce reform za to področje, gospoda Mrkaića, ki na drugi strani zahteva pravzaprav odstop ministra Bručana, ki izvaja na področju zdravstva nekonsistentno politiko, ki prinaša pravzaprav negotovost, negotovost v zdravstvenem varstvu vsakega Slovenca in vsake Slovenke. In pri tem se sprašujemo tudi, kakšna bo varnost in kakšna bo gotovost doseganja blaginje za vse. To lahko povežem tudi s konkretnimi številkami, ki smo jih sprejemali skozi državni proračun za leto 2006 in 2007, ko smo za področje fleksibilnosti trga dela in za ukrepe aktivne politike zaposlovanja, po Damjanu enega izmed temeljnih in zelo učinkovitih ukrepov v prihodnje, ki bodo omogočali ponovno zaposlovanje vseh tistih, ki bodo izgubili delo. Ali zmanjševanje sredstev na teh postavkah ne gre ravno v nasprotno smer? Tu postavljam pod vprašaj tudi vse ukrepe, ki bodo vezani na uvedbo enotne davčne stopnje, na vpliv zagotavljanja zdravstvenega varstva. Kako lahko govorimo, da bo to še vedno dostopna javna dobrina za vse, če pa govorimo o posledicah, ki so v milijardnih zneskih, ko govorimo o tem, da teh sredstev ne bo možno zagotoviti in lahko pri tem ocenjujemo, da se bo splošna stopnja zdravstvenega varstva v Sloveniji s tem tudi zmanjšala? Zato si želim, glede na to, da sem nekako ocenil, da kandidat za ministra brez listnice razpolaga z veliko teoretičnega znanja, si želim, da bo to teoretično znanje podkrepil s srcem v skupno modrost. In ko me bo v svojem nadaljnjem delovanju v to prepričal, bom lahko tudi verjel v to, kaj bo njegova naloga, in uresničitev teh reform, ki so tukaj predlagane. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Germič. Besedo dajem kolegu Francu Kanglerju, ki ga ni. Zato pa bo spregovoril poslanec Srečko Hvauc, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Glede na to, da je kolega prej omenil, da spadam v skupino dobro vzgojenih poslancev, upam, da z mojo razpravo tega cenjenega mnenja ne bom pokvaril. Strinjal bi se, da je v Sloveniji lahko marsikaj boljše, je pa tudi res, da stanje ni tako strašno slabo. Če pogledamo po bruto domačem produktu, smo že nad 75% povprečja Evropske unije, da je bila inflacija aprila prejšnjega leta, se pravi en mesec pred vstopom v Evropsko unijo, 4,8%, preračunano na enoletno obdobje, in da je prejšnji mesec ta inflacija padla že na 2,5%, kar pomeni, da smo izpolnili še zadnji konvergenčni kriterij, in da je zaprta nova finančna perspektiva, kar za Slovenijo pomeni znane okvire za naslednjo obdobje. Seveda pa nas to ne sme uspavati. To ne pomeni, da lahko stojimo. Tisti, ki danes stoji, v bistvu nazaduje, kar pomeni, da se hitrost našega razvoja meri v primerjavi z našo okolico. Seveda je jasno, da so reforme zaradi tega potrebne, in jasno je tudi to, da se nekateri upirajo tem spremembam, ker vsaka sprememba prinese nek določen napor, neko negotovost, neko tveganje. Glede kandidata za ministra brez listnice menim, da je njegova odločitev, da je sprejel kandidaturo, hrabra odločitev. S tem sprejema veliko odgovornost, s tem dejansko prehaja od besed k dejanjem, od nekega abstraktnega do konkretnega, od priprave programa do izvedbe. Poznam dosti primerov, ko marsikdo ni zmogel poguma za tako odločitev. Recimo, v Mariboru konkretno, smo imeli kup nekih razvojnih ali reformnih ali kakršnihkoli programov od Maribor jutri, Maribor 2000, problem reševanja mariborskega gospodarstva in vsi ti programi, ki so se pripravljali v nekih akademskih sferah, tudi za velike denarje, so potem praktično obstali nekje v predalih. Ni bilo tistih, ki bi si upali tudi stvari konkretno vzeti v svoje roke in to, kar so pripravili, tudi izpeljati potem do nekih efektov. In s tega vidika - še enkrat - mislim, da je ta odločitev bila na mestu. Kandidat sam s tem tudi tvega, da se bo začasno ali pa tudi trajno umaknil iz akademske sfere ali pa opustil akademsko kariero, kar mu nekateri očitajo, jaz pa mislim, da je to lahko v bistvu taka odločitev prej prednost kot pa neka slabost. Je strokovnjak, preverjen v strokovnih krogih, ne samo doma, ampak tudi v tujini. S svojimi deli se dejansko lahko izkaže in težko bi mu na tem področju našli kakšno pomanjkljivost. To pa, da je brez izkušenj, v prejšnji vladi smo imeli ministre, ki niso imeli praktično nobenih delovnih izkušenj, mlade in nadobudne ekonomiste, pa takrat to nihče, vsaj jaz se ne spomnim, da bi to kdo na glas izpostavljal. Tudi, če pogledamo znotraj državnega zbora, bi prav gotovo našli kakšnega poslanca, ki ima zelo malo ali pa nič delovnih izkušenj, mogoče bolj politične, pa vseeno opravlja svojo funkcijo in nisem nikoli slišal nekega očitka, da je pa to, ne vem, tako strašna velika pomanjkljivost. Zato jaz pač gledam na kandidaturo zgolj kot na eno konkretno dejanje, ki je nadaljnji korak pri izvedbi teh reform, zato to kandidaturo tudi podpiram. Hvala lepa.
Hvala vam za vaše razmišljanje. Besedo dajem poslancu magistru Borutu Sajovicu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Seveda "Ne po besedah, pač pa po dejanjih jih boste spoznali" - in to misel bi želel nasloviti tudi na spoštovanega gospoda Damjana. O njem kot človeku ne morem veliko povedati, ker ga enostavno ne poznam in mu pa seveda na tej težki preizkušnji kot enemu najpomembnejših ministrov želim srečno pot. Ni naloga opozicije, da podpira vladne minister, to bodo danes brez dvoma storili drugi, jaz bi ga pa rad v dobro slovenskega podeželja in pa v dobro slovenskega kmetijstva opozoril na nekaj drobnih zadev, kajti v teh svojih reformah in pa v teh svojih dejanjih se bo tega podeželja posredno zelo hudo in pa kruto dotaknil. Gre za tako imenovano enotno davčno stopnjo, ki pa na področju kmetijstva, podeželja in pa predvsem na področju živilskopredelovalne industrije lahko pomeni tudi pogreb. Če so nekaj stoletij nazaj, zaradi desetine, ki jo je pobiral fevdalec ali pa graščak v puntih padale kmečke glave, potem bodo zaradi 20% enotne davčne stopnje se zapirale slovenske kmetije, praznilo podeželja in pa izgubljali bomo delovna mesta v živilskopredelovalni industriji. Na slovenskem podeželju od tega danes živi približno 70 tisoč kmetijskih gospodarstev, v kmetijski predelovalni industriji in pa živilski industriji pa je od tega odvisno 22 tisoč delovnih mest. Jaz verjamem, da je pogled v beli srajci in pa kravati iz Ljubljane nekoliko drugačen kot pa pogled tistega, od naših slovenskih ali pa če hočete reči tudi gorenjskih kmetov, ki za ceno 400 tolarjev, kolikor stane v normalni gostilni v Ljubljani neko navadno pivo, ki pri nas na Gorenjskem za ta denar lahko ponudi 10 jajc, 2 kilograma krompirja in pa en liter mleka. Če primerjamo te zadeve in če bomo tem osnovnim artiklom, ki pomenijo hrano in pa preživetje številni skupini ljudi, dodali še 20% enotno davčno stopnjo, potem bo v tem sistemu nekaj hudo narobe. Ne samo zato, da bomo delavcu, kmetu in pa otroku podražili mleko, kruh in pa osnovne živilske artikle, pač pa se bo ta niz in pa ta spirala, ki bo za seboj potegnila po računanju agrarnih ekonomistov tudi 1,5 do 2% inflacijsko spiralo, potem bomo udarili tudi zadnjega v tej verigi, to je tistega proizvajalca. In gospodu ministru Damjanu želim srečo na tej poti in pa seveda, da tudi tej, za njega mogoče obrobni problematiki, nameni veliko skrb in pa pozornost, kajti kot pravijo, da vrag je vedno v tistih podrobnostih. In pa želim, da bi bil tudi v teh podrobnostih, kljub temu, da ga kot poslanec ne bom podprl, da bi bil uspešen in pa korekten, to bo ne nazadnje dobro za vse Slovenke in pa Slovence. Srečno.
Hvala. Besedo dajem poslancu Milenku Ziherlu. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Sam bi začel s tem podatkom, in sicer, da je povprečna plača v Sloveniji 701 evro in povprečna pokojnina 464 evrov. Opozoril bi, da še leta 1990 smo bili izenačeni po teh podatkih z našimi neposrednimi sosedi, torej z Avstrijo, danes pa zaostajamo za več kot 3-krat. In vsi podatki nas navajajo, da so vsekakor reforme nujno potrebne. Omenil bi še bivšega predsednika vlade, ki je decembra 2003, v času vstopanja Slovenije v Evropsko unijo, govoril o tem, da bomo kmalu med petimi ali šestimi najbolj razvitimi evropskimi državami. V 15-ih letih pa naj bi bili celo prvi v Evropski uniji. Torej, tudi ta podatek, če res želimo to ali nekaj podobnega doseči, nas navaja, da je treba precej stvari spremeniti, torej iti v reforme. Opozoril bi tudi na to, da rast plač ne sledi več učinkovitosti, zaradi česar so letno zaposleni prikrajšani za 26 milijard. Reformam nasprotujejo najbolj tisti, ki bi se morali v bistvu o njih pogajati, morda kaj predlagati, ne pa takoj, preden je sploh znana vsebina, pognati oziroma motivirati ljudi za demonstracije. To so sindikati. Morda bodo reforme prisilile tudi sindikate k reorganizaciji, kajti že zdavnaj je njihov način delovanja - motivacija jih je že zdavnaj prerasla in ne sledijo več statusu nekega partnerja, kot jih imajo razvite zahodne družbe. Za toliko opravljenega dela je vsekakor preveč sindikalnih funkcionarjev. In zato smo v času teh protestov slišali tudi razna demagoška sporočila, kot da bo prišlo do znižanja bolniške, odprave kolektivnih pogodb, odprave študentskega dela, odprave dodatka na delovno dobo. Na teh področjih bodo res spremembe, vendar sigurno pa ne gre za take spremembe, kot so bile prikazane. Opozoril bi tudi, da je stavka kot naročena za odganjanje kapitala, kajti potencialni tuji investitorji so vse te zadeve, predvsem vsebino, za katero so se borili, ki je precej zastarela, anahronična, bo odvrnila tuje investitorje in jih poslala med naše najhujše konkurente, to je, na območje Indije in Kitajske. Poleg tega sem pri izvajanju naših kolegov iz Socialne demokracije zasledil razhajanje, in sicer, eno so mislili predsednika, drugo so mislili članstva. Pa mi je prišla na misel knjiga Petrovo načelo, kjer je glavna misel knjige, da napreduješ toliko časa, dokler ne dosežeš stopnje nesposobnosti. Kar vsekakor ne moremo govoriti, da je predsednik nesposoben, vendar so ga postavili v tak položaj. Kajti ravno ta knjiga govori, da ko dosežeš to stopnjo, se zgodi interna konverzija ali prosto lebdeči vrh. In prosto lebdeči vrh, mislim, da je opis tega stanja. Torej, razhajanje med idejami predsednika pa njegove ožje baze, ki naj ne upošteva njegovih strokovno utemeljenih dejstev. Največji kamen spotike, največji izvor revolta je vsekakor enotna davčna stopnja. Omenil bi, da smo se v vsej preteklosti zgledovali po skandinavskem modelu in smo imeli polna usta Skandinavcev, Dancev, Švedov, Fincev, vendar z našo balkansko storilnostjo, velikokrat z balkansko miselnostjo, seveda, so ostale samo ideje oziroma je bilo težko ta socialni model, ta družbeni dogovor je bilo težko oživeti. No, pa naj malo pogledam enotne davčne stopnje po svetu. Že omenjena Švedska ima 25% davčno stopnjo, s tem da ima nekatere olajšave, in sicer 6% osebni transport, knjige, tisk, kino, gledališče. 12% davčno stopnjo pa imajo za brezalkoholne pijače, hotelske storitve, hitro pripravljeno hrano, ki jo vzameš s sabo, tam na licu mesta, mislim, saj to niti ni toliko važno. Morda bi se tudi ozrl na to, da Nemčija pripravlja 29% [[?]] davčno stopnjo, in sicer v letu 2007, in njihovi mediji že odštevajo tako kot - v bistvu sem zasledil samo še 407 dni do udara, pa je bil naslikan meteor, ki bo udaril in temeljito premešal dogajanja v nemški družbi. No, po drugi strani se govori, analitiki pravijo, da so za Nemčijo te reforme že prepozne - kar velja za njih, verjetno tudi za nas -, da bodo zato morale biti bolj temeljite. Pri njih gre med drugim za to, da povečujejo delovno dobo na 69 let, na Finskem do 68 let. Potem zaradi fleksibilnosti delovne sile imajo v Nemčiji prvi dve leti zaposlitve, tudi ko menjaš, recimo, že usposobljen delavec, ko menja delovno mesto, ima prvi dve leti status pripravnika. In sicer, če ne ustreza, če kakorkoli ne ustreza pogojem razpisa, pogojem dela, ga lahko brez kakšnih večjih posledic odslovijo. Zato prve dve leti verjetno da vsak vse od sebe, da bi čim bolje uspel. Morda tudi bogata družba, bogatejša družba, to se pravi družba, ki napreduje, sigurno ne bi imela želje pa potreb, da se vključuje v sindikate s tako vsebino, kot je sedaj. Torej bodo morali sindikati poiskati neke nove motive, neko novo vsebino, predvsem pa biti v vlogi pogajalskega partnerja, ki bi usmerjal zaposlene, da bi se bolj postavili na svoje noge, da bi bili pripravljeni zamenjati delovna mesta, se prekvalificirati, izobraževati, pa predvsem tudi vlagati v svoja podjetja, ko bi enkrat standard seveda toliko narasel, da bi imeli ostanke oziroma oblike varčevanja za starost in tako naprej. Torej, za reformo je potrebno cel kup korakov, ni še čisto določena, verjetno se bodo v naslednjih mesecih še izpilili razni detajli. Vsekakor jih 100% podpiram in podpiram tudi gospoda Damjana kot nekega nosilca teh reform. Hvala lepa.
Hvala, kolega Ziherl. Besedo dajem poslancu Stanislavu Brenčiču. Ga ni. Besedo ima doktor Gaber. Ga ni. Besedo dajem poslancu Rudiju Veršniku. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! V naši mladi in mali Sloveniji smo imeli do sedaj dva vseslovenska projekta. Prvi je bila odločitev za samostojno Slovenijo in drugi za vključitev v Evropsko unijo in Nato. Pred nami je čas za tretjega, to je projekt gospodarskih in socialnih reform. Na ta projekt se pripravljamo tudi danes, ko obravnavamo kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Vsekakor naj bi nova vladna služba za reforme ob usklajevanju in spremljanju izvajanja strategije razvoja Slovenije ter gospodarskih socialnih reform nudila ministrstvom tudi strokovno pomoč pri pripravi zakonov in podzakonskih predpisov, ki bodo reformo spremljali. Kandidatura doktorja Jožeta P. Damjana, ki jo obravnavamo danes, temelji na podlagi strokovnega znanja, bogatih izkušenj na področju raziskovalnih projektov ter dosedanje aktivne vloge pri vodenju odbora za reforme in pripravi predloga ukrepov za spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Kandidat, 38-letni doktor ekonomskih znanosti, je bil leta 2004 imenovan za predsednika strateškega sveta za gospodarski razvoj pri predsedniku vlade. Julija letos je prevzel vodenje vladnega odbora za reforme, ki je pripravil okvir ekonomskih in socialnih reform za povečanje blaginje v Sloveniji. Socialna država mora omogočiti človeku dostojno življenje, ki omogoča tistim, ki so relativno manj uspešni v tem procesu gospodarskega razvoja, da bodo imela varen pristan in da jim še vedno omogoča, da imajo človeka vredno ali pa dostojno življenje. Predlog reforma omogoča rast vsem, ne samo določenim privilegiranim slojem, kot se rado pavšalno govori, ampak tudi tistim, ki so relativno manj uspešni v tem procesu, lahko na podlagi večje gospodarske rasti omogočijo tudi večjo socialno varnost. Slovenija je stabilna gospodarska država. Če pogledamo stabilnost gospodarske rasti, je bila najvišja med vsemi državami pri prehodu. Po rezultatih mednarodnih študij smo imeli relativno visoko rast zaradi naše manjrazvitosti v gospodarstvu. Teorija nam kaže, ko si manj razvit, rasteš hitreje, ko pa se približaš določeni ravni razvitosti, začne gospodarska rast počasi padati in na koncu lahko postane nična ali celo negativna. Temu se Slovenija počasi približuje v naslednjih 5 do 10 letih, zato je danes treba nastaviti pogoje. Kako se temu izogniti? To kažejo določene države, ki so bile relativno uspešne v tem. Te države imajo danes relativno dober razvojni pospešek. Nekatere reforme tranzicijske države, pa tudi nekatere razvite države, kot so Irska, Velika Britanija, skandinavske države, imajo trg dela, ki omogoča večjo fleksibilnost pri zaposlovanju in tudi pri odpuščanju. S tem je omogočeno, da tisti, ki so izgubili delo, lahko delo hitro tudi dobijo. Stopnja brezposelnosti v teh državah je relativno nizka in to se pripisuje veliko fleksibilnosti. Tudi sam sem spremljal predstavitev spoštovanega kandidata gospoda Jožeta P. Damjana na odboru za gospodarstvo. Moram priznati, da je bil pri odgovorih na vprašanja, ki so mu jih zastavljali kolegi iz opozicijskih strank, tudi njegov kolega s fakultete, zelo prepričljiv in temeljit. Dobil sem vtis, da se vsi zavedamo, da so reforme potrebne, nismo pa pripravljeni niti prisluhniti scenariju za izvedbo, kaj šele, da bi se poglobili v strokovne analize, ki so že bile narejene in ki v prihodnosti še bodo narejene. Vsa racionalna razmišljanja se ustavijo pri predlogu enotne davčnega stopnje, kot da ostalih 69 ukrepov sploh ni. Spet se kaže naša majhnost, zaprtost v lastne vrtičke, nepripravljenost za nove izzive, ki edini lahko prinesejo gospodarsko rast, večjo zaposlenost in s tem blaginjo za vse Slovence in Slovenke. Predlog reform prinaša enostavnejšo in podjetništvu bolj prijazno državo, poenostavitev davčnega sistema, znižanje davčne obremenitve, umik države iz gospodarstva, učinkovito uporabo znanja in sistem spodbud za pretok znanja med gospodarstvom in univerzami ter nabor velikih nacionalnih projektov, podprtih s sredstvi iz Evropske unije. Vzpostavlja se tudi pregleden sistem socialnih transferjev, ki motivira posameznike k aktivnosti, bolj racionalen zdravstveni sistem in bolj vzdržen ter k aktivnostim spodbujajoč pokojninski sistem. Prepričan sem, da za tako velik in pomemben projekt, ki je pred nami, rabimo ministrstvo brez listnice za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Kandidat, ki ga je predsednik vlade predlagal za to mesto, pa me je prepričal, da je sposoben in primeren za vodenje tako zahtevnega projekta. Spoštovani gospod kandidat! Imate moj glas in vso podporo pri vašem nadaljnjem delu. Hvala lepa.
Hvala za vašo razpravo. K besedi vabim poslanca Gezo Džubana. Ga ni. Besedo dajem poslancu Rudolfu Petanu. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Torej naj kar na začetku povem, da bom podprl dr. Jožeta P. Damjana za novo delo, za katerega se je obvezal, da ga bo opravljal. Naj povem, da smo pred par dnevi ob proračunski razpravi lahko slišali s strani naših političnih nasprotnikov, da poleg davka na izplačane plače, ki je edini pozitiven prispevek h konkurenčnosti gospodarstva in davčne konkurenčnosti, na vseh ostalih področjih in vseh ostalih davkih pa smo priča povečanju javnofinančne obremenitve gospodarstva itd. Torej ta davek na izplačane plače je odpravila ta vlada, izglasovali pa smo ga v tem parlamentu pred dobrim mesecem, vse ostale obremenitve gospodarstvo so pa še kako podedovane. In če je to tako, potem je prav gotovo sedaj zadnji čas - in verjetno bo tudi opozicija potrdila, ker so besede, ki sem jih citiral prej, njihove, da je čas - da pride do sprememb, in da imamo tudi resor, ki bo skrbel za to področje in koordiniral razvojne projekte, če bo potrebno seveda tudi medresorsko, in da je sedaj skrajni čas, da Slovenija postane konkurenčnejša, ker edino tako se bo lahko ohranilo delo in se s tem generirala tudi nova delovna mesta. Druge poti pač ni. Spremembe so potrebne, ker nič ne more biti večno, tudi če so neki ukrepi bili na začetku idealni, čudoviti, če so dajali odlične rezultate, če se ne sledi razmeram na trgu, če se ne sledi razvoju. Dejstvo je, da razvoj gre svojo pot in to vedno hitreje. Za kar je bilo včasih potrebno 100 let, da smo prehodili neko razvojno pot, je kasneje seveda bilo potrebno samo še polovico tega časa, danes mogoče še samo 10 let. Leta, ki prihajajo, pa omogočajo v enem letu tisto, kar se je včasih popravilo v 100 letih, zato je pač potrebno biti buden. Razlika je le v tem, ali v posameznih državah, konkretno v naši državi to spremljamo, da smo pripravljeni na nove izzive, na nov razvoj ali pa tiščimo glavo v pesek, kot da se nič ne dogaja, kot da se to nas ne tiče, in če hočemo ali ne, spimo na lovorikah, pa kar bo, pač bo. Potrebno je poudariti in to so dejstva, da naša konkurenca v Aziji gre naprej ne počiva. Delovna mesta iz Evropske unije se selijo v Azijo iz Azije pa prihajajo poceni izdelki, kajti tam je tudi delovna sila cenejša. To se pravi, mi moramo biti pripravljeni na te izzive, mi moramo konkurirati tam, kjer lahko. Pri dodelavnih poslih z njimi ne moremo konkurirati, ker oni to opravijo še veliko ceneje in veliko bolj enostavno, veliko bolj poceni. Slovenija ima sedaj idealno situacijo, da izkoristi priložnost v okviru velikega trga Evropske unije. Vemo, da v Evropski uniji ni nič zastonj, nič ne pride samo od sebe, je pa res, da pa je ogromna priložnost in Slovenija mora izkoristiti te dane pogoje. Res je tudi, da Slovenija je v tem trenutku kar na visoki stopnji razvoja, seveda so države, kjer so še dvakrat, trikrat na višji stopnji razvoja in tudi višji nacionalni dohodek na prebivalca imajo, vendar je dejstvo, da smo Slovenci sposobni narediti več, da znamo narediti več, da imamo delovno silo, ki zna narediti bistveno več. To je treba izkoristiti in tu konkurirati z azijsko delovno silo, ki še marsičesa ne zna, samo spati ne smemo na lovorikah in samo govoriti, saj so še slabši od nas. Tako ne bo šlo. Lep primer ali pa lepa priložnost za Slovenijo je nova finančna perspektiva ali novi proračunski projekt za Evropsko unijo, ki je za Slovenijo izredno ugodna. Slovenija je edina država, ki je zadržala enaka sredstva, kot je bilo predvideno po luksemburškem predlogu, ki je bil relativno zelo dober za vse nove članice Evropske unije. To je prav gotovo uspeh te vlade pri pogajanjih. Do neke mere je tudi popravek škode prejšnjih pogajanj z Evropsko unijo. Vendar je potrebno se pravilno organizirati, potrebno je pravilno organizirati službo, ki bo znala za Slovenijo ta sredstva tudi pridobiti, ta sredstva ne pridejo avtomatsko, ampak je potrebno biti organiziran, imeti dobre projekte. Dejstvo je, da smo tudi danes veliko slišali o krutih dejstvih, o krutih potezah te vlade. Mene sicer zanima, kaj bi to naj bilo tako kruto; ali mogoče to, da je ta vlada formirala nov sistem za formiranje cen naftnih derivatov, ki so bistveno bolj prijazni do državljanov, verjetno tudi ni bilo kar samo od sebe in samo zaradi situacije na svetovnih trgih pocenitev - tudi danes je bila pocenitev naftnih derivatov. Verjetno to ni najbolj krut ukrep, če je vlada sprejela to, da se lahko cene oblikujejo drugače in bolj prijazno do porabnikov. Verjetno ni kruto glede notarskih storitev, da so se te storitve pocenile, ne bom govoril več o nalepkah, na katere, upam, da smo že tako ali tako pozabili. Verjetno tudi ni kruto mnenje obrtne zbornice, v katerem je povedano, da je v bistvu ta vlada opravila ogromno dela, ki prej v celem desetletju ni bilo opravljeno. Tako takšen projekt, da bo Slovenija bolj konkurenčna, da bo lahko se še hitreje razvijala, zahteva ustrezno organiziranost. Brez ustrezne organiziranosti bomo to težko dosegli, in seveda tudi z ustrezno kadrovsko sestavo. Nekdo je danes že dejal, da ne hvali dneva pred večerom. Jaz bi to drugače postavil; ne grajaj dneva pred večerom in ni potrebno, da novega ministra že sedaj grajamo in ga obsujemo, posujemo z ognjem in žveplom, še preden smo mu sploh dali priložnost, da se loti dela, to je da se naša država preuredi in pripravi, da bo sposobna slediti gospodarski ekonomski situaciji v svetu, da bomo sposobni tudi nekako odgovarjati na izzive, ko se tudi nekatere naše firme določajo, da selijo proizvodnjo, predvsem delovno intenzivno v kraje, kjer je delovna sila bolj poceni, v Bosno in v Azijo. Kajti, morali bomo nekako organizirati takšna delovna mesta, kjer bomo lahko konkurenčni, kjer bo potrebno več znanja, kajti naši delavci imajo več znanja, kot samo za dodelavne posle. In zato je potrebno biti pripravljen na take izzive in zato bom jaz seveda podprl ta predlog za imenovanje gospoda Damjana za ministra brez listnice za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Kajti edino tu je naša pot, naša perspektiva, da lahko ostanemo konkurenčni tudi v okviru Evropske unije, v okviru novonastalih razmer. Hvala lepa.
Hvala vam, kolega Petan. Besedo dajem poslancu Davorinu Terčonu. Ga ni. Besedo ima poslanec Bojan Starman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani. Jaz bom seveda doktorja Damjana podprl - ne zaradi njegovih znanstvenih dosežkov, v katere se nisem poglabljal, tudi ne zaradi delovnih izkušenj v gospodarstvu, za katere je sam povedal, da jih nima; podprl ga bom na osnovi tega, kar je povedal, da je treba v naši državi storiti, če želimo korak naprej oziroma če želimo hitrejši gospodarski razvoj in blaginjo za vse državljane. Zelo natančno sem preučil vse te elemente predvidenih reform, ki so pred nami na mizi, s katerimi smo bili soočeni. Veliko so čutili ti predlogi negativnega odziva in protestov. Mislim, da tisti, ki so počeli to, se ne zavedajo, kaj naj bi te spremembe prinesle. Sam sem 30 let in več delal v gospodarstvu in vedno sem si želel, da bi kdo od politikov kakorkoli razumel, kaj želi gospodarstvo. Ne želimo pomoči, sem rekel, ne želimo nič, želimo enostavno take pogoje za gospodarjenje, enake, kot jih imajo naši partnerji, ki jim moramo prodajati blago, s katerimi moramo na tem trgu konkurirati. Nič drugega. In tega nismo dočakali. Dočakali smo neverjetno obremenitev dela, kjer nobena država na svetu nima take obremenitve dela. 50 do 60% vseh javnih prihodkov, ne samo proračuna, naberemo iz dela. Zaradi tega je nemogoče pričakovati, da bo naše gospodarstvo konkurenčno. Nemogoče je pričakovati tuja vlaganja ali pa domača vlaganja. Nemogoče je pričakovati nova delovna mesta, dokler ne bomo rešili tega problema. Na drugi strani pa smo po stari navadi znali v vsem obdobju zelo veliko razpravljati in sklepati razno razne zadeve, ki povečujejo javno porabo. Naša poraba se je tako povečala, da prekoračuje vse meje, in mislim, da se zažiramo v svojo lastno substanco. Zato je nujnost teh reform tako velika in prav bi bilo, da bi se vsi zavedali tega in na nek način podprli te stvari. Poskušali se skoncentrirati na to, kako se lahko olajšajo oziroma odbijejo tiste stvari, ki bi lahko bile negativne, ne pa poudarjati. Seveda obstajajo v vsakem sistemu možna odstopanja. In mislim, da je to, kar je pred nami, siguren predlog, pri katerem bomo pridobili prav vsi državljani. Seveda, najprej pa moramo doseči, da bomo naredili pogoje, da se bo naša proizvodnja, naša gospodarska rast dvignila, da se bo naš nacionalni dohodek povečal. Seveda, potem ne bo težko te stvari bolj ali manj pravično razdeliti. Vendar je pa nekaj, vemo, da brez dela ni jela. Treba je zagotoviti delovna mesta, morali se bomo potruditi pa delati. Morali bomo zmanjšati javno porabo. Vemo, da smo tu najmanj produktivni, ne dosegamo ciljev. Kako lahko izračunamo produktivnost naših uradnikov na posameznih področjih? Zato, da ne bom predolg, mislim, da moramo podpreti to idejo. Dolgo časa smo čakali nanjo, skrajni čas je, da se začnejo te reforme. Dajmo se skoncentrirati, kako jih dopolniti, kako te stvari, ki jih vidimo, te malenkosti odpraviti in kako zagotoviti, da bo naša država stopila po poti hitrejšega gospodarskega razvoja, aktiviranja znanja. Mi smo zadnji po inovacijah skoraj, naj bo znanstvene ali gospodarske sfere, stopicamo na mestu, prehitevajo nas države, ki so bile pred leti mnogo pod nami. Rad bi videl, da bi se odločili. Jaz bom podprl novoimenovanega ministra. Želim mu, da bi imel moč in podporo vseh pri izvajanju teh reform, kajti le tako bom zadovoljen in bom nekaj naredil za svoje zanamce in jim omogočil lepše življenje. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslanki Darji Lavtižar Bebler. [[Je ni.]] Besedo dajem poslancu dr. Lahovniku. [[Ga ni.]] Besedo ima mag. Anton Rop. [[Ga ni.]] Besedo dajem mag. Milanu M. Cviklu, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovani predstavnik predlagatelja, gospod državni sekretar, poslanke in poslanci, predvsem pa gledalke in gledalci. Po enem letu in 17 dneh smo danes dopoldne končno slišali predsednika vlade, da je v tem državnem zboru govoril o nekaterih strateških zadevah, o strategiji razvoja Slovenije, o lizbonski strategiji. Naj spomnim, 3. oktobra in 3. decembra lani predsednik vlade ni govoril o reformah, govoril je le o lastni koalicijski pogodbi. Ta koalicijska pogodba je pomenila predvsem veliko razdelitev: jemanje tistim, ki imajo malo in dajanje tistim, ki imajo več. To je že bilo dokazano. Janševi davčni zakoni so, za razliko od Mramorjeve davčne reforme, najbolj obdavčili tiste, ki imajo najmanj, vse ostale, predvsem ozko skupino najbogatejših, pa razbremenili. A to ni vse! Potem ko je gospod Janša predlagal slab rebalans proračuna za leto 2005 in slab predlog proračunov za leto 2006 in 2007, je ugotovil, da je porabil kar tri leta mandata svoje vlade, ugotovil, da je pripravil razvojno slab proračun, ki res nima nobene povezave z lizbonsko strategijo in ne podpira konkurenčnosti in zato je začel razmišljati o strategijah. Iz predala je bila vzeta v obdobju 2003-2004 pripravljena strategija razvoja Slovenije, ta je bila pripravljena kot podlaga za ekonomske politike, potrebne za prevzem evra in za pripravo proračunov, ki bi zagotovili konkurenčnejše gospodarstvo, razbremenili davčno breme in zagotovili učinkovit pretok znanja in krepitev znanja kot glavnega orodja vseh nas v globalnem spopadu na svetovnem trgu. Ker pa gospod Janša s konkretnimi davčnimi zakoni ni zmanjšal davčne obremenitve, temveč predvsem povečal obdavčitev vseh, ker v proračunih ni zagotovil cenejše države, saj smo v letu 2005 dosegli zgodovinsko najvišji delež javne porabe v domačem proizvodu, je moral najti neko formulo varčevanja. Koalicijski parterji mu tega niso omogočili. Spomnimo samo, kako je moral gospod Janša ministru za finance naročiti, da bi bilo zaradi spremembe, neizvršene spremembe socialnih transferov, potrebno prodati s strani KAD-a za zagotovil izplačila pokojnin še več deležev v slovenskih podjetjih, zdravstveni blagajni pa je bilo naročeno nekaj tednov nazaj, da investicije zmanjša. Ker je gospod Janša v proračunih za letu 2006 in 2007 namenil za delo represivnih organov kar 26 milijard več kot leta 2005 v letu 2006 in v letu 2007 kar 36 milijard več kot v letu 2007, je ugotovil, da je potrebno varčevati. Zato je predlagal lastni vladi imenovanje odbora za reforme z gospodom Damjanom na čelu. Ta odbor je preko počitnic v manj kot dveh mesecih pripravil 68 predlogov ukrepov, s katerimi pa se ruši temeljna logika strategije razvoja. Ta temelji na pospešitvi konkurenčnosti Slovenije preko razvojnega prestrukturiranja javnih financ, dokaj zapletena formulacija, ki pa preprosto pomeni, da bi bilo potrebno v proračunih nameniti več za krepitev znanja, za šolanje otrok, za boljše osnovno, srednje, visoko šolstvo, za boljšo univerzo, da bi vsakdo, ne glede na socialni status, imel možnost pridobiti kar najvišjo izobrazbo. Takšna je bila dosedanja družba. Vsakdo naj bi imel, ne glede na socialni dostop, možnost dostopa do zdravja, vsakdo bi imel možnost priti do najbolj učinkovitih terapij, vsakdo naj bi imel mirno starost. Vendar ti predlogi iz strategije razvoja v ukrepih odbora za reforme niso potrjeni. Ti predlogi sedaj so zamenjani s predlogi konzervativnih fiskalnih politik s politiko [[...]]ekonomike in s predlogi za uvedbo enotne davčne stopnje. Je to res nekaj, kar naj danes podprem? Sam tega ne morem podpreti. Verjamem, da marsikoga od nas tukaj ne bi bilo, če ne bi skozi sistem solidarnosti v preteklosti pridobili izobrazbo, ki nas je umestila v sloj, v katerem smo danes. Nova filozofija gospoda Janše in gospoda Damjana, ker je potrebno privatizirati vse, zdravstvo, visoko šolstvo, uvesti šolnine, pa je nekaj, kar ne moremo podpreti. To ni filozofija strategije razvoja, to je filozofija Janševega okvira gospodarskih reform, ki bo zagotovila blaginjo samo nekaterih v Sloveniji. Pri tem je ključna vera gospoda Janše in gospoda Damjana v uvedbi enotne davčne stopnje. Ta preprosto pomeni razbremenitev najbogatejših, za več kot polovico se bodo zmanjšale njihove obdavčitve in zato v eni obliki, v obliki dobičkov ali kako drugače, se bodo njihovi prejemki povečali. Hkrati pa se bo za tiste z najnižjimi dohodki povečala današnja davčna obremenitev iz današnjih 16, 17, na 20% ali kar za četrtino. Ker bo potrebno hkrati za več kot 100% povečati obdavčitev dobrin, ki jih uporablja največ Slovencev, hrana, gradnja stanovanj, storitve, bo pomenilo, da bo prišlo do pritiska na inflacijo. Kot je rekel direktor Spara, laž je reči, da se hrana ne bo podražila. Zato ocenjujem, da je predlagati takšne ukrepe, v nasprotju z idejo, da bi gradili v Sloveniji družbo, v kateri bomo vsi in vsakdo prispeval k financiranju države glede na ekonomsko moč. Gospod Damjan kot vernik gospoda Janše in gospod Janša, ki je njega kot operativnega profesorja izbral za svojega operativnega ministra, bosta z okvirom gospodarskih reform predvsem razgradila slovensko družbo in zgradila družbo blaginje samo za nekatere. In kaj danes delamo? Vladajoča koalicija bo danes izbrala reformatorja, ki bo skupaj z gospodom Janšo predvsem jemal in zelo malo ustvarjal. Sam mu bom dal sto dni ministrskega miru, nato pa pričakujem rezultate in ne zgolj leporečje in grožnje, ki smo jih slišali do sedaj. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Mirana Potrča. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi! Kandidatu za ministra, gospodu Jožetu P. Damjanu, želim pri težki in odgovorni nalogi veliko uspeha. Iskreno želim, da bi Slovenija dosegla cilj, ki je zapisan v programih, to je, blaginjo za vse. Rad bi, da gospod Damjan, pa tudi koalicija verjame, da smo v Socialnih demokratih pri tem pripravljeni tvorno sodelovati. Vendar čudili se boste, tudi za nas so vprašanja, predvsem ne reforme, ampak kakšne in kako. In kar zadeva kakšne reforme, moramo iskreno povedati, da ne verjamemo vsem rožicam, ki se sadijo na podlagi predvidenih programov ukrepov, da ne pristajamo na to, da bi ukrepi pomenili spremembo vrednostnega sistema v naši državi, da ne pristajamo na to, da bi ukrepi pomenili izločanje pomembnega kroga ljudi in da bi pomenili manj socialne varnosti in solidarnosti. To pa ne pomeni, da nismo za uspešnejše gospodarstvo, to ne pomeni, da nismo za večjo odgovornost slehernega posameznika za svoj razvoj, za boljše delo in podobno. In ko je vprašanje kako, ne verjamemo, da so reforme lahko uspešne, če se delajo v imenu ljudi, ne pa skupaj z ljudmi. Če se ne delajo tako, da se priključijo socialni partnerji, da se vključijo pomembne interesne skupine, zaposleni, študentje, upokojenci, kmetje in drugi, in da se poskuša vse v čim večji meri prepričati v utemeljenost reform, ne pa vsakega, ki ima kakršnokoli vprašanje ali pomislek, narediti za nasprotnika. Gospodu Damjanu bi zato v svojem imenu, deloma tudi v imenu kolegic in kolegov svetoval, naj si išče zaveznike za reformo, ne pa da si z reformo dela nasprotnike. In iskanje zaveznikov pomeni tudi kritičen odnos do javnosti in ocen v javnosti. Zelo lahko se je obregniti pa reči, mi nekaterim anketam ne verjamemo. Lahko, vendar bi bilo veliko bolje reči, resna so opozorila, pa čeprav ne do grama natančna, da ta moment reforme niso večinsko sprejete in moramo delati za to, da jih v čim večji meri ljudje tudi zares sprejmejo. In na koncu, ko se tako rado komu dogodi, da citira mojega in našega predsednika, naj ga citiram tokrat tudi sam: "V zvezi z reformami opozicija gotovo ni brezmadežna, toda za to, da ima zdaj javnost tako zadržan odnos do reform in vlada tako majhno podporo zanje, nosi odgovornost vendarle vlada, ker se jih je slabo lotila. In zato svetujem vladi samo tri stvari, potrpežljivost, potrpežljivost in še enkrat potrpežljivost." Hvala.
Hvala vam. Na seznamu prijavljenih imamo samo še predstavnika vlada, da odgovori na izpostavljene dileme in debate. Kolega Štebe, jaz se vam opravičujem, ampak jaz vas na seznamu nimam, lahko se boste kasneje prijavili k dodatnemu času. Proceduralno? Izvolite.
Pravočasno smo vas obvestili, ne vem, ali pa vašega predhodnika, da sva z gospodom Veršnikom zamenjala vrstni red. Hvala lepa.
Kolega Štebe, seveda vam bom dal besedo. Morate tudi razumeti nas, predsedujoče, ker vsak prinese svoj scenarij in seveda lahko prihaja do tovrstnih napak. Imate besedo. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, spoštovani kandidat, ki verjetno nekje posluša, kolegica in kolegi. Kandidat za ministra doktor Jože Pavlič Damjan bo pomemben vladni koordinator, usklajevalec, skrbnik in nadzornik ter partner med interesnimi skupinami. Gospod Damjan bo glavna stična točka in prepričan sem, da bo vrh široko demokratičnega mehanizma iskanja najboljših rešitev in popravkov med pripravo in izvedbo sprememb sistema in njegovih izvajalcev v podporo rasti in zaposlenosti. Dosedanje znanstveno, strokovno delo, poznavanje svetovnih in evropskih razmer in trendov, sodelovanje v strokovnih skupinah, delo v okoljih, kot so Nemčija in Belgija, ter delo pri pripravi in koordinaciji izdelave okvira gospodarskih in socialnih reform za povečanje blaginje v Sloveniji, odločnost in strokovna ekzaktnost in korektnost zagotavljajo ustreznost kandidata za ministra. Po uspešno izvedeni osamosvojitvi in manj uspešni in pošteno izvedeni privatizaciji, po uspešnem vstopu v Evropsko unijo in Nato smo pred tretjim odločilnim projektom, katerega pomemben del bo kandidat za ministra. Obe veliki spremembi sta bili napadani in polni dvomov. Zanimivo, da so to bile praviloma vladajoče politične skupine. S sedanjimi nujnimi sistemskimi spremembami je podobno. Aktivni dvomljivci so vedno eni in isti, in to tisti, ki so imeli možnost prvi zastaviti in resnično izpeljati te velike, nedvomno nujne projekte. Časa so imeli 12 let na dobrih 40 let podlage. Priložnosti niso izkoristili, ker so verjetno predvsem mislili na svoje ozke interese. Na spremembo so gledali kot poseg v njihove pridobljene pravice oziroma privilegije. Sedaj je podobno. In zopet so isti, ki hočejo obdržati staro stanje. Ob tem pa vsi priznavajo, da so spremembe nujne, toda ne pri njihovih pravicah in privilegijih. Nekdanje socialistične reforme so bile vedno hrupne in strah zbujajoče. Njihov namen je bil javno učinkovanje ob osnovnem cilju ohranjanja obstoječega stanja. Kandidat za ministra se kljub sorazmerni mladosti zagotovo zaveda vseh teh okoliščin. Že za samo ohranjanje sedanjega stanja bi bile potrebne temeljite reforme, kaj šele zaradi globalnih sprememb in globalne konkurence. To mora nujno storiti tudi Evropa, tudi njen najbolj razviti del, za katerim strukturno, tehnološko gospodarstvo Slovenija bistveno zaostaja. Ta vlada in novi ministrski kandidat se soočata s 50 letnim zaostankom, ki se kaže v slabi, nerazviti infrastrukturi in javnih sistemih ter v izgubljenih vrednotah. V gospodarstvu in javni upravi je še veliko možnih in zamujenih izboljšav, na kar kaže premajhna produktivnost. Upam, da se tega zaveda ne le kandidat, pač pa mi vsi. Slabosti iz preteklosti je nujno čim prej odpraviti in s spremembami dohiteti najbolj razvite v smislu konkurenčnosti in kakovosti, trajnosti ohranjanja in produktivnosti delovnih mest. Evropa in Slovenija morata ob vsem tem odigrati odločilno, globalno vlogo pri vzpostavljanju in uveljavljanju trajnostno vzdržne, uravnotežene in humane politike v medčloveških odnosih v družbi, v odnosu do socialno ogroženih, okolja, narave in vseh živih bitij v celoti ter seveda v gospodarstvu. In vsega tega se kandidat zaveda, ko omenja vzdržnost ukrepov za gospodarstvo in lokalno samoupravo ter uravnoteženo transparentnost na socialnem področju. Gospod dr. Damjan bo nadaljeval že opravljeno vlogo sedaj v širšem socialno vzdržnem in ekonomsko gospodarsko uravnoteženem partnerstvu. Njegova naloga je izvedba strategija razvoja Slovenije z lizbonsko in bolonjsko vizijo in konkretnimi preverljivimi ukrepi za spremembe v uspešno družbo znanja, kjer bo potrebno uravnotežiti prevladujoče kratkoročno potrošništvo, s ciljem dolgoročne ustanovitve v naložbe, trdno osebnostno kakovost in močno družbeno, socialno, kulturno kohezijo in kakovost življenja. Stanje in dediščina, kot rečeno, ni opogumljajoča. Razen posameznikov iz politične opozicije je razmišljanje v stilu sem, smo za spremembe, toda brez kakršnihkoli sprememb za mene, za nas, razen še več pravic in še več koristi v obliki izjem. To je znani nim defekt, "not in my backyard". Kandidat se zaveda pomena ostalih resorjev, vlade in drugih delov družbe za uspeh strategije razvoja Slovenije, za rast in delovna mesta ter posledično za socialno varnost in ohranitev ter povečanja standarda, kar v globalnem svetu omogoča edino konkurenčnost in uspešno trženje. Vse to pa zahteva vrhunskost znanja in spretnosti, povečanje naložb in njihovo večjo učinkovitost. Razvpita enotna davčna stopnja je ukrep, ki so ga kandidatu in predlagateljem pripisali nasprotniki EDS kot izključujočega, kar ne drži. Predsednik vlade in kandidat sta že večkrat prosila za boljše predloge. Teh v kontekstu celote še ni, čeprav poteka zanimiva strokovna razprava v medijih, to je soočanje Kordeževega, Krajnčevega in pristopa Damjanove skupine. Enotna davčna stopnja Damjanove skupine in vlade, kjer pa nekatere stranke teh istih ministrov vlade izražajo drugačna mnenja. To bo še dodatna težava in izziv za kandidata za ministra, kot je že za vlado in premiera. Gospod Damjan po mojem vedenju razume EDS kot bistveno razliko v pristopu, kako obdavčimo in kako davke razporedimo za razvoj oziroma javni interes, predvsem za socialo, pa tudi kulturo in druge namene, ter koliko ostane davkov za rast in razvoj, predvsem konkurenčnost, to je v naložbe, inovacije in infrastrukturo. Davki bi morali imeti po mojem razumevanju poleg razvojno socialnega predvsem korektivni učinek v robinhudovskem smislu. Vzemite tistim, ki imajo ali ustvarjajo več ali pa imajo srečnejše okoliščine, ter namenite pomoči res potrebnim. Slednje je zelo pomembno. Lahko postopate z različnimi davčnimi stopnjami za blago in storitve, to je z nižjimi, in s tem omogočite za te vrste stroškov vsem manjšo obdavčitev. Ali pa obdavčite blago in storitve po enaki davčni stopnji. V obeh primerih pa morate pomagati pomoči potrebnim s socialnimi transferji in subvencijami. V prvem primeru pomagate nekaterim dvakrat, tudi z nižjim DDV, toda vsem, ne le potrebnim in za vse storitve, ki so znižanega davka bolj ali manj upravičeni. Višina pomoči posameznemu subjektu je pri tem težko ugotovljiva. V drugem primeru pa je pomoč povsem jasna, ker se pomoči izplačujejo iz proračuna v skladu s pravili in iz jasnih razlogov. Razlike so tudi v enostavnosti in možnostih zlorab. Lahko pa enostavno vzamete vsem po enaki stopnji in seveda tistim, ki imajo več, s tem sorazmerno po enaki stopnji več. Ali pa že z davki delujete korektivno in glede na javni interes, toda glede na vrsto storitve ali proizvoda določite različne davke, kar je nepregledno in z izjemami še dodatno zapleteno. Pogosto pa je nasprotovanje enotni davčni stopnji povezano tudi s preživelim socialističnim mišljenjem, da je večje bogastvo pridobljeno na nepošten način, kar v večini ni res. Če pa izhajamo iz pomena, da delamo pošteno, je povečevanje stopnje obdavčitve neustrezno, če že ne nepošteno. Tudi različne stopnje DDV-ja niso ustrezne, ker vsem ne glede na bogastvo ali socialni status, omogočajo koriščenje oziroma izkoriščanje nižjih davčnih stopenj, ne glede na nabavljene količine oziroma obseg storitev. Kandidat za ministra ima po mojem mnenju dobro lastnost, ki ni tipična za nekatere ali žal večino politikov, to je odkritost in neposrednost. To mediji in nekateri današnji razpravljavci izrabljajo za kritiko kandidata. Kandidat naj bi tudi ne imel dovolj praktičnih življenjskih in tudi političnih izkušenj. Slabost je celo njegova akademska in znanstvena kariera in angažiranost. Moje mnenje je, da je njegova prednost sorazmerje med mladostjo in izkušnjami, pripravljenost in zmožnost sodelovati in koordinirati med strokovnjaki in strokovnjaki politiki ter politiki. Morda mu manjkajo izkušnje koordinirati in sploh razumeti ter sprejemati interesne pritiske. Gledano na kandidata celostno, menim, da je primeren in vreden zaupanja. Predvsem cenim kandidatov občutek za celovitost in soodvisnost ukrepov ter zmožnost vzdržnega in uravnoteženega usklajevanja s ciljem priznavanja pravic in uravnoteženega razvoja. Podprl bom predlog kandidata za ministra brez listnice, gospoda Jožeta P. Damjana, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Čestitam mu za odločitev, želim mu uspešno delo, srčnost, poštenost in vztrajanje. Slednje bo zelo pomembno, kar je možno razbrati tudi iz današnje razprave o njegovi kandidaturi. Ne jemljite si k srcu zavračanje podpore vašem imenovanju, kritike vašega dela, dr. Damjan, in celo sprevržene prispodobe, da ste uničevalec dosežkov reformatorja Luthra oziroma Trubarja, vam naj ne sežejo do srca. Ponovno vam želim vztrajno in vse dobro, imate mojo podporo in tudi moj glas. Hvala lepa.
Hvala. K besedi vabim predsednika vlade, gospoda Janeza Janšo, da odgovori na izpostavljena vprašanja ter da poda končno stališče. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo še enkrat. Dovolite mi, da ob koncu te razprave skušam odgovoriti na nekatera vprašanja ali dodatno pojasniti dileme, ki so se izpostavile v tej razpravi ob mojem predlogu. Najprej glede samega kandidata in očitkih, da nima dovolj izkušenj. Neke šole za ministra ali poslanca v tej državi ni, tudi v kakšnih drugih državah, vsak, ki je prvič izvoljen v parlament, prvič opravlja to delo. Vsak, ki prvič pride na ministrsko mesto, se prvič sooči s tem izzivom. Ni primerljivega mesta, tako da je govoriti o izkušnjah, kolikor pač pristajamo na to, moramo pristajati, ker gre čas naprej, da se na takšna mesta imenujejo tudi ljudje, ki tam še nikoli niso bili, je tukaj relativen očitek. Bil bi zelo vesel, če bi se z enakimi merili merilo kandidate v preteklosti in v sedanjosti. Sprašujem, kakšne izkušnje je imel minister za gospodarstvo v prejšnji vladi, ki je tudi prišel s profesure na mesto, ki je bistveno bolj operativno, kot pa je vladna služba za razvoj, pa je bilo to pozdravljeno takrat kot svežina kot nekaj, kar je dobrodošlo. V lepih barvah in slikah je bilo to narisano, sedaj pa, ko gre za človeka, ki ima bistveno več izkušenj, vseeno tudi precej bolj sijajno in mednarodno priznano akademsko kariero, pa človek nima izkušenj, in to govorijo ljudje v časovni razliki enega leta iz iste stranke. Gospod Damjan pa seveda tudi, ko gre za operativno delo v vladi, ni brez vsakih izkušenj. Za sabo ima nek projekt, ki ga je uspešno izpeljal. Če ga ne bi, najbrž tudi ne bi bil predlagan za to mesto. On je namreč vodil odbor za reforme, ki je v relativno kratkem času, za slovenske razmere pa v rekordnem času, pripravil predlog okvira gospodarskih in socialnih reform v nekaj pičlih mesecih. Na tem projektu je bilo angažiranih več kot 200 strokovnjakov, ki jih premoremo v Sloveniji, iz vladnih struktur pa tudi izven. Šlo je za posrečeno kombinacijo pogledov od znotraj in od zunaj. In ta kombinacija se je izkazala za uspešno, zato sem prepričan, da bo tudi pri svojem delu na mestu ministra znal pritegniti v iskanje rešitev potenciale, ki jih ni v administraciji, so pa v nacionalnem okviru v državi in ki lahko v veliki meri prispevajo k temu, da so predlagane rešitve boljše in da tudi hitreje pridemo do njih. Tudi operativnost, ki jo je pri tem pokazal, mislim, da se lahko mirno meri z operativnostjo številnih v Sloveniji zelo hvaljenih menedžerjev, gospodarstvenikov. V zvezi s tem nimam nikakršnih pomislekov. Seveda vsak, ki prihaja v državni aparat, ki je velik, kompliciran, ki še vedno deluje na podlagi v zadnjem desetletju dopolnjevanih spreminjanih in noveliranih, predvsem pa vedno bolj kompliciranih, postopkov, tega se ni možno znebiti čez noč, rabi nekaj časa, da vidi, kako stvari delujejo, da jih skuša poenostaviti. Mnoge stvari zagotovo tečejo potem počasneje, ko jih je treba tudi dejansko narediti, kot pa si prej predstavljaš kot trčiš na potrebe koalicijskega usklajevanja, medresorskega usklajevanja, parlamentarnega usklajevanja, razprav v državnem svetu, usklajevanja s civilno družbo, usklajevanja znotraj socialnega dialoga v ekonomsko-socialnem svetu, potem je iluzorno pričakovati, da so lahko rešitve hitre. Veseli smo, če jih bomo lahko sprejeli v nekem realnem času, ki bo omogočil, da ne bomo še več zamujali, kot smo v preteklih letih. Vendar pa vsak, ki pride v ta aparat z namenom, da stvari poenostavi, da jih naredi bolj učinkovite, je to zelo dobrodošlo in mislim, da je gospod Damjan takšen. Glede nekaterih konkretnih razprav in vprašanj. Najprej izražam obžalovanje, da jih je bilo relativno malo. Bil bi zelo vesel, če bi takrat, ko razpravljamo o strategiji razvoja Slovenije ali o okviru gospodarskih in socialnih reform, vedeli, kaj v teh dokumentih piše. Verjamem, da slovenska javnost v veliki meri še ni bila, še ni imela možnosti, da se s temi rešitvami seznani, razen preko teh razprav, ki pa jim niso vsi sledili. Raziskave kažejo, da približno 10% prebivalstva pozna bolj podrobno ali pa, da smatra, da je dobro seznanjena s temi predlogi, do takrat, ko jih bomo dokončno sprejemali, je absolutno naš namen in tudi dejanska potreba je takšna, ta odstotek bistveno povečati. Bi pa vsekakor pričakoval, da nekdo, ki odloča o tem, posredno, neposredno, posredno sedaj, ko razpravljamo in ko boste glasovali o kandidatu za ministra, za člana vlade, sebe uvrsti med teh 10% slovenske javnosti in te dokumente pozna in razpravlja o stvareh, ki da jih tam ni, pa so zelo jasno napisane in obrazložene, ali govori o neskladju med strategijo razvoja Slovenije in okvirjem gospodarskih in socialnih reform, čeprav je vsakemu, ki je oba dokumenta prebral, popolnoma jasno, da je strategija razvoja podlaga za ta okvir in da gre za dokument, ki je na operativni ravni, ko gre za okvir gospodarskih in socialnih reform, dokument ki je na operativni ravni razdelava te strategije. Bi bilo tudi nenavadno, če bi bilo to v neskladju. Kar tako čez palec govoriti, kako gre za dva nasprotna dokumenta, ki sta poleg tega še neusklajena z lizbonsko strategijo, je, oprostite izrazu, več kot smešno in zelo nekredibilno je razpravljati na ta način. V eni od razprav je bilo 62-krat omenjeno moje ime, hkrati pa je bilo rečeno, da gre za predlog, ko gre za predlog ministra, ki bo vodil vladno službo za razvoj, s katerim želimo v Sloveniji iz države, kjer je blaginja za vse, narediti državo, kjer bo blaginja samo za nekatere. Ne eno ne drugo ne drži. Prvič, Slovenija na žalost še vedno ni država, v kateri bi imeli blaginjo za vse. To je dejstvo, ki ga je treba realno priznati, nimamo še tega stanja. Vsi, ki smo prisegali za to govornico ali za to mizo tukaj in ki smo prevzeli odgovornost za upravljanje z državo na različnih funkcijah, smo prisegali na to, da se bomo trudili za blaginjo v Sloveniji. Vendar pa kljub temu, da se na to že dolgo časa prisegali, tega stanja še nismo dosegli. In trditi zdaj, da imamo takšno stanje že s temi reformami, pa ga skušamo spremeniti, je enostavno postavljanje stvari na glavo. Resnica je ravno obratna. V tem trenutku žal Slovenija še ni država ali družba blaginje za vse, to je popolnoma jasno. V teh okvirih, ki naj bi bili silno socialni v zadnjih desetih letih in ki jih zdaj nekateri krčevito branijo, je prišlo do zelo hudega socialnega razslojevanja. V tem času so nekateri, ki so bili blizu nekdanji oblasti, v nekaj letih sanjsko obogateli, in to ne na podlagi skromnih plač, tudi ne na podlagi poslanskih. Jadranska pristanišča so polna jaht teh ljudi, slovenska obala polna vil in razno razne zemljiške in klirinško-depotne knjige polne delnic in lastnine. Tako da govoriti, da smo doslej imeli nek okvir, ki je preprečeval socialno razslojevanje, ki je ustvarjal socialno kohezijo in ki je imel v ospredju človeški kapital, je neresno. Ravno v tem sistemu, ki je navidezno prisegal na socialni dialog, smo v zadnjih desetih letih pridelali družbo zelo velikih socialnih razlik. In to brez tega, da bi bil napredek zelo hiter, bil je soliden, vendar ni bil zelo hiter. In ta solidnost je seveda merjena s povprečjem. Znotraj tega povprečja pa so dejansko prevelike socialne razlike. Če jih želimo zmanjšati, in to ob tem, da se družba razvija, da vsi skupaj napredujemo, je pač treba neke stvari narediti in ne braniti za vsako ceno nekega stanja, ki zagotovo ni bilo dobro za vse. Tisto, kar je bistvo teh reform, ki so predlagane in ki naj bi jih koordiniral minister brez listnice, odgovoren za razvoj, je nek premik, ki ga v tem trenutku potrebujemo v državi, in to je premik od prevelike obdavčitve dela k nekoliko večji obremenitvi premoženja in potrošnje. To je premik, ki bi ga najbolj morali pozdraviti ravno tisti, ki zagovarjajo pravice, ki izhajajo iz dela, in ki bi mu - in to se tudi že dogaja - morali nasprotovati tisti, ki imajo znatno neproduktivno premoženje, ker to bo bolj na udaru v prihodnosti. Bo pa treba sprostiti vse tiste potenciale, tudi razpolaganje s kapitalom, ki bo šlo v produktivno smer, v naložbene dejavnosti, v nove programe, v odpiranje novih podjetij, v zagotavljanje novih delovnih mest, v rast in zaposlovanje. In ti premiki so predlagani in te ukrepe bo minister, ki je predlagan, moral koordinirati. Očitki na račun tega, da ni izračunov pri učinkih nekaterih ukrepov, ki so predlagani na posamična področja, so, ko gre za natančne izračune, ponekod ponavljanje tega, kar so mi v naprej povedali. Vlada je sprejela okvir gospodarskih in socialnih reform, ker je potrebno sočasno načrtovati neko celoto. Posamični ukrepi, preden bodo predlagani v obliki zakonov v ta državni zbor, bodo dobili instrumentarij, ki je potreben za to, da se lahko realno odločamo, se pravi bodo narejeni natančni izračuni, vedelo se bo, kaj kakšen ukrep prinese, kaj odnese, kje prinese, kje odnese in kaj je potrebno narediti, da bomo ob tem, ko pričakujemo pozitivne splošne posledice, lahko na drugi strani omilili tudi eventualne negativne posledice takšnega ukrepa. Trditi, da je to, kar je predlagano, smrt za slovensko kulturo ali da s tem ogrožamo slovensko nacionalno identiteto, je uporaba zelo krepkih besed na točki, kjer ni veliko realne podlage za takšno trditev. Ko gre za vpliv predlaganih davčnih sprememb na kulturo, je vlada zelo jasno povedala, da ko gre za delovanje javnih kulturnih zavodov, ki imajo večje število zaposlenih, prihranki pri znižanju stroškov, ko gre za plače, daleč odtehtajo podražitve na drugi strani, ki bi jih prinesla malenkostna podražitev kulturnih storitev. Vsi kulturni zavodi, ki imajo več zaposlenih, bi na plačah prihranili bistveno več, kot pa bi izgubili pri drugih stroških. Ko gre za eventualno povišanje cen knjig, če bo prišlo do uveljavitve predlagane rešitve, potem je vlada povedala prej, preden je bil ta okvir sprejet, da je pripravljena nevtralizirati te negativne učinke s ciljnimi subvencijami za izdajo leposlovnih knjig, kar je tisto, kar je v temeljnem interesu Slovenije. Enako subvencionirati knjige, ki se prodajajo v 40.000 izvodih, ki so popolnoma komercialne, in knjige, ki so dejansko leposlovne in ki se ne bodo nikoli prodajale v enakem številu izvodov je uporaba nekega splošnega merila za zelo različne primere. Tako vlada nima nikakršnega namena, da poslabša položaj kulture. Prvič se je zgodilo v letu 2005, da je vlada z rebalansom znatno zvišala sredstva za kulturo. Tisti, ki danes pretakajo krokodilje solze nad usodo slovenske kulture, so prejšnja leta mirno molčali, ko se je položaj dejansko poslabševal. Zdaj, ko gre za lokalno samoupravo, je namen nekaterih ukrepov, ki govorijo o tem, da je potrebno poenostaviti, deloma tudi centralizirati nekatere postopke pri uporabi evropskih sredstev. Namen teh ukrepov je prvič povečati učinkovitost in, drugič, zagotoviti preglednost oziroma transparentnost tega sistema, ki za enkrat na teh dveh točkah še močno šepa in zadevo pri podedovanem sistemu za silo popravljamo. Za finančno perspektivo 2005 - 2007 bo stopil v veljavo učinkovitejši sistem, ki ne bo jemal pristojnosti subjektom spodaj, ampak bo ravno tem subjektom omogočal, da bodo lahko v realnem času kandidirali s svojimi programi, da bodo dobili pomoč tam, kjer je potrebna, pri pripravi teh programov, in da se bodo ta sredstva dejansko namenila tudi tistim delom v tej državi, ki pomoč najbolj potrebujejo. Sistem, ki je bil zdaj vzpostavljen, je pa tak, da tisti, ki itak že razpolaga z neko podlago in znanjem in tako naprej, je v tem kompliciranem sistemu lahko tudi bistveno bolj uspešen, kar pomeni, da gre večina sredstev ali da kljub trudu gre še vedno preveč sredstev tja, kjer se jih ne potrebuje najbolj, ampak tja, kjer so jih najbolj sposobni črpati. To je ta decentralizirani sistem, ki smo ga podedovali in ki ni bil dober. Glede bojazni, da bi izpad dohodnine pri financiranju občin v višini 10 do 20 milijard ogrozil delovanje lokalne samouprave, gre za tehnično vprašanje, kako nadomestiti ta izpad deleža občin potem, ko bomo natančno vedeli po izračunih, za kakšno vsoto gre. Če se bomo odločili za to rešitev, zelo enostavno je to potem izbalansirati s povečanjem deleža občin na dohodnini ali s kakšnim drugim inštrumentom in pač govoriti, da s tem, ko je tak ukrep predlagan, siromašimo lokalno samoupravo, je nekorektno. Še posebej je nekorektno to očitati sedanji vladi, ki je prva po dolgih letih, ki je začela izboljševati finančni položaj občin. Prej se je občine samo privijalo z novimi obveznostmi, sredstva pa so se zmanjševala ali so ostajala na enaki ravni. Bili so tudi očitki, izraženi v razpravi, češ, da bo ta nova vladna služba veliko stala. Mislim, da je eden poslanskih kolegov prej ugotovil, da celoten proračun te službe v naslednjem proračunskem obdobju znaša samo polovico stroškov enega referenduma in da so bila sredstva, ki ste jih z amandmajem prerazporedili za delovanje te službe, dejansko prerazporejena z drugih postavk. Vlada je našla notranje rezerve za ta sredstva. Proračun se za to ni povečal. V sistemizaciji, ki je predlagana, je 15 delovnih mest. Ljudje bodo prerazporejeni v glavnem iz drugih vladnih služb ali iz ministrstev, se pravi, ne gre za nove stroške in za novo zaposlovanje, gre za horizontalno reorganizacijo, ki se na koncu ne izraža v bistvenih dodatnih stroških. Najbrž je takšne očitke možno zavrniti tudi s primerjavo, izračunajmo, koliko je stala slovenske davkoplačevalce služba vlade za evropske zadeve v preteklih letih. Tam bi se dejansko lahko govorilo tudi o nekaterih neupravičenih stroških, raznih letalskih poletih na eksotične destinacije, vendar pa če potegnemo črto pod te stroške in vidimo, kakšen je bil neto efekt, potem vidimo, da se je ustanovitev takšne službe splačala in da brez službe vlade za evropske zadeve, ki je koordinirala pogajanja in približevanje Slovenije EU, ta proces ne bi bil tako uspešen ali pa sploh ne bi bil uspešen. In pri stroških je treba imeti na drugi strani tudi učinke, če hočemo imeti objektivno sodbo. Eden od poslancev, ki je bil sicer kritičen do mojega predloga, je dejal, da nima smisla nekoga naganjati v raj, če se s tem ne strinja. Moram reči, da se s to ugotovitvijo strinjam. Vedno je možno sprejeti in uveljaviti, ko gre za korenitejše spremembe, samo tiste ukrepe, ki jih je, ne samo možno z večino glasov sprejeti v parlamentu, ampak le tiste, ki naletijo na vsaj v znatni meri na neko podporo javnosti, če ne prej, potem, ko se začnejo kazati učinki, ker drugače samo z zakoni, z neko administrativno voljo nekih resnejših sprememb enostavno ni možno uvajati. In tudi ta vlada nima namena, da bi uveljavljala rešitve, ki jih slovenska javnost večinsko ali vsaj v znatni meri ne bi podpirala. Vedno je tukaj možno tehtati, kaj je tisto, kar je vendarle, kljub morebitni trenutni nepriljubljenosti, treba narediti. Končno, če naredite referendum o tem, ali se ukinejo davki, boste dobili zagotovo pozitiven rezultat v smislu odgovora, da so vsi za to. To je popolnoma jasno vprašanje, kako vprašanje postaviš. Če bi davčno politiko v državi strogo vezali na večinsko voljo, potem tega parlamenta ne bi bilo, ker ga ne bi imel kdo financirati. Določene stvari je pač treba pretehtati. In tudi ko gre za manipuliranje, ki je v politiki vedno tako ali drugače prisotno, je treba imeti neko mero. V prihodnjih tednih in mesecih bo razprava o podobni vsebini, vendar v bistveno večji konkretni izvedbi, kot je bila danes ob tem predlogu. Prišla bo spet v ta parlament ob različnih predlogih. Pravzaprav nas čakajo meseci, ki bodo zelo pomembni; pravzaprav bo celotno leto 2006, ki prihaja, za prihodnost Slovenije zelo odločilno. V tem letu bo treba sprejeti nekatere ključne odločitve, s katerimi bomo Slovenijo pripravili na nove izzive in ki se jim nikakor ni možno izogniti; lahko jih odlagamo do neke točke, potem pa jih bo treba delati v bistveno manj ugodnih okoliščinah. To, da se relativno pravočasno pripravljamo na te izzive, pomeni, da jih lahko bistveno bolj izkoristimo v naše skupno dobro. In s tem namenom je tudi ta reorganizacija, katere del je tudi moj današnji predlog, po mojem mnenju predlagana v realnem času. Še enkrat ponavljam, če bomo pravočasni, ne bo treba zategovati nobenega pasu, kot smo slišali že velikokrat v kritikah teh reform. Hitrejši napredek lahko s pomočjo pravočasnih reform in učinkovito uporabo evropskih sredstev, ki smo jih izpogajali prejšnji teden, dosežemo tudi brez povečevanja socialnih razlik. Nasprotno, naš cilj je ravno njihovo zmanjšanje na razumno mero ob hkratnem povečevanju skupne blaginje. Seveda pa tega, kot bi lahko razumeli iz nekaterih razprav, ni možno doseči samo s porazdeljevanjem dobrin - od te miselnosti se je treba enkrat dokončno posloviti -, ampak predvsem z njihovim ustvarjanjem. Da bomo pri tem uspešni, moramo sprostiti vse naše potenciale ter ustvariti okolje, ki bo spodbujalo k aktivnosti ter bolj nagrajevalo tiste, ki se bolj trudijo, manj pa tiste, ki bolj čakajo, da se bodo drugi potrudili zanje. To filozofijo bi bilo treba sprejeti, kljub temu, da smo danes slišali veliko zatrjevanj, da pač ni potrebna. Samo na ta način, da bo bolj nagrajen tisti, ki se bolj trudi, bo lahko tudi naš skupen napredek v družbi znaten, hitrejši, samo tako bo ustvarjenega dovolj, da bodo tudi plače v Sloveniji počasi postale evropske, da takšne ne bodo samo cene ali davki. Samo s tem bomo imeli dovolj realno podlago, da bodo tudi pokojnine kot plačilo za minulo delo sledile rasti plač in splošnemu dvigu standarda in samo tako bomo dovolj ustvarjali za to, da bomo solidarni do tistih, ki si sami ne morejo pomagati. Ta moj današnji predlog gre v tej smeri. Vlada s tem zaokrožuje svojo organiziranost tako, da bomo tudi na tej ravni kos izzivom, ki so pred nami. Mislim, da je gospod Damjan, ki ga predlagam za ministra brez listnice, za vodjo vladne službe za razvoj, uradno je skrajšano ime te službe, da ne bo toliko dilem v zvezi s kraticami, služba za razvoj, in to mislim, da lahko tudi mirno uporabljamo. Ta predlog, ki je danes na mizi, je po mojem mnenju predlog za nekoga, ki je dokazal s tem, kar je doslej objavil, in tudi s tem, kar je doslej naredil, da zna videti tudi širšo sliko, da razume znamenja, ki so na našem evropskem in svetovnem dnevu in da je zaradi tega sposoben koordinirati precej zahtevne ukrepe. Mene veseli, da ta spoznanja o tem, da je potrebno videti, katere so tiste stvari, ki se jim ne da izogniti in se nanje enostavno pripraviti, in da je to samo koristno, da to spoznanje prodira tudi širše. Ravno danes sem prejel na mizo koledar sindikata kovinske in elektroindustrije Slovenije, sindikati so se velikokrat omenjali v današnji razpravi in dovolite mi, da vam iz tega koledarja citiram geslo, ki je lahko mirno geslo tega, kar želimo narediti v prihodnosti na področju reform. To je ta koledar za leto 2006, po obliki in izgledu pravi sindikalni koledar, dober. Za zaključno geslo so izbrali stavek, ki pravi: "Ne moremo usmerjati vetra, lahko pa prilagodimo jadro." Jaz bom zelo vesel, če bo to prepričanje poleg v sindikatu kovinske in elektroindustrije Slovenije prevladalo tudi v tem visokem zboru in bo na tej podlagi moj predlog podprt. Hvala lepa.
Hvala vam predsednik vlade, Janez Janša. Vsi razpravljavci, ki so bili prijavljeni so dobili besedo, ker pa čas predviden za drugo točko, še ni porabljen, sprašujem, ali se želi kdo na podlagi 71. člena poslovnika se prijaviti k besedi. Na razpolago pa imamo vsi skupaj 50 minut. Prosim, da tisti, ki to želite, dvignete roko, da si jih zabeležimo. Poslanke in poslanci, jaz bom prebral imena, da nisem koga izpustil in da ne bi bilo po nepotrebnem slabe krvi: poslanka Cveta Zalokar Oražem, Petek, Cvikl, Grill, Veršnik, Ziherl, Kokalj, Černač, Rugelj, Hvauc. Sem koga izpustil? Dodatna imena oziroma priimki so: Jerovšek, poslanka Širca in Pajk, Kovačič in predsednik vlade na koncu. Štebe. Dobro. Časa imamo na razpolago torej 50 minut. Vsak poslanec oziroma poslanka ima na voljo 2 minuti. Besedo dobi poslanka Cveta Zalokar Oražem. Izvolite prosim.
Časa ni veliko, ampak k razpravi me je spodbudilo pisanje bralke v današnji Oni v zvezi s to temo, ki jo obravnavamo, in sicer pravi takole: Popolnoma se strinjam z oceno o naši sedanji oblasti, ki je polna cinizma, poniževanja malih ljudi, ki iščejo svoje človekove pravice na cesti, vi pa vladate po načelu: Kdor ni z menoj, je proti meni. In takšnega je treba kaznovati. To pa že meji na diktatorstvo. Lahko je gospodariti in razmetavati naš denar z zaposlovanjem celega regimenta "strokovnjakov", v narekovajih, ker sami ne obvladate profesije, pozabljate pa, da ste bili izvoljeni vi. Če se bo sfižilo, pa tako ne bo nihče odgovarjal. Nastradal bo mali človek. Takole piše Hilda Grošelj iz Trbovelj in seveda ta strah preprostih ljudi je strah, ki preveva tudi mene. Reforme bo namreč vodil človek, ki se glede na dosedanje številne izjave ni izkazal s prav velikim socialnim in človeškim čutom. Iz izjav dobi človek občutek, da je to oseba, ki vse meri z denarjem, dobičkom in tržnostjo. Očitno je izobražen tako, da izrazito povzdiguje proameriški ekonomski nauk in model, kako se soočiti z globalizacijo. In ta naj bi bil pravi tudi za nas. Vse je podrejeno gospodarstvu in konkurenčnosti, ob tem pa edino rešitev vidi v omejitvah, ki se realizirajo skozi davčne spremembe, ki so radodarne do lastnikov kapitala ter brez občutka do družbene nadgradnje in človeka. In v tem smislu mislim, da tudi ni res, da bo od zdaj naprej bolj obdavčeno premoženje in potrošnja. Ne. Od zdaj naprej bo bolj obdavčena hrana, knjige, zdravila in stanovanja.
Hvala. Besedo dajem poslancu Miru Petku. Izvolite prosim.
Hvala lepa za besedo. V tem času sem malo pogledal na Kobis in takšnih znanstvenih referenc, kot jih ima gospod Damjan, nimajo dr. Znanosti v tem državnem zboru. Gre za okoli 50 tekstov, znanstvenih študij, znanstvenih monografij, učbenikov, veliko v angleškem jeziku, veliko v slovenščini. Mislim, da je prednost gospoda Damjana tudi v tem, da se je šolal daleč od Kumrovca, ima zato tudi napreden pogled na svet v prihodnost in razvoj. Tukaj je bilo nekajkrat rečeno oziroma vsaj enkrat povedano, da se nekateri bojijo akademskega eksperimenta. Jaz bi vseeno rekel, da je akademski eksperiment veliko boljši kot je bil revolucionarni eksperiment, katerega posledica je bila 50 let diktature. In mene reform ni strah. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Milanu M. Cviklu.
Javil sem se zato, da gospodu Janši še enkrat povem. Minister za evropske zadeve ni letel v eksotični kraj, ampak po sklepu vlade na srečanje Azije in Evropske unije v Hanoju oktobra leta 2004. Naj vam to že enkrat povedo. Vendar to ni edini demanti. Ključni demanti, ki ga dajem predsedniku vlade je ta, da je v strategiji razvoja Slovenije ni niti z besedico omenjena enotna davčna stopnja, omenjeno je razbremenjevanje dela, niti z besedico pa povečevanje potrošnje. In enotna davčna stopnja, gospod predsednik, ki jo tako zagovarjata skupaj z gospodom Damjanom, je v nasprotju s strategijo razvoja Slovenije. V nasprotju, ker reči, da gradimo družbo, v kateri naj vsi in vsakdo prispeva glede na ekonomsko moč, ne reči pa hkrati, da najbogatejši prispevajo relativno več, ni točno. Davčna progresija, ki jo poznamo, je uveljavljena povsod v svetu, ker je družbeno pravično, razen seveda v Estoniji in na Slovaškem, da revnejši prispevajo manj, na primer 1/10 svojih prihodkov za davke, najbogatejši pa naj prispevajo več, na primer 1/3. Prav je, da relativno gledano prispevajo 3-krat večji delež svojih bruto plač za financiranje javnih funkcij, ker so ekonomsko močnejši. Filozofija enotne davčne stopnje, ki jo vi predlagate, je seveda napačna in je v nasprotju s tem, kar so vam rekli sindikalisti. Ne gre za to, da ni mogoče usmerjati vetra, in da je potrebno prilagoditi jadra, gre za to, da je potrebno poprijeti, in vsakdo naj poprime glede na ekonomsko moč. Vi pa teh svojih, tako kritiziranih, najbogatejših ne boste bolj obdavčili, ampak jih boste razbremenili. In v tem je naša kritika uvedbe enotne davčne stopnje, kdo bo to financiral preko povečanja obdavčitve potrošnje, vsi Slovenci in Slovenke. In te filozofije v strategiji razvoja Slovenije ni, v vašem okviru reform pa je.
Hvala. Vse bodoče razpravljavce prosim, da ne zahajajo v rdeče številke na časovnici. Besedo pa dajem poslancu Ivanu Grillu. Izvolite.
Hvala za besedo. Tu je bilo slišati od nekaterih razpravljavcev, da gospod, kandidat za ministra, poučuje na način, ki mu ni moč verjeti. Jaz trdim obratno. Ravno iz tistih držav, kjer je študiral, vemo, da izvajajo takšno politiko, ki ustvarja razvoj in blagostanje. Preseneča me tudi, da vsa demagogija kolegic in kolegov iz LDS, predvsem imam v mislih gospoda Cvikla in Lahovnika, o enotni davčni stopnji, da je to zadeva, ki bo škodovala. Prvič, nikjer ni zagotovljeno, da bomo enotno davčno stopnjo uvedli. Drugič me pa preseneča tudi to, zakaj do sedaj niste ponudili neke boljše, drugačne rešitve, ki bi lahko na prepričljiv način razmišljanje preusmerila v drugo smer. Hvala lepa.
Kolega Milan M. Cvikl, nimate več časa in vam zato tudi replike ne morem dati. Prosim za obzirnost ostalih govornikov, poslank in poslancev, da po nepotrebnem ne sprožajo replik, kajti če se bo to odvijalo še naprej, bom kljub neprijavljanju dovolil replike v naslednjih primerih, v tem primeru pa ne. Besedo dajem poslancu Rudiju Veršniku. Izvolite, prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani! Rekel bom, da nisem obremenjen s preteklostjo, tako kot nekateri poslanci, ki smo začeli mandat leta 2004. Vendar, poglejte, vedno smo našli konsenz za velike skupne projekte. Moramo pa tudi priznati, da so vedno pri teh velikih projektih bili tudi nekateri, ki so pač izražali neko skepso, kar je po moje povsem legitimno in prav, nismo vsi enakega mišljenja. Vendar pa smo na koncu zmogli to, da so se veliki projekti izpeljali, tako kot so se, ugodno za nas, Slovence. Kljub temu, da so nekateri želeli spraševati Beograd, ali se lahko osamosvojimo ali se ne smemo, in kljub temu, da so nas nekateri proglasili za militariste, ko smo predlagali vključitev v Nato. Poglejte, tudi tokrat se pojavlja pri tem za moje pojme velikem projektu nekaj skeptikov. In ni res to, kar pravijo nekateri, da bodo obdavčeni samo revni. Obdavčeni bodo lastniki velikih vil, jaht, avionov in razkošnih vikendov. Ali je to kaj narobe? Hvala lepa.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo. Besedo dajem poslancu Milenku Ziherlu. Izvolite.
Hvala za besedo. Še enkrat bi želel potrditi, da podpiram reforme. Izhajam pa iz tega, kar smo si ob vstopu v Evropsko unijo zaželeli, hitrejšega razvoja. In hitrejši razvoj nas lahko pelje samo prek korenitih reform, ki bi odpravila še zadnje posledice naših slabih navad, slabih sistemov, ki so še izvirali iz prejšnje države in ki jih prejšnje vlade v svoji 12 letni vladavini niso bile sposobne odpraviti, ali niso imele volje za to. Pri tem lahko izhajamo tudi iz dobre prakse nekaterih novih pristopnic, ki nas s pospešenim tempom dohitevajo, ki lahko govorijo o svoji zgodbi o uspehu. V mislih imam baltske države, Slovaško, pa tudi v ostalih evropskih državah, v petnajsterici, se kažejo potrebe po reformah, kajti globalizacija, svetovni trg, novi "plejerji" na trgu, kot sta Kitajska in Indija, narekujejo nove pogoje in mi moramo izkoristiti naše možnosti, naše tržne niše in samo z reformami, samo s tem, da nekaj spremenimo pri samem sebi, lahko konkuriramo, se lahko vključimo v svetovna dogajanja, v svetovne gospodarske tokove. Po reformah lahko upravičeno pričakujemo povečanje blaginje in v takem sistemu, če bomo več ustvarili, bo potem tudi lahko za vse segmente družbe več sredstev. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima Anton Kokalj, izvolite.
Novi minister brez listnice, o katerem danes teče razprava, je predlagan na podlagi lani spremenjenega zakona o vladi. Uresničuje se drugačen koncept delovanja vlade glede na prejšnje mandate. Koncept, ki ga je predlagal sedanji predsednik vlade gospod Janša, bo po njegovi oceni vladi omogočil učinkovitejše doseganje ciljev predvsem na področju izboljšanja pogojev za uspešnejši razvoj Slovenije na vseh področjih. Prav s tega vidika je odločitev predsednika vlade, da predlaga ministra, ki bo usklajeval uresničevanje strategije razvoja Slovenije, zelo pomemben dogodek. Dejstvo pa, da je bila v soboto izpogajana tudi nova finančna perspektiva, potrebo po odličnem usklajevanju vlade oziroma posameznih ministrstev še povečuje in opravičuje. V tem trenutku tudi izražam čestitke naši ekipi za uspešen zaključek pogajanj. Menim, da je to za Slovenijo izjemnega pomena in tudi zelo velika priložnost, da se strategija razvoja Slovenije, kot je začrtana, tudi uresniči. Način in oseba, ki ga predlaga predsednik vlade je torej po njegovem prepričanju optimalen. Zato je prav, da ga v tem podpremo. Na njem je namreč odgovornost za izvedbo programa, ki smo si ga zadali v tem mandatu. Upam in verjamem, da bo imenovanje Jožeta P. Damjana pripomoglo tudi k boljšemu delu koalicije.
Hvala. Besedo ima poslanec Zvonko Černač.
Spoštovane kolegice in kolegi, gospod predsednik! Danes smo ob tej predstavitvi oziroma ob predlogu kandidata slišali vse kaj drugega, kot to, o čemer naj bi govorili. Mislim, da smo več kot 90% časa porabili za to, da smo ponovno poslušali ustrahovanja s strani nekaterih v opoziciji, ki so se že doslej večkrat izkazala za nerealna. Eno izmed takih je bilo o tem, kakšno napako smo naredili sredi leta, ko nismo pristopili k skupini držav, ki so se bile pripravljene zaradi sporazuma, ki ga je predlagalo luksemburško predsedstvo, odpovedati velikemu delu svojih sredstev. Kot pri vseh drugih stvareh v preteklosti se je tudi pri tej pokazalo, da je naša vlada takrat ravnala prav in naši pogajalci tudi. Jaz sem trdno prepričan, da tudi pri imenovanju tega ministra gremo po pravi poti in da bo čas pokazal, da tisti, ki mu danes nasprotujete, nimate prav. Nekateri bi očitno radi ponovno želeli usmerjati veter, kar ste nekoč neuspešno počeli, in mogoče tudi zaradi tega potrebujemo ministra, ki vam bo to preprečil. Hvala lepa.
Hvala. Besedo dajem poslancu Bojanu Ruglju.
Hvala lepa. Danes lahko rečemo, da je dan, eden najpomembnejših v zgodovini Slovenije, odkar smo se osamosvojili in priključili Evropski uniji ter seveda tudi Nato paktu. Vesel sem, da je predsednik vlade gospod Janez Janša začel s temi prepotrebnimi reformami, tako ekonomskimi kot socialnimi. Vsi vemo, kam nas pelje sedanje stanje, tako da mislim in upam, da nismo še zamudili zadnjega vlaka. Vem, da je to dolg proces, toda skupaj ga bomo zmogli. Tudi gospoda Damjana seveda podpiram, kajti prvi je, ki sem ga na lastna ušesa slišal na odboru za gospodarstvo, ki je natančno in jasno povedal, kaj je narobe v tej državi. Hvala lepa.
Hvala vam. Kolega Rugelj, dovolite pa, da z mojega stališče izrazim nestrinjanje z vami oziroma ne delim istega mnenja z vami o pomembnosti današnjega dne. Nadaljujemo z razpravo, besedo ima poslanski kolega Srečko Hvauc. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik, spoštovani predsednik vlade, kolegice, kolegi. Ko poslušam kritike okrog teh reform slišim, da gre za napad na socialno državo, da je gospod Damjan tisti, ki zagovarja zgolj kapital, dobiček, ekonomiko in vse ostalo ga nič ne briga. In to govorite ravno tisti, ki ste v zadnjih desetih in nekaj letih omogočali, da se je ta naša država dejansko razdelila na peščico bogatih, ki si niso v večini primerov zaslužili silnega bogastva s svojim poštenim delom, ampak na nek drug način, in na obilico drugih, ki pač tega premoženja nimajo. In potem se posipate s pepelom in rečete, prej pa smo imeli socialno državo, ker smo izplačali toliko in toliko socialnih pomoči, zato ker je znesek teh sredstev za socialno pomoč tako in tako velik. Ne, gospe in gospodje, to ni socialna država. Socialna država bomo takrat, ko bo vsak, ki pošteno dela, ki hoče ustvarjati, tudi zaslužiti toliko, da bo imel za neko dostojno življenje in preživetje. To pa bomo dosegli samo, če bomo ustvarili več, če bomo sledili razvoju, če bo čim manj tistih, ki živijo na račun drugih, in za to so potrebne reforme. Zato reforme podpiram in tudi kadrovsko izbiro ministra, ki bo sposoben in voljan te reforme koordinirati in izpeljati.
Hvala. Besedo dajem poslancu Jožefu Jerovšku. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi! Tudi sam menim, da bo delo bodočega ministra brez listnice, če bo danes izvoljen, bistveno olajšano, glede na to, kako je zgledalo še pred enim tednom. Mislim namreč na sprejetje nove finančne perspektive, kjer je slovenska vlada zelo uspešno uveljavila svoja stališča in tudi dosegla velik uspeh. Za razliko od nekaterih prerokov iz teh vrst, ki so slikali vse črno, in se njihovo prerokovanje ni uresničilo. Glejte, pričakoval bi, da bi v takih razmerah politično nevtralna oseba brez strankarskih preferenc, kar je gospod Damjan večkrat v intervjujih neženirano poudaril, bila deležna neke splošne sprejemljivosti in da bi se dejansko ozrli po njegovih strokovnih referencah. Vendar tega ni bilo. To se ni zgodilo. Za razliko od tega danes tu poslušamo recitiranje nekih pamfletov na račun kandidata za novega ministra. Zanimivo je, da je priimek, ki je bil prebran, identičen z bivšim poslancem iz teh vrst, ki je tudi iz Trbovelj, tako da domnevam, da gre za naročen pamflet na račun ministra. Ob koncu bi ostremu kritiku vladnih reform, gospodu Cviklu, predlagal, da uporabi izkušnjo s svetovne trgovinske konference, ki se jo je udeležil in jo en dan predčasno zapustil. Naj upošteva, kakšna pozitivna energija se je razvila z njegovim odhodom - takoj je bil dosežen napredek in konferenca je uspela. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek, žal vam ne morem reči hvala za razpravo, ker ste prekoračili vsebino, o kateri sem prej govoril, in kljub temu, da poslanec Cvikl nima več časa, mu bom dovolil dvominutno repliko. Izvolite.
Gospodu Jerovšku moram najprej odgovoriti, da se je svetovna trgovinska konferenca, kar se tiče parlamentarcev, končala v četrtek - gospod Kovačič lahko to potrdi -, zato sem jo jaz zapustil v petek. So pa sklepi parlamentarcev vplivali na to, da so ministri do nedelje nekaj le dosegli, predvsem - in to bo gospod predsednik vedel - na podlagi dogovora, ki je bil sklenjen v Bruslju, ne v Hongkongu. Glede navedb gospoda Jerovška in še nekaterih prej o naših kritikah reform. Še enkrat, nikjer, gospodje, nikjer v strategiji razvoja Slovenije ni niti z besedico omenjena enotna davčna stopnja. Nobena lizbonska strategija ne govori o enotni davčni stopnji [[...]]
Kolega Cvikl, prehajate v razpravo. Prosim, da se držite replike, sicer vam bom vzel besedo.
Bom zaključil. In gre samo za to, da se strinjam z vami - predlagajte obdavčitev nepremičnin, predlagajte obdavčitev najbogatejših, ampak o tem še ne govorite nič. Zaenkrat govorite samo o tem, da ste en boren ukrep sprejeli. Zaradi tega bornega ukrepa bo pa treba, zaradi slabega proračuna že z naslednjim letom, ne glede na to, kaj se bo zgodilo z enotno davčno stopnjo, povečati obdavčitev potrošnje z dvigom DDV. To so dejstva, to so papirji, to so dokumenti, ki jih je gospod Janša sam posredoval v državni zbor in ti dokumenti so pač dejstvo, na katerih operiramo. Ko bodo pa tukaj predlogi davka na nepremičnine, ko boste to res pripeljali, bom pa prvi, ki bo to podprl. Hvala.
Hvala. Nadaljujemo z razpravo na podlagi seznama prijavljenih. Besedo ima poslanka Majda Širca, izvolite.
Hvala lepa. Reforme, ki so predstavljene, kot jih je oblikoval tudi današnji kandidat so napisane kot seminarska naloga, nimajo nobenih analiz, opomnikov in tudi raziskav. Naj vemo, da reforme, ki so dogajale v preteklosti, v 12-ih letih niso potekale na tako enostaven in preprost način in so temeljile na močnem dialogu z vsemi partnerji, ki so se jih dotikale. Naj še komentiram gospoda predsednika vlade, ko je govoril o nevtralizaciji na področju kulture. Res je, gospod Janša, mogoče se bodo subvencije lahko povečale, toda, kaj pomeni zvišek in povečevanje ali samo osredotočene politike na subvencije. Pomeni tudi kontrolo in večjo odvisnost od države. Pomeni tudi zbiranje nekoga, ločevanje zrnja od plevela in pomeni tudi lahko novodobno inkvizicijo. Tam je nevarnost, če se ne poslužujemo drugih ukrepov, kot veljajo tudi v priporočilih Evropske unije. Še nekaj. Za manipuliranje, ki je v politiki tako ali drugače prisotno, je treba imeti neko mero, je bilo slišati ravnokar. Res je, in ta mera mora imeti tudi argumente. Na davkih se referendumov ne dobi, tudi na lažeh o tem, da se lahko neki prispevki zmanjšajo, pa se ne.
Hvala. Besedo dajem poslancu Stanetu Pajku.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, predsednik, kolegice, kolegi. Reforme seveda podpiram. S kandidatom za ministra sem se imel priliko srečati na odboru za gospodarstvo. Me je prepričal, moram povedati. Seveda najbolj od vsega mi je ostalo v spominu, da daje velik poudarek znanju, ki se preliva v dodano vrednost, dodana vrednost je pa posledica večja rast, večja rast, manjša nezaposlenost, in to je najboljši način za olajšanje socialnih problemov, najboljši način. Kar se tiče časa, v katerem prihajajo reforme, mislim da je zelo posrečen, saj je s pomočjo uspešnih pogajanj je naša vlada dosegla zelo, zelo dobre rezultate. 12 milijard tolarjev na leto ali pol milijarde evrov to si nismo niti prej upali sanjati, čeprav je bilo na ta račun povedanih veliko slabih ali celo grdih besed z druge strani. Ta denar se bi lahko investiral v razvoj med drugim in lahko se bo več denarja iz proračuna našega domačega dalo tudi za socialo, tako da najnižji dohodkovni sloji ne bodo za to prikrajšani. Seveda mogoče pa boli tiste, ki bodo malce bolj obdavčeni in ki jih nekateri sedaj tako veselo ščitite, pa tudi s sindikati, ki se bojijo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]samo za zaposlene, za nezaposlene jim pa ni dosti mar. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Dimitriju Kovačiču.
Hvala lepa za besedo. Predlagani minister je glede na svoje strokovne reference in dosedanje delo vsekakor usposobljen za ministra za usmerjanje in izvajanje strategije razvoja Slovenije. Reforme so v Sloveniji potrebne, če želimo v prihodnje doseči hitrejši gospodarski razvoj, ki bo edini lahko zagotovil blaginjo in boljše življenje za vse. Predlagane reforme, ki bodo v postopku sprejemanja in po potrebnih pogajanjih s socialnimi partnerji omogočile boljše pogoje življenja v Sloveniji, mora koordinirati človek, ki ima voljo, sposobnost in tudi vero v to, da pomenijo reforme za Slovenijo edinstveno priložnost, da bo Slovenija stopila v krog razvitih držav. To pa bo posledično pomenilo boljše življenje za vse in ne več, tako kot je vrsto let nudila prejšnja vladajoča garnitura, zgodbo o uspehu le ozki skupini ljudi, ki so astronomsko obogateli, medtem, ko za vse druge zgodbe o uspehu ni bilo. Po mojem prepričanju bo predlagani ministrski kandidat pri usmerjanju uveljavljanja reform, ki bodo tako kot so zastavljene, gotovo lahko zagotovile vsem slovenskim državljanom več blaginje, torej da bo ta ministrski kandidat v prihodnjih letih tudi uspešen. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Tomažu Štebetu, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Naj citiram dva odgovora kandidata za ministra v zvezi z enotno davčno stopnjo in njegovim občutkom za socialne zadeve. Predlagana izenačitev DDV-ja ni problem enotne davčne stopnje, ampak davka na izplačane plače, ki ga je leta 1996 uvedla Drnovškova vlada in s katerim se danes v blagajno nateče 125 milijard tolarjev prihodkov na leto. Tudi brez uvedbe enotne davčne stopnje bi morali nekje dobiti ta znesek, če želimo odpraviti sporni, za gospodarstvo izredno škodljivi, davek. Izpadle prihodke je mogoče zbrati z višjim DDV-jem, ki bi prek obdavčitve potrošnje razbremenil gospodarstvo. Predlagali smo tudi obdavčitev nepremičnin in zlasti luksuznega premoženja, ki pri nas sploh ni obremenjeno z davkom. Tolikšen enkratni rez v javno porabo ne bi bil mogoč. LDS je namreč med tranzicijo vzpostavila zelo sporno sestavo javnofinančnih odhodkov, saj skoraj 90% zajemajo zakonske obveznosti, kot so plače zaposlenih v javnem sektorju; pokojnine, družinski prejemki, raznovrstni socialni transferji itn. Če bi hoteli javno porabo v enakem zamiku oklestiti za 125 milijard, bi morali bodisi čez noč odpustiti desetino javnih uslužbencev ali denimo zmanjšati socialne transferje in pokojnine. S tem ne bi nič rešili, saj bi se nakopičili novi socialni problemi, ki bi jih morali urejati z dodatnim proračunskim denarjem. Možen je tudi poseg na investicijske izdatke države, kar pa bi povratno negativno vplivalo na gospodarsko rast in ostalo vlaganje in v infrastrukturo itn. To se pravi, posledice je treba reševati, najmanj posledice takega načina obremenjevanja in polnjenja proračuna in potem napajanje raznih transferjev, ki so več ali manj neopravičljivi. To kaže na to, da ima kandidat za ministra dober občutek in da ve, kje je treba stvari urejati. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim predsednika vade, gospoda Janeza Janšo. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Najprej bi dejal, da so strategijo razvoja Slovenije in okvir gospodarskih in socialnih reform pisali isti ljudje. Tudi večina ljudi, ki je vodila ta proces, je bila ista. Nekateri so bili celo že v prejšnji vladi, tako da govoriti, da sta ta dva dokumenta v nasprotju, je, še enkrat poudarjam, zelo nekredibilno. Seveda pa imamo dva dokumenta zato, ker je eden strateški in govori o ciljih, drugi pa je izvedbeni in govori o metodah. In ta dva nivoja je potrebno ločiti in bi to pričakoval od tistih, ki se delajo poznavalce, da to ločijo. V strategiji metode niso navedene, so pa navedeni cilji. Eden od teh ciljev je razbremenitev dela. Slovenija je po obremenitvi dela, plač, če hočete, delovne sile, na vrhu v Evropski uniji in o tem, da je treba delo razbremeniti, se vsi strinjamo. Vendar pa je treba izpad tega prihodka nekako nadomestiti. Tukaj pa so velike dileme in različni predlogi. Za enkrat najhujši kritiki ukrepa, ki je predlagan, kaj novega niso ponudili. Mogoče bo na koncu predlagana druga metoda, zelo verjetno, bomo videli, cilj je važen, glede metod dokončne odločitve še ni. Se pa bojim, da bo potem zavladala velika žalost med tistimi, ki so prebrali samo enega od 70. ukrepov, ker potem bodo morali prebrati še ostalih 69 in se bo lahko razprava začela na novo. Ker pa se razprava izteka, bi želel vseeno izraziti zahvalo vsem, ki ste podprli moj predlog. Mislim, da je podpora znatna, in da bo Slovenija dobila novega ministra, ki bo koordiniral razvojna vprašanja.
Hvala. Z nastopom predsednika vlade, gospoda Janše, smo končali z razpravo. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 17. točki oziroma najkasneje ob 19.55 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA - DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PLANINSKIH POTEH. Ob tem vas opozarjam, da je za razpravo predvidenih 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev, s prvopodpisanim Rudolfom Mogetom. V skladu s tem zakonom odbor za kulturo, šolstvo in šport predlaga državnemu zboru, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena [[...]] [[Nemir v dvorani.]] Spoštovane poslanke in poslanci, če se ne boste umirili, bom sejo prekinil. Odločitev je vaša. Vaše zapuščanje dvorane razumem, naj nadaljujemo s sejo. Na podlagi tretjega odstavka 134. člena poslovnika državnega zbora dajem najprej besedo predstavniku predlagateljev zakona, poslancu Rudolfu Mogetu, za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospod Moge, izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Slovenija je mlada država. V tej mladi državi je tudi zakonodaja mlada in zaradi tega je za normalno funkcioniranje države bilo treba najprej sprejeti zakonodajo, ki je to državnost omogočila, od notranjih zadev, zunanjih zadev, obrambe, lokalne samouprave in podobno. In kot obrobje je ostal tisti del zakonodaje, ki zadeva posamezne interese oziroma interesne skupine. Da smo res tu na tankem ledu, priča službeni list kraljevine banske uprave Dravske banovine, ki je bil prvi takšen list, ki smo ga uspeli zbrati in v katerem je naredba bana Dravske banovine o zaznamovanju poti, stez in smuških smeri v Dravski banovini. Nekaj podobnega je napisano v statutu Planinske zveze Slovenije, vendar je to daleč premalo za to, da bi se tudi ta zadeva, ki je za nas še kako pomembna, uredila. Zato smo se poslanci iz poslanskih skupin Socialnih demokratov, DeSUS-a, Liberalne demokracije, Slovenske nacionalne stranke in Slovenske ljudske stranke dogovorili, da napišemo zakon, ki bo to področje uredil. Osnovno vodilo pri pisanju zakona je bilo dejstvo, da smo z novo državo pridobili privatno lastnino, ki je natanko zapisana v 33. členu ustave. Ta lastnina lastniku omogoča tudi dostop do njegove lastnine, saj imate na več lastninskih področjih napisano "privatna lastnina, prehod prepovedan". Planinske poti so tako sedaj potekale prek veliko parcel, ki so prešle v privatno lastnino, in ni zakona, razen tega, kar je v statutu Planinske zveze napisano, da čez to in to parcelo teče ta in ta planinska pot in da je to urejeno z zakonom. Če mi tega z zakonom ne bomo regulirali, lahko, če bo volja lastnikov, naredimo to, da lahko tudi slovensko planinsko pot in vse ostale poti zapremo in se sprehajamo le-tam, kjer bo to dovoljeno. To smo naredili na ta način, da smo ta zakon napisali, ga dali v proceduro. V zakonu je povedano, da lastnik zemljišča dovoli prehod, nemoten prehod preko parcele, preko katere poteka planinska pot, v zameno za to se mu zmanjša katastrski dohodek oziroma se mu v zameno za odmero planinske poti za to površino zmanjša katastrski dohodek. To je bila glavna poanta tega zakona, da bi lahko sploh v Sloveniji še hodili, kjer bi se nam zazdelo. Druga stvar, ki tudi ni odveč, je v tem, da smo s tem zakonom zaščitili Knafelčevo markacijo. Kdor je hodil po planinskih poteh, je to tisti znak, ki ima v sredini belo piko in okoli krožen kolobar. Če mi tega ne bomo naredili, vsi jo poznamo kot Knafelčevo markacijo, se nam lahko zgodi, da bodo to najprej naredili na Hrvaškem, imenovali to markacijo po nekem njihovem zaslužnem planincu, in bomo, kot smo izgubili original za Lipico, tudi izgubili lahko original v tem smislu, da se bo ta markacija namesto po našem zaslužnem planincu, kot jo zdajle uporabljam, poimenovala po nekom drugem iz drugih držav Evropske unije. Tretja stvar, ki smo jo želeli, je izboljšati turistično ponudbo. Zagotovo ste več ali manj vsi opazili in videli, koliko planincev poleti zavije tudi na naše turistične poti, da ne gredo samo v Postojnsko jamo ali na obalo. Če hočemo imeti kvalitetno turistično ponudbo, je treba v tem primeru za to turistično ponudbo tudi nekaj narediti in izboljšati te poti, kakršne koli so. In četrtič treba je povedati, da je še vse preveč križev po planinskih poteh. Ogromno, več kot 20 smrtnih žrtev na leto, ogromno poškodovanih invalidov, ker država za enkrat še toliko skrbi za te planinske poti, da planinskim društvom razdeli 7 milijonov tolarjev in za 3 milijone tolarjev letalskih prevozov, vse drugo pa jo čisto nič ne briga. Mislim, da so, spoštovane poslanke in poslanci, to dovolj veliki razlogi, da boste vi zakon podprli, predlagatelji smo žal tudi na navedbe vlade detajlno odgovorili, da so napačne, vlada pač želi en drug zakon, v katerem bi predrugačila Planinsko zvezo Slovenije. Mi tega ne želimo, želimo pa urediti in vam bomo hvaležni s 67 tisočimi planinci, na podlagi katerih je ta zakon nastal in prosim, da bi [[....]]
Čas je potekal [[...]]
[[...]]ta zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Mitja Ljubeljšek, SDS, prosim.
Spoštovani zbor, spoštovana predstavnika vlade! V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo podprli sklep odbora državnega zbora za šolstvo, kulturo in šport, da predlog zakona o planinskih poteh, s prvo podpisanim Rudolfom Mogetom, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Mnenje o predlogu zakona o planinskih poteh je podala tudi vlada Republike Slovenije, ministrstvo za šolstvo in šport. Vlada Republike Slovenije ne podpira predlaganega zakona. Namen predlaganja zakona o planinskih poteh je označevanje, vzdrževanje in graditev planinskih poti ter nemoteno gibanje uporabnikov po njih. Predlog zakona definira planinsko pot kot praviloma največ en meter širok pas zemljišča na večinoma gričevnatem, hribovitem in goratem svetu, le v nujnih primerih utrjen z naravnim materialom. Glede na to, da se pogosto kot del planinske poti uporablja tudi javna cesta ali gozdna prometnica, zakon določa, da se na takšen delu planinske poti uporabljajo predpisi, ki urejajo javne ceste in varnost prometa na njih, ali predpis, ki ureja gozdove. Vprašanje o vlogi skrbnika planinskih poti v javnem interesu predlog zakona rešuje z izvedbo koncesijskega razpisa, ki bi ga kot koncedent izvedla vlada in nato izvedli kot kocesionarji oziroma izvajalci takšne gospodarske javne službe. Vlada Republike Slovenije v svojem negativnem mnenju najprej ugotavlja, da tudi že obravnavani zakon, tako kot prejšnji predlog zakona o planinski poteh, k navedenemu zakonu, ki ga je državnemu zboru predložila v obravnavo skupina poslancev, in ga je v drugi obravnavi umaknila iz zakonodajnega postopka, ne razrešuje temeljnega vprašanja, to je, kdo od planinskih društev lahko nastopa kot skrbnik planinskih poti, in vprašanj o razmerju med planinskimi društvi in sedanjo Planinsko zvezo Slovenije, v katero niso in glede na določbe 11. člena zakona o društvih tudi ni obvezno, da bi bila včlanjena vse obstoječa planinska društva. Vlada Republike Slovenije se zaveda, da je zakon, ki bi uredil varstvo obstoječih in graditev novih planinskih poti, vsekakor potreben, pa podrejeno ugotovitvam v svojem mnenju poudarja, da bi bilo potrebno zakon napisati na novo in v njem urediti tudi temeljna organizacijska načela planinskih društev. Glede na navedeno bo vlada Republike Slovenije svoj program dela dopolnila z zakonom o planinstvu in planinskih poteh, ki ga bo pripravila ustrezna delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov ministrstva za okolje in prostor, ministrstva za šolstvo in šport, ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ministrstva za promet in ministrstva za finance. Navedena problematika namreč poleg področja športne rekreacije v naravnem okolju ter ohranjanja narave posega tudi na področje kmetijstva, gozdarstva, planinskopravnih razmerij in javnih financ, če se naj planinstvo kot tako šteje v javno korist. Zato iz vsega navedenega in v poslanski skupini Slovenske demokratke stranke tega predloga zakona ne bomo podprli. Hvala za pozornost.
Hvala za podano stališče. Sledi pa stališče poslanskega kluba Liberalne demokracije, poslanec Rudolf Moge. Izvolite prosim.
Gospod podpredsednik, iskrena hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Vidim, da skoraj nikogar ta reč ne zanima, še tisti, ki tu sedijo, se pogovarjajo, ampak pustimo to ob strani. V Liberalni demokraciji Slovenije smo z velikim ponosom in veseljem pristopili k temu, da bi se problematika planinstva prek zakona in varne hoje v gorah tudi rešila. Na to nas navaja navsezadnje tudi nekaj statističnih podatkov. Imamo 244 društev, 168 planinskih postojank, Planinska zveza Slovenije ima 67.000 članov, letno obišče planinske postojanke 1,5 milijona ljudi in dolžina poti je 7.000 kilometrov. Če mislite, da je 6.000 kilometrov polmer zemlje, je teh poti več; iz središča zemlje bi lahko prišli v vesolje s temi potmi. V Liberalni demokraciji smo zelo razočarani nad dejstvom, da se je na odboru zgodilo naslednje. Poslanci so napisali kratek komentar k mnenju vlade Republike Slovenije k predlogu zakona o planinskih poteh, v katerem so točko po točko povedali, kje se vlada moti. Vlada na to ni hotela niti z besedico odgovoriti, nihče drug na to tudi ni odgovoril, ampak so nekateri poslanci takrat kot stroj glasovali pač za vladni predlog. Predlagatelji smo glede na to, da bi pri odločanju bili poslanke in poslanci seznanjeni s temi rečmi, tudi naslovili na gospoda Franceta Cukjatija, predsednika državnega zbora, vlogo za dodatno gradivo za drugo obravnavo predloga zakona o planinskih poteh, kjer smo rekli, da bi se poslanci seznanili s stališčem predlagatelja zakona o planinskih poteh do mnenja vlade in kjer bi dobili tudi dopis Planinske zveze Slovenije. Ali mislite, spoštovane gospe in gospodje, da se je kaj od tega zgodilo? Nič se ni zgodilo. Tudi predsednika državnega zbora problematika planinskih poti ne briga nič, glede na tak odnos. Ali bi nas pa vsaj obvestil in povedal, zakaj je tako ravnal, kot je ravnal. Mislim, da so členi zakona, ki govorijo predvsem o tem, da so označbe zavarovanih poti nujno potrebne za varno hojo obiskovalcev gora in predstavljajo del turistične ponudbe države, hkrati pa je po našem mnenju tudi hoja v gore nedvomno najbolj zdrav način rekreacije ter duhovne bogatitve za stare in mlade. Nedvomno pa je še vse preveč nesreč s smrtnim izidom v naših gorah, zato je tudi moralna dolžnost vsakega, da pripomore k zmanjševanju tega in da zagotovi s svojimi aktivnostmi in tudi varno hojo v planinah, kar pa lahko delno uredimo tudi poslanke in poslanci državnega zbora. Od nas, spoštovane gospe in gospodje, je odvisno, ali bomo s pritiskom na gumb odpravili, torej zmanjšali število smrtnih žrtev, ali bomo uredili te stvari ali pač tega ne bomo uredili in bomo prepustili vladi, kar se nam pa zdi skrajno neodgovorno, da poskuša v svojih pripombah oblikovati neko novo Planinsko zvezo Slovenije, ne takšne, kot jo imamo sedaj. To se nam zdi skrajno neodgovorno, zdi se nam tudi skrajno, bi človek rekel, "šlampasto", kot pravimo temu Štajerci. Od takrat, ko je bil prvi zakon vložen, to je bilo še v prejšnjem mandatu, vložila sva ga pa poslanca Demokratske stranke, gospod Vnučec in jaz, vlada na tem področju ni naredila nič, razen, da piše negativna mnenja. Jaz lahko rečem, da bomo v Liberalni demokraciji Slovenije ta zakon podprli. Ta podpora bo naša božičnica 67-im planincem, da jim uredimo to področje. Če vam že gospod Cukjati ni hotel dati tega dopisa, vam predzadnji odstavek iz tega dopisa Planinske zveze tudi serviram, preden boste glasovali: "Naša želja je, da podprete sprejem predlaganega zakona, saj smo ga pripravili kar nekaj let po svojih najboljših močeh in pri njegovi pripravi upoštevali veliko različnih pripomb in se usklajevali z različnimi interesnimi skupinami. Planinci hodimo v hribe zato, ker jih imamo radi in z njimi smo prijatelji, ne glede na to, od kod smo in tudi kateri stranki pripadamo. Družijo nas hribi." Spoštovane kolegice in kolegi, v Liberalni demokraciji pričakujemo tudi od vas, da boste tudi temu področju z vašim blagohotnim glasom v letu 2006 naklonili soglasje.
Hvala. Nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Magistra Majda Potrata bo predstavila stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane poslanske in poslanci. Poslanska skupina Socialnih demokratov ne bo podprla predloga sklepa, da zakon o planinskih poteh ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Ne bomo zaprli poti skupini poslank in poslancev iz skoraj vseh parlamentarnih strank, tudi iz poslanske skupine Socialnih demokratov, ker vemo, da je za predlogom zakona upoštevanja vredna skupina strokovno usposobljenih ljudi. Pripravljavci zakona so vgradili v besedilo veliko svojih izkušenj nabranih pri dolgoletni organizaciji planinstva in urejanju planinskih poti pa tudi izkušenj iz novih razmer, s katerimi se soočajo ob novih lastninskih razmerjih pri vzdrževanju in uporabi planinskih poti. Res je tudi, da to ni prvi predlog o zadevni problematiki, zato je težko sprejeti mnenje vlade, ki zavrača predlog, češ, da je vlaganje amandmajev nepotrebno, ker je najbolje, da se zakon napiše povsem na novo in se v njem uredijo tudi temeljna organizacijska načela planinskih društev. Vlada namerava za to dopolniti svoj program dela, predlog bo pripravila posebna interdisciplinarna delovna skupina. Iz tega torej izhaja, da vlada takega zakona, ki bi urejal planinske poti ni imela v načrtu, se ji je pa zdelo potrebno povedati, da predlog ni ustrezen, je pa dobil ta zakonski predlog podporo nekaterih lokalnih skupnosti, nekaterih planinskih društev iz okolja, kar pomeni, da tisti, ki združujejo planince, ne vidijo v tem zakonskem predlogu takšnih določil, ki bi jih pripeljala k temu, da bi odrekli podporo zakonskemu predlogu. Mislimo, da prva pripomba vlade sodi bolj k nekemu drugemu, žal, tudi še ne sprejetemu zakonu. Kakšna naj bodo temeljna organizacijska načela planinskih društev, je pravzaprav stvar zakona o društvih. Kdo bo dobil koncesijo za skrbnika planinskih poti v javnem interesu, pa je stvar koncesijskega razpisa, po katerem bo sklenjena koncesijska pogodba, z njo pa tudi podrobnejša določila o obveznostih. Prav tu se verjetno skriva pravi vzrok za zavračanje zakona. Vlada v Planinski zveza Slovenije ne vidi zase sprejemljivega sogovornika, čeprav je to zveze društev, ki se lahko pohvali z dolgoletno in uspešno tradicijo. Kako se dobi status društva v javnem interesu, se pa tudi ve. Seveda pa je drugo vprašanje, ali je res treba pri tem urediti enotno organizacijo, ne samo planinstva, ampak tudi pohodništva. Videti je, da vlado bolj zanimajo druge stvari. Skrb za planinske poti, njihovo vzdrževanje in označevanje pa je zanjo drugotnega pomena. Kako sicer razumeti, da bo pripravila zakon, ime je pomembno, o planinstvu in planinskih poteh. Očitek temu zakonu pa je, da ni vključil pohodništva. Ne vidimo razloga, da ne bi moglo biti pohodništvo ustrezno vključeno, če je to res takšen problem. Ne vidimo pa, da bi bilo pohodništvo definirano kako drugače, kot je definirano planinstvo, vsaj kar zadeva učinke, pomen, vrednote ali funkcije, ki jih imata obe dejavnosti. Tudi iz mnenja zakonodajno-pravne službe, pripombe ima na osem členov od 46, nismo razbrali tako hudih pomanjkljivosti, da bi bilo treba zakon zavrniti. Ko sem dobila v roke predlog za dopolnila in utemeljitve k njim, kjer je bilo jasno napisano, da predlogi amandmajev nastajajo na pripombe zakonodajno-pravne službe in da s tem tudi odpravljajo temeljne pomisleke, sem pričakovala, da se bomo na odboru za kulturo, šolstvo in šport lotili dopolnjevanja predloga zakona, še zlasti, ker je na odboru običajna praksa, da s številnimi dopolnili odpravljamo pripombe pravnih strokovnjakov. Ne nazadnje, vlada je v svojem mnenju zapisala, da so cilji in namen pravi. Očitno ni bil pravi samo predlagatelj, to pa pomeni, da dobiva zavračanje tega predloga politično konotacijo. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Nove Slovenije. Poslanka Marjetka Uhan, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Lepo pozdravljena predstavnika vlade, poslanke in poslanci. Predlog zakona o planinskih poteh govori o označevanju, vzdrževanju in graditvi planinskih poti ter o nemotenem gibanju uporabnikov po njih. V Novi Sloveniji nas je zmotilo kar nekaj členov v tem zakonu, med drugim najbolj 4. člen, kot tudi 5. člen, kjer se predlagatelji lotijo občutljive teme, to je lastninske pravice. V predlaganem zakonu piše, da mora lastnik zemljišča dovoliti neškodljiv prehod in dopustiti nemoteno vzdrževanje planinskih poti. Predvsem nas moti prisila, namesto sporazumen dogovor med lastniki in planinci. Ni definirano, kdo je odgovoren za varnost pohodnikov pred domačimi živalmi in divjimi zvermi. Planinske poti prečkajo pašnike. Verjetno bi morali to ograditi lastniki zemljišč, kar povzroča dodatne stroške. Lastniki običajno ne nasprotujejo prehodu, vendar ne kar povprek, preko parcele, ampak po možnosti ob kraju parcele. Zato se nam zdi, da ne moremo sprejemati zakona brez sporazumnega dogovora med lastniki in planinci. V naslednjem členu pa se govori, da imajo lastniki zemljišč pravico do zmanjšane osnovne katastrskega dohodka z odmero davka. Oceno naredi ministrstvo za prostor. To je svojevrstna ureditev, ki v drugi zakonodaji ne obstaja. To pomeni, da bi se na osnovi ocene ministrstva za okolje odpisali davki na osnovi katastra, za površine, namenjene planinskim potem. Sprašujemo se tudi, ali sploh sodi omenjeni zakon pod ministrstvo za kulturo, šolstvo in šport. Predlagatelji vidijo planinstvo zgolj kot šport, uživanje v naravi, vzgoje odnosa do narave. Vsekakor je to res, vendar množični pohodi v gore sami naravi bolj škodujejo, kot koristijo, predvsem, ko to postane modna muha in tekmovalnost med ljudmi, ko pa v gore pridejo še kolesarji in motorna kolesa, pa tudi ogrožanje same varnosti pohodnikov in sprevračanje gora, planin v izživljanje strasti. Vsekakor manjka v zakonu vloga lokalne skupnosti, kamor sodijo planinske poti, če ne drugega, pohodne postaje, kjer se začno planinske poti. Običajno še tako osveščeni pohodniki ne pridejo na začetek poti peš, ampak z avtomobili in jih puščajo ob vznožju. Vse to nalaga lokalni skupnosti dodatno vlaganje v infrastrukturo. V zakonu se omenjajo zgolj planinska zveza in planinska društva, njihov pomen in vloga. Tudi tam, ko se govori o podeljevanju koncesije za vzdrževanje planinskih poti. Pozablja se na primer na gornik. Sprašujemo se, ali bodo posamezni koncesionarji lahko opravili vso to vlogo, tudi markacije, vzdrževanje poti, vodenje in tako dalje. Namesto številnih manjših društev, ki so do sedaj vedno opravljala te naloge. V zakonu je predvideno povečanje financiranja za namen planinstva iz 9 na 20 milijonov za markaciste, vzdrževanje poti, ne pa tudi za druge finančne posledice omenjenega zakona, med drugim tudi za posledice 5. člena in še katerega. V Novi Sloveniji ne bomo podprli zakona zaradi omenjenih pripomb. Vsekakor pa se bo potrebno s to materijo spopasti in jo celovito urediti v prihodnosti. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na predstavitev stališča poslanke skupine Slovenske ljudske stranke. Poslanec Mihael Prevc, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Na odboru za kulturo, šolstvo in šport smo se soočili s predlogom zakona o planinskih poteh, ki ga je v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Rudolfom Mogetom. V obrazložitvi členov je bilo s strani predlagatelja rečeno, da se z zakonom planinstvo opredeljuje kot splet športnih, rekreativnih, gospodarskih in kulturnih dejavnostih, povezanih z gorsko naravo, in da planinstvo kot takšno predstavlja eno temeljnih vrednot in identitet slovenskega naroda. To področje v Sloveniji še ni pravno urejeno. Prav tako naj bi se s predlogom povečala varnost obiskovalcev našega gorskega sveta ter skrb za varstvo narave. Predlog zakona tudi vlada ne podpira, predvsem iz razloga, ker zakon ne ureja razmerij med planinskimi društvi in planinsko zvezo Slovenije in ne razrešuje temeljnega vprašanja, kdo od planinskega društva lahko nastopa kot skrbnik planinskih poti. Tudi v Slovenski ljudski stranki smatramo, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Predlog žal ne ureja razmerja med planinskimi društvi in Planinsko zvezo Slovenijo. Povsem neprimerno pa so v zakonu urejena tudi koncesijska razmerja, kjer so lokalne skupnosti povsem prezrte. Lokalne skupnosti bi morale biti ena izmed strank koncesijske pogodbe. Z določitvijo pogojev za koncesionarja so manjša planinska društva postavljena v neenakopraven položaj, saj se zaradi neizpolnjenih pogojev sploh ne bodo mogli prijaviti na razpis za skrbnika določene planinske poti kljub temu, da za to pot trenutno vzorno skrbijo. Prav tako je v predlogu zakona povsem nejasna in nedoločena ureditev lastninskih razmerjih z lastniki zemljišč, po katerih potekajo planinske poti. Kot nadomestilo zakon predvideva le pravico do zmanjšanja osnove katastrskega dohodka za odmero davka, ne pa tudi primerne odškodnine. Prav tako ni primerna predlagana ureditev financiranja, saj se celotno breme prenaša na državo, pri čemer sredstva v državnem proračunu za leto 2006 in 2007 niso zagotovljena. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da je zakon, ki bi urejal področje planinstva in pohodništva, nujno potreben, zato apeliramo na vlada, da v okviru medresorskega sodelovanja pripravi predlog zakona, ki bi na področju planinstva in pohodništva določil tudi naloge in pristojnosti. Prav tako je z zakonom treba urediti varstvo obstoječih in graditev novih planinskih poti, pogoje za njihovo varno in pravilno uporabo, ter še posebej financiranje. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, kolega Bogdan Barovič, izvoli.
Hvala lepa, podpredsednik. Še dobro da nimamo pred sabo zakona, pa bi ga vložil jaz. Reklo bi mu se zakon o metuljih, imel bi en člen in bi pisalo, metulji smejo leteti. Sem prepričan, da ga koalicija ne bi sprejela. Iz političnih razlogov ali iz česa. Zakon o planinskih poteh je neprimeren. Seveda je primerno, da imamo zadnjo pravno ureditev celo že iz leta 1933, in to iz Dravske banovine. Da milijon in pol Slovencev obišče planinske domove, je nepomembno. Da je 15% Slovencev planincev, je nepomembno. Pomemben je odnos planinskega društva s planinsko zvezo. Planinci še vedno hodijo v hribe, sami markirajo, sami urejajo poti, pa ne glede na to, da ni urejenega odnosa. Meter zemlje, ki naj bi jo nekdo dal, da gre lahko planinec v hribe! Veste, vsi se rodimo, živimo, tako dolgo, kakor nam je dano, kolikor skrbimo za zdravje, in ko umremo, imamo samo luknjo meter krat dva metra, ampak ničesar ne moremo s sabo odnesti v tisto luknjo. In zdaj, če je skrb meter zemlje, ki gre po zasebni lastnini, kljub temu, da zakon ureja odškodnino za to, potem bomo res daleč prišli. Da je planinstvo ponos slovenstva, da je šport, rekreacija, gospodarstvo, humanitarna dejavnost, raziskovalna dejavnost, kulturna dejavnost, turistična dejavnost, športno-rekreativna dejavnost, to je nepomembno. Seveda je nepomembno, zato ker je vlagatelj Rudi Moge pa sopodpisnik, na primer, Barovič. Ni res, kar ste trdili, da se vozijo kolesa in tako naprej, motorji, avtomobili, zato ker v tem zakonu jasno piše, da na markiranih planinskih poteh tega zakon ne bo dovoljeval. Tako da si ne izmišljevati. Slovenci imamo velik ponos, ki se mu reče Knafeljčeva markacija. Seveda tudi to ni nič pomembno. Bodo prišli Hrvati ali pa Evropejci, pa bodo imeli svoje markacije, potem bomo pa frajerji in gospodje. In bo vlada naredila krasen zakon o planincih. Lepo vas prosim! Še marsikaj bi vam povedal, pa se mi zdi tako neumno! Kako lahko govorite, da zakon ni primeren, da je neusklajen, lastninsko neurejen! Da niso urejeni odnosi med planinskimi društvi in planinsko zvezo. Ljudje delajo, ali je zakon ali pa ne. Mi želimo tisto, kar delajo, uzakoniti. Določiti ljudi, ki bodo odgovorni. Določiti ljudi, ki bodo skrbeli za markirane in planinske poti. Ne pa govoriti, da tega zakon ne ureja. Zakon to ureja, če ga boste prebrali. Zakaj pa vlada, če ima tak resen namen, da želi narediti nov zakon, zakaj ni dala amandmajev na ta zakon? Saj amandmaji bi bili trije, lastninske pravice, ureditev odnosov med društvi in planinsko zvezo, pa sploh ne vem, kateri bi bil še tretji. Zakaj ni dala amandmajev, in bi bil zakon danes s sprejetimi amandmaji vlade ali pa koalicijske strani lahko sprejet. Po eni strani smo polni besed o zdravem življenju, prepovedi kajenja, prepovedi te, prepovedi one, prepovedi četrte, varčevanje na področju zdravstva, skrb za lastno telo, potrebno je skrbeti za rekreacijo, po drugi strani je pa bogokletno ubogih 11 milijonov, ki bi jih bilo potrebno, 11 milijonov sem rekel, samo 11 milijonov tolarjev, je pa velik problem, ki bi jih bilo potrebno dati in pomagati planincem, ko že tako planinci sami iz svojega žepa vse plačujejo, in društva, in planinska zveza tisto malo, kar dobijo. Sramota je. Če ste vojaki, je sramota, da takšne neumne komande poslušate, če pa sami razmišljate tako, je pa še večja sramota, da ta zakon o planinskih poteh ni primeren, in to iz političnega stališča koalicija - pozicija.
Kolega Barovič, ste zaključili? Hvala za vaše modre misli. Nadaljujemo z razpravo. Besedo dajem poslanski skupini DeSUS. Kolega Rezman.
Hvala lepa. Jaz bom začel in tudi zaključil bom. Besede, ki jih izgovarjamo sedaj v prid, v podporo temu zakonu, predlogu zakona, se zdi, bodo naletele na gluha ušesa in odzvanjajo tudi v precej prazni dvorani. Ni, res ne, ustreznega interesa za to, da bi ga podprli, zlasti tisti ne poslušajo, ki so imeli največ objekcij v zvezi s tem predlogom zakona. Mi smo pa domnevali, takrat ko smo podpisovali predlog zakona, da gre za podpis nečesa, kar je v prid Slovencem, Slovenkam, kar je v prid našim goram, kar je v prid planinstvu, naši tradiciji, kar je v prid vsemu tistemu, kar ni nujno povezano tudi s strankarsko politiko. Morebiti je bila pa v tem napaka, da nismo znali tega tako povezati, namreč s strankami ali s politiko. Podpisanih je namreč kar nekaj poslank in poslancev iz petih strank, ki so zastopane v tej dvorani, in od obeh manjšinskih poslancev oziroma poslanke in poslanca. Zdelo se nam je, da je to lahko res nestrankarski projekt. Ampak zdelo se nam je nekaj, kar nima ustrezne korespondence v stvarnosti. Mi sodimo, v poslanski skupini DeSUS, govorim, da je bilo vredno prispevati svoja dva podpisa in sodimo, da je vredno premisliti sedaj še enkrat in podpreti zakon, ker se ga, kot je bilo že povedano, da še tudi spreminjati. Da se ga še izboljševati. Verjetno je imela v mislih to tudi vlada, ko je govorila o tem - sedaj bom samo ponovil to v kratkem, kar je kolega pred menoj v dolgem prebral - da je namreč pomenil po mnenju vlade zakon, ki bi reguliral področje planinstva in pohodništva, je nujno potreben. Ta nujnost se zdi takšna, da kar odložimo to. In predlagamo, da bomo ustanovili neko komisijo, ki se bo, ne vem, kdaj, nekoč v bodočnosti, verjetno res s tem pričela ukvarjati, ampak sedaj imamo priložnost, da to nujnost, ki jo zagotavljamo, tudi implementiramo, da povemo, da smo res za to, da tovrstni zakon sprejmemo. Predlagatelji smo razmišljali, ko smo podpisovali ta predlog zakona o tem, da je potrebno razvijati zdrav način življenja, da je treba ohraniti gore, da je treba znati razumeti in živeti z naravo. Imeli smo v mislih to, da se tisti, ki imamo radi planine in ki tja zahajamo, tam celo pozdravimo, se nasmejemo, se rokujemo, si pomagamo, nikoli nobenih prepirov, tam je čisto drugače kot v parlamentarni hiši. Tukaj se nam marsikdaj zgodi drugače, da kdo srepega pogleda gleda mimo naših oči in ni pripravljen na to, da bi ugotovil, ali je možno kje le sodelovati, pa kaj dobrega narediti. Preveč smo razcepljeni in tu je bila priložnost, da bi pozabili na to razcepljenost, da bi šli v smer, ki bi urejala razmere v naših gorah in v planinah, tudi v dolini, če gre za pohodništvo, ampak volje, kot kaže, je zmanjkalo. Volja ostaja na zalogo za enkrat kasneje, za neko drugo komisijo, za nek drug predlog zakona, za neko drugo bojdašno nujnost. Jaz ne bom napredal zdaj vsega tega, kar govori v prid, da bi temu podprli, ob upoštevanju tudi pomislekov, ki so bili z vladne strani navedeni. Ampak moj pomislek gre v to smer, bilo je že omenjeno, zakaj bi morali zavrniti zakon, ki je v posamičnih delih še šibak. Zakaj ga ne bi tam, kjer je šibak okrepili, zakaj ga ne bi izboljšali? Zakaj ne bi naredili tako, kot smo pri kakšnem drugem zakonu, od katerega ni ostal niti en sam člen neamandmiran? Pa ga je opozicijska stranka predlagala, samo naslov in ambicija sta ostala, vse drugo smo spremenili. Pri tem zakonu bi imeli bistveno manj za postoriti, pa bi ga lahko tako prilagodili, da bi ga sprejeli vsi, da bi bil v korist planinkam, planincem, planinskim potem, našim planinskim domovom in kočam in posledično seveda nam vsem.
Hvala, kolega Rezman. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. O predlogu sklepa bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru točke glasovanj, pol ure po končani 17. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19. uri in 55 minut. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REGA - TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ODNOSIH REPUBLIKE SLOVENIJE S SLOVENCI ZUNAJ NJENIH MEJA. Ob tem vas opozarjam, da je za skupen čas razprave predvidenih 3 ure in 40 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. V zvezi s to točko oziroma v zvezi s tem zakonom je skupina desetih poslancev, s prvopodpisanim Miranom Potrčem, zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo bomo dali predstavniku vlade Republike Slovenije, počakali da se usede in pripravi, pozneje bodo sledila stališča poslanskih skupin. Prosim predstavnika vlade, če stopi za centralno govornico in poda stališče oziroma poročilo.
Spoštovani gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Poseben pozdrav pa tudi tistim predstavnikom in pripadnikom Slovencev v zamejstvu in iz sveta, ki so se nam za današnjo posebno priložnost pridružili v državnem zboru. Zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, ki s prvo obravnavo danes začenja postopek sprejemanja v državnem zboru, je zakonski akt, ki ureja odnose med slovensko državo in Slovenci, ki živijo v zamejstvu in po svetu. S predlaganim zakonom želi vlada Republike Slovenije konkretneje predpisati v 5. členu ustave navedeno skrb Republike Slovenije do Slovencev v zamejstvu in po svetu. Zakon določa pristojnosti različnih organov Republike Slovenije na tem področju, ureja njihove pristojnosti in naloge v zvezi s sodelovanjem s Slovenci zunaj slovenske države na področju kulture, tudi kulturne dediščine in založništva, skrbi za ohranjanje znanja slovenskega jezika, sodelovanja na področju znanosti in visokega šolstva ter športa, pa tudi, kar ni nepomembno, določa skrb za gospodarsko in regionalno sodelovanje. Zakon prinaša tudi prepotrebno pravno podlago za optimalnejšo ureditev financiranja, delovanja, organizacij pripadnikov slovenskih skupnosti zunaj Republike Slovenije. Spomnimo se samo vsakoletnih težav z ocenami računskega sodišča, ki je vedno znova ugotavljalo spornost nekaterih postopkov, istočasno pa tudi priznavalo, da težave nastajajo predvsem zaradi odsotnosti pravnih podlag. V nadaljevanju zakonskega besedila pa so zapisani tudi členi, ki zagotavljajo Slovencem brez slovenskega državljanstva, določene pravice in ugodnosti pri ohranjanju njihove, torej slovenske kulture in povezanosti z Republiko Slovenijo. Repatriacija je v zakonu predvidena kot tista oblika vračanja rojakov, ki jo finančno in organizacijsko izvaja Republika Slovenija. Namenjena je predvsem tistim Slovencem na tujem, ki so se iz različnih vzrokov znašli v težkih okoliščinah, in tudi tistim, ki bi s svojo vrnitvijo v Republiko Slovenijo in hitro integracijo v našo družbo pomembno prispevali k skupnemu razvoju in uveljavljanju slovenske države. Predlagatelj ima s tem zakonom namen sistemsko urediti področje sodelovanja Republike Slovenije s Slovenci v zamejstvu in po svetu. To področje se je doslej urejalo s posameznimi določbami iz kar 28 različnih zakonov. Predlagani zakon bo večino zadev združil na enem mestu, kar bo za naše rojake po svetu izjemno praktična rešitev, istočasno pa tudi jasno izražena skrb Republike Slovenije za njihovo enakovredno vključevanje v slovensko družbo. Zavzeta skrb Republike Slovenije do Slovencev v zamejstvu in po svetu se je že doslej potrjevala tudi s sprejemom dveh resolucij državnega zbora, leta 1996 za Slovence v zamejstvu, leta 2001 pa tudi še za Slovence po svetu. Sedanji predlog zakona že v svojem prvem delu tudi določa, da bo vlada Republike Slovenije za pomoč pri oblikovanju in izvajanju politike do Slovencev v zamejstvu in po svetu oblikovala posebni stalni posvetovalni telesi, imenovani svet za Slovence v zamejstvu oziroma svet za Slovence po svetu. Ob koncu te uvodne predstavitve predloga zakona se želim zahvaliti svojemu predhodniku ter kolegicam in kolegom v uradu, ki so s svojim angažiranim delom pripomogli, da je predlagano zakonsko besedilo primerno za začetek obravnave v državnem zboru. Spoštovane poslanke in poslanci! Vabim vas, da predlagano besedilo podprete in ga, kjer je to potrebno, dopolnite z amandmaji, da bi končni pravni akt kvalitetno izpolnjeval naše skupno temeljno pričakovanje. To pa je, da z različnimi pravnimi in organizacijskimi prijemi Slovence zunaj meja slovenske države čim bolje povežemo in integriramo v skupno ustvarjalnost slovenskega naroda na vseh področjih družbenega življenja. S tem zakonom jim želi Republika Slovenija ponuditi možnost, da bi svoje ustvarjalne potenciale lahko kvalitetno razvijali tudi zunaj naše države in jih uveljavljali za dobrobit vseh. Hvala lepa za pozornost in z najboljšimi željami.
Hvala gospodu Pelikanu, državnemu sekretarju na uradu vlade Republike Slovenije za Slovence v zamejstvu in po svetu. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Davorin Terčon bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovani visoki zbor, predstavniki zainteresirane javnosti, dragi rojaki, kolegice in kolegi! Naj uvodoma pozdravim pobudo poslanskih kolegov Socialnih demokratov, ki so omogočili današnjo splošno razpravo o temeljnih ciljih in namenih, rešitvah in ukrepih, ki jih predlaga vlada v predlogu zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. V poslanskem klubu LDS menimo, da ni prav nobenih razlogov za to, da bi zakon sprejemali v naglici in brez temeljitega premisleka o ključnih konceptualnih izhodiščih zakonske ureditve že v preteklosti zasnovane politike Republike Slovenije do zamejcev in Slovencev po svetu. Poslanski klub LDS bo v razpravi aktivno sodeloval. Po svojih močeh zlasti v drugi obravnavi bomo skušali prispevati predvsem k temu, da bi državni zbor sprejel zakon, ki bi nagovarjal potrebe, interese in pričakovanja tistih, ki naj bi jim bil ta zakon v prvi vrsti namenjen, torej zamejcem in Slovencem po svetu. Slovenija je bila sicer že doslej, predvsem na podlagi resolucije o položaju avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah in o migracijski politiki ter o odnosih s Slovenci po svetu skrbela za utrjevanje in poglabljanje stikov z zamejci, zdomci in izseljenci na različnih področjih, kot je šolstvo, kultura in podobno. Kakorkoli že, pripravo in sprejetje tovrstnega zakona načeloma pozdravljamo in podpiramo, vendar menimo, da je treba vladni predlog zakona v nadaljnji obravnavi bistveno bolj domisliti, dodelati in spremeniti. Nikakor pa se v poslanskem klubu LDS ne moremo strinjati z načinom priprave tega zakona, ko zamejskim organizacijam, ki so bile vse doslej aktiven sogovornik vlad v Republiki Sloveniji in tudi osrednji nosilec narodnostno-zamejske politike, ni bilo omogočeno aktivno sodelovanje pri pripravi tega zakona. To meče zelo čudno luč na tiste predvolilne, pa tudi povolilne obljube najvišjih predstavnikov sedanje vlade, da bodo delovali transparentno in odločitve sprejemali v dialogu s civilno družbo. Obenem želimo opozoriti tudi, da bi bilo treba zakon, kakršen je pred nami, sprejemati s kar najširšim soglasjem političnih strank in ne le ob podpori koalicijskega glasovalnega stroja. V nadaljevanju zakonodajnega postopka bomo tudi v poslanskem klubu LDS predlagali dopolnitve zakona, ki bi šle v tej smeri, zato pričakujemo, da bo vladajoča koalicija tokrat storila izjemo in zares prisluhnila predlogom za izboljšave, ki so v interesu nas vseh, predvsem pa zamejcev in Slovencev po svetu. Besedilo predloga zakona, kakršno smo pred kratkim prejeli v parlamentarno proceduro, je konceptualno zastarelo, saj ponovno oživlja slovenstvo kot temelj posameznikove identitete. V 21. stoletju pa tako rekoč pozablja na temeljne ideje in gradnike evropske skupnosti kot sta večkulturnost in medetično sožitje ter uveljavljanje in skrb za kulturne manjšine. Predlagani zakon so tudi predstavniki največjih zamejskih organizacij označili kot problematičen, ker je konceptualno neprimeren in nekonsistenten, predvsem pa ne upošteva dejanskih interesov in pričakovanj avtohtone slovenske manjšine v sosednjih državah, saj predlagatelj ni prisluhnil predstavam zamejskih organizacij o tem, kakšna naj bi bila vloga organizirane avtohtone slovenske manjšine v sosednjih državah. Za poslanski klub LDS so v predlogu zakona sporne predvsem rešitve, ki zadevajo sestavo, način imenovanja in delovanja obeh posvetovalnih organov, to je Sveta za zamejce in Sveta za Slovence po svetu, način financiranja medijev, vlogo in položaj ter pristojnosti Urada za Slovence po svetu, pravice, ki izhajajo iz statusa Slovenca brez slovenskega državljana in povsem zastarelo rešitev o domu za priseljevanje v primeru repatriiranih oseb. Menimo, da potrebujemo več časa, tehten premislek in predvsem široko družbeno soglasje za sprejetje krovnega zakona, zato v poslanskem klubu LDS vsaj v delu oporekamo vsebini tega zakona, ne oporekamo pa nameri, da bi Slovenija vendarle dobila tudi tovrsten zakon. Napovedujemo, da bomo v matičnem delovnem telesu v drugi obravnavi predlagali, naj se zavoljo izboljšanja besedila zakona in sprejetja rešitev, ki bodo v resnici koristile zamejcem in Slovencem po svetu, opravi tudi javna predstavitev mnenj. Pričakujemo, da boste člani odbora to našo pobudo zaradi naštetih razlogov podprli. Hvala lepa.
Hvala gospodu Terčonu. Gospod Samo Bevk bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! V poslanski skupini Socialnih demokratov menimo, da je zakon o odnosih s Slovenci zunaj njenih meja potrebno sprejeti. Prav zaradi tega smo predlagali tudi splošno obravnavo zakona. Z vidika državniškega odnosa in politike do tega vprašanja si moramo prizadevati, da bi zakon sprejeli soglasno in ne s preglasovanjem. Strokovnjaki ocenjujejo, da je v začetku 21. stoletja okrog 170.000 zamejskih Slovencev, ki živijo na tradicionalnem poselitvenem ozemlju neposredno za državno mejo Republike Slovenije. Okrog 100.000 v Italiji na Tržaškem, Goriškem in v Videmski pokrajini, v Avstriji, na Koroškem in Štajerskem okrog 40.000, v Porabju na Madžarskem okrog 5.000 in nekaj 1000 vzdolž slovensko hrvaške meje. Zunaj matične domovine oziroma zunaj meja slovenskega etničnega ozemlja živi več kot 350.000 izseljencev in njihovih potomcev, v tej številki so zajeti vsi, ki se še zavedajo etičnega izvora. Po ocenah iz leta 2001 je v zahodnoevropskih državah živelo več kot 60.000 Slovencev. V ZDA in Kanadi okrog 150.000, v Južni Ameriki okrog 30.000, od tega 25.000 v Argentini in v Avstraliji ravno tako okoli 25 tisoč, okoli 40 tisoč jih živi na območju nekdanje Jugoslavije, največ, dobrih 22 tisoč, na Hrvaškem. Vzroki selitve so bili ekonomski, iskanje boljšega zaslužka in socialna varnost, politični, na primer beg pred preganjanjem, želja po politični verski in idejni svobodi in številni drugi osebni razlogi. Skupno torej izven meja matične domovine živi okrog pol milijona oziroma več kot 20% Slovenk in Slovencev, od tega jih ima 60 tisoč slovensko državljanstvo. Ustava Republike Slovenije v 5. členu določa, da država skrbi za avtohtone slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za slovenske izseljence in zdomce ter pospešuje njihove stike z domovino, ter da lahko Slovenci brez slovenskega državljanstva uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti. Vrsto in obseg teh pravic in ugodnosti določa zakon. Država in njeni organi so zadolženi, da skrbijo za Slovence po svetu in v zamejstvu. Sodelovanje s Slovenci in Slovenkami po svetu poteka na številnih področjih, saj gre za ustavnopravno področje, ki ga urejata ustava Republike Slovenije in poslovnik državnega zbora, 28 področnih zakonov in dva pomembna dokumenta, ki ju je državni zbor sprejel s konsenzom, in sicer resolucija o položaju slovenskih avtohtonih manjšin v sosednjih državah in resolucija o odnosih Slovenci po svetu. Poleg teh dveh resolucij se na Slovence v zamejstvu in po svetu nanašata tudi deklaracija o zunanji politiki, resolucija o strategiji nacionalne varnosti ter resolucija o migracijski politiki Republike Slovenije. Omeniti velja tudi deklaracijo o podpori uveljavljanju zaščite slovenske manjšine v Italiji. Številni mednarodni sporazumi si prizadevajo okrepiti položaj Slovencev v zamejstvu in po svetu in urejajo njihov položaj ter omogočajo reševanje določenih vprašanj. Med njimi so najpomembnejši avstrijska državna pogodba, katere 7. člen se še vedno ne izvaja v celoti, ozimski sporazumi, pa sporazum o zagotavljanju posebnih pravic slovenske narodne manjšine v Republiki Madžarski in madžarske narodne skupnosti v Republiki Sloveniji. Posredno pa se na Slovence v zamejstvu in po svetu nanašajo tudi vsi drugi sporazumi med Slovenijo in državami, v katerih živijo. Iz tega je jasno razvidno, da na tem področju ni veljala pravna praznina, s tem zakonom le stvari združujemo na enem mestu. Interes in odgovornost držav, da skrbijo za svoje rojake v tujini, nista sporna z gledišča različnih obstoječih dvostranskih in multilateralnih sporazumov in dokumentov o položaju in zaščiti narodnih manjšin, kot sta okvirna konvencija Sveta Evrope o varstvu narodnih manjšin in evropska listina o regionalnih in manjšinskih jezikih ter drugi dokumenti. Organizacija Združenih narodov in OVSE. Verjetno bi bili dvostranski sporazumi, ki bi omogočali, da se države same dogovorijo o urejanju zaščite narodnih manjšin pa tudi o uresničevanju obveznosti, najboljši način za urejanje manjšinskih vprašanj med državami, vendar lahko iz prakse vidimo, da se žal nekateri izmed njih ne izvajajo v celoti. Ravno zaradi tega razloga je potreben celostni zakon, vendar mora zakon dobro reševati celotno problematiko, saj je bil podoben zakon sprejet na Madžarskem leta 2001, ki je naletel na številne kritike nekaterih mednarodnih institucij, kot so visoki komisar za manjšine, organizacija za varnost in sodelovanje v Evropi, Beneška komisija pri Svetu Evrope in stališče Evropske komisije. Ena od bistvenih pomanjkljivosti predloga zakona, ki je danes pred nami, je utrjevanje institucionalne vloge vladnega urada za Slovence v zamejstvu in po svetu, kakršno ima danes. Slovenska manjšinska koordinacija je predlagala, da bi skrb za manjšine prevzel minister brez listnice ali da bi se urad vrnil pod okrilje zunanjega ministrstva. Manjšinske zadeve se nanašajo na več resorjev: na gospodarstvo, kulturo, šolstvo, in bi se morala obravnavati tudi na sejah vlade. Žal moram ugotoviti, da se vlada ni odločila, da bi ustanovila takšno ministrstvo in s tem tudi pokazala njen odnos do tega vprašanja. Dejstvo, da se je doslej v dobrih desetih letih zamenjalo že 14 državnih sekretarjev za Slovence v zamejstvu in po svetu, je dovolj zgovoren podatek. V nadaljevanju še nekaj splošnih pripomb. Sporen je lahko 10. člen, ki vsiljuje manjšini oblike predstavništva. Zakon nadalje izrecno govori o sodelovanju na področju kulture in skrbi za ohranjanje slovenskega jezika, zato ni razumljiva odločitev, da je pristojno ministrstvo izgubilo možnost za odločanje o sredstvih za kulturne projekte, ali pa, da je to isto ministrstvo za kulturo ukinilo nameravani obvezni knjižnični izvod za slovenske knjižnice v zamejstvu. Sporne so lahko tudi tiste določbe, ki so diskriminatorne do državljanov v Sloveniji, kot na primer vpisovanje na visokošolske zavode pod ugodnejšimi pogoji in podobno. Posebej bi problematiziral sistem financiranja zamejskih organizacij, ki se je skoncentriral na uradu brez pomembnejšega sodelovanja krovnih zamejskih organizacij in slovenske manjšinske koordinacije. Prav tako tudi ukinitev samostojnih proračunskih postavk za Slovensko izseljensko matico, Slovenski svetovni kongres in društvo Slovenija v svetu. Če bo taka praksa financiranja tudi po sprejetju tega krovnega zakona, potem to ne bo dobro in bo pomenilo politizacijo in diskriminacijo določenih krovnih zamejskih organizacij ter postopno ukinitev slovenske izseljenske matice, ki je bila ustanovljena leta 1951 in se je prav letos po zaslugi odločitve vlade znašla v najbolj nezavidljivi situaciji doslej. Pripombe imamo tudi na sestavo sveta za Slovence po svetu kot posvetovalnega organa vlade Republike Slovenije. Od devetih članov naj bi bili kar trije iz Južne Amerike, od tega dva iz Argentine, iz Avstralije pa samo eden, čeprav na obeh celinah živi enako število izseljencev. V javnosti se je pojavilo že kar nekaj odzivov na vračanje Slovencev v domovino oziroma repatriacijo in z njo povezanimi finančnimi posledicami tega zakona. Republika Slovenija mora namreč nuditi brezplačno nastanitev toliko časa, da si lahko uredi potrebno dokumentacijo in poišče ustrezno zaposlitev. V tem času se ji tudi omogoči brezplačno prehrano in zdravstveno oskrbo. Če repatriirana oseba prihaja iz kriznih območij, se ji odobri potrebna obleka in žepnina, tako kot to predvideva zakon za azilante. Nujno je, da se repatriiranim osebam in njihovim svojcem v prvem obdobju po preselitvi oziroma do ureditve njihovega položaja odobri začetna finančna podpora ter socialna in zdravstvena varnost. Bo pa potrebno s podzakonskim aktom urediti, kdaj v neki državi, kjer živijo Slovenci, navajam, "vlada huda politična ali drugačna kriza, ne pa to odločitev prepustiti uradnikom zunanjega ministrstva." Predlog zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja je vsekakor dobrodošel, saj celostno ureja vprašanje tako zamejcev kot izseljencev in zdomcev, ki živijo po svetu. Predlagal bi, da bi komisija, ki skrbi za to področje v državnem zboru skupaj z vsemi parlamentarnimi poslanskimi skupinami pripravila ustrezne amandmaje za drugo obravnavo tega zakona in ga skupaj z vlado poslala v proceduro. V poslanski skupini Socialnih demokratov želimo, da bi zakon sprejeli s konsenzom, in da ne bi prišlo do preglasovanja ter politične konfrontacije na tako pomembnem vprašanju. Najlepša hvala.
Najlepša hvala gospodu Bevku. Gospod Anton Kokalj bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Začetek priprave zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja sega že v leto 1994. Zakon je bil sicer vložen v zakonodajno proceduro, ni pa bilo politične volje za njegov sprejem. Aktualni predlog je bil predstavljen javnosti v začetku letošnjega oktobra. Zakon temelji na dveh resolucijah, in sicer iz leta 1996, resolucija o položaju avtohtonih slovenskih manjšin v sosednjih državah in iz leta 2002, resolucija o odnosih s Slovenci po svetu. Pomembno pa je, da je to prvi krovni zakon za področje Slovencev v zamejstvu in po svetu. Do sedaj se je to področje le parcialno urejalo v posameznih zakonih, na primer zakon o volitvah v državni zbor. Zakon je urad za odnose Slovenci v zamejstvu in po svetu, ki deluje v okviru ministrstva za zunanje zadeve, pripravljal v sodelovanju s tako imenovanim SLOMAK-om, Slovenska manjšinka koordinacija. Po navedbah urada naj bi zunaj Slovenije živelo skoraj pol milijona Slovencev, kot je bilo danes že povedano, od katerih naj bi jih imelo približno 60 tisoč slovensko državljanstvo. V zamejstvu naj bi prebivalo 150 tisoč Slovencev, v 60. in 70. letih 20. stoletja naj bi šlo na delo v tujino 50 tisoč Slovencev, to so zdomci in izseljenci [[Nemčija, Avstrija, Švica, Švedska, Francija in Belgija]] . Bistvene zadeve, ki jih prinaša zakon. Bistvena stvar je, da je to prvi konkretni pravni akt za to področje. Ureja pristojnosti in naloge slovenskih organov glede sodelovanja s Slovenci zunaj meja, od kulturnega do gospodarskega sodelovanja. Opredeljuje in natančneje se določa vloga urada, dobiva operativno vlogo, odloča komu in zakaj se bodo namenila sredstva, nadzoruje njihovo porabo ter koordinira ministrstva, ki delujejo z manjšinami. Res je, da je bilo s strani nekaterih organizacij, zamejskih in Slovencev zunaj meja, predlagano, da bi imeli ministra brez listnice, ki bi vodil ta urad. Glede na to, da je zakon v prvem branju, predlagam tudi sam oziroma v imenu naše poslanske skupine, da se o tem predlogu še naprej pogovarjamo, seveda v okviru možnosti, ki jih trenutna zakonodaja omogoča oziroma v časovnem okviru, ki bi ga trenutna zakonodaja lahko omogočila. Ustanovljena sta sveta za Slovence v zamejstvu in svet za Slovence po svetu. To je stalno posvetovalno telo vlade, ki ga sestavljajo predstavniki državnih organov, institucij in političnih organizacij ter organizacij civilne družbe iz Republike Slovenije in zamejstva. Člane imenuje predsednik vlade, svet sodeluje pri oblikovanju, izvajanju politike ter strategije na področju skrbi za Slovence v zamejstvu in po svetu. Tudi tukaj je treba premisliti, kako naj bo ta Svet za Slovence v zamejstvu in po svetu čim bolj učinkovit organ in bo poskušal upoštevati oziroma bo čim bolj upošteval predloge krovnih organizacij manjšin kot tudi drugih organizacij izven meja naše Slovenije. Svet bi moral voditi sam predsednik vlade. Gospodarsko sodelovanje je urejeno tako, da se ustanovi posebno posvetovalno telo, razvojno-poslovni svet za Slovence v zamejstvu in po svetu. Za zamejce je takšen organ nujen, saj je prisotnost slovenskega kapitala s strani naše manjšine, ki živi v Italiji, zelo majhna. Tu je poudarjeno, da ima Italija močno vlogo v slovenskem bančnem prostoru, naš bančni sistem pa tam zelo majhno. Druga pomembna zadeva, ki jo ureja predlagani zakon, je pravna podlaga za financiranje, ki bo nadgrajena z uredbo vlade. Do sedaj je bilo financiranje možno samo na podlagi zakonodaje, ki je določala izvrševanje proračuna Republike Slovenije, kar je povzročalo težave, saj je bila pogosto ta zakonodaja preohlapna in je določala samo tista pravila, ki so skupna vsem proračunskim uporabnikom, in je premalo upoštevala specifiko financiranja te dejavnosti. Zaenkrat se tudi niso izpolnili predlogi po tem predlogu v prvem branju, kjer je bilo določeno, kolikšen del državnega proračuna naj bi bil namenjen za financiranje tega. Morda bi bilo dobro v nadaljevanju postopka to razmisliti tudi glede na predlog, ki je bil konkretno dan na 0,12 promila državnega proračuna. Seveda pa je pozitivno, da so določeni kriteriji za dodeljevanje finančne pomoči manjšinskim organizacijam. Pomembno je, da ta predlog prinaša tudi priznan status in s tem povezane pravice Slovencev brez slovenskega državljanstva. Do sedaj so bili obravnavani kot tujci. Urejena je repatriacija, kot je bilo že omenjeno. Priseljevanje Slovencev v domovino organizira in financira Republika Slovenija, kadar v državi, v kateri živijo, vlada huda politična kriza in drugačna kriza, in če lahko priseljeni Slovenci doprinesejo k razvoju ter uveljavitvi Republike Slovenije. Merila presoja ministrstvo za zunanje zadeve. Repatriacija se financira iz proračuna in drugih virov. Pomoč se dodeli za eno leto, njena višina pa je primerljiva s tisto za begunce, vendar se pomoč za begunce izplačuje tri leta. Če bi se, hipotetično, vrnilo 20 družin oziroma 100 oseb, bi to pomenilo 28 milijonov in pol. V proračunu za leto 2006 je v ta namen predviden samo en milijon, v proračunu za leto 2007 pa dva. Razlog je v tem, da glede na oceno urada kakšnega večjega priseljevanja v tem trenutku ni pričakovati. Izpostavljeno je tudi vprašanje predstavništva zamejcev in Slovencev po svetu v državnem zboru. Vemo, da je bila predstavljena ideja, da bi imeli dva predstavnika v državnem zboru, kar pa pomeni določene postopke, predvsem, po mnenju nekaterih strokovnjakov, spremembo ustave. Komisija državnega zbora za sodelovanje s Slovenci v zamejstvu in po svetu je sprejela sklep, s katerim se predlaga, da naj bi ta dva predstavnika v državnem zboru dobila status opazovalcev. Menimo, da je treba predloge resno proučiti, predvsem z vidika realnega zastopanja tako velikega števila Slovencev, ki živijo zunaj meja Slovenije. Vemo, da se organizacije zunaj naših meja zavzemajo za neko kompromisno rešitev. V naši poslanski skupini si bomo zelo aktivno prizadevali, da bi v nadaljnjem postopku obravnave tega zakona poskušali najti neko kompromisno rešitev, ki bi lahko bila izvedljiva tudi v nekoliko daljšem časovnem obdobju, če bi trenutna zakonodaja ne omogočala kratkoročne rešitve. Poslanska skupina Nove Slovenije bo vsekakor predlog zakona podprla. Kot pa sem rekel, bomo aktivno sodelovali v nadaljnji obravnavi in poskušali doseči maksimalno ugoditev predlogom, ki jih predlagajo organizacije izven meja Slovenije.
Hvala, gospodu Kokalju. Mag. Janez Kramberger bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav državnemu sekretarju, predsedniku koordinacije SLOMAK, gospodu Pavšiču. Kolegice in kolegi! Slovenska ljudska stranka ima pozitiven odnos do Slovencev zunaj Republike Slovenije in se vseskozi prizadeva za ukrepe, ki prispevajo k ohranjanju in h krepitvi slovenstva v tujini. Zato podpira predlog prvega sistemskega zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, ki ga je vlada Republike Slovenije 11. oktobra tega leta vložila v zakonodajni postopek. Predlog je začel nastajati že v komisiji za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu, v njenem prejšnjem mandatu. Med sopredlagatelji prvega predloga zakona, ki zaradi nenaklonjenosti nekaterih političnih opcij, do tega vprašanja ni bil sprejet, je bil tudi naš član iz Slovenske ljudske stranke v takratni komisiji. Sedanja vladajoča koalicija je pokazala politično voljo, da se področje Slovencev v zamejstvu in po svetu naposled zakonsko uredi. Zato je s svojim predlogom želela poudariti pomen Slovencev, ki živijo zunaj njenih meja, za slovensko državo. Slovenci v zamejstvu in po svetu za Republiko Slovenijo niso pomembni le zaradi patriotskega domoljubnega čuta, ampak lahko ob primernem odnosu do Slovencev v zamejstvu in po svetu, dejansko prispevajo k intenzivnejšemu sodelovanju med državami na različnih področjih, vključno z gospodarskim sodelovanjem. Nekateri rojaki odlično poznajo zakonodajo države, v kateri živijo, ter razmere in druge pogoje, ki so temeljni za plodno meddržavno sodelovanje. Zakonska ureditev problematike je poleg pomena, ki ga daje Republika Slovenija, pomembna tudi iz povsem pravnega vidika, da se sprejme ustrezna pravna podlaga za dejavnosti, ki že potekajo. V uvodnem delu predloga zakona so jasno opredeljeni razlogi za sprejem zakona, pri čemer bi na tem mestu izpostavil, zaradi pomanjkanja pravne osnove predvsem težave organov Republike Slovenije, ki so pristojni za izvajanje nalog na področju sodelovanja s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Podzakonski pravni akti, ki opredeljujejo določene naloge, na primer financiranje, tako ne morejo biti sprejeti zaradi pomanjkanja pravne osnove. Namen predlog zakona je med drugim tudi povečati transparentnost in preglednost pri financiranju struktur Slovencev v zamejstvu in po svetu ter s tem učinkovito in optimalno porabo proračunskih sredstev. Predlog zakona je sistemski in se opredeljuje do vseh Slovencev, ki živijo zunaj matične domovine, s čimer se želi doseči pravično in enakopravno obravnavo Slovencev z različnim statusom, Slovencev v zamejstvu ali po svetu z državljanstvom ali brez njega in podobno. To je tudi eden izmed razlogov, da se je pripravil širši in celovitejši predlog zakona od zakona, kot ga narekuje 5. člen ustave Republike Slovenije, ki le napotuje na sprejem zakona o Slovencih brez slovenskega državljanstva. Predlog zakona zelo okvirno opredeljuje različna področja sodelovanja Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja: kulturo, ohranjanje slovenskega jezika in izobraževanje, znanost in visoko šolstvo, izvajanje finančne podpore, gospodarsko in regionalno sodelovanje, status Slovenca brez slovenskega državljanstva ter repatriacijo oziroma vračanje. Področne zakonodaje pa bodo v skladu z razvojem določene problematike določeno področje uredile podrobnejše. Slovenska manjšinska koordinacija SLOMAK je predlog zakona pred njegovim posredovanjem v medresorsko usklajevanje podprla. S tem je bil potrjen interes za oblikovanje še intenzivnejšega in pravno urejenega odnosa do Slovencev v sosednjih državah. Nekatere rešitve, ki jih SLOMAK podpira, so v postopku medresorskega usklajevanja izpadle. Slovenska ljudska stranka in sam kot predsednik komisije za odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu si bom v naslednji fazi zakonodajnega postopka prizadeval za ponovno vključitev tistih rešitev v predlog zakona, ki so se na osnovi izkušenj potrdile kot utemeljene. Izpostavil bi predvsem naslednje. Podpreti gre nedvomno rešitev uvedbe ministra brez listnice za Slovence v zamejstvu in po svetu, ali pa rešitev, da sodi urad v ponovno sestavo ministrstva za zunanje zadeve. Sedanja rešitev se je kljub sicer dobremu namenu vlade, da se da področju večjo težo, izkazala kot manj učinkovita. Podpreti velja tudi nekatere druge predloga SLOMAK-a, ki so v zvezi z ustanovitvijo sveta za Slovence v zamejstvu in po svetu, kot na primer rešitev, da se lahko taksativno naštejejo pristojnosti sveta. Tudi Slovence po svetu so pri pripravi zakona zastopale slovenske izseljenske organizacije v Republiki Sloveniji, kot na primer Slovenija v svetu in Svetovni slovenski kongres, kar kaže na to, da so bile potrebe Slovencev po svetu dejansko upoštevane. Primerjava obeh zakonskih predlogov, ki jih državni zbor v prejšnjem mandatu ni sprejel, s sedanjim predlogom kaže na to, da rešitve, ki so bile za sprejem zakona najbolj sporne s strani sicer tedanje pozicije, sedanji predlog zakona ne vsebuje. Del prejšnje opozicije oziroma del prejšnje koalicije je namreč zavračal določene rešitve predloga zakona, kot sta na primer pravica do vstopa v Republiko Slovenijo brez vstopnega vizuma in pravica do izjemne pokojnine starejšim repertiiranim osebam, ki so pomembno prispevale k ohranjanju slovenstva ter neobstoj kriterijev za dokazovanje narodnosti. V sedanjem predlogu je z evropsko zakonodajo usklajena pridobitev tudi nekaterih drugih pravic, na primer pridobitev lastninske pravice na zemljiščih in nepremičninah ter pravica do prednosti pri zaposlitvi. Dodatni predlogi posameznih resorjev za ureditev posameznih področji so bili prav tako upoštevani. Tako je mogoče ugotoviti, da rešitve, ki so bile za nekatere politične opcije razlog, da se zakon ne sprejme, v sedanjem predlogu več ni. To je dodatni argument, da se naposled v čim večjem in političnem soglasju vseh opcij zakon sprejme. Protiargument je bil tudi sprejem madžarskega statusnega zakona, ki je uredil odnose Republike Madžarske do svoje manjšine v sosednjih državah. Madžarskega statusnega zakona ni mogoče enačiti s slovenskim predlogom, ki v nobeni določbi ne posega v notranje zadeve tujih držav in tako ni v nasprotju z evropsko zakonodajo. Primerjalni pregled ureditev odnosov nekaterih tujih držav v Evropski uniji, na primer Italije, Francije in Irske, do diaspor kaže intenzivnejši in odločnejši pristop teh držav do svojih rojakov po svetu. Te države se namreč še bolj zavedajo doprinosa, ki ga lahko imajo njihovi rojaki po svetu za razvoj države. V Slovenski ljudski stranki mislimo, da ni potrebna javna predstavitev mnenj, ker je bila javna predstavitev opravljena v prejšnjem mandatu. Slovenska ljudska stranka zaradi pomena, ki ga daje področju Slovencev v zamejstvu in po svetu ter zaradi navedenih argumentov, da se področje zakonsko uredi, odločno podpira sprejem predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala gospodu Krambergerju. Gospod Boštjan Zagorac bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani prisotni! Za razliko od mojih predhodnikov se bom predvsem osredotočil na tiste stvari, ki nas v Slovenski nacionalni stranki pri obravnavanju zakonske materije motijo. Zakon, ki je pred nami, bi lahko gledali z dveh vidikov. Prvi vidik je tisti, ki ga je vlada morala narediti, to je to, da je tak zakon oblikovala, saj s tem izpolnjuje ustavne obveznosti za skrb za Slovence v zamejstvu in po svetu. Zagotovila je jasne in čvrste pravne podlage za sodelovanje s Slovenci zunaj meja Republike Slovenije. Moram reči, da dobršni del omenjenega zakona je dober in ga bi bilo vredno podpreti, če se ne bi potem pojavil tisti drug del v oči bodajoč del. Cilji zakona, kot so že mnogi predhodniki pred mano povedali, je predvsem ureditev odnosov Republike Slovenije s Slovenci v zamejstvu in po svetu, utrjevanje narodne zavesti in narodne identitete, pospeševanje medsebojnih stikov ter krepiti sodelovanje na področjih, kot so kultura, vzgoja in izobraževanje, znanost, gospodarstvo, zaposlovanje. Zakon Slovence deli na dve skupini: Slovenci v zamejstvu in Slovenci po svetu. Delitev Slovencev glede na državljanski status, obe slovenski narodnosti z državljanstvom Republike Slovenije, osebam slovenske narodnosti s statusom Slovenca brez slovenskega državljanstva. Vse to so strani zakona, ki bi jih bilo vredno podpreti. V eni točki zakon uvaja finančno in drugo pomoč Slovencem, ki se želijo repatriirati. Zadeva sama po sebi mogoče niti ni tako nasprotujoča, dokler ne pogledamo finančnih posledic zakona, ki ga obravnavamo. Za repatriacijo se ustanovi nova proračunska postavka, ki se bo polnila iz javnih in zasebnih virov. Prav ti zasebni viri so tisti, ki takoj bodejo v oči, in utemeljeno se lahko vprašamo, kateri so ti zasebni viri, ali to niso nekateri viri, ki so jih nekatere politične stranke v svoji predvolilni kampanji že imele moč uporabljati, sploh če pogledamo sestavo sveta, od kod prihajata po dva člana in od kod prihaja po en član. Recimo, v primeru vrnitve stotih ljudi, kar pomeni približno 20 družin, znaša enoletna pomoč Republike Slovenije tem osebam 28 milijonov in pol slovenskih tolarjev. Da pa vlada s tem ne misli resno, da s tem zakonom ne misli tako resno, kot smo danes tu slišali, pa lahko primerjamo finančno pomoč, ki jo imajo begunci v Republiki Sloveniji. Ti so deležni finančne pomoči s strani državnega proračuna tri leta, zamejci, ki se bodo vračali v Republiko Slovenijo, eno leto. Da pa je ta neresnost vlade vidna še bolj in še bolj v oči bodeča. Veste, koliko časa dobivajo slovenski brezposelni finančno nadomestilo s strani vlade Republike Slovenije oziroma državnega proračuna? Šest mesecev! Šest mesecev! In naj mi nekdo razloži to dvoličnost vlade pri tem zakonu! Na eni strani spremljanje ustavne zahteve, da se to področje uredi, na drugi strani pa neki privilegiji, pa ne vemo niti komu, niti zakaj in niti čemu so si zaslužili takšne privilegije. Takšne neresnosti v Slovenski nacionalni stranki ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala gospodu Zagorcu. Gospod mag. Franc Žnidaršič bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Prosim.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi, ostali prisotni! Predlog zakona bo naša poslanska skupina z veseljem podprla, ker meni, da je skrajni čas, da ga lahko obravnavamo in končno sprejmemo kot celovito rešitev odnosov in sodelovanja matične domovine s svojimi rojaki v zamejstvu in po svetu. Nobenega dvoma ni, da gre zahvala, da je pred nami ta zakon, gospodu poslanskemu kolegu Francu Pukšiču, ki je velik del svojega časa v uradu za Slovence po svetu posvetil pripravi in oblikovanju tega predloga. Zakon je namenjen v resnici zagotavljati sicer deklarirano skrb naše države za rojake, glede na to, da je bila praksa pogosto drugačna in s prevelikimi nihanji in pomanjkljivostmi odvisna od različne volje in pogledov vsakokratnih odgovornih. V tem smislu bi kazalo v prihodnje okrepiti samostojnost in povečati kompetence urada za Slovence po svetu, da bi lahko neodvisno od volje drugih uresničeval svoje poslanstvo in naloge. Pri oblikovanju vsebine zakona je predlagatelja vodila želja, da bi posamezne rešitve presegle v pogodbi o Evropski skupnosti določene zahteve po ohranjanju in spoštovanju zgolj jezikovne in kulturne raznolikosti, čemur je v predlogu zakona v veliki meri zadoščeno. V zakonu je pravilno določeno, da so Slovenci po svetu in v zamejstvu enakovreden del enotnega slovenskega naroda in da je Republika Slovenija matična domovina vseh Slovencev zunaj njenih meja in država zaščitnica avtohtonih slovenskih narodnih skupnosti v sosednjih državah. Določeni so nosilci sodelovanja, vsebina in način financiranja, ki naj bi zagotavljal preglednost in stabilnost. Statusne določbe omogočajo razlikovanje med onimi rojaki, ki imajo slovensko državljanstvo in onimi, ki je nimajo. Poglavje o repatriaciji podrobno ureja to vprašanje, ki utegne biti vedno pogosteje dejansko pomembno in mislimo, da je prav, da ga zakon ureja. Zakon bo brez dvoma zavezujoč, uresničeval ga bo urad za Slovence po svetu in v zamejstvu. Ker so z zakonom določene številne naloge in obveznosti nekaterih ministrstev, pa bi bilo njihovo delovanje in potrebno sodelovanje lažje uresničevati, če bi urad spremenili v ministrstvo, z ministrom brez listnice. Politiko sodelovanja s Slovenci po svetu in v zamejstvu po sprejetju zakona ne bi smeli nič več prepuščati osebnim pogledom ali volji posameznih ministrov, ki bi utegnili zviška gledati na sekretarja v uradu, ne glede na njegov trud in prizadevanja po uresničitvi z zakonom določenih obveznosti. Vsekakor bo naša poslanska skupina zakon podprla s potrebnimi spremembami in dopolnitvi, z upanjem, da bo sprejet z največjo stopnjo soglasja vseh parlamentarnih strank, saj bi le tako ohranili obraz pred našimi rojaki, ki jim je zakon namenjen. Hvala lepa.
Hvala gospodu Žnidaršiču. Gospod Miro Petek bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala za besedo gospod predsednik, pozdravljeni vsi v dvorani državnega zbora Republike Slovenije. Slovenska demokratska stranka bo podprla zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Za ta zakon je bil že skrajni čas in obžalujemo, da doslej ni bilo prave politične volje, da bi odnose s Slovenci v zamejstvu in po svetu uredili že veliko prej. Že 5. člen ustave določa, da Slovenija skrbi za avtohtone slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za slovenske izseljence in zdomce ter pospešuje njihove stike z domovino. Druga alineja 5. člena ustave Republike Slovenije pravi, navajam, "Slovenci brez slovenskega državljanstva lahko uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti. Vrsto in obseg teh pravic in ugodnosti določa zakon." Toda zakona vse od leta 1991, ko smo sprejeli ustavo, pa do danes nismo uspeli sprejeti. Ob stotinah in stotinah zakonov, ki so bili v tem času sprejeti v tem državnem zboru, v preteklosti ni bilo toliko politične volje, da bi sprejeli zakon, ki bi urejal odnose s Slovenci zunaj njenih meja. Teh je po nekaterih ocenah kar pol milijona, kar je bilo danes tukaj že večkrat omenjeno. Poleg ustave, ki govori o Slovencih v zamejstvu in po svetu, sta bili doslej sprejeti dve pomembni resoluciji. To je resolucija o položaju avtohtonih slovenskih manjših v sosednjih državah, pisalo se je leto 1996, ko je bila sprejeta ta resolucija, druga resolucija, pa je o odnosih Slovenci po svetu, bila je sprejeta leta 2002. Na krovni zakon pa bo potrebno počakati do leta 2006. Zamujena so torej bila mnoga leta, Slovenci v zamejstvu in po svetu pa so upravičeno lahko dobili občutek, kot da niso del tega narodovega telesa. Zaradi takšnega odnosa do Slovencev v zamejstvu in po svetu, ki je bil značilen za preteklo obdobje, pa Slovenija ni uspela izkoristiti tisti človeški in socialni kapital, ki je prisoten med Slovenci v zamejstvu in po svetu. V Evropski uniji velja načelo, da urejanje manjšinske problematike zdomstva in izseljenstva sodi v pristojnost posameznih držav. Na ravni EU so le direktive, ki prepovedujejo, denimo, rasno diskriminacijo. So pa tudi resolucije, ki narekujejo državam, da ohranjajo identiteto, jezikovno raznolikost in kulturo, zato mora suverena država preseči nivo, ki ga določajo razne deklaracije in resolucije Evropske unije, in to področje kajpak ustrezno pravno urediti. Po ocenah SDS je dobro zastavljen 6. člen, ki govori o tem, da je skrb za zamejce in Slovence po svetu bistveni del slovenske zunanje politike. Urad in naša državnozborska komisija pa sta temeljna nosilca sodelovanja med Republiko Slovenijo in Slovenci v zamejstvu in po svetu, o čemer govori 12. člen. Dobro je tudi, da zakon določa posvetovalna telesa vlade, to je Svet za Slovence v zamejstvu. V ta svet svoje predstavnike imenujejo tudi predstavniki narodnostnih manjšin v vseh štirih državah, kjer obstaja slovenska manjšina. Svet za Slovence po svetu pa je posvetovalno telo pri vladi, v katerem sodelujejo predstavniki izseljencev, zdomcev po svetu in Evropi. Na drugi strani pa si lahko država Slovenija veliko obeta tudi od razvojnega sveta za gospodarsko sodelovanje s Slovenci po svetu, ki je predviden v 44. členu. Mnogi Slovenci po svetu so uspeli in so pomembni igralci v globalnem gospodarskem svetu. Javni zavod RTV Slovenija dobiva s tem zakonom nov značaj. RTV Slovenija kot institucija javnega pomena je dolžna zagotoviti obveščenost Slovencev v zamejstvu in po svetu o dogajanjih v Sloveniji. Po tem zakonu je dolžna brezplačno zagotoviti spremljanje satelitskega programa RTV Slovenija v državah, kjer je seveda to mogoče. Torej brez naročnine oziroma prispevka bodo lahko spremljali program RTV Slovenija naši zdomci, izseljenci in naši predstavniki manjšin, zato je toliko bolj pomembno, da RTV Slovenija na novo postavi in usmisli svoj program. To je, da dobi ustrezno mesto kakovosten informativni program ter kulturno-umetniški program, to je program z domačo slovensko produkcijo. Ostale vsebine lahko dobijo Slovenci v zamejstvu in po svetu na drugih kanalih, kvalitetne vsebine, pomembne za nacionalno identiteto in slovenstvo doma in po svetu, pa lahko ponudi le nacionalna televizija. Po naši oceni je dobro, da zakon ureja tudi status Slovenca brez državljanstva, ki ga lahko dobi oseba, ki je slovenskega rodu in mu ni bilo odvzeto državljanstvo. Takšen status omogoča dostop do knjižnic, nudi ugodnejše pogoje pri šolanju, vpisih na fakulteto in podobno. In končno. Prav je, da uredimo repatriacijo to je tisto priseljevanje Slovencev v domovino, ki ga financira in organizira Republika Slovenija. To je v tistih primerih, kadar je v neki državi, kjer živijo Slovenci, huda kriza ali nevarnost. S tem je ponujena možnost, čeprav po naši oceni ta čas ne gre pričakovati, da bi se tega Slovenci po svetu posluževali ravno množično. Primeren je tudi čas statusa repatriirane osebe, ki lahko traja tja do petnajst mesecev. Poslanska skupina SDS podpira zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih mejah. Hvala lepa.
Hvala gospodu Petku. S tem smo zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Besedo ima mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana predstavnika vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, je zakon, ki mu na načelni ravni ni mogoče oporekati, če za izhodišče jemljemo 5. člen slovenske ustave. Je pa treba pogledati nanj kritično in se vprašati, ali je v svojih predlaganih rešitvah v resnici tudi dovolj dorečen in ali ne gre res samo za urejanje odnosov, kar je na koncu mogoče razumeti kot olajšavo za tistega, ki živi v Republiki Sloveniji, je pa vprašanje, ali je to tudi dovolj dobra rešitev za tistega, ki živi zunaj meja Republike Slovenije. Ob tem poudarjam, da je ideja o enotnem slovenskem kulturnem prostoru že dolgo sprejeta, znana in uresničevana. Zaradi tega tudi nisem spregledala nejevolje nekaterih pripadnikov slovenskih narodnih skupnosti v Italiji, v Avstriji, na Madžarskem in na Hrvaškem, ki ne želijo biti poimenovani z izrazom, ki je sedaj v zakonu uporabljen, to je zamejci. Gre tudi za različno poimenovanje, ko govorimo o pripadnikih narodnih skupnosti italijanske in madžarske v Sloveniji. O teh, ki so pa slovenskega porekla, pa govorimo kot o zamejcih, posebej ko govorimo o 1. maju leta 2004 in o Evropski uniji, ko tudi pojem tujec dobiva drugačno konotacijo, kot jo je imel v prejšnjih položajih. Zato se mi zdi v uvodnem besedilu silno pomembno opozorilo na ekonomski interes za učenje slovenščine, ko je za dvig nacionalne samozavesti v teh delih, kjer živijo Slovenci zunaj meja Republike Slovenije, zelo pomembna primerjalna prednost ravno ta, da obvladajo jezik, ki je v Evropski uniji postal eden od uradnih jezikov. K vprašanju jezika se nameravam še vrniti, bi pa rada iz tega uvodnega dela opozorila samo na eno zadevo še. Je namreč med cilji, načeli in poglavitnimi rešitvami zapisano tudi tole: Državniški oziroma nacionalni pristop, političnostrankarski, ideološki, konfesionalni ali dnevnopolitični pristopi k sodelovanju med Republiko Slovenijo in Slovenci zunaj njenih meja niso dovoljeni. To je na načelni ravni lepo slišati, je pa mogoče iz pripovedovanja Slovencev, ki živijo v drugih državah, slišati tudi drugačne izkušnje in bi bilo dobro razmisliti o tem, ali je res prav, da so vsa določila, ki se nanašajo na financiranje organizacij, v rokah vlade. Govorim zdaj seveda že o členih, izvajanje finančne podpore. Mislim na 47. člen in na nadaljnje člene, kjer je postopek razdeljevanja sredstev prepuščen vladi Republike Slovenije, ki to naredi z uredbo. Gre namreč za to, da so pri razdeljevanju, piše tukaj, upoštevane analize, ocene, strategija ter interesi Republike Slovenije, no, na drugem mestu so pa potem tudi potrebe, interesi, ocene ter predlogi Slovencev zunaj Republike Slovenije. Če so to predlogi, potem bi način razdeljevanja sredstev lahko bil urejen drugače, kajti 53. člen tega predloga zakona, če ga berem kumulativno, najdem v njem nekatere kontradiktornosti. Merila, ki so našteta, pa so lahko izrazito arbitrarne narave. Se mi zdi, da je tole, kar je povezano z izvajanjem finančne podpore, potrebno resnega premisleka, posebej še, ker je bilo tako mimogrede v kakšnem od stališč poslanskih skupin tudi slišati, da vsi subjekti Slovencev zunaj meja Slovenije k pripravi tega predloga zakona niso bili pritegnjeni. Zato se pridružujem tistim, ki menijo, da bi bila javna predstavitev mnenj ob tem predlogu vendarle umestna, posebej še, če je ta zakonski predlog v marsičem drugačen od tistega, ki v prejšnjem mandatu ni dobil podpore. Zdaj bi se dotaknila samo še prej nakazanega problema jezika, tako kot ga vidim v tem zakonu. V 68. členu piše, da lahko uveljavljajo vse tri kategorije Slovencev po svetu, "pravice iz tega zakona je mogoče uveljavljati izključno v slovenskem jeziku". Opozorila bi, da je v 37. členu, kjer je govora o znanosti in visokem šolstvu, posebej poudarjeno sodelovanje rojakov, torej tistih, ki se lahko izkažejo in so mogoče drugi ali tretji rod izseljencev, za katere se ve, da ne znajo več slovenščine v taki meri, da bi lahko uveljavljali pravice, torej bi se lahko vključevali v izvajanje ključnih nalog na področju znanstvenoraziskovalnega in izobraževalnega sodelovanja. Moj pomislek gre še v eni smeri: lepo bi bilo, če bi za znanost, za visoko šolstvo in za slovenščino bili vedno tako zavzeti, tudi kar zadeva nas same, mislim tukaj, v Sloveniji. Na kaj merim? Tu sem s sabo prinesla tri vabila na gledališke predstave iz avstrijske Koroške. In moram reči, da so to vabila, ki so dvojezična, v večini primerov, in da tam vidim zapisana imena nastopajočih v pravopisni praksi, za katero se zavzemam, da bi bila vpeljana tudi v državi Sloveniji. To se pravi, da bi imeli pravico uporabljati sičnike in šumnike, kar nekateri za drobnjakarstvo štejejo. Ampak ta čas, ko se na Koroškem bojijo za dvojezične table, ta čas, ko v slovenskem šolskem berilu lahko berejo mladi v Sloveniji odlomek iz Vinograda rimske cesarice Alojza Rebule, ki tudi govori o slovenskih napisnih tablah, je prav, da se zavedamo specifike slovenskega jezika in da s svojimi striktnim odnosom do pravopisnih norm slovenščine dajemo moč tudi Slovencem na Koroškem, na avstrijskem Koroškem, pa tudi v Italiji, ki se borijo za pravico imeti zapisano svoje ime s slovenskimi črkami abecede in da ne bi bilo treba poslušati mnenj številnih naših rojakov, ki pravijo, da poskrbijo za to, da je elektronska pošta, ki jo posredujejo iz drugih držav taka, da je prilagojena slovenskemu pravopisu, ko pa dobijo odgovor iz Republike Slovenije, pa se specifika slovenske abecede izgubi. To samo toliko v razmislek, ukazati nekomu, da ima rad slovenski jezik, je nemogoče. Mislim, da s svojim zgledom, s svojo skrbnostjo in s spodbujanjem, predvsem pa s spoštljivim odnosom do slehernega jezikovnega okolja, lahko dosežemo tisto, česar ni mogoče predpisati z zakonom. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jožef Horvat, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik, spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, spoštovana predstavnika vlade. Republika Slovenija je z ustavo v 5. členu določila, da država skrbi za avtohtone slovenske narodne manjšine v sosednjih državah, za slovenske izseljence in zdomcev ter pospešuje njihove stike z domovino ter da lahko Slovenci brez slovenskega državljanstva uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti. Vrsto in obseg teh pravic in ugodnosti določa zakon, ki ga imamo danes na mizi, to je zakon o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Država in njeni organi so zadolženi, da skrbijo za Slovence po svetu in v zamejstvu, sodelovanje s Slovenci in Slovenkami po svetu poteka po več področjih. Predlog in sprejemtje zakona izhaja iz dejstva, da precejšen del, po nekaterih podatkih celo ena četrtina, slovenskega naroda živi zunaj meja Republike Slovenije. Vlada s predlaganim zakonom kaže trden namen, da pripomore k ohranjanju slovenske identitete, jezika, kulture in kulturne dediščine ter spodbuja kulturno rast med Slovenci izven njenih meja. Pričujoči zakon ima več ciljev, prvenstveno naj bi služil ureditvi odnosov Republike Slovenije s Slovenci v zamejstvu in po svetu. Pomagal pa naj bi tudi utrjevati narodno zavest in narodno identiteto, pospeševati medsebojne stike ter krepiti sodelovanje na področjih, kot so kultura, vzgoja in izobraževanje, znanost, gospodarstvo, zaposlovanje, socialne dejavnosti, regionalno povezovanje in zunanja politika. Poleg interesa za krepitev slovenske zavesti in identitete poudarja zakon tudi ekonomski interes za učenje slovenščine kot enega od uradnih jezikov Evropske unije. Spoštovane kolegice in kolegi, skrajni čas je tudi, da z zakonom ali še na kakšen drug način končno izrečemo priznanje in zahvalo vsem Slovencem izven Republike Slovenije, ki si prizadevajo ohranjati slovenstvo in ki so pripomogli tudi k priznanju Republike Slovenije po njeni osamosvojitvi. Po moji oceni je predlagano besedilo zakona dobra osnova za nadaljnjo obravnavo in prepričan sem, da bomo z eventualnimi dopolnitvami sprejeli kvaliteten zakon, ki bo urejal, po mojem mnenju, zelo pomembno področje. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Presečnik. Ga ni. Gospod Aurelio Juri. Ga ni. Franc Žnidaršič ni. Gospa Mojca Kucler Dolinar izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Lep pozdrav predstavnikom urada, spoštovanim kolegom poslancem in kolegicam poslankam! Predlagani zakon je daleč prepozno prišel na mize tega državnega zbora in treba je povedati, da je vsak predlog, ki začenja urejati to področje, boljši kot nič. Tako tudi ta zakon prav gotovo postavlja in predstavlja zelo velik korak naprej, čeprav danes je slišati iz opozicijskih vrst nekoliko nekonstruktivno zaletavanje v posamezne člene zakona. Glede na to, da je to prvo branje, imamo tako ali tako možnost, da ga poskušamo, kolikor se ga da, izboljšati. Rada bi predvsem nanizala nekaj poudarkov, ki v najširšem smislu kažejo na občutljivost in pomembnost te zakonske materije. Mislim, da nikdar ni dovolj poudarjeno, da je v zadnjih 100 letih živelo v tujini od 15% do 20% našega naroda. To je od 300.000 do 400.000 ljudi, po nekaterih širših razlagah celo do pol milijona. Moram nam biti jasno, da pri diaspori ne gre za nekaj slučajnega, pač za stalni dejavnik, ki ga je treba upoštevati in mu najti tudi pravo mesto. Čas je, da zdomcem ne postavljamo več vprašanj, kaj bo z njimi čez 10, kaj bo z njimi čez 20 let, temveč se vprašamo mi vsi, kaj hočemo, da se zgodi z našo diasporo danes. Sami namreč ne bodo zmogli. Ta pogled mora zajeti in prepričati tudi narodno glavnino, torej nas same, sicer tudi takšen spodbuden koncept, kot je zakon, ne bo uresničljiv. In seveda bo ta predlog zakona k temu v veliki meri pripomogel. Stoletja smo Slovenci poznali izseljevanje kot edini način migracije. Čas je torej, da se začnejo tudi tokovi obračati v drugo smer, med drugim tudi zaradi prebivalstvene politike. Zato me veseli, da zakonski predlog začenja urejati tudi to področje, moramo se zavedati, da tak pretok ljudi z razmeroma minimalnimi stroški adaptacije predstavlja tudi možnost bogatega pretoka storitev najrazličnejših osebnih kvalitet in kapitala. Če vsepovsod poudarjamo globalizacijo in multikulturnost, je to še toliko bolj pomembno, da jo poudarimo danes ob razpravi o tem zakonu. Časi z zastraženo državno mejo so vendarle mimo, da svet postaja ena sama vas, ni več metafora, in prav lahko se zgodi, da v kratkem ne bo več razlike med biti Slovenci, biti Slovenec pod Ljubljanskim gradom ali biti Slovenec na Manhatanu. In v takem primeru je treba skrbeti za povezanost na čim več nivojih, da ne bomo postali Neslovenci, tako na tujem kot doma. Pri vsej stvari v Sloveniji, če gledamo v širšem smislu kot država, kot narod znotraj matičnih meja, radi spregledujemo nekaj bistvenega. Premalo nas zanima, kaj naši rojaki pričakujejo, kaj doživljajo, moramo jim torej bolj prisluhniti. Ne smemo pozabiti, da so zaradi naše petdesetletne realnosti totalitarizem doživljali tudi Slovenci na tujem. Posledice tega še niso odpravljene. Nekatere ustanove, ki so se sončile pod prejšnjim sistemom, so delovale izrazito v ideološkem ključu, narodnostna komponenta je bila porinjena vstran in morda tudi zato današnji odzivi iz vrst SD-ja, da nekako jim ni ljubo, če bo o razdelitvi sredstev odločala vlada na podlagi meril, ki jih bo določila v svojem aktu. Narodnostna komponenta pa je zelo pomembna in tudi zaradi tega, ker je bila nekje odsotna. Iz tega izhaja vrsta zapletenih odnosov v slovenskih skupnostih po svetu. In ti odnosi so danes potrebni diagnoze in pa tudi sanacije. Ne smemo kratko malo reči, da se ne bomo ukvarjali s starimi zamerami in podobne fraze. Iz omenjenega izhaja beseda z veliko težo, našim rojakom so bile storjene krivice in tudi te nas obvezujejo. Da imajo te besede težo, lahko dokazujem z odnosom do Slovencev po svetu, ki ga beležimo med ljudmi. Kdo si upa trditi, da je bil v 15 letih tranzicije v tem smislu narejen velik korak naprej, v smislu mentaliteta. Tudi kjer je razumevanje, je bolj ko ne na ravni emocij. Ob realnih potrebah, od socialnih do ekonomskih, je najpogostejši refleks - ja, kaj bi pa ti spet radi. Torej smo v mnogočem še čisto na začetku. Te stvari naštevam zato, ker se mi zdi, da bo šele s pozitivno mentaliteto lahko zakon tudi zaživel tako, da bo dosegel cilje, zaradi katerih je bil vendarle napisan in pripravljen in ga imamo danes pred seboj, da ne bi ostal le mrtva črka na papirju brez prosperitete v stvarni in življenjski interpretaciji. Danes bomo storili korak naprej, če bomo ta predlog zakona podprli, ga skušali še nekoliko izboljšati. Sama ga bom podprla. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Battelli, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz v načelu in tudi sicer podpiram projekt sprejemanja zakona o celoviti ureditvi odnosa Slovenije do Slovencev v zamejstvu in Slovencev po svetu. Mislim, da je to nujno in dobro. Prav tako upam, da bo ta zakon na koncu tak, da bo upošteval predvsem subjektiviteto Slovencev v zamejstvu in po svetu in da bo vzpostavil mehanizme, ki so učinkoviti in s tem tudi prožni, kajti zagotavljam vam, da so situacije, ki jih doživljajo pripadniki manjšin ali pa izseljenskih skupnosti, mnogokrat izjemno občutljive in skorajda nevralgične. In torej taka prožnost je po moje nujna. Želel bi si, da tak zakon ne bo izhajal iz države v smislu, da zadovolji lastne potrebe države, ampak da država zadovolji potrebe teh ljudi, kateremu je zakon namenjen. Prav tako se mi zdi nesmiselno trditi, da v preteklosti poleg narodne konotacije ta politika ni imela tudi ideološke, to je nesporno v mojem videnju stvari. Upam pa, da se to ne bo spremenilo na način, da bo ta odnos se preselil iz vsiljevanja ene ideologije v vsiljevanje druge in da smo tu lahko toliko zreli, da se takim stvarem izognemo. Zdaj me pa zanima, ker se mi zdi to relevantno tudi glede na določene polemike, za katere sigurno urad ve in so se sprožile v zadnjem času na Obali, pa bi rad od vlade zaradi tega dobil nekaj odgovorov na naslednja vprašanja. Torej, prej je bilo rečeno, da je Slovencev v Italiji 100 tisoč, in želim vedeti od vlade, ali je to res. Od teh 100 tisoč, me zanima, koliko Slovencev v Italiji ima slovensko državljanstvo - to je gotovo podatek, ki ga ne morete skrivati in za katerega tudi ne morete reči, da ne veste za njega. Potem me zanima, koliko Slovencev iz Slovenije dnevno dela v Italiji skozi vsa ta leta - kar je tudi podatek, ki se ga da zlahka dobiti, ima ga ministrstvo za delo, ti ljudje tudi po mednarodnem sporazumu ali protokolu z Italijo uživajo določeno zaščito, kar je seveda prav in koliko je od teh skozi leta pridobilo stalno bivališče v Italiji. Glede na to, da imate zaključno besedo kot vlada na koncu, upam, da boste do takrat lahko na to odgovorili. To se mi zdi koristno tudi zato, da se, kako bi rekel, ozračje malo sprosti, predvsem na Obali, glede na določene polemike, ki se stalno pojavljajo in ki jih zagotovo dobro poznate. Hvala.
Hvala gospodu Battelliju. Gospod Sok, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Moram reči, da smo se s to problematiko enkrat v bližnji preteklosti že srečali. Takrat zakon o Slovencih po svetu v državnem zboru ni bil sprejet. Kljub temu da imamo v 5. členu, mislim, da v 5. členu, ustave jasno zapisano, kaj so človekove pravice, kaj so pravice manjšin v Sloveniji in kaj so pravice, da moramo varovati tudi pravice Slovencev v zamejstvu in Slovencev po svetu. No, danes smo, hvala bogu, v prvem branju in mislim, da smo na tej poti, da bomo prvič sprejeli konkreten akt za to področje, nek zakon, ki bo pravzaprav začel formalnopravno urejati to področje. Vendar sam mislim, da bi bilo treba ta zakon zastaviti nekoliko bolj ambiciozno. Dejstvo, da ugotavljamo, da pravzaprav četrtina narodovega telesa živi izven meja matične domovine in da je v Sloveniji prišlo do neke spremembe na političnem prizorišču, da je v tem trenutku na oblasti desna politična opcija, ki je vseskozi na ta problem Slovencev v izseljeništvu gledala drugače, kot je to bilo ves čas po vojni. To je resnica, pa če jo priznamo ali ne. Kajti dejstvo je, da je pravzaprav komunistična oblast ustvarila to situacijo, da je danes slovenstvo marsikje v svetu v prenekateri državi, kjer sicer najverjetneje, če bi bile razmere doma drugačne, Slovencev ne bi bilo ali pa vsaj ne v tako velikem številu. Danes lahko zapišemo takšen ali drugačen zakon, ampak ko gledam primerjalne rešitve v uvodu tega zakona, kako so to uredile države, ki imajo prav tako kot Slovenija velik del svojega prebivalstva v tujini, so tukaj dani primeri za Francijo, kjer piše, da imajo Francozi, ki živijo izven Francije, svoje predstavnike v francoskem senatu, za Italijo, kjer vemo, da v italijanski parlament po novem zakonu bodo volile svoje predstavnike, da bodo imeli v najvišjem organu svoje poslance. Potem je tukaj Irska, kjer piše, da imajo vrsto delovnih teles, ki so prisotni za vprašanja Irca po svetu, organizirane v okviru zunanjega ministrstva. Poseben zakon za to področje ima Madžarska. Sedaj bomo imeli tudi mi, ampak jaz mislim, da bi morala biti, tako kot sem že prej nakazal, ambicija tega zakona širša, večja. Mislim, da bi morali doseči en kompromis in tudi mi začeti v Sloveniji razmišljati o tem, da bi vendarle Slovencem zagotovili, Slovencem, ki živijo po svetu, zagotovili mesto v najvišjem organu, to je v slovenskem državnem zboru ali če hočete, slovenskem parlamentu. Tako kot smo Slovenci zgledno to rešili za obe narodnostni manjšini, tako madžarsko kot italijansko, bi bil čas, da to uredimo tudi za Slovence, živeče po svetu. Zavedam se, da bi bilo v tej smeri potrebno razmišljati o spremembi ustave, ker imamo zapisano v ustavi sestavo državnega zbora, vendar - ker je volja, tam je tudi pot. In če bi to želeli, potem mislim, da bi bilo potrebno najti z opozicijo konsenz in začeti na tem tudi delati. Do tega časa pa je treba maksimalno to zadevo urediti na takšen način, da bodo Slovenci v zamejstvu in po svetu imeli stalna predstavništva v okviru parlamenta in v okviru slovenske vlade, tako kot tudi sami to predlagajo in v Novi Sloveniji se za to močno zavzemamo. Tudi dejstvo in pa želja Slovencev, predvsem ki živijo v zamejstvu, da bi status sekretarja za Slovence po svetu dvignili na nivo ministra brez listnice ali pa kakorkoli, na nivo ministra, ni nekaj, kar bi bilo neuresničljivo, če si to želimo. Želja v Novi Sloveniji je, da bi se to dejansko zgodilo. Po tem zakonu o vladi, ki ga imamo, so vse možnosti izčrpane. Vendar zakon o vladi ni nekaj, česar ne bi mogli v tem parlamentu tudi ustrezno popraviti. Za časa Demosa smo ministra za Slovence po svetu že imeli. Torej, s tem seveda ne trdim, da tega področja ne more pokrivati državni sekretar, vendar če državnega sekretarja dvignemo na nivo ministra, potem je to neka povsem drugačna pozicija. Kajti v kolikor bi ta funkcija bila ministrska funkcija, potem je minister po funkciji član vlade in vsa odprta vprašanja, ki jih pa ni malo, če se hočemo resno lotiti vprašanja repatriacije, je treba potem reševati na takšnem nivoju. Sicer bo v zakonu ostalo nekaj zapisano, možnost bo dana, ampak za ta namen resnično ne bomo potrebovali večjih sredstev, kot so sedaj predvidena, kajti do vračanja Slovencev v domovino ne bo prišlo. Vsi vemo, da se ni tako enostavno vrniti, da je za vrnitev treba marsikaj postoriti. In glede na to, da imamo probleme v demografski politiki in da se pravzaprav Slovenija spogleduje s tem problemom in ga poskuša na nek način reševati, bi bilo prav, da v prvi vrsti ustvarimo možnosti, da se ti, ki so nekoč iz ekonomskih ali političnih razlogov odšli iz naše domovine, sedaj na nek način, če to želijo, tudi vrnejo. Vrnejo pa se seveda, kot sem že povedal, lahko, v kolikor bomo doma ustvarili ustrezne pogoje. Samo tako, povabiti jih, vsekakor ne bo dovolj, treba bo storiti veliko več od tega. V prizadevanju, da bi se to razrešilo, bi takšno ministrstvo na tem področju bil tisti prvi in pravi korak v tej smeri oziroma v smeri za uresničevanje tega cilja. V Novi Sloveniji smo takšnim rešitvam naklonjeni in bomo potem tudi v drugem branju tega zakona poskušali s svojimi predlogi tvorno sodelovati. In če bo volja tako vladajoče koalicije kot opozicije takšna, sem prepričan, da lahko ta zakon še v marsičem do končnega sprejetja v državnem zboru izboljšamo. Hvala lepa.
Hvala gospodu Soku. Gospod Branko Grims, imate besedo.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Danes se zagotovo splača ponoviti tisto določilo 5. člena slovenske ustave, ki daje pravico Slovencem brez slovenskega državljanstva, da uživajo v Sloveniji posebne pravice, in seveda določa, da te pravice določi zakon. Zanimivo je, da to določilo ni staro eno leto. To določilo je staro toliko kot moderna slovenska ustava. Staro je torej v tem trenutku približno trinajst let. Zato sprašujem danes vse, ki so nekateri tudi že zelo kritično razpravljali, pa so teh trinajst let greli stole v tej dvorani, zakaj niso tega ustavnega določila prelili v življenje; zakaj niso tega ustavnega določila prelili v ustrezen zakon; zakaj so trdovratno zavračali vsak korak, ki je šel v tej smeri, tudi čisto konkretne predloge tovrstnih zakonov, ki jih iz političnih interesov, ker jim to ni bil politični interes. Prejšnjim vladam LDS-a je bil, recimo, političen interes prioriteta celo, da so povečali profit igralnicam, zato so sprejeli poseben zakon po hitrem postopku, kot da gre za neko naravno katastrofo. Šlo je za povečanje profita igralnicam, ampak zato da bi pa storili nekaj konkretnega za Slovence po svetu, a to pa ne. Zakaj? Zato, ker so imeli status, ki ga še danes vedno znova poskušajo tudi v tem državnem zboru oživljati tisti, ki so v tem trenutku postali zelo glasni, ker če nekomu stopiš na rep, malo zacvili. Ker namreč poskušajo to oživljati s pomočjo kulturnega boja. Tisto, kar so v minulih 50-ih letih prikazovali kot preganjanje takega in drugačnega sovražnika, enkrat je bil razreden, doma je bil notranji, vedno je imelo to skupno, da je šlo za vrednote, za tiste občečloveške vrednote, ki so sicer temelj evropske civilizacije, in so jih ti trdovratno preganjali in iztrebljali skupaj z njihovimi razrednimi nosilci. Tudi to se spet danes pojavlja v tem državnem zboru. Vsi tisti, ki sedajle zelo veliko predlagate, da bi to pravice še razširili - tudi jaz osebno sem za to, da se razumemo -, ampak veste, največ bi k temu pripomogli tudi za tiste Slovence po svetu, ki danes nimajo državljanstva in so bodisi tisti sami ali pa njihovi otroci, tistih, ki so se morali umakniti pred vulgarnim, divjim, norim nasiljem, ki je zavladalo po drugi svetovni vojni, žal na slovenskih tleh, da prenehajo s to taktiko. Vsaka seja državnega zbora zadnje mesece izzveni v spodbujanju kulturnega boja - s strani LDS in SD, dajmo kar direktno povedati. Ob vsaki temi se vedno privleče slovensko cerkev pa vrednote pa ne vem kaj še vse in potem se veselo začne [[...]]
Gospod Grims, o zakonu prosim.
Saj se vračam nazaj na zakon, gospod predsedujoči. Sedaj se tukaj poskuša s tem zakonom urediti razmerja, ki bi omogočala ohranitev slovenstva, slovenstva kot vrednote, slovenskega naroda, če hočete, katerega velik del je iz teh in tudi iz nekaterih drugih razlogov, ki so bili bolj ekonomski pogojeni, v tujini. Menim, da je ta zakon veliko prepozen. Veliko je prepozen zato, ker je bilo več desetletij ne samo izgubljenih, ampak je šlo več desetletij v popolnoma napačni smeri, vse do sprejema nove slovenske ustave. Takrat se je to bistveno spremenilo, ampak potem je bilo še izgubljenih trinajst let, vse doslej, ko se ni hotelo na zakonski ravni tega problema niti priznati niti se z njim soočiti, kaj šele ga urediti. Spomnil bi vas, da ne gre samo za tiste konkretne zakone, ki so bili zavrnjeni, o katerih je bila danes že beseda, bili so tudi predlogi, recimo, ko je šlo za večinski volilni sistem, da bi se tem ljudem priznalo, da tudi oni sami izvolijo dva predstavnika - točno isti predlog, ki ga danes v neki drugi obliki zopet ponujamo državnemu zboru. Vendar takrat se je to sprejelo na nož, poslalo na ustavno sodišče, ugotovilo, da bi bilo za treba spremeniti ustavo, ampak te volje pa ni bilo, ravno nasprotno. Šlo je potem, kot vsi vemo, v neko povsem drugo smer, v smer, ki daje večjo moč političnim strankam in če hočete tudi ideološkem boju, manjšo moč pa poslancem kot osebam in manjšo težo stvarem, o katerih razpravljamo. Kajti, to je posledica tudi volilnega sistema in na to se velikokrat, žal, pozablja. Sedaj je zakon na nek način kompromis, je odziv tistega, kar Slovenija zmore politično in materialno v tem trenutku. Jaz osebno bi si želel, da je tega še več, predvsem pa bi si želel, da seveda o tem zakonu dosežemo čim višjo stopnjo soglasja, ker je to tudi majhen konkreten korak, da se preseže vse tisto, kar nas je po nepotrebnem ločevalo in oviralo v našem skupnem razvoju, v našem narodnem razvoju in prizadevanju, da živimo čim boljše življenje in skupaj napredujemo na najboljši možen način. Kaj konkretnega pa za to lahko storite, sem pa dejal že prej. Eno konkretno dejanje, ki ga lahko storite, še preden je ta zakon dokončno sprejet, da nehate z vsemi elementi kulturnega boja, ki jih non stop vsiljujete v tem državnem zboru. Tudi na tej seji je bilo že veliko tega storjenega. Hvala lepa.
Hvala gospodu Grimsu. Gospod Rezman. [[Se odpoveduje.]] Gospod Kramberger, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Dovolite, da ponovno izrazim zadovoljstvo, da lahko danes tukaj govorimo o tem zakonu. Tisti, ki so zakon pisali, jim gre seveda zahvala. S temi in podobnimi vprašanji smo se v državnem zboru večkrat srečevali tako ali drugače. Upam, da ne bo ta zakon ponovno v te prostore prinesel politične delitve. Nekako se moramo zavedati vsi skupaj, ki sedimo tukaj, te odgovornosti, da morda vsak v svojih hotenjih stopimo korak nazaj, da bomo potem lahko vsi skupaj stopili dva naprej. Nedvomno ta zakon lahko gledamo tudi, če ga gledamo v širšem kontekstu, tudi kot korak k spravi, katera še ni narejena v slovenskem nacionalnem oziroma narodnem korpusu. Mislim, da, kot pravim, je dolžnost nas vseh, da to gledamo tako in da ta prevelika čustva na nek način tudi brzdamo. Kaj bi prinesla javna predstavitev? Bojim se, da bore malo. Vsi vemo, kaj moramo narediti, in s tistimi zaključki, ki jih bomo vsak po svoje doprinesli ali vplivali prek koga drugega, da ga bo na tej javni predstavitvi podajal takšna ali drugačna izhodišča, ne bodo kaj prida doprinesla k temu. Omenjen je bil neprimeren terminus "zamejci". Res je to na nek način ponesrečen terminus, ampak v zakonu se uporablja "Slovenci zunaj meja" ali "avtohtona narodna skupnost zunaj meja Republike Slovenije". In tisti, kateri mislite, da bil drugi izraz boljši, ni nobenega razloga, da ga ne bi tekom samega postopka tudi sprejeli. Kar se pa tiče ministra brez listnice za ta vprašanja, pa bi želel pritegniti tistim, kateri mislite, da je to potrebno. Ni nujno, da ta minister nastopi svoje delo že v tem mandatu, lahko je to za naslednji mandat. Seveda je pa tudi v slovenskem prostoru en cel kup takšnih vprašanj, katere bi lahko naložili temu ministru. Tukaj mislim na probleme naše manjšine v Sloveniji, naših manjših avtohtonih, etničnih skupnosti, demografskih vprašanj, integracijskih vprašanj, katerih se bo morala tudi slovenska politika tudi sistematično lotiti, in to so vprašanja, s katerimi bi se lahko ukvarjal ta minister. Torej, jaz sem optimist in tudi v komisiji, naši komisiji za odnose Slovencev v zamejstvu in po svetu, bomo posebno pozornost posvetili temu vprašanju in želim, da bi ta zakon sprejeli v prvih mesecih prihodnjega leta in da bi tisto, kar bi se moralo zgoditi že vsaj pred desetimi leti, da bomo to uspeli v naslednjem letu. Hvala lepa.
Hvala gospodu Krambergerju. Besedo ima gospod Pukšič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, predstavnika vlade, predstavniki Slovencev v zamejstvu prav lep pozdrav! Ne bo prvič, torej v tem parlamentu že drugič govorimo o zakonu o Slovencih, ki živijo izven meja Republike Slovenije. Nobena naglica ne bo, ko bo ta zakon sprejet, ampak strinjam se s tistimi, ki so ugotavljali, da je daleč predlogo trajalo, da je do tega prišlo. Dejstvo je, da nas je na ta zakon napotovala ustava, potem že 1996. leta tudi resolucija, leta 2002 ponovno resolucija, no in leta 2004 je zakon prvič zagledal luč sveta v tem parlamentu. Zato se ob tej priliki vsem tistimi strokovnimi sodelavcem tako iz urada kot iz te hiše, iz parlamenta in iz ostalih ministrstev za strokovno delo resnično iskreno zahvaljujem. Jaz sem prepričan in delim mnenje z nekaterimi ministri te vlade, ki so na vladnem usklajevanju dali nekako oceno k temu zakonu, da bo to eden izmed najpomembnejših zakonov, ki jih bo sprejela ta vlada, in to je po mojem tudi res. Kolegice in kolegi, ni res, da pri tem zakonu ni sodelovalo tako slovenstvo v zamejstvu kot Slovenci po svetu. Jaz se bom še k temu delu kasneje nekoliko vrnil. Torej, sodeloval je SLOMAK, koordinacija slovenskih manjšin v zamejstvu, sodelovali so Slovenci po svetu preko civilne družbe in nekateri direktno preko elektronske pošte, preko tudi srečanja, ki je bilo tudi letos in prejšnja leta organizirano tu v parlamentu. Res pa je, da je ta zakon romal v vladno proceduro in to moram jasno in glasno poudariti in potrditi, usklajen s slovensko manjšinsko koordinacijo in uradom za Slovence v zamejstvu in po svetu. Usklajen je in še enkrat poudarjam moji kolegici to, torej usklajen. Res je, da smo se na uradu kar precej časa in s predstavniki manjšine o tem usklajevali, da vse ni bilo in ni moglo biti upoštevano, da pa vendarle tisto, ko smo poslali v vladno proceduro letos v juniju, je bilo s slovensko manjšinsko koordinacijo usklajeno. Po tem ko je prišel iz resorskega usklajevanja ministrstev kot izdelek vlade in je priromal v parlament, je seveda doživel nekatere spremembe. Z nekaterimi od teh sprememb se tudi osebno nisem strinjal, tako se tudi urad ni, vendar posledica seveda tega je bila tudi, če hočete, moj odstop, ker pač nekaj ne morem narediti v nasprotju s tem, kar mislim, da je dobro; dobro za Slovence v zamejstvu in po svetu in dobro za Slovenijo. Zakon je, takšen kot je, dober. Zakon, takšen kot je, se bo seveda lahko v parlamentarni proceduri še dopolnil. Če se bo dopolnil z določenimi področji, ki so v medresorskemu in vladnemu usklajevanju izpadla, bi bilo to najboljše, najboljše za tiste, za katere je zakon napisan in za Republiko Slovenijo. Zakon se seveda predvsem razlikuje v treh segmentih. Eden od teh segmentov je kdo vodi urad. Da bi urad naj vodil minister brez listnice, je bilo zapisano že v resoluciji leta 1996. Takrat je to resolucijo pripravila bivša, zdaj že bivša sekretarka v uradu in takrat je bila - torej ti, ki so pripravili - nosilka iz poslanske skupine Liberalne demokracije. V zakonu, ki je bil pripravljen leta 2004, smo tudi zapisali, da urad vodi minister brez listnice. In to, kar sem prej dvakrat potrdil, da je bil zakon usklajen tudi s slovensko manjšinsko koordinacijo, je pisalo v 15. členu, da urad vodi minister brez listnice, v 98. členu, v prehodnih določbah je bilo zapisano, da se to uveljavi na pravi naslednji novi vladi. Tako je šlo v tej smeri, da bi zadeve vendarle prešle na višji rang, kot so bile vseskozi do sedaj. Dejstvo je, da vodenje urada iz pozicije, kakšna mu je bila dodeljena vseskozi od takrat, ko pač Demosa več ni na oblasti - ker ko je bil Demos, je tudi ta urad vodil minister brez listnice - je težko in po mojem prepričanju je nujno potrebno na tej poziciji zadeve spremeniti. Spremeniti pa zato, da bo od tega imeli največ Slovenke in Slovenci, ki živijo zunaj, in Republika Slovenija. Na ta način bi seveda tudi na izvršilni veji oblasti nekdo vedno bdel tudi nad ne samo odnosi Republike Slovenije do sosednjih držav, ampak tudi nad odnosi sosednjih držav do slovenske manjšine, ki tem živi. Moja ocena je, da je odnos sosednjih držav do slovenske manjšine tako v Italiji, na Koroškem in Madžarskem - torej, če bi ga ocenjeval od 1 do 10 bi ga ocenil z 1, torej negativen; torej najslabši, kot je sploh mogoče. Poglejte, kolegice in kolegi. Ni opravičila, da 5 let sprejeti zakon v Italiji, tako imenovani zaščitni zakon, ne stopi v veljavo oziroma se je položaj slovenske manjšine v tem delu še poslabšal tako na materialnem kot seveda na institucionalnem in seveda na vseh ostalih področjih. Ni sprejemljivo, da se več kot 28 let ne realizira tisto, kar je zapisano tako v 7. členu avstrijske državne pogodbe; to, kar je zapisano tudi v odločbah ustavnega sodišča itd., v zvezi z topografijo. Seveda, ni sprejemljivo, da se meddržavni sporazum iz leta 1992 med Madžarsko in med Republiko Slovenijo ne uresničuje reciprocitetno, tako kot je bil zapisan. Žal Republika Madžarska tudi ne izvaja tistih osnovnih nalog, ki bi jih morala, kot je, recimo, sklic mešane komisije itd., kaj šele vse ostalo. Zato sem zaradi neizvajanja zaščitne politike že v prejšnjem mandatu kot predsednik komisije za Slovence v zamejstvu in po svetu in tudi sedaj do nedavnega, ko sem pač bil državni sekretar na tem področju za Slovence v zamejstvu in po svetu, zelo jasno in odločno opozarjal tako zunanjo politiko v prejšnjem mandatu in seveda tudi sedaj, da je potrebno te stvari pripeljati na točko, da se bodo začele reševati, ne pa samo na verbalni ravni. Eden izmed soustvarjalcev tega zakona iz manjšine, iz koordinacije je zapisal takole, to je ocenil kot nekako politična ocena zakona o odnosih s Slovenci zunaj njenih meja. Ta ocena je nastala potem, ko se je zakon vrnil iz vladnega usklajevanja v parlamentarno proceduro. Načeloma se Republika Slovenija strinja in zavzema za pravice slovenske manjšine v sosednjih državah, si prizadeva za uresničevanje mednarodnih pogodb, podpira subjektiviteto in avtonomnost slovenske manjšine v sosednjih državah in tako dalje. Ta načela pa ne smejo motiti prijateljskih odnosov s sosednjimi državami. Zato predstavnik urada za Slovence v zamejstvu in po svetu ne more biti član vlade, saj bi zunanjo politiko Republike Slovenije stalno bremenil z neizpolnjevanjem zaščitnega zakona v Italiji, z neizpolnjevanjem 7. člena avstrijske državne pogodbe, z neizpolnjevanjem slovensko-madžarskega sporazuma in tako dalje. Urad naj skrbi za razdelitev podpor, ki jih Republika Slovenija namenja kulturnemu delovanju Slovencev zunaj Republike Slovenije. Skratka, seveda se s takšno oceno strinjam in mislim, da jo je treba preseči. Poslanke in poslanci smo tisti, ki zakon sprejmemo ali ne, ravno tako tudi amandmaje, in verjamem, da bo prišlo do pozitivnih amandmajev in dopolnitev zakona v tej smeri. Samo še stavek ali dva v zvezi s financiranjem. Rad bi rekel naslednje. Kolegice in kolegi, na tem področju je vladala anarhija, popolna anarhija! To je pokazalo tako računsko sodišče kot ministrstvo za finance, proračunska kontrola. Eni in drugi so zahtevali, da se na tem področju naredi red. Ta red smo vpeljali v lanskem letu in tudi z razpisom v letošnjem letu, sem prepričan, da se bo nadaljeval. Vladna služba za zakonodajo je jasno povedala, da ni možno sprejeti nobenega pravilnika za sistem financiranja in urediti financiranje, ker ni krovnega zakona; torej, ker ni zakonske podlage. In ker tega, kolegice in kolegi, ni bilo, je iz anarhije financiranja, ki je šlo po nekih sklopih, bilo možno tudi ta sredstva izkoriščati in uporabljati v neprave namene. Gospod Bernard Sadovnik si je v decembru leta 2002 nakazal več kot 6.000 evrov za poplačilo potnih stroškov brez dokazov in dokazil. Ta isti gospod Bernard Sadovnik si je leta 2001 vzel kredit iz sredstev, ki so za ohranjanje slovenske kulture, jezika in identitete, v višini 100.000 avstrijskih šilingov, z dobo vračanja 25 mesecev, brez obresti. To je ugotovila, hvala bogu, kontrola urada za Slovence v zamejstvu in po svetu, ko je šla v pregledovanje teh zadev. Zato nekateri očitki z nekaterih strani, ki so danes leteli v zvezi s financiranjem, niso točni in ne poznate pač konkretnih podatkov. Jaz sem to sedaj namerno javno in jasno povedal. S sprejetim zakonom ter z vladno uredbo ali kakšno drugo, če bi urad vodil minister brez listnice, bo tudi to preprečeno. Kar se pa tiče financiranja civilne družbe, pa smo tudi naredili velik korak naprej, saj bo od sedaj naprej financiranje sledilo na osnovi programov in dela. Nihče ničesar ne bo ukinil, ukinili se bodo tisti, ki ne bodo delali v interesu ohranjanja slovenskega jezika, slovenske kulture in slovenske identitete. Ukinili se bodo tisti, ki so prek tega denarja tudi v civilni družbi financirali svoje privatne projekte in svoja častna konzulska opravila za neke tuje države v naši instituciji, to se je dogajalo v Slovenski izseljenski matici med drugim. Kolegice in kolegi! Jaz vas pozivam, da zakon sprejmemo, da ga podpremo in da tiste malenkosti, ki so izpadle v vladnem usklajevanju, nadomestimo in dopolnimo z amandmaji. Sam bom z velikim veseljem podprl ta predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala gospodu Pukšiču. Gospod Terčon, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Torej kar precej iztočnic mi je dal tudi kolega Pukšič sedaj z razpravo, to moram povedati. Kot prvo, bi rekel, spoštovani gospod predsednik slovenskega parlamenta, da upam, da se bo uresničila vaša obljuba, ki ste jo dali zamejcem oziroma slovenski manjšini, Slovencem po svetu, ko ste rekli, da ni mogoče sprejeti zakona, ki ni usklajen s slovensko manjšino. Toliko za iztočnico. Sedaj, nekaj pomislekov sem slišal, konkretno s strani kolega Krambergerja, tudi glede instituta javne predstavitve mnenj, katerega smo mi napovedali, da bomo predlagali. Ta naša pobuda izhaja iz ugotovitve, da zakon ni bil v potrebni meri usklajevan in usklajen s slovensko manjšino oziroma s Slovenci po svetu. Kolega Pukšič je sicer rekel, da je to bilo usklajevano in da so potrebni le neki manjši popravki. Jaz sem na začetku rekel, da pričakujem, da bo tako pomembna materija, ker je v zakonu napisano, da bomo imeli državniški odnos do te materije, sprejeta tudi državniško, torej z nekim konsenzom političnih strank v tem parlamentu. In tukaj povem, da če ne bo prišlo do korenitih sprememb, da ne računati na ta konsenz. In bo pač to zakon vladajoče koalicije, ki bo veljal, dokler bo vladajoča koalicija, ki se prej ali slej zamenja. In če želite poslušati sami sebe, potem kar poslušajte sami sebe. Jaz ponavadi poslušam tudi vas, ampak poslušal sem tudi zamejce pa Slovence po svetu in oni so mi povedali, da to ni usklajeno, da v bistvu so bili samo neki lepotni popravki, in če imate dober namen, dovolite javno predstavitev mnenj, da bo cela slovenska javnost tukaj pred parlamentom slišala zamejce in Slovence po svetu, kaj si mislijo o temu zakonu in ali je to usklajeno. Primorske novice, 14.10., predsednik SLOMAKA, koordinacije slovenskih koordinacij, ki zajemajo nekako 90%, če ne več, organiziranosti Slovencev v zamejstvu, pravi v odgovoru: "Slovenska manjšinska koordinacija je že v fazi nastajanja zakona dala kopico predlogov, ne samo kopico predlogov, oblikovali smo celo naš predlog zakona, dali smo ga uradu za Slovence po svetu, vendar ga ni sprejel. Ko pa smo prebrali sedanji predlog zakona, smo ugotovili, da je vlada upoštevala zelo malo določil, zajetih v našem osnutku. Kaj to pomeni? To pomeni, da nas v ključnih trenutkih ne upoštevajo dovolj." In eno od pripomb, bistvenih pripomb na ta zakon, je, da manjšina oziroma organizacija Slovencev izven Slovenije, niso subjekt, niso partner. Nikjer nič ne predlagajo, nikjer nič ne sodelujejo, razen v svetih, kjer pa izključno pravico imenovanja ima predsednik vlade in seveda koordinacija z njimi. Tu se postavlja vprašanje, se pravi, predsednik vlade bo imenoval tistega, ki mu bo "pasal" in bo rekel, da je to usklajeno in potem bo to to. To nima samo ta varovalka, to ima še celo eno zakonsko varovalko, ki, gospod Pukšič, vas prosim, da mi jo obrazložite. Prosim, recimo, pri svetu za zamejce. Jaz verjamem, da ni dobro, da se zamejci med sabo sprejo, pa vendar vemo, da se mnogokrat, tako kot se mi, da imajo svojo organiziranost, da jo imamo tudi mi, naša državniška naloga je pa, da najdemo eno rešitev, ki bo konsistentna in ki bo zagotavljala neodvisen vpliv in sodelovanje z zamejci in Slovenci po svetu, ne glede na vladajočo koalicijo, če hočemo, da bo to nekaj časa držalo. In spoštovani kolega Pukšič, vi sta zapisali oziroma vlada, da v svetu za Slovence v zamejstvu so štirje predstavniki Slovencev iz avtonomne dežele Furlanije-Julijske krajine, štirje predstavniki zamejcev iz Koroške in dva iz dežele avstrijske Štajerske. Se pravi, če držijo tiste številke, ki so bile danes omenjene, je za eno četrtino slovenskega telesa, pa ne, da se bi preštevali, napram trem četrtinam, imamo razmerje 6 proti 4 v korist tistih, ki jih je manj. Torej, to je neka nekonsistentnost, ki je ne more noben zdrav razum razumeti. Vi morate narediti neko zastopstvo, ki bo reprezentativno. Če je manjšina partner - in vsi govorite, da jo boste upoštevali -, zakaj ne daste vsaj predlagateljske možnosti manjšini oziroma organizacijam slovenske manjšine, ki jih bi potem predsednik vlade sprejel ali pa ne. In če sprašujete po pripombah, ki so jih zamejci dali, oni so predlagali še več, res da so predlagali dva zakona, posebej za zamejce, posebej za Slovence po svetu, kar je diskutabilno tudi z vidika racionalnosti, predlagali so, da ne bi bil svet ampak strateški svet, kjer bi bilo dejansko partnerstvo med slovensko državo in zamejci, da bi direktno predlagali svoje predstavnike v ta strateški svet. Jaz sem predlagal eno vmesno stopnjo, da vsaj predlagateljstvo gre v roke slovenskih organizacij v zamejstvu, ne pa, da je odvisno samo od arbitriranja vsakokratnega predsednika vlade. Saj to se mu bo vrnilo oziroma se bo vrnilo vladi kot bumerang. Torej, če bi šli secirati zakon po posameznih elementih, bi videli, da je teh nedoslednosti, teh nepravilnosti, tega nedržavniškega pristopa eno veliko morje. Če obljubljate torej, da bodo partnerji in da sodelujejo, potem morate podpreti javno predstavitev mnenj, potem je treba poslušati njihov glas in potem je treba vključiti elemente tudi njihova soodločanja, če je manjšina partner. Edino tako bomo prišli do zadovoljive rešitve in zaradi Slovencev, ki so naši rojaki, ki so na tujem, in zaradi našega parlamenta, tudi zaradi mene, če hočete, kot enega, ki gledam z drugim očmi, kot gledate vi, in mi ni vseeno, kaj se na tem področju dogaja. Še nekaj bi omenil. Slovenci v Italiji imajo krovni zakon, kateri se res ne izvaja v zadostni meri. Veseli smo, da so inštrumenti, ki prepuščajo lokalnim oblastem uveljavljanje tega zakona in v nekaterih kritičnih momentih, kot je mesto Trst, recimo, ne prihaja do realizacije tega zakona. In smo upravičeno lahko nezadovoljni. Ampak sedaj na deželni ravni - treba je upoštevati, kakšno vlogo ima pri njih dežela, ker ima tudi zakonodajno možnost, to so dežele, ki so približno velikosti več ali manj, kot Slovenije tudi lahko, tudi naša sosednja je z majhnim odstopanjem - sprejemajo tudi poseben zakon za slovensko manjšino. V tem deželnem svetu sedi 5 deželnih svetovalcev slovenske narodnosti. In krovne organizacije so dobile ta zakon in ga kreirajo v Italiji, ga kreirajo na deželnem nivoju. Vprašali so jih, kakšna je vaša skrb za Slovence po svetu? Samo da se šopirimo, da se hvalimo, kako je pri nase vse lepo urejeno za manjšine in da je sosednja dežela v državi Italiji upoštevala in jih pritegne v soodllčanje, mi, ki pa tako skrbimo, pa jih niste niti poklicali zraven, da bi soodločali. Krovna organizacije bodo po mojih informacijah celo vnesene v zakon na nivoju dežele Furlanije-Julijske krajine. Pri nas jih pa niti v pravi meri ne upoštevajo. Treba je reči, da ima zakon dosti načelnih stališč. Ena od takih je tudi, recimo, RTV programi. Mi imamo poseben zakon. Že takrat sem opozarjal, da samo z zakonom se ne da doseči dosegljivosti za Slovence v zamejstvu slovenskih programov. To je samo napisana beseda. Nihče se ni ukvarja s pretvorniki, ki so na njihovem ozemlju, nihče se ni ukvarjal s tem, da bo RTV zahtevala posebno plačilo za vsebine, ki jih imajo in tako naprej. Zato imamo danes zakon, ki je dosti bolj rigorozen za to področje, kot pa ta krovni zakon, pa še zmeraj ne vidimo slovenskega programa. Pisec - nekaj v zakon zato, da je napisano, in se šopiriti, kako smo mi ne vem kaj naredili, to ne pomaga nič. Treba je narediti konsistenten zakon. Danes so v pogovorih Slovenci in Slovenci po svetu opozorili predvsem na tri stvari in sem jih v večji meri že omenil. Eno je njihova subjektiviteta in vloga, ki jo v zakonu morajo dobiti. Imajo koordinacijo, imajo krovne organizacije, ki so priznane, razen, če se bo delalo financiranje tako, kot se je delalo v preteklem letu, ko so bili izločeni, ko je nastal škandal, ko so dobili manj sredstev kot prej, ko se jim očita, kaj uporabljajo za potne stroške - pri tem, prosim, jaz dopuščam možnost, da so kakšne zlorabe -, ampak možno bi bilo tudi kakšnemu bivšemu državnemu sekretarju očitati, kako je župan in državni sekretar in kje je kdaj v službi in tako naprej. Tu je prostor za špekulacije, jaz se ne bi spuščal v to. Ampak kar se tiče tega financiranja, vemo, da ni bilo zadovoljivo, vemo, da je bilo polno polemik, vemo, da so nezadovoljni z njim. In ko smo hoteli letošnji proračun popraviti, ste vsi govorili in eno uro smo ugotavljali, da ne berete prav, da ne beremo ali berete prav zakona, ker je imel res indeks 19% za Slovence po svetu, vendar je bil ta indeks v 19% predvsem za birokracijo v Ljubljani, na pa za njih. In to je bilo tudi sprejeto. Če bomo potem tako delali, potem lahko sprejmemo tudi tak zakon. Ampak tak zakon ne bo državniški zakon, ki bi imel konsenz, kar je na tem področju potrebno za nek državniški odnos in državniško politiko. Eno sem rekel, je subjektiviteta, drugo je problematika, ki se tiče samih svetov, nekaj sem že o tem povedal pri imenovanju in tako naprej, kar bi veljalo razmisliti - to so pripombe predvsem zamejskih organizacij - in tretja je seveda tudi vloga urada. Mene so obvestili, nekoč je bil že minister brez listnice: dogovorite se za enega ministra brez listnice, kot ga nekatere države že imajo, ali pa dajte ta urad spet nazaj pod zunanje ministrstvo, ker tako, kot je sedaj, ne gre. Da je to nek ne bodi ga treba, čeprav imamo na drugi strani neko podpisano koalicijsko pogodbo, ki daje pomembno mesto tudi zamejcem in tudi sprejemu tega zakona konec koncev. Posebna zgodba je tudi repatriacija in ustanavljanje doma za priseljevanje. Poglejte, jaz mislim, da naši rojaki na tujem ne živijo v takih razmerah, da bi se morali posluževati ukrepov, ki veljajo za bojne razmere, potem ko "pljuskne" val beguncev v neko držav, zaradi stanja. To je na koncu koncev tudi malo omalovažujoče do njih, treba se je izmisliti neke evropske primerljive, sodobne kategorije pomoči, da se bodo vrnili domov lahko in da jim bo tukaj omogočena predvsem njihova prosperiteta, če bodo seveda tako želeli, ne pa, da barantamo s temi kategorijami, kot je dom za priseljevanje, da ne rečem, begunska taborišča, kar je na koncu koncev, kot sem rekel, že podcenjevanje. Kar se tiče medijev, ne vem, zakaj so v zakonu omenjene te možnosti pomoči samo tiskani mediji. V sodobnem svetu, ko so različne oblike komuniciranja in medijska sporazumevanja in prenašanja, bi bilo potrebno, da se tudi druge oblike medijskega prostora podprte, da so tudi na področju finančnih pomoči, ne samo neke organiziranosti sveta ali kateregakoli že organa zamejske organizacije in organizacije Slovencev po svetu subjekt. Jaz pričakujem, da bo v nadaljevanju obravnave zakona vendarle prišlo do njenega umirjenega gledanja na to področje. Imamo novega državnega sekretarja, jaz mu želim obilo uspehov. Upam, da bo na koncu zagledal luč sveta izboljšan, kvaliteten, sodoben zakon, ki bo na koncu koncev tudi plod enega zadovoljstva s strani Slovencev, ki jim je ta zakon namenjen in tudi konsenza v tem državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Terčonu. Za repliko se je javil gospod Kramberger. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegu Terčonu bi želel ugovarjati v tistem delu, ko se je spraševal glede smiselnosti javne predstavitve. Jaz sem prej v svoji razpravi, upam, da jasno povedal, da najbrž po 10-ih letih, od kar bi že ta zakon moral biti sprejet, ne vem, ne vidimo nobenega smisla, da bi sedaj opravljali še javno predstavitev mnenj za to vprašanje. Naša komisija je v tem letu veliko časa posvetila tudi koordinaciji teh vprašanj in tudi zbiranju mnenj. Tudi urad je k temu veliko prispeval. Ta zakon je dejansko nastal tudi v soglasju, kot je kolega Pukšič prej povedal, s koordinacijo SLOMAK in z drugimi civilnimi organizacijami, ki zastopajo Slovence po svetu. Sedaj, kolegice in kolegi, imamo veliko možnosti, da lahko v tej parlamentarni proceduri ta zakon nadgradimo in mu damo takšno podobo, kot si želimo. Ko bo čas za to, bo naša komisija kot zainteresirano delovno telo opravila široko razpravo in povabila tako predstavnike Slomaka kot predstavnike civilnih organizacij. In mislim, da bo potem kolegica Kuclerjeva, ki bo najbrž to dobila kot matično delovno telo, temu posvetila posebno pozornost. In to, da bomo razpisali javno predstavitev mnenj, vidim zgolj kot zavlačevanje. Vsi vemo, kaj moramo storiti, in skupaj z manjšino kot subjektom mednarodnega prava, in tudi država Slovenija je subjekt pri tem vprašanju, moramo narediti tisto, kar bi morali že zdavnaj. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Školč.
Spoštovani predsednik, poslanke in poslanci! Če to razpravo posluša nek neuk poslušalec, ki dalj časa ni živel v Sloveniji, potem bi se mu verjetno zazdelo oziroma bi dobil vtis, da je šele ta koalicija in gospod Pukšič tisti, ki so odkrili zamejce, in tisti, ki so odkrili Slovence, ki živijo po svetu. Sam bi le spomnil, da so se določene stvari dogajale tudi v teh petnajstih letih in veliko stvari se je dogajalo tudi pred petnajstimi leti, tako v povezavi s Slovenci po svetu kot v povezavi z zamejskimi strukturami. Recimo, spomnil vas bom na neko zadevo, ki jo vsaj tisti, ki zadnja leta spremljate dogajanje, ki se dogaja redno v Kobaridu, to je srečanje kulturnikov, gospodarstvenikov, šolnikov, duhovnikov, politikov z obeh strani meje, in to srečanje je doživelo že več kot 30 izdaj. Na naši strani ga pripravljajo trije župani, prej pač eden, z druge strani prihajajo ljudje ne glede na politična in nazorska prepričanja. O kakšnem posebnem šikaniranju in kulturnem boju, kot se sugerira vsaj v primeru sodelovanja zamejcev iz Benečije in Onejcev, kot oni pravijo s Tolminske, ni. Tistim, ki ne vedo, da so določeni dokumenti že bili - recimo, gospod Grims -, odgovarjam, da je državni zbor v sodelovanju s praktično vsemi reprezentančnimi organizacijami Slovencev v zamejstvu v vseh državah več kot leto dni pripravljal resolucijo in jo tudi sprejel v letu 1996. To komisijo je takrat vodila kasnejša konzulka v Trstu, gospa Jadranka Šturm, in poskrbela, da ni prihajalo do izključenosti nobene organizacije in da je bil na koncu tekst sprejemljiv za vse organizacije v zamejstvu in če se prav spomnim, ker sem bil takrat predsednik državnega zbora, tudi za vse poslanske skupine v tem državnem zboru. Zakaj to pripovedujem? Ker je to model, kako se lahko te stvari rešujejo, o tem je tudi govoril kolega Terčon. Da so se stvari dogajale, ne glede na to, ali je bil zakon ali ne, vam bom povedal na enem drobcu, recimo ministrstva za kulturo, ki sem ga vodil od leta 1996 do leta 2000. Mi smo takrat nadaljevali in izčistili posebne razpise za te segmente. V komisijah so sodelovali tudi predstavniki zamejcev, vloge so bile javno objavljene, razpis je bil transparenten, sredstva za to so se povečala, nezadovoljstva večjega ni bilo. Računsko sodišče je vsa leta zapored poslovanje ministrstva za kulturo označilo za pozitivno, kar je bila velika redkost takrat in je, kot slišim, še dandanes, če kdo misli, da je red naredil šele on. Ravno tako smo, ne glede na zakon, imenovali ljudi v različne komisije, v upravne odbore, v svet za kulturo, v upravni odbor Prešernovega sklada in tako naprej z različnih strani meje. Odprto politiko do zamejcev je možno voditi tudi na osnovi resolucije in zagotovo bi jo bilo mogoče voditi še lažje, če bi ta zakon bil. Če bi pa, bom rekel, politiki te stvari delali odgovorno, verjetno bi lahko tudi brez zakona marsikaj postorili. Dogajale so se tudi druge stvari. V Sobotni prilogi Dela ste lahko tako brali o položaju v Italiji. Subjektivna ocena posameznikov z druge strani meje in predstavnikov zamejskih organizacij je, da je k razpadu finančne in gospodarske mreže v veliki meri prispevala tudi slovenska politika. Posebej omenjajo vlogo slovenske desnice. O tem se velja tudi spraševati. To so realnosti, ki se dogajajo z zakonom ali brez. Dobro je, da vemo, da kulturni boj in drugi boji, jaz nimam težav s temi vrstami diskusij, pač tečejo, ne glede na to, kdo in kdaj, kje zaseda kakšen položaj. Ampak vrnimo se k zakonu. Jaz glede na to, da gospoda Pukšiča poznam že dalj časa, mu moram verjeti na besedo, da gre za dober zakon. Pripominjam pa, da zagotovo ne more biti boljši, če je on sodeloval pri njegovi izdelavi, in tudi razumem vse tiste, ki pravijo, da je neustrezen, ker slabo rešuje določene probleme. Oglašajo pa se predvsem tisti, o tem je govoril gospod Terčon, ki se jih to na koncu zares dotika. Po mojem niti ni, bom rekel, osrednje vprašanje, kako se imenuje funkcionar, ki vodi oziroma koordinira politiko do zamejcev in ljudi, ki živijo v daljnih deželah. Lahko je minister brez listnice, lahko je direktor, lahko je državni sekretar. Kot boste gledali skozi zgodovino, boste videli, da so bili ljudje, ki se jih to tiče, različno zadovoljni z ljudmi, ki so to počeli. Predvsem pa je bilo važno, da so bili ti ljudje pošteni in odprti, da so znali polagati račune za svoje odločitve. Če je koaliciji danes do tega, da na to mesto imenuje ministra brez listnice, ima idealno možnost. Namesto gospoda Damjana lahko recimo imenuje gospoda Pelikana za ministra brez listnice. Zakon o vladi to omogoča. Če je za vas to, bom rekel, ključno vprašanje. Očitno ni. Vrnimo se k temu, važno je, da se vodi odprta politika do teh organizacij, ne glede na svetovni nazor. In razumem in vas tudi spodbujam k temu, da ste malo rezervirani do duhovnega očeta tega dokumenta, ker ne nazadnje, poglejte, 31. člen zakona govori o tem, da bo Republika Slovenija podpirala glasila, reprezentančna, za obveščanje Slovencev, ki živijo na vseh koncih sveta. Da bo dala denar tistemu časopisu, ki je reprezentančen. Na razpisu v preteklem letu je po odločitvi gospoda Pukšiča zmagal časopis oziroma časopisna hiša, ki je nihče v zamejstvu, še manj v Avstraliji, Argentini, Kanadi itn., ne pozna. Kje je tukaj sedaj ta transparentnost in kje je sedaj tukaj to spoštovanje določb, ki jih sam predlaga v zakon? Tega ni. Je, bom rekel, neka sveta preproščina in mogoče še kaj hujšega, volja, da lahko ureja vse s politično močjo, ne da bi spoštoval razmere, ki so različne med Slovenci v Avstriji, med Slovenci v Italiji, med Slovenci na Hrvaškem, da ne govorimo o Gradiščanskem in še bolj, o tistih, ki raztreseni živijo na vseh celinah. Zato velja podpreti to javno predstavitev mnenj in potrpeti še kakšen mesec, da pridemo do boljših odločitev.
Hvala, gospodu Školču. K repliki se je javil gospod Pukšič. Proceduralno, gospod Jerovšek. Izvolite.
Gospod predsednik, jaz se čudim, da niste gospoda Školča za nizkotne napade na gospoda Pukšiča opozorili. Mogoče niste pozorno poslušali, ampak z zelo perfidnimi metodami ga je trikrat zelo, po mojem mnenju zelo nesramno želel ponižati. Hotel je na nek način podvomiti v njegove intelektualne sposobnosti.
Gospod Jerovšek, kakšen je vaš proceduralni predlog [[...]]
[[...]]sveta preproščina in tako naprej, je hotel žaliti. Jaz sem razočaran nad takšnim obnašanjem in želim, da okorite kolega Školča, ker tukaj poslušajo predstavniki slovenske manjšine, krovnih organizacij in se dejansko ne spodobi, da se na takšen načini izključuje, stigmatizira poslanca, ki je vso svojo energijo v nekem določenem obdobju usmeril v to, za vsestranski razcvet zamejstva, Slovencev v zamejstvu in po svetu. Hvala lepa.
Hvala, gospod Jerovšek. Gospod Pukšič, ste se prijavili za repliko. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Želel bi gospodu Školču povedati dve stvari. Prvič, nisem odkril Slovencev v zamejstvu in po svetu, ampak sem odkril in naredil tisto, kar njegova Liberalna demokracija 12 let na oblasti ni naredila. In drugo sporočilo, ki mu ga pošiljam, gospod Školč ni vreden, da bi mu repliciral na nizkotne napade, ki jih je izrekel o meni. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, kolegice in kolegi. Zakon o odnosih s Slovenci po svetu in zamejstvu je dolžnost tega državnega parlamenta iz časov, ko je ta dolžnost bila jasno zapisana v 5. členu slovenske ustave. Tukaj v 5. členu so snovalci slovenske ustave zapisali, "Slovenci brez slovenskega državljanstva lahko uživajo v Sloveniji posebne pravice in ugodnosti". Varstvo in obseg teh pravic in ugodnosti določa zakon. Snovalci slovenske ustave so se zavedali s pogledom v prihodnost in tudi v preteklost, da je pomembno, da skrbimo za vsako kapljo slovenske krvi, da skrbimo za vse tiste, ki še čutijo korenine slovenstva v svojih družinah, v svoji identiteti in da ohranjamo zavest, nacionalni ponos in slovensko identiteto. Žal, se to ni zgodilo. Žal je dejansko bila še vedno v veliki meri na delu politika političnih delitev. In ni bila na delu odprta politika, kot smo pravilno slišali tudi od mojega predhodnika, pa bi morala biti na delu na tem področju. In v takšnih razmerah so Slovenci v zamejstvu in po svetu, kljub temu, bi rekel, tvorno sodelovali z matico in v prelomnem času slovenskega osamosvajanja storili izredno veliko za uveljavitev in mednarodno priznanje slovenske države. In, žal, po tistem času nismo izkoristili tudi s takšnim zakonom tega kipenja, brstenja slovenskega nacionalnega ponosa v našem zamejstvu in po svetu. Zaradi tega je po mojem mnenju nekaj že zamujenega. Sedaj je skrajni čas, da se tvorno opredelimo do tega zakona, ki je po mojem mnenju napisan dobro, ki je po mojem mnenju zajel celokupno problematiko Slovencev. Zaradi tega tudi jaz pričakujem, da bom sprejet z aklamacijo in sem razočaran nad tako kritičnimi ali včasih nizkotnimi pristopi k reševanju problematike oziroma dikcije tega zakona. S tega mesta bi se v tem trenutku želel zahvaliti dvema velikima Slovencema iz zamejstva, ki sta ogromno prispevala k uveljavljanju Slovencev in slovenstva za mejami naše domovine in ki letos, eden je že prenehal, drugi končuje vodenje krovnih organizacij v Avstriji oziroma Italiji. Gre za Jožeta Wakouniga, dosedanjega predsednika narodnega sveta Koroških Slovencev. Zahvaljujem se mu za izredni nacionalni patriotizem, za trdno slovenstvo in pokončno slovenstvo, da je zavrnil tudi teze, da lahko na Koroškem Slovenci tudi obstajajo kot krovna znamenitost oziroma da je slovenski jezik lahko samo folklorna značilnost ali pa nek okras. Drugi je Sergij Pahor, predsednik Sveta slovenskih organizacij, ki po 9 letih letos predaja štafetno palico ali predsedstvo svojemu nasledniku. Med drugim je tudi duhovni oče srečanj na Dragi, na Občinah. Tema dvema politikoma, enako vsem drugim politikom in predsednikom krovnih organizacij, se zahvaljujem za njihovo dosedanje delo. Delovali so v obdobju oziroma njihove organizacije, posebno teh dveh predsednikov, so delovale v pogojih, ko je bila do njihovih organizacij matica dostikrat mačeha. To so bili izredno težki časi, ko se je tudi na njihovih organizacijah lomilo breme ideološkega sovraštva in kulturnega boja, kot je bilo tukaj že navedeno. Žal se strinjam, da se nekateri tega pristopa kulturnega boja ne morejo znebiti niti v tem državnem zboru. Jaz tema dvema velikima voditeljema Slovencev v zamejstvu želim oziroma pravzaprav pričakujem, da bosta deležna tudi državnih odlikovanj, ki jih podeljuje predsednik države. To je moj predlog predsedniku države. Če grem naprej in se vračam k zakonu. Mislim, da se je zakon kar kompleksno lotil celokupne problematike in se kar precej ograjujem od neprimernih karakterizacij členov, ki govorijo o repatriaciji in vsem, kar se o repatriaciji tukaj govori. Jaz sem ponosen, da sem v resolucijo o zunanji politiki prvi uvedel s svojim predlogom oziroma vnesel, da je Slovenija dolžna skrbeti in pomagati pri repatriaciji in se ne morem strinjati ob nekaterih skoraj žaljivih karakterizacijah, kako je v tem zakonu urejeno, kajti na tem področju smo žal Slovenci premalo učinkoviti. Če se ozremo do Hrvatov, Židov ali katerih drugih, Madžarov, boste videli, da imajo te zadeve bistveno boljše urejene. Jaz sem prepričan, da so se naši snovalci zakona zgledovali tudi po teh rešitvah, ki so učinkovite. Zaradi tega ne govoriti, da je to zdaj žaljivo do Slovencev, ki se vračajo. Res se lahko strinjam, da so Slovenci mogoče nekaj posebnega, vendar ne izključevati tudi tega, da se lahko v državi, kjer živijo, zgodijo tudi vojne razmere ali pa izredne razmere. Poznamo argentinski zlom v tistem trenutku. Če bi imeli solidno politiko, tudi te institute repatriacije, mislim, da bi pridobili nazaj bistveno več Slovencev in bi se jih več vrnilo. Mi potrebujemo državljane slovenske krvi z diplomami, z znanjem, z mentaliteto. Bila je takšna vladavina v tistem trenutku, da ni bilo tega interesa in se to tudi ni zgodilo. In še enkrat, da pospremim ta zakon z željo, da ga morda dopolnimo, izpopolnimo, bi si pa res želel, da bi se politika izključevanja izven meja po svetu in tudi znotraj tukaj enkrat za vselej končala. Tu v tem zakonu se moramo še posebej zavedati, da vsi izhajamo iz istih korenin in da nam je sveta dolžnost ohranjanje slovenske identitete in slovenstva. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Jerovšku. Besedo ima gospa Širca. Izvolite.
Hvala lepa. Danes je 20. december 2005 in slišimo že drugič v tem državnem zboru, da smo v letu nič. Dopoldne pri imenovanju ministra brez listnice, kandidata, je bilo rečeno, da do danes se nismo zavedali ne potrebe po razvoju, ne globalizacijskih procesov, ne ekonomskih nujnosti, danes pa pri razpravi o tem predlogu zakonu pa se srečujemo z idejami o tem, da na tem področju, na področju Slovencev, ki živijo zunaj meja Republike Slovenije, ni bilo narejeno nič. Nihče ni za njih skrbel, ni bilo razpisov, ni bilo televizije, ni bilo ščitenja jezika, ni bilo resolucije o položaju avtohtonih slovenskih manjšin, kot da ni bilo področnih zakonov, ki se ukvarjajo s to problematiko. To je seveda neprimeren pristop in menim, da še več, da pristop, ki ga prinaša ta zakon, ne bo ustvaril boljših razmer. Ustavimo se še pri poglavju repatriacije. Kdo bo lahko tisti, ki se bo priselil v domovino, katerega organizacijo in financiranje bo prevzela Republika Slovenija? Seveda lahko bo tisti, ki živijo v državah, kjer vlada huda politična in drugačna kriza ter Slovenci in Slovenke, ki lahko prispevajo k razvoju ter uveljavitvi Republike Slovenije. Kaj pa ostali? Kateri? Ali imamo samo tiste, ki imajo interes, se pravi tiste, ki so boljši, ki so v prvem in drugem razredu? Kako bodo ti ljudje dokazovali 63. člen, kako bodo ti ljudje dokazovali, da bodo dobili status za Slovenca brez državljanstva Republike Slovenije? Prosilci bodo morali dokazati, da znajo slovensko, dokazilo o članstvu in aktivnostih v slovenskih organizacijah. Katerih? Pisno dokazilo o njegovih zvezah z Republiko Slovenijo. Ali z elektronsko pošto, z dosjeji, z letalskimi kartami? In pisno izjavo, da ne pripadajo društvom, političnim strankam in drugim organizacijam, ki nasprotujejo mednarodnopravnim, ustavnim in zakonitim pravicam Slovencev v zamejstvu. Se pravi, že spet se srečujemo s selekcijo. Ker mi primanjkuje časa, se bom na hitro sprehodila še skozi druge predloge. Ni res, da so se predstavniki zamejskih organizacij strinjali s predlogom zakona. Enostavno ni res. Nasprotovali so mu do zadnjega, posredovali so svoje pripombe, niso bili uslišani. To pač tako je. Mogoče bodo v nadaljevanju. Konec koncev, gospod Pukšič, sami ste dejali, da ste zaradi sprememb zakona odšli od tam. Tudi ta položaj urada, kot si ga je zaželel predsednik vlade Janez Janša, je doživel na žalost preveč turbolenc. Najprej se je spremenil, je prišel pod pokroviteljstvo samega predsednika vlade iz zunanjega ministrstva, češ, kako se mu bo sedaj njegov pomen povečal. Pa se mu ni. Ravno obratno, se mu je zmanjšal. Ne samo, da štiri mesece ni bil imenovan vaš odstop, ne samo da je od julija do decembra deloval brez predstojnika, tudi sami zamejci so imeli ocene, da ni prišlo do izboljšanja. Potem svet za Slovence v zamejstvu. Kolega Terčon ga je primerno razdelal, kako bo svet neoperativen. Svet, ki naj bi se enkrat v letu sestavil po ključu imenovanja, ki je zelo čuden in neprimeren, tudi ne bo učinkovit. Sestava sveta je milo rečeno nenavadna. Predlagatelji povsem namerno spregledujejo dejansko realno stanje organiziranosti zamejcev v štirih sosednjih državah. Naprej, če preskočim zelo na hitro. Pravice in ugodnosti pri statusu Slovenca brez državljanstva Republike Slovenije in celotno poglavje repatriacije je vprašljivo. Pravice in ugodnosti, ki izhajajo iz predloga zakona, so sporne zaradi izenačevanja statusa s pravicami in dolžnostmi državljanov Republike Slovenije. Res sicer je, da ustava v 50. členu jasno piše, da Slovenci brez državljanstva lahko uživajo posebne pravice in ugodnosti, katerih vrsto in obseg določa zakona. Vendar pa s posebnimi pravicami in ugodnostmi verjetno niso mišljene takšne, ki bi privilegirale kategorijo Slovencev nasproti slovenskim državljanom. In tu pride do problema in do konflikta z obstoječo zakonodajo. Sedaj mi ni treba natančno razdeliti tega vprašanja. Danes je bilo večkrat slišati, kaj bi bilo, če bi bil minister brez listnice, gospod Pelikan, lahko zasedel, kot je predhodni sogovornik dejal, mesto gospoda Damjana. Kaj pa, če bi gospod Damjan zasedel mesto gospoda, recimo, fiktivnega ministra brez listnice, o katerem je bilo tudi govora v državnem svetu, kaj bi se zgodilo? Glejte, kaj se zgodi pri poglavju repatriacije. Ti občani in občanke lahko pridejo do brezplačnega zdravstvenega zavarovanja, pridejo do tistega doma za priseljence, ki bi bil neko - kako je bilo rečeno? - taborišče, jaz mislim geto, pridejo pač lahko do nekih določenih bonitet. Nič hudega. Konec koncev, številne države so to naredile, Berlusconi je to naredil, naredil je tudi, mislim, da pokojni predsednik Tudžman, da je ljudi, ki so se razpršili po svetu, poskusil vrniti nazaj in omogočil neke privilegije. Ampak te kategorije oziroma načini, kako se - ne smem reči privilegiji, ugodnosti oziroma neke prednosti -, kako se te prednosti dosegajo, pa so sporni. In če bi bil Damjan, ki se jezi, da prihajajo v vrtec ljudje oziroma otroci, ki jih vozijo starši z mercedesom, potem, kaj bi rekel na take kriterije, kjer ni določeno, kdo, zakaj in na kakšen način lahko participira na določene ugodnosti, ki jih ta zakon prinaša. Poleg tega upam, mislim, da je bilo danes nekaj namignjeno v tem smislu, kako bo repatriacija popravila demografsko sliko Slovencev. Mislim, da eden izmed izjavljavcev na to temo res ni mislil resno. Hvala.
Hvala, gospe Širci. K repliki se je javil gospod Pukšič. Izvolite.
Navedba gospe Širce je bila netočna, da urada ni vodil predstojnik. To ni točno. Kot državni sekretar sem vodil urad do 30. novembra letošnjega leta, s 1. decembrom je pa funkcijo nastopil novi državni sekretar. Tako da urad ni bil niti ene minute brez predstojnika.
Hvala. Besedo ima gospod Petek. Ni replike na repliko, gospa Širca.
Hvala lepa. Kot je bilo že v današnji razpravi nekajkrat omenjeno, ta zakon prihaja z veliko zamudo in zelo pozno. Očitno je bilo treba vmes zamenjati vlado, da smo dobili ta zakon na mizo. Pri tem je treba pozdraviti vse prizadevanje nove vlade in tudi kolega Pukšiča, da smo dobili na mizo ta zakonski osnutek. Na tem mestu je bil večkrat omenjen 5. člen slovenske ustave in dejstvo je, da je slovenstvo in položaj Slovencev zunaj meja Slovenije ustavna kategorija. Zanimivo pa je, da je v teh 12-ih, 13-ih letih, da so vsi poizkusi bili obsojeni na neuspeh, vemo, da so z zakonskimi pobudami poskušali dr. Jože Pučnik, dr. Janez Podobnik, pred leti je bil med prvopodpisanimi, ki so vložili tovrstni zakon, Ivo Hvalica, poskušal je dr. Dular in še bi lahko naštevali. Sam bi rekel, da je ta zakon pomemben tudi zaradi tega, da Slovenci, ki živijo zunaj naših meja, ne bi dobili občutek, da so slovenski državi v napoto, kot da so neko breme, ko država mora iz proračuna financirati njihovo športno, kulturno, gospodarsko in še kakšno dejavnost. Na nek način bi ti ljudje tudi s tem zakonom lahko spoznali, da ima Slovenija resne namene in da so nam lahko v veselje in v ponos. V preteklosti se je velikokrat govorilo, da so manjšine most med narodi. Meni gre ta sintagma rahlo na živce, ker konec koncev se po mostovih hodi in če kdo po tebi hodi, to seveda ni prijetno, zato bi raje rekel, da so Slovenci zunaj meja Slovenije žlahtna vez z matično državo. Hvala.
Hvala, gospodu Petku. Gospod Bevk, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik za besedo. Spoštovani kolega Grims je prej dejal, da so nekateri 13 let greli to dvorano in da so trdovratno zavračali vse zakone, ki so bili predlagani. Jaz sem poslanec deveto leto, tretji mandat član komisije za Slovence v zamejstvu in po svetu, od njene ustanovitve leta 1997 dalje, in trdim, da to ni res. Komisija je vse doslej delala s konsenzom. Leta 1996 in leta 2002 sta bili s konsenzom sprejeti obe resoluciji, prva resolucija o Slovencih onkraj meja Republike Slovenije in potem še resolucija o Slovencih po svetu. Sprejetih je bilo, kot je bilo danes že večkrat povedano, 28 različnih zakonov, ki urejajo to problematiko oziroma se dotikajo tega pomembnega področja, ustavnega področja. Je pa res, da tik pred volitvami lani ni bil sprejet opozicijski poslanski zakon na to temo, ker je imela vlada veliko pripomb. Je pa vlada obljubila, tako kot vlada danes obljublja, kadar so v proceduri poslanski zakoni, da bo pripravila celovito rešitev, pa je žal prej prišlo do oktobrskih državnozborskih volitev in je pač nova vlada sedaj prišla s tem zakonom. Kolega Grims nas je danes tudi pozval, naj nehamo s kulturnim bojem. Ne vem, s kom se je prepiral v tem državnem zboru, imam občutek, da če nima nasprotnika, si ga enostavno izmisli. Ta zakon oziroma to področje, ki ga ta zakon ureja, je idealna priložnost za politizacijo, pa smo se temu zavestno izognili. Če ste poslušali, sem zakon v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov izrecno podprl, seveda pa sem imel tudi nekaj pomislekov in pripomb in sem jih povedal, kar je najbolj normalno v parlamentarni razpravi in ni torej nič posebnega. Poslanska skupina Socialnih demokratov je v vseh teh letih negovala državniški princip do tega vprašanja in tega področje zavestno nismo politizirali. Ne vem, zakaj se danes toliko govori in ponavlja sintagma "kulturni boj" iz enih in iz drugih ust sredine tega državnega zbora. Jaz bi še enkrat povedal, da bomo ta zakon danes, ko je splošna obravnava, tudi podprli, da bo tudi z našimi glasovi dobil zeleno luč za nadaljevanje tega postopka. Bomo pa vsekakor povedali svoje pripombe tudi v drugi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Bevku. Besedo ima gospod Gulič. [[Ne želi.]] Gospod Tanko, čas je potekel. Besedo ima še predstavnik vlade. Izvolite, gospod Pelikan. Ja, gospod Gulič, ali ste se zbudili? Dovolite, gospod Pelikan, bo še gospod Gulič govoril.
Se opravičujem, gospod predsednik, nisem slišal. Moram povedati, da bo Liberalna demokracija Slovenija zakon podprla zaradi tega, ker se nam, pa tudi meni osebno, zdi, da je dobro, da gre zakon v proceduro, da se o predmetu, ki ga obravnava, govori, da se ga obravnava, da se dopolnjuje, da se krešejo mnenja, sploh pri takem zakonu, ki govori vendarle o precejšnjem delu slovenskega prebivalstva, ki živi izven meja Slovenije. Sedaj ne mislim samo na zamejske Slovence. Jaz bom uporabil ta izraz zamejci, ker se mi zdi čisto ustrezen, slovenski, ena beseda je. Govori tudi o zdomcih, govori o izseljencih in o vseh, ki na nek način čutijo, da so Slovenci. Problemov, ki pa se odpirajo pri branju tega sorazmerno obsežnega zakona, je pa veliko. Danes o vseh ne bi, vendar nekaj zadev pa je takšnih, ki se mi zdijo, da so pomembne, mogoče tudi kot odgovori na vse tisto, kar je bilo tukaj danes popoldne oziroma sedaj že proti večeru, izrečeno. Namreč to, da Slovenija kot država ni skrbela, da zakon ni bil sprejet. To je na nek način res, po drugi strani je pa res tudi to, da je Slovenija ves ta čas skrbela za Slovence izven svojim meja, na takšen ali drugačen način. Zakona pač ni bilo. Sedaj ga imamo v neki obliki pred seboj in sedaj je na nas, da ga vendarle spravimo v takšno podobo, da bomo imeli tukaj znotraj parlamenta vendar neko soglasje, vsaj delno soglasje, harmonizacijo, pa predvsem to, da bodo tisti, ki jih ta zakon zadeva, zadovoljni. Doslej očitno niso bili kaj zelo. In tudi gospodu Pukšiču, ki se je slabo leto trudil, da bi vendarle zadeve uskladil, da bi jih spravil v nek določen red, to ni uspelo. Jaz ne mislim zdaj, da je to stvar njegove sposobnosti ali nesposobnosti, ampak predvsem tega, da tudi znotraj teh, ki so odločali v tem času, ni bilo zadostnega konsenza o tem, kako se takšne zadeve rešujejo. Tako bi bilo morda res bolje, da se vendarle ta urad vrne pod ministrstvo za zunanjo politiko in tam živi svoje življenje konstruktivno in delujoče. Je pa ena stvar, ki me vseskozi na nek način moti in o čemer tudi včasih kaj na naši komisiji povem. Namreč ta volja in želja po ohranjanju slovenstva. Tukaj imamo najbrž zelo različne poglede, pa zdaj ne mislim znotraj strank, ampak Slovenci, ki živimo tukaj v matični domovini, tisti, ki živijo na avstrijskem Koroškem ali v Italiji, in tisti, ki živijo preko oceana, ali pa tisti, ki živijo v Nemčiji, na Danskem in kjerkoli so že Slovenci. Ohranjanje slovenstva ne sme biti ohranjanje nekega dialektološkega fenomena ali pa historičnega fenomena, kot si po navadi predstavljamo, nečesa, česar ni več in iz česar potem izvira tudi marsikatero razočaranje, repatriiranih. Namreč, Slovenija gre prav gotovo svojo pot in tudi dežele, v katerih Slovenci živijo, gredo svojo pot. Tako ne gre za ohranjanje nekega statičnega, diahrono prerezanega položaja slovenske kulture, slovenskega bitja in žitja, ampak gre za nekaj, kar je v času vpleteno in se razvija. Tisti, ki ste hodili po svetu, veste, da so to veliki problemi, ki jih ta zakon niti ne omenja, niti ne upošteva. To so zadeve, ki jih bo treba v času med prvim in drugim branjem upoštevati, zato sem tudi za to, da se o tem odpre širša in javna razprava. Ne glede na to, da je to bilo že kdaj opravljeno, čas in razmere so zdaj spet drugačni. Drugače se gleda na slovenstvo, spremenile so se tudi razmere v Avstriji, v Italiji, seveda ti bi prav gotovo sodelovali, pa tudi po svetu. In velikokrat pozabljamo na tiste Slovence, ki niso na nek način organizirani v teh družbah, pozabljamo na dežele, v katerih so Slovenci zelo individualni in so na nek način sami po sebi vezani na matično domovino, se pravi, je njihova volja ta, da nas iščejo. Zato je recimo tudi nekaj tako zelo zastarelega v tem zakonu, da se podpira samo tiskane medije oziroma njihov tisk. Zadeve so šle naprej, od leta 1984 imamo računalnike, tam od leta 1987 že teče internet, spletne strani in tako naprej. To vse že živi, pa ta zakon, ki naj bi bil moderen in naklonjen vsem, tudi tistim iz četrte in pete generacije, pa tega na nek način ne vidi, noče vidite, ampak živi v prepričanju neke folklore, ki ostaja nekje za zanamce. To so stvari, ki se mi zdi, da jih velja upoštevati. Pri repatriaciji me skrbi tudi to dokazovanje slovenstva. Jaz si ne predstavljam čisto natanko, koliko čistokrvnosti bo treba pri tem, kako je s tistimi iz mešanih zakonov, mogoče celo recimo kakšnih mulatov ali kreolov in tako naprej, ker Slovenci so le šli vsepovsod po svetu. Ti vidiki me zanimajo, ali bo dovolj, da se človek počuti Slovenca, če je tam iz pete generacije, pa ga to recimo zanima, išče svoje korenine in bi rad pravzaprav poiskal svoj novi svet, novo življenje. Vse to bomo na nek način morali upoštevati, razumeti in seveda če smo res tako zelo načelni, tudi sprejeti. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Guliču. Gospod Pelikan, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz se kot predstavnik vlade kot vodja urada zahvaljujem vsem poslankam in poslancem za vaša stališča. Jaz sem pozorno poslušal vaše pripombe, tako tiste, ki so bile naklonjene, pohvalne, kot tudi tiste, ki so opozarjale na določene odprte zadeve v tem besedilu zakona. Ta vaš interes nekako potrjuje interes državnega zbora v tej skrbi za Slovence v zamejstvu in po svetu. Moram reči pa, da me je vprašanje poslanca Battellija spravilo v hudo zadrego. Jaz razumem to njegovo skrb, ker se zavedam, da so manjšine vedno zelo ranljive. Tudi najboljši zakonih ponavadi ne uspejo zadovoljiti potreb, ki jih imajo manjšine. Jaz lahko ponovim v odgovor gospodu Battelliju to, kar sem povedal v uvodni predstavitvi, da živi po svetu okoli 68 tisoč slovenskih državljanov in da so ocene o tem, koliko je pripadnikov slovenske narodne skupnosti v Italiji, v Furlaniji Julijski Krajini, zelo različne. Gibljejo se nekje od 70, 80, 85 tisoč, tudi 90 tisoč, tudi 100 tisoč. Mislim, da so to različni dejavniki, ki na to vplivajo. Prav zaradi te ranljivosti manjšinskih skupnosti si želim, da bi bil ta zakon, ki ureja odnose med Republiko Slovenijo in Slovenci v zamejstvu in po svetu, da bi bil sprejet s kar široko podporo, s širokim konsenzom. Gospodu Bevku bi samo nekako pojasnil. V tem svojem prvem stališču poslanske skupine je omenil ta prenos sredstev iz ministrstva za kulturo na urad za Slovence v zamejstvu in po svetu. Do tega prenosa sredstev je prišlo in mislim, da je to pravilna izbira, kajti to so sredstva, ki so jih na ministrstvo za kulturo namenjali s pomočjo javnega razpisa Slovencem, za kulturne pobude Slovencev v zamejstvu in po svetu. S tem, ko so bila ta sredstva prenešena na urad za Slovence v zamejstvu in po svetu, pa so se v bistvu združila v en sam javni razpis, tako da Slovenci zunaj niso več dolžni spremljati dveh razpisov na dveh različnih naslovih v Sloveniji, ampak en sam. Istočasno pa je tudi ministrstvo za kulturo ohranilo svojo vlogo pri tem, kajti v strokovne komisije, ki odločajo o teh vlogah, sta vključena tudi dva predstavnika ministrstva za kulturo. Urad sprejema z veseljem izrečeno pobudo za sodelovanje pri oblikovanju amandmajev. Mislim, da vam je iz mojega posega popolnoma jasno, da bomo vložili maksimalni možni napor, da bi z amandmaji uskladili ta zakon tako, da bi bil sprejemljiv za Slovenijo, za vas poslance tukaj v državnem zboru kot tudi, da bi prinesel neke priložnosti Slovencem v zamejstvu in po svetu. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Pelikanu. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Jih bom prebral: Pukšič, Battelli, Jerovšek. Izvolite, imate po 5 minut. Gospod Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ker je bilo med razpravo slišati tudi nekaj o opravljenem delu v preteklem letu, predvsem pa glede razpisa v zvezi z revijo, bi rad pojasnil naslednje. Oceno dela urada v preteklem letu so dale Slovenke in Slovenci, ki živijo zunaj meja. Jaz se jim prav od srca zahvaljujem. Ocena, ki je bila, je njihova, ker smo v tem uradu delali za, jaz sem velikokrat rekel, zlato slovensko zrnje, kjerkoli že je na tej zemeljski obli. Kar se pa tiče torej zadnjega projekta razpisa v zvezi s tiskanim medijem pa naslednje. Pred dvema letoma, približno leto in pol nazaj, je bil tudi takšen javni razpis, na katerem je komisija, ki je bila sestavljena iz urada ministrstva za kulturo in ministrstva za šolstvo, izbrala za izdajatelja Družino. Politična odločitev, torej v nasprotju z razpisom, ker je bilo zapisano v razpisu, da bo izbran tisti, ki bo izpolnjeval najboljše pogoje, ki ga je predlagala komisija, pa so ministrica gospa Rihtarjeva, zunanji minister Dimitrij Rupel in takratna državna sekretarka Jadranka Šturm Kocjan politično odločili, da bodo to dali nekomu drugemu. Revija Slovenija.svet, ki je izhajala leto in pol, sem sicer ob tem delu v zadnjem letu ob samo enem obisku Slovencev zunaj, po svetu ob tej priliki povprašal o tej reviji in so, da od kar ni Rodne grude, nimajo več časopisa. To pomeni, da kaj dosti o tej reviji niso vedeli. Revijo, ki jo je sedaj izbrala komisija, je bila od osmih članov, torej izbor sedmih za in eden se je opredelil za neko drugo, pa ne za to, ki se sedaj pritožuje. Trije člani te komisije so bili isti, kot so bili pred letom in pol. Izbor je bil na osnovi prijave, na osnovi materialnih dokazov ob prijavi, na osnovi pogovora štirih najboljših s komisijo in tudi na koncu pred podpisom pogodbe na osnovi pogovora s takratnim državnim sekretarjem. Prepričan sem, da je bil izbor najboljši, da pa se bo pokazalo samo z delom te revije, ni pa samo v pisni obliki, ampak tudi v elektronski oziroma internetni obliki, tako da bo imela svoj portal, ker vsega tega do sedaj ni bilo. Upam in želim, da bo dosegla čim večje število Slovenk in Slovencev po svetu, saj je pravzaprav njim namenjena. Zdaj pa v zvezi s prenosom tega urada nazaj pod zunanje ministrstvo. Moje prepričanje je, da bi to bila ena od ponovnih slabih odločitev. V dvanajstih letih se je pokazalo, da to ni funkcioniralo, in tudi v tem letu se je pokazalo, pa ne samo v tem letu, temveč tudi potreba, sami ste omenjali, 28 področnih zakonov, ki so bdeli in bdijo nad temi področji za Slovence v zamejstvu in po svetu. Torej potreba, celostna potreba, tudi zaradi gospodarskega povezovanja in razvoja. In prepričan sem, da bi to doprineslo tudi k razvoju Slovenije v bodoče. V to sem prepričan, tako kot sem pač že zadnjih šest let, kar se s tem aktivno ukvarjam, da je najboljše za Slovenke in Slovence, ki živijo zunaj, da vodi urad minister brez listnice. Prepričan sem, da je dobro, če se v ta zakon zapiše finančni minimum za funkcioniranje tega in da se uvedejo oziroma zapišejo možne davčne olajšave za vse tiste, ki delajo na tem področju za ohranjanje slovenstva in slovenske kulture. Za to gre. Hvala lepa.
Hvala gospodu Pukšiču. Gospod Battelli, imate besedo.
Hvala, predsednik. Ne bom kolegicam in kolegom, pa tudi vam ne kradel preveč časa. Ampak, poglejte, ob tako občutljivih temah, kajti tu ne gre samo za usodo skupnosti, ampak tudi prav za individualne usode in tako naprej, koliko samoreferenčnih razprav je bilo, in tudi ob polprazni dvorani. To poudarjam zaradi tega, ker sicer je taka tema vedno bila predmet velikih demagoških zanosov. To je ena stvar. Se pravi, samoreferenčnost teh razprav in opravičevanje lastnih početij določenih oseb. In potem tu zaznavam že spet, pa ne samo o tej temi, ampak vendarle zaznavam pomanjkanje osnovnih informacij celotnega zbora za pravilno odločanje. To je sedaj en širši problem, ki se je pokazal tu zelo nazorno po mojem skromnem mnenju. In tretje, kar sem hotel povedati, je pa to ideologiziranje te politike in popravljanje krivic tudi na tem področju. Veste, stalno popravljanje nekih krivic v bistvu odtujuje pozornost od pravih problemov ljudi, ki tu in sedaj živijo in morajo še imeti možnost dostojno živeti. To odstranjuje pozornost od tega. Zato bo treba najti konsenz o tem, da se to neha, ker se ne da z enakimi metodami, ko se jih sicer, kako bi rekel, pravilno tudi obtožuje, da so obstajali z enakimi metodami, to izpodbiti. Ne da se. Niti na tem področju, niti na kakšnem drugem. Mi moramo najti eno zrelost, zadostno zrelost, da s tem prenehamo in da se končno posvetimo reševanju problemov, ki obstajajo in ki se vlečejo tudi iz preteklosti, iz zgodovine in tako naprej. Ta pogum in to zrelost moramo poiskati na podlagi pravih informacij. Stroka nam jih nudi. Problem ni v stroki, problem je v politiki, ki ne sliši, ne dojema, noče se spopasti s tem problemom. To sem hotel povedati. Hvala lepa.
Hvala, gospodu Battelliju. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 19.30 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 19.30.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod predsednik vlade, spoštovani ministri in sodelavci! Nadaljujemo prekinjeno sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka, v tem primeru se glasovanje lahko opravi. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda - obravnavo predloga kandidata za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije, se imenuje dr. Jože Pavlič Damjan. Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Od 72 poslank in poslancev je za glasovalo 47, proti 23. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je dr. Jože Pavlič Damjan imenovan za ministra brez listnice, odgovornega za usklajevanje in spremljanje izvajanja strategije razvoja Slovenije. [[Aplavz.]] Ministru vlade Republike Slovenije čestitam k imenovanju in mu želim uspešno opravljanje dolžnosti! Prosim novoimenovanega ministra, da v skladu s 113. členom ustave Republike Slovenije priseže pred državnim zborom. Prosim.
Prisegam, da bom spoštoval ustavni red, da bom ravnal po svoji vesti in da bom z vsemi svojimi močmi deloval za blaginjo Slovenije. [[Aplavz.]]
S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda - drugo obravnavo predloga zakona o planinskih poteh. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o planinskih poteh ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Moge, izvolite prosim. Obrazložitev glasu.
Zagotovo bom glasoval proti temu sklepu, kajti predlagatelji so na delovnem telesu in tudi v državnem zboru predstavili, da je zakon v redu. Ta zakon omogoča prost prehod preko privatne lastnine državljankam in državljanom Republike Slovenije, ta zakon nam omogoča, da bomo uzakonili in ta znak poskušali z zakonom zaščititi tako, da se bo imenoval po planincu Knafelcu. Ta zakon omogoča neprimerno varnejšo pot po planinah, ker bo verjetno manj nesreč, manj poškodovanih in tudi manj mrtvih. In ne nazadnje, ta zakon je zakon, pri katerem kažemo tudi Slovenci svojo identiteto. Ni odveč, da smo si Slovenci izbrali v svojem grbu ravno Triglav kot najvišjo goro, ki jo imamo, predstavlja simbolično. Ni odveč reči, da so planinci še kako prispevali v preteklosti, da se je slovenstvo ohranjalo, in treba je, ko se glasuje o tem zakonu, povedati, da planinci ne glede ne barvo, ki ji pripadajo, nimajo planinstva v nogah, ampak ga imajo v svojih srcih. Zato prosim, da ne podprete tega sklepa in za božič omogočite torej planincem, da bo tudi njim posijalo na njihovih planinskih potek lepše sonce.
Hvala lepa. Izvolite, prosim. Gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Sam seveda kot sopodpisnik predlaganega zakona ne bom podprl sklepa, ki ga je predlagalo matično delovno telo. Dejstvo je, da je treba planinske poti narediti varne in predvsem prijazne planincem. Vsekakor se ne morem strinjati s tistim, kar je bilo povedano v razpravi, češ da zakona ne bo nekdo podprl zato, ker niso urejena neka stvarno pravna razmerja in ga moti to, da se s tem zakonom pač dovoljuje prehod planincem preko zasebne zemlje na določeno planinsko točko. Potemtakem lahko pričakujemo, da bo pot enega planinca, ki danes porabi dva dni do vrha Triglava, trajala, če bo nova vlada pripravljala zakon, približno 14 dni, saj bo hodil čez Krajnsko Goro pa Celovec, da bo našel vse javne poti, da bo lahko prišel na vrh Triglava. Kar se pa tiče znaka. Slišali smo že v razpravi mojega poslanskega kolega, gospoda Baroviča, da danes imamo Slovenci svojo markacijo. Ali morda čakamo evropsko, da bo to moder krogec z E-jem, če bomo pa našli še nekoga, ki bo imel čas, da bo namesto krogca risal zvezdice - hvala lepa! Zato bom glasoval proti temu predlogu.
Gospod Sajovic, imate besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in kolegi! Glasoval bom proti sklepu matičnega delovnega telesa, kajti s tem se dokazuje, da ta vlada planincev nima rada. Gre preprosto za to: dana so bila neka izhodišča, dobra osnova, o kateri bi se dalo pogovarjati, o zadevi, katero bi se dalo nagraditi in pa izboljšati, tako pa ste na žalost k eni taki svetli temi, ki povezuje številne Slovence, prišli s političnim pristopom zaradi napačnega predlagatelja, kar pa za ta narod ni in ne bo dobro.
Gospa magistra Potrata, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanska skupina Socialnih demokratov predlaganega sklepa ne bo podprla. Predlog zakona, o katerem se izrekamo zdaj, ima sicer nekatera določila, ki bi jih bilo mogoče z dopolnili izboljšati. Pred tem zakonom smo že sprejemali in podpirali predloge zakonov, ki so imeli dosti več pomanjkljivosti kot ta, tudi za tem zakonom bomo še kakšnega takega razglasili za primernega za nadaljnjo obravnavo. Škoda je, da zakonski predlog ne bo dobil podpore, kakršno uživa planinstvo med državljankami in državljani Slovenije. Škoda je, da je šele izziv s tem predlogom zakona za vlado bil tolikšen, da je sklenila sama pripraviti zakon, ki bo govoril seveda o planinstvu in planinskih poteh. Menimo, da predlog zakona dovolj dobro ureja vprašanja, na katera kaže njegov naslov, zato bomo glasovali, kot rečeno, v poslanski skupini Socialnih demokratov proti ugotovitvi, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Gospod Džuban, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz spoštujem nekatere pripombe predvsem iz vrst koalicije, da bi potrebno bilo zakon v nekaterih delih spremeniti oziroma dodelati. In po krajših razgovorih smo ugotovili, da je teh pripomb zelo malo in da bi tudi koalicijski poslanci bili pripravljeni podpreti zakon ampak - ampak, ne morejo. V tej hiši velikokrat poslušamo o razvoju turizma kot alternativni dejavnosti praznjenju gorskih področij, podeželja in tako dalje. Naj mi nekdo razloži, kaj bi omejevanje pohodništva po planinskih poteh pomenilo za pospešeno praznjenje gorskih področij oziroma turističnih kmetij, ki se preživljajo izključno s to dejavnostjo. In eno, kar me je najbolj presenetilo v razpravi koalicijskih poslancev, da pohodništvo bolj škodi kot koristi. To je nekaj, kar ne slišiš pogosto v tej zamerski Sloveniji. In razlogi - kakšni, da ta zakon ni primeren - mislim, da niso utemeljeni, in jaz tega sklepa ne bom podprl. Hvala lepa.
Gospod Jelinčič, imate besedo.
Hvala lepa. V dvanajstih letih vladavine LDS in Združene liste smo dostikrat doživeli nekaj takega, kakor se bojim, da bomo doživeli danes, da bo dober zakon padel zaradi tega, ker ga je vložil napačen človek. Jaz mislim, da bi bilo lepo, da ne bi ponavljali napak iz dvanajstih let, ker vidimo, kam so nas pripeljale, in nima smisla delati istega, kot so delali prej, in se na ta način maščevati. Zakon je kot osnova dober, popravke se lahko vloži z amandmaji in mislim, da ne bo nobenega problema sprejeti te amandmaje, zato mislim, da je smiselno, če glasujemo vsi skupaj proti temu predlogu, tako kot bom glasoval jaz. Hvala.
Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Glasovalo je 72 poslank in poslancev, za 37, proti 32. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato je zakonodajni postopek po predlogu zakona končan. Gospod Moge, izvolite.
Proceduralno bi to izkoristil. Najprej bi se iz srca zahvalil tistim, ki ste zakon podprli. In kdo želi zakon v tretji obliki sopodpisati, ga imam tu, kot sem obljubil, in bo ta zakon jutri zopet ponovno v proceduri, popravljen z amandmaji na tistih točkah, kamor je zakonodajno-pravna služba rekla, da ni v redu. Kdor hoče, lahko sopodpiše.
Žal vas moram opozoriti, gospod Moge, da to ni bilo postopkovno vprašanje. Zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo predloga zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o odnosih Republike Slovenije s Slovenci zunaj njenih meja, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Gospod Pukšič, imate besedo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Jaz bom takšen predlog sklepa, da je zakon primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, podprl. Zakon o Slovencih, ki živijo izven meja Republik Slovenije, končno prihaja v parlamentarno proceduro in ta zakon prvič tako rekoč visoko politično načelnost, ki jo je Republika Slovenija izražala do Slovencev v zamejstvu in po svetu prek resolucije iz leta 1996 in resolucije iz leta 2002, tokrat konkretizira v pravnem aktu. Drugič, ta zakon posebej določa pristojnosti in naloge tako na družbenem kot gospodarskem življenju Slovencev izven meja Republike Slovenije. Tretjič, zakon naposled prinaša tudi pravno osnovo za ureditev financiranje dejavnosti in organiziranja Slovencev v zamejstvu in po svetu. Skoraj nemogoče si je zamisliti, da toliko let ni bilo zakona za Slovence brez slovenskega državljanstva v skladu s 5. členom ustave in ta zakon razrešuje tudi to problematiko. In ne nazadnje, zakon ureja tudi področje repatriacije, kar se mi zdi zelo pomembno za Slovenke in Slovence na območjih, kjer vlada ali gospodarska ali politična kriza. Hvala.
Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 15. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TRAJNEM PRENEHANJU IZKORIŠČANJA URANOVE RUDE IN PREPREČEVANJU POSLEDIC RUDARJENJA V RUDNIKU URANA ŽIROVSKI VRH, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Prosim, gospod minister Podobnik.
Dober večer, spoštovani gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Namen zakona, ki je pred vami, je v tem, da zagotovimo možnost nadaljevanja zapiralnih del rudnika urana Žirovski vrh, predvsem v zvezi z nemotenim nadaljevanjem del na trajni sanaciji odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt. Do sedaj veljavna pravna podlaga za trajno opustitev izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh, ki je opredeljena v zakonu o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh, je kot rok dokončanja vseh del trajne sanacije določila konec letošnjega leta. S tem predlogom spremembe in dopolnitve zakona pa se določa nov rok dokončanja vseh del trajne sanacije, in sicer v letu 2010, predvsem zaradi tehnično zelo zahtevnih del trajne sanacije odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt. Treba je poudariti, da je bil obrat za proizvodnjo uranovega koncentrata zaprt po planu iz noveliranega programa z manj porabljenih sredstev, kot je bilo načrtovano. Predvsem pa je pomembno dejstvo, da so bila do konca letošnjega leta v celoti izvedena dela na sanaciji jame oziroma obrata za proizvodnjo uranovega koncentrata. Zapiralna dela na odlagališču Jazbec in Boršt pa se niso začela in glavni razlog za to je, da so bile na osnovi dodatno zahtevanih hidroloških, geoloških in geomehanskih raziskav spremenjene projektne osnove, ki so pogojevale nove projektne rešitve in izdelavo povsem nove dokumentacije. Predlog sprememb in dopolnitev zakona prinaša racionalizacijo stroškov državnega proračuna, saj bodo dosedanji delavci javnega podjetja na Žirovskem vrhu opravljali tudi radioaktivni monitoring, ki ga mora zagotavljati Agencija Republike Slovenije za radioaktivne odpadke pri ravnanja z radioaktivnimi odpadki, ki v skladu z zakonom o varstvu pred ionizirajočimi sevanji in jedrski varnosti opravlja obvezno državno gospodarsko javno službo dolgoročnega nadzora. Vladi Republike Slovenije je tudi dana možnost, da opravila javnega podjetja rudnika urana Žirovski vrh prenese na režijski obrat in tako dodatno zmanjša stroške zapiranja z zmanjševanjem stroškov tekočega poslovanja. V letu 2002 je bil sprejet nov sistemski zakon o varstvu pred ionizirajočimi sevanji, ki je odlagališči Jazbec in Boršt uvrstil med sevalne objekte. To je tudi zahtevalo izpolnitev dodatnih ukrepov in pogojev za pridobitev dovoljenja za izvedbo zapiralnih in sanacijskih del. Kot sem že omenil, je bilo za odlagališče Boršt treba izvesti dodatne raziskave in študije; te so pa pokazale, da so tehnične rešitve relativno zahtevne. Poleg že znanega stanja, nakloni brežin, plazovitost območja, je bila ugotovljena tudi sprememba lastnosti odloženega materiala. Zakon o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude določa, da po zaključenih zapiralnih in sanacijskih delih nastopi za zaprte objekte v cilju trajnega spremljanja vplivov na okolje obdobje upravljanja. Upravljanje pa obsega nadzor nad vplivi na okolje in vzdrževanje zaprtih in saniranih objektov. Na podlagi predpisov pa je to obdobje razdeljeno na dva dela, petletno prehodno obdobje in dolgoročno obdobje upravljanja. Upravljanje zaprtih in saniranih objektov ureja zakon o varstvu pred ionizirajočimi sevanji. Poseben del upravljanja pa je monitoring vplivov na okolje in zdravje ljudi, ki poteka skladno z zakonodajo. Za dokončanje vseh zapiralnih in sanacijskih del bo treba zagotoviti za obdobje 2006-2010 sredstva v višini cca 7 milijard slovenskih tolarjev oziroma 6 milijard slovenskih tolarjev oziroma 6 milijard 933 milijonov tolarjev. Poudarim naj, da sem prepričan, da je bila odločitev o dodatnih raziskavah in novih projektih, ki bodo zagotovili večjo varnost kljub zamiku zaključka del in s tem tudi podaljšanja roka dokončanja zapiralnih del, pravilna. Za krajane v tej dolini in tudi naše zanamce bi bilo nesprejemljivo, spoštovane poslanke in poslanci, da na podlagi novih spoznanj po večji varnosti pri končni rešitvi sanacije odlagališč kljub nekaj večjim stroškom in ti dejansko so višji stroški, kot je bilo prvotno načrtovano, teh novih spoznanj ne bi upoštevali. Za javno podjetje Rudnik Žirovski vrh in stroko, ki pri projektu zapiranja in sanacij sodeluje, pa bi bilo to nedopustno in neodgovorno. Mnenja sem, da je zato prav, da predlagana spremembe zakona podpremo, s tem bomo omogočili nadaljevanje sanacijskih del. Na odboru za okolje in prostor ste poslanci in poslanke zakon z amandmaji tudi izboljšali. Poudarim naj, da vlada tudi podpira amandma skupine poslancev s prvopodpisanim Milenkom Ziherlom, ki dodaja novi tretji odstavek in s tem tudi v zakonsko normo zapisuje vsebino, o kateri smo se na odboru veliko pogovarjali, to pa je, da se odškodnine, določene v tem odstavku, izplačujejo kot nadomestilo za omejeno rabo prostora in da je prejemnik nadomestil občina. Podzakonski akt pa bo po predpisih, ki veljajo, po zakonskih predpisih pripravila Vlada Republike Slovenije. Predlagam, da zakon potrdite. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval odbor za okolje in prostor kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Rudolfa Petana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospod minister, spoštovani. Odbor za okolje in prostor je na nujni seji obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o trajnem prenehanju izkoriščanje uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja rudnik urana Žirovski vrh. Na seji odbora so poleg predstavnikov predlagatelja zakona in zakonodajno-pravne službe državnega zbora sodelovali še predstavniki Rudnika urana Žirovski vrh d.o.o. in predstavniki občine Gorenja vas Poljane. V uvodni obrazložitvi predloga zakona je minister za okolje in prostor, gospod Janez Podobnik, predstavil cilje in poglavitne rešitve predloga zakona, ki zagotavljajo možnost nadaljevanja zapiralnih del in se nanašajo predvsem na trajno sanacijo odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt, in sicer do leta 2010, zaradi tehnično zahtevnih del trajne sanacije, za katere je potrebno izdelati revizijo noveliranega programa. Po zaključku vseh zapiralnih del in drugih nalog se predvideva prenos na novega upravljavca. V celotnem obdobju izvajanja sanacijskih del bodo zagotovljeni pogoji za nemoteno izvajanje del zunanjih izvajalcev, ravno tako pa je predvideno tudi postopno zmanjševanje števila zaposlenih in racionalizacija stroškov tekočega poslovanja javnega podjetja. Ob tem je predvidena tudi možnost, da se opravila javnega podjetja prenesejo na režijski obrat. Kljub pospešenemu financiranju zapiralnih del ostaja po noveliranem programu nerealiziranih še 9,3 milijona evra zapiralnih in sanacijskih del. Za dokončanje vseh zapiralnih in sanacijskih del pa bo v obdobju od 2006 do 2010 potrebno zagotoviti še dodatna sredstva. Zakonodajno-pravna služba je predlagala nekaj nomotehničnih izboljšav besedila v 2., 3., in 4. členu predloga zakona. Ministrstvu za okolje in prostor je bila dana pobuda, da prouči možnost umestitve skladišča za nizko - in srednjeradioaktivne odpadke na območju rudnika urana Žirovski vrh v okviru izvedbe sanacijskih del, ravno tako pa tudi na drugih lokacijah v državi. Navedeno pobudo bi bilo smiselno upoštevati v okviru resolucije o nacionalnem programu ravnanja z radioaktivni odpadki in izrabljenim jedrskim gorivom. V nadaljevanju je odbor za okolje in prostor sprejel naslednje amandmaje k 2. členu, k 3. členu in 4. členu. Po končani razpravi o členih zakona ter razpravi in glasovanju o amandmajih odbora v skladu s 128. členom poslovnika je glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Ob upoštevanju sprejetih amandmajev je v skladu s prvim odstavkom 133. člena poslovnika državnega zbora pripravil dopolnjen predlog zakona o trajnem prenehanju izkoriščanju uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku urana Žirovski vrh in so tudi sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Drago Koren v imenu Nove Slovenije.
Dober večer, predsedujoči, poslanke in poslanci. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlagano spremembo zakona o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh podprli. V tem zakonu nekje vidimo tri spremembe, ki jih ta sprememba, ki je pred nami, prinaša. Prva je ta, da bodo naloge radiološkega in meteorološkega monitoringa izvajali delavci sedanjega javnega podjetja Rudnik urana Žirovski vrh, kar bo prav gotovo prispevalo k zmanjševanju stroškov in k racionalizaciji. Druga pomembna stvar, ki jo mi vidimo pri tem zakonu, je možnost, da se likvidira javno podjetje, preden bodo končane vse naloge, ki jih predvideva program zapiranja, če se bo ocenilo, da javno podjetje kot tako ni več potrebno, če se bo število zaposlenih - kar se tudi ugotavlja, da se bo - zmanjšalo in da bo to lahko postal samo režijski obrat v okviru ministrstva za okolje in prostor. V poslanski skupini Nove Slovenije ocenjujemo, da bi ta poteza bila smotrna, da bi prav gotovo tudi s tem racionalizirali določene stroške. Tretja in poglavitna sprememba je seveda v podaljšanju roka za dokončano zaprtje rudnika in trajno sanacija odlagališč rudnika in hidrometeorološke jalovine Jazbec in Boršt, ki se podaljšuje do leta 2010. Vsi vemo, da bi po zdaj veljavnem programu stvar morala biti končana do konca letošnjega leta. Na odboru smo s strani direktorja javnega podjetja rudnika v zapiranju izvedeli, da bo sam rudnik zaprt, ko bo [[...]]
Oprostite, lepo bi prosil, če prekinete z vzporednim sestankom. Spoštovani gospodje, če prekinete s sestankom.
[[...]]se pravi, da bo samo zaprtje rudnika [[...]]
Hvala lepa.
[[...]]in objektov končano v roku, se pravi, do konec letošnjega leta, da pa je problem na teh dveh odlagališčih Jazbec in Boršt, kjer bo potrebno pripraviti nove projekte, nove programe, da se bo stvar lahko sanirala. Nam se sicer postavilo vprašanje, ali so kje kakšni vzroki tudi, da ta sanacija ni bila tudi na teh dveh odlagališčih že pričeta oziroma da se še ne izvaja uspešno in če je morda mogoče tu možno najti tudi kakšnega krivca. V poslanski skupini se nam postavlja tudi vprašanje glede finančnih posledic tega zakona. Po tem programu je nekje prepotrebnih 7 milijard tolarjev, kar je po naših ocenah kar velik zalogaj, vendar upamo, da bodo sredstva zagotovljena in da se bo ta sanacija tudi v doglednem roku končala. V poslanski skupini bomo predlagan zakon podprli.
Hvala lepa. Gospod Mihael Prevc v imenu Slovenske ljudske stranke. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovani direktor direktorata, spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh ter noveliran progam izvedbe trajnega prenehanja izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku Žirovski vrh opredeljujeta trajno opustitev izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku urada Žirovski vrh do konca leta 2005. Dejansko pa dela zaradi spremembe zakonodaje, ugotovitve drugačnih geomehanskih pogojev na odlagališčih hidrometalurške in jamske jalovine do navedenega roka ne bodo dokončana. Na odlagališču rudarske jalovine Jazbec že poteka sanacija, na odlagališču hidrometalurške jalovine Boršt pa se sanacija sploh še ni začela. Nujno je potrebna predlagana določitev novega roka dokončanja vseh del trajne sanacije prenehanja izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku, in sicer do konca leta 2010 ter s tem zagotoviti možnost nadaljevanja zapiralnih del rudnika Žirovski vrh, ki se nanaša predvsem na trajno sanacijo odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt. Na seji odbora za okolje so bili prisotni tudi predstavniki občine Gorenje vasi - Poljane, se pravi lokalne skupnosti, ki sodi v to območje, in so podali nekatera stališča. In sicer, na osnovi pogodbe o neodplačnem prenosu nepremičnin je bil na občino Gorenja vas - Poljane v letu 2003 izveden prenos dela zemljišč, z nadaljnjim postopkom prenosa pa se zamuja, kar povzroča težave lokalni skupnosti pri postopku podeljevanja stavbnih pravic v gospodarski coni Todraž zainteresiranim podjetnikom. Tako je občina Gorenja vas - Poljane v vseh 35 letih bila prikrajšana pri gospodarskem razvoju, saj so bila vsa vlaganja namenjena rudniku urana Žirovski vrh, zato se vsaj v fazi zapiranja rudnika zahteva, da se upoštevajo tudi zahteve lokalne skupnosti. Dodatno prikrajšane lokalne skupnosti pa predstavlja tudi neplačilo nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča na podlagi trditve, da odlagališči rudarske jalovine Jazbec ter hidrometalurške jalovine Boršt nista radiološko obremenjeni, temveč da sta sevalna objekta, kljub temu, da se na obeh odlagališčih nahaja večja količina radioaktivnih odpadkov. Občina Gorenja vas - Poljane tudi ugotavlja, da sprememba zakona ne določa kot rednega člana nadzornega sveta tudi predstavnika lokalne skupnosti. Takšno ravnanje predstavlja oviralni moment dobrega sodelovanja med javnim podjetjem in lokalno skupnostjo. Vključevanje lokalne skupnosti je nujno, saj je le tako mogoče vzpostaviti konstruktiven odnos dobrega sodelovanja med občino in javnim podjetnikom rudnika Žirovski vrh, za katerega si občina vseskozi prizadeva. Nujno potrebno je torej omogočiti enakopravno sodelovanje lokalne skupnosti. Zahteva lokalne skupnosti je tudi, da je potrebno priznati omejeno rabo prostora, zaradi dveh odlagališč hidrometalurške in jamske jalovine v približni površini 10 hektarjev. Te zadeva, pa vsekakor rešuje amandma, katerega podpisnik sem tudi sam, ki je usklajen z vlado in ga bomo poslanci Ljudske stranke tudi podprli, tako kot bomo poslanci Ljudske stranke podprli tudi zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o trajnega prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane vztrajajoče kolegice in kolegi državnega zbora. Zapiralna dela so v vseh rudnikih zelo zahteven proces. In vsak zakon ali predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona je seveda dobrodošel. Dobrodošel, če ima - in mislim, da ima - objektivne razloge za to, da se zapiralna dela zaradi svoje visoke stopnje zahtevnosti odvijajo varno, v času, ki je za to potreben, in seveda tudi z vsemi spremljajočimi ukrepi, ki niso zgolj in samo podaljšanje časa ali povečevanja za to potrebnih sredstev, temveč so reševanje tudi nekaterih socialnih težav rudarjev, tako rudnika uranove rude v Žirovskem vrhu kakor tudi kjerkoli drugje. Predlog zakona o spremembah ima svoje razloge, ima željo po končanju zapiralnih del, želje po nemotenem izvajanju, prav tako gre tukaj za zagotovitev varnosti pri samem delu, za ugotovitev, preverjanje stanja ogroženosti in ne nazadnje tudi za vprašanje odškodnin zaradi rabe prostora, kajti vsak prostor, ki je zažrt, je tako kot človek, ki ima hudo rano na kateremkoli delu telesa. In pogled v naravo seveda ni prijeten ob tem. Predvsem pa pozdravljam v tem časovnem obdobju, ki se premakne z leta 2005 na 2010 za zapiralna dela, tudi predlog oziroma idejo vlade, da se prouči tudi možnost umestitve skladišč za nizko - in srednjeradioaktivne odpadke tako na območju rudnika urana Žirovski vrh kot tudi na območjih drugih rudnikov, ki se bodo zapirali. Kajti v tem času bo potrebno seveda tudi osveščenost vseh nas, kaj pravzaprav so nizko - in srednjeradioaktivni odpadki, zakaj so neškodljivi, v kolikšni meri so neškodljivi in v kakšni vsebini in obliki so neškodljivi. Seveda, s tem država rešuje tako finančni kot drugi, prostorski problem ob zapiranju. V Slovenski nacionalni stranki seveda bomo podprli predlog zakona, ker se zavedamo težavnosti teh del. Seveda pa bomo tako kot tudi drugod zelo radi slišali in videli, kako ta dela potekajo in da bodo sredstva, za to namenjena, namenjena predvsem varnosti, racionalni porabi in tudi odškodnini za prizadeto prelepo zemljo naše države Slovenije.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine SDS ima besedo gospod Danijel Krivec. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Namen sprejetja predlaganega zakona je zagotoviti možnost nadaljevanja zapiralnih del rudnika urana Žirovski vrh, ki pa se nanašajo predvsem na trajno sanacijo odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt. Zakon o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh ter noveliran program izvedbe trajnega prenehanja izkoriščanja uranove rude in preprečevanja posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh opredeljujeta trajno opustitev izkoriščanja uranove rude in preprečevanje posledic rudarjenja v samem rudniku urana Žirovski vrh, in to do leta 2005. Dejansko pa vsa zapiralna in sanacijska dela zaradi spremembe zakonodaje, ugotovitve drugačnih geoloških in geomehanskih pogojev na odlagališčih do predvidenega roka ne bodo končana. Zato je nujno potrebna predlagana določitev novega roka dokončanja vseh del, in sicer do konca leta 2010. S tem zagotovimo možnost nadaljevanja zapiralnih del rudnika Žirovski vrh, ki se nanašajo predvsem na trajno sanacijo obeh odlagališč rudarske in hidrometalurške jalovine Jazbec in Boršt. Novi rok za dokončanje je podaljšan predvsem zaradi tehnično zelo zahtevnih del, ki jih zahteva trajna sanacija obeh odlagališč. V nadaljnjih fazah trajne sanacije pa je treba določiti tudi območje omejene rabe prostora zaradi odlagališč in tudi višino nadomestila zaradi omejene rabe prostora. To povzema tudi predlagani amandma. Zaradi težko popravljivih posledic, ki bi lahko nastale v primeru nepredvidene naravne nesreče, je nujno treba podaljšati rok dokončanja vseh del trajne sanacije in omogočiti zakonsko podlago za izvedbo omenjenih del. Zato bomo v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podprli tako predlog zakona kot tudi predlagani amandma.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine LDS bo stališče predstavil dr. Pavel Gantar.
Gospod podpredsednik, gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu LDS bomo predlog sprememb in dopolnitev zakona o trajnem prenehanju izkoriščanja uranove rude in preprečevanju posledic rudarjenja v rudniku urana Žirovski vrh podprli. Podprli bomo tudi amandmaje, ki jih je sprejelo matično delovno telo, pa tudi amandma, ki ga je pripravila skupina poslancev in se nanaša na odškodnino, do katere je upravičena lokalna skupnost, na območju katere se nahaja ta objekt. Razlog za sprejetje zakona so določene zamude, ki so nastale pri zapiranju rudnika urana Žirovski vrh. O razlogih za zamude bi se dalo na dolgo in široko razpravljati, pa vendarle bi morali in smeli reči, da so k tem zamudam prispevali predvsem objektivni dejavniki, ki se nanašajo na zahtevnost sanacije, na spremembe zakonodaje in tudi na nove in ugotovljene težave tehnične in druge narave, ki so nastajale ob samih delih. Ne gre pozabiti, da gre za objekt, ki je bil namenjen pridobivanju in predelavi uranove rude, zato je glede na potencialne nevarnosti, ki bi jih prineslo strokovno sporno zapiranje rudnika ali razgradnje objektov ali sanacija odlagališč, to zelo občutljivo vprašanje. Posebno občutljivo vprašanje in tehnično zahtevno je trajna ureditev obeh odlagališč, kjer se je izkazalo, da so tehnične bistveno bolj zahtevne zaradi že omenjenih hidromehanskih, hidrološki in drugih pogojev. Hkrati, kot je bilo rečeno, sta obe odlagališči tudi sevalna objekta in prav je tako, kar je seveda zahtevalo tudi ponovno preveritev in dopolnitev dokumentov, ki urejajo to sanacijo. Hkrati tudi podpiramo možnost, da se po določenem času to, kar bo ostalo od rudnika, preoblikuje v režijski obrat, ki bi bil pod upravo ministrstva za okolje in prostor. Konkretno se bomo o tem seveda opredelili takrat, ko se bo ministrstvo za to odločilo, ampak načeloma to možnost podpiramo. Še enkrat bi torej poudaril, da bo poslanski klub LDS podprl predlog zakona, podprl tudi vse amandmaje, ki so bili priloženi k mnenju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na drugo obravnavo, to je na razpravo o členu in o vloženem amandmaju z dne 15.12.2005. V razpravo dajem 2. člen in amandma, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim gospodom Milenkom Ziherlom, ste dobili na klop. Ker vidim, da nihče ne želi razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o amandmaju k 2. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je volilo 58 poslank in poslancev, za se je odločilo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključujem drugo obravnavo in prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 2. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma. [[Ne.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, za 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Hvala lepa, gospod minister s sodelavci. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE ŠTEVILKA 154 O SPODBUJANJU KOLEKTIVNEGA POGAJANJA. Besedo dajem gospe Bredi Pečan za predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov.
Dober večer! Rekli so mi, da je najboljše biti edini, ki poda stališče poslanske skupine k posameznem predlogu, ki se obravnava na tej seji. Mislim, da je na mestu in prav, da opozorim poslanke in poslance, predvsem pa vlado Republike Slovenije, da ta konvencija ni kar tako. In da če že ratificiramo mednarodne konvencije, se jih tudi držimo. Rada bi opozorila, da je cela vrsta mednarodnih sporazumov, konvencij, ali kakorkoli se že ti sporazumi imenujejo, ki jih naša država - med drugim, recimo, kjotskega sporazuma - kljub temu da ga je ratificirala - ne izpolnjuje. In zato bi rada opozorila, da konvencijo o spodbujanju kolektivnega pogajanja ratificiramo šele danes zaradi tega, ker je bil zakon o delovnih razmerjih, ki omogoča ratifikacijo te konvencije, sprejet leta 2003 in da je leta 2003 tudi bilo s socialnim sporazumom za obdobje 2003-2005, ki ga je podpisalo največje število socialnih partnerjev doslej, pravzaprav tudi podpisan dogovor o tem, da bomo pospeševali in razvijali sistem kolektivnega pogajanja in krepitev socialnega dialoga v naši državi. Zaradi tega bi rada tudi opozorila, da takrat, ko se socialni partnerji, predstavniki delodajalcev in delojemalcev srečajo zaradi tega, da bi se dogovorili o novih pogajanjih za obdobje 2006 in naprej, da je obvezno in prav, da se udeleži teh pogajanj, tudi takrat, kadar se dogovarjajo samo o pravilih, kako bodo pogajanja tekla, in sodeluje pri tem vlada Republike Slovenije. Žal, kljub temu da je ta vlada predlagala, da državni zbor ratificira konvencijo, ni štela za potrebno, da bi se pri prvih pogajanjih o socialnem sporazumu, se pravi o novem socialnem sporazumu v naši državi, udeležila prvega srečanja pogajalcev. Menim, da ta konvencija tudi vlado Republike Slovenije zavezuje k nekaterim dejanjem, ki ji morda niso ravno povšeči, vendar jih bo morala izvrševati. In zato poslanska skupina Socialnih demokratov podpira ratifikacijo te konvencije in istočasno tudi podpira vse dejavnosti vlade Republike Slovenije k olajševanju, pospeševanje in omogočanju socialnega sporazumevanja in sklepanja kolektivnih pogodb. Hvala.
Hvala lepa. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanju o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 56, proti nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O MEDSEBOJNI PRAVNI POMOČI MED EVROPSKO UNIJO IN ZDRUŽENIMI DRŽAVAMI AMERIKE. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Od 58 poslank in poslancev je glasovalo za 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. In s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O IZROČITVI MED EVROPSKO UNIJO IN ZDRUŽENIMI DRŽAVAMI AMERIKE. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni. Zato prehajamo na tretjo obravnavo, to je na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradna prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o gostinstvu." Glasujemo. Glasovalo je 63 poslank in poslancev, za 58, proti 1. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 1.]] Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o zaposlovanju in delu tujcev." Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, za 57, proti 1. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o izdelkih iz plemenitih kovin." Glasujemo. 63 poslank in poslancev je glasovalo, 62 za, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o kazenskem postopku." Glasujemo. Glasovalo je 66 poslank in poslancev, za 63, proti 1. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o notariatu." Glasujemo. Navzočih 65 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o ukrepih za odpravo posledic določenih zemeljskih plazov večjega obsega iz leta 2000 in 2001." Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prečiščeno besedilo navedenega zakona zbor potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o varnosti na smučiščih." Glasujemo. Navzočih 65, za je glasovalo 64, proti 1. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor potrdil uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o potnih listinah." Glasujemo. Glasovalo je 65 poslank in poslancev, za 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o policiji." Glasujemo. Od 59 poslank in poslancev je za glasovalo 58, proti 1. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o omejevanju uporabe tobačnih izdelkov." Glasujemo. Navzočih je 63, za je glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval deset predlogov sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo, predlog sklepa o razrešitvi namestnika varuha človekovih pravic, predlog sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d.d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti, ter predlog sklepa o spremembi sklepa o sestavi imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev in oceno dejanskega stanja, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi Republike Slovenije, na ministrstvu za pravosodje, Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po zakonu o državnem tožilstvu [[Ur. l. RS, št. 110/02]] , uradno prečiščeno besedilo, za spremembo zakonodaje in za druge odločitve v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Predlogi sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo. Sodni svet je državnemu zboru predložil deset predlogov o izvolitvi v sodniško funkcijo na sodniška mesta, in sicer devetih okrajnih sodnic na okrajnem sodišču v Mariboru, Slovenski Bistrici in Celju ter okrožne sodnice na Okrožnem sodišču na Ptuju. Želi predstavnik sodnega sveta besedo? Hvala lepa. [[Ne želi.]] Predloge je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloge sklepov. Besedo dajem predsedniku komisije, Francu Sušniku za predstavitev poročila komisije.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, spoštovane gospe in gospodje. Sodni svet Republike Slovenije je na podlagi 28. člena zakona o sodiščih in 130. člena ustave Republike Slovenije predlagal državnemu zboru Republike Slovenije v izvolite v sodniško funkcijo 10 kandidatk. Mandatno-volilna komisija državnega zbora Republike Slovenije je o predlogih sodnega sveta razpravljala na 14. seji dne 7. decembra 2005. Na predloge ni imela pripomb in je podprla predlog sodnega sveta za izvolite predlaganih 10 kandidatk v sodniško funkcijo, zato predlagam, da glasujete za izvolitev kot smo že do sedaj glasovali za izvolitev skupaj 56 predlaganih kandidatov na 10-ih sejah in skupaj z današnji 10-imi kandidatkami bomo izvolili v sodniško funkcijo s trajnim mandatom 57 sodnic in 9 sodnikov od začetka mandata do vključno z današnjo sejo. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Aleksandre Fridl Boc na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mihaele Pašek na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 1. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Eljane Romih na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mojce Medved Ladinek na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Slovenski Bistrici. Glasujemo. Glasovalo je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Daniele Ružič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Katje Kolarič Bojanec na sodniško mesto okrožne sodnice na okrožnem sodišču v Ptuju. Glasujemo. Glasovalo je 60 poslank in poslancev, za 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mojce Perc na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslancev in poslank, za 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Mateje Dečman Venčur na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Mariboru. Glasujemo. Glasovalo je 58 poslank in poslancev, za 54, proti 1. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Gordane Malovič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Celju. Glasujemo. Glasovalo je 59 poslank in poslancev, za 54, proti 2. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 2]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tanje Dolar Božič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Celju. Glasujemo. Glasovalo je 61 poslank in poslancev, za 56, proti 1. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep je sprejel. Prehajamo na predlog sklepa o razrešitvi namestnika varuha človekovih pravic. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija, in sicer se gospoda Franceta Jamnika razreši dolžnosti namestnika varuha človekovih pravic z dnem 31.12.2005. Prijavljenih k razpravi ni. Zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi gospoda Franceta Jamnika dolžnosti namestnika varuha človekovih pravic z dnem 31.12.2005. Glasujemo. Glasovalo je 63 poslank in poslancev, za 57, proti 1. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na predlog sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d.d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Besedo dajem predsedniku komisije Francu Sušniku za predstavitev poročila komisije. Izvolite, prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane gospe in gospodje! Državni zbor Republike Slovenije je na 11. seji 30. novembra 2005 sprejel akt o odreditvi parlamentarne preiskave za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev Kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d.d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti. Na tej podlagi je bila mandatno-volilna komisija državnega zbora dolžna pripraviti predlog sklepa o sestavi in imenovanju preiskovalne komisije v skladu z vsebino odrejene parlamentarne preiskave. Zato so bile poslanske skupine zaprošene, da posredujejo mandatno-volilni komisiji predloge o številčni zastopanosti posamezne poslanske skupine v sestavi navedene preiskovalne komisije ter predloge kandidatov za predsednika, podpredsednika in člane ter namestnike članov navedene preiskovalne komisije. Pri tem je bilo treba upoštevati, da je bila parlamentarna preiskava uvedena na zahtevo tretjine poslancev, zato velja pri sestavi preiskovalne komisije peti odstavek 6. člena poslovnika o parlamentarni preiskavi, po katerem imajo vse poslanske skupine v preiskovalni komisiji enako število članov oziroma njihovih namestnikov. Predsednik preiskovalne komisije pa se izvoli izmed poslancev, ki so vložili zahtevo za uvedbo parlamentarne preiskave. Poslanska skupina se lahko na podlagi prvega odstavka 6. člena poslovnika o parlamentarni preiskavi odpove članstvu oziroma namestništvu v preiskovalni komisiji. Poslovnik o parlamentarni preiskavi v 6. členu določa, da ima vsak član preiskovalne komisije svojega namestnika, ki je član iste poslanske skupine. Državni zbor pa izmed članov imenuje predsednika in podpredsednika preiskovalne komisije. Iz posredovanih predlogov poslanskih skupin izhaja, da v sestavi sodelujejo poslanske skupine SDS, NSi, SLS, SNS in DeSUS, poslanski skupini LDS in SD sta posredovali obvestilo, da v preiskovalni komisiji ne bosta sodelovali. Mandatno-volilna komisija je na podlagi posredovanih odgovorov in predlogov poslanskih skupin pripravila predlog, ki ste ga prejeli za današnjo sejo in je skladen z določili poslovnika o parlamentarni preiskavi. Na tej podlagi predlagam državnemu zboru, da ta predlog sklepa sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Preden bi dal besedo posameznikom in tudi pozneje razpravljalcem, bi vas rad opozoril na nekaj. Predlog sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, menim, da bomo o tem razpravljali. Če bo kakršna koli druga razprava, ki ne bo vezena na sestavo, imenovanje predsednika in ostalih članov te komisije, bom razpravo prekinil. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Alojz Sok, Nova Slovenija. Prosim.
Hvala lepa. O tej komisiji je bilo toliko govora, da ne bi imel nič dodati, da mi predsedujoči ne bi slučajno vzel besede, bom povedal v imenu Nove Slovenije - Krščansko-ljudske stranke, da bomo mi ta predlog podprli. Hvala lepa. [[...]] [[Aplavz.]] [[...]]
Hvala lepa, gospod Sok. Besedo ima gospod Josip Bajc v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi, ne, ne, samo opomnik sem si prinesel, da bom vedel, o katerem sklepu razpravljamo, da ne bi slučajno me podpredsednik prekinil oziroma uporabil tisto, kar bo mogoče moral zoper koga danes - ali pa upam, da ne. Poslanci poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bomo predlog sklepa podprli. Ugotavljamo, da je odločitev državnega zbora, da ustanovi preiskovalno komisijo, zakonita, tudi sklep, če bo sprejet, ocenjujemo, da je tudi zakonit, obenem pa obžalujemo, da dve opozicijski stranki nista izkoristili možnost in predlagali svoje člane - le če si zraven, lahko zadeve spreminjaš. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod magister Žnidaršič v imenu poslanske skupine DeSUS. Jaz bi vas prosil, da nadaljuje [[...]]
Spoštovani podpredsednik, [[...]]
Spoštovani gospod magister Žnidaršič, da ne bi rad uporabil 77. člena poslovnika, zato nadaljujte, gospod Žnidaršič, prosim.
Ja, spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi. Naša poslanska skupina bo predlog mandatno-imunitetne komisije podprla, pri čemer obžaluje, da v tej komisiji ne sodelujejo vse parlamentarne stranke, kar mislimo, da bi bilo dobro. Ni najbolje, kar se bo zgodilo s tem, da bo koalicija imela samo svojo zasedbo, s tem, da so predlagale svoje člane štiri koalicijske stranke in ena rezervna. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Žnidaršič. Besedo ima gospa Polonca Dobrajc v imenu SDS.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, kolegice poslanke, kolegi poslanci! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo sklep o sestavi in imenovanju članov preiskovalne komisije podprla. Sestavljen je v skladu z zakonom in poslovnikom. Komisija lahko, če bo imenovana, začne z delom, dobro pa je tudi glede na obsežen predlog in predmet preiskave, da čim prej začne z delom. Zato jo bo poslanska skupina SDS podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Cvikl v imenu Liberalne demokracije Slovenije.
Gospod podpredsednik, poslanke in poslanci! Glede na to, da čas ni omejen, bi lahko govorili dolgo, vendar mislim, da ni potrebno govoriti dolgo. Predlagam, da čim prej izglasujete vašo komisijo. Predlagam, da komisija začne delati in pred naslednjo sejo državnega zbora bomo preverili, ali ste začeli obravnavati primer Mercator, ali ste povabili gospoda Janšo, gospoda Vizjaka, gospo Starino Kosem. In če niste, bomo predlagali predsedniku državnega zbora, da uveljavi to, kar je rekel, ustavno pravico druge skupine poslancev državnega zbora. Vse drugo je tratenje časa. Predlagam, da začnete delati, lahko tudi po božiču. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Miran Potrč v imenu Socialnih demokratov.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Ustanovitev vaše preiskovalne komisije je posledica napačnih odločitev tega državnega zbora, tako predsednika kot tudi večine. Ker ste se tako odločili, je danes samo še posledica in izvršitev tega dejstva. To bo preiskovalna komisija koalicije plus Jelinčičevih nacionalistov, to bo preiskovalna komisija, v kateri ne bo najmanj tretjine poslank in poslancev državnega zbora, to bo preiskovalna komisija, ki ne bo imela opozicijskih strank, to bo vaša preiskovalna komisija, ki ne bo dostojno reprezentirala državnega zbora. Formalno jo lahko imate. Pričakujem pa, da bo ta državni zbor spoznal, ali da bo spoznano to drugje, da imamo pravico do preiskovalne komisije tudi poslanke in poslanci opozicije, da nam to garantira ustava in da imamo tudi mi pravico preiskovanja. Dokler bo pa pravno nasilje v državnem zboru takšno, kot je, boste delali in odločali sami. Želim vam veliko uspeha.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Dušan Kumer.
Sedaj se moram prilagoditi tej splošnemu razpoloženju, pa bom takole rekel. Spoštoval bom vaše opozorilo. Ker nimam podatkov o višini in širini kandidatov in kandidatke, ne morem nič o njih reči, ker ne poznam tudi njihove teže, ne vem, koliko je komisija težka, ne poznam njihovih športnih aktivnosti in konjičkov, tako da nič ne morem reči o sestavi te komisije. Tudi jaz ji želim srečno popotnico in z velikim zanimanjem in pričakovanjem pričakujem predvsem tisti del poročila, ki se bo nanašal na Mercator.
Hvala lepa. Gospod Josip Bajc, imate besedo. [[Se odpovedujete.]] Gospod Boštjan Zagorac. [[Se tudi odpoveduje.]] Gospod Aurelio Juri, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Jaz se ne odpovedujem. Govoril bom o sestavi te komisije. Ta sestava in tudi predlog predsednice komisije govori o tem, da je ta komisija fiktivna, je lažna. Tudi ime te komisije je napačno. Ni komisija, ki bo ugotavljala politično odgovornost, ampak je komisija, ki bo ovirala in preprečevala ugotavljanje politične odgovornosti. Ko bi bili kolegice in kolegi iz koalicije v dobri veri, bi preprosto rešili zadevo, tako kot je bilo z naše strani takrat predlagano. Ker pa našega predloga niste sprejeli, je maska padla in dokazali ste, da ne želite ugotoviti politične odgovornosti, ampak to preprečiti. In sestava komisije to dokazuje. Lahko že danes napovem, da če boste že kaj ugotovili, boste ugotovili pač neke malenkosti v poslovanju dveh skladov [[...]]
Gospod Aurelio Juri, prosim [[...]]
Govorim o sestavi, gospod podpredsednik.
Prosil bi, ne, kaj bo komisija našla ali ugotovila, govorimo o sestavi in imenovanju.
Saj govorim o sestavi. Ta sestava napoveduje že danes, da ne bo ugotovila ničesar dlje od trenutka, ko je ta vaša oblast prevzela nadzor nad skladi. Hvala.
Hvala lepa. Gospod dr. Gantar, imate besedo. [[Se odpovedujete.]] Gospod Jožef Jerovšek. [[Oglašanje v ozadju.]] Hvala lepa, gospod Jerovšek. Gospod Gulič, imate besedo.
Spoštovani in cenjeni! O sestavi komisije lahko govorim samo v prispodobi. Ta sestava seveda ne bo mogla prinesti tistih rezultatov, ki jih obljublja, lahko pa prinese tistega, ki je pravzaprav edino zveličaven. Komisija je bila ustanovljena zato, da ne bi bila ustanovljena druga komisija, s tem je opravila svojo funkcijo, se pravi, na nek način se je zgodil čudež, adventni čudež. Kar se pa sestave tiče, moram reči pa tako, vedno je v teh zgodbah o Kekcu tudi Bedanec. Bedanec se tega pač noče udeleževati in zato te predstave prav gotovo ne bo. Želim pa vsem, ki bodo sodelovali v tej komisiji, predvsem pa Mojci, slepi Mojci, ki naj išče pravico, srečno!
Hvala lepa. Na vrsti je dr. Matej Lahovnik. [[Se odpovedujete.]] Gospod Milan Petek. [[Se odpoveduje.]] Gospod Dimitrij Kovačič. [[Se odpoveduje.]] Jaz vas bom kar bral in tisti, ki se bo odločil, naj dvigne roko, prosim. Alojz Posedel, Majda Širca, Srečka Prijatelja ni, Davorin Terčon, mag. Branko Grims, Ivan Grill, Rudi Veršnik, Rudolf Petan, Mitja Ljubeljšek, Miran Potrč, Zvonko Černač, Jože Tanko. Hvala. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi imenovanje predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi z domnevnim oškodovanjem državnega premoženja pri prodaji deležev kapitalske družbe d.d. in Slovenske odškodninske družbe d.d. v gospodarskih družbah, in sicer tako, da zajema preiskava vse prodaje, ki so sporne z vidika skladnosti z zakoni in drugimi predpisi ter z vidikov preglednosti in gospodarnosti. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Mir prosim! Za je glasovalo 40, proti 12. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na predlog sklepa o spremembi sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev in oceno dejanskega stanja, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi Republike Slovenije, na ministrstvu za pravosodje in Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po zakonu o državnem tožilstvu [[Uradni list Republike Slovenije št. 110/02 - uradno prečiščeno besedilo]] , za spremembo zakonodaje in za druge odločitve v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija. Najavljenih razpravljavcev ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembi sklepa o sestavi, imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije Državnega zbora Republike Slovenije za ugotovitev in oceno dejanskega stanja, ki je lahko podlaga za odločanje o politični odgovornosti nosilcev javnih funkcij v vladi Republike Slovenije, na ministrstvu za pravosodje in Vrhovnem državnem tožilstvu Republike Slovenije v zvezi z izvrševanjem nadzora po zakonu o državnem tožilstvu za spremembo zakonodaje in za druge odločitve v skladu z ustavnimi pristojnostmi državnega zbora. Glasujemo. Navzočih je 63, za je glasovalo 47, proti 5. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 3. točke dnevnega reda - na obravnavo predloga zakona o spremembah zakona o lokalnih volitvah tretja obravnava v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo v okviru skrajšanega postopka, in sicer o odločanju o dveh amandmajih k 1. in 2. členu. V razpravo dajem amandma poslanske skupine SNS k 1. členu. Gospod Zagorac, imate besedo.
Hvala za besedo. Zelo kratka obrazložitev amandmajev, ki smo jih v Slovenski nacionalni stranki pripravili k predlogu zakona o lokalnih volitvah. Pripravili smo amandmaje, kot jih imate pred seboj, in sicer, da je potrebno število podpisov 1% od števila vseh prebivalcev in ne volilnih upravičencev, tako kot predvideva predlog samega zakona, to pa iz zelo praktičnega razloga. Namreč, vsi vemo, da je treba volilne lista ali pa kandidature oddati najmanj 30 dni pred volitvami, medtem ko se volilni imeniki zaključujejo pa šest dni pred volitvami in po našem prepričanju, bi bilo zelo sporno, če bi nekomu listo 30 dni pred volitvami zavrnili, medtem ko bi šest dni pred volitvami pa ugotovili, da je pa ta lista, bom rekel, je izpolnjevala potrebno število podpisov, zato da bi bila pravilno vložena. V izogib takšnim in drugačnim ustavnim presojam, smo v Slovenski nacionalni stranki predlagali amandmaje k 1. in pa k 2. členu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod mag. Žnidaršič, imate besedo.
Hvala lepa.
Razpravljamo o 1. členu.
Mi bomo ta amandma podprli, čeprav se je s sprejetjem tega amandmaja na eni strani zniža število potrebnih podpisov za kandidaturo glede na prejšnjo rešitev dveh odstotkov. Težava pa je, da se je pa strahovito znižala tudi tista spodnja meja in bodo sedaj v najmanjši občini po številu prebivalcev samo štiri podpisi, kar pa seveda je svojevrstna rešitev, na katero predlagatelj amandmaja, izgleda, ni mislil. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odločanje in sicer o amandmaju k 1. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je 69 poslank in poslancev glasovalo, za 16, proti 45. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Prehajamo na odločanje k amandmaju k 2. členu. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Prehajamo na odločanje. Glasujemo. Ugotavljam, da je 68 poslank in poslancev glasovalo, za 14, proti 49. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 17. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 6. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o vinu. Državni zbor je v petek 16.12.2005 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugo obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona odločil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Gospod Džuban, imate proceduralno vprašanje? Izvolite, prosim.
Gospod podpredsednik, v pregledu dnevnega reda za zasedanje na januarski seji je na dnevnem redu ta isti zakon o vinu, tretja obravnavna. Verjetno je nekje nesporazum, mislim, da če odločamo danes, potem januarja ne bi več oziroma če bomo januarja, potem danes ne moremo odločati.
Hvala lepa, gospod Džuban, za to opozorilo. Januarsko sejo zbora bomo prilagodili današnji odločitvi zbora. Glasujemo o zakonu. Glasovalo je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 10. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V mesecu januarju tretje obravnave ne bo več. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 8. točke dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah zakona o trgovini - tretja obravnava v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo v okviru skrajšanega postopka. V razpravo dajem amandma poslanske skupine LDS in amandma štirih koalicijskih poslanskih skupin k 1. členu. Želi kdo besedo? Ne. Prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 1. členu. Opomba. Če bo amandma sprejet, postane naslednje amandma brezpredmeten. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 69 poslank in poslancev, za 25, proti 43. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni bil sprejet. Na glasovanje dajem amandma poslanskih skupin SDS, NSi, SLS in DeSUS k 1. členu. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 64 poslank in poslancev, za 47, proti 17. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je bil amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Ugotavljam, da je glasovalo 66 poslank in poslancev, za 48, proti 18. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 18.]] S tem ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem 12. sejo državnega zbora Republike Slovenije in vam želim prijetno noč. Hvala.