Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 6. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da se današnje seje ne more udeležiti naslednji poslanci: mag. Anton Rop, Franc Jurša in Jakob Presečnik. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Besedo ima dr. Matej Lahovnik, minister za gospodarstvo. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani gospod predsednik, spoštovane, spoštovani poslanci in poslanka! Želel bi na kratko predstaviti Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah o gospodarskih družbah. Predlog zakona o gospodarskih družbah implementira v slovenski pravni red direktivo Evropskega parlamenta in sveta z dne 11. julija 2007 o uveljavljanju določenih pravic delničarjev družb, ki kotirajo na borzi. Glavni namen direktive je odstraniti ovire, ki delničarje odvračajo od glasovanja, ter olajšati in spodbujati čezmejno uresničevanje glasovalnih pravic. Zato je potrebna določena harmonizacija na ravni Evropske unije. Predlog vsebuje tudi določbe v zvezi z urejanjem prejemkov članov organov vodenja ali nadzora in dopolnitev določb o poravnalnem odboru. Če se samo na kratko dotaknem poglavitnih rešitev Predloga zakona o gospodarskih družbah 1C. Predlog dopolnjuje vsebino in objavo sklica skupščine. Sklic bo moral biti bolj obširen in bo vseboval dodatne informacije, ki so za delničarje potrebne za dobro pripravo na skupščino in za učinkovito izvrševanje glasovalnih pravic na njej. Določa se enotni presečni dan za udeležbo na skupščini, pri čemer se bo skupščine lahko udeležil in na njej uresničeval glasovalno pravico le tisti delničar, ki je kot imetnik delnic vpisan v centralnem registru nematerializiranih vrednostnih papirjev, konec četrtega delovnega dne pred zasedanjem skupščine. Predlog bo omogočil delničarjem udeležbo in glasovanje na skupščini s pomočjo elektronskih sredstev. Dopolnjujejo se določbe o pravici delničarja do obravnave dodatne točke dnevnega reda na skupščini in postavitvi nasprotnega predloga ter obveščanju družbe o tem. Prav tako bodo delničarji javne družbe lahko imenovali pooblaščence za uporabo elektronskih sredstev. Oseba, ki ponuja zastopanje nedoločenemu krogu ljudi, bo dolžna razkriti nasprotja interesov z namenom preprečevanja konflikta interesov. Rezultati glasovanja na skupščini bodo morali biti objavljeni na spletnih straneh družbe v dveh dneh od zasedanja skupščine. Tisto, kar je posebej tudi bistveno, je dejstvo, da bo predlog z dopolnitvijo določil določil obveznosti poslovodstva na skupščini razkriti vse prejemke članov organov vodenja ali nadzora za vsakega člana posebej. Tega do sedaj ni bilo, ker so se ti podatki navajali zgolj v celoti, za upravo kot celoto. Z novelo tega zakona ta obveznost velja za vsakega člana poslovodstva posebej. Prav tako bo potrebno razkriti prejemke članov organov vodenja ali nadzora v odvisnih družbah. Ta določba je zelo pomembna, ker je pogostokrat prihajalo do velikih nepreglednosti, kjer se je dogajalo, da so posamezni menedžerji, tudi v podjetjih, ki so v večinski državni lasti, prejemali celo vrsto dodatnih prejemkov na osnovi svojega dela ali nedela v odvisnih družbah, v tako imenovanih hčerinskih družbah. Vlada meni, da je ključno, da se na tem področju zagotovi preglednost in da se dejansko pregledno navede, kakšni so prejemki članov uprav za to, da opravljajo svoje delo nadzora v odvisnih družbah. Vse informacije bodo morale biti predstavljene v letnem poročilu in tako tudi predmet revizijskega pregleda. Predlog bo omogočil skupščini odločati o politiki prejemkov. Če bo skupščina sprejela politiko prejemkov, bodo morali biti vsi prejemki v skladu s to politiko, ki jo je sprejela skupščina. To je zelo pomembno predvsem zato, ker smo se soočili s celo vrsto anomalij na tem področju. Pogostokrat je vpliv posameznih lastnikov na to politiko premajhen. Dogaja se, da se pletejo vezi med upravami in nadzornimi sveti. In na nek način je nastal vtis, da so dejansko ta plačna razmerja v naši družbi porušila oziroma je prihajalo do zelo velikih anomalij. Zato v Vladi menimo, da je prav, da ima skupščina delničarjev, kjer so zastopani vsi delničarji, pravico, in, če hočete, tudi dolžnost, odločati o politiki prejemkov. Če bo skupščina po novem sprejela politiko prejemkov, se pravi na nek način nagrajevanja uprave, bodo morali biti vsi prejemki izplačani v skladu s to novelo [[...]]
Spoštovani gospod minister, prosim, če počasi zaključite predstavitev.
Predlog po novem prepoveduje tudi udeležbo članov nadzornega sveta v dobičku družbe. To se nam zdi zelo pomembno, ker je tudi na tem področju prihajalo do cele vrste anomalij in so si nadzorniki pogosto izplačevali tudi v državnih podjetjih zelo velike nagrade, čeprav dejansko nimajo odločilnega vpliva na uspešnost poslovanja podjetja. To pomeni, kot sem dejal, po novem udeležb članov nadzornega sveta v dobičku družbe več ne bo v skladu s to novelo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predstavniku Viliju Rezmanu za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Odbor za gospodarstvo je obravnaval kot matično delovno telo predlog zakona, potem ko je ta predlog zakona že prestal splošno obravnavo in bil ocenjen kot primeren za nadaljnjo razpravo. Predlog zakona je bil v odboru obravnavan, amandmiran, ostali so nekateri odprti členi, ki imajo možnost za amandmiranje tudi še danes. Kot tak je bil torej predlagan Državnemu zboru v razpravo in odločanje. Pri obravnavi so v okviru dela Odbora za gospodarstvo sodelovali predstavniki Vlade, minister Lahovnik, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, zainteresiranih gospodarskih zbornic pa tudi Vse slovensko združenje malih delničarjev, ki je samo prispevalo tudi gradivo in katerega dva predloga za amandma sta bila tudi deležna podpore. Gradivo, ki je služilo obravnavi, je razen predloga zakona sestavljalo še stališče Zakonodajno-pravne službe, dve gradivi Vseslovenskega združenja malih delničarjev in pa predlagani amandmaji s strani dveh poslancev, gospoda Posedela in gospoda Žerjava, o katerih smo na odboru razpravljali in tudi odločali. Uvodoma je minister poudaril, kaj so ključne rešitve. Ker jih je danes pravkar še enkrat ponavljal, jaz tega ne bi storil ponovno za njim. Poudaril je, katera so splošna načela, se opredelil do nekaterih amandmajev in tudi utemeljil, kaj podpira in česa ne. Te argumentacije ministra Lahovnika so bile za odbor ustrezne, tako da je odbor v svojih odločitvah tudi sledil pretežni večini njegovih stališč. Zakonodajno-pravna služba je imela sicer zelo številne pripombe k predlogu zakona, bila pa je soglasna s tem, da se večina teh pripomb za amandmaje, ki jih je predlagal Odbor za gospodarstvo, popravlja. In tako je bilo največ amandmajev sprejetih prav na predlog Odbora za gospodarstvo. Razprava je kasneje tekla zlasti o amandmajih, o sedmem, osmem in o devetem členu, in sicer o dveh amandmajih predlagatelja Posedela, ki sta bila zavrnjena kot ne dovolj tehnično in sicer pripravljena, vsebinsko pa sprejemljiva. Zato smo amandmirali te člene redakcijsko, da so ostali odprti, in jih lahko danes ponovno obravnavamo na seji Državnega zbora. Tudi amandma gospoda Posedela k 9. členu je bil obravnavan na enak način. Oba amandmaja je predlagatelj tudi umaknil, da smo jih amandmirali na drugačen način in na ta način pustili odprte za današnjo razpravo. Amandma, ki ga je predlagal gospod Žerjav, pa ni bil sprejet, tudi ni odprt, Vlada mu je nasprotovala in utemeljila na ta način, da je to Odbor za gospodarstvo tudi podprl. Prav tako je bil predlagan sklep, ki bi naj naložil ali priporočil Vladi, da ponovno obravnava vse pripombe, ki niso bile sprejete in o tem poroča odboru, vendar ta sklep ni bil sprejet. Sprejeta sta bila druga dva sklepa, in sicer prvi, ki govori o tem, da se predlaga Državnemu zboru, da to tematiko uvrsti na dnevni red današnje seje, kar se je kasneje tudi zgodilo, in predlog sklepa, ki predlaga Državnemu zboru, da zaradi številnih sprememb Zakona o gospodarskih družbah odloči, da se pripravi uradno prečiščeno besedilo. Odbor za gospodarstvo je vse sprejete amandmaje vključil v svoje poročilo. To poročilo vključno z amandmaji predlaga Državnemu zboru v obravnavo in sprejem.
Hvala lepa. Ker je zbor na 5. seji opravil prvo obravnavo predloga zakona predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zaradi tega prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 5. 2009, in sicer k 7. členu. V razpravo dajem 7. člen ter amandma poslanske skupine Zares. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Vili Rezman.
Naj zelo kratko samo povem, da naša poslanska skupina DeSUS ta amandma podpira. Podprli smo ga sicer tudi na Odboru za gospodarstvo, in sicer v njegovi intenci, ki je po naši sodbi ustrezna, pravilna. Zaradi številnih pripomb v zvezi z nedorečenostjo posamičnih terminov in s slabo možnostjo izpeljave, če bi bil takšen, kakršen je bil predlagan, sprejet, pa smo podprli tudi ta predlog, da se do današnje seje dopolni predlog amandmaja in ga bomo danes po razpravi verjetno tudi vsi, tako ocenjujemo, podprli. Amandmaji govorijo o tem, da se tista osnovna intenca, ki jo zakon s seboj nosi, še bolj zaostri, da imamo boljšo informiranost, večji nadzor, večji vpliv malih delničarjev in več možnosti za preprečitev zlorab, ki so se doslej dogajale, zato je ta amandma tudi deležen podpore Poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa. Besedo ima Lojze Posedel. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares podpiramo vse novosti in pa vse spremembe, ki jih prinaša ta sprememba Zakona o gospodarskih družbah, ker je na tem področju veliko nejasnosti in nepravilnosti, tudi takšnih stvari, ki preprosto povzročajo pravo zgražanje, kako je lahko tako pomembno področje tako slabo urejeno, da so se te pojavne oblike kumulirale v zadnjem obdobju. Zato smo tudi zelo dobro pripravljene spremembe, ki jih je predlagala Vlada oziroma Ministrstvo za gospodarstvo, želeli še bolj jasno dopolniti oziroma pojasniti v tem 7. členu, in sicer iz preprostega razloga, da to, kar se opaža, je, da je ukrepanje in pa delovanje uprav lahko velikokrat usmerjeno predvsem za doseganje kratkoročnih ciljev, pravi rezultati oziroma prava slika poslovanja in delovanja pa se pokaže na dolgi rok. Takrat je za marsikaj že prepozno, takrat so za tako izplačane nagrade v upravi, nadzornikom, pokažejo pa se zelo lahko tudi negativne pojavne oblike. Zato predvidevamo v tem 7. členu, da se uvrstijo določeni popravki oziroma stvari, ki bi omogočile, da nadzorni svet lahko zahteva vrnitev že izplačane nagrade za poslovno uspešnost ali njen sorazmerni del v primeru, če se pravnomočno ugotovi ničnost letnega poročila in se ničnostni razlogi nanašajo na postavke ali dejstva, ki so bili podlaga za določene nagrade, in ali na podlagi posebnega revizorjevega poročila, s katerim se ugotovi, da so bili napačno uporabljeni kriteriji za določitev nagrade ali da pri tem odločilni računovodski finančni in drugi podatki ter kazalci niso bili pravilno ugotovljeni ali upoštevani. To pomeni, da se odpre možnost in omogoči, da se v primerih, ki se pokažejo naknadno, lahko že izplačana nagrada tudi vrne, da to ni osamljen primer samo v Sloveniji, ampak da takšna možnost, celo zahteva, izhaja tudi iz obeh resolucij, ki jih je Evropska komisija sprejela v letošnjem letu, in želijo urediti področje nagrajevanja uprav in nadzornikov. Tako obstaja možnost zahtevati vrnitve že izplačane nagrade v roku treh let od dneva izplačila in da člani nadzornega sveta, ki ne ravnajo v skladu s tretjim odstavkom tega člena, so odškodninsko odgovorni po splošnih pravilih odškodnin iz tega prava. Tožbo pa lahko za povračitev škode vložijo posamezni delničarji. Jaz se zahvaljujem vsem kolegom, ki so v razpravi na Odboru za gospodarstvo podprli intenco tega amandmaja, da je bil zapisan tudi v takšni obliki, ki je bila potrebna posameznih sprememb, dopolnil in te so tudi narejene. Kot rečeno, pa sem bil vesel, da je intenca tega, kaj želimo v Poslanski skupini Zares in pa tudi ostali spremeniti, omogočiti, bila deležna podpore. To se je pokazalo tudi v sami razpravi, ko smo ugotavljali, da so v preteklosti bili konkretni primeri, ko o nagradi predsednika uprave ali članov uprave odloča nadzorni svet in se postavi konkretno vprašanje, kako lahko nadzorni svet odloča korektno v primeru, če dobi za to zelo dobro ali zelo zelo dobro plačilo. To smo prikazali tudi na konkretnih primerih banke v večinski državni lasti, kjer obstajajo podatki, da bi si naj bili nadzorniki izplačali nagrade, bili deležni preko 200.000 evrov in da je bilo to narejeno celo s soglasjem prejšnje vlade. Zanimivo je tudi to, da je bivši minister za gospodarstvo gospod Vizjak izjavil, da Vlada, niti on kot minister za gospodarstvo nikoli niso odločali o takšnih nagradah, kljub temu da iz določenih dokumentov izhaja ravno nasprotno. In to je tisto, če so nadzorni svet in člani iz dobička firme tako visoko nagrajeni, potem se vprašanje pojavlja, kako korektno lahko ocenijo poslovanje takšne uprave. S tem amandmajem, se pravi s to spremembo 7. člena bi se uvedla ta klavzula, ki bi lahko v roku treh let omogočila ob izpolnjevanju teh pogojev ugotovitve, ali so bili napačni podatki ali kakšna druga zadeva, ki omogoča, da se lahko celotna nagrada ali pa del te nagrade vrne, zato predlagam, da ta amandma tudi podpremo.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Dobro jutro vsem! Brez zamere, ta amandma je čisti populizem. Prosil bom za mnenje tudi ministra za gospodarstvo. Poglejte, bistvo problema je v tem, kdaj in kako se nagrade določijo. Če je v pogodbi neka nagrada določena, razložite mi, kako naj beremo amandma k 7. členu k točki 3 in točki 4? Nadzorni svet lahko zahteva vrnitev že izplačane nagrade za poslovno uspešnost ali njen sorazmerni del, če se pravnomočno ugotovi ničnost letnega poročila. Oprostite, nisem dovolj pameten, da bi razumel ta termin: ničnost letnega poročila. Pomeni, če je letno poročilo nično, je ta človek, ki je vodil to družbo, bil lump in je delal protipravno in je delal protipravno poročilo. Druga alineja - na podlagi posebnega revizorjevega poročila, s katerim se ugotovi, da so bili napačno uporabljeni kriteriji za določitev nagrade. Ja, pa kako so lahko napačno uporabljeni kriteriji za določitev nagrade, gospe in gospodje? Ne se sprenevedati, ne lagati ljudem! Kriteriji so bili natančno določeni v primeru osebe, ki je ne bom omenjal, in to zelo natančno v pogodbi. In danes vpiti čez nekoga, ki je prejel milijon evrov nagrade, češ, kakšen je, je svinjarija in sramota, ker mu je nekdo to nagrado v pogodbo zapisal z natančnimi elementi. In mu jo je tudi dal. In to je čisto navadno sprenevedanje in prilagajanje situaciji s tem amandmajem. Ni fer in ni pošteno. In v zakonu, točka 4, vrnitev že izplačane nagrade, in sicer v roku treh let. Lepo vas prosim! Najprej, kar je gospodarsko stanje dobro, bomo, ne vem, lansko leto smo enemu dovolili milijon evrov, potem se bo gospodarsko stanje spremenilo in čez tri leta bomo ugotovili ničnost poslov - na kakšen način ničnost - in bomo čez tri leta zahtevali od tega človeka, da vrne to nagrado. Ljudje božji, lepo vas prosim! Toliko pameti in razuma v Državnem zboru pa vendarle moramo imeti, da takega populizma pa ne moremo sprejemati oziroma povejte mi, razložite mi, kaj pomeni ničnost letnega poročila. To pomeni laž takega človeka. Ne samo, da se mu vzame nagrada, takega je potrebno zapreti. Tri leta. Ker je danes stanje slabo, bomo sedaj sprejeli zakon in bomo čez tri leta zahtevali od enega gospoda, da vrne denar. Saj ni prav, da je dobil tako nagrado. Ampak kdo je kriv, da jo je dobil? Kriv je nadzorni svet, ki mu je v pogodbi to nagrado določil. In če mu jo je določil in če so bili rezultati poslovanja taki, da je upravičen do te nagrade, jo je pač prejel. In bi bil neumen, če bi jo vrnil. Jaz sem za to, da se postavijo kriteriji, ampak kriteriji se morajo postaviti prej v pogodbi, v določilih, ne pa s temi členi in s takimi sankcijami, da si bomo izmislili, ker bo gospodarsko stanje slabo čez tri leta, da eden vrne. Še enkrat, kaj je to ničnost letnega poročila, kaj so ničnostni razlogi? Kakšno pravico ima posebno revizorjevo poročilo? Jaz, kolikor vem, imamo en kup revizorskih služb, ki so poročale o poslovanju. Kaj bomo sedaj? Ali bomo še enega revizorja uvajali, ki si bo spet nekaj novega izmišljeval ali kaj? Če je bilo kaj narobe, so te revizijske službe, ki obstajajo, dolžne na to opozoriti in pravočasno povedati, kaj je narobe. To je podvajanje, zavajanje za Slovensko nacionalno stranko in ni fer in ni pošteno. V bistvu je najprej potrebno, in upam, da mi bo gospod minister, ki ga spoštujem, povedal, da imam prav - v bistvu je treba določiti nagrado v začetku ob podpisu pogodbe in jasno opredeliti, pod kakšnimi pogoji je ta nagrada upravičena. Ničelnost poslov si izmišljevati potem, je prepozno. Če se ugotovi, da pogoji niso izpolnjeni, ne dobi nagrade. Tako sem jaz tudi v lokalni skupnosti delal, kot verjetno tudi drugi kolegi: ker je recesija, ker niso izpolnjeni pogoji, pač ne dobiš nagrade.
Hvala lepa. Preden dam za prijavo, se je k besedi javil minister dr. Matej Lahovnik.
Hvala lepa. Spoštovani poslanec Barovič! V osnovi imate seveda popolnoma prav. Kadar pride do ničnega letnega poročila, kadar se ugotovi, potem lahko rečemo, da je šlo za "lumparije". To so "lumpi", saj je jasno. Če pa govorimo vsebinsko, kaj pomeni ničnost letnega poročila, pa moramo reči, da je v 401. členu to tudi na nek način jasno določeno. In potem 1. točka 401. člena govori - "...letno poročilo je nično, če je njegova vsebina v nasprotju s tistimi določbami tega zakona, ki se uporabljajo izključno ali pretežno za zaščito upnikov družbe ali so sicer v javnem interesu..." itn., da ne berem vseh alinej. Ta ničnost je zelo natančno določena v tem primeru. Drugi del, ki ste ga omenili, kar se revizijskega poročila tiče, tudi v tem primeru, kadar so ugotovljene večje nepravilnosti, je treba imeti določeno sankcijo. Zakaj v bistvu lahko na nek način tudi Vlada podpre ta amandma k temu členu? Predvsem zato, ker menimo, da tretji odstavek na nek način nedvoumno določa, v katerih primerih nadzorni svet lahko zahteva povračilo nagrade. Ureditev vračanja nagrad mora biti določena zelo jasno in nedvoumno, ker gre za izreden ukrep, ki v nobenem primeru ne sme postati redna praksa. Se pravi, tukaj ne gre za to, da bi imel nadzorni svet sedaj popravni izpit, ker bi bilo to povsem narobe, ampak gre za izreden ukrep takrat, kadar se dejansko ugotovi ničnost letnega poročila oziroma kot ste vi dejali, če bi po domače rekli, kadar je šlo za očitne "lumparije". In drugič, kadar revizor ugotovi določene nepravilnosti. Takrat pa na nek način je prav, da lahko nadzorni svet ukrepa tudi za nazaj. Ko pa govorimo o tekočem odločanju, je pa absolutno jasno in namen tega zakona je tudi ta, da se skupščini delničarjev dodatno podeli pristojnost določanja politike prejemkov in da se zagotovi tudi večja preglednost tovrstne politike. V tem smislu bi rekli, če je do sedaj nadzorni svet naredil nekatere napake, če je ravnal tukaj neskrbno, če je ravnal v nasprotju z neko dobro prakso, če je ravnal v nasprotju z željami lastnikov, potem pravzaprav do sedaj druge sankcije, praktično ni bilo. Saj za nazaj se kaj dosti ni dalo narediti. Sedaj ta možnost je drugačna. Prvič je skupščina tista, kjer lahko vsak delničar uveljavlja svojo pravico tudi kar se tiče določanja politike prejemkov. To je posebej pomembno v družbah, ki so v večinski državni lasti, ker se zdaj na nek način tudi država sklicuje - ja, tam je nek neodvisni nadzorni svet, ne moremo na njih vplivati, fantje so avtonomni. Potem pa se lahko vsi skupaj samo čudimo, kako velike prejemke si posamezniki izplačujejo. In nastajajo te povezave med upravami in nadzornimi sveti, ki jim jaz pravim "small happy family" - "mala srečna družina visokih prejemkov". In to se lahko prepreči na ta način, da se da skupščini delničarjev dodatno orodje in da lahko tam, če je treba, tudi država kot večinski lastnik ali kdo drug kot večinski lastnik neposredno poseže v to politiko prejemkov. In ta 7. člen, kot sem dejal, je dodaten izredni ukrep, ki se ga da uporabiti, kot smo rekli, kadar je potem nedvoumno ugotovljena ničnost. Zakaj triletno obdobje? Jaz sicer v imenu predlagatelja težko govorim, ampak domnevam, da ste se za to odločili, ker letno poročilo je treba upoštevati. Traja nekaj časa, da se letno poročilo predloži, govorimo o praktično letu dni. Če je izvedena dodatna revizija, je zopet nekaj mesecev. In potem je ta rok lahko zelo hitro tja do tri leta. Ampak v osnovi drži, da to ne sme biti redna praksa. V tem smislu pa imate prav. Ampak je ta dodatni amandma, tako ga v Vladi razumemo, namenjen kot izredno dodatno sredstvo, ki se lahko potem v določenih primerih tudi uporabi. Hvala.
Hvala lepa. Prosim za prijavo k razpravi o prvem amandmaju. Besedo ima Vili Rezman. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. V naši poslanski skupini, pa tudi sam, ne vidimo stvari tako, da bi nagrade smele biti vnaprej določene. Mi v tem zakonu vidimo ravno to prednost, da bodo skupščine sedaj smele pripravljati politiko nagrajevanja, jo spremljati in kasneje na osnovi ugotovitev in analiz tudi ukrepati. Če ni nobenih ukrepov, potem bi vse skupaj bilo pravzaprav nesmiselno. Je pa za to, da se ravna tako, kar nekaj razlogov. Mi to podpiramo z razlogi. Prvič. V principu gre za to, da se nagrade določajo sorazmerno. In na začetku leta, ko se pripravlja politika, se ne ve, kakšni bodo rezultati, kakšni bodo uspehi, kakšen bo ostanek. Tukaj so neke spremenljivke, zato si je treba zadržati tudi možnost, da z ozirom na te spremenljivke odločamo s svojimi odločitvami po koncu tega obdobja. Drugič. Menimo, da mora biti nagradna odvisna od rezultatov dela in ne določena v naprej. To pravzaprav niti ni motivacijsko za nobenega menedžerja, če v naprej ve, kakšna bo njegova nagrada, ne da bi se trudil, da bi upravičil, da bi povečeval to nagrado in da ne bi bil zmeraj v skrbeh, ali morebiti zaradi slabega dela te nagrade ne bo dobil. Mi menimo, da to celo vpliva motivacijsko na razvoj družbe in vpliva tudi na to, da bo menedžer oziroma poslovodstvo imelo v mislih tudi uspešnost, ne samo to, kar se je zgodilo v nekem trenutku, ampak kar se da oceniti na nek daljši rok. Drugače je možnih preveč manipulacij, preveč prirejanja podatkov in tako naprej in se da to zlorabljati. To je tisto, o čemer naj odloča skupščina. Tisto, o čemer morajo odločiti drugi organi, pa to sploh ni predmet razprave, o tem bodo odločali tisti, ki bodo nekoga kazensko preganjali. In tisto, kar sodi v kazenski pregon, ne sodi v zakon o gospodarskih družbah.
Hvala lepa. Besedo ima Lojze Posedel.
Hvala lepa. Pri tem odločno zavračam trditve oziroma oceno kolega Baroviča, da gre pri tem amandmaju za populizem in pa všečnost volivcem. Zagotovo to ni stil niti način dela Poslanske skupine Zares. Za katero drugo mogoče ta trditev lahko drži. Mi smo ta amandma vložili že na seji Odbora za gospodarstvo, kjer mi je žal, da ni bilo prisotnega kolega Baroviča, da bi slišal razprave, ki so iz vseh poslanskih skupin, tudi s strani SDS ali pa bivšega ministra za gospodarstvo, podprle to intenco, te spremembe, ki ni zrasla na našem zelniku, ampak to izhaja iz priporočil Evropske komisije, da to izhaja iz dogajanj tudi drugje po svetu, da je potrebno vnesti več preglednosti v plačno politiko, v nagrajevanje menedžerjev in da odločno zavračam tudi to, da bi danes kdorkoli iz naše poslanske skupine vpil čez nekoga, ki je pač že dobil neko nagrado. Zelo jasno je vsakomur, da če vlagamo amandma na zakon, ki bo pričel veljati s spremembo, da se pri tem ne vpletamo, ne oziramo za nazaj, ne govorimo o konkretnih imenih, o konkretnih posameznikih, o konkretni višini nagrade, ampak govorimo o tem, kar je potrdil tudi minister za gospodarstvo, kar je tudi stališče Odbora za gospodarstvo, da je treba dati tudi večje možnosti, pristojnosti skupščini delničarjem, da ne opazujemo tistega, kar opazujemo danes, da smo vsi zgroženi, potem pa tudi stranke, ki lahko uporabljajo populizem, in ga, lahko kažejo s prstom na to, kaj se dogaja. Tako se sklicujejo skupščine, se ne upošteva zakon, se izigravajo mali delničarji, kako se izplačujejo visoke nagrade, kako se nagrajujejo nadzorniki, da potem lahko pravilno in prav glasujejo. Vse te zadeve je potrebno urediti in pogovarjamo se za naprej in ne za nazaj. Zato mislim, da je prav, da v tem smislu tudi ta amandma razumemo in ga sprejemamo. Da ne bi še kakšen očitek padel, zagotovo ne gre za nobeno hajko, za noben napad na menedžerje, na uprave, da s tem ne mečemo nič slabe luči, da so vsi, ki delajo in ki so na vodilnih mestih, pokvarjeni, skorumpirani, kar zelo lahko hitro kdo reče, ampak gre za to, da se v zakon za to občutljivo področje nagrajevanja vnese več reda, več preglednosti. In to je tudi osnovna intenca in želja tega amandmaja.
Hvala lepa. Besedo ima Franco Juri. Prosim.
Hvala predsednik. Jaz se pridružujem kolegu Posedelu, in sicer pri ugotavljanju, da je zakon dober, zelo dober - o tem smo že razpravljali - in s tem amandmajem je še boljši. Amandma v bistvu pojasnjuje določene pogoje, določene zahteve in določene postopke, ki sankcionirajo nepravilnosti, morebitne nepravilnosti uprave oziroma nadzornikov. Kolega Barovič seveda ima o marsičem prav in dobro vemo, da se večinoma zavzame za pravičnost, ko je govora o gospodarskih družbah, o pravicah delavcev itd. Ampak tokrat žal nima prav, ker ne gre za populizem. Populizem bi bil nasprotno, zanikanje vrednosti tega amandmaja, kajti za enkrat nismo še v trenutku, ko je potrebna protipravna revolucija. Potrebni so logični, smiselni amandmaji in potreben je zakon, ki uvaja neko izredno koristno novost. To je, da nadzorniki ne bodo več deležni dobička. Ta moment je ključen. Končno postavlja nadzorne svete v tisti položaj, kjer niso več mogoče, kot se je slikovito izrazil minister Lahovnik, teh "happy family", ker v bistvu je bilo že vnaprej vse dogovorjeno, kako in kaj in nadzorniki so bili zadnji, ki bi lahko bili zainteresirani za transparentnost vseh postopkov poslovanja, kajti sami so vedeli, da bodo koristili to netransparentnost in da bodo udeleženi morda nekaterih dobičkov, ki pravzaprav jih ni ali dolgoročno jih ni. Te dni se dogaja zgodba Intereurope. 140 milijonov evrov je izginilo v črni luknji ruske naložbe. Prav ta primer kaže, kako ne smemo ravnati, kako je potrebno biti pozoren do pojavov, kjer pride do hudega oškodovanja javnega interesa. Danes se je v Kopru razpravljalo o razrešitvi uprave Luke Koper. Če bi mi prej, v prejšnjem mandatu, ampak tukaj je potrebno priznati tudi SDS, kot smo slišali, da je videl in sprejel logiko spremembe, ampak če bi pravočasno vgradili te mehanizme, ki jih imamo sedaj sistemsko vgrajene v novem zakonu, do takih pojavov ne bi prišlo. Mogoče ni slučaj, da se zavedamo potrebe po sistemski rešitvi prav v času krize, recesije in izbruha nezadovoljstva, zaradi vse več stečajev in likvidacij podjetij, ki zahtevajo visoko ceno v brezposelnosti in socialni stiski. Prav zaradi tega moramo odgovoriti in ponuditi družbi in vsem tem delavcem, ki plačujejo prvi ceno gospodarske krize, neko korektnost, "fer play", sistemske rešitve, ki preprečujejo nadaljnjo slabo prakso nekaterih uprav in nekaterih nadzornih svetov. Zaradi tega je vredno ta amandma podpreti in nadaljevati, to ni konec. Jaz domnevam, da ta zakon in ta amandma sama ne rešujeta vseh vprašanj netransparentnosti, slabega delovanja uprav in nadzornih svetov, vendar se postavljajo neki jasni pogoji. Od sedaj naprej ne bo več možno delovati tako netransparentno in škodljivo, kot so delovali doslej. Seveda, lahko se pogovarjamo naprej še o nastajanju pogodb. Jaz mislim, da bo treba razmišljati, kako in kaj, kakšno transparentnost moramo zagotoviti pogodbam. Zlasti seveda v družbah, ki so v večinski državni lasti, se mi zdi nemoralno, da bi bile te pogodbe še naprej tajne sindikatom in delavcem nedostopne. Ne. Dajmo maksimalizirati transparentnost in mislim, da ta zakon in ta amandma sta prava koraka v tej smeri. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič, prosim.
Bom toliko fer, da ne bom izkoriščal replike, ker sem bil omenjen, ampak bom v rednem času govoril. Najprej kot poslanec Slovenske nacionalne stranke in tega Državnega zbora imam vso pravico povedati svoje mnenje zelo konkretno o zelo konkretnem amandmaju. Prosim, da mi ne očitate te nepravice. Drugič, kar se tiče moje prisotnosti, jo evidentira samo vodja poslanske skupine, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. In on mi pove ali pa določi, kdaj smem izostati. In tretjič, še preveč sem bil prisoten pri obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, tako da nekaterim celo ni bilo všeč vse tisto, kar sem povedal. Toliko naj bo jasno gospodom. Jaz nočem politizirati, tako kot hočejo oni. In s tem končam. Jaz povem samo vsebino. Najlepša hvala, gospod minister. To pričakujem od ministrov. Takšne jasne in konkretne odgovore. In moja trditev, ki jo bom dokazal, da je zame ta trenutek, ta oblika in ta vsebina popravni izpit nadzornemu svetu. Dva dokaza vam bom dal. Ali ni to dvoličnost, pa poglejte, kdaj in kdo je podpisal določeni osebi v pogodbi nagrado v določenem znesku. Poglejte. Ni važno, mene ne briga, katera politična opcija. Mirno je bilo podpisano in mirno je gospod dobil na osnovi podpisane pogodbe nagrado. Ali ni dvoličnost, da danes temu gospodu, in še marsikaterim, ki pa jim ne očitamo, pa so dobili še večje nagrade, pa res neupravičeno, tudi neupravičeno, nikomur ničesar. Ker je danes recesija, ker se je to pokazalo, smo zdaj proti. Če recesije ne bi bilo, jaz verjamem in vem, da bila čista tišina v tej hiši. In drugič. Ja, prav imate gospod minister "happy family". Ampak zdaj vam bom dal primerjavo. Ko pa sem jaz kritiziral enotirni sistem vodenja zavarovalnic, ki je omogočal ravno to, naredil je eno "happy family", pa je bilo nasprotovanje temu. Prav imate. Ja. Skupščina in oni so ena "happy family" in to je treba razbiti. Ampak to je potem treba razbiti tudi v zakonu, o katerem sem govoril, torej o Zakonu o zavarovalništvu, kjer pa uvajamo ravno enotirni sistem, kjer bodo spet vsi "happy family". Imejmo iste vatle za vse. Jaz bom še pozorno poslušal vsebino tega amandmaja k 7. členu in bom spoštoval sporočilo. Priznam, da 241. člena nisem prebral, in ga bom, vam pa hvala za konkretne odgovore. Pa tudi vam gospod minister, ker vas res cenim, tudi malo v presojo to vsebino, pa mogoče se še malo popravi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Aleksander Ravnikar. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani kolegi. Ta trenutek se sprašujem, ali smo mi predsednika slišali ali sem ga slišal samo jaz. Kolikor vem ste pozvali k razpravi o amandmaju. Te razprave je bilo sorazmerno malo. Jaz bi se želel tega držati in mislim, da se bo morala zlasti Vlada, v parlamentu pa Zakonodajno-pravna služba se izreči o tekstu, ki je tukaj predložen. Gre namreč za primer, govorim o tem amandmaju k 7. členu, ko je veliko dobrih namenov, ki jih jaz povsem priznavam in podpiram, ampak vemo, da je pot v pekel dostikrat tlakovana z dobrimi nameni. To se v takšnem primeru lahko zgodi, če to povzroča nejasnost zakonodaje. In mislim, da bosta Vlada, pripravljavci, in Zakonodajno-pravna služba morali s tega vidika v nadaljnji fazi tekste resno pogledati. Upam, da pa tudi že prej, da bodo lahko pripravljena stališča. Zdaj bom pa na kratko opozoril na to, kaj me moti pri 7. členu. V zvezi s tem amandmajem ne morem diskutirati v celoti, ker se že v prvem odstavku sklicuje na kriterije, na načela iz sedmega odstavka 294. člena. Se pravi, če bi se hoteli v celoti izreči o tem, bi morali hkrati razpravljati ali pa še pred tem, o tem, kar je urejeno kasneje. Ampak tej težavi, recimo, da se bomo izognili, bomo morali biti pozorni, ker gre za vprašanje, ker se izrecna dolžnost nalaga nadzornemu svetu, da mora upoštevati, mora slediti tem načelom, zato je posebej vredno, da jih pogledamo, kakšna so. Jaz mislim, da v tej fazi moramo in glede na to, da smo zakonodajno telo, pogledati, kako se vklapljajo v celoto ureditve, ki jo prinaša ta zakon o gospodarskih družbah. In da sedaj povem še v zvezi s temi dobrimi nameni. Je že res, da se dopolnjuje tudi s takim amandmajem ali pa na podoben način, kako naj se uredi vračilo neupravičeno izplačane nagrade oziroma kako naj se ta določa, kot smo videli v tem prvem odstavku. Če pa potem v drugi alineji 3. člena oziroma morala bi biti morda tretja, tega tretjega odstavka 7. člena, napiše, da ob vsem tem, da je recimo poročilo nično, da niso bili spoštovani kriteriji načela iz 294. člena, in ne vem kaj še vse, pa lahko nadzorni svet zahteva pravni pregled in šele potem nekaj naredi, se mi zdi malo premalo močno. Mislim, da bi v takem primeru, če že sledimo tej konstrukciji, morali tako kot prej pri določilih tudi v takem primeru to zahtevati. In bi zaradi tega pozval samo k temu še, da bi tako natančno prav z vidika sedanje ureditve ali dopolnjevanje sedanje ureditve morali pogledati zakon v celoti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister dr. Matej Lahovnik.
Če govorimo o 7. členu, potem se jaz s tem, kar je [[...]]
Sedaj govorimo o 7. členu.
[[...]]spoštovani gospod poslanec Ravnikar povedal, v veliki meri lahko strinjam. Mislim, da ta amandma, ki ga je vložila poslanska skupina Zares, v tistem tretjem, četrtem in petem odstavku je absolutno sprejemljiv in ga Vlada kot takega podpira. Problematičen je pa tisti del, ki se navezuje na 9. člen, kot ste tudi sami omenili. Tisti del je pa sporen in ga kljub dobrim namenom v tistem delu ne moremo podpreti. Potreben je dodatne korekcije. To je, kar se stališča Vlade tiče. Bom pa potem še pri 9. členu, kjer imamo pa določene večje zadržke, dodatno pojasnil.
Dobro. Razprava sedaj teče o amandmaju k 7. členu. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! V obravnavi imamo pravzaprav amandmaje na zakon o gospodarskih družbah, s katerimi bi najbrž pravzaprav vsi tukaj v tej dvorani želeli preprečiti mnoge anomalije, ki so se v zadnjem času v slovenskem gospodarstvu pojavile. Govorim predvsem o višinah plač nekaterih direktorjev, nagrad direktorjev, nagrad nadzornim svetom. Očitno na tem področju do sedaj zakonodaja ni bila najbolje urejena, saj se sicer zgodba okoli nagrade predsedniku uprave Nove Ljubljanske banke prav gotovo ne bi mogla zgoditi. V Ljudski stranki te napore podpiramo in skrajni čas, je da takšne prakse prekinemo in da naredimo rez. Da se najdejo ustrezne dikcije v zakonu o gospodarskih družbah, ki bodo preprečevale oziroma natančno in jasno urejevale področje nagrajevanja uprav in nadzornih svetov. Mi smo za razmišljanje, da če prideš v službo, dobiš visoko plačo, če boš pa kaj delal, pa moraš dobiti še nagrado in ne vem kaj vse. To velja, ne samo za delavce, ampak tudi jasno za menedžerje. Smo pa seveda na spolzkem ledu in nismo za to, da bi delali korak nazaj in poskušali narediti neko vrsto uravnilovko. Dobre in strokovne uprave je treba ustrezno in primerno nagraditi, kot se dogaja tudi drugod po Evropski uniji. In tukaj soglašam, mislim, da z gospodom Posedelom, da pač moramo biti previdni pred tem pogromom vseh menedžerjev in podjetnikov, predvsem tistih, ki so dobri, ki delajo dobro, ki zaposlujejo veliko število ljudi in ki se trudijo pošteno in korektno peljati svoje družbe naprej. Kar pa se tiče direktno amandmajev, se mi zdi, da imamo, kljub temu da smo se na Odboru za gospodarstvo pogovarjali v smeri vprašljivosti nekaterih mehkih dikcij, še vedno tudi tukaj nekatere dikcije, ki so zelo zelo mehke in nedorečene. In se tukaj strinjam s kolegom Ravnikarjem. Ko govorimo o 3. točki, "član uprave pri vodenju postopkov in poslov v družbi," torej alineja, "če je kršil zakon ali statut družbe, dobre poslovne običaje..." Dobri poslovni običaji so lahko zelo, opozarjam, da so lahko zelo, zelo raztegljiv pojem in stvar interpretacije vsakega posameznika. Kar me pa še bolj moti, me pa moti 4. točka. Če so domneve iz prejšnjega odstavka na podlagi revizorjevega ali poročila o pravnem pregledu poslovanja družbe potrjene, to pomeni, da je kršil zakon, statut družbe, dobre poslovne običaje, da je vpliv na to, da postavke v računovodskih izkazih niso bile vrednotene po načelu poštene vrednosti, lahko nadzorni svet, ne glede na pogodbo, sklenjeno z članom uprave, zahteva vrnitev nagrade za poslovno uspešnost. Jaz mislim, da je beseda "lahko" neustrezna. Da bi tukaj morala biti beseda "mora". To besedico bi bilo treba zamenjati. V takem primeru se nadzorni svet ne more odločati na osnovi tega, da ne bom rekel, na osnovi kakšnih političnih razmišljanj ali česar koli drugega. Če je bilo narobe, mora ukrepati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Jaz osebno verjamem v dobronamernost dr. Lahovnika in verjamem, da je amandma k 7. členu nekako nujen, vendar jaz ne vem, zakaj do sedaj ni bilo sprejeto varovalo, da bi se take "svinjarije" lahko preprečile. Ko nekdo dobi 1 milijon evrov nagrade, pa verjamem, da ta primer ni osamljen, za nekatere se niti ne ve, pa mi ne moremo ukrepati oziroma nimamo zakonske možnosti, je to nedopustno, to dopolnjujemo v zakonu na tak način, da se preplačana zadeva zahteva v vračilo v roku treh let, in pa na tak način, da se zopet odgovornosti izmika cel nadzorni svet. Nadzorni organ, vsi tisti, ki sedijo v nadzornih organih, so s svojim premoženjem odgovorni za to, da sprejemajo zakonite odločitve. Če bi bilo to res, potem bi kdo od teh nadzornikov moral iz svojega lastnega žepa kaj povrniti, če je narobe sprejemal odločitev oziroma je sprejemal na škodo podjetja. Pa se to ni zgodilo. Vsaj jaz te prakse ne poznam. Ne vem za tak primer. Tudi nadzorniki prejemajo odlične nagrade. In te nagrade včasih presegajo tudi letni zaslužek enega povprečnega delavca. O tem nihče tukaj ne govori. Ampak tudi to ni predmet te debate. Jaz pa sem prepričan, prepričan sem, da v takih primerih, ko nekdo dobi tako vsoto denarja, da gre za organizirano hudodelsko združbo, da to en sam ne more prilagajati sebi pogodbo, pa to sam napisati notri samo zaradi tega, ker je on predsednik uprave. To je praktično nemogoče. Če bi bili vsi lojalni in pravični, in če bi delali vsi po zakonu, mu to ne bi dopustili, prej bi prišlo do zamenjave. Torej gre za nek organiziran kriminal. In če se pogovarjamo v Državnem zboru, komu mi delimo proračunska sredstva kar tako z odprtimi rokami, s polno roko, lahko hitro ugotovimo: izbrisanim, privilegirancem in Ciganom. S temi se ukvarjamo, za te spreminjamo zakone, za te v bistvu odpiramo državno blagajno. Za delavce vam pa tako in tako ni mar. Tudi ko govorimo o tej samovolji Bruslja, tretje osebe, vinjete, zopet bodo ta račun plačali [[...]]Kdo? Ljudstvo, državljani in državljanke. 95% bomo podražili to dostopnost do avtoceste, tudi ta račun jim boste izstavili. Dejstvo je, če bi hoteli, spoštovani minister, pripraviti varovalko, jaz bom seveda to podprl, ker to je bolje kot nič, ampak v treh letih nekoga prositi, da vrne tisto, kar je neupravičeno dobil, se mi zdi malo smešno. Veste, to delajo otroci. To ni preveč resno. Verjamem pa, da zmore ta vlada sprejeti hitrejši, bolj življenjski ukrep in da tam, kjer je nepravilnost zaznana, takoj vpeljati revizijo, ne potem. Nadzorniki se morajo na osnovi sodno zapriseženih revizorjev odločati o tem, ali je bilo poslovanje zakonito ali ne. Ne potem, ko je že sum izkazan, ko je že kriminalist prišel na vrata, šele potem bomo pa revizijo delali. Splošno plovbo ste prodali brez tega, da bi predhodno naredili dejansko izračun vrednosti podjetja. Brez tega ste jo prodali. Revizorsko poročilo, Računsko sodišče se pa komaj sedaj ukvarja s poslovanjem tega podjetja, ko smo ga že podarili v roke tujcu. Niti nismo vedeli, za kakšno ceno ga prodajamo in kakšna je vrednost tega podjetja, pa smo ga prodali, tako po domače, v pisarni ministra. In dokler se bodo take zadeve dogajale nekaznovano, tudi s strani nadzornikov, ki domov prinesejo vsak mesec debelo kuverto, in dokler ne bomo dobili bolj življenjske varovalke, je to obliž na veliko rano, ki pa ne bo zadržal krvavitve. Hvala lepa.
Jaz bi vas vse skupaj želel opozoriti, da razpravljamo, kar ste poudarili, na osnovi pregleda amandmajev, ki ste ga dobili na mizo in ima datum 19. 5. 2009. In ta amandma, ki ga je vložila Poslanska skupina Zares, je v tem pregledu amandmajev, da bi se izognili kakršnemukoli nesporazumu. Nadaljujemo z razpravo. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Minister, dobili boste besedo takoj, ko bo prijava zaključena. Najprej ima besedo minister dr. Matej Lahovnik.
Samo eno pojasnilo, da ne bo kakršnihkoli nesporazumov glede roka treh let. Vrnitev že izplačane nagrade je mogoče zahtevati v roku treh let od dneva izplačila nagrade ali dela nagrade. To je skrajni rok. Jasno pa je, da lahko zahtevajo takoj. Nek rok je bilo treba postaviti. Nek smiseln rok, in to je skrajni rok. To ne pomeni, da morajo sedaj čakati tri leta ali pa dve leti in pol pa potem odreagirati. Seveda lahko se zahteva bistveno bistveno prej. Praviloma bi to bilo tudi pričakovano in potrebno, tako da ne bi bilo nesporazuma, da prej ni mogoče. In je to tudi namen tega člena, da se postavi nek okvirni termin. Je pa jasno, v tem delu se pa popolnoma strinjam z vami, če bo nekdo čakal tri leta, pa potem, je, kot bi rekli, tisti vlak že odpeljal v veliki meri. Zato je to, kot sem dejal, skrajni rok.
Hvala lepa. Besedo ima Marjan Bezjak.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljen minister, poslanke in poslanci! Mislim, da je amandma k 7. členu nujno potreben, vendar pravilno definiran in s pravilnimi kriteriji. Nikakor se ne morem strinjati, da dejansko nazaj razčiščujemo ali pa iščemo neke stvari, ko na koncu koncev ne bo povračila denarja od določenih ljudi, ki so dejansko prejeli te bajne zaslužke. Pravilno pa je, da se s pravilnikom, z zakonom dejansko uredi to stališče, da bo tako, kot mora biti. Ne morem se tudi strinjati s tem, ko je kolega poslanec navedel, da nadzorni svet od članov uprave zahteva sorazmerno vrnitev nagrade. Sorazmerne vrnitve ne more biti. Vrnitev mora biti cela ali pa nič. Vrnitev je lahko takrat, ko dejansko revizijska hiša ugotovi, ali so nepravilnosti. Uprava niti ne more ne nadzornemu svetu, ne vodstvu uprave izplačati nagrade, dokler niso vsi kriteriji jasno določeni. Govorimo še o dodatni revizijski hiši. To je brezpredmetno. V Sloveniji moramo narediti to, da se revizijski hiši, ki ne poda in ne zazna pravilnosti poslovanja podjetja, odvzeme licenca. To se v Sloveniji še ni zgodilo, razen v Ameriki. Zakaj bi ustvarjali državno birokracijo, še nekoga, ki bi še eno revizijsko hišo nadziral. To je nesmiselno. Za to je sodišče edino merodajno. K temu bi dodal, da se moramo dejansko vsi zavedati, kaj počnemo in kako morajo biti zakoni zapisani in kako kdo opravlja svoje delo, ki mu je bilo dodeljeno. Absolutno se strinjam s tem, da so nagrade uprav in nadzornih svetov poletele v nebo. Ne vem, če katera država premore te nagrade, ki se v takih višinah izplačujejo pri nas. Zato je pomembno v 7. členu dati jasne kriterije, kaj in kdo lahko počne, ali kakšno nagrado si kdo zasluži. Da bo pa za nepravilnosti lahko vračal tri leta, mislim, da je to nesmiselno, da bo država ali družba kreditirala tistega, ki je naredil nepravilnost, tri leta. Rok mora biti takoj. Upam, da bomo v tem 7. členu naredili toliko dobrih stvari, da se ne bodo več dogajale manipulacije, mahinacije v podjetjih, kot se dogajajo zdaj. Hvala.
Hvala. Besedo ima minister dr. Matej Lahovnik. Prosim.
Hvala. Spoštovanemu poslancu Bezjaku bi pojasnil - če bi dali takoj, bi pomenilo, da bi bil ta rok bistveno prekratek in za nazaj ne bi bilo možno uveljavljati kakršnokoli odgovornost. Ravno to je namen, da ta rok ne sme biti niti prekratek, seveda pa se postavi neka meja tri leta, ki je pač smiselna. Če bi želeli v celoti ali to še zaostriti, bi dali pet let. To je tista možnost, znotraj petletnega obdobja se seveda lahko ukrepa. Če pa bi dali takoj ali recimo eno leto, bi pa pomenilo, da po 13-ih mesecih ne moreš več in bi jim zvezali roke. To pa ni namen. To je logika tega triletnega odbobja. Ne sme biti ne prekratek, ne predolg. Ker, če je predolg se razvodeni, če bi dali, ne vem, pet, deset let je verjetno že nesmiselno ali pa dvajset let. Če pa bi dali recimo eno leto, bi pa tvegali, da bi si, ali pa tistim, ki želijo ukrepati, povsem zvezali roke in potem določba ne bi bila učinkovita. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister. Sam podpiram določbe ali te predlagane rešitve v 7. členu. Še bolj se strinjam s prvo različico teh rešitev z 12. 5. in sploh nimam zadržkov. Mislim, da bi to moralo biti že davno v tem zakonu o gospodarskih družbah. Ampak osnovi greh tega zakona je, da je prenormiran, da je predolg in da na koncu nihče ne ve, kaj pravzaprav v tem zakonu je. In ta zakon je v osnovi delalo liberalno gnezdo. Iz tistega gnezda ste zleteli vsi tisti, ki danes predlagate predloge in ste na enkrat postali tankočutni za pravičnost v družbi. Zakaj te tankočutnosti ni bilo takrat, ko ste zakon delali v osnovi in se je predvidevalo, kaj menedžerji lahko naredijo. Menedžerji so imeli navodilo, kako naj dobiček na druge račune, vzporedna podjetja, da bodo lastninili. To se je delalo z roko v roki. Imamo jasne dokaze, to so sami povedali. Iz največjih centrov moči v državi. Forum 21, recimo, je tipično tako gnezdo, kjer so imeli od vrha do dol vso podporo. Jaz o dobronamernosti ministra tudi ne dvomim, ampak se bojim, da je ta 7. člen zdaj spremenjeni in to kar predlaga stranka Zares v prehudi povezavi z evropskimi volitvami. Z željo Zares, da pride v Evropski parlament. Jaz sem to podprl. Tudi željo ministra, da s preferenčnimi glasovi preskoči na lestvici in pride v Evropski parlament. Jaz verjamem, da v teh trenutkih ni prijetno biti gospodarski minister, da je petkrat bolj udobno biti evropski poslanec. To je dejstvo. Če bi gospod minister imel tak strašen občutek, bi pred štirimi leti to predlagal, kar je tukaj bilo predlagano, pa je Posedel predlagal. V prvi vrsti zdaj Kramarjeva nagrada ne bila sporna, ali jo bo država dobila nazaj ali je ne bo dobila. Če bi pred štirimi leti, ko je bil gospodarski minister, kaj takega predlagal. Jaz verjamem, tudi Vizjak ni predlagal, samo Vizjaka bi Združenje menedžerjev požrlo, če bi kaj takega predlagal saj združenje menedžerjev je podorganizacija gospoda Golobiča, ki je naredil v 12 letih, ko je bil kadrovnik v državnih podjetjih. Gospoda Kramarja je nenazadnje tudi gospod Golobič, šef stranke postavil. Naš minister, jaz sem kritičen, da tega ni naredil, ampak ni imel "šans". Tista stran ste zblokirali nekatere zakone z obstrukcijo, ni se jih dalo sprejeti, absolutno ne, gospod Gantar, vi veste, na kakšen način ste delali, tam ste bili tako močni, da mi nismo mogli zakona sprejeti. Gospod Rezman, gospod Žnidaršič sta vedno podprla ono stran, ko smo to sprejemali, nismo mogli. Taka je bila situacija. Tukaj notri je veliko neiskrenosti. To, kar se predlagal ali pa se je predlagalo, da član uprave, ki bo vplival na to, da postavke v računovodski izkazi niso bili ovrednoteni po načelu poštene vrednosti, itd. Jaz v tem parlamentu, takrat ko sem bil izvoljen, 1996, iz zagovornice, takrat smo šli vsi za govornico, natančne podatke iz bivšega podjetja predstavil. Ko je bil direktor hkrati cenilec in sem v opombi zaznal njegovo pisavo, ko se je to delalo sistematično. Izpite za cenilce so delali kar na Ptuju, je prišla komisija tja - to se je dobro plačalo, seveda - in to sem ministru Dragonji, ki ga cenim, ampak je tudi iz tega gnezda LDS-ovskega, tu rekel. Terjal sem odgovornost, kam je šlo iz podjetja 100 milijonov dolarjev, ki je bilo jasno, da je izginili. Minister Dragonja je rekel, tam na kavici v menzi, nisem dovolj močen, ker ima gospod podporo iz najvišjega vrha. In zdaj vidim, se gospod pojavlja za kandidata na nadzornega Sveta banke Slovenije, nekateri ga omenjajo celo za direktorja Nove Ljubljanske banke.
Kolega, se mogoče malo bolj osredotočite na amandma, prosim!
Ne, ne, saj to je v amandmaju, kdo je vplival na računske izkaze. Vse to je notri. In gospodje, sprejmimo to, samo nehajte to sprejemati s figo v žepu, kot ste 16 let delali s figo v žepu. Nehajte to delati s figo v žepu. Začnite verjeti v to kar pišete na papir, naj ne bo to, kar je na papirju, samo v funkciji izvolitve v Evropski parlament. Saj je to legitimno, da delate za evropske volitve. Jaz sem včeraj na televiziji videl, bom rekel celo protestiram, če malo ironiziram, da kranjski župan [[...]]
Ne, ne, poglejte, dajte [[...]]Ni potrebno komentirati televizijskih oddaj, ampak imamo razpravo o amandmaju.
[[...]]v zvezi z evropskimi volitvami, to pa je povezano s temi amandmaji. Evropske volitve [[...]]
Evropske volitve niso povezane s temi amandmaji, ampak z evropsko zakonodajo, prosim, gospod Jerovšek.
[[...]]stranke Zares so zelo povezane s tole zakonodajo in s temi členi in temi amandmaji. Vzročna zvezda je, gospod predsednik, in ne zanikajte, če ste iz iste stranke [[...]]
Spoštovani kolega Jerovšek, ostanimo v okviru amandmaja, pustimo evropske volitve izven tega konteksta. Vi postavljajte ta kontekst, nobeden drug.
Ja, vas moti, ampak moramo transparentno ljudem povedati. Zdaj, glejte, to je dobro napisano, lahko bi bilo še hujše, mislim, še bolj ostro ali pa bolj določno, ker zdaj je priložnost, mi bomo to podprli. V prejšnjem mandatu nismo mogli, ker je bila pač ena stranka, ki je vodena od zunaj, to se je videlo pri postavljanju njihovega ministra, je bila stalno proti takim rešitvam. Zdaj je pa možno, zapišimo zelo ostre dikcije, da bomo vsaj za naprej nekaj naredili. Ne vem, ampak seveda se s tem ne bomo izognili tisočim možnostim, ki jih ima združenje menedžerjev, ki pripravljajo, kako je treba by passe delati, pa voziti okrog sem pa tja. To so fiktivne pogodbe, pa fiktivna izplačila, kot je naredil gospod Jankovič pa iz ljubljanske občine v Mercatorju. Milijon evrov za fiktivni posel. Danes v časopisu, zaenkrat se še ni izognil na sodišču. Zaenkrat se še ni izognil.
Spoštovani kolega Jerovšek. Zares je nekorektno komentirati stvari, ki so pač v nekih sodnih procedurah, kakorkoli, omenjati imena. Mi govorimo o generalnih normah in pravilih, ki veljajo za vse enako. Tega so se vsi držali do sedaj [[...]]
[[...]]za vse enako veljajo [[...]]
[[...]]in bi vas prosil, da se omejite pri tej razpravi.
Gospod predsednik, jaz sem mislil, da se vi za pravičnost zavzemate v družbi, ampak žal, vidim, da vas motijo nekatere stvari.
Pravilno ste mislil.
Glejte, to je, jaz ne vem, zakaj je zdaj tudi v zadnjem času to, kar je stranka Zares predlagala o tem davku obdavčenju. Jaz sem to tudi podpiral.
Sploh ni predmet današnje razprave. Prosim, da prekinete to razpravo [[...]]Prosim, da se vrnete na amandma.
Na amandma, to, kar ta amandma predvideva, saj pravim, glede vračil in vse to. Kaj je lahko za nazaj v roku treh let - vrnitev nagrade. Saj pravim, dobro, naredimo za naprej, ampak če bi minister pred štirimi leti to naredili, ne bi za naprej odločali, bi se rajši zmenili, da bi bilo to kaznivo dejanje. In gospodje, mnoge te nagrade in to, kar so naredili z bankami, da bodo državljani še enkrat sanirali banke, še enkrat, to so kazniva dejanja, to je 350. člen našega Kazenskega zakonika: "Kdor skuša spraviti Republiko Slovenijo v podrejenost," in so jo spravili v podrejenost, ker ne more od zunaj kreditov dobiti Ljubljanska banka. Gospod Kranjc pravi, da je naša banka od zunaj omejena, da dobiva kredite, ki bi jih lahko jemalo gospodarstvo. Banke in državo so spravili v podrejenost. In od ministra pričakujem, da bo tu rekel, jaz bom od notranje ministrice zahteval, pa pravosodnega ministra, da naj po 350. členu Kazenskega zakonika in po 357. členu, o Sabotaža, sodijo, naj jih spravijo na hladno, ki so to naredili. To pričakujem od ministra, da se zelo angažira. Če bo nekaj tega naredil, bo imel na evropskih volitvah tako boljše šanse. Ne sme pa samo na evropske volitve misliti. In stranka Zares ne sme samo na evropske volitve misliti [[...]]
Spoštovani kolega Jerovšek, jaz gledam 77. člen Poslovnika. Prosim, da se tega zavedate.
Jaz se zavedam Poslovnika in mislim, da je za naše volivce, od katerih smo mi izvoljeni, in državljane to pomembno, da te povezave naredimo. Sprejmimo to, ampak zagotavljati morate tudi nekaj, kar bo šlo v smeri tega, da bo policija resnično neodvisna. Da bo lahko tiste fiktivne posle, by passe, pogodbe, ono, tretje tudi preprečevala. Kajti, zdaj ko hoče Kresalova že Gorška zamenjati, direktorja, zato ker je šel v zadevi Janković s preiskavo naprej, to je nezaslišano. Drugače se bo izkazalo, da to sprejemamo samo zaradi evropskih volitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Lojze Posedel.
Hvala, gospod predsednik. V tem trenutku je tudi edina sreča, da na balkonu ni nobene publike. Ker takrat, če ste opazili, kadar je publika [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Se opravičujem [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
Kadar je balkon poln, takrat ima gospod Jerovšek še večji motiv za nastopanje. Danes ni imel nobenega citata, nobene pesmice, očitno, ker je premalo publike. Sicer pa, kolega Jerovšek, jaz sem prepričan, da ste na začetku preslišali, ker ne želim verjeti, da niste razumeli, ali pa še slabše, da ne želite razumeti, kar je bilo povedano in kar je zapisano, da se ta sprememba zakona dela, ne zaradi evropskih volitev, ampak zaradi uskladitve z direktivo Evropskega parlamenta, rok za to pa je avgust 2009. In tu je razlog, ne pa potem vsa vaša napletanja in vpletanja posameznikov v to zgodbo. Enako pa sem vesel, da ste rekli, da boste ta amandma podprli, da je prišel čas in se sprašujete [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Mir v dvorani!
[[...]]prepozno. Zagotovo štiri leta. Vendar ta štiri leta, pretekla, je bila na oblasti vaša vlada, ki ni sprejela te zakonodaje. Kazali ste na gospoda Lahovnika, ki je predlagal prevzemno zakonodajo kot opozicijski poslanec in je niste želeli pravočasno dati v proceduro. Zato so se zgodile določene zadeve ravno na področju gospodarstva. Ko govorite o nekih imaginarnih povezavah vašega fantomskega Foruma 21 in kluba menedžerjev, kako vplivajo na nagrade, kako so direktno povezani. Poglejte si raje sklepe vaše vlade, kako direktno je vaša vlada odločala, kako se določajo in izplačujejo astronomske nagrade v bankah in podjetjih kljub temu, da sem prepričan, da tega ne boste želeli vedeti, kot tega ni na Odboru za gospodarstvo vedel ali želel vedeti bivši minister za gospodarstvo gospod Vizjak. Na izrecno vprašanje, ali je Vlada sodelovala pri tem, je dejal, da ne. Da ne vlada, ne on kot minister, niso sodelovali pri izplačilih visokih, astronomskih nagrad nadzornikom v NLB-ju. In hudo je, če tega minister za gospodarstvo res ni vedel. Še huje je, če se je bivši minister za gospodarstvo na Odboru za gospodarstvo zlagal. V vsakem primeru sem prepričan da je ta zakon dober, da je dober tudi amandma in jaz sem vesel, da sta kolega Ravnikar in kolega Žerjav predlagala izboljšavo. Zato tudi sam v imenu predlagatelja predlagam, da se besedica "lahko" zamenja z "mora" in da se tudi črta zadnji stavek v prvem odstavku, to kar je razlagal gospod Ravnikar. "Se pravi, če skupščina ne določil..." in tako naprej, ta zadnji stavek se črta in besedica, ki jo je predlagal kolega Žerjav, da se "lahko" zamenja z "mora". Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Grims ste vi imeli proceduralno? Ste vi imeli proceduralno? Ne. Nova prijava, seveda. Besedo ima Vili Rezman. Prosim.
To govorjenje gospoda Jerovška je bilo zelo zabavno, zame celo antistresno, prav posebej resno pa ni bilo. In ko je že ravno omenjal poslanca Rezmana in poslanca Žnidaršiča naj povem, da midva nimava te sposobnosti, ki jo ima on, da bi vedno ravnala tako, kot stranka naroči. Pač to ne gre. Kakšna sposobnost nama najbrž manjka. In to, da včasih kdo razmisli tudi sam po svoji presoji, to naj ne bi bila slabost, to naj bi bila odlika v Državnem zboru. Kar se zakona in amandmaja tiče pa naslednje. Ta amandma in zakon morata biti mišljena sistemsko oziroma abstraktno in nista pisana zavoljo Nove Ljubljanske banke. Kdor tako razume, najbrž razume napak. In naj zato spomnim, da gre za implementacijo direktive, ki je bila sprejeta leta 2007, zdavnaj pred milijonskimi nagradami pri nas, ker so pač tudi drugod po Evropi in svetu ugotavljali hibe. Mi jih samo z neko zamudo implementiramo. In če bomo sprejeli tak zakon in tak amandma, potem si bomo s tem najbrž dali več možnosti, da bomo preprečili nekatere zlorabe oziroma dobra plačila za slabo delo oziroma če jih že preprečiti ne bomo mogli, jih bomo lahko vsaj sankcionirali.
Hvala lepa. Prosim za prijavo za razpravo. Spoštovani, kolega Jerovšek, imeli boste možnost, da to repliko opravite hkrati ob razpravi. Saj boste lahko. Najprej dam repliko kolegu Jožetu Jerovšku, prosim.
Hvala lepa. Kar dva kolega sta mi replicirala. Kolega Rezman pravi, da nisem resen. Upam, da on sam ne domneva, da zaradi tega, ker je rez man, po nemško, druga polovica, da bi bil on resen mož, mislim da si ne domišlja, da je zaradi takega priimka resen mož. Glede kolega Posedela, ki ga cenim, sem malo začuden, da je v vlogi, bom rekel metaforo, da ne bo narobe razumljeno, "hudičevega advokata" zadnje čase. On je resen človek in ne vem, zakaj so ravno njemu dali tako nalogo, da mora braniti in tudi napadati. Gospod Posedel, midva se poznava iz te hiše, jaz se 13 let obnašam enako in sem enako govoril. Tukaj ni nobenega očitka. Jaz sem včasih nesrečen, kaj se ni posrečilo naši vladi, vendar te nagrade v Ljubljanski banki, ta je bila sklenjena z vednostjo gospoda Golobiča, on je postavil tega direktorja. Na koncu mandata je bil gospod Lahovnik gospodarski minister. Marsikaj se bi dalo pred dobrimi štiri leti narediti. Se strinjate s tem? Potem bi se minister iz naše vlade ukvarjal z drugimi problemi in do teh silnih anomalij ne bi verjetno prišlo, ker bi vi imeli moralno legitimacijo, da bi lahko nastopali kot prava opozicija tudi takrat, ko naša vlada ni imela vzvodov moči pa, ko niso hoteli sprejeti. To, kar gospod Rezman pravi, da ni poslušal stranke, saj takrat, ko so to vlado postavljali, on ni bil član stranke, ampak je kljub temu prevzel stranko, pa rekel, ta minister ne bo pa bomo uvozili nekega kandidata za ministra, itd.
Kolega Jerovšek, greste čez okvir replike in greste v razpravo. Lahko se boste prijavil tudi k razpravi, če boste želel, ampak greste čez okviru replike. Prosim.
[[..]]Ti argumenti, s katerimi replicirajo, so popolnoma neosnovani. Če so iskreno na teh pozicijah pa če bodo štiri leta na teh pozicijah, potem, hvala bogu. Samo dvomim, jaz še enkrat poudarjam, da mislim, da je stranka Zares v tej točki predvsem v funkciji evropskih volitev in to je potrebno volivcem povedati, da dnevno taktizira z dnevno politiko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Minister, kolegice in kolegi! Jaz sem vesel, da predlagatelji tega amandmaja, da spreminjajo na osnovi razprave na boljše. Mogoče bo še v tej razpravi kaj dodanega, kar bo pripeljalo do tega, da bo amandma še boljši. Jaz bi [[...]]
Prosim, mir v dvorani!
Jaz se seveda strinjam, da nadzorni svet namesto tistega "lahko", da se to spremeni, da zahteva vrnitev. Vendar potem, ko piše, za poslovno uspešnost, ali ni sorazmerni del; jaz bi tam pri "poslovni uspešnosti" naredil piko, brez njenega sorazmernega dela. Namreč, ni nobenega razloga za noben sorazmerni del vrnitve, če je pravnomočno ugotovljena ničnost letnega poročila. To pomeni, zakaj bi sploh kaj dobili oziroma, zato morajo celo po mojem nastopiti drugi organi in zadevo predati naprej tožilstvu. V drugi alineji piše, da se ta nagrada zmanjša, v kolikor je revizijsko poročilo ugotovilo oziroma revizor ugotovil, da so uporabljali napačne kriterije za določitev svoje nagrade. Ja, lepo vas prosim, z napačnimi kriteriji sem si določil 500 tisoč nagrade, zdaj pa bom dobil, ne 500 tisoč, ampak bom dobil samo 100 tisoč. Ta namen je pa recimo nekdo imel. Torej tisti sorazmerni del bi vendarle črtali. In še nekaj, gospod minister; sami dobro vemo, velikokrat se zgodi, da nekateri posamezniki, ko postanejo člani uprav, člani nadzornih svetov itd., kaj naredijo s svojim premoženjem, prepišejo ga na svoje najožje družinske člane. In potem tudi z nagradami, ki jih bodo dobili, kupijo, ne vem, karkoli že, pretopijo v nekaj in potem to prepišejo na svoje družinske člane, ker je, jaz se strinjam, verjetno nek čas potreben za ugotavljanje. Kot ste napisali, da se to vrne v roku treh letih, v tem času seveda imajo možnost zmanipulirati. In kaj jih lahko potem vzamete? Nič, pika, nič [[0.0]] . In v tem je problem. In jaz bi v ta zakon zapisal tudi to, da se premoženje ne more spremeniti iz tistega, ki ga nekdo ima, ko postane član uprave ali član nadzornega sveta v neki gospodarski družbi, katere večinski lastnik je država, saj o tem govorimo, ali banki, da ne more tega premoženja spraviti, prepisati, kakorkoli. Ali pa, da velja tudi za premoženje, ki ga je takrat odtujil na družinske člane, tako ali drugače, predmet možnosti poravnave oziroma poplačila preveč izplačanih nagrad in tudi ostalih mahinacij, ki se med tem časom zgodijo. Veste, ne bi rad, da se ponovno zgodi to, kar se je zgodilo 1994 leta, ko se je spremenil Kazenski zakonik, samo zato, da se je lumpom, ki so bili pravnomočno obsojeni, omogočilo, da niso odsedeli niti ene minute. Parlamentarcem, ki pa so na to opozarjali, kolegice in kolegi, pa se je sodilo na slovenskih sodiščih in so plačali kazen za to, ker so na to opozarjali. To je realnost. To je realnost, to je zgodovina, to je zapisano, to je jasno. Ne bi rad, da se lahko tudi tukaj naprej "mahinira" s takšnimi stvarmi. Minister, resnično zapišite ostreje, še ostreje. Podporo, ste slišali, tokrat jo imate tudi v opozicijo. In zastavimo nekatere stvari tako, da bodo potem res bolj transparentne, da jih ne bo mogel vsak kar tako izigrati. Jaz verjamem v, sem mogoče še vedno toliko naiven, da verjamem v dobronamernost marsikoga. Res pa je, da vem, da nekateri že zdaj, med temi amandmaji berejo, kako bodo iskali luknje in krivine. Torej, črtajte sorazmerni del in dajte zraven premoženje tistih, ki bodo pač tu notri, da ne bodo mogli tega premoženja odtujiti in da se te stvari končno postavijo tako, kot bi v neki normalni državi morale biti. Ne nazadnje nikoli ne bom razumel, da lahko direktorji družb, ki so v državni lasti, in seveda nadzorniki in tako dalje, imajo višje plače, nagrade in ne vem kaj, kot predsednik Vlade ali predsednik države ali sploh resor.
Hvala lepa. Besedo ima Silven Majhenič. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister. Čudi me, zakaj? Zakaj se po toliko letih, mislim, da ista opcija, spreneveda in zdaj ugotavlja, da je bil prejšnji zakon slab in si zdaj zasluži spremembe. Zakaj že ne prej, ko so se pogodbe podpisovale? Sedaj je prišel čas izplačil, ki pa jih zanesljivo ni mogoče preprečiti. Nihče sedaj ni opazil prevelikih plač direktorjev, nikogar do zdaj ni zanimalo, kolikšne so nagrade nadzornikov in še manj direktorjev. Vsi so dobivali plačo za redno in pošteno delo, kar pa ne pomeni, da si zaslužijo še nagrado, ki pa je bila vedno namenjena za izjemne dosežke. Nagrajevanje uprav bi moralo biti vedno jasno in transparentno. Ne vem, kaj ste delali do sedaj. Očitno so take stvari dopuščali, kar pa se zdaj izkazuje kot slabo. Uvedba več reda v zakone in boljše preglednosti je gotovo za pozdraviti, kajti sedanja ukrepanja uprav so se izkazala kot kratkoročna in ni bilo ciljev na dolgi rok, kot bi se pričakovalo. Vsak delničar ima pravico uveljaviti svojo pravico in to mora postati pravilo. Spremembe so nujne, zaradi tega bomo amandma podprli.
Hvala lepa. Želi besedo minister? Prosim, dr. Matej Lahovnik.
Hvala lepa. Najprej bi želel izrecno še enkrat poudariti, da ta možnost, ko govorimo o nadzornikih in odgovornosti nadzornikov, jih ne razbremenjuje, da določijo ustrezne kriterije. To ne more biti. Tudi amandmiran 7. člen ne more biti neke vrste popravni izpit. To je skrajna možnost. Izrecno je navedeno, da lahko nadzorni svet zahteva vrnitev že izplačane nagrade za poslovno uspešnost, če se pravnomočno ugotovi ničnost letnega poročila in pa seveda, če se na podlagi revizorjevega poročila ugotovi, da so bili napačno uporabljeni kriteriji za določitev nagrade. Če plastično povem. Če je bila določena neka formula in kasneje revizor ugotovi, da se ta formula za določitev neke nagrade, recimo, da je bilo podjetje uspešno, da so se nadzorniki odločili, da menedžment nagradi, ampak ugotovi, da ta formula ni bila pravilno uporabljena in se na podlagi revizorjevega poročila izkaže, da je prišlo do preveč izplačane nagrade, zdaj obstaja možnost, da se zahteva vračilo preveč plačane nagrade. Za to gre. Kar se tiče evropskih volitev in teze, da jaz tukaj nabiram preferenčne glasove. To nima zveze z evropskimi volitvami ima pa zvezo s tem, kar se na ravni Evropske unije dogaja. Namreč, v celotni Evropski uniji na tem področju prihaja do korenitih sprememb in mi izhajamo iz priporočila Evropske unije, da je treba v določenih primerih tudi za nazaj stvari urediti na takšen način, kot mi predlagamo, so priporočila Evropske unije. Slovenija ni nič posebnega na tem področju. Poglejte kaj se dogaja, kakšne so razprave v ZDA na področju Evropske unije. Dejansko povsem drugačne, kot so mogoče bile še pred letom, dvema, tremi. Današnja velika svetovna gospodarska kriza je odprla pomembne razprave tudi o korporacijskem upravljanju, o temeljnih načelih, o priporočilih. En del teh priporočil so tudi spremembe, ki jih danes tukaj uvajamo. Samo za to gre. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Milenko Ziherl. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, posebej gospodu ministru! Menim, da kaže ta amandma, ta člen podpreti, saj gre v smeri urejanja zadeva na tem področju. Vendar bi se nekako strinjal s kolegom Pukšičem, ki je izrazil dvom, kako izterjati v tem triletnem roku. Nekako tako si predstavljam, če nekdo ima slabo vest, da bo, preden bo podvržen postopku, poskrbel za ta sredstva, da bodo ustrezno prenesena na Kajmanske otoke, na ženo, pa na by-pass itd. Kaže se že tudi dvom pri izterjavi preveč izplačanih nagrad pri obstoječem stanju, saj smo v dnevnem tisku priče velikemu razglabljanju, ali bo Kramar vrnil ali ne bo. Predvsem bi pa želel, da bi se zakon lahko apliciral recimo na podjetjih, ki so zdaj v krizi, recimo LTH in Mip. Za konec bi pa morda še povedal, da klub 21, ni noben fantomski organ, vključena so konkretna imena, konkretne firme, in če naredimo med njimi povezave, kmalu ugotovimo, da smo v zelo zapletenem mozaiku, kajti med temi povezavami so finančni tokovi in na koncu ne veš več kdo koga nadzira. Recimo, pridemo do takih parov, ko oseba A nadzira B, B - A, kje je pa tretji, ki bo nadziral oba skupaj. In tudi tukaj vidim možnosti, da bi ta člen uredil oziroma vsaj nekoliko omejil to domačnost, neko zatohlo ekonomsko ozračje, v katerem pa ni priložnosti za mlade, perspektivne podjetnike, za majhna in srednja podjetja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Gvido Kres.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavci! Spoštovane kolegice in kolegi! Ko govorimo o teh rokih, eno leto ali tri leta, moram reči, da tukaj nimam nobenega problema, se popolnoma strinjam tudi z ministrom, da je lahko tri leta, v bistvu je treba začeti. Čeprav bi jaz tukaj šel še bistveno dlje, te zadeve enostavno ne bi smele nikoli zastarati. Vojni zločini niso nikoli zastarali. To so take hude stvari, da nekateri posamezniki tako ropajo to državo, nekateri posamezniki, da to presega čisto vse meje. Wiesenthal je do konca svojega življenja preganjal te ljudi. In jih je našel. In kakorkoli že se je zadeva odvila, nekako se je odvila. Treba je enostavno zagnati strah v te ljudi in jim malo posekati prste. Poglejte, prišli smo do tega, da vidimo, da v državi najsposobnejši ljudje bežijo iz enega okolja v druga okolja. To se dogaja pri sodnikih, pri odvetnikih, rajši delajo v privatnem delu in potem jim enostavno, ne bi rekel, da država ni sposobna, samo najbolj verjetno se tako hitro tudi vrti kadrovska menjava, da enostavno tisti ljudje, ki so sposobni, teh ni veliko, niso kos tem ljudem, ki so se napravili oziroma prišli do takšne prakse, da več ali manj vidimo, da jim država enostavno ni kos. Dobijo dobre odvetnike, cel tim odvetnikov in zadevo peljejo v tisto smer, da uspejo v teh svojih namenih. Rekel bi še to. Če ti podjetniki, ti ljudje, svoje premoženje prenesejo na svoje družinske člane, to se da slediti. Treba je enostavno uvesti, da se to sledi in tudi če se ta zadeva pelje ven iz države ali prenese. Če se ugotovi, da je v tem delu premoženje tisto, do katerega so neupravičeno prišli, ga je treba enostavno tudi dobiti nazaj. Mislim, da lahko ministra v tej zadevi pohvalimo, ravno tako tudi amandmaje in vse zadeve, o katerih danes govorimo, peljejo v to pozitivno smer. Je pa res zelo težko to dobro napisati. Mislim, da če je treba še kaj dlje delati, pa delajmo še malo dlje, da pridemo do takšnega zaključka, ki bo resnično lahko učinkovit. Se pa bojim, da smo v naši državi že veliko takih stvari sprejemali, imeli že veliko dobrih debat, ampak praksa kaže, da ne pridemo do pozitivnega in učinkovitega zaključka. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem amandmaju? Ponovno prosim za prijavo. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa, predsednik. K 9. členu, ali smo pri 7. členu?
Smo pri 7. členu. Gospod Rezman, prosim.
Samo nekaj sekund je, zato bi rad samo še enkrat opozoril na bistvo amandmaja, po mojem na sorazmernost. Sorazmernost participira pri dobičku in to govorim zdaj za voljo tega, ker bi rad opozoril, da dobička ne ustvarjajo samo poslovodstvo, ampak tudi drugi zaposleni in da se bomo morali vrniti k Zakonu o participaciji delavcev in obveznem participiranju pri dobičku, čeprav eni izmed koalicijskih strank to ne godi.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 7. členu? Ugotavljam, da ne želi. Ker ne želi nihče več razpravljati zaključujem razpravo. V razpravo dajem 9. člen in amandma poslanske skupine Zares. Prosim, za prijavo. Kolegi, sedaj ne vem, predlagatelj je zadnji sedaj, to se bomo morali enkrat na Kolegiju zmeniti, da ima predlagatelj mogoče prvi besedo, ampak kakorkoli, gremo po vrstnem redu. Besedo ima Matevž Frangež. Prosim.
Spoštovani, gospod minister. Spoštovane in spoštovani! Osebno mislim, da je vsebina amandmaja k 9. členu dobrodošla. Mislim pa tudi, da je smiselno opredeliti tako splošna kot tudi posebna načela kot podlago za določanje politike prejemkov članov organov vodenja, kar je intenca tega amandmaja. S tem amandmajem pa pravzaprav na novo opredeljujemo uspešnost podjetja. Navedeni amandma namreč določa, da mora biti variabilni del prejemkov odvisno od vnaprej določenih in merljivih meril uspešnosti. Pri tem amandma primeroma določa obseg poslovnih aktivnosti, ustvari dodane vrednosti, tržne vrednosti, itd. Morda bi bilo primerneje v nadaljnji obravnavi tukaj razmisliti o taksativni določitvi teh meril, pri čemer naj prejemki temeljijo na doseženih rezultatih za obdobje najmanj treh let. Zelo pomembno pa je tudi nadaljevanje te prve alineje prvega odstavka, ki določa, da mora, citiram, "merilo uspešnosti vsebovati tudi posebna merila kvalitativne narave za razvoj družbene odgovornosti, socialne, okoljske in tako dalje." Pridemo do srža problema, kaj je pravzaprav za nas uspešno podjetje. Zame uspešno podjetje ni podjetje, ki sicer dosega dobre poslovne rezultate, pri tem pa na ustrezen način ne poskrbi za svoje zaposlene. Skrb za zaposlene, za dostojno plačo, za urejene in zdrave pogoje, za prijetno delo so zame med tistimi postavkami, ki jih je mogoče merljivo ugotavljati v interesu skladnega razvoja celotne družbe. Vsi vemo, da je prav odsotnost te skladnosti vir naraščujoče družbene neenakosti. Visoki prejemki uprav in nadzornih svetov pravzaprav bolijo ravno zaradi tega, ker so v očitnem nesorazmerju s tistim, kar za svoje pošteno delo dobijo delavke in delavci. Zato predlagam, da v nadaljnjem postopku v 9. člen vgradimo amandma, ki bi med merila uvrstil tudi skrb za socialno varnost in blaginjo zaposlenih in ustrezne delovne pogoje. Predlagam, da zavezo o socialni in okoljski družbeni odgovornosti podjetij, ki jo ta amandma že vsebuje, natančneje definiramo. To bi zagotovilo, po mojem prepričanju, dobro spodbudo tudi menedžmentu, da bi si aktivneje prizadeval za ugoden položaj svojih zaposlenih. Ta kriza nas med drugim tudi uči, da motiv za dobro delo ljudi ni strah, ampak samo varnost, blaginja in ena široko odprta socialna perspektiva. To bi moral biti temelj družbenih sprememb, ki bi se jih tudi v slovenski družbi morali lotevati pogumneje. Velikokrat pa slišimo, da je ta kriza tudi kriza vrednot. To še posebej rada poudarja tudi opozicijska SDS. S tem se v osnovi strinjam [[...]]
Kolega, razpravo o amandmaju bi prosil. Ne iti predaleč v druge teme, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, če dovolite, mislim, da sem bil v tem, kar sem do zdaj povedal, zelo zelo zvest Poslovniku in sem govoril izključno o amandmaju.
Tako je, do zdaj ste bili.
Govorim pa o tem, da je ustrezno potrebno vgraditi v ta amandma tudi etičnost. Dokler bomo namreč od vidnih predstavnikov Slovenske demokratske stranke, kakršen je tudi novo izvoljen član izvršilnega odbora SDS-a dr. Žiga Turk, slišali izjave kot je naslednja, ne bomo uspešni pri določanju te etičnosti in poštenja tudi v poslovodnih in nadzornih organih slovenskih gospodarskih družb. Bivši minister za razvoj je namreč dejal naslednje: "podjetja naj počrpajo vse oblike državnih pomoči, kar jih lahko, tudi če jih ne potrebujejo." To izraža eno nepoštenje do družbe, nepoštenje do javnih financ in mislim, da je tudi v tem amandmaju priložnost, da [[...]]
Cenjeni kolega Frangež, to pa res ni del tega amandmaja! Je pomembna tema [[...]]
[[...]]take stvari. Hvala.
Hvala. Besedo ima Aleksander Ravnikar. Prosim.
Hvala predsednik. Spoštovani udeleženci seje! Se bom dotaknil samo nekaj mest v splošnih načelih, pač v želji, ki sem jo že v prejšnji razpravi navedel, da bi besedilo postalo konsistentno, takšno, da se lahko v zakon zapiše, in da bo iz njega razvidno za kaj dejansko gre. S tega vidika me pri splošnih načelih v prvi alineji moti izraz "dolgoročna vzdržnost družbe". Vem, da je prevod iz angleščine, ampak vzdržnost v slovenščini pomeni še vse kaj drugega kot to, kar je bil morda namen predlagatelja. Tako da, o asketizmu in njegovih izpeljankah ne bi zdajle zapravljal, opozarjam samo, da je tukaj treba poseči. V drugi alineji gre za vprašanje celovitosti izrazov in pa njihovega pomena. Kaj so celotni prejemki, ki jih sestavlja stalni in gibljivi del prejemkov, če se pozneje več ti termini ne uporabljajo. Celotni prejemki vključujejo variabilni del, ki jih zgoraj ni. Morda je to gibljivi. Variabilni sicer pomeni variabla, je sprejemljivka, ne gibljivka. Tako, da bi še malo, recimo, preciznosti lotiti na tem področju. In drugo, kako se potem ob tej nejasnosti definira, kako je s fiksnim delom prejemkov, opozarjam samo na to, da mora biti pomen jasen, za katera merila uspešnosti pri tem gre. V tretji alineji bi se lotil samo navedb v oklepaju, v drugi in tretji vrsti. Za obseg poslovnih aktivnosti obstaja vrsta meril, tako da, tukaj, po mojem, ne bo problematično. Vprašanje je samo, ali bodo izrecno navedena ali ne, ali pa bodo vsaj primeroma navedena. Ustvarjanje dodatnih vrednosti je že sporno. V poslovanju in ekonomiji, makro in mikro, poznamo dodano vrednost. Ali je to mišljena še kakšna druga dodatna vrednost, bi me prav zanimalo. Pač jaz iz tega ne razumem, zakaj bi dejansko šlo. Tretje - ustvarjanje tržne vrednosti. Najbolj, bom rekel, normalen izraz na prvi pogled, ampak tržne vrednosti česa. Mojih čevljev ali česa drugega? Bo že treba povedati za katero stvar dejansko tukaj gre. In končno, ker sem rekel, da za vse štiri alineje, bom pri splošnih načelih predlagal, da se jih pregleda. Še pri četrti, ko pravi, da je treba izplačilo variabilnega dela za določen čas odložiti. Ne nasprotujem takšni ideji, če bo lepo izpeljana v zakonu. Vendar me zanima, komu dajemo diskrecijo za odločanje od treh do pet let? In ali je ta diskrecija potrebna. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Radovan Žerjav. Prosim. Mikrofon prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ministra ni. Kolegice in kolegi. Torej vidim, da z gospodom Ravnikarjem pravzaprav razmišljava popolnoma enako. Tudi sam sem si zapisal, ali sta gibljivi del in variabilni del o katerih, torej o obeh opcijah, je v tem členu govora, ali gre za isto stvar ali ne, torej, za različni stvari. Moje vprašanje je tudi glede teh merljivih meril. Ta merila, ki so navedena, so namreč zelo težko merljiva. In očitno, glede na to, da je dodano še itd. niso navedena vsa. Po moji oceni bi morala biti navedena vsa in predvsem tista, ki so enostavno merljiva. Ali je to dobiček ali so to prihodki? Ali je to, tu sicer piše "ustvarjanje dodatnih vrednosti", jaz mislim, da je tu mišljeno "dodane vrednosti". Skratka, jaz bi pričakoval, da tu navedemo merila, ki so zelo jasno in enostavno merljiva. In še en pomislek imam, v tej točki, ko govori o posebnih načelih za določanje politike dela prejemkov, ko govori o odpravnini, piše: "Odpravnina se ne sme izplačati, če je prekinitev pogodbe posledica neustreznih rezultatov." Ta dikcija "neustreznih rezultatov" je lahko seveda zelo raztegljiv pojem. Lahko je družba leto prej imela 100 milijonov dobička, v tekočem letu 50 milijonov evrov dobička in lahko na osnovi tega trdimo, da je to neustrezen rezultat. Kar je seveda vprašljivo. Skratka, ta "neustrezen rezultat" bi moral biti natančneje definiran. Ali je to negativen rezultat v primerjavi s prejšnjim letom ali je to izguba. Skratka natančneje definirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Bogdan Barovič. Prosim.
Hvala. Ravno v nasprotju z mnenjem Slovenske nacionalne stranke in seveda tudi našo presojo pa je 9. člen bistvo. In žalosti me, oziroma naše razumevanje je takšno, da je 9. člen dopolnilo 7. členu. Po mojo osebni presoji in presoji kolegov iz Slovenske nacionalne stranke bi moralo biti obratno, ko imamo mi neka jasna stališča, kakršna so navedena tudi v amandmaju, kjer piše, kaj so celotni prejemki, kaj je variabilni del, izplačilo dela, kdaj in kako, izplačilo oziroma namen odpravnin, kdaj te odpravnine. To je bistvo. Ko imamo to osnovo, imamo preventivo, potem lahko gradimo in nadgradimo konkretnem amandma, ki je vsebinsko, se strinjam s kolegi pred mano, ki je vsebinsko potreben dodelave, je potreben. Ampak, kaj je bistvo, ko tega imamo, ko imamo te osnove kdaj, komu, kako in zakaj, potem lahko upoštevamo vsebino amandmaja k 7. členu. Takšno je naše razumevanje. Mogoče nam bo Vlada povedala, da razmišljamo narobe, ampak bistvo je pa to. Strinjam se z amandmajem k 9. členu. Podpiram ga, čeprav smo v osnovi v prvem branju v Slovenski nacionalni stranki ocenili, da peti in šesti odstavek 9. člena mogoče ne sodita ravno v Zakon o gospodarskih družbah, ampak ta zakon je tako pomemben, da je bolje pustiti in ga dograditi. Podpiramo amandma k 9. členu. Podpiramo ga, čeprav bo verjetno, glede na povedano, padel, ker je nedodelan, ampak jaz mislim, da je dobro, da bi ga dodelali in pustili. In vztrajam, da je amandma k 7. členu dopolnilo tega, ker je treba najprej preventivno zadeve urediti, postaviti osnove, postaviti pogoje, kdaj, komu, kaj in kako in potem posledice, ki so po našem razumevanju navedene v amandmaju k 7. členu. Da, kolegi iz Zaresa, ta člen podpiramo. Dogovor pa bo, ali ga bomo vsebinsko dopolnilni oziroma kakšno presojo in oceno bo podala tudi Vlada.
Hvala lepa. Besedo ima Lojze Posedel.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ta 9. člen, amandma k temu 9. členu je vložen zato, kar je bilo tudi že v razpravi ob 7. členu povedano, zaradi tega, kar se dogaja na področju nagrajevanja, na področju plač, ne samo in sploh ne samo v Sloveniji, ampak v Evropi, v Ameriki in da na to opozarjajo marsikatere sprejete listine, marsikateri pozivi. Če navedem, že nekajkrat danes omenjena priporočila komisije Evropske skupnosti glede plačnih politik in da je bilo tudi na srečanju G20, se pravi, najbolj razvitih, v okviru tega srečanja so razpravljali o menedžerskih plačah, da je bilo tam tudi izpostavljeno, da bo možno rešiti te dileme, te anomalije, ki se pojavljajo, to nepreglednost in zapletenost, ki se pojavlja takrat, ko bo plačna politika usmerjena predvsem v smer dolgoročnega spremljanja uspešnosti poslovanja oziroma rezultatov poslovanja. V razmišljanju, ki nekako kaže dogajanje na evropskem področju, v zadnji številki nemškega časnika Merkur je bila ponovno za področje Evrope izpostavljena, nujnost ureditve tega področja nagrajevanja. Tudi v Wall street journal-u predsednik uprave velike bančne skupine Goldman sacks pozval ameriški kongres, pozval regulatorje, da posežejo v ureditev plačne politike. Zaradi tega so ta načela napisana splošno, ker tudi ne morejo biti napisana natančno, ker se pač vsako podjetje nahaja v specifični situaciji glede svoje kondicije, glede svojih odločitev in pa pogojev na trgu. Zaradi tega je nemogoče vsako merilo, vsak kriterij zapisati natančno, ampak je to v prvem stavku tudi zelo jasno zapisano. Da mora pri določitvi politike prejemkov članov organov vodenja skupščina slediti naslednjim načelom, se pravi, da skupščina sprejema usmeritve, skupščina sprejema politiko, po kateri se potem ravnajo in sprejemajo odločitve pri določitvi višine prejemkov članov uprave, menedžerjev. Da je to tudi priložnost. Naj ponovno poudarimo, da v teh poizkusih naše poslanske skupine in pa vseh tudi, ki so razpravljali na Odboru za gospodarstvo, ne gre za nikakršno gonjo priti menedžerjem, ne gre za to, da bi bili nevoščljivi posameznikom za visoke nagrade za uspešno delo, ampak gre preprosto za to, da se preprečijo anomalije, tiste, ki potem mečejo slabo luč na vse. Mi se moramo zavedati, da takšni populistični nastopi nekaterih, ki povprek govorijo o astronomskih nagradah, o nezakonitosti, o neupravičenih izplačilih, mečejo slabo luč na množico tistih uspešnih menedžerjev, ki se morajo v teh kriznih časih še posebej potruditi in biti bitko s trgom, s sindikatom in vsemi problemi, ki jih je še dodatno zaostrila gospodarska kriza. Če bi bila ta področja urejena pred prihodom te krize, bi verjetno tudi danes imeli malce manj problemov. Zato ta naš predlog tega amandmaja sicer na prvi način izgleda nedodelen, nedorečen iz preprostega razloga, ker je v takšen zakon kot je Zakon o gospodarskih družbah težko napisati natančna merila, ki bi veljala za vsa podjetja. Če pa se napišejo splošna načela, ki jih mora skupščina pri določitvi, obravnavi plačne politike in sistema nagrajevanje menedžerjev upoštevati, se pa lahko vsakdo najde z vsemi temi dobronamernimi pripombami in predlogi, ki so jih kolegi dali do zdaj v razpravi. Upam, da bo še kakšen dober predlog prišel. Na ta način sem prepričan, da bo to področje v prihodnosti bolje urejeno. Od tega amandmaja, od tega zakona si tudi nihče ne dela iluzije, da bo z jutrišnjim dnem ali z dnem sprejetja zakona za naprej boljše. Je pa škoda časa za razprava, zakaj ni bilo takrat, ko bi moralo biti, ker kolo zgodovine se ne da zavrteti nazaj. Prav je, da se ta načela začnejo spoštovati za naprej. Je pa res, da je težko razpravljati o kriterijih, ki niso merljivi, posebej v času, ko smo izgubili osnovne vrednote, tudi moralne vrednote. V naši družbi, v svetu kot celoti je bila merljiva samo stopnja gospodarske rasti, stopnja dobička, stopnja povečanja vrednosti delnice. Samo to je veljalo za pravo in zveličavno merilo. Vidimo, kam nas je pripeljalo. Ko pa bomo pri določitvi vsega potrebnega, pri nagrajevanju in pri plačni politiki, začeti upoštevati tudi ta merila, kot so poštenje, sociala, vzdržnost na dolgi rok in podobna merila, bodo prinesla, zagotovo, dobre rezultate. Videlo se je pa tudi na seji Odbora za gospodarstvo, da izraz, ki je bil zapisan in se je glasil, da je potrebno spoštovati načelo poštenosti, da smo nekateri bili začudeni, da, celo bivši minister se je spraševal, kaj to na sploh poštenje je, kako lahko to definiramo. Tako da, jaz sem prepričan, da bodo te vrednote tudi nekako upoštevane pri plačni politiki in nagrajevanju menedžerjev, bo boljše, zato tudi vlagamo ta amandma.
Hvala lepa. Lep pozdrav in vprašanje ali želi še kdo razpravljati o amandmaju k 9. členu? Ja. Odpiram čas za prijavo. Gospod Bogdan Barovič, izvolite.
Jaz se s povedanim, s strani kolega iz Zaresa gospoda Posedela, strinjam. Če beremo uvodni stavek, ki je zakonsko zavezujoč, pri določitvi politike prejemkov članov organov vodenja mora skupščina slediti načelom, so ta načela dokaj splošna in posebna, dokaj dejansko po eni strani splošna, vendar se jih ne moremo razgraditi v samem zakonu. Še posebej pa opozarjam, da je potreben razmislek, da kljub mnenju, da je ta vsebina malo površno napisana, ta amandma k 9. členu, sprejet zaradi prve alineje, zapisana v posebnem načelu za določanje politike dela prejemkov. Končno bo enkrat določeno, da se odpravnina ne sme izplačati, če je prekinitev pogodbe posledica neustreznih rezultatov. To je pa bistvo. Do zdaj se je dogajalo tako, da so bili rezultati poslovanja neustrezni, da so ljudje ali prostovoljno ali na drug način odšli in kljub temu dobili odpravnino, kar je precedens in nesmisel, ampak to se je dogajalo. To vemo mi vsi. Končno imamo nek predlog nekega člena v nekem zakonu, kjer to prepovedujemo. Že samo ta prva alineja posebnih določil je tista, zaradi katere bi morali razmišljati o tem, da ta amandma sprejmemo in še tisti del, ki natančno določa kdaj se, če se, odpravnine izplačajo. Do sedaj so se izplačevale ne glede, ali je potekla neka doba ali je bila prekinitev zaradi takšnih in drugačnih razlogov. Končno imamo neke vsebine, za katere ponovno poudarjam, da so pomembne in bi morale biti osnova in samo amandma k 7. členu nadgraditev te osnove. Takšno je naše prepričanje v Slovenski nacionalni stranki, zato bomo ta amandma absolutno podprli.
Hvala lepa. Ne vidim več rok za prijavo. Zato zaključujem razpravo o amandmajih. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.40. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREPREČEVANJU OMEJEVANJA KONKURENCE, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade, gospodu ministru za gospodarstvo dr. Lahovniku.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovane poslanke, poslanci! Bom zelo kratek in bom samo v grobih obrisih predstavil Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. S tem zakonom se ureja specifičen dostop do informacij javnega značaja, dostop do informacij javnega značaja; namreč, po predlogu zakona je absolutno izključen dostop do podatkov, ki so poslovna skrivnost in do podatkov, ki se nanašajo na tajnost vira, s čimer so interesi tako Urada za varstvo konkurence, ki mora skrbeti za nadzor oziroma zagotavljanje konkurence na trgu oziroma za preprečevanje omejevanja konkurence, kot tudi strank postopka ustrezno varovani. Uvaja se možnost znižanja globe za storilce, ki sodelujejo v kartelih, in ureja postopek odpustitve in znižanja globe za storilce, ki sodelujejo v kartelih. Se prvi, postopek predpiše vlada z uredbo. Namen te določbe pa je uskladitev te prakse s tistimi, ki je uveljavljena na področju Evropske unije. Na nek način lahko govorimo o inštitutu skesanca, če bi po domače povedal, da se pač strankam, ki sodelujejo na nek način v postopku na ustrezen način, omogoča, uredi tudi postopek odpustitve in znižanja globe. Uvaja se možnost sankcioniranja fizičnih oseb, ki ovirajo preiskavo, in opredeljuje, kdaj se šteje, da preiskavo ovira podjetje. Namen tega je, da se zagotovi možnost učinkovite izvedbe preiskave. V osnovi je namen tega predloga zakona ta, da se Uradu za varstvo konkurence zagotovi dodatna podlaga za to, da lahko čim bolj učinkovito opravlja svoje delo in skrbi za to, da se seveda Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence na nek način tudi v praksi učinkovito izvaja. Če želimo imeti čim večjo stopnjo konkurence, kar je v interesu potrošnikov, potem seveda Urad za varstvo konkurence rabi ustrezne podlage tudi v tovrstnem zakonu, ki mu daje dodatne možnosti, zato je Vlada ta zakon tudi vložila in verjamem, da ga boste podprli. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Besedo dajem predsedniku odbora gospodu Viliju Rezmanu za predstavitev poročila. Hvala.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tudi moje poročilo bo kratko, kakor je bilo kratko poročilo dr. Lahovnika in kakor je bila kratka diskusija na matičnem delovnem telesu. O zakonu o preprečevanju omejevanja konkurence smo razpravljali v okviru dela Odbora za gospodarstva, in sicer potem, ko je Vlada takšen predlog predlagala in potem, ko je bil določen skrajšani postopek. Da bi lahko delo ustrezno korektno teklo, je Vlado predstavljala na Odboru za gospodarstvo mag. Radič, državna sekretarka na ministrstvu. Zagotovljena je bila prisotnost predstavnikov Urada Republike Slovenije za varstvo konkurence in treh zbornic, trgovinske, gospodarske in Obrtne zbornice Slovenije. Mi smo imeli v obravnavi tudi predlog amandmaja. Amandma je predlagala, kakor predvideva Poslovnik Državnega zbora, Slovenska nacionalna stranka. In razprava je bolj ali manj tekla samo o tem amandmaju, ki pa je v okviru razprave doživel naklonjenost in je bil kasneje tudi sprejet in vključen v poročilo dela na Odboru za gospodarstvo. Zakonodajno-pravna službe je tudi prispevala svoja stališča in mnenja. Z ozirom na te pripombe, ki jih je posredovala, je bilo pripravljenih tudi nekaj amandmajev Odbora za gospodarstvo. Kot gradivo pa smo dobili tudi predloge amandmajev Trgovinske zbornice Slovenije. Državna sekretarka mag. Radičeva je uvodoma dopolnila pisno gradivo s svojo ustno eksplikacijo. Predstavnik Zakonodajno-pravne službe je zagotovil,da so pomisleki, ki jih je imel oziroma stališča upoštevana v amandmajih. Tako je bila razprava v resnici kratka, amandmaji sprejeti in vključeno v poročilo, ki vam ga Odbor za gospodarstvo predlaga v nadaljnjo obravnavo in v sprejetje.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Lepo pozdravljeni spoštovani gospe in gospodje poslanci! Lep pozdrav ministru in podpredsedniku! Dobro leto dni je od sprejetja veljavnega zakona o preprečevanju omejevanja konkurence in ob izvajanju njegovih določb so se pokazale določene redakcijske in vsebinske pomanjkljivosti posameznih določb. Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence v kombinaciji s še nekaterimi drugimi zakon z gospodarskega področja zagotavlja pravično in želeno delovanje svobodnega gospodarskega trga. Temelj prav tega zakona je določba ustave, ki pravi, da so prepovedana dejanja nelojalne konkurence in dejanja, ki v nasprotju z zakonom omejujejo konkurenco. Zakonodajalec je torej varstvo konkurence povzdignil na ustavnopravno raven, kar daje temu vprašanju še posebno težo. Prav zato je pomembno, da ima Urad za varstvo konkurence takšna pooblastila, da lahko učinkovito identificira kršitve in še učinkoviteje ukrepa. Če zakon tega ne omogoča, je nujno, da ga spremenimo. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da je treba Uradu za varstvo konkurence dati vse potrebne vzvode, da bo lahko opravljalo svojo funkcijo; funkcijo v korist vseh državljank in državljanov in v korist Republike Slovenije. Šele v zadnjem času opažamo aktivnejšo dejavnost omenjenega urada in če bodo predlagane spremembe še dodatno doprinesle k učinkovitejšemu delu urada, jih bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke z veseljem podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Borut Sajovic.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Pozdrav ministru in sodelavki. Mislim, da je ministrstvo pripravilo pravi zakon, v pravem trenutku in na dober in pravi način. Zato ga bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije podprli. Konkurenca je zagotovo zaželena, lahko bi rekli celo več - nujna na vsakem trgu, saj ima zagotovo ugodne učinke tako na potrošnike, kot tudi na obstoječe in novo prihajajoče ali vstopajoče gospodarske subjekte, s tem pa posredno povezane ugodne učinke na celotno gospodarstvo in s tem družbo v celoti. Varovanje konkurence in njeno vzpostavljanje je zagotovo trajen, nenehen in nikoli dokončan proces. Zagotovo, ne samo v naši državi, kjer imamo tržno gospodarstvo še v fazi razvijanja in nadgradnje in s tem tudi pomen za pravno varovanje konkurence, zagotovo pa se s tem problemom dnevno srečujejo tudi na trgu razvitih in starih članic Evropske unije. Na marsikaterem trgu je pojem učinkovite konkurence zagotovo bolj mit kot realnost. Zato kot šolski primer lahko navedemo področje energetike v Evropski uniji, in to kljub temu da smo v dosedanji liberalizaciji veliko govorili, sprejeli tudi določene ukrepe in tudi Evropska komisija se je trudila za zagotovitev učinkovite konkurence ter vzpostavitev notranjega energetskega trga. Ne glede na dejstvo, da je v naši državi pravno varovanje konkurence nov in razvijajoč pojem, pa zagotovo Urad za varstvo konkurence kot varuhi učinkovitosti konkurence na trgu pri izvajanju svojih nalog ne sme in ne more biti brezzobi tiger. Enostavno, potrebujemo učinkovito pravno in politično ustrezno podprto organizacijo, ki bo delovala v tem cilju, ki smo si ga zadali, da smo, kar se tiče konkurenčnosti, ustrezno pripravljeni, zavarovani. Vlada kot predlagateljica te novele izpostavlja predvsem to, da mora imeti urad takšna pooblastila, da z njimi učinkovito identificira kršitve konkurence na posameznem trgu, ter hkrati ugotavlja, da pooblastila urada, določena v sedaj veljavnem zakonu, ki je začel veljati leto nazaj, tega ne omogočajo v popolnosti, zato je seveda potrebna in zaželena nadgradnja. V Liberalni demokraciji Slovenije se s to oceno Vlade strinjamo in ocenjujemo obravnavano novelo kot zelo potrebno. V poslanski skupini izpostavljamo naslednje vsebinske spremembe in dopolnitve, ki izhajajo iz praktičnih izkušenj, uporabe 1 leto starega zakona. Ključna se nam zdi opredelitev pojma, podatki, ki je nadgrajena z ureditvijo ravnanja glede razkritja podatkov. Nadalje so predlagane dopolnitve členov, ki urejajo organizacijo Urada za varstvo konkurence in sicer glede odločanja o izločitve direktorja. Definirani so zaupni podatki in določene so tudi obveznosti oseb glede varovanja zaupnih podatkov. Izrecno pa so tudi določene možnosti obdelave osebnih podatkov. V zvezi s tem je urejena dolžnost objave pravnomočnih odločb in sklepov urada, s katerimi se postopek končna kar na sami spletni strani urada. V zvezi s preiskavo pa je dodana možnost ugotavljanja identitete oseb, ki se nahajajo v prostorih družbe takrat, ko se tam izvaja preiskava, ter pa seveda opredeljena možnost kaznovanja fizičnih oseb, ki tako preiskavo ovirajo. Dodatno pa je določeno tudi, kdaj se šteje, da podjetje ovira preiskavo in soureja postopek odpustitve in znižanje globe podjetjem, ki vsorno in tako kot je treba sodelujejo z uradom. Kot sem že omenil, se pravno varovanje konkurence v naši državi pospešeno razvija in uveljavlja. Odraz tega je danes tudi obravnava novela zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Visoka konkurenčnost je za Liberalno demokracijo Slovenije slovenski nacionalni interes, zaradi tega bomo Predlog novele zakona o preprečevanju omejevanja konkurence, ki bo predvsem v praktično dnevno in pa uporabno novost našemu vrhu konkurence podprli.
Hvala lepa. Stališča poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila poslanka gospa Silva Črnugelj.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljeni, kolegi in kolegice. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence vnaša v lani aprila sprejeti zakon predvsem spremembe, ki so se v praksi izkazale za potrebne. Tako se bolj opredeljujejo nekateri pojmi, zaupni podatki, gospodujoče podjetje, podatki, podatki javnega značaja in vrsto drugih. Poleg tega se zaradi različnih možnosti interpretacij določajo pooblastila Urada za preprečevanje in omejevanje konkurence ter pristojnosti ljudi pri izdajanju njihovih nalog. Iz vseh dogajanj, ki smo jim sledili, vidimo, da je to bilo nujno početje. Glede na pomembnost preprečevanja omejevanja konkurence pri ohranjanju svobode in sploh pri čim bolj liberalnem in bolj dostopnem gospodarstvu in gospodarski sliki, se v Poslanski skupini Socialnih demokratov strinjamo s tem, da ne sme biti dvoumnih določil zakona ter da je nujno treba čim bolj natančno definirati in zelo jasno povedati in definirati vse pojme, ki so določeni v zakonu, ki jih zakon opredeljuje, ter predvsem pristojnosti urada in pristojnosti oseb pri izvajanju njihovih nalog. Zato predlog sprememb zakona v Poslanski skupini Socialnih demokratov, poleg tega pa tudi vse na matičnem delovnem telesu sprejete amandmaje, podpiramo. Zame in za moje kolege v Poslanski skupini Socialnih demokratov je pa zelo zanimivo, da se predlagatelj zakona ni tako in na tak način dotaknil kazenskih določi, saj je ravno na tem področju največje orodje za preprečevanje dejanj omejevanja konkurence ravno kazen. Kazni, ki jih prvotni zakon opredeljuje, novi zakon pa ne spreminja, razen v tistem delu glob za kartelna združevanja, so namreč relativno nizke in morebitne koristi v primeru omejitve konkurence so lahko veliko višje kot predpisane kazni. Poleg tega je zaradi zapletenosti ugotavljanja dejanj preprečitve konkurence potrebno še nadaljnje strokovno izpopolnjevanje pristojnih oseb na uradu. Z učinkovito uporabo spremenjenega zakona v praksi pa bomo nedvomno korak bližje uresničevanju cilja konkurenčnemu in odprtemu gospodarstvu, kar je cilj, nacionalni smisel celotne naše države. Mene zelo preseneča, da so kazni ostale na istem nivoju. In verjamem in upam, da v naglici in množici problemov, ki jih je Vlada, zlasti Ministrstvo za gospodarstvo v tem obdobju obravnavalo, pač, temu problemu ni posvetilo toliko pozornosti, kot sicer bi, če bi se zakona lotili v celoti. Konkurenca in vsi elementi spodbujanja konkurence ter omejevanja vseh dejanj, nekonkurenčnih, mislim, da so za položaj in delovanje gospodarskih subjektov na trgu v Sloveniji zelo pomembni. Zato ta zakon in vse amandmaje bo naša poslanska skupina podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil gospod Marjan Bezjak.
Lepo pozdravljeni, gospod podpredsednik. Gospod minister s sodelavko, poslanke in poslanci, kakor tudi mladi gostje v parlamentu. Podajam stališče Poslanske skupine SDS k noveli zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju in omejevanju konkurence. Najprej bi rad poudaril, da je pomembna komponenta ukrepov za povečevanje podjetništva in konkurenčnosti razvoj učinkovitega in preglednega podpornega okolja. Veljavni zakon ZPOK 1 je pričel veljati 26. 4. 2008, pred tem je področje varstva konkurence urejal Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence, ZPOK. Pri izvajanju določbe ZPOK 1 so se po njegovi uveljavitvi po navedbah predlagatelja pokazale določene redakcijske in druge pomanjkljivosti posameznih določb ZPOK 1 in možne različne interpelacije nekaterih pooblastil urada pri izvajanju njegovih nalog. Predlagatelj poudarja, da zasleduje postopke pred uradom postavljanja oziroma varovanja ustavne kategorije varstva učinkovite konkurence na trgu. Zato mora urad imeti takšna pooblastila, da lahko z njimi učinkovito identificira kršitve. Pooblastila, določena v ZPOK 1 pa v določeni meri tega niso omogočala. V skladu z navedenim predlagatelj meni, da je za to treba opredeliti oziroma določneje definirati nekatere pojme, zlasti pa je treba natančneje opredeliti pristojnosti oziroma pooblastila urada, ZPOK 1. V Poslanski skupini SDS bomo predlog novele zakona podprli v večini. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Lojze Posedel.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Zares bo podprla ta predlog sprememb Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Veseli smo, da je pripravljen v takšni obliki, da bo uspešno zagotavljal tisto, kar je tako pomembno, to je čim večjo konkurenco na trgu, ob tem lahko verjamem, da bo še kdo drug izpostavil tudi to, da bi bilo boljše in dobrodošlo, če bi to bilo sprejeto že prej, pa vendar je tudi v tem trenutku to dobrodošlo. Glede na izraženo stališče ostalih poslanskih skupin sem prepričan, da bo danes ta spremenjeni zakon, te spremembe, da bodo pri glasovanju sprejete. Malce v šali tudi zato, ker so tudi vse poslanke in poslanci samo ljudje in s tem tudi navadni kupci na trgu in je vsaka konkurenca dobrodošla, ker prinaša zagotovo boljšo situacijo na trgu. In glede na to, da je Slovenija majhna država z majhnim trgom, da je na tem trgu nekaj velikih, glavnih igralcev, potem nekaj igralcev z manj pomembno vlogo in pa ogromno statistov z malo teksta in malo aktivnosti, je takšna preglednost, konkurenca in pa preprečevanje omejevanja konkurence še toliko bolj pomembno, da ne pride do dogovorov, ki potem izmaličijo tisto, kar prinaša, vse tiste pozitivne stvari, ki jih resnični trg prinaša. Zato je treba te spremembe sprejeti, da bo tudi Urad za varstvo konkurence dobil še večje pristojnosti v samem postopku, da bo lahko namesto te ocene, da je premalo aktiven oziroma premalo učinkovit, dobil še boljšo, še bolj pozitivno oceno, in da bodo predvsem rezultati njihovega dela še boljši. V sami razpravi tudi na Odboru za gospodarstvo je bilo razvidno, da si tega želimo vsi in da je izpostavljeno - tudi naša poslanska skupina izpostavlja to - da je mogoče včasih tudi termin osebni podatki zlorabljen. Uporabi se tudi takrat, ko se želi kakšna zadeva prikriti, ko se želi kakšna zadeva skriti, zato je treba ta termin osebni podatki res natančno definirati, da je potem mogoče, da se ga izkoristi tudi pri tem, da se omejuje konkurenca s posameznimi dogovori v obliki in na način uporabe osebnih podatkov. Kot rečeno, Poslanska skupina Zares bo predlog sprememb Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence potrdila.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala, gospod predsedujoči. Stališče Poslanske skupine DeSUS do teh predlogov je naklonilno. Zlasti zaradi okoliščin, v katerih se sedaj nahajamo in ki jih poskušamo nekako urejati oziroma nanje vplivati s temi spremembami. Gre namreč za to, da ne govorimo samo o Sloveniji, nasploh ko govorimo o globalizaciji smemo reči, da ne prinaša zgolj in samo pozitivnih rezultatov in da je zelo pogost primer, ko se konkurenco skuša kar se da omejiti na različne načine. Naj spomnimo na to, da so kazni v zvezi s tem vse večje, da v zadnjem času dosegajo celo milijardne zneske, v evrih merjeno. In naj omenim samo eno ime - Intel. Mi vemo, da se koncentracije in centralizacije kapitala ni mogoče otresti, da se bodo ti procesi vršili še naprej, da so v tekmi za trg, v tekmi za kupce, za uporabnike storitev in tako naprej absolutno nujni znotraj ekonomske in gospodarske paradigme pa tudi znotraj vrednot, kakršne zdaj prevladujejo v svetu. Za Poslansko skupino DeSUS smemo reči vsaj to, da razumemo te vrednote, da razumemo te koncepte, da razumemo paradigmo, da pa ne mislimo, da je to nekaj, kar se na dolgi rok ne bo spreminjalo oziroma celo ocenjujemo, da bo treba dramatično poseči oziroma graditi drugačen svet, drugačne paradigme, da se nam ne bodo perpetuirali stari problemi, ki kakor vidimo, jih zelo slabo obvladujemo. Zato sodimo, da je ta poskus povečanja konkurenčnosti treba podpreti in da je treba, kolikor je pač tudi v naših moči, preprečevati procese monopolizacije in izključevanja tekme na tržišču. Z ukrepi, ki so predlagani oziroma z novelo, ki je predlagana, se skuša doseči pač več konkurence, boljši nadzor in boljša in večja učinkovitost nadzornega organa. Mi razumemo, da gre predvsem za dve skupine predlogov, in sicer ena skupina predlogov je tista, ki govori o boljšem definiranju različnih pojmov, ki so sedaj definirani tako, da otežujejo delo in jih je zaradi tega treba spreminjati. Druga skupina predlogov, ki govori o postopkih in ki poskuša zagotoviti večjo učinkovitost v postopkih, več ingerenc, več kompetenc v nadzornemu organu in prav zavoljo tega, ker mi v Poslanski skupini DeSUS razumemo ta predlog zakona kot predlog v pomoč večji učinkovitosti nadzornega organa, ga tudi podpiramo.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine SNS bo predstavil gospod Bogdan Barovič.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predstavniki Vlade! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence je nastal zaradi tega, ker so se pokazala določena vprašanja o možnostih različnih interpretacij nekaterih pooblastil urada: zaradi tega, ker se pojavlja potreba po opredelitvi pojma podatki; zaradi tega, ker je bilo treba določiti možnost pridobivanje obdelave osebnih podatkov; zaradi tega, ker je bilo treba natančno opredeliti pojem zaupni podatki; zaradi tega, ker je bilo treba poseči v ureditev dostopa do informacij javnega značaja. Dovolj razlogov, da je potreba po spremembi zakona in seveda tudi dovolj vsebinsko utemeljenih razlogov, da se z zakonom v Slovenski nacionalni stranki strinjamo. Slovenska nacionalna stranka je tudi vložila amandma k spremembi 3. člena, ki je bil sicer tudi amandmiran zaradi mnenja in presoje Zakonodajno-pravna službe, kar je prav. Ta amandma je sicer govoril o črtanju drugega odstavka 3a. člena, sedaj zadnji pregled amandmajev kaže, da je predlagano črtanje 3. člena v celoti, kar vsebinsko nič ne spremeni. V Slovenski nacionalni stranki bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence zaradi natančne opredelitve cilj in načel in poglavitnih rešitev tudi podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 5. 2009. Prehajamo k 3. členu. Dajem v razpravo 3. člen in amandma Poslanskih skupin DeSUS, LDS, SD in Zares. Želi kdo razpravljati? Ne vidim prijave za razpravo, zato zaključujem razpravo k 3. členu in amandmaju k njemu. Dajem v razpravo 18. člen ter amandma poslanskih skupin DeSUS, LDS, SD in Zares k temu členu. Prosim za prijavo. Ni prijave. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 21.40. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 10. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODPRAVLJANJU POSLEDIC DELA Z AZBESTOM. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložil Državni svet. Dajem besedo predstavniku predlagatelja zakona dr. Andreju Rusu za dopolnilno obrazložitev. Dr. Andrej Rus je bil najavljen. Ni prisoten. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici dr. Andreja Črnak Meglič za predstavitev poročila odbora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi poslanci. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 5. redni seji dne 5. 5. 2009 obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki ga je v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru predložil Državni svet. Pri delu odbora so sodelovali: predstavnik predlagatelja, državni svetnik Andrej Rus, predstavniki Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, predstavniki Zakonodajno-pravne službe, predstavniki Sindikata azbestnih bolnikov Slovenije, ter Društva obolelih zaradi azbesta in predstavniki Gospodarske zbornice. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom, ter zakonodajno tehničnega vidika ter podala pripombe k 1., 3., 4., 7., 12., 14. in 15. členu. Odboru je bil posredovan tudi sklep Vlade, ki je v obravnavi navedenega zakona ob sprejetju amandmajev sprejela tudi sklep, s katerim je pristojna ministrstva zavezala, da pristopijo k pripravi ustreznih pravnih podlag in programov ukrepov za monitoring azbesta v okolju ter za sanacijo območij, ki so kontaminirana z azbestom ali drugimi zdravju nevarnimi snovmi. V poslovniškem roku so amandmaje k predlogu zakona vložili: Vlada, poslanska skupina koalicije in poslanec Franci Kek. Člani odbora so na klop prejeli tudi predloge za amandmaje odbora k amandmajem Vlade in amandmaju koalicijskih poslanskih skupin, ki so bili v večji meri pripravljeni na podlagi Zakonodajno-pravne službe in njenih pripomb. Odbor je v skladu s 126. členom Poslovnika Državnega zbora prešel na drugo obravnavo predloga zakona in vloženih ter predlaganih amandmajih. V okviru druge obravnave je predstavnik predlagatelje uvodoma podal dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Predstavnica Vlade je povedala, da se s predlogom zakona sicer strinjajo, vendar je Vlada pripravila tudi svoj amandma s ciljem izboljšanja zakonskega predloga. V razpravi, ki je potekala predvsem o 3., 6., 9., 10. in 12. členu je bilo poudarjeno, da je zakon potreben in da pomeni korak naprej, saj dejansko širi krog upravičencev in daje možnost pridobitve pravice tudi tistim, ki jih doslej niso imeli, vendar bi morali slediti tudi okoljskemu vidiku. Ob tem je bilo izpostavljeno stališče, da v Sloveniji še vedno poteka proizvodnja z azbestom, prav tako je problem demontaža azbestnih izdelkov, zato je treba poskrbeti tudi za odstranitev posledic azbesta v okolju. Nekateri razpravljavci so menili, da je korak naprej predloženi zakon in da gre za zelo veliko pozitivno spremembo, da pa je treba okoljski vidik še dodelati oziroma rešiti v nekem novem zakonu. Ob tem je bil izpostavljen tudi predlog sklepa, ki ga je odboru posredovala skupina poslancev s prvopodpisanim Ljubom Germičem in na nek način dopolnjuje in razširja sklep, ki ga je sprejela sama Vlada. Vlado namreč skupina poslancev opozarja na odgovornost Republike Slovenije na prisotnost azbesta v življenjskem okolju in na njeno zavezo, da zelo intenzivno pristopi k pripravi ustreznih zakonskih in pravnih podlag ter drugih ukrepov za čimprejšnjo izvedbo monitoringa azbesta, za sanacijo območij, ki so izpostavljena azbestu ter k proučitvi ustreznih zakonskih in pravnih podlag za ureditev pravic državljank in državljanov, ki so zboleli zaradi azbesta v življenjskem okolju. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je sprejel tudi svoje amandmaje k 3., 7., 10., 12., 14. in 15. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. K zakonu je svoje mnenje dala Vlada. Predstavnika Vlade za uvodno obrazložitev ni, zato prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Anton Anderlič.
Spoštovani. Ko govorimo o zakonu o odpravi posledic proizvodnje z azbestom v Republiki Sloveniji, potem je treba reči, da se je Republika Slovenija zelo zgodaj zavedla, da so posledice proizvodnje z azbestom zelo škodljive in je prepovedala proizvodnjo z azbestom v Sloveniji že davno desetletje in nekaj nazaj. Res pa je, da se še veliko tega, prej izdelanega azbesta ohranja v okolju, zato ker so kritine in nekatere druge stvari iz teh proizvodov pač še v uporabi. Dejstvo je, da je takrat zakon urejal tisto, kar je bilo takrat najbolj prioritetno - prepovedal proizvodnjo, saniral proizvodne obrate, zaščitil in začel odpravljati posledice zbolelih z azbestom v neposrednem stiku z njim. Torej, predvsem tistih, ki so bili zaposleni na teh delovnih mestih in so imeli opravka z azbestom. Nevarna so seveda vlakna, ki se direktno zadirajo v dihalne organe, in seveda ne tisto, ko nekateri govorijo, da tudi če piješ vodo iz teh cevi, da je to isto nevarno, ampak to so druge stvari. V tem času desetletja in pol je bilo več poskusov, da bi nadgradili zakon v smeri, da tudi za prebivalce, ki so bili na tak ali drugačen način izpostavljeni vplivu proizvodnje z azbestom, poskrbimo na način, kot je to za tiste, ki so bili za ograjo tovarn izpostavljeni in so zboleli. Za nas ni nobene razlike. Tisti, ki so bili izpostavljeni na tak ali drugačen način in so zaradi tega zboleli, so po našem mnenju upravičeni do tega, da iz naslova odškodnin oziroma sanacije posledic dobijo svojo zadoščenje v materialnem smislu oziroma v smislu, kot je predvideno z zakonom. Državni svet je poskušal narediti korak več. V prejšnjem mandatu ni bilo mogoče ne v dialogu s prejšnjo vlado ne v dialogu znotraj poslanskih skupin dobiti zadostno podporo, da bi ta zakon nadgradili. Državni svet je to poskušal, vendar je očitno prevladalo mnenje, da mora iti to vprašanje ne v ta zakon, ampak v zakon, ki ureja predvsem okoljska vprašanja in šele subsidiarna odgovornost države naj bi bila v tistem delu, ko se govori o tem, da je država odgovorna za posledice, ki so nastale zaradi proizvodnje azbesta. Po našem prepričanju je to slabša rešitev, upamo, da je sedanji razvoj urejanja teh vprašanj in s sklepi, ki so bili na matičnem delovnem telesu sprejeti nastavek - da bo ta odgovornost, ne glede na kakšen način se bo urejala na strani države. Dejstvo je, da je bilo veliko področje v Sloveniji izpostavljenih proizvodnji in seveda posledicam, ki so nastale zaradi tega, in zato mora država poskrbeti tudi za to, da se bo to tudi ustrezno saniralo, ampak predvsem so pomembni ljudje, ne glede na to, ali so delali za tovarniškimi ograjami ali pa so živeli v okolju in so zaradi tega zboleli. Meni je vedno težko, da govorimo o tem, ali je sedaj nekdo resnično zbolel zaradi tega, ker je bil znotraj ograje ali pa zunaj ograje, za mene so vsi, ki so zboleli, upravičeni do tega, da se to tudi upošteva. Mogoče je reči, da je to napredek, da je predvsem osveščanje tako poslancev kot javnosti, da gre za še vedno velike količine teh proizvodov v naši okolici in da je pazljivost vsakega posameznika in pa tistih, predvsem inšpekcij in podobno, ki spremljajo odlaganje kritin tudi na deponije, ki so neorganizirane, nezavarovane, ne dela se ustrezno in da je samo osveščenost pomembna pri državljankah in državljanih in da se tako tudi obnašamo. V poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo zakon podprli s pričakovanjem, da bomo naredili tudi korak naprej.
Hvala lepa. Preden nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin, naj povem, da sta med nami dr. Andrej Rus in državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve dr. Anja Kopač Mrak. Ne mislim, da gre za kakršnokoli malomarnost ali pa zamujanje, ampak dejansko smo danes toliko učinkoviti, da smo več kot dve uri prehitevali. Imata pa obadva, in zato ju zdaj obveščam, možnost v okviru razprave, ki bo ob amandmajih, javiti se k razpravi, če bosta o amandmajih želela govoriti. Naslednji bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor. V začetku januarja letos smo bili nekaj dni pred sejo matičnega odbora obveščeni, da naj bi Vlada pripravila negativno mnenje k noveli zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom, ki ga je predlagal Državni svet, kar bi posledično pomenilo zavrnitev zakona v Državnem zboru. Zato smo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagali, da bi bilo bolje zakon podpreti in ga izboljšati v tistem delu, ki govori o odpravljanju posledic dela z azbestom, tisti del vsebine zakona, ki govori o okoljski izpostavljenosti azbesta, pa reševati v drugem zakonu oziroma na drug način. Tako smo v tem obdobju imeli kar veliko usklajevanj, da smo prišli do teh rešitev, ki ne zadovoljujejo vseh prizadetih. Kljub temu pa je Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom v marsičem boljši od sedaj veljavnega. Z novelo zakona med drugim rešujemo tudi tiste probleme, ki so se v praksi pokazali med samim izvajanjem zakona. Na tem mestu bi rad opozoril tudi na to, da je Državni zbor že leta 1996 s podpisi poslank in poslancev iz praktično vseh poslanskih skupin sprejel prvi azbestni zakon in da smo se s tako imenovano azbestno zakonodajo praktično ukvarjali v vseh petih sklicih Državnega zbora. Za obuditev spomina bi povedal, da smo Socialni demokrati skupaj s kolegi iz takratne koalicije prvo novelo zakona vložili že novembra leta 2003. Državni zbor se torej kontinuirano vse od leta 1996 dalje ukvarja s tem velikim zdravstvenim in ekološkim problemom. Ukvarja pa se tudi z dilemo, ali v ta zakon vključiti tudi rešitve zaradi okoljske izpostavljenosti azbestnemu prahu. Vlada je že v svojem mnenju iz decembra leta 2004 na podlagi stališč posebne medresorske delovne skupine ugotovila, da se je kot možno izhodišče za oblikovanje novega zakona vključijo v skupino upravičencev do odškodnin vsi potencialni eksponenti. To pa so zaposleni in bivši zaposleni v proizvodnem procesu in servisnih službah, ki so posredno ali neposredno prihajali v stik z azbestnim prahom, kakor tudi prebivalci zaradi okoljske izpostavljenosti azbestu z diagnozo azbestne bolezni in mezoteliom. Na poslansko vprašanje junija 2005 je takratni minister odgovoril, da Vlada namerava v tem zakonu rešiti tudi tako imenovano okoljsko izpostavljenost azbestu, vendar se ta napoved potem ni uresničila. Tudi danes Zakonodajno-pravna služba opozarja, da se z obravnavano novelo, ob upoštevanju okoljskega vidika azbestnih bolezni, širi na osebe, ki so bile azbestu izpostavljene izven delovnega mesta, kar pomeni spremembo koncepta zakona, to pa narekuje sprejem novega zakona. Zato je skupina poslank in poslancev koalicije predlagala poseben sklep, s katerim poziva Vlado za celovito rešitev azbestne problematike. Okoljski vidik ni tako velik problem, da ga ne bi mogli rešiti v nekem novem zakonu. Za ponazoritev: od leta 1964 do leta 2002 imamo v celotnem slovenskem prostoru 365 primerov mezotelioma, kar je v povprečju manj, kot 10 obolelih na leto. 95% vseh teh najhujših oblik bolezni je bilo v radiju 5 kilometrov od tovarniških dvorišč, kjer se je tako ali drugače odvijala azbestna proizvodnja. Ne gre za celotno državno ozemlje. Poleg Soške doline in Anhovega, kjer je bila skoncentrirana azbestna proizvodnja, imamo še nekaj drugih potencialnih žarišč bolezni. To so: Ljubljana z Medvodami in Domžalami, Maribor, Izola in trboveljski bazen. Strokovnjaki opozarjajo, da se bo višek azbestnih bolezni zaradi latentne dobe pojavil šele v času od leta 2025 do leta 2040. To nas še toliko bolj zavezuje, da z zakonom rešimo tudi tiste, ki so zboleli zaradi okoljske izpostavljenosti azbestnemu prahu. Na tem mestu pozivam Vlado, da skrajno resno vzame ta sklep, saj bi bilo odlašanje reševanja tega problema iz mandata v mandat neverodostojno tako za Vlado kot Državni zbor in nas poslance, ki se ukvarjamo s tem težkim zdravstvenim in okoljskim problemom. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo zakon podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SDS bo predstavila gospa Alenka Jeraj.
Lep pozdrav vsem. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke noveli zakona ne bomo nasprotovali. Bi pa tudi sami opozorili na sklepe, ki jih je sprejel odbor, da od Vlade pričakujemo analizo in predloge za ustrezne ukrepe, da preprečimo novo izpostavljenost azbestu. Tudi ukrepe, kako sanirati območja, ki so bila oziroma ki so kontaminirana z azbestom, in da morda podajo morebitne dodatne predloge, kako bi lahko izboljšali zakonodajo na tem področju.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Franci Kek.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zakon o odpravljanju posledic dela z azbestom je vložil Državni svet s prvopodpisanim Andrejem Rusom. Gre za spremembe in dopolnitve zakona, ki poskušajo odpravljati pomanjkljivosti obstoječega zakona. V Sloveniji smo namreč šele leta 1996 dobili prvi zakon, ki je s svojo vsebino dokončno potrdil izredno škodljivost azbesta. Nato je bil leta 2000 ustanovljen Sindikat azbestnih bolnikov, SABS, sedaj Zveza sindikatov azbestnih bolnikov Slovenije, ki si že dolgo časa prizadeva s pobudami in opozarjanjem doseči spremembe veljavnega zakona. Ravno s pričujočim zakonom se poskušajo predlagatelji približati željam prizadetih oseb. Ob tem bi poudaril zgolj nekaj poglavitnih novosti oziroma sprememb, ki jih novela zakona prinaša. Glavni motiv, kot je bilo predstavljeno že na odboru, je trenutno uveljavljen zakon, ki je v prejšnjem mandatu naredil velik korak nazaj, saj je prišlo do omejevanja pravic, predvsem pa postopki ugotavljanja bolezni trenutno niso ustrezno zastavljeni, zaradi tega je tendenca zakona, da se zakonodaja ustrezneje odzove stanju na terenu. Predlagatelj je močno razširil dikcijo o upravičencih, vendar nas je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da to v enem samem zakonu ni mogoče, ker gre v tem primeru tudi za okoljsko odgovornost. Ob tem naj poudarim, da nas je na neustrezno reševanje te problematike opozoril tudi sklep sodišča Evropskih skupnosti, ki je 30. aprila 2009 sprejel sodbo, da Slovenija krepko zaostaja s prenosom in sprejemanjem zakonodaje okoljske odgovornosti prav na teh točkah. Tudi zaradi zunanjih opozoril in samega zavedanja odgovornosti ter načela pravičnosti upamo, da bo v tem mandatu dovolj motivacije za to, da skozi ustrezno zakonodajo in druge zakone skupaj z Vlado prevzamemo iniciativo za ustrezno reševanje okoljske problematike. Dejstvo je namreč, da je azbest v okolju v naši državi še vedno prisoten, kar pomeni, da nekateri med nami nimajo zagotovljene ustavne pravice do zdravega okolja. Zato naj ob tej predstavitvi ponovno pozovem Vlado, da intenzivno pristopi k pripravi pravnih podlag, ki bodo ob ustreznem monitoringu zagotovile, da do obolevnosti v prihodnje ne bo več prihajalo. Za rešitev problematike, povezane z azbestozo, je zato potrebno predlagano novelo sprejeti. Zato bomo v Poslanski skupini Zares z veseljem podprli spremembe v upanju, da bo Vlada v kratkem Državnemu zboru predložila pravne podlage, ki bodo to problematiko zajele v celoti in jo ustrezno uredile.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vasja Klavora.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana državna sekretarka, spoštovane kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Ta zakon je bil že v prejšnjem mandatu deležen vrste polemik in očitkov, da je diskriminatoren do ljudi, ki so zboleli zaradi posledic izpostavljenosti azbestu, niso pa neposredno delali z njim. Ti ljudje, ki so imeli smolo, da so živeli na napačni strani ograje, niso bili upravičeni do pravic, ki so jih imeli tisti, ki so neposredno delali z azbestom. Oboji pa trpijo hude posledice na svojem zdravju, ki se v številnih primerih končajo tudi tragično. Po naši oceni je skrajni čas, da se uredi ta pereča problematika in da zagotivimo ljudem, ki so zboleli zgolj le zato, ker so živeli v bližini tovarniških objektov, v katerih so uporabljali azbest, enakopravno obravnavo. Še posebej pa pozdravljamo določbo, da bo država bolnikom z mezoteliomom v celoti financirala stroške, nastale v zvezi z zdravljenjem. Zato v Poslanski skupini DeSUS izrekamo načelno podporo k dopolnjenemu predlogu zakona, ki je pred nami, pod pogojem, da se bo Vlada držala sklepa, da bo v sodelovanju s pristojnimi ministrstvi pripravila okoljski zakon, ki bo obvezoval onesnaževalce, da bodo nosili odškodninsko odgovornost za njihova neodgovorna in nespametna ravnanja, ki bi imela škodljive posledice za zdravje ljudi in okolja. Predlog sprememb obstoječega zakona po naši oceni vseeno pomeni nek premik naprej, saj dejansko širi krog upravičencev in daje možnosti pridobiti pravice tudi tistim, ki jih doslej niso imeli. Prav tako podpiramo oba predloga amandmajev. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Spoštovani gostje, kolegice in kolegi. Okoljski vidik, ki v tem predlogu zakona ni vključen, bi pa moral biti, po besedah Vlade pa bo v nekem drugem zakonu, je pomanjkljivost tega dopolnila zakona. Drugače pa smatramo v Slovenski nacionalni stranki, da je to, kar danes sprejemamo, pozitivno, nujno in na nek način z nekim nemožnim podajanjem opravičila za tiste, ki so bolni in imajo za posledico prav gotovo smrt, tudi nedopustno dejanje. V prejšnjem mandatu smo se tudi mi aktivno ukvarjali z reševanjem azbestne problematike. Na žalost neuspešno. In moram reči, da mi je žal za vse, ki jim nismo mogli vsaj na tak način pomagati, da bi prišli do diagnostike, kajti tudi diagnostika je bila v prejšnjem zakonu onemogočena. Sicer postavka v zakonu je bila, nagajanj veliko, tako da oboleli niti niso mogli priti do diagnoze, da so oboleli, kaj šele, da bi dobili kakšno odškodnino. Kaj se dogaja sedaj v tem okolju, kjer je bil prisoten azbest, ni potrebno posebej poudarjati. To področje je kontaminirano z azbestom in dejstvo je, da je nedopustno, da nismo vključili okoljskega vidika v ta zakon. Jaz nočem biti kritičen, ampak kaj je pri tem bil kriv otrok, ki je bil v vrtcu v neposredni bližini tovarne, ki je proizvajala azbestne izdelke? Na to je težko dobiti opravičilo ali pa ustrezen odgovor. Kaj je kriv tisti, ki je imel svoje stanovanjsko poslopje, hiše ali blok, stanovanje v neposredni bližini proizvodnih prostorov? Verjetno tudi ne moremo odgovoriti z opravičilom. Dejstvo pa je, da je za vse te okoljske vidike na nek način je kriva država. Država je kontaminirala, če lahko temu tako rečem, to okolje in država bi morala pristopiti, ne prelagati to na jutri, takoj k reševanju te problematike. Jaz sam menim, da lahko več naredimo tudi v drugih področnih zakonih, tudi v drugih področjih stimulativne okoljske izgradnje na novo, ekološke izgradnje. Lahko pripomoremo k temu, da azbest odstranimo iz okolja. Na primer, sam sem na odboru, na matičnem delovnem telesu tudi povedal, da bi moralo biti več sredstev odobrenih recimo skozi subvencije za odstranitev kritine. Poznamo možnost, ko država financira za uvedbo fotovoltaike ali geotermalnega ogrevanja, znatni del iz državne blagajne. In ravno tukaj vidim možnost, da bi lahko hitreje prišli do tega okoljskega zmanjšanja nevarnosti za okužbo, če bi država tudi na tem področju bolj financirala to dejavnost. Kar se tiče državnih podjetij, je nerazumno, da država recimo enemu od državnih podjetij dovoljuje še vedno uporabo azbesta. To so Slovenske železnice. To ni razumljivo dejanje in jaz sem prepričan, da jutri lahko minister za promet dr. Patrick Vlačič lahko odredi, tako kot smo naredili s slovenskimi lokomotivami, ki smo jih prodali Italijanom, da se očistijo lokomotive in vlakovne kompozicije azbesta. S tem bomo tudi zmanjšali ogroženost in v perspektivi časa gledano naprej bomo zmanjšali tudi okužbo pri posameznikih. Vse starejše vlakovne kompozicije so dejansko natrpane s tem azbestom. In če se vozite v starejših vlakovnih kompozicijah, vdihavate ta zrak, ki je prepojen z azbestnimi vlakni. Tako smo to dolžni narediti, ker to obvladujejo Slovenske železnice, ki so v stoprocentni lasti države. Rad bi poudaril še to, kar je bilo danes tudi že povedano, da dejanska razsežnost te bolezni šele prihaja. Zaradi dolge latentne dobe bo število obolelih dejansko vidno šele leta 2025. Če bi danes sprejeli odpravo okoljskih posledic, bi bilo že prepozno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala. Lep pozdrav tudi predstavnikom z Ministrstva za delo in pa seveda vam, spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o odpravi posledic dela z azbestom ima že dolgo zgodovino in je bil prvotno namenjen pomoči delavcem iz Anhovega. Poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo spremembe zakona, čeprav menimo, da bi bilo treba pripraviti nov zakon, saj so predlagatelji želeli spremeniti tako naslov kot prvotni koncept zakona. Vsebina prvotnega zakona je bila odpravljanje posledic dela z azbestom zaradi poklicne izpostavljenosti azbestu, Državni svet pa želi, da bi se obravnavalo vsi, tudi tisti, ki so oboleli izven delovnega mesta. Vsekakor poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo osnovni namen zakona: pomagati prizadetim in obolelim. Strinjamo se, da je država dolžna poskrbeti za odpravo posledic in za preprečitev nastanka novih posledic, vprašanje pa je, na čigavo breme naj gre reševanje neprimerne in nevarne uporabe azbesta in azbestnih izdelkov v preteklosti. Kdo je odgovoren, da se ni ustrezno ukrepalo in ustavila nevarna uporaba azbesta, saj je škodljivost azbestnih vlaken znana že celo stoletje ne šele zadnje obdobje, od kar smo demokratična država? Neodgovorno ravnanje bomo sedaj plačevali vsi davkoplačevalci in kar je še pomembnejše, da so posledice usodne za zdravje ljudi, saj trenutne napovedi za leto 2010 kažejo na najmanj 58 novih primerov mezotelioma v Sloveniji. Strinjamo se, da je treba dodati kot upravičence tudi osebe, zaposlene pri drugih delodajalcih, ki so na podlagi pravnega posla opravljale delo pri delodajalcih iz prejšnjega odstavka ter so bile izpostavljene azbestu pri delu ali so pri svojem poklicnem delu prihajale v stik z azbestnimi vlakni. Vključeni bi morali biti tudi prebivalci iz neposredne bližine, ki so oboleli zaradi vplivov. Zaradi tega bomo v Slovenski ljudski stranki podprli tudi vse amandmaje Vlade in odbora, ki praktično spreminjajo prvotni predlog sprememb in dopolnitev zakona. Glede amandmaja poslanskih skupin koalicije k 12. členu oziroma k spremenjenemu 10. členu pa smo zaskrbljeni in se postavlja vprašanje, ali sedanja koalicija zmore med ukrepe domisliti le take, ki vsa bremena reševanja krize prenašajo na pleča davkoplačevalcev, da prelagajo vso škodo, ki so jo povzročila podjetja zaradi neodgovornega ravnanja z azbestom, v celoti v breme države. Ali je to edina možna rešitev? Sprašujemo se, kje so tukaj zavarovalnice. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda amandmajev z dne 19. 5. 2009. V razpravo dajem 12. člen in amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 12. členu. Kdo želi razpravljati? Dajem čas za prijavo k razpravi. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Lepo pozdravljeni! Prihajam iz okolja, kjer se tedensko srečujemo s pogrebi oseb, ki umirajo zaradi te nevarne bolezni. Prihajam z okolja, kjer je že danes omenjena tovarna Salonit Anhovo, ki je rak rana tega početja, ampak v nekaterih prejšnjih obdobjih. Zanimivo je, da še takrat pod Jugoslavijo, ko so si prihajali strokovnjaki ogledovati to tovarno, so rekli, da je najbolj čista cementarna v Evropi. Ampak varovanje proti azbestnim vlaknom pa seveda ni bilo primerno. Zato v celoti podpiram oba amandmaja, kajti res je treba pomagati ljudem, ki so živeli in živijo zunaj tovarniških dvorišč in so deležni te hude nevarnosti. Tudi to, da država poravna te stroške, se mi zdi logično, kajti verjetno, kot je že bilo omenjeno, Slovenske železnice, pa mogoče Črna na Koroškem v neki drugi obliki zastrupljanja in še kaj, bo vsekakor morala država pomagati sanirati, kajti pričakovati, da bodo podjetja, ki so, ali pa jih sploh danes več ni, kakorkoli reševala te probleme, ne gre. Mi smo na Goriškem imeli pravzaprav srečo, da je lansko neurje s točo uničilo ogromno te azbestne kritine in smo bili prisiljeni k hitri zamenjavi. Vendar po Sloveniji povsod, tudi pri nas, je še vedno veliko te azbestne kritine, zato bi se morali posebej prizadevati, da bi prišlo do zamenjave teh kritin. Strinjam pa se s tem, da je okoljski zakon pravzaprav tisti, ki bo moral kršitelje, ki onesnažujejo okolje, tudi kaznovati. Pred kratkim smo imeli v Novi Gorici na gradbišču prejšnje Iverke namerno izlitje velike količine olj, ki so hladilne v transformatorjih. To je odtekalo v zemljo, odtekalo v potok Korn in celo v Sočo. In sem imel kot župan izjemno težko delo, da sem prepričal inšpektorje in tudi policijo, da so le reagirali in da iščejo krivce, ki so pravzaprav že znani. Amandmaje bom podprl z velikim veseljem in pričakoval, da pridobimo tudi okoljski zakon, ki je vezan na vse to, kar sem omenjal. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Pri predstavitvi stališč poslanskih skupin je bilo tudi nekaj zmotnih navedb, in sicer prvotni zakon ni bil sprejet zaradi Salonita Anhovo. V Sloveniji je bilo proizvodenj kar nekaj: od Medvod, do Maribora in še drugje. Res je, da je bil Salonit Anhovo največji proizvajalec ali pa podjetje z največjim delom proizvodnje z azbestom. Ampak ne samo Salonit. Dejstvo je, da ta zakon in tudi ta amandma k 12. členu kot celota ne rešujeta vsega tistega, kar bi morali v času, v katerem živimo, v fazi razvoja. In nekaj opozoril je bilo že danes tudi povedanih v zvezi z opozorili, ki jih dobivamo iz Evropske unije. Ampak nekako ne zmoremo te moči, da bi naredili radikalni preskok in rekli: "Problem v Sloveniji je tak. Tak, ki se nanaša na delavce, ki so bili za zidovi, in tak, ki je v okolju, in tak, ki je v celotni državi, in moramo z vsemi silami, z vsemi potenciali pa tukaj seveda odmisliti samo finančne posledice, storiti vse, da se te posledice sanirajo." In pri tem moram reči, da je očitno predlagateljem zakona in pa odboru ušlo in mislim, da gre za diskriminatoren 2. člen oziroma 4. točko v 2. členu, in tudi zato govorim o tem, ker se ta amandma nanaša na 4. točko 2. člena. Jaz sem prepričan, da ne more biti v našem zakonu sprejeto nekaj, kar piše v tej 4. točki. Do pravic po tem zakonu so upravičene tudi osebe s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji, ki so zbolele za mezoteliomom zaradi izpostavljenosti azbestu na ozemlju Republike Slovenije, če so imele v času izpostavljenosti stalno prebivališče v Republiki Sloveniji. Kaj to pomeni? Nekdo je delal 40 let v Salonitu Anhovo, vozil se je iz italijanskih brd, iz Goriških brd na italijanski strani, lahko tudi Slovenec, ampak ker takrat ni imel stalnega prebivališča tukaj, je pa delal, ne bo upravičen. Še več. Lahko je imel stalno prebivališče v Anhovem 40 let, potem se je pa preselil, v penziji, recimo v hribe na drugi strani slovensko-italijanske meje, pa ni upravičen. Mislim, da bi to padlo pred vsakim resnim sodiščem. Bi rad mnenje, kaj vlada meni o tem. Še enkrat preberem: "...osebe s stalnim prebivališčem v Republiki Sloveniji," torej danes, in naprej, "če so zbolele, ker so imele takrat, ko so delale v Republiki Sloveniji, stalno prebivališče v Republiki Sloveniji." Mislim, da je to diskriminatorno in je bo treba v tej določbi vendarle pogledati, kaj počnemo. Jaz mislim, da na ta način se ne da ločevati, ampak to se mi zdi, da je dokaj tehnično rešljiva zadeva. Sicer pa, kot rečeno, mi podpiramo vsak korak, ki gre v smeri celovite rešitve problemov, ki so zaradi proizvodnje in prodaje in vse, kar je povezano s tem, nastalo v Republiki Sloveniji, da se sanirajo. Jasno je, da tam, ko gre za firme, ki delujejo in ki so lahko vključene z določenimi procenti, jih je treba zavezati še naprej, čeprav so še kako zavezane z osnovnim zakonom. Mogoče tukaj v tem delu, ko se namerno izloča ta del problema v tisti okoljski del, in da ga naj v skladu z zakonom, z okoljskimi predpisi rešujemo, da mogoče je dejansko manj zavezano, kot če bi vezali na ta specialni zakon in bi se nanašal samo na dejansko zbolele in na dejansko tiste, ki so upravičeni do tega. Kot rečeno, ta amandma bom podprl, bi pa želel, da si to 4. točko vendarle razjasnimo, da ne bi to izpadlo kot neka diskriminatorna določba.
Hvala lepa. Za besedo je prosila gospa državna sekretarka dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bi se na tem mestu opravičila za zamudo, da nismo imeli možnosti uvodnih pojasnil, zato bi za začetek morda rekla le nekaj besed o tej okoljski problematiki, ki je bila najbolj izpostavljena v dosedanji debati. Poudarila bi, da smo izključili to okoljsko problematiko po mnenju Zakonodajno-pravne službe, ker v vključevanje okoljske problematike bi dejansko pomenilo odmik od trenutnega koncepta zakona, ker zakon že v naslovu govori, da gre za odpravljanje posledic dela z azbestom. Torej se veže na delo z azbestom kot tako in reševanje tovrstne problematike. Vlada se zaveda tega problema in je dejansko sprejela na tej seji, ko so se obravnavali amandmaji k predlogu zakona, ki ga danes obravnavamo, po mojem mnenju zavezujoč sklep, v katerem zavezuje vsa pristojna ministrstva, da pristopijo k pripravi ustrezni pravnih podlag in programov ukrepov za monitoring azbesta v okolju ter za sanacijo območij, ki so kontaminirana za azbestom in drugimi zdravju nevarnimi snovmi. Zagotavljanje varnega življenjskega okolja je ena izmed osnovnih človekovih pravic in tudi zaveza Vlade je, da se na tem področju nekaj stori. Na tem bi pa izpostavila, da pa s tem predlogom zakona z amandmaji, ki so bili na odboru sprejeti, dejansko širimo zakonske pravice na vse, ki so zboleli zaradi kakršne koli poklicne izpostavljenosti azbestu in na temu mestu predstavljajo dejansko korak naprej te predlagane spremembe. Kar se tiče amandmaja k 12. členu, kot je predsedujoči odprl razpravo o amandmajih, bi poudarila, da sicer podpiramo ta amandma, da predstavlja večjo pravno sistemsko jasnost, bi pa na temu mestu vseeno izpostavila, da je z uredbo o znižanju deleža odškodnine, ki je bila sprejeta kot podzakonskih akt k obstoječi zakonodaji, bilo to že urejeno in je država do sedaj dejansko plačevala 100% odškodnino v primeru okoljskega mezotelioma. Torej, do vse dosedanje primere okoljskega mezotelioma je država na podlagi uredbe že plačala stoprocentno, ampak s to spremembo, ki se uvaja v zakon, gre za dejansko boljšo pravno sistemsko ureditev, ker je bolje, da se to ureja z zakonom kot podzakonskim aktom. Bi se pa morda za ostale točke priglasila, ko bodo amandmaji k posameznim točkam odprti. Hvala.
Hvala lepa, gospa državna sekretarka. Prijavil se je še gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Jaz bi apeliral državni sekretarki, da je država kriva za to, kar je storjeno, in za to kontaminacijo okolja, ki bo imela trajne posledice na območju celotne države lahko rečemo, prej smo slišali, kje so ta območja, je kriva ta država. Ni pomembno, kdo je trenutno na oblasti, dejstvo je, da posledica, ki ima v bistvu vzročno povezavo z obolelostjo, je v končnem rezultatu smrt. In če je pomembno, da govorimo o odpravi posledic dela z azbestom, je nedvoumno glavna poanta tega odprava posledic. Jaz bi nekaj primerjav le rad navedel, ker mogoče pa Vlada tega ne ve. Evropski parlament je porušen samo zaradi tega, in seveda zgrajen na novo, ker je v notranjosti, v stenah, kot izolator bil uporabljen azbest. Brez premisleka so ga porušili. Električne lokomotive, ki smo jih mi kot bogat dvamilijonski narod prodali 60 milijonskemu italijanskem narodu, še uporabne lokomotive, za ceno starega železa, so bile predhodno očiščene azbesta. Še danes vozijo po Italiji. Mi imamo naše lokomotive polne azbesta. Azbest se še uporablja in zanimivo je, da tudi v potniških garniturah, že prej rečeno, je ta izolator še vedno uporaben. Imamo tako imenovane ekološke sklade in po mojem mnenju Vlada lahko že danes poveča postavke za 300%, ko govorimo o odpravi posledic dela z azbestom, ko smo pripravljeni zamenjati vodovodne cevi, strešno kritino, izolacijske materiale. In to bi Vlada lahko subvencionirala brez kakršnegakoli dodatnega zakona, ki bi to omogočal. To lahko storimo že danes. Res je, da je ta zakon, ki ga danes sprejemamo, velik korak naprej. In jaz sem vesel, da imamo danes na mizi ta zakon in te amandmaje, ki izboljšujejo dejansko vsebino obstoječega zakona. Vendar če recimo vzamemo Germičev amandma, ni zadosti, da Vlado opozarjamo na to, da je pa le v okolici velika nevarnost dodatnega onesnaževanja in da je treba z okoljskega vidika sprejeti tudi okoljske posledice. To, da nekoga opozarjamo, to preprosto ni dovolj. In jaz bi še enkrat rad opozoril na ta okoljski vidik - postavite se v vlogo starša, ki ima obolelega otroka samo zaradi tega, ker ga je vsak dan vozil v vrtec, ki je bil v neposredni bližini tovarne. Tega otroka ali to družino, te stanovalce ta zakon ne zajema niti ne tangira. In to je slabo. Tudi izpostava kritike je nujna na tem področju in ni časa, da bi to prelagali, bomo jutri, ne, danes moramo to storiti. Če tega nismo naredili, potem nismo naredili nič. Tudi minister mora takoj, kot je to storil za tujce, odpravo posledic dela z azbestom preprečiti v nadaljevanju proizvodnje, govorim za centralne delavnice Slovenskih železnic. Takoj mora to narediti, jutri bi moral to naredili, ali pa so, ne vem, ta in njegovi predhodni kolegi odgovorni za to, da nastajajo še novi oboleli. Saj konec koncev Vlada in ministri so podpisali tu pred nami neko zaobljubo, da bodo delali v interesu državljank in državljanov. Vemo za posledico, vemo za vzročno povezavo, pa ne ukrepamo. Kaj je to drugega kot izogibanje odgovornosti? O tem azbestu, posledicah azbesta govorimo predlogo. Tudi mi smo spisali en zakon, ga dali v proceduro, pa je bil zavrnjen oziroma ni bil sprejet. Sodelovali smo tudi s SABS-om, sodelovali smo tudi z obolelimi. Jaz poznam usode mnogih, mnogi med njimi danes niso več živi. Pa da mi ne bo kdo očital populizma, še enkrat poudarjam, ta zakon bomo podprli in dobre spremembe vsebuje. Če država Slovenija, Vlada, ki, mimogrede, ima tudi premierja, ki prihaja iz te regije, ima tudi župana, ki je že prej povedal globino te problematike, ne bo odpravila posledic, ki so v okolju velike, in to jutri, potem nosi tudi odgovornost. Dnevno, redno so v bistvu smrtni primeri zaradi tega, in to v naraščanju, ker je latentna doba dolga, ker je tam bila početa "svinjarija" s strani države. Sedaj pa države to nič ne briga, vsi si pilatsko umivajo roke "mi pa nismo krivi". Ko smo bili na odboru, tega predsednica matičnega delovnega telesa ni povedala, mogoče ji to zamerim, smo imeli izpoved usode tistega, ki naj bi skrbel za obolele. In je navedel: "V moji ulici ni družine, ki ne bi imela smrtnega davka." Predvčerajšnjim smo pokopali soseda in teh hiš v ulici je kar nekaj." To je ta okoljski vidik. Tudi državna sekretarka je bila prisotna. Zakaj o tem ne govorimo? Zakaj zatiskamo kot noj glavo v pesek in nočemo slišati te problematike? Kaj pa pomaga obolelemu tista odškodnina, ki jo bo dobil? Nič, ker na koncu koncev ga čaka smrt. To, da pa lahko preprečimo mnogo novih tovrstnih tragičnih dogodkov, je pa naša dolžnost, to pa lahko naredimo, in to je ta okoljski vidik. Ne tu slepomišiti in leporečiti, ja, saj to bomo pa jutri v novem zakonu, to bomo na novo sprejemali, Vlada pripravlja. Te odgovore poznamo in verjamem, da še dolgo časa ne bo te tematike, ki bo obravnavala celovito ta problem. Jaz bi želel, da poiščemo te rezerve, ki so danes na razpolago. Eno od teh sem že jaz omenil: takojšnjo prepoved za probleme, ki nastajajo na novo tam, kjer proizvodnja še teče z azbestom in mnogo večja sredstva, odobrena na ekoloških skladih za odpravo posledic, gre za izolacijske materiale, lahko subvencioniramo tudi kritino, vodovodne salonitne cev in tako naprej. Teh možnosti je ogromno, pa jih ne uporabljamo. Jaz bi apeliral tudi na Vlado, da nekaj spregovori o tem, da danes pove, kdaj bo ta jutri, in na kakšen način bomo mi te posledice trajno odpravili. Država je kriva za to "svinjarijo", ki je v okolju evidentna in ima za posledico smrt. Tudi pravnoformalno, če gledamo, samo še ta stavek naj mi bo dovoljen, to dejstvo, lahko najdemo krivce za to, z imeni in priimki.
Hvala lepa. Še je interes za razpravo, zato dajem začetek za prijavo za razpravo. Gospa Melita Župevc.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Jaz bom amandma, o katerem sedaj teče razprava, podprla. Bi pa rekla eno stvar. Jaz se strinjam z vsemi predgovorniki, ki so ob tej temi kritični do Vlade. Morate pa priznati tudi eno stvar, da prav ta vlada dela korak naprej. Tudi to je treba priznati. Morda premajhen korak, ampak bodimo iskreni eni do drugega. V preteklem mandatu so opozicijski poslanci bili tisti, ki so skušali spravljati zakone čez, pa niso šli. Danes delamo korak naprej. In jaz se strinjam še z eno stvarjo, to je, da ravno pri tej temi čas ni naš zaveznik. Tokrat ne. In vse zgodbe, ki ste jih omenjali, vsaka izmed njih je žalostna, in vsaka izmed njih je tragična. In jaz se strinjam, naj Vlada pove, kakšna prioriteta je ta tema. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar.
Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka in predstavniki Državnega sveta. Vedno je bolje pozno kot nikoli in predlog sprememb zakona o odpravljanju posledic azbesta je pravšnji trenutek oziroma vsaj zadnji trenutek, da ga sprejmemo. Z njim bomo popravili vse te napake, ki smo jih delali na tem področju. Ko govorimo o azbestu, nikakor ne moremo mimo tega, da je Slovenija nosilka kar nekaj madežev v prostoru in v okolju. Ne samo azbesta, tudi ostalih, tudi drugih stvari, ki kvarno vplivajo na naše zdravje in naše življenje. Ob podpori tega zakona in vseh amandmajev, ki ga podpira tudi sovlagatelj, Poslanska skupina DeSUS, se mi zdi, da je prav, da se v luči razprav tega zakona in sprememb tega zakona vidijo tudi možnosti za razpravo o Koroški, o Mežiški dolini in pa posledicah svinca, ki so tam mogoče ne tako drastične, kot so to posledice azbesta, pač pa so vsekakor evidentne. Vse ekspertize zdravja in pa vpliva tega svinca kažejo na to, da je to velik problem, ki bi ga bilo treba rešiti. Vsekakor je iluzorno pričakovati, da bodo povzročitelji teh madežev v Sloveniji tisti, ki bodo te madeže odpravljali. In prav je, da je Vlada oziroma Vlada sprejema to odgovornost, tudi finančno, za odpravo vseh teh stvari. Nenazadnje bi pa rekel tako, da prav je, da Vlada naredi konkretno potezo, konkretne korake in ne samo s sprejemom tega zakona in teh amandmajev, saj vidimo, da že v teku današnje prakse je mnogo sredstev tudi iz evropskih virov bilo namenjenih, da so se zamenjale azbestne cevi za pitno vodo. Tako se mi zdi, da je še mnogo več od samega tega zakona, teh amandmajev že nekako v teku in kaže na to, da se jasno zavedamo vseh teh posledic, ki jih želimo tudi odpraviti. Torej naj končam. V luči sprejemanja teh amandmajev in tega zakona vsekakor je treba razmišljati tudi o odpravi teh ostalih madežev, ki pestijo in grenijo življenje nas, ki smo na tem prostoru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri.
Hvala, gospod predsednik. Že leta govorimo o azbestu, o žrtvah azbestoze in končno smo prišli do zakona in nekaterih amandmajev, ki končno odgovorijo nekaterim pričakovanjem najbolj prizadetih. Spominjam se vseh prizadevanj v preteklih obdobjih, preteklih mandatih in tudi jaz menim, kot nekateri drugi kolegi, da je končno storjen korak v pravi smeri. Pridružujem se tudi kolegu Anderliču, ki je prej ugotovil eno protislovje oziroma neskladje z evropskim duhom in verjetno tudi evropsko zakonodajo, ki veleva, da žrtve - katerekoli nesreče ali posledic takšnih ali drugačnih dejstev, ne smejo biti diskriminirane. V četrti točki 2. člena je dejansko dikcija, ki je nerodna in bi jo bilo treba popraviti bodisi v tem zakonu, bodisi z novelo, če tehnično ne bi bilo izvedljivo v tem postopku, naknadno. Ampak dejstvo je, da je lahko nekaj prizadetih in zbolelih za azbestozo, ki so spremenili stalno prebivališče, in se zdaj nahajajo zunaj Republike Slovenije. To se v Evropski uniji, v schengenski Evropi dogaja, se dogaja vse bolj pogosto. In dejstvo je, da je nekdo, ki je morda v tistem času živel na Goriškem ali Anhovem, se danes nahaja zunaj naših meja, v soseščini ali kjerkoli po svetu, in mora imeti pravico do določil tega zakona, ne glede na sedanje stalno prebivališče. Tudi jaz predlagam, da se prouči možnost, da v samem postopku to neskladje popravimo oziroma da se Vlada naknadno odzove na ustrezen način. Hvala.
Hvala lepa. To sicer ni bila razprava k 12. členu, je bilo pa koristno opozorilo. Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Tudi jaz morda ne bom ravno razpravljal o 12. členu, ampak sem prej hotel repliko, pa me morda niste opazili. Rad bi rekel samo dva stavka. Pogovarjati se o temah, s katerimi pomagamo ljudem, ki so pri svojem delu utrpeli posledice, ki so škodljive njihovemu zdravju, mora biti v Državnem zboru verjetno vedno prioriteta. Gospodu Anderliču bi rad samo odgovoril, mogoče se nisva dobro razumela. Jaz sem na začetku, ko sem podal stališča Slovenske ljudske stranke, dejal, da zakon o odpravi posledic dela z azbestom ima že dolgo zgodovino in je bil prvotno namenjen pomoči delavcem iz Anhovega. Hvala.
Replika, gospod Anderlič.
Žal napačna navedba in to je tipična replika, kajti dejansko smo ta zakon naredili pred desetletjem in pol za prepoved proizvodnje z azbestom v Republiki Sloveniji in se je nanašalo na vse proizvajalce, tistih v Medvodah, tisti v Mariboru, tisti v Sevnici in podobno. In smo sanirali določene proizvodnje obrate skozi državno pomoč in naložili državi in tistim, ki so povzročili te posledice, da so nekateri zboleli, da povrnejo škodo, odpravijo posledice, kolikor se sploh to da. Seveda govorimo o tragičnih zadevah, govorimo o odpravi posledic, ki nekatere sploh niso popravljive, ker so take, da so ljudje zboleli in so umrli, ampak vendarle gre za neko zadoščenje, za neko priznanje neke pravice, da če se je to dogajalo, če se je to zgodilo, da se to tudi naredi. Za vse, ne začenši in na koncu tudi končno z Anhovim oziroma konkretno s Salonitom. Reči je pa treba tukaj še enkrat vendarle to, da dejansko je to četrti, peti ali šesti poskus, da so se vmes stvari že spreminjale in da se nadgrajujejo, in to je tisto, kar je bistveno, da bolj ko se država razvija, bolj ko je na nek način več vedenja, več vseh možnosti, da se nadomesti neka proizvodnja z drugo, da se to naredi in da država, ki je konec koncev bolj bogata, kot je bila takrat, da prevzame tiste odgovornosti, ki jih mogoče takrat, ko smo sprejemali prvi zakon, ni mogla sprejeti in niti nismo vedeli, kakšne posledice je proizvodnja imela tudi za okoliško prebivalstvo, tudi za vse posredno prizadete, ne samo za tiste, ki so bili direktno v stiku v tovarni. In nek napredek to je. Jaz še enkrat pravim, da bo čas, upam, da bomo naredili korak naprej in tudi poskus Državnega sveta sem pravzaprav razumel v tem, da naredijo korak naprej.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Andreja Črnak Meglič.
Dovolite mi, da vas ponovno spomnim na to, da so prizadevanja za spremembo tega zakona potekale že od leta 2003. Da dejansko kar nekaj časa ni bilo volje in pripravljenosti, da se ta zakon spremeni, vendar smo sedaj s skupnimi močmi. Jaz bi posebej poudarila konstruktivno sodelovanje tako Državnega sveta, Vlade, poslancev pozicije, zainteresiranih skupin, pa ne nazadnje tudi na konstruktivno obnašanje opozicije. Tako si jaz predstavljam sodelovanje in napredovanje pri reševanju nekih ključnih družbenih problemov. Vsekakor ne bomo zadnjič razpravljali o tej problematiki in zlasti okoljski vidik, ki nas je vseskozi vodil pri razpravi o omenjenem zakonu, je tisti, ki smo ga zapisali v poseben sklep. In če smo ga zapisali v poseben sklep, bodite tudi prepričani, da bo Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide neprestano opozarjal Vlado na to, da mora glede na zaveze, ki so v tem sklepu, pripraviti tudi konkretne rešitve. Sigurno je, da se bomo s to problematiko srečevali tudi zato, ker danes niso predvidljive popolnoma vse posledice tega, bom rekla, zdravju škodljivega elementa v okolju, in tudi, da bomo še govorili o temu, kako se opredeljevati do tega, da določene pravice pripadajo tudi tistim, ki so zboleli zaradi okoljskih posledic, pa jih ta omenjeni zakon ne zajema. Kajti sklep zavezuje tako na monitoring škodljivih posledic v okolju, sanacijo okolja, pa tudi pripravo zakonodajnih podlag, s katerimi bi lahko širili oziroma zagotavljali pravice obolelim zaradi azbesta. Vsekakor pa se strinjam tudi s tistim pomislekom, da to ni edina okoljska ogroženost, ki obstaja v Sloveniji, in da je treba razmišljati o pravicah teh ogrožencev v celoti. Glede 12. člena oziroma amandmaja k 12. členu poudarjam, da ga podpiram. Vsekakor pa bi prosila Vlado, da se opredeli okrog samega pomisleka. In še nekaj glede na pripombe kolega Prijatelja. Konkretne zgodbe nisem omenila, kajti prav vsaka zgodba, ki je vezana na obolelost za težkimi posledicami ogroženosti zaradi azbesta, je tragična in enostavno ne velja izpostavljati nobene. Treba se je spopasti s problemom v celoti in ga čim bolj celovito rešiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Silven Majhenič.
Hvala, gospod predsedujoči. Sigurno je treba popraviti napako, ki je prizadela tako delavce, kot okoliške prebivalce. Da je azbest škodljiv, se je vedelo tudi takrat, ko je bila proizvodnja še v polnem zamahu, pa vendar. Ukrepati se je pričelo sicer pozno, a še dovolj zgodaj, da se prepreči še večja nepopravljiva škoda poslabšanja in širjenja azbestoze pri prebivalcih. Zakon je zagotovo potreben in mora biti zapisan tako, da bo zajel širši krog upravičencev. Pravica do odškodnine mora biti zajamčena vsem, ki so bili kakorkoli oškodovani. Kazalo pa bi tudi zapisati, da se sofinancira odstranitev vodovodnih azbestnih cevi in kriti s strani države, ker se s tovrstnimi težavami srečuje tako lokalna skupnost in prebivalci. Podpiram vsako izboljšanje zakona, saj se odškodnina govori že - absolutno predolgo.
Hvala lepa. Gospod Prijatelj izvolite.
Hvala lepa. Kratko repliko, če lahko. Jaz bi samo to omenil. Predsednica odbora je dejala, da je vsot preveliko in da ne želi nobene posebej omenjati. Ravno zaradi tega bi pozval, da čim prej sprejmemo kriterije za odpravo dela azbesta v okolju, saj te okoljske posledice. To bi morali popraviti in še ena primerjava: da je teh smrtnih primerov iz dneva v dan več, to je splošno znano dejstvo, in to je tudi vzrok, da bi morali takoj reagirati. Mogoče pa še ena primerjava za delo tega Državnega zbora. Spoštovane kolegice in kolegi, nisem se hotel oglasiti, ampak to pa moram povedati. Sprejemamo odškodnine, ki bodo jutri imele za posledico milijardna izplačila iz državnega proračuna brez problema- za izbrisane. Obravnavamo status romske manjšine oziroma jaz jim rajši rečem Ciganov, naj mi bo oproščeno, tekoče v Državnem zboru. Največ časa smo porabili za njih. Za tole [[...]]
Gospod Prijatelj [[...]]
za tole [[...]]
Gospod Prijatelj [[...]]
[[...]]pa ne najdemo časa in [[...]]
jaz vam bom hvaležen [[...]]
možnosti in dobre [[...]]
[[...]]če ne boste dajali [[...]]
[[...]]volje, da rešimo v [[...]]
[[...]]primerjave, [[...]]
[[...]]celoti [[....]]
[[...]]ki ne spadajo k temu členu. Prosim lepo.
Ne, spadajo k temu členu.
Drugače bomo zopet odprli razpravo o vprašanjih, ki ne sodijo k zakonu.
Spoštovani podpredsednik. Jaz sem hotel dati samo primerjavo, kako smo velikodušnih do nekaterih drugih problemov, koliko časa ta Državni zbor porabi za druge problematike, ki so dosti manj boleče, dosti manj tragične in seveda za to, ko pa govorimo da bi lahko, pa nočemo in ne zmoremo pameti, hotenja, časa in denarja, da rešimo tako, kot bi morali rešiti. Kar nekaj prelagamo v prihodnost. To ni dobro! Mi smo tu zaradi ljudi!
Hvala lepa. K 12. členu, gospa državna sekretarka.
Samo eno vprašanje. Mi zdaj razpravljamo o 12. členu, odprta diskusija pa poteka o amandmaju k 2. členuTorej, se moramo zdaj glede 12 [[...]]
Imate možnost se prijaviti tudi vi.
Torej, tudi k 2. členu [[...]]
Ja.
[[...]]da dam pojasnilo.
Prosim, izvolite.
Potem bi pa le te stvari, ki so bile odprte, pojasnila. V veljavnem zakonu je zapisano, da so upravičenci po tem zakonu "osebe s stalnim bivališčem v Republiki Sloveniji." Torej tisti, ki imajo danes stalno prebivališče. In naš amandma, popravek je šel predvsem v smeri, da zagotovimo to vzročno zvezo, da ni pomembno danes, ampak v preteklosti. Če menite, da je to diskriminatorno in da je veliko število ljudi, ki so delali, ki so imeli stalno bivališče v preteklosti, ker nujno to, da so ga imeli vsaj takrat, ko so zboleli, lahko prvi del člena, ki govori, da morajo danes imeti stalno bivališče, umaknemo. Torej, bi se potem člen glasi, da "Do pravic po tem zakonu so upravičene osebe, ki so zbolele za mezoteliomom zaradi izpostavljanja azbestu na ozemlju Republike Slovenije, če so imeli v času izpostavljenosti stalno bivališče v Republiki Sloveniji."
Bojim se, gospa državna sekretarka, da to ne bo šlo, glede na postopek. Mislim pa, da vaša najava in opozorilo kaže na možnost, da se to kasneje uredi. Želi še kdo? Dajem čas za prijavo. Kdo se še želi prijaviti za razpravo? Gospod Marijan Križman.
Hvala, gospod podpredsednik. Če dovolite samo eno vprašanje, ki ne spada v to točko dnevnega reda. Nekateri obiskovalci na balkonu imajo povezo na ustih, pa bi jaz rad vprašal, ali imamo kakšno bolezen v Državnem zboru, da se izognem tej nevarnosti.
Po mojem vedenju kakšne posebne uredbe ali ureditve v Državnem zboru nimamo. Bi pa rad nekaj povedal. Jaz kot predsedujoči nikoli posebej ne govorim o tem, kdo spremlja naše delo na balkonu, razen kadar dobim opozorilo, da so to uradne delegacije. Jaz sem imel namen na koncu sporočiti, da so bili in so z nami sodelovali in spremljali naše delo tudi azbestni bolniki. Se mi je pa zdelo neprimerno, da to sedaj najavljam, da ne bi kdorkoli mislil, da je zaradi njihove prisotnosti naše delo drugačno, kot bi bilo sicer. V tem smislu mi ni dobrodošlo vaše vprašanje.
Hvala. Je pa dobrodošel vaš odgovor, ker bom tako veliko lažje razpravljal in vedel, kdo je v dvorani. Čeprav, to kar imam povedati, bi povedal tudi, če ne bi bilo nikogar v dvorani. Podpiram člen, ki ga bo gospa sekretarka poskusila sedaj popraviti, vendar kot ste pojasnili, je to treba na drugačen način, če seveda se bo to opravilo. Kajti, po mojem prepričanju ljudje niso večno prikovani samo na en naslov. Marsikdo se je preselil iz območja, ki je bilo kontaminiranno z azbestom. Sam podpiram in bom tudi naredil vse, da se bo po tem členu ta tekst spremenil in bom seveda to podprl, kajti bilo bi zelo zelo nedemokratično in diskriminatorno do tistih, ki so se s tega področja izselili. Sicer pa pričakujem, da bo ta zakon hitro, učinkovito in takoj deloval, tako da bodo tisti ljudje, ki so živi, žal bolni zaradi tovarne v njihovi neposredni bližini, čim prej prišli do potrebnih odškodnin, da si bodo olajšali ves tisti del življenja, ki si ga bodo s to odškodnino lahko olajšali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Anderlič.
Jaz sem hvaležen gospe državni sekretarki, da je razumela, da gre za zadevo. Tudi če je prej tako pisalo, jaz moram reči, da verjetno leta 1996 ali 1994, kdaj smo tisti prvi zakon delali, je imelo to neko drugo konotacijo in drugačen pomen, kot pa se lahko pogovarjamo danes o teh stvareh in verjamem, da se da z uskladitvenim amandmajem, glede na to, da bi v današnjih pogojih - tudi v pogojih Evropske unije itn., kar pa takrat nismo bili, ko smo tisti zakon sprejemali - bilo to lahko sporno in da z uskladitvenim amandmajem poskušamo to urediti vsaj do te mere, da ne bi bilo diskriminatorno ali mogoče tudi v teh pogojih sedaj tudi izpodbijano na kakšnem sodišču. Hvala.
Hvala lepa, gospod Anderlič. Z vami soglašam in sem dal prošnjo oziroma nalog, da Zakonodajno-pravna služba pogleda, ali je do odločanja to mogoče storiti, sicer pa vemo, da 2. členi ni odprt in z drugimi postopki ta moment to ni mogoče. Gospod Anderlič, prvi del ste preslišal ali pa se vam ne zdi pomemben. Prosil sem, da se pogleda, ali je mogoče to storiti. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo k 12. členu amandmajev in prehajamo na razpravo o 14. členu in amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Kdo želi razpravljati? Ne vidim. Hvala lepa. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda oziroma ob 21.40. Ponovno pa prosim ZPS, da pogleda, glede na ugotovitve v zvezi s stalnim bivališčem, ali je formulacija takšna, da odgovarja rešitvam v okviru Evropske unije ali bi kakšne dopolnitve bile mogoče. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. In prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O DELNEM SUBVENCIONIRANJU POLNEGA DELOVNEGA ČASA, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo predložil Državni svet. Besedo dajem predlagatelju zakona gospodu Borutu Mehu za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, gospe poslanke, gospodje poslanci, minister, predstavniki Vlade! Državni svet je v skladu s svojimi pristojnostmi vložil Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Zakon je sodil v sklop prvega svežnja ukrepov Vlade za premagovanje krize, vendar kljub opozorilu, da je treba ukrepe, ki se tičejo trga dela, uskladiti v okviru Ekonomsko-socialnega sveta, žal to ni bilo narejeno. Ne bom se spuščal, zakaj ne. Verjetno tudi zaradi tega, ker smo se še lovili, kako naj Ekonomsko-socialni svet funkcionira, in zato je tudi to vlogo ali pa vskočil nekako Državni svet, kjer so zastopane tudi interesne skupine delodajalcev in delojemalcev in smo se uspeli v teh dveh interesnih skupinah, pa tudi v Državnem svetu, dogovoriti, da vložimo predlog tega zakona. Zakon je izjemno kratek, ima samo dva člena: eden od teh dveh členov je vsebinski in gre pri tem predlogu za odpravo nelogičnosti. Težnja zakona je bila, da omogoči prilagoditev podjetjem gospodarski krizi. Vendar se je v dikcijo samega zakona nekako prikradlo, da v poslovnem letu, v katerem prejema delodajalec subvencijo, ki je pa časovno omejena, ne sme opravljati nadur. Takšna dikcija je podjetjem dejansko onemogočala pridobitev subvencije zaradi dveh stvari. Najprej subvencije oziroma zakon je bil sprejet po novem letu in če je neko podjetje pred sprejemom zakona opravljalo nadure, pomeni, da dejansko sploh nima pogojev, da zaprosi za subvencijo za skrajšanje delovnega časa. Na drugi strani pa tudi po preteku prejemanja subvencije, ker podjetje se temu lahko odreče, lahko pride v situacijo, da se naročila povečajo, pa ne sme opravljati nadur, ker mora v nasprotnem vrniti to subvencijo. Srememba gre samo v to smer, da se reče, da podjetje v času prejemanja subvencij ne sme opravljati nadur. Ta sprememba je logična in predvsem odpravlja to neskladje, ko govorimo o poslovnem letu, kajti poslovno leto pri nas je običajno, vsaj v 99%, od 1. 1. do 31. 12. Treba je reči, da zakon ne zahteva nobenih dodatnih sredstev, ker je že v osnovnem zakonu predvideno 230 milijonov sredstev. Poleg tega pa sprememba tudi ni tako zahtevna in zato smo predlagali, da se zakon sprejme po skrajšanem postopku in dejansko predlagam in prosim, da se ta predlog zakona podpre in izglasuje. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici dr. Andreji Črnak Meglič. Izvolite.
Gospod minister, gospa državna sekretarka s sodelavci, drage kolegice, kolegi ponovno pozdravljeni. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 5. seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki ga je Državnemu zboru predložil Državni svet Republike Slovenije s predlogom za obravnavo po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 19. seji sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavnica Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, predstavnica Zakonodajno-pravne službe ter predstavniki delodajalcev kot tudi sindikatov. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe z dne 14. 4. in mnenje Vlade z dne 23. 4. 2009. Predstavnik predlagatelja, državni svetnik Borut Meh, je v uvodni obrazložitvi na kratko predstavil novelirane člene zakona. Predstavnica Vlade, državna sekretarka, je v svoji obrazložitvi predloga zakona opozorila na težave, ki so se pokazale v času izvajanja osnovnega zakona in na katere so opozarjali predvsem delodajalci. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v svoji predstavitvi opozorila na nejasnost, ali se prepoved nadurnega dela nanaša na celoten gospodarski subjekt ali zgolj na tiste delavce, za katere delodajalec prejema subvencijo. V zvezi s slednjo interpretacijo se je razvila zelo obširna razprava, na kateri so nekateri člani odbora opozorili na možnost zlorabe osnovnega zakona in predlagali, da je zato potrebna sprememba zakona, predstavniki delodajalcev pa so opozarjali predvsem na negativne posledice, če bi se omejitev nanašala na celoten gospodarski subjekt, saj bi s tem celotnemu podjetju bile onemogočene nadaljnje razvojne možnosti. Razpravljavci so se strinjali, da je treba omogočiti gospodarstvu večjo fleksibilnost, istočasno pa preprečiti možne zlorabe posameznih delodajalcev. Glede na številne pomisleke, ki so se pojavili v zvezi z različno interpretacijo predloga zakona, in pripombe Zakonodajno-pravne službe, so se članice in člani odbora po krajši prekinitvi soglasno odločili, da bodo podprli osnovno besedilo predloga zakona. K predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti nobeni amandmaji, zato Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide Državnemu zboru predlaga, da Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade za uvodno obrazložitev mnenja. Gospod minister, dr. Ivan Svetlik. Prosim.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. Hvala lepa za besedo. Ker je bil zakon že obrazložen, se v to ne bi spuščal. Naj samo navedem, da zakon, ki ga spreminjamo s tem predlogom zakona o spremembi, deluje dobro. Vanj se je doslej prijavilo 655 podjetij in skoraj 62 tisoč zaposlenih dela v njih. Zavod za zaposlovanje, ki upravlja s tem instrumentom, je že pripravil in podpisal s podjetji 495 pogodb za skoraj 47 tisoč delavcev. Vsebina spremembe tega zakona, ki jo je obrazložil gospod Meh, je taka, da se lahko tudi z naše strani lahko z njo v celoti strinjamo. Torej, gre za to, da se prepoved nadurnega dela ne raztegne čez celo poslovno leto, ampak samo za čas, ko ta zakon velja oziroma ko je neko podjetje vključeno v to shemo. Sodimo, da je ta sprememba ustrezna glede na to, da se je v praksi pokazalo, da bi lahko podjetja na podlagi sedanje ureditve imela določene težave pri poslovanju. Naj še dodam, da kljub tej spremembi ostaja osnovni cilj in namen zakona o subvencioniranju polnega delovnega časa v svojem bistvu in pri ciljih enak, z istimi nameni, in da se s tem amandmajem za poslovne subjekte situacija izboljšuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Andrej Magajna v imenu Poslanske skupine SD.
Spoštovani podpredsednik. Gospod minister, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Državni svet in Vlada sta v svoji obrazložitvi Predloga zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranjem polnega delovnega časa opozorila na težave, ki so se pokazale v času izvajanja osnovnega zakona in na katre so opozarjali tudi delodajalci. Težave se nanašajo predvsem na prepoved odrejanja nadurnega dela delavcem v celotnem poslovnem letu, v katerem so bili delavci vključeni v delavni proces. S predlagano spremembo zakona pa se določa, da se ne sme odrejati nadurnega dela le za čas sprejemanja subvencije. Torej, Vlada in Državni svet nam dajeta ta zakon v sprejem. Poslanska skupina SD s tem soglaša, ne glede na to, da so se v debati na matičnem odboru pojavljala tudi številna druga vprašanja in dileme, ki jih bomo slišali v kasnejši razpravi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala. Lep pozdrav vsem! V Poslanski skupini SDS predlogu zakona o delnem subvencioniranju delovnega časa že ob uvedbi nismo nasprotovali. Smo pa opozorili na več dilem, ki so se izkazale za utemeljene, in sicer da je bil zakon pripravljen hitro in neusklajen s tistimi, ki jih zadeva, delodajalci in delojemalci, ki so na dan sprejema celo demonstrirali. Da je hitro in slabo pripravljen, kaže tudi to, da ga že po dveh mesecih popravljamo, ker je vseboval nedorečenosti in nejasnosti v zvezi z nadurami. Popravljamo ga sicer na predlog Državnega sveta, ki je, kot je pojasnil predstavnik Državnega sveta, le-ta razmišljal o tem, ali naj izglasujejo veto, ali naj pristopijo k spremembi zakona. Pripravili so spremembo in jo uskladili z Vlado, vsaj tako je pisalo v mnenju Vlade, da zakon podpira. Na Odboru se je potem izkazalo, da nekaj, kar naj bi bilo usklajeno, le ni tako zelo usklajeno in rešitve v zakonu Vlada razume drugače, kot jih razumejo sindikati in delodajalci. Tako smo razpravo na odboru morali celo prekiniti, ker se niso uspeli poenotiti, kaj Vlada podpira in česa ne. Na podlagi tega sta bila sicer pripravljena dva amandmaja na predlog Zakonodajno-pravne službe, do katerih pa se odbor ni opredelil. Zdaj na bi zakon ostal tak, kot je predlagan, kar bo najverjetneje, tako kot je povzročilo dileme in različna mnenja na odboru, take dileme povzročilo tudi delodajalcem in zavodu za zaposlovanje, ko ga bodo morali izvajati. In z eno besedo bi morda lahko rekli, da vlada nekakšen kaos, in to pri zakonu, ki ga Vlada največkrat omeni, ko govori o protikriznih ukrepih in ga ocenjuje kot enega najpomembnejših protikriznih zakonov. Zakon je Vlada pripravila z namenom, da zaščiti delavca in pomaga podjetjem ohraniti delovna mesta. Po nekaj mesecih je realnost takšna, da smo s tem ohranili 8 tisoč delovnih mest, od 230 milijonov evrov, ki smo jih v proračunu oziroma rebalansu namenili za ta namen, pa smo do danes porabili 10 milijonov evrov. Danes zjutraj smo obravnavali že novi zakon, ki naj bi ohranil 25 tisoč delovnih mest - in kje bomo vzeli denar - seveda iz postavke za subvencioniranje skrajšanega delovnega časa, kajti očitno so tisti, ki so še pred nekaj meseci trdili, da bomo za to postavko in ohranitev teh delovnih mest potrebovali 230 milijonov, da se je izkazalo, da bo na tej postavki kar precej sredstev ostalo in jih lahko namenimo za drug namen. V Poslanski skupini SDS zakonu ne bomo nasprotovali, kajti menimo, da je vsako delovno mesto, ki je že bilo ohranjeno in bo s tem zakonom še ohranjeno, pomembno predvsem za vse tiste posameznike, ki bodo ostali na svojih delovnih mestih.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi, vsi ostali prisotni. Osnovni zakon je eden od interventnih zakonov, ki smo ga sprejemali v začetku letošnjega leta. Namen je bil zaščititi zaposlene zaradi zmanjšanja ekonomske aktivnosti. Kot smo danes že lahko slišali, njegova uvedba in izvedba nista minili brez težav. Državni svet je imel pomisleke zaradi neomembe zadrug v osnovnem besedilu zakona, zdaj Državni svet predlaga tudi spremembo, kratko sicer, na pobudo delodajalcev. Tudi sami bi se lahko pridružili mnenju o ne najbolj doslednem sprejemanju tega zakona, kar tudi sama razprava na odboru je pokazala razliko v mnenjih. Sicer je eno osnovno strinjanje glede tega, da zakon seveda bo boljši po teh spremembah, vprašanje pa, če je zadosti dober. V Poslanski skupini Zares se strinjamo s stališčem Vlade, da bi uvajanje novega pogoja, skratka, da podjetja ne bi smela odrejati nadur zgolj in samo delavcem za katere prejemajo subvencijo, nekako izničilo osnovni namen zakona, ker smo prepričani, da podjetje kot enoten gospodarski subjekt enotno plačuje davke, se pravi, da bo najbrž na podoben način prejemalo tudi subvencije in najbrž s tem ne gre pričakovati, da bi v dobrem veljala ena pravila, v slabem pa neka druga, mogoče za koga ugodnejša. O spremembi, glavni, se pravi, da bo prepoved odrejanja nadur ne veljala za poslovno leto, ampak zgolj za čas prejemanja subvencije, je bilo že veliko rečenega. Mogoče bi veljalo omeniti še to, da se je v to spremembo zakona zdaj prikradla ena razlika v zvezi z osnovnim besedilom zakona. Osnovno besedilo zakona je namreč govorilo, da se za poslovno leto prejemanja subvencij ne sme izplačevati nagrad. Po zdaj sprejetem besedilu, za kar mi je seveda žal, da smo bili na odboru nepozorni, pa velja, da se nagrade ne smejo izplačevati v letu prejemanja subvencije. Se pravi, gre tukaj za eno malo razliko. Koliko vsebinsko, ali je nalašč taka, pa bo najbrž pokazal čas. Skratka, v poslanski skupini se s predlogom strinjamo in ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Anton Urh v imenu Poslanske skupine DeSUS.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani gospod minister, spoštovana državna sekretarka, poslanke in poslanci, spoštovani obiskovalci. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo z mnenjem Vlade in podpiram predlog spremembe zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki je bil sprejet kot interventni zakon s ciljem ublažiti posledice prihajajoče gospodarske krize. Državni svet, ki je predlagatelj novele, predlaga, da se veljavni zakon dopolni v delu, ki se nanaša na izvajanje prvega odstavka 3. člena in prepoveduje odrejanja nadur v poslovnem letu, v katerem podjetje prejema subvencijo. Predlog sprememb tako določa, da velja omejitev odrejanja nadurnega dela v času prejemanja subvencije za delavce, za katere to subvencijo prejema. Po naši oceni bi to pripomoglo k večji fleksibilnosti gospodarskih subjektov, saj omejitev odrejanja nadurnega dela ne velja za celo podjetje, temveč zgolj za subvencioniranje del, obenem pa v Poslanski skupini DeSUS upamo, da delodajalci tega določila ne bodo zlorabljali. Ponavljam, v Poslanski skupini DeSUS upamo, da delodajalci tega določila ne bodo zlorabljali, kajti s terena prihajajo zaskrbljujoča opozorila, da se to že dogaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko prijatelj v imenu Poslanske skupine SNS.
Hvala spoštovani podpredsednik za besedo, kolegice in kolegi, predstavniki Vlade. Zakon o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa je nekako po kratki veljavnosti nuja, saj delodajalci ugotavljajo, da dejansko je popravek napake, ki je bila storjena, na katero smo tudi mi opozarjali, ko se je zakon sprejemal, delodajalci pa ugotavljajo, da na primer zlasti tam, kjer je strukturna delitev dela v podjetju, kjer so večja podjetja, da so neka jedra v podjetjih, ki sicer imajo dela, imajo pogodbe, imajo naročila, pa teh naročil ne morejo izpolniti, ker je podjetje obvezano k skrajšanju delovnega časa za vse. Če se to ne zgodi, seveda potem subvencije ni. Temu je namenjen, preprosto rečeno, tudi ta popravek in prav je, da smo ga v bistvu vnesli, kajti imamo podjetja, ki morajo zaradi tega, ker bi sicer lahko delali nekateri deli podjetja preko polnega delovnega časa, ker niso izdobavili končnih izdelkov, končnih produktov, plačevati danes tudi penale. Torej ta zadeva, ki je bila sprejeta, je bila slabo dodelana in v temu kontekstu seveda kritika vsem tistim, ki niste poslušali tudi opozoril. Zakon sicer je namenjen za to krizno obdobje za podjetja, ki želijo v dobri kondiciji pričakati boljše čase in je dobronameren in v Slovenski nacionalni stranki ga ocenjujemo kot dobrega in seveda, nekateri delodajalci pa to dobroto že izkoriščajo in zakon tudi zlorabljajo. Jaz sem državno sekretarko tudi pozval k temu, naj vpelje večji nivo kontrole skozi delovne inšpekcije, vemo, da se to že izkorišča. In glede mogoče tega, da nekateri vendarle prejemajo tudi nagrade za to, ker slabo delajo, tudi to naj bi bilo področje urejanja tega zakona, sem tudi bil zelo oster na matičnem delovnem telesu in sem povedal, da pač nagrade za tiste, zlasti za državna podjetja, ki v bistvu imajo slabo zaključeno poslovno leto, ne pridejo v poštev. Jaz ne vidim razloga, zakaj bi nagrade sploh izplačevali, saj vsak dela za plačo in zelo malo je delavcev, ki dobijo na koncu leta zaradi uspešnosti podjetja kakšno kuverto več. Jaz ne poznam takega podjetja, ki bi delavcem dalo še eno kuverto. Slovenija po našem mnenju sprejema oziroma Vlada predlaga zakone, seveda tudi ta je eden od tistih, ki na nek način blažijo dobo recesije, v kateri se je znašla tudi Slovenija. Vendar niso dobri v kontekstu izbire. Daljšanje delovne dobe, ki bo mogoče tudi eden od predlogov Vlade, tudi ne bo ravno pripomogel k temu, da bomo boljše pameti in boljše kondicije pričakali v bistvu konec recesije. In če pogledamo ta zakon, ki je danes pred nami, je že veljaven in hitro sprejet, nedomišljeno podan v proceduro sprejema, na kar opozarja tudi današnje dopolnilo, je tudi v bistvu na nek način dober, ampak bi moral biti zadnji v prioriteti predlaganih zakonov. Ker subvencionira nedelo. Jaz bi rajši videl, mnogo rajši bi videl, da bi Vlada prinesla v Državni zbor zakon, ki bi pa subvencioniral odpiranje novih delovnih mest, ustvarjanje nove dodane vrednosti, s tem krepitve tudi davčne njive, s katere vsi pobiramo in seveda s tem tudi boljšo finančno vzdržnost bi krepili v državi in na nek način bi dali tudi možnost ljudem, ki čakajo na prvo zaposlitev. Ampak dobro, kot rečeno, ta zakon spada od zadaj navzgor med enega od tistih, ki bi imel na naši listi mogoče zadnjo prioriteto. Na prvo mesto bi postavili to, kar sem že omenil, na drugo mesto pa prav gotovo krajšanje delovne dobe, s tem da damo možnost mlademu kadru, ki je poln znanja, da pride do prve zaposlitve. Kajti vemo, kaj se zgodi z nekim dobrim magistrom ali diplomiranim inženirjem, ki čaka na prvo zaposlitev pet let doma, zato ker nekdo opravlja delo do 65. leta starosti, kot bo po novem veljalo. Če bomo to naredili, tudi tisti magister ali pa diplomirani inženir, ki ga bomo kasneje zaposlili, ne bo uporaben, ker njegova sufisticirana znanja bodo že zgodovina. Prihajali bodo novi z boljšim znanjem in seveda tudi kriminala bo več in obupa v družbi tudi. Jaz bi apeliral na Vlado, ker imamo tukaj državno sekretarko, pa tudi ministra za delo, da uporabijo tudi druge metode pri določanju subvencij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, predstavniki Ministrstva za delo. Spoštovani gospe in gospodje poslanci. Spoštovani. Žal se uresničuje dejstvo, na katerega smo poslanci Slovenske ljudske stranke opozorili že ob sprejemanju ukrepov - da so le-ti prepozni in neučinkoviti. Ne koristijo ne delavcem ne delodajalcem, kot se je izkazalo. Zato ne čudi dejstvo, da si je Vlada ob obravnavi tega zakona že v času od februarja do danes premislila in ta predlog sprememb, ki ga je vložil Državni svet, podpira, čeprav je prvotno spremembam nasprotovala. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo vedno podprli ukrepe, ki bodo pomagali gospodarstvu, hkrati pa pravično zaščitili delavca. Ob začetku izvajanja zakona so začeli delodajalci takoj opozarjati na težave pri izvajanju prvega odstavka 3. člena zakona, ki se nanaša na prepoved odrejanja nadur delavcem v celotnem poslovnem letu, v katerem je delodajalec vključen v izvajanje ukrepa, čeprav se ukrep lahko izvaja največ šest mesecev. Iz tega razloga je Državni svet oblikoval Predlog zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, ki naj bi omejil to prepoved le na čas trajanja ukrepa v skladu z drugim odstavkom 4. člena. Po našem mnenju predloženi predlog novele spreminja osnovni koncept veljavnega zakona. Poleg tega določba, kot je predlagana, ni čisto jasna, saj ni jasno, ali gre le za del podjetja ali za del poslovnega leta. Kot je znano, na 2. nujni seji Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide dne 12. 1. 2009, ki je kot matično delovno telo obravnavalo predlog zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa, predstavniki Vlade na izrecno vprašanje niso odgovorili, da bo predlagani ukrep in s tem celotni zakon veljaven za ves gospodarski subjekt, brez delitve na posamezne enote ali oddelke ali celo posamezne delavce. Že razprava na matičnem odboru ob tej spremembi, ki je pred nami, je pokazala na nejasnost, zato bi pričakovali, da bo Vlada ali koalicija zakon popravila. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo učinkovit nadzor nad izvajanjem zakonov, ki uvajajo takšne začasne ukrepe, da se ne bi na škodo delavcev in na škodo proračunskega denarja ti ukrepi napačno izkoriščali. Zakon bomo sicer podprli, v upanju da bo učinkovit. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Borut Sajovic v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Prijazen pozdrav ministru s sodelavkami in seveda tisto, kar se velikokrat pozablja, dobrodošlica in pozdrav tudi predstavniku Državnega sveta. In naj v začetku predstavitve stališča Poslanskega kluba LDS, jaz sem vesel, da se je Državni svet odločil za to konstruktivno potezo, vložil zakon, ki ga sedaj skupaj sooblikujemo. Poletje se bliža, veliko ljudi že nosi črna, temna očala, tudi v Državnem zboru, in zato to zgodbo, ki jo mi vidimo kot dobrodošlo in uspešno, vidijo in slikajo črno, predvsem tisti, ki pravijo, da ni ukrepov, da ni rezultatov, seveda, tudi pri tem ukrepu, ki zagotovo ohranja delovna mesta, vidijo samo tisto, kar je slabo in neugodno, ampak očitno to presojam njihovi naravi. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije bomo ta zakon podprli. Zagotovo ni idealen, tako kot ni idealno veliko stvari v življenju, ampak ta zakon zagotovo ohranja delovna mesta. Nekateri se pritožujejo tudi nad tem, da smo za ta zakon namenili preveč sredstev. Če bodo neporabljena, zagotovo od viška glava ne boli. V času gospodarske krize in recesije jih bomo imeli nameniti kam, zatorej pohvala ministrstvu in Državnemu svetu. Seveda imamo tudi mi določene zadržke in pomisleke, ki jih ne želimo in nočemo predstaviti negativno, črnogledo, ampak so predvsem napotek tistim, ki se bodo s tem zakonom še ukvarjali, da ga izboljšamo in nadgradimo. Zagotovo je to interventni zakon za čas krize. Prvi izmed predvidenih ukrepov, seveda, ki je sprožil temeljni razmislek, ali je v zakonu ustrezno urejeno subvencioniranje in ali bo dejansko uresničilo glavni cilj, to je ohranitev delovnih mest namesto takojšnjih odpovedi, predvsem odpovedi zaradi upada naročil. Nekateri ekonomisti so izrazili tudi kar nekaj pomislekov, na primer dr. Mramor je dajal, da je ukrep slabo ciljan in premalo restriktiven. Po njegovem je bolj donacija kot pa premišljen ukrep glede na to, da se lahko kriza zavleče, država pa ima zelo omejen obseg sredstev za posredovanje. Tudi te razmisleke, predvsem o dolgoročnosti ukrepa, velja vključiti v nadaljenje kontekste in spremembe zakona, če bodo potrebni. Nekaj opozoril se je že izkazalo za utemeljene in zahtevajo popravke zakona, predvsem jaz sem prepričan, da bodo na ministrstvu tistim, ki skušajo ta zakon, njegove namen in pa cilje izigravati, znali stopiti na rep, tako da bo zakon še bolj dosegal svoje namen. Zanimive so tudi izkušnje iz, recimo, Nemčije, kjer so ta ukrep sprejeli že januarja 2009, in ga tudi podaljšujejo do konca leta 2010. Tudi Vlada Republike Slovenije načrtuje podaljšanje izvajanja zakona. Eden izmed argumentov ministra je bil, da se ta ukrep uvede oziroma ga imajo namen uvesti nekatere članice, med njimi tudi največkrat omenjena Nemčija. Po nam dostopnih informacijah je bil v Nemčiji ta ukrep, se popravljam, uveden že sredi novembra 2008. So ga podaljšali za 18 mesecev do konca leta 2010. Pri nemškem ukrepu gre že za obstoječi transfer, ki ga je Vlada zgolj prilagodila in spremenila za čas trajanja krize, in sicer tako, da imajo neposredne koristi tako delodajalci kot tudi delavci. Poleg tega so pa tam do ukrepa upravičena tako mala kot pa tudi velika podjetja. Na koncu bi lahko rekel, da je bil zakon sprejet na podlagi kompromisa z upoštevanjem predlogov socialnih partnerjev, ki ima nekaj pomanjkljivosti in nejasnosti, vendar očitno bo časa še dovolj, da jih odpravimo in popravimo. Za konec pa še to. Ker ta ukrep kljub vsemu v največji meri ohranja delovna mesta in ker je predviden že nov ukrep, je nadomestilo za čakanje na delo, bomo v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije spremembo zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona ni bilo vloženih amandmajev, zaključujem 2. obravnavo predlog zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 12. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ŠTIPENDIRANJU, po skrajšanem postopku. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Besedo dajem predstavniku Vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod minister, dr. Ivan Svetlik.
Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je pripravilo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju, s katerim se odpravljajo določbe, ki jih v praksi ni bilo mogoče izvajati ali so bile nejasne in dvoumne, ter odpravlja nekatere pomanjkljivosti zakona, ki bodo bistveno prispevali k učinkovitejšemu izvajanja sistema štipendiranja. Gre predvsem za zvišanje cenzusa za pridobitev državne štipendije, s čimer želimo omogočiti šolanje večjemu številu mladih iz socialno šibkejših okolij ter ponovno vzpostaviti pozitivno diskriminacijo kandidatov iz enostarševskih družin, kandidatov s posebnimi potrebami in kandidatov, katerih sorejenci so osebe s posebnimi potrebami. Z zvišanjem cenzusa namreč želi ministrstvo še posebej poskrbeti za ranljive skupine in za ureditev položaja povečanega števila socialno ogroženih vlagateljev, kar se sedaj v kriznem času še dodatno pojavlja kot problem. Cenzus za pridobitev državne štipendije se tako zvišuje s sedanjih 60% minimalne plače na družinskega člana na 65% minimalne plače na družinskega člana, za tiste kandidate, ki se šolajo ali študirajo v kraju svojega bivališča, in se zvišuje na 66 do 68% minimalne plače za tiste kandidate, ki študirajo izven kraja stalnega bivališča. Za kategorijo kandidatov iz enostarševskih družin, kandidatov s posebnimi potrebami oziroma kandidatov, katerih sorojenci so osebe s posebnimi potrebami, pa se uvaja višji cenzus, in sicer 70% minimalne plače na družinskega člana. Takšna sprememba tudi pomeni bistveno poenostavitev dosedanjega sistema, saj cenzus ni več vezan na indeks razvitosti regije, ki je kot kriterij za ugotovitev cenzusa za podelitev državne štipendije z vidika načela enakega obravnavanja tudi sporen. Izračuni kažejo, da bomo na tej podlagi lahko zagotovili vsaj 4 tisoč 900 novih štipendistov iz naslova državne štipendije, zaradi poslabšanja ekonomsko-socialnega položaja pa računamo, da bo priliv ali pripad možnih kandidatov za te štipendije še precej večji, saj smo po nekaterih ocenah izpred par mesecev ugotavljali, da je takih vsaj 200 mesečno dodatno. S spremembami in dopolnitvami tega zakona se odpravlja tudi pomanjkljivost obstoječega glede Zoisovih štipendij, saj zdaj po tej spremembi zlati maturant lahko pridobi štipendijo za nadaljevanje izobraževanja na višji stopnji neposredno. Sredstva, namenjena za štipendijo, so v primerjavi s porabljenimi sredstvi za štipendijo v letošnjem letu 94 milijonov evrov, se povečujejo na 110 milijonov evrov in ta učinek tega zakona o spremembi obstoječega štipendijskega zakona je ocenjen na 9 milijonov. Ob koncu naj še dodam, da mi pripravljamo nov zakon o štipendiranju, pri čemer smo se zaradi tega, ker bo moral biti obstoječi tako zelo prenovljen, da ga ni mogoče obravnavati po krajšem postopku, odločili pravzaprav za ta interventni poseg. Sicer bi ne bilo mogoče, da bi te ugodnosti, ki jih sedaj sprememba zakona daje, bile koriščenje že v generacijo šolajočih v prihodnjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Besedo dajem predsednici dr. Andreji Črnak Meglič za predstavitev poročila odbora. Prosim.
Še enkrat lepo pozdravljeni. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na 5. seji kot matično delovno telo obravnaval tudi Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju, ki ga je v obravnavo predložila Vlada s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po skrajšanem postopku. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnik Državnega sveta in tudi predstavniki Študentske organizacije Slovenije. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki je predlog zakona podprla. Vložen je bil amandma k 2. členu Poslanske skupine SDS, na klop pa so člani prejeli tudi predloge za amandmaje odbora, ki so bili pripravljeni na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica predlagatelja dr. Anja Kopač Mrak je podala dopolnilno obrazložitev predloga zakona, pri čemer je poudarila da se s predlagano zakonsko rešitvijo povečuje možnost pridobitve državnih štipendij dijakov in študentov iz socialno ogroženih družin, saj se določa višji vstopni dohodkovni cenzus. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje in povedala, da se je večji del njihovih pripomb nanašal predvsem na nejasnosti v predlogu zakona. Posebej je opozorila na del pripomb k določbi 2. člena, h katerim amandmaji niso bili predlagani, ki se nanašajo na opredelitev kategorij prosilcev, za katere naj bi se uveljavil ugodnejši cenzus. Člani odbora in vabljeni so v razpravi spremembe zakona podprli, razpravljavci so se strinjali tudi s tem, da niso zadostne in da bodo, kot je napovedala Vlada, potrebne korenite spremembe štipendijskega zakona. Ob tem je bilo v razpravi o 2. členu in vloženem amandmaju Poslanske skupine SDS kljub načelnemu strinjanju za dvig cenzusa s strani nekaterih razpravljavcev poudarjeno, da v tem trenutku, glede na situacijo amandmaja ne bodo podprli. Zagovorniki predlaganega amandmaja so menili, da gre za zvišanje za 2% od predloga Vlade, kar bi v praksi pomenilo 2 do 3 tisoč državnih štipendij na leto več in torej, da dvig ne bi bil radikalen. Amandma v odboru ni dobil podpore. Ob tem je bilo izpostavljeno stališče, da je za urejanje štipendijske politike v naši državi treba čim prej pripraviti celovito spremembo štipendijskega zakona. Odbor je sprejel svoje amandmaje, in sicer na 1., 2., 6. in 7. člen. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Alenka Jeraj v imenu Poslanske skupine SDS.
Pozdravljeni. V Poslanski skupini SDS novelo zakona o štipendiranju podpiramo. Zakon o štipendiranju je bil sprejet v letu 2007, začel pa je veljati s šolskim letom 2008/2009. Ob sprejemu zakona in v času razprave smo se dogovorili, da bomo nekaj mesecev po uveljavitvi analizirali, ali je prinesel učinke in rezultate, ki smo jih načrtovali, ali ne. Skupaj lahko ugotovimo, da ni prinesel novih deset tisoč štipendij in še daleč smo od tega, kar so predlagali v Študentski organizaciji Slovenije, dvajset tisoč novih štipendij. Problem zniževanja števila štipendij ni od včeraj in zato je potrebno povedati dvoje; od leta 1990 se je drastično zniževalo število kadrovskih štipendij, kot posledica tega pa se je povečevalo število republiških oziroma državni štipendij, vendar ne v zadostni meri. Drugi problem, ki mu nismo namenjali dovolj pozornosti oziroma lahko rečemo, da štipendijska politika ni sledila spremembam, pa je podatek, da je število dijakov v obdobju od leta 1990 do danes naraslo za nekaj več kot šest tisoč, medtem ko se je število študentov povečalo za enainosemdeset tisoč, torej s triintrideset tisoč na sto štirinajst tisoč. Zagotovo štipendijska politika v zadnjem desetletju ni bila ustrezna, zato je prišlo do sprejema zakona, katerega cilj je bilo povečanje kadrovskih štipendij kar pa seveda ne gre čez noč. In če smo iz časov, ko je bilo kadrovskih štipendij petinštirideset tisoč padli na sedem tisoč, se moramo najbrž vprašati, kaj je treba narediti. Da ta trend spremenimo, bo treba še veliko truda na strani Vlade pa tudi nas, nekaj teh spodbud in bolj jasno dikcijo v zvezi s kadrovskimi štipendijami prinaša tudi novela, ki jo danes obravnavamo. Novela prinaša tudi spremembo člena, ki se nanaša na izobraževanje v tujini in olajšuje prosilcem pridobitev štipendije. Spreminja se tudi člen, ki določa cenzus za pridobitev državne štipendije. Cenzus se zvišuje, kar v Slovenski demokratski stranki podpiramo, saj bo to omogočilo pridobitev državne štipendije večjemu številu kandidatov iz socialno šibkejših družin. Vendar pa z amandmajem, ki smo ga vložili v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke, to še izboljšujemo oziroma predlagamo še nekoliko višji cenzus. Ob tem kolegice in kolege prosim, da pozabijo, da je amandma predlaga naša poslanska skupina, in ima pred očmi dejstvo, da je predlog pripravila Študentska organizacija Slovenije in da je dilema samo ena: ali sprejemamo predlog Vlade, ki pomeni novih slabih pet tisoč štipendij, ali predlog Študentske organizacije, ki pomeni sedem do osem tisoč novih štipendij. Na Odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide je državna sekretarka pojasnila, da bi tudi ob sprejetju našega amandmaja sredstva, ki so predvidena v proračunu, zadostovala, in to kljub temu, da je Vlada z rebalansom proračuna za leto 2009 odvzela sredstva na postavki za državne štipendije v višini 6,8 milijona evrov, ker so bila ta sredstva neporabljena oziroma štipendije niso bile podeljene. Nizek vstopni cenzus se je očitno odražal v nepodeljenih državnih štipendijah. Če se vstopni cenzus ne zvišal, kot je predlagano, bodo konec leta ponovno na tej postavki državnih štipendij sredstva ostala nerealizirana. V Poslanski skupini SDS novelo podpiramo, predlagamo pa amandma, ki jo bo še izboljšal zato vas vabim k podpori.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vito Rožej v imenu Poslanske skupine Zares. Prosim.
Lep pozdrav še enkrat. Torej, kot smo že lahko slišali, zakon o štipendiranju, ki je bil sprejet junija leta 2007, je začel veljati s šolskim 2008/2009, z izjemo tistega dela, se pravi kadrovskih štipendij, kjer je zakon začel veljati že julija 2007. S tem zakonom se je pristojnost podeljevanja štipendij prenesla zavodu za zaposlovanje na centre za socialno delo, kar se tiče državnih štipendij pa na Javni sklad za razvoj kadrov in štipendij, kar se tiče Zoisovih štipendij. Treba je seveda reči, da z zdajšnjo novelo pravzaprav popravljamo, kar je prejšnji zakon zaradi cenzusov, ki jih je določal, pokvaril - da tako rečem. Število štipendij seveda ne raste, tako kot je bilo nekako planirano v prejšnjem mandatu, ampak se počasi vrača na raven, na kateri je nekdaj že bilo. Vse ostalo, pač višje številke, so zaenkrat pobožne želje. Omenjeno je bilo že tudi tukaj s strani ministra, da so pač razlogi zelo raznoliki in da se zaradi tega pripravlja tudi nov zakon o štipendiranju. Se pa s to predlagano rešitvijo veča možnost pridobitve državnih štipendij študentom iz ogroženih družin. Cenzus se viša, za nekatere bolj, za nekatere manj. Zdaj je pa seveda stvar vprašanja razpoložljivih sredstev, ali bi se lahko ta cenzus zvišal še več, tako kot predlaga Slovenska demokratska stranka na predlog, če sem prav razumel, Študentske organizacije. Načeloma nekega zadržka pri podpori k takemu amandmaju nimamo, je pa res seveda, da jaz, čeprav sem bil tudi na odboru, nisem tako jasno razumel izjave državne sekretarke, da je denarja v proračunu res zadosti. Ob tem je treba povedati, da so štipendije kot socialni prejemek zelo široko zastavljene. Če pogledate cenzuse, ki jim je treba zadostiti, zato da nekdo dobi štipendijo, pa pač ta cenzus primerjate s cenzusi, ki jim je treba zadostiti, zato da nekdo prejme kak drug socialni prejemek, je v tem primeru ta cenzus postavljen zelo visoko. Primerjalno gledano seveda. Ob tem je treba tudi povedati, da kriteriji, kot so stalno bivališče, niso nujno tisti pravi, na katere se gre zanesti pri tem določanju cenzusov. Tukaj so možne neke manipulacije in mogoče bo novi zakon o štipendiranju se tudi na tem področju lotil temeljitejšega nadzora. Je pa treba reči, da nikakor ne mislimo, da bi štipendij bilo preveč, tudi če mogoče kakšna ni najbolj upravičeno podeljena. Najbolj nas veseli, da s to novelo izenačujemo oziroma nekako pozitivno diskriminiramo tiste, ki si to zaslužijo. Skratka, kandidati iz enostarševskih družin, kandidate s posebnimi potrebami oziroma kandidate, katerih sorojenci so osebe s posebnimi potrebami. Ravno tako nas veseli odprava pomanjkljivosti zakona gleda Zoisovih štipendij. Posebej je mogoče vredno omeniti, da se s to zakonsko rešitvijo odpravlja tudi nekatere druge določbe, ki sicer niso vezane na cenzus, ampak jih v praksi ni bilo mogoče izvajati - gre za 11. člen, ki ureja izobraževanje v tujini, ker slovenski ministrstvi, pristojni za področje šolstva in visokega šolstva, nimata pristojnosti izdajanja potrdila o akreditiranosti tujih institucij in programov. Tovrstna pristojnost seveda pripada pristojnim ministrstvom držav, kjer posamezniki študirajo. Druga reč, ki se odpravlja s to novelo zakona, je pa ta pravna praznina glede krajevne pristojnosti centrov za socialno delo. V obstoječem prvem odstavku 42. člena je bilo določeno samo, da o dodelitvi državne štipendije odloča na I. stopnji pristojni center za socialno delo, ni pa nikjer v zakonu določeno, kateri center je krajevno pristojen, niti ni mogoče tega ugotoviti na podlagi drugih zakonov ali predpisov, v katerih so centrom za socialno delo dane določene pristojnosti. Tako določene nepravilnosti se s tem odpravljajo, vse seveda ne. Pomisleki, ki so bili tukaj izraženi glede števila kadrovskih štipendij, seveda stojijo. Je pa verjetno, da je to problem ne samo Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ampak tudi delodajalcev in še koga, vpletenega v ta cel proces štipendiranja. V obstoječi gospodarski situaciji se nam zdi, če seveda Ministrstvo za družino in socialne zadeve ne meni drugače, da ta zakon zadosti dobro, v skladu z obstoječimi možnostmi, ureja področje štipendiranja. Če pa bo ministrstvo našlo kakšno radodarnejšo rešitev, pa jo bomo podprli, podobno kot tudi to. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu poslanske skupine DeSUS.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Lep pozdrav vsem, na čelu z ministrom z ekipo! In naj za uvod povem, da je zakon, ki ga je Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve pripravilo, naletel v naši poslanski skupini na naklonjen odnos z razlogi. Prvi razlog je v tem, da se pač na ta način, čeprav zveni nekako drugače - zvišanje cenzusa, omogoča lažji in širši dostop do pomoči pri študiju. Drugi razlog je v tem, da mi resno mislimo, ko se nenehno govori o tem, kako se v Sloveniji ne mislimo zadovoljiti z nekimi solivalističnimi, preživetvenimi cilji, ampak da težimo k razvoju, ki naj bo utemeljen na čim boljšem, čim kvalitetnejšem znanju. Brez študentov, brez omogočanja študija, brez veliko znanja tega ni mogoče doseči. Mi menimo, da je pozitivna diskriminacija, ki je ponujena v tem predlogu zakona, takšna, da je vredna podpore, zato ker niža socialne bariere in krajša krajevne bariere za vse tiste, ki žele študirati ob javni pomoči. Zato moramo reči, da čeprav nismo za to, da bi s prstom kazali na druge, je vendarle treba opozoriti, da bi lahko bile razmere boljše, če ne bi napravili nekaj napak v preteklosti. V prejšnjem mandatu smo namreč spremenili - z nasprotovanjem Poslanske skupine DeSUS - zakon o usklajevanju transferov in na ta način za lep čas zamrznili socialne transfere, to je bila velika napaka. Kasneje smo jo v Poslanski skupini DeSUS trikrat poskušali popraviti s predlaganimi zakoni. Enkrat je bil vmes ta zakon, ki bi omogočal boljši standard tistim, ki dobe socialne transfere zabarantan za nek drug zakon, slab, čeprav smo ga podprli, smo imeli številne pripombe - Zakon o enkratnem pokojninskem dodatku, o katerem bomo kdaj drugič še govorili in ki ga tudi sedaj vsi ne ocenjujemo enako. In tretjič, ko je bil vložen, je bil podprt, ampak podprt na ta način, da bi opozicija upravičeno, tako kot sedaj to počenja, rekla, da je bil izmaličen. To se nam je, žal, zgodilo. Če se nam to ne bi zgodilo, bi bila raven socialnih transferov bistveno boljša. Mi bomo zato zakon podprli. Ne bomo podprli precej všečnega amandmaja, zato ker ne podpiramo igre, ki se nam ne zdi najbolj korektna, ki ravna tako kot trgovec, ki najprej dvigne ceno in potem ponudi akcijsko prodajo. Ali v zrcalni podobi bi temu lahko rekli, da se najprej zamrznejo transferi in se potem, ko nas ne bremene več, ko bremene koga drugega, sklicujemo oziroma opozarjamo na to, zakaj dvigi niso višji. Na ta način se pač igra nek skeč za javnost. Ampak mi moramo opozoriti, da ima ta Janusova podoba pač obe lici. Eno tisto, ki je resnično, in drugo, ki je nekolikanj igrano. V Poslanski skupini DeSUS ta zakon podpiramo zato, ker se zavzemamo za socialno državo, ker menimo, da imamo dovolj čuta za socialno senzibilnost, in zato ker menimo,da v resnici na ta način, morebiti ne toliko kot bi študentje želeli, pa vendarle pomagamo oziroma lajšamo njihova bremena pri študiju. Ocena Vlade je, da je to, kar je predlagano, primerno. Mi bomo s tem soglašali. To bomo podprli. Amandmaja, ki politično zelo vešče manipulira z javnostjo, pa, kot sem dejal, ne. Naj za zaključek povem, da je tudi v preteklosti, ko je bil zakon spreminjan, obljubljal bistveno več, kot je kasneje dal. S tem zakonom sedaj nekoliko popravljamo in zato ga bomo v Poslanski skupini DeSUS podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav tudi obiskovalcem, obiskovalkam. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Seveda je ta zakon treba podpreti oziroma spremembo tega zakona - absolutno. Vendar, če mi je dovoljeno, bi to malo osvetlil, gledano v perspektivi časa. Zakon, ki ga danes dopolnjujejo, torej zakon o štipendiranju, je bil sprejet pred štirimi leti. Takrat smo imeli 60 tisoč, konkretno 58 tisoč 500 štipendij in takratni zakon naj bi v bistvu te štipendije dvignil za 10 tisoč. V praksi pa se je zgodilo ravno obratno. Zakon, namesto da bi povečal število štipendij, je dejansko zmanjšal število štipendij za 10 tisoč. To, kar danes popravljamo, nam v bistvu daje nekje vzdržno situacijo za leto 2005, ker bomo povečali število štipendij za 5000, če sprejmemo amandma Študentske organizacije, bo ta številka mogoče 7000, kar bi bilo prav, da tudi naredimo. Če tega ne bomo storili, potem nismo naredili nič oziroma malo več kot nič, kajti čakalcev za štipendije je še vedno 17 tisoč. Da pa je Vlada tukaj nenačelna, pa želim poudariti skozi delo, ki je opravljeno v Državnem zboru, namreč z rebalansom smo pobrali na tem portfelju 6,8 milijona evrov. Spreminjati vstopni cenzus, pri tem pa govoriti o tem, da je zakon dober, ne imeti pa denarja, ker si ga pobral, to se pravi, da ne upoštevamo vseh kriterijev, ki so potrebni za realizacijo tega, nas bo spet pripeljalo v to, da bomo ugotovili, da pa nismo mogli izpolniti, tokrat ne zaradi cenzusa, ampak zaradi denarja, ki ga nimamo, izplačilo štipendij oziroma odobritev štipendij. Našli bomo novo opravičilo in zopet bomo govorili neresnice in polresnice tistim, ki so nas pripravljeni poslušati. Jaz sem že na matičnem delovnem telesu povedal takrat, da podpiramo vse dobronamerne poteze Vlade. Eden od takih zakonov je bilo prejšnje dopolnilo zakona, vendar ne razumemo, zakaj se ne vlaga v znanje. Če smo na znanju temelječa družba, potem bi moralo biti znanje prioriteta v Republiki Sloveniji in ne bi smeli delati take napake, kot jih delamo; da najprej poberemo denar, ki ni bil razdeljen zaradi neustreznega cenzusa, potem pa spreminjamo kriterije, jutri bomo pa ugotavljali, da denarja nimamo. To so nesprejemljive in zavajajoče poteze in jaz bi prosil državno sekretarko, da nam pove, kdaj bomo vseh teh 17.000 štipendij lahko tudi podelili. Kajti, če bi pustili ta denar, torej teh 6 milijonov 800.000 denarja tam, kjer je bil in ga z rebalansom ne bi pobirali, bi imeli danes verjetno denar za vseh 14.000 štipendij. To je resnica. In se ne bi pogovarjali o tem, da bomo odobrili le 5.000 več od tega, kar je bilo v preteklosti. Vsekakor bolje je nekaj kot nič, ne pa govoriti, da smo naredili dobro, ker dobro naredili nismo. Naredili smo novo krivico. S prihajajočim časom, nekdo je že podal analitično stanje šolajočih, se bo pa ta razlika še poglobila, kajti študentov in dijakov je iz leta v leto, hvala bogu, več. Jaz bi apeliral na Vlado, da te krivice, ki so bile resnično v preteklosti, nemudoma tudi popravi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine SLS.
Hvala za besedo. Spoštovani. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo poglavitne rešitve in cilje, zastavljene v predlogu sprememb zakona o štipendiranju. PO zagotovilih Vlade naj bi se s spremembami povečale možnosti pridobitve državnih štipendij dijakom in študentom iz socialno ogroženih družin, saj se določa višji vstopni dohodkovni cenzus in omogoča učinkovitejše izvajanje sistema štipendiranja. Posebej želimo poudariti, da podpiramo tudi spodbujanje kadrovskega štipendiranja delodajalcev, vključenih v enotne regijske sheme, da bi se podelili čim več kadrovskih štipendij. Kot je znano, je bil prav nizek vstopni cenzus vzrok, da je veliko državnih štipendij ostalo, žal, nedodeljenih. Sedanji rebalans proračuna za leto 2009 spet znižuje sredstva za državne štipendije ob tem, da je ostalo brez njih letos več kot 20 tisoč prijavljenih kandidatov oziroma vsak tretji, ki je zanjo zaprosil. Če se vstopni cenzus ne bo zvišal, kot je predlagano, bodo konec leta sredstva na postavki državnih štipendij ostala spet nerealizirana. V Slovenski ljudski stranki podpiramo zato tudi predlog Študentske organizacije Slovenije, da se v prvem odstavku 2. člena razpon odstotkov od minimalne plače na družinskega člana za kandidate, ki študirajo izven kraja svojega bivališča, s 66 na 68% zvišajo na 66 do 70%. To je v svojem amandmaju predlagala tudi SDS. To pomeni zvišanje za dodatna 2% od predloga Vlade, kar bi v praksi pomenilo 2 do 3 tisoč državnih štipendij na leto več. V Slovenski ljudski stranki vedno opozarjamo, da moramo dati enake možnosti do izobraževanja vsem mladim in vsem prebivalcem, ne glede na to, kje živijo in kakšen socialni status imajo. Zato smo prepričani, da bi bilo treba povečati tudi višino štipendij za tiste dijake, ki živijo najbolj oddaljeni od velikih centrov, kjer se navadno izobražujejo, oziroma tudi za tiste, ki izhajajo iz družin z najnižjimi dohodki. Strinjamo se s pripombo Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije, ki opozarja, da je treba pri 2. členu, ki spreminja 13. člen, z vidika enakosti obravnave smiselno preučiti možnosti, da se ugodnejši pogoj uveljavi celoviteje za širši krog kandidatov iz socialno šibkejših okolij, na primer otroci brez staršev, otroci v rejništvu itd., ki v predlaganih določbah drugega odstavka niso zajeti. Strinjamo se tudi z drugimi pripombami Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije, zato bomo podprli amandmaje odbora in amandmaje SDS, ki upošteva predlog Študentske organizacije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod mag. Sajovic v imenu Poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Pozdrav ministru in ekipi in pa študentom pa študentkam na balkonu. Predlog, ki ga danes obravnavamo, bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije podprli. Predvsem pa ocenjujemo, da seveda želje, potrebe so eno, realne možnosti pa drugo. Ocenjujemo, da je prilagojen možnostim, ki jih na področju financ ta trenutek država ima in zmore. S predlagano zakonsko rešitvijo, ki jo podpiramo, se povečuje možnost pridobitve državnih štipendij dijakom in študentom iz socialno ogroženih družin, saj se določi višji vstopni dohodkovni cenzus. S predlaganim zakonom želijo s štipendijami omogočiti tudi šolanje čim večjemu številu mladih iz socialno šibkejših okolij ter ponovno vzpostaviti pozitivno diskriminacijo kandidatov, tako tistih iz enostarševskih družin kot tudi kandidatom s posebnimi potrebami in kandidatom, sorojencem oseb s posebnimi potrebami. Ugodno ocenjujemo tudi to, da se s predlaganim zakonom želi spodbujati izobraževanje nadarjenih in spodbujati pridobitev izobrazbe za poklicne smeri, ki dolgoročno omogočajo zaposlitev. V programu stranke Liberalne demokracije Slovenije smo zapisali, da deficitarne, naravoslovne in tehnične študijske usmeritve želimo spodbujati predvsem z zagotavljanjem primernejših študijskih pogojev; da želimo spodbujati štipendijsko politiko s partnerskim odnosom, zainteresiranim gospodarstvom ter drugimi delodajalci, da želimo promovirati poklice med učenci v osnovni šoli in pri njihovih starših in da bomo s spodbudno štipendijsko politiko povečali delež mladih, ki se odločijo za poklicno izobraževanje in na ta način zmanjšali nesorazmerje na trgu dela. Zato seveda v Poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije zakon podpiramo. Zdi se nam, da je ustrezen tudi amandma k 2. členu, ker se seveda cenzus povišuje v okviru možnosti in glede na to, da finančnih možnosti ni, sprejemamo z razumevanjem tudi tisto, da predlagani amandma na odboru ni dobil podpore. Imamo pa generalno pripombo, in sicer kar se tiče urejanja štipendijske politike v naši državi. Kajti, čim prej je treba pripraviti celovito spremembo štipendijske zakonodaje. In kar se tiče amandmajev. Amandma k 2. členu je pripravljen z namenom preciziranja določitve cenzusa za pridobitev štipendije, in sicer v smislu vezave ustreznega odstotka minimalne plače na družinskega člana. Prav tako je ustrezno urejen pojem "državne štipendije", ki se dodelijo kandidatom, ki izpolnjujejo splošne pogoje iz tega zakona in pri katerih povprečni mesečni dohodek na družinskega člana v preteklem koledarskem letu, pred vložitvijo vloge, ne presega 65%. Prej je bil tu cenzus 60%. Pomembna se nam zdi tudi opredelitev enostarševske družine. To je življenjska skupnost enega od staršev in otrok oziroma življenjska skupnost otrok in osebe, kateri so bili otroci zaupani v varstvo in vzgojo. Če tisti od staršev oziroma osebe, kateri so bili otroci zaupani v varstvo in vzgojo, osnuje novo življenjsko skupnost, se pogoji za dodelitev štipendije ugotavljajo po prvem odstavku tega člena; in tudi opredelitev osebe s posebnimi potrebami. Glede na to menimo, da je zakon prilagojen finančnim in drugim zmožnostim, ki jih ta trenutek v državi imamo, zato ga bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije enotno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Dejan Levanič v imenu Poslanske skupine SD.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi. Štipendijska politika je zelo pomembna za državo, ki stavi na znanje. S pomočjo štipendij je lahko znanje bolj dostopno predvsem za tiste, ki živijo izven univerzitetnih središč. Vsi vemo, da je še posebej v času krize, ko tudi starši nekaterih otrok izgubljajo službe, štipendija kot socialna komponenta zelo pomembna. Naš sistem štipendij, žal, še ni ustrezen. Štipendije so premajhne, zraven tega pa so obljube o 10 tisočih novih štipendijah - samo če se spomnite SDS-ove predvolilne kampanje, kjer so napisali, da uresničujejo obljube in da so zagotovili 10 tisoč novih štipendij - mogoče malo preko roba. Od tega ni bilo ničesar, ravno nasprotno. 17 tisoč prosilcev, torej mladih, je izpadlo iz cenzusa, ker je le-ta upošteval tudi pokojnino, otroški dodatek, preživnino in tako naprej. Novi zakon takšne nepravilnosti odpravlja. Ni idealen, je pa korak na poti k temu, da dobimo en celosten zakon, za kar smo slišali tudi zagotovilo Ministrstva za delo. Omogoča se večja možnost pridobitve državnih štipendij dijakom in študentov, predvsem iz socialno bolj ogroženih družin, saj se določa višji cenzus, torej 65% za tiste kandidate, ki se šolajo ali študirajo v kraju svojega stalnega bivališča, in do 68% minimalne plače na družinskega člana za tiste kandidate, ki se šolajo ali študirajo izven kraja svojega stalnega prebivališče. Prej je bil ta cenzus torej 60% oziroma maksimalno 65%, sedaj se ta cenzus zviša na 68%. Za kategorijo kandidatov iz enostarševskih družin, kandidatov s posebnimi potrebami oziroma kandidatov, katerih sorojenci so osebe s posebnimi potrebami, pa se uvaja višji cenzus v višini 70% minimalne plače na družinskega člana. Je pa res, da če bi Vlada - in bodimo tukaj iskreni - predlagala cenzus 75%, bi SDS vložil amandma na 77%. Škoda je le, da so v Slovenski demokratski stranki sedaj, ko so v opoziciji, pripravljeni narediti za mlade zelo veliko, ko so bili pa na vladi, pa bore malo ali skoraj nič. Slovenija in s tem študentke in študentje dobivajo prvič v zgodovini Slovenije zakon o štipendiranju, ki uvaja višji cenzus, kar pomeni, da bo več mladih upravičenih do državne štipendije, konkretno to pomeni 5 tisoč novih štipendij. Nismo še prešli do 10, kaj šele do 20 tisoč štipendij, kar je realna potreba v Sloveniji. Takšen predlog predstavlja tudi bistveno poenostavitev dosedanjega sistema, saj cenzus ni več vezan na indeks razvitosti regije. Odpravlja se tudi pomanjkljivost zakona glede Zoisovih štipendij, in sicer v smislu, da Zoisovemu štipendistu, ki je zlasti maturant, zagotavlja pridobitev štipendije za nadaljevanje izobraževanja na višji stopnji. Kar nekaj drugih pomanjkljivostih se še odpravlja, kot je nejasna oziroma dvoumna določba glede neposrednih kadrovskih štipendij. Mi se moramo zavedati, da je potreba po kadrovskih štipendijah v Sloveniji zelo velika v tem času, in da bo ta potreba še naraščala, zato je nujna povezava predvsem med gospodarstvom in šolstvom, predvsem pa s študenti, ki bodo te potrebe najbolj prepoznavali. Odpravlja se tudi pravna praznina glede krajevne pristojnosti centra za socialno delo. V obstoječem prvem odstavku 42. člena je določeno samo, da o dodelitvi državne štipendije odloča na 1. stopnji pristojni center za socialno delo, ni pa nikjer v zakonu določeno, kateri center je krajevno pristojen, niti ni mogoče tega ugotoviti na podlagi drugih zakonov ali predpisov, v katerih so centrom za socialno delo dane določene pristojnosti. Dejstvo je, da predlagani zakon povečuje število državnih štipendij za dijake in študente iz socialno šibkejših družin, povečuje se preglednost celotnega sistema štipendiranja, usmerjanje v štipendije, ki rešujejo potrebe gospodarstva in poklicev, ki so predvsem dolgoročno zaposljivi, usklajuje štipendijski sistem s sistemom socialnih transferjev in odpravlja določbe, ki jih v praksi ni bilo mogoče izvajati ali pa so bile nejasne in dvoumne in bodo po novem bistveno prispevale k učinkovitejšemu izvajanju sistema štipendiranja. Zato gre seveda velika pohvala tudi Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in invalide, da je pristopilo tudi k Študentski organizaciji in skušalo z njimi najti dialog. Kot veste, je predlog za zvišanje cenzusa s strani Študentske organizacije bil na 70%. To ta trenutek ni mogoče. Imamo pa jasno zagotovilo ministrstva, da se bo skupaj s študenti pripravil tudi nov zakon, kjer se bo celovito reševal sistem štipendiranja v prihodnje, ker novi zakon seveda tudi potrebujemo. Načelo predlaganega zakona so torej s štipendijami omogočiti šolanje čim večjemu številu mladih iz socialno šibkejših okoljih in na tem moramo vztrajati tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 19. 5. 2009. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, [[...]]Prijava teče. Besedo ima gospa Alenka Jeraj. Prosim.
Hvala za besedo. Mi bomo seveda naš amandma podprli in kolegicam in kolegom, ki so imeli veliko povedati o tem, kako nismo nič naredili za mlade, ne bi zdaj želela pojasnjevati, kaj vse se je v štirih letih zgodilo. Ampak tudi sama sem na začetku povedala, da dejansko ni bilo 10.000 novih štipendij po sprejetju zakona, prej pa sploh zakona nismo imeli. Tako je vseeno pomembno, da je bil zakon sprejet, ker se je na podlagi tega naredilo cel kup stvari; torej, da se je preneslo odobritev štipendij na centre za socialno delo. Kot rečeno, smo povedali, da bomo v enem letu pogledali, kaj je zakon prenesel, kje morda nismo naredili vsega, kar bi lahko. Jaz se strinjam, da so tudi takrat predstavniki študentske organizacije opozarjali na določene stvari, vendar pa si je ta vlada privoščila vzeti kar precej denarja iz postavke za državne štipendije in če bi bila tako zelo zavzeta pri tem in bi želela tako visoko povišanje štipendij, najbrž tega ne bi naredila. Kot rečeno, zakon, amandma, ki smo ga vložili, želimo, da vidite predvsem kot amandma Študentske organizacije Slovenije in ne naš amandma, ker očitno nekaterim "pade tema na oči" takoj, ko zagledajo znak SDS, in imajo s tem velike težave. Tako predlagam, da amandma podprete v korist študentov, mi pa ne bomo razlagali, da ste podprli naš amandma, ampak amandma Študentske organizacije Slovenije.
Besedo ima gospa mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Verjamem, da mojemu poslanskemu kolegu Dejanu Levaniču ni bilo lahko, ko se je moral odločati med pričakovanji študentske organizacije in predlogom amandmaja za zvišanje cenzusa za štipendije. Vendar se je odločil kot dober poznavalec in tisti, ki je tudi sam kot študent zagovarjal pravice študentov in željo po enaki dostopnosti za vse, za tisto različico, ki je v tem trenutku uresničljiva in tudi taka, da zdrži. Ob obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu že smo tehtali stvari in argumente in tudi ne vem kolikokrat je bilo mogoče slišati pojasnilo predstavnikov Vlade bodisi državne sekretarke ali ministra, zakaj je bilo treba tisti denar, ki je bil predviden za štipendije, ob razpravi o rebalansu umakniti s te postavke. Zato ker je bil to, da tako rečem, mrtev kapital, ker ni bilo mogoče za štipendije, za katere je bil razpis jeseni in so se začele s študijskim oziroma šolskim letom razdeljevati, tega denarja nameniti. Naj pa razmislijo tisti, ki so sprejemali ta zakon o štipendiranju z obljubami, kakršne so pač takrat bile, ali so imeli srečno roko pri predvidevanju, in napovedovanju kakšni bodo učinki in kakšne bodo posledice. Mogoče bi bilo dobro, da bi se zazrli kolegica in kolegi tukaj nasproti naše poslanske skupine vase in ugotovili, da je marsikakšen dober namen, dober cilj na koncu v izpeljavi drugačen, kot je bil predviden, in bi to upoštevali tudi pri tehtanju naših ali sedanjih vladnih zakonskih predlogov. Ta hip je torej tako postavljen cenzus, kot je postavljen, vendarle izboljšava v primerjavi z osnovnim besedilom. Jaz zaradi tega predlaganega amandmaja Poslanske skupine SDS ne bom podprla. Pa ne zato, ker bi imela težave z očmi take vrste, da bi se mi "tema delala", če bi videla svoje politične nasprotnike z drugačnimi stališči. Meni se tema dela predvsem zaradi težav z vidom, ki so v letih, ki jih nosim, kar pogoste. Še enkrat, napoved novega zakona o štipendijah je na obzorju, dogovor s Študentsko organizacijo in z Dijaško organizacijo teče. Jaz sem prepričana, da bo ta dialog prinesel rešitve, ki bodo bliže pričakovanjem študentske in dijaške populacije. Bi se pa bilo seveda treba vprašati, zakaj tako zavajajoče, navsezadnje, razpravljanje o tem. Morebiti res nismo kdaj v preteklosti imeli zakona o štipendiranju, štipendije so pa bile, verjemite mi. Hvala.
Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Najprej naj odgovorim na sugestijo, ki je bila dana v zvezi z "mrakom na očeh" na ta način, da povem, da jaz ne govorim iz averzije do SDS-a. Navsezadnje sem bil v prejšnjem mandatu član vladajoče koalicije. Podpiram marsikakšen zakon, spoštujem kolege in kolegice, sem pa marsikdaj tudi nasprotoval, zlasti takrat, kadar so bili predlogi slabi. In slab je bil predlog zakona, ki sem ga prej že omenjal, ki je zniževal raven socialnih pomoči. Temu sem pa res nasprotoval. Meni bolj "pade mrak na oči" takrat, ko gre za pretiran populizem in za pretirano politično manipuliranje. In sedaj se to dogaja. Zato naj še enkrat opozorim: tisti, ki danes predlagajo več, so takrat predlagali manj. Takrat so zamrznili transfere, ker je to bilo obdobje precej večje inflacije, inflacijske stopnje, kot jo imamo sedaj, so dejansko študentom in ostalim odvzemali realno vrednost. In mi sedaj skušamo to pač popraviti v nekih dimenzijah, za katere so strokovne službe ocenile, da so tudi javnofinančno vzdržne. Ko se bo prah polegel okoli te debate, boste videli, bomo vsi trije zadovoljni. Vsi bomo zmagali. Koalicija in Vlada zato, ker bo tako, domnevam, predlog, ki je premišljen vendarle sprejet in bomo zadovoljni. Študentje najbrž zato, ker bodo dejansko nekaj pridobili, ampak zadovoljna bo tudi opozicija, ker njen namen je bil itak samo vreči packo na sliko - in to so tudi storili.
Besedo ima gospo Robert Hrovat. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim. Jaz moram v uvodu povedati, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju podpiram. In treba je tudi povedati, da se v marsičem tudi strinjam z nasprotno stranjo. Morda je bila res kje narejena kakšna napaka in je prav, da se te napake tudi popravljajo. Veste, študentska organizacija ali študentska problematika je živ organizem, ki se veča ali manjša, in enostavno se je treba tej zadevi prilagajati. In danes smo priča predlogu zakona, ki je dober. Dober. In res me moti to polemiziranje znotraj, ne vem, levica - desnica, kdo je kaj naredil prej, kdo bo zdaj. Dejstvo je, da smo danes tukaj, kjer smo, in da je danes treba narediti korak naprej. In s predlogom tega zakona se ga prav gotovo dela. Predlog Študentske organizacije za ta amandma je, da se razpon cenzusa za tiste, ki so oddaljeni od kraja študija, spremeni s predlaganih 66 do 68% na 66 do 70% minimalne plače. Torej, gre za amandma Študentske organizacije. Nihče tega amandmaja ni povzel, pa vem, da je bila Študentska organizacija v vseh poslanskih skupinah, vsaj predvidevam. In meni se je zdelo smiselno in prav, da nekdo upošteva njihove želje. Seveda je odvisno od politike, od Državnega zbora, ali bomo ta amandma sprejeli ali ga pač ne bomo sprejeli. In samo za to gre, za nič drugega. Torej, treba je narediti, se morda ozreti malo nazaj in ugotoviti, da je bilo v proračunu 9 milijonov evrov za štipendije. Sredstva so ostala neizkroriščena, tako smo dobili pojasnila na odboru. Najprej sem bil sicer nekoliko začuden in presenečen, ampak potem po obrazložitvi mi je bila zadeva nekoliko bolj jasna. Ampak poglejte, z rebalansom se je 6,8 milijonov evrov prerazporedilo na neke druge postavke, ki nimajo zveze s štipendiranjem. Nam ta trenutek je v proračunu, mislim da, 2,2 milijona evrov namenjenih za te štipendije, kar bo pomenilo, vsaj tako zagotavlja Vlada, približno 5 tisoč novih štipendij oziroma več štipendij, kot je bilo do sedaj. Seveda ob zvišanju tega cenzusa od 66% na 68% minimalne plače na družinskega člana. Torej očitno bo sredstev dovolj. In tukaj se postavlja vprašanje, zakaj ne slišati apela Študentske organizacije? Zakaj ne podpreti tega, te spremembe, ko gre pravzaprav za minimalno spremembo, ampak s to minimalno spremembo bo vsaj 2 do 3 tisoč študentov dobilo štipendijo - več, govorim seveda, več. Torej predlagam, da imamo pred očmi 2 do 3 tisoč študentov, ki prebivajo oddaljeni od mesta študija in jim bodo štipendije prišle še kako prav. Naj še dodam to, da amandma je po mojem mnenju upravičen, kljub temu da so nekateri govorili, da je neupravičen. Sam menim, da ne širi kroga upravičencev do te mere, da bi ogrozil štipendijsko shemo. Po mojem mnenju ne. In bi se dalo, če ne drugače, z rebalansom rebalansa, ki se ga napoveduje in se ga pripravlja, zagotoviti še nekaj denarja glede na to, da ste pač postavko z 9 milijonov zmanjšali na toliko, kot ste jo. Torej jaz resnično, ampak iskreno govorim, da pozabimo na to, kdo je predlagatelj. To je najmanj pomembno. Dejstvo je, da je ta amandma pripravila Študentska organizacija. In če imamo obraz, bomo težko rekli temu amandmaju "ne". Za konec še to - za kaj pravzaprav gre? Gre za kozmetični popravek zakona, gre za 3 tisoč novih štipendij in gre za študentsko organizacijo.
Besedo ima gospod Srečko Prijatelj.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. To je problem iz preteklosti. S tem se moramo strinjati. Za to ne more biti kriva ne ta vlada, verjetno tudi prejšnja v celoti ne, ker preprosto, dokler se cenzus ni dvignil, je denar ostajal, ker ni bilo pogojev za podelitve štipendije. Napaka je storjena v tem mandatu edino v toliko, ker smo pobrali ostajajoči denar z rebalansom in ga dali nekam drugam. In seveda je pomembno, kdo je predlagal več in v bistvu dal manj. To je pomembno. Gospod Vili Rezman je govoril o tem. To je pomembno. Ampak ti isti krivci danes pravijo, da je to na nek način njihova krivda, kolikor sem razumel, in povzemajo amandma Študentske organizacije in poskušajo to krivico odpraviti. Če temu ne bomo prisluhnili, potem bomo imeli samo za 5.000 štipendij več, prosilcev je pa danes 17.000. In če v bistvu ugotavljamo dejstvo, da smo na nivoju leta 2005 tudi s tem popravkom, potem lahko mirne duše rečemo, da nismo storili dovolj. Če pa sprejmemo ta amandma, potem bomo pa to razliko zmanjšali, bo ostala samo še razlika 10.000 prosilcev. Seveda je pa pogoj, da dvignemo cenzus. To pa so predlagatelji storili oziroma je predlagatelj tudi povzel v sklepih matičnega delovnega telesa kot svoj predlog. Ampak jaz bi rad opozoril na en drug problem, ki se pozna od prej. Zato bi prosil tako ministra kot državno sekretarko, da mi odgovorita na to vprašanje. Ali bomo imeli zadostno količino denarja? Ker nekaj bomo danes sprejeli, to vemo - ali 7 ali 5.000 štipendij več. To je prav gotovo dejstvo in to je prav, da to naredimo. Ali bomo imeli zadostno količino denarja na proračunski postavki glede na to, da smo odvzeli s te proračunske postavke 6,8 milijona evrov? Da ne boste jutri prihajali v Državni zbor z novim opravičilom, kajti to bi pa bilo nedopustno. Bi prosil za jasen odgovor. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci. Na Ministrstvu za delo nimamo težav s predlagatelji, s katerekoli strani prihajajo, tudi s SDS ne. Imamo pa težave z zakonom; zakonom, ki je bil sprejet takšen, kakršen je, ki smo ga želeli bolj radikalno spremeniti, pa smo ugotovili, da nam bo zmanjkalo časa, če želimo generaciji študentov v prihodnjem letu že pomagati s temi spremembami, ker pač ne gre po skrajšanem postopku, ker je potrebnih toliko sprememb, da to preprosto po proceduri ni mogoče. Pristopamo pa, kot smo že obljubili, in še enkrat to potrjujem, v sodelovanju s Študentsko organizacijo Slovenije in drugimi partnerji k novemu zakonu, ki bo temeljito še enkrat premislil politiko štipendiranja in, verjamem, pripeljal tudi do boljših rešitev, kot jih ta trenutek imamo. To, kar vam danes predlagamo, so te nujne spremembe za to, da bi generacija študentov in dijakov prihodnje leto imela več možnosti, da do štipendij pride. In ker se navajajo še razni podatki o tem, kako sedanji štipendijski sistem deluje, mi vendarle dovolite, da navedem, da je trenutno prejemnikov državnih štipendij okrog 38 tisoč - navajam okrogle številke - ; prejemnikov Zoisovih štipendij 13 tisoč; prejemnikov kadrovskih štipendij, ki so javno financirane, okrog 2 tisoč in drugih kadrovskih štipendij, ki jih financirajo drugi, iz drugih virov, okrog 5 tisoč. Torej, če to seštejemo ta številka znese 58 tisoč. S sistemom, kakršen je zdaj vzpostavljen, in s spremembami, kot jih predlagamo, kot sem uvodoma navedel, pričakujemo, da bomo dobili tam okrog 7 do 8 tisoč novih štipendij. To pa je tista številka, ki je blizu obljubi, ki jo je dal ob uvedbi tega zakona, ki ga zdaj popravljamo, prejšnji minister Drobnič, to je, da bi naj zagotovili 7 do 10 tisoč štipendij v dveh letih. Zdaj, v tej številki smo celo po tisti obljubi blizu. Mislim, da to ni dovolj, da bo treba štipendijsko politiko dopolnjevati in v večji meri skrbeti za to področje. Pa vendar, gremo v tej smeri, tudi s spremembami, ki so zdaj predlagane. Zakaj imamo mi težave z amandmajem, ki je bil predložen? Prvič zato, ker se nanaša predvsem na državne štipendije, ki jih je vendarle treba gledati kot socialni instrument, kot socialni korektiv. In sicer, zakaj? Zato, ker tukaj ni samo vprašanje denarja, ki je na razpolago, ampak je predvsem tukaj vprašanje relacije tega korektiva ali tega instrumenta socialnega do drugih socialnih transferjev. Naj vam povem, da je minimalni dohodek, ki je cenzus za pridobitev denarne socialne pomoči, danes 221 evrov, kar je v odnosu na cenzus, ki ga zdaj predlagamo, 149 evrov manj. Se pravi, cenzus za pridobitev štipendije je mnogo ugodnejši kot cenzus za pridobitev denarne socialne pomoči in tudi v primerjavi z neto minimalno plačo je ta cenzus, ki ga opredeljujemo za pridobitev državne štipendije, le za 80 evrov nižji. Se pravi, tukaj se gibljemo v enem občutljivem prostoru, kjer ne smemo podreti povsem relaciji med socialnimi transferji in to je pomemben razlog, zakaj ne smemo s cenzusom za državne štipendije iti previsoko. Drugi problem, ki ga imamo s tem amandmajem je to, da ne smemo podreti tudi razmerja med posebnimi socialnimi kategorijami, ki jih želimo na nek način priviligirati zato, da bodo res postavljene po principu pozitivne diskriminacije v ugodnejši položaj, to so predvsem enostarševske družine, za katere vemo, da imajo več stroškov življenjskih, ki jih je treba pokrivati z manj sredstvi, relativno na člana gledano, in tudi ne podirati v odnosu na drugo kategorijo, to so kandidati s posebnimi potrebami. To razliko smo želeli ohraniti tudi pri tej spremembi zakona in mislim, da je potrebna, da so te skupine potrebne naše posebne pozornosti. In ta amandma bi to razliko odpravil. No, in še tretji pomembni razlog je pa to, da bi se s tem lahko, in se že tudi, namen Zakona o štipendiranju zmaličil. Zakaj? Zato, ker če bi postavili te cenzuse previsoko, bomo imeli problem, da bi, namesto da bi se ogrevali potencialni kandidati za kadrovske štipendije, ki ostajajo nepodeljene, bežali - to se nam dogaja - v tako imenovane državne štipendije. In eden od namenov zakona pa je, da bi vplival pozitivno na usmerjanje mladih ljudi na tista področja, kjer so potrebe po izobraževanju oziroma po delavcih večje. In zaradi tega je tudi treba zelo občutljivo ta razmerja obravnavati. Seveda bomo vsa ta vprašanja ponovno odprli, kot rečeno, ko bomo šli pripravljati nov predlog zakona, ampak zaenkrat mislim, da je bilo strojeno največ, kar je bilo mogoče zato, da bi res prihodnja generacija dijakov in študentov prihodnje leto lahko v znatnem večjem številu prišla tudi do državne štipendije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, gospod podpredsednik, minister s sodelavci, študentke in študentje. Napisali ste, študentje, zakon, jaz vam povem, da študent niti amandma ni. Tako se je slišalo tudi danes v razpravi - žal. Glede na to, da sem bil v prejšnjem mandatu član vladne koalicije in nekaj tudi vem, saj vemo kako stvari v koaliciji potekajo, da se znotraj dogovarjaš, preden pripravljaš zakonodajo oziroma ko jo pripravljaš, tudi z resorji, smo resnično takrat računali, da bo potrebno osem, devet milijonov evrov za štipendije in smo imeli pošteni namen z zakonom. Zato smo tudi v proračunu 2009 imeli takšno postavko in izkazalo se je ob uveljavitvi zakona in teh prvih razpisih po temu zakonu, da so sredstva ostala in seveda jih je zdajšnja nova koalicija, takratna opozicija, prerazporedila na neke druge postavke. Če bi mi imeli oblast še naprej, bi zakon takoj spremenili, ne pa šli zniževati postavke na štipendijah. Ampak pač te možnosti nimamo, zato seveda sedaj skupaj s študenti na to enostavno opozarjamo. Vsi tisti ali vse tiste poslanke in poslanci, ki ste govorili, da je sicer dobro, ampak da so problem finančne možnosti in tako dalje - sedaj, kar je minister povedal, je res. Torej, denarja ne rabite v koaliciji niti v rebalansu za 2009 ampak v proračunu za 2010, ko ga boste pripravili, pač pa bo treba pošteno pripraviti in to zajeti. Dejstvo je, da se danes ne pogovarjamo - seveda pri temu zakonu, prej smo se že pri ZGD, Zakonu o gospodarskih družbah in tako dalje - o tistih, ki si nesejo za sedenje na nadzornem svetu sto tisoč evrov na leto domov, o tistih, ki si nesejo milijon evrov domov in tako dalje in tako dalje, ki so v kratkem času sprivatizirali in pokradli našo državo, ampak se pogovarjamo o tistih, ki bodo dobili štipendije, seveda glede na status minimalne plače. Dobro in prav bi bilo vendarle to upoštevati, ker pravim, priznati napako ni greh, sramota pa je, če napake nisi pripravljen popraviti. In v predvolilni kampanji smo pošteno tudi povedali, da bo toliko štipendij in bi jih tudi bilo. To je kazala tudi proračunska postavka, torej to ni bil blef. Nekateri so pa v predvolilni kampanji tudi napovedovali, če pridemo mi na oblast, bosta tekla med in mleko. Sedaj, odkar ste na oblati, ne teče ne med in ne mleko, ampak neki drugi cunamiji na gospodarskem področju, na kadrovskem področju - včeraj je bil en tak cunami tudi v HIT Gorici, ko morajo tisti sposobneži oditi - se dogajajo. Bojim se, da se ta cunami sedaj dogaja tudi, žal, na tej štipendijski politiki. In žal mi je za študentke in študente, tiste, ki bodo zaradi tega, ker bodo tudi starši ostali - in ostajajo iz dneva v dan - brez služb, pač morali zapuščati tudi mesta in odhajati domov, brez da bi zaključili te svoje študije. Prejšnji teden sem se srečal v poslanski pisarni z dvema, ki sta prišla in sta me vprašala: "Gospod poslanec, na kakšen način naj s 400 evri preživljam štiričlansko družino? "Žena je brezposelna, on ima 400 evrov; skratka, dva otroka osnovnošolska, obveznosti in zraven pa položnice; fiksne položnice odnesejo 242 evrov. Ostalo pač ostane za preživetje tako ali drugače, kljub temu da vemo, da je zraven sofinancirano z občine prehrana otrok v šoli in ne vem kaj vse. Ampak, vendarle so to katastrofalne zadeve. Kolegice in kolegi, pogovarjamo se, če se ta amandma sprejme, se pogovarjamo o dveh milijonih evrov na letni ravni, pa ne za leto 2009, ampak za proračun 2010. Bodimo razumni, pa to naredimo. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Odpiram prijavo. Besedo ima gospod Bogdan Barovič.
Hvala lepa. Minister, veliko ste povedali že tistega, kar sem hotel vprašati: Kaj pomeni ta razlika 66 do 68 ali 66 do 70? Del odgovora sem dobil, del upam, da ga bom dobil v številu štipendistov, ki so ali niso vključeni v to pomoč. Pred dnevi, se kolegice in kolegi spomnijo, je bil tako imenovani pomladni dan, evropski pomladni dan, kjer je bila tema in vsebina znanost in izobraževanje. In poudarki, kako pomembno je izobraževanje v tem trenutku, kako pomembni so mladi, kako pomembno je izobraževati. Torej, odločili smo se, da je to pomembno. Drugo vprašanje, ki sledi, je: Kaj bomo storili za to, da bomo to pomembnost omogočili? Dijaki, študentje to storijo z voljo do študija. Država ima seveda obveznost, da to stori z dobro organiziranem študijem in s pomočjo študentov. Smo, pač, na žalost, v takšnih časih, ko je - pa bom rekel tako, kot pri neki drugi kategorij, da ne bom posegal, da me ne boste prekinjali - neka kategorija ljudi, ki zares težko štipendira in pomaga svojim otrokom pri izobraževanju. Težko je iz enega kraja iti v drugi kraj 80, 90, 100 kilometrov; študentje se ne morejo voziti, nekje morajo biti. To stane. Izobraževanje stane, ker je tudi največ vredno. In sedaj se moramo odločiti, ali bomo pomagali in kako bomo pomagali. Jaz ne trdim, da je ta oblika, izražena v vsebini od 66% do 70%, ki je, jaz ga tudi vzamem amandma študentov, ali da je 66% do 68% prav. Če bi bil "žeht" in bi nagajal, pa če bi imel možnost, da bomo dali pa mi amandma, pa bomo napisali od 66% do 69%, ampak to ni igra številk. To je izražena pomoč. Izražena pomoč, ki jo pač ena od političnih opcij, tokrat naj bo kot "cesarjeva nova oblačila" - ni barve, goli so, dala v imenu študentov. Spoštujem! Minister vi pa povejte: to ni možno, ker ni denarja, to ni možno, ker ni pogojev, to ni možno, ker [[...]]Ali pa je možno, če se bomo mi tako odločili. Tudi mi bomo spoštovali možnosti, ki jih ima Vlada. Delati se poštenega pa reči, da je meni hudo reči, ampak vztrajamo na 66% do 68%, zato bom [[...]]Razumem, da je hudo, če je res tako! Razumem pa tudi, da ni populistično, če rečem od 66% do 70%, ker želimo pomagati. Vi boste pa razsodniki in zato pričakujem iskreno od Vlade, da nam še malo razjasni. Nekaj ste nam že, gospod minister. Še malo! Kaj to pomeni, če je 66% do 68%, pomeni, država ima toliko denarja, lahko to naredi - 17.000, na pamet govorim, študentov je izključenih. Če gremo v 66% do 70% minimalne plače za državne štipendije pomeni to, da vključimo tistih sedemnajst, vendar denarja nimamo. Povejte nam! Pa nam dajte predlog pa napišimo samo 67%:, en odstotek, en, jasen. In se tega držimo! Ne bi rad, da bi se na plečih študentov ena naših želja po izobraževanju, pameti, pomembnosti izobraževanja spet lomila politična kopija. To bi bilo pa zelo grdo, z ene in druge strani. Ne bi bilo pošteno, ne bi bilo fer. Če želimo imeti izobraževanje, če želimo imeti veliko mladih študentov, ki bodo tudi v evropskem merilu soprispevali svojo pomembnost države Republike Slovenije, potem jim dajmo to možnost. Naredimo več in vzemimo nekje drugje. Vsi vemo, če nekje daš, moraš nekje vzeti. Ker pa izražamo željo po izobraževanju, znanosti, pomembnosti izobraževanja, potem nekaj, reskirajmo in tukaj je ena ponudba. Vzemimo jo, dajmo. Jaz vem, da je težko, našli jo bomo nekje drugje; ampak dajmo, izpolnimo naše obljube, naše želje, ne pa, da poslušam štiri dni nazaj, kako je to pomembno, ne vem, danes poslušamo eno drugo zgodbo, nekoč bomo poslušali pa še tretjo zgodbo. Jaz bom spoštoval ta amandma, spoštoval bom pa tudi argumente, ki jih bo Vlada dajala neposredno in konkretno. Ali pomeni 60% do 70% še dodatnih dvanajst tisoč, pa ni denarja, ali to pomeni še dodatnih sedemnajst tisoč in denar tukaj je? Ne vem, povejte mi!
Besedo ima gospod Marijan Pojbič.
Spoštovani gospod predsedujoči, spoštovani minister, kolegice in kolegi. Torej meni se zdi zelo pomembno, da uvodoma poudarim, da šele leta 2007 je bil sprejet sistemski zakon o štipendiranju. Sami veste, da je praktično petnajst let vlado v tej državi vodila LDS, ki je še danes v tej vladi in ni bila sposobna sprejeti tega sistemskega zakona o štipendiranju. In v vladi Janeza Janše leta 2007 je bil ta sistemski zakon sprejet in čisto logično je, da vsi tisti, ki smo sodelovali pri sprejetju tega zakona, smo se zavedali, da bo potrebno vsaj leto dni, da bodo ugotovili tudi tisti problemi, ki jih takrat ni bilo mogoče predvideti. In torej, logično je in normalno je, da se iz leta v leto takšen zakon tudi nadgrajuje in spreminja. In v Slovenski demokratski stranki smo se odločili povzeti tisto, kar je povedala Študentska organizacija Slovenije. Torej, da tak zakon, ta sprememba zakona ne bo zadostila tistemu, kar so študentje pričakovali. In to je razlog, da smo predlagali spremembo cenzusa s 66% na 70% minimalne plače na družinskega člana. Meni je najbolj pomembno, da na tak način sledimo tistemu, na kar nas opozarja Študentska organizacija Slovenije. In pomembno se mi zdi tudi, da poudarim, če se malo vrnem na področje sociale, ker ta problem zadeva to področje. Poglejte, koliko je danes študentov, ki so diplomanti, diplomirani in ne morejo dobiti službe. Vsak dan govorimo o toliko in toliko nezaposlenih. In lahko ugotovimo, da je bila šolska politika skozi 15 let izjemno zgrešena. Problem je bil predvsem, da tisti, ki so se izobraževali za družboslovne poklice, danes praktično polovica teh diplomantov ne more dobiti službe. S sprejemom tega sistemskega zakona je bila dana možnost spodbujanja deficitarnih ravni izobraževanja, to pa pomeni usmerjenost k poklicem, ki prinašajo gibalo razvoja oziroma dodano vrednost tako izobraževalnemu kot poklicnemu delu. In gospod minister, vi ste prej omenili, da boste razmislili o novi štipendijski politiki. Jaz vas lepo prosim, in upam, da se ne bo ponovno dogajalo 15 let, kot je trajalo, da je prišla na oblast vlada Janeza Janše in sprejela sistemski zakon o štipendiranju. Hvala lepa.
Besedo ima gospo Miro Petek.
Hvala lepa za besedo. Vsem skupaj lep pozdrav. Tudi sam podpiram pobudo Študentske organizacije in tudi amandma, ki ga je vložila naša stranka. Mi, ki prihajamo iz periferije, vemo, kaj to pomeni. Ta država periferijo stalno tepe. Prihajam s Koroške in do Ljubljane potrebujem dve uri po slabih cestah, po kolovozu. In ne samo oddaljenost od glavnega mesta, tudi kakovost življenja in standard na podeželju je slabši. In bilo bi dobro, če bi država tudi po tej plati naredila določen socialni korektiv. Bojim pa se, da pri tem ne bomo uspešni. Zato predlagam nekaj drugega, kolegice in kolegi - nasmejani, dobre volje. Naša poslanska skupine, 27 nas je, plus Franc Pukšič, nepovezani poslanec, štipendira od svojih plač, vsak mesec štipendiramo študente. Jaz štipendiram študenta stomatologije z Raven na Koroškem, sicer je tudi dober športnik. 28 nas daje štipendije. Dajte se za to odločiti tudi vi, kolegice in kolegi, dajte se za to odločiti tudi v ministrskem zboru. Jaz mislim, da Borut Pahor bi lahko nastopal še lepše v javnosti, če bi štipendiral enega študenta s Primorske. Njegova podoba bi bila zagotovo lepša, kot pa s tem, ko govori, kako sam plačuje kavice. Tudi mi jih plačujemo sami. Hvala.
Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Ker se ta današnja debata ni vedno držala te točke dnevnega reda oziroma tematike, ki jo obravnavamo, pa mi ne zamerite, če bom tudi sam mogoče malo širši in osvetlil okoliščine, v katerih sprejemamo ta zakon o štipendiranju, in zakaj mogoče je tak, kakršen je. Nobena vlada, ne ta, ne prejšnja, ne kakšna nazaj, ni mogla narediti na področju štipendiranja toliko škode, kolikor je naredila za študente škode gospodarska kriza. Zakaj? Zato, ker v bistvu štipendije niso tisti inštrument, s katerim ta država v resnici kupuje socialni mir in financira študij šolajoče in študirajoče mladine. Ta inštitut, ki v resnici omogoča na nek način eno delno samostojnost tej populaciji, tako ekonomsko kot še kakšno drugo, je inštitucija študentskega dela. In to je, zdaj najbolj na udaru. Ponekod je padlo za tretjino, polovico, dve tretjini. Pa si sami izračunajte, kolikšen delež, če pogledate promet, ki so ga imele te posredovalnice dela, primerjajte to z maso, ki jo država namenja za štipendije, pa boste si lahko izračunali, kaj je tisto, kar je v proračunu povprečnega študenta v resnici odločujoče pri tem, ali lahko nekaj naredi, ali nečesa ne more narediti. Bodimo iskreni in povejmo, da mogoče sistem štipendiranja dolgo ni bil urejen ravno zato, ker ni bilo resnično tako velike potrebe, ker so v tej državi unikatne rešitve, kako socialni status študentov reševati in kako si na nek način kupovati socialni mir. Tudi kakšne druge bonificije so iz tega študentskega dela izhajale, skratka denar za dobro organiziranost študentov. Zato tudi danes imamo lahko močne študentske organizacije, ki smo jih nekateri tudi v preteklosti pomagali soustvariti, da so danes takšne, kakršne so. In so pravzaprav močni reprezentativni sindikati študentov, ki bodo s svojimi zahtevami vedno prihajali pred Državni zbor, tako kot vsi ostali sindikati. In prav je tako. Je pa čas očitno zdaj pravi, zato, da se bo na temeljitejši način uredila ta problematika. Minister pravi, da zakon, ki je trenutno veljaven, tudi z izboljšavami ne more biti zadosti dober, da bi zdržal na dolgi rok, torej pripravlja novega, kar je v redu in prav. In če se bom zdaj mogoče s teh splošnih navedb poskušal lotiti teme, ki je danes tukaj. Mogoče bi v predlogu zakona, ki prihaja, veljalo razmisliti tudi o drugih načinih štipendiranja, kreditnega in tako naprej, kot jih pozna zahodna Evropa, in je treba reči, da je tukaj odgovornost vsakega jemalca takega posojila velika. Ampak moja generacija in te, ki prihajajo, je vajena, da mora za večino stvari poskrbeti sama, da ni več Jazbinška, ki bi nam za male denarja podelil stanovanja, in da pač živimo na kredit. Mogoče je to tudi posreden odgovor kolegu Petku, zakaj jaz sam ne morem štipendirati nikogar. Ne morem, ker sem sam zakreditiran do te mere, da ob dveh otrocih si tega enostavno ne morem privoščiti. Pa bi še mogoče veljalo razmisliti tudi o pravičnosti nekaterih rešitev. Jaz se sam namreč ne morem strinjati, da ta država, kako je bilo rečeno, tepe periferijo. Mogoče da jo. Tepe pa tudi Ljubljano. Vi sami veste, kakšen je zakon o financiranju občin in iz denarja katerih občanov in občank se financirajo projekti v nekaterih malih razdrobljenih občinah, ki si privoščijo tako velike infrastrukturne projekte, ki jih še ob tako veliki rasti prebivalstva bodo najbrž težko v celoti izkoristile. Tudi ne verjamem, da je kakovost življenja na periferiji slabša. Verjamem, da je standard nižji, če se ga meri s finančnimi sredstvi, kakovost življenja pa najbrž da ni. Tukaj bi veljalo biti pozoren tudi na vsa določila, ki pozitivno diskriminirajo tistih, ki ne študirajo v kraju bivanja. Treba je vedeti tudi, da niso vsi študentje, ki imajo stalno bivališče v kraju svojega študija, tudi v resnici doma pri svojih starših. Čas študija je čas, ne samo izobraževanja, je tudi čas osamosvajanja, finančnega, socialnega in še kakšnega. In zdajšnja zakonodaja tega ne predvideva. Ne ve, kdo v resnici živi pri svojih starših, kdo ne, kdo je samo prijavljen, ne vem, pri sorodnikih v Prekmurju, na Bovškem, Ilirski Bistrici ali pa Metliki, v resnici pa živi s svojimi starši v kraju svojega študija. Tukaj je pomanjkljivosti veliko in kot sem že rekel v predstavitvi mnenja poslanke skupine, tudi če so določene določbe tega zakona zlorabljene, še vedno ne menimo, da je štipendij zaradi tega preveč. Kot rečeno, preveč enostavna rešitev je ta, ki se ponuja. Nisem čisto prepričan, da je pravična do vseh, ki naj bi jih zadevala. Upam, da leto oziroma kakšen mesec več, kolikor bo potrebno počakati, da bi se dobro in pravično in sistemsko to področje uredilo, ne bo preveč niti za predstavnike študentske organizacije, niti za opozicijo, niti za pozicijo, niti za tiste prejemnike štipendij, ki bodo v tem šolskem letu morda zaradi tega brez štipendije. Če minister za delo, družino in socialne zadeve trdi, da se v trenutni situaciji boljšega zakona ne da narediti, mu jaz verjamem. Obenem pa sem seveda prepričan, da je s to spremembo, ki jo danes sprejemamo, bo zakon o štipendiranju dosti boljši, kot je bil doslej. Hvala.
Besedo ima gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Jaz ugotavljam, da sedaj teče razprava na dveh ravneh. Eni razpravljajo čisto ideološko politično. Vemo, kaj to pomeni, da je tukaj veliko interesnih premesi in precej iracionalnega. In drugi razglabljajo strogo racionalno. Tako sem jaz razumel, argumentacijo dr. Svetlika. Hkrati ugotavljam, da je sedaj nihče ne upošteva. Govore kar mimo te argumentacije, ki so jo želeli, in ki bi jo lahko slišali, če bi iskreno želeli. Sam bi rad odgovoril, da nimajo prav tisti, ki pozivajo z moraliziranjem in ki nas, ki ne podpiramo njihovih idej, soočajo z vprašanji, ali bomo sploh še upali pogledati študentom in študentkam v oči. Naj povem, da sem sam že kar nekaj let tukaj v parlamentu, da sem imel s študenti številna srečanja, da sem marsikdaj podprl njihove interese, da jih kdaj tudi nisem, pa si zaradi tega nismo zrli mimo oči, ko smo se srečali bodisi na cesti ali kjerkoli drugje. Smo se na racionalen način najbrž razumeli. Naj povem, da tisti, ki v javnosti razlagajo, kam dajejo svoj denar, in celo individualno, najbrž na nekaj računajo. Jaz sem prepričan,da ni poslanke in poslanca, ki ne bi bil kdaj pa kdaj tudi dobrotnik, pa nihče od nas ne govori komu, z imenom in priimkom, in s kakšnim poklicem, ali kaj študira. Nismo govorili, da se ne bi čutil naš dolžnik, da ga ne bi s tem morebiti nagovarjali, da ne bi pozabil, ko gre na volitve, komu je dolžan. Kdor je dobrotnik, naj bo dobrotnik, anonimno. Ko bo dal Unicefu za afriške otroke, ki jih ne pozna, bo ta dobrota bistveno večja, kot pa takrat, ko da sosedu, na katerega glas ob volitvah računa. In tukaj v parlamentu smo zato, da razmislimo racionalno, da odločimo, tako kot pač menimo, da je najbolj prav, in ne zato, da nastopamo kot na kakšni reviji, na kateri bi izbirali najbolj všečnega parlamentarca.
Besedo ima gospa Andreja Črnak.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Omenili ste, da do leta 2007 nismo imeli sistemskega zakona, ki bi urejal štipendiranje. Ampak čudo prečudno, štipendij je bilo več kot danes. Ne oporekam temu, da je bilo treba sprejeti sistemski zakon v letu 2007, oporekam pa temu, da ni bilo moč predvideti, da se bo število štipendij znižalo, če bomo ohranili enak cenzus in v osnovo pričeli vključevati nove socialne transferje, zlasti otroški dodatek, ki pri tistih najrevnejših pomeni kar 50% minimalnega dohodka. Posledica je jasna, zato je toliko štipendij manj. Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve je zelo hitro pristopilo k spremembi tega zakona, zavedajoč se, da je možno novelacijo speljati šele z naslednjim šolskim letom. In kot je bilo rečeno, število štipendij se bo avtomatično zaradi cenzusa povečalo za 5000, preostalo pa bo rezultat tega, da živimo v bolj zaostrenih življenjskih razmerah, število štipendij se bo povečalo za 7 do 8 tisoč. Ministrstvo napoveduje novo sistemsko spremembo celotnega zakona, kjer bo pravzaprav več gradilo na tako imenovanih sistemskih ukrepih oziroma na razvojnih štipendijah, kar so predvsem kadrovske štipendije, socialne štipendije oziroma državne štipendije so pa predvsem socialni korektiv, socialna pomoč, ki se hočeš-nočeš mora primerjati tudi z ostalimi socialnimi pomočmi. In če tega ne vidimo kot del neke celote, povzročamo nove oblike diskriminacije. In to vam je minister zelo natančno razložil, kaj to pomeni. Ne pozabiti, da je v letošnjem letu napovedan tudi nov zakon o socialnih transferih oziroma enotni vstopni točki, ki bo še bolj postavil v enak položaj vse prejemnike socialnih pomoči in skušal sistem distribucije tudi na račun vaših zahtev zagotoviti bolj pravično. Štipendije so del celovite socialne politike in dovolimo ministrstvu, da z argumenti, ki so nam jih danes predložili in so predvsem strokovni argumenti, ubrani spremembe, ki so zapisane v tem zakonu, demagoške razloge pa prihranimo za kaj drugega. Hvala.
Besedo ima dr. Luka Juri.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav sodelavkam in sodelavcem! V dosedanji razpravi smo slišali nekaj argumentov in veliko očitkov. In siguren sem, da bi z očitki lahko nadaljevali kar še nekaj časa, najmanj toliko, da bi porabili ves čas, ki nam je na razpolago. Mi bi lahko nazaj očitali o odgovornostih za stanje v tem podjetju, v javnem podjetju, v tistem javnem podjetju, pa bi lahko začeli z Luko Koper, nadaljevali s podjetjem z državno lastnino, z Interevropo, in prišli bi do Hita in tako naprej. Najverjetneje z očitki ne bomo daleč prišli, ko se bomo pogovarjali o rešitvah. Zato predlagam, da pustimo očitke, ker ping-pong lahko igramo tudi drugod in ni treba v Državnem zboru in se lotimo rešitev. Kakšnih rešitev? Če primerjamo prejšnji in sedanji sistem, sistem, ki ga uvaja ta sprememba zakona, je jasno, da bomo povečali število štipendij. Povečali jih bomo za najverjetneje najmanj 7, morda celo 8.000. To je dejstvo. Dejstvo je tudi, če bomo sprejeli amandma, ki je predložen, bomo to število še naknadno povečali. Takšno spremembo podpiram. Predvsem pa podpiram poleg dobrih sprememb realne spremembe, ker si želim realen zakon. In ne glede na to, da se zavedam, in tu lahko s čisto vestjo to povem v obraz kateremu koli uporabniku teh štipendij, torej tudi študentom, ne glede na to, da se zavedam, da z zavračanjem tega amandmaja bo štipendij manj, vem, da v tem trenutku je to edina realna rešitev. Vem tudi, da to ni končna rešitev in da bodo storjeni koraki naprej v kratkem in da že v prihodnjem letu bo teh štipendij še več. Sem socialni demokrat. In če se ne zavedam pomena spodbujanja mladih, da se izobražujejo, potem si takšne vrednostne opredelitve ne zaslužim. Sam sem bil do pred kratkim študent in sedaj predavam kot asistent na Primorski univerzi. Zavedam se vseh težav, sploh zato, ker sem študiral izven Slovenije kar nekaj časa in štipendij nisem dobil. Vendar se zavedam tudi, da tu, ko sedim v Državnem zboru, moram odgovarjati tudi za delovanje celotne države, za delovanje celotnih financ in za realne sistemske rešitve. Zato se zahvaljujem ministru, da je takšno realno sistemsko rešitev pripravil in računam, da bomo korak naprej videli že v kratkem. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Milenko Ziherl.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospodu ministru in vsem prisotnim v dvorani. V Slovenski demokratski stranki dajemo velik poudarek in pomen znanju oziroma na znanju temelječi družbi. Da nismo samo na deklarativni ravni, dokazuje tudi dejstvo, ki ga je omenil že kolega Petek, da vsak od nas štipendira enega študenta ali dijaka. In ravno ob tem bi začel razpravljati, kajti to dejstvo je poželo že nekaj zlobnih komentarjev, pa bi to dejstvo dopolnil - da z našimi štipendisti nimamo direktnih stikov, so preko centralne organizacije in niso v našem volilnem okrožju, torej nas zaradi tega ne bodo mogli voliti. Sem pa toliko seznanjen, da je moj štipendist v težki socialni stiski in mu ta denarna pomoč pride zelo prav in se ne sprašuje, kakšno je politično ozadje. Zavedamo se tudi, da je zakon, ki je bil sprejet še v času vlade Janeza Janše, da bo že po kakšnem letu potreben popravka, dopolnitev. Kajti zakona v fazi priprave ne moreš aplicirati na 80 tisoč in več posameznih usod in se posamezni primeri pokažejo šele po tem, ko se zakon izvaja, zato v prvem letu velikokrat nastane potreba po dopolnilnih aktih. In v tej luči kaže podpreti tudi zakon, ki ga je pripravila sedanja vlada. Želel pa bi le aplicirati na kolegice in kolege, da podprejo tudi naš amandma, ki je nastal v sodelovanju s Študentsko organizacijo Slovenije, torej z organizacijo, ki se je še kako tiče predmet, o katerem danes razpravljamo. Vsakih novih tisoč štipendij bi zapolnilo vrzel na področju, kjer je več povpraševanja kot ponudbe. In zato ne morem verjeti, da v rebalansu proračuna se celo s te predpostavke jemljejo sredstva. Čeprav ne gre za velike denarje, če jih primerjamo z nekaterimi drugimi predpostavkami. Mislim, da bi Vlada z lahkoto našla še tisti milijon ali dva, da se zapolni ta vrzel oziroma ta manjko sredstev in se zadovolji s štipendijami čim več študentov. Mislim, da so nekateri kolegi tudi že danes razpravljali o tem, da je bilo v preteklosti pri usmerjanju študentov narejenih veliko napak, ko je bilo preveč popularizirano družboslovje in je zaostajalo naravoslovje. Ravno na naravoslovju mi pričakujemo, da bodo potenciali, ki bodo s teh področij prišli na delovna mesta, da bodo lahko popeljali Slovenijo v nove izzive. Seveda pa mora biti zato biti v podjetjih ustrezna raziskovalna atmosfera, posluh do znanja mladih, čim prej zaposlitev za nedoločen delovni čas in čim prejšnja vključitev v raziskovalne projekte. Samo na ta način bomo lahko odgovorili izzivom globalizacije in na ta način bomo prešli sedanjo gospodarsko krizo. V proizvodnji bodo prosperirala tista podjetja, ki bodo šla na trg z novimi izdelki, z novimi tehnologijami, z novimi odgovori na postavljena vprašanja sodobne družbe. Za to pa potrebujemo zadostno število visoko izobraženih ljudi, ki morajo imeti na delovnem mestu priložnost, da aplicirajo svoje znanje, ne da jih potisnejo v en kot in so najbolj srečni v tisti tovarni, da mirujejo. Z ministrom sem se strinjal tudi v eni postavki, ko je govoril, da bo treba razviti inštrumente, ki bodo napotili čim več prosilcev v tako imenovane kadrovske štipendije in bo to razbremenitev državnih štipendij. Kadrovska štipendija pomeni v nekem pogledu tudi že nekako zagotovljeno ali pa vsaj na pol zagotovljeno delovno mesto oziroma se študent v času študija že vključuje v proizvodnje procese in spoznava tovarno oziroma delodajalca, pri katerem naj bi se v bodočnosti zaposlil. Da bom podprl zakon in amandma me navaja tudi izkušnja iz terena, ker poznam kar nekaj primerov, ko so za las izgubili Zoisovo štipendijo in po spremenjenih oziroma popravljenih kriterijih je velika možnost, da si jo pridobijo nazaj. To je s področja Zoisovih štipendij, tam so seveda, ni potrebo posebej poudarjati, najboljši študentje, kajti strogi kriteriji do pridobitve te štipendije to zagotavljajo. Treba je čim bolj olajšati položaj študirajoče mladine. Ni mi pa všeč v nekaterih naših razpravah, ko tisti, ki so skočili iz plače skoraj nič, za tri do petkrat, ko pravijo, da si ne morejo privoščiti štipendiranja enega od študentov. Vsak tak izgovor je tak, kot rečejo doma na kmetih, da ga je pes prinesel na repu. Torej niso nič vredni. Mislim, da je vsak v tej hiši, v tej stavbi sposoben štipendirati enega študenta in naj od besed preide na dejanja. Tisti, ki imajo že v imenu svoje stranke naziv socialen in tako naprej, bi lahko nosili zastavo na teh področjih. Imamo kolege, ki so za delni delovni čas zaposleni še na svojih starih delovnih mestih, in bi lahko marsikdo tisto razliko med župansko plačo pa poslansko plačo tudi tam našel kakšen drobiž, drobiž v absolutnem smislu, kajti njegov prejemek je velik, da bi eno majhno štipendijo iz te razlike nakazal nekomu, ki jo je potreben. Opozoril bi pa še, da prihaja generacijski manko. V naslednjih letih se pričakuje do 6.000 manj novih študentov. Vsaj tako sem zasledil oziroma so me opozorili na škofjeloški gimnaziji, ko ravnatelj govori, da je na dijaškem področju do 6.000 manj dijakov. Torej tudi študentov po tej logiki ne more biti več. Ravno zaradi tega se v tem generacijskem manku morajo najti sredstva, načini, da bomo čim večjemu številu seveda predvsem upravičenih prosilcev zagotovili štipendijo. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Ne bom ponavljal tega, kar sem prej rekel, sem pa dolžan nekaj odgovorov, ki so bili direktno naslovljeni v razpravi na mene. Najprej poslanec, gospod Prijatelj, je spraševal, če imamo dovolj denarja za štipendije. Za zakon, ki je v veljavi in za predlog, ki ga dajemo, imamo dovolj denarja. Seveda pa je treba biti nekoliko previden in tudi zato smo odgovorni, kajti razmere, kot sem jih že uvodoma navedel, silijo oziroma dajejo možnost pristopa do državnih štipendij v krizni situaciji vedno večjemu številu upravičencev. Decembra 2007 je bilo prejemnikov po tem zakonu državne štipendije 34.000, decembra 2008 tudi 34.000, februarja 2009 pa, kot rečeno že poprej, 38.000. To je učinek, ki ga je treba imeti pred očmi. V zelo kratkem času je bil prirast za 4.000 in mi moramo biti pripravljeni tudi na to situacijo. Kar zadeva izpostavljenost oziroma poudarjanje udeležbe študentov in študentske organizacije, tudi ta predlog, ki je pred vami, je plod intenzivne debate v delovnih skupinah, pa tudi na svetu za študentska vprašanja. Nismo povsem do skladnega predloga prišli, smo pa šli v smeri želja in predlogov študentov, kolikor smo ocenjevali, da je ta hip najbolj možno. Novi zakon bo to leto, še enkrat poudarjam, pripravljen. Tu bomo odprli tako vprašanje meril, pa tudi vprašanje višine štipendij. Državna štipendija je morda za sedanje razmere in življenjske stroške razmeroma nizka. Mi čakamo na oceno življenjskih stroškov posameznih kategorij prebivalstva. Nestrpno čakamo na to oceno, da bi potem na tej podlagi ocenili in uravnavali vse socialne transfere. Kar zadeva pa razmerje center-periferija, ki je bilo izpostavljeno, naj navedem zanimiv podatek mogoče za vas, da iz pomurske regije dobiva državno štipendijo precej več štipendistov kot iz ljubljanske. To je ustrezno temu, kar želimo, da podpiramo tiste regije, ki so šibkejše, kjer je potreba po štipendiranju skozi državne štipendije večja. Moram še k temu dodati, da tudi ta rešitev v sedanjem zakonu gre nasproti oddaljenim študentom, ki so oddaljeni od kraja študija, in da je tudi pri štipendiji ustrezen dodatek na račun tega, koliko ima kdo kilometrov od kraja, kjer študira. Ta vprašanja se že sedaj regulirajo v tem zakonu, je pa tudi temeljno načelno vprašanje, če že o socialnih štipendijah govorimo, ali je nekdo bolj reven, če živi v Ljubljani, če je reven, kot če živi kjer na periferiji. Mislim, da se je treba resno vprašati, da če imamo enak kriterij, potem revnih in tistih, ki so v pomanjkanju, ne smemo obravnavati drugače, če živijo v različnih koncih Slovenije. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Pečan.
Jaz moram reči, da tega amandmaja ne morem podpreti, in sicer zaradi vsega tega, kar sem prebrala v predlogu zakona, v obrazložitvi predloga zakona in to kar sem slišala povedati ministra, ki mislim, da, ne da bi ga hvalila, ampak to je razlaga predloga, ki mislim, da od vseh ministrov najbolje zna razložiti probleme in prednosti, ki jih prinaša določena zakonodaja. Jaz se z gospodom svetlikom sploh poznam ne od prej, tako da lahko samo povem, da sem izjemno zadovoljna, kadar poslušam njegove razlage, ker resnično razumem, za kaj gre. To je prvo, zaradi česar mislim, da njegove argumentacije ni možno ovreči. Drugo, kar bi rekla, je zelo pomembno to, da smo večkrat slišali ne samo s strani ministra, ampak tudi s strani nekaterih poslancev, da so pogajanja, pogovori, dogovori s Študentsko organizacijo Slovenije intenzivni in stalni. Da to ni ta trenutek in da to ni samo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, ampak je tudi Ministrstvo za visoko šolstvo in da smo v poslanskih skupinah koalicije tako kot prej, ko smo bili v opoziciji, pripravljeni vedno za odprt pogovor s Študentsko organizacijo. Rada bi spomnila, da sem bila članica Odbora za visoko šolstvo in sem bila priča neverjetnemu nezaupanju, da ne rečem odnosu, ki je že mejil na sovraštvo do Študentske organizacije, ko je šlo za vprašanja Zakona o visokem šolstvu, ko je šlo za vprašanje resolucije o nacionalnem programu razvoja visokega šolstva, znanosti in raziskav. Spomnite se kakšne borbe so bile in kako ste se v takratni koaliciji podcenjevalno in odbojno obnašali do študentov iz Študentske organizacije, ob tem, da so, jaz nisem bila članica Odbora za delo, družino in socialne zadeve, tako da nisem bila priča, kakšne so bile debate s Študentsko organizacijo na tem odboru takrat, vendar pa sem po magnetogramu razprave v drugem branju Zakona o štipendiranju razbrala, da sta najmanj dva tukaj prisotna razpravljavca ostro nasprotovala predlogom Študentske organizacije, kljub temu da je Študentska organizacija, zanimivo, znala izračunati, da štipendij ne bo več, ampak manj, že takrat, in da so pri vsaki zadevi, ki so jo komentirali, od štipendiranja pa vse do študentske prehrane, do zakona o visokem šolstvu, do resolucije, ki sem jo prej omenila, vedno prihajali s trdnimi, tehtnimi in kvalitetno pripravljeni argumenti. Da nikoli niso blefirali, da nikoli niso kazali neznanja, nesposobnosti, arogance ali pa česa podobnega, kar danes slišimo oziroma smo včeraj zlasti poslušali že sto petdesetič ponovljeno, kako smo mi tukaj, ki smo v koaliciji, naenkrat postali nesposobni, neuki, "butlji prve klase" in tako naprej. Študentje nikoli niso bili neumni, niti neuki in so razpolagali s podatki, s katerimi, zanimivo, takratna koalicija sploh ni razpolagala. Pa ne zaradi tega, ker niso bili dosegljivi, ampak zaradi tega, ker ni znala do njih priti, medtem ko so študentje znali do njih priti. Jaz moram reči, da sem to tudi enkrat zelo jasno povedala, da sem ponosna, da sem državljanka države, v kateri so študentje, prvič, tako sposobni, in, drugič, tako dobro organizirani, kot so naši študentje. In sem še danes ponosna na njih. In sem ponosna tudi na to, da so poskusili iti skozi stranska vrata in povečati limit za dodelitev štipendije. Prav je, tako morajo ravnati, če so dinamični, če so organizirani, naj poskusijo kjer se da. Tokrat pač ne bo šlo, vendar bodo v naslednjih fazah, ko se bodo pogajali z Ministrstvom za delo, družino in socialne zadeve, bodo zagotovo našli pot in način, da bodo čim večjemu številu študentov in dijakov, ker tukaj ne gre samo za študente, omogočili spodobno življenje s prihodki, ki si jih lahko zagotovijo iz družinskega proračuna plus štipendijo, ki jo bodo dobili in seveda ostali dodatki, ki jim pripadajo glede na njihov siceršnji status. Jaz mislim, da je ta amandma nepotreben. Ta amandma je pridobivanje pozitivnega odnosa javnosti do skupine ljudi, ki so v preteklem mandatu naredili luknjo v vodo in ustrelili enega velikega kozla. Zdaj je treba to seveda popraviti. In mi to skupaj z Vlado popravljamo in bomo še naprej popravljali, ker se pač vsega v enem koraku ne da narediti. Tako še enkrat povem, amandmaja ne bom podprla.
Hvala. Odpiram ponovno prijavo za razpravo, ker vidim še dvigovanje rok. Gospod Kres, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani ostali navzoči! V Slovenski ljudski stranki vsekakor podpiramo amandma, seveda pa tudi nismo proti zakonu. Podprli bomo tudi zakon, če amandma ne bo šel skozi. Ko pa sem slišal, kako sposobne študente imamo v tej naši državi, pa saj se imajo od koga učiti. Jaz trdim, da v naši državi sploh nismo tako slabi in da znamo zadeve streči, včasih pa nam res malo zmanjka pri komunikaciji. Ampak dobro. Vse to je življenje. Jaz mislim, da bomo vse pripeljali v takšno smer, kot je treba, in seveda tako, kot je predhodnica rekla, vse to je živa stvar, vse to je treba tudi sproti prilagajati in pripeljati do tega, da bodo študentje zadovoljni, da se bodo izobrazili in da bodo še bolj sposobni, kot so, in da nadaljujemo to uspešno pot. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Rožej. Prosim.
Hvala lepa, predsedujoči. V današnji razpravi so se nekateri - eden, razpravljajoči po nemarnem, po moje, obregnili tudi ob stvari, ki se sicer tičejo socialnega statusa, ne sicer ljudi, o katerih danes tukaj razpravljamo, zato se mi zdi vseeno vredno, čeprav bo mogoče kakšen pomislek, da sta čas in prostor, v katerem to delam, neprimerna, reči, da je očitek, ki ste ga, gospod Ziherl, izrekli na mojo socialno stanje, lahko se vam sicer zdi pravilen, je pa popolnoma deplasiran. Resničen pa je toliko, kolikor bi jaz, kaj jaz vem, komu drugemu tukaj prisotnemu, mogoče - se oproščam poslanki Jerajevi, rekel, kako to, da ima ona samo enega otroka, jaz imam pa dva. Ene stvari v tem življenju pač morate verjeti, da so stvar različnih okoliščin, na katere ne morete tako splošno reagirati. In ko sem že ravno pri besedi, vam sporočam, da če ne verjamete v dobre namene tega in resničnost tega, kar sem rekel, se mi zdi tudi deplasirano, da mi pošiljate čestitke za rojstni dan, tako kot vsem v Državnem zboru. Zdi se mi to res licemersko. Hvala.
Ste bili imenovani. Dovolite, se boste raje prijavili k razpravi v naslednji rundi. Gospa Jeraj, izvolite, imate besedo.
Hvala. Mi bomo zakon podprli, ker izboljšuje situacijo. Podprli bomo tudi naš amandma in zakon, čeprav ne boste glasovali za naš amandma, ker, kot rečeno, izboljšuje stanje. Minister je prej omenil, da nima težav s predlagateljem. Vi najbrž res ne, ampak vi niste tisti, ki glasujete. Glasujejo tukaj moji kolegi, ki pa očitno s tem imajo problem. Rekli ste, da ne morete po nujnem postopku oziroma da ni bilo možno tako hitro pripraviti zakona in da je problem nujni postopek. Jaz bi vam predlagala, da kdaj prisluhnete vašim kolegom ministrom in ministrici, ki imajo zelo inovativne ideje, za kaj vse je treba hitro ukrepanje in nujne postopke izpeljati. Čez noč sprejemamo zakone, neverjetno. Mi vam bomo dali čas, da boste v miru in strokovno in dobro pripravili spremembe zakona. Omenila sem, da bi morali vsi skupaj več narediti na kadrovskih štipendijah, ker kadrovske štipendije dejansko pomenijo povezavo med znanjem in med gospodarstvom. Ne samo to, lahko pomenijo tudi zaposlitve za te mlade, in to je najbolj pomembno. Ko se je pripravljal zakon in v času sprejemanja smo še verjeli, da bomo uspeli v tej državi s projektom pokrajin, da bomo v regijah zadržali izobražen kader, da ne bodo ostajali v univerzitetnih središčih, ampak se bodo vračali v svoje domače okolje in tam prispevali in posredovali to znanje, ki so ga pridobili. In idealno očitno ni nič, ampak takrat se je z zakonom za 11% potem dvignila državna štipendija, za 22% najvišji dodatek, 21% dodatek za izobraževanje. Res pa najbrž nismo bili dovolj pozorni pri tem, ko smo v dodelitev štipendij vključili tudi nekatere druge prejemke. Tudi takrat smo ob sprejemu zakona sprejeli veliko amandmajev in zaradi tega je najbrž prišlo do tega, da je zakon na kakšnih mestih težko izvedljiv oziroma nekonsistensten. Ampak z vsako novelo se ga bo na tistih področjih, kjer bo potrebno, izboljšal in popravil. Kolegica, ki je predsednica Odbora za delo, družino, je omenila, kako želijo izboljšati in centralno urediti prejemke. Mi smo nekaj na tem že naredili, čeprav nam kolegi iz DeSUS-a očitajo, da so bili zaradi tega mnogi prikrajšani. Res, s spremembo zakona o socialnih transferih so bili prikrajšani upokojenci, in to pri varstvenem dodatku. Pri vseh ostalih pa je bila sprememba pozitivna in smo na enotno izhodišče in na transparenten način postavili določene transfere, ki smo jih prej dodeljevali in usklajevali, nekatere dvakrat letno, enkrat letno. S sistemom smo določili, da transferi, ki izhajajo iz pravic iz dela, se usklajujejo z rastjo plač, transferi, ki so vezani na stroške življenja, pa na rast življenjskih stroškov. Zato bo imela Vlada zagotovo lažje delo, ker so pač neka izhodišča in nekatere stvari že na isti poziciji, kot so bili takrat, ko smo mi to prevzemali. In jaz verjamem, da se bodo v tej smeri spremembe zgodile, kar je zagotovo prav. Na odboru smo vprašali državno sekretarko, kaj pomeni, če se sprejme naš amandma, nekoliko višji cenzus. In povedala je, da to pomeni 500.000 evrov v letu 2009. In mogoče za primerjavo, to je kakšnih 5 odškodnin, ki jih bodo dobili izbrisani, in najbrž to ne bi smel biti tak težek problem za to državo.
Hvala. Gospod Hrovat. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Debata se je razvila točno v smer, za katero sem upal, da se ne bo. Torej obmetavanje iz ene na drugo stran, to absolutno ni produktivno. Upam, da ste razumeli v mojem prvem izvajanju, da ne bo kakršne koli dileme, mi absolutno podpiramo spremembe zakona, ker menimo, da je po dveh letih zdaj ta zakon potreben sprememb. In v tem ni nobene dileme. Zdi se mi škoda časa, da bi ga namenjal za razprave v zvezi s tem, da bi argumentiral oziroma oporekal tistemu, kar je bilo z nasprotne strani povedano. Torej potrebne so spremembe. Jasno je, gospod minister, ki se tudi meni zdi, da zna razložiti zadeve, jasno obrazložil, da ne bo šlo, da amandma ne bo sprejet, da tisto, kar ste predlagali ali pa kar so predlagali študentje, ne bo povzeto oziroma ne bo sprejeto. Prej je ena od kolegic rekla, kako so vedno prihajali študentje z argumenti, da je ponosna na njih in da je "sploh in oh", in verjemite, tudi pred nas so prišli z argumenti in enako mi menimo, zato mislimo, da bi se našlo tistih, ne vem, 500.000 evrov, o katerih smo govorili, v proračunu kjerkoli že. Sploh glede na to, da se bo pripravljal rebalans rebalansa. In to bi bilo enostavno možno. Torej, rad bi opozoril še na eno zadevo. Mi poslanke in poslanci smo tisti, ki sprejemamo zakonodajo, ne ministrstvo. Če se mi tako odločimo, da bomo cenzus zvišali tako kot predlaga študentska organizacija, potem bomo to izglasovali in ministrstvo bo sigurno našlo denar oziroma sredstva za to povišanje. Ne nazadnje tudi sami ste že večkrat v tem mandatu vložili zakone, ki so bili vloženi z vaše strani, brez pomoči ministrstva, in sredstva so se našla. Enako bi bilo tukaj. Verjemite, zdaj imam štiriletne izkušnje v prejšnjem sklicu parlamenta in moram reči, če se nekaj hoče, se potem to tudi da. Naj pa še rečem to, da sprememba zakona, ki je potrebna, o kateri sem že govoril, pa govori samo o tem, da je to jasno, da se zakoni spreminjajo, da se relacije spreminjajo. To je zelo podobno kot danes, ko smo po šestih mesecih oziroma po dveh dobrih mesecih že sprejemali na Odboru za delo, družino in socialne zadeve spremembo zakona in tudi danes smo te stvari že obravnavali tukaj na plenumu. Tako da dejansko gre za to, da je zakon bil takrat narejen z dobrimi nameni, zdaj se je izkazalo, da so potrebni popravki. In s tem ni nič narobe. Če pa se to dopolnilo sprejme, sem pa prepričan, da bo ministrstvo našlo sredstva, ki jih potrebuje za ta dvig cenzusa. Hvala.
Hvala. K besedi se je javil gospod minister. Izvolite.
Hvala lepa. Mislil sem, da ne bo potrebno, pa vendarle moram ponoviti. Pri tem amandmaju vendarle, tako kot smo uvodoma pojasnili, ni toliko ključen denar, kot je ključno troje: da se ruši razmerje med socialnimi transferji, kamor spada tudi štipendija, da je problem pozitivne diskriminacije, ki jo potem ne moremo uveljavljati, če vpeljemo ta cenzus, kot je predlagan, in da se ruši tudi eden od namenov zakona, to je, da se odpira na račun kadrovskih štipendij večji dostop do socialnih. In to bomo morali, kot rečeno, v prihodnje bolj temeljito urediti, če bomo hoteli, da bo res ta namen dosežen. Hkrati pa mislim, da osnovni namen pa je bil dosežen, ker bomo povečali število državnih štipendij. In še enkrat, pri teh novih rešitvah, ki jih pripravljamo, mislim, da imamo še zmeraj veljavni dogovor s Študentsko organizacijo, da jih bomo pripravljali skupaj, tako kot smo zelo intenzivno tudi ta predlog sprememb zakona. Hvala lepa.
Hvala. Ker je še interes odpiram, nov krog razprave. Kdor želi razpravljati o drugem členu in amandmaju k temu členu, naj se prijavi. Gospod Levanič izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Moram povedati, da tega amandmaja ne bom podprl, pa ne zaradi tega, ker je bil podan in predlagan s strani Slovenske demokratske stranke, pač nimam problemov s tem, da bi podprla amandma katere koli druge stranke, ampak ga ne bom podprl zato, ker ne končujemo poglavja na tej točki, ker šele pričenjamo s korakom, in to je pristopiti k novemu štipendijskemu zakonu, ki bo seveda celovito urejeval to področje. Strinjam se tukaj z nekaterimi iz opozicije, gospod Hrovat, ko pravite, da pa so nekatere točke, na katerih se lahko zadimimo, in to je, da ta zakon je sigurno korak naprej, da izboljšuje nekatere segmente, ki so bili predvsem pomanjkljivi znotraj obstoječega zakona o štipendiranju in da lahko s skupnimi argumenti ugotavljamo, da smo zvišali cenzus dostopa do novih štipendij, da bo več dijakov in študentov upravičenih do novih štipendij. Je pa res, da tudi ta zakon vsebuje cenzus sedemdeset, kar se tiče predvsem pozitivne diskriminacije, in je zaradi tega je potem tudi neko razmerje ohranjeno. Strinjamo se tudi s tem, da to ni idealna situacija, da je treba skupaj v dialogu s Študentsko organizacijo in zvsemi vpletenimi, ki se jih štipendijska politika tiče, ustvarjati nov sistem, ki bo seveda urejeval štipendijsko politiko drugače. Ta trenutek se vsi zavedamo tega, da nimamo skladnega štipendijskega sklada, da so štipendije so premajhne, da je to potem vezano tudi na to, da morajo študentje v bistvu ob študiju še opravljati kakšno drugo delo, ker sama štipendija ne omogoča samo študija in tako naprej. Gre za obilo drugo problematike, ki se tiče tudi študentske populacije, da ne govorimo o mladih nasploh. Moramo pa tudi priznati, da je Ministrstvo za delo naredilo korak naprej, in tu je seveda vsa pohvala, predvsem zaradi tega, ker je sprejelo zavezo, da bo tudi v tem letu začelo delati na novem zakonu. In to je treba jasno povedati in takšne poteze podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Gospa Jeraj.
Jaz se opravičujem. Jaz sem samo pozabila prej, ko sem govorila, opozoriti, da je v poročilu napačen podatek v poročilu odbora, kjer piše, da so bila sredstva zmanjšana na postavki za državne štipendije v višini 6,8 evrov. V letu 2008, v letošnjem letu so bila zmanjšana z rebalansom za leto 2009. Ker gre za uradni dokument je to najbrž treba popraviti.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Glede na to, da sem prosil za repliko, bom najprej to izkoristil in potem morda še kakšen stavek ali dva dodal. V razpravi sem navedel, da je marsikdo, ki je bil izvoljen v Državni zbor, se mu je situacija bistveno popravila, po finančni plati seveda, vsaj za enkrat, dvakrat, nisem pa nikogar imenoval po imenu. Če se kdo prepozna, potem pomeni, da nisem govoril v prazno in je bil v praksi prikazan slovenski pregovor "Če mački stopiš na rep, zamijavka in odskoči." Sedaj pa okrog amandmaja in vseh predlogov. Strinjamo se, da je nov zakon o štipendiranju nujno potreben, če ga čim prej pripravimo, potem lahko s sprejetjem tega amandmajem lahko samo zapolnimo vrzel do neke boljše, sistematičnejše ureditve sheme štipendiranja. In predvsem tudi napotitve študentov v smeri študija, tistih smeri študija, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kjer imajo velik primanjkljaj, po katerih industrija, proizvodnja, gospodarstvo dobesedno kličejo in jih na veliko vabijo. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 16.05. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali ob 16.05.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da se umirite in zasedete mesta. Prehajamo na glasovanje Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Kaže, da glasovalne naprave delujejo. Zato lahko preidemo na nadaljevanje prekinjene 8. točke dnevnega reda, to je na drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 7. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na 9. člen in odločamo o amandmaju Poslanske skupine Zares k 9. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 5. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Besedo dajem predlagatelju zakona, če želi podati predlog za nadaljevanje obravnave. Gospod minister, želite da nadaljujemo s tretjo obravnavo na isti seji?
Ja, prosim.
Hvala. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj zakona predlaga, da Državni zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v torek, 26. 5. 2009, po končanih glasovanjih. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 9. točke dnevnega reda, to je na obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Najprej prehajamo na 3. člen, in sicer na odločanje o amandmaju poslanskih skupin DeSUS, LDS, SD in Zares k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti nihče. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin DeSUS, LDS, SD in Zares k 18. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel dva amandmaja, in sicer k 3. in 18. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje. [[Ne.]] Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi predlog zakona neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 10. točke dnevnega reda - druga obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odpravljanju posledic dela z azbestom. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 12. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Sedaj odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 14. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil na naslednji seji zbora. Predlog zakona za tretjo obravnavo bodo pripravile službe zbora. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje prekinjene 11. točke dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembi Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 74, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda - obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine SDS k 2. členu. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Gospa Jeraj, izvolite.
Hvala lepa za besedo. V naši poslanski skupini smo povedali, da zakon podpiramo. Zakon se nadgrajuje, torej zakon, ki je bil sprejet v letu 2007 in je začel veljati s šolskim letom 2008/2009. Ker smo se takrat dogovorili, da bomo analizirali, kakšne posledice je prinesel. Res rezultat morda ni najboljši, 10.000 novih štipendij, ki so bile obljubljene, se je pa po navedbah ministra število kljub temu povečalo. Povedala sem že, da se je z zakonom povečala tudi oziroma so se dvignile tako državna štipendija, kot najvišji dodatek glede na dohodek družine, dodatek za izobraževanje. Kar pomeni, da so se v tem času štipendije zvišale. Novela pa prinaša torej dvig cenzusa. Z našim amandmajem ta cenzus še dvigujemo. Kajti izkazalo se je, da je nizek vstopni cenzus razlog, da veliko štipendij, ki bi lahko bile podeljene, niso bile. Vlada se je odločila, da cenzus nekoliko zviša. Mi predlagamo, da se ga zviša še bolj in to na predlog Študentske organizacije Slovenije. Ob tem naj povemo, da je dilema torej samo ena. Ali sprejmemo predlog Vlade, ki bo pomenil slabih 5.000 novih štipendij ali pa predlog Študentske organizacije Slovenije, ki bi pomenil 7 do 8 tisoč novih štipendij. Kljub temu, da je Vlada z rebalansom proračuna za leto 2009 na tej postavki odvzela 6,8 milijonov evrov, bi sredstva, ki so ta trenutek na voljo, zadostovala tudi za to. Torej, državna sekretarka je povedala, da za letos potrebujemo 2,2 milijona za uresničitev njihovega zakona. Če sprejmete še naš amandma, je potrebnih še 500.000 evrov, kar ne bi smel biti problem. Zato predlagam, da podprete naš amandma.
Hvala. V imenu poslanske vidim še dve roki, in sicer gospoda Levaniča in Prijatelja. Ali še kdo v imenu poslanske? Ne. Gospod Levanič, izvolite.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne bomo podprli predlaganega amandmaja. Predvsem zaradi tega, ker nismo končali tega poglavja urejanja štipendijske politike danes tukaj v Državnem zboru, ampak smo dobili jasno zagotovilo ministra za delo, družino, socialne zadeve in invalide, da se bo še to leto pripravil nov zakon, ki bo celostno urejeval štipendijsko politiko. Poleg tega smo prepričani, da ta trenutek dobivamo zelo dober zakon o štipendiranju, edini zakon v zgodovini Slovenije, ki ima res bolj ugoden cenzus. Cenzus se zvišuje z minimalnih 65 na 68, tudi na 70% minimalne plače, kar pomeni, da se ohranja pozitivna diskriminacija. V Sloveniji bomo dobili 5 tisoč novih štipendij, kar je gotovo, glede na čas v katerem se nahajamo, zelo pozitivno. In menimo, da bomo s takšnimi koraki začeli reševati problematiko tudi na tem področju. Kot že rečeno, amandmaja ne bomo podprli, podprli bomo zakon, kot je predlagan. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Prijatelj, v imenu poslanske skupine. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi. Kot že rečeno, če tega amandmaja ne sprejmemo, bomo zgolj pripeljali stanje na leto 2005. 17 tisoč prosilcev je za štipendije, ki jim nismo mogli dati štipendij. 6 milijonov 800 smo pustili neizkoriščenega denarja v proračunu, in ta vlada ga je pobrala iz tega "portfelja", in, seveda, namenila v druge namene. Zakaj je ta denar ostal, preprosto - zato, ker je bil cenzus tak, kot je bil in seveda prosilci, tudi če so napisali prošnjo, niso bili upravičeni do tega. Krivda torej na levi in na desni. Leva je povzročila novo krivica, desna staro. Študentje seveda zahtevajo popravo krivice s tem amandmajem, ki je dejansko njihov. In jaz bi rekel - zakaj ne bi teh 17 tisoč štipendij zmanjšali za 7 tisoč. Zakaj samo za 5, če vemo, da je to možno narediti. Denar smo imeli pa smo ga preusmerili drugam. Torej, ne vidim razloga, zakaj tega amandmaja ne bi podprli. Zelo preprosto. To je prvi zakon s katerim vlagamo v delo ne v nedelo. Namreč, znanje je veliko veliko delo. Do zdaj smo subvencionirali nepolni delovni čas oziroma takšne stvari, ki niso produktivne, to pa je nekaj kar lahko prinese močan multiaplikativni faktor. In jaz bi prosil, da smo toliko razumni in da potrdimo ta amandma in s tem omogočimo 7 tisoč štipendij več, namesto 5 tisoč. Še vedno bo razlika 10. In seveda več znanja v tej družbi, če je že slovenska družba temelječa na znanju.
Hvala. Najprej bi prosil, da se nekoliko umirite, da lahko govornik mirno govori. Odpiram prijavo za obrazložitev glasu v lastnem imenu, kajti videl sem kar nekaj želja za to obrazložitev. Prijava teče. Gospod Pojbič, izvolite.
Spoštovani predsedujoči. Kolegice in kolegi. Jaz bom ta amandma z veseljem podprl, ker sem prepričan, da je Študentska organizacija Slovenije pravilno predlagala in Študentska organizacija Slovenije je tudi tista, ki dodobra pozna ta problem. Še enkrat bom ponovil naslednje. V mandatu Janeza Janše je bil sprejet sistemski zakon o štipendiranju. Na ta zakon se je čakalo 15 oziroma 16 let. Ko je bilo nekaj rečenega tudi od kolegov poslancev tukaj, da je krivica na levi in na desni, jaz tega ne morem razumeti. Krivica je res nekje, je pa zagotovo na levi, ki je zmanjšala proračun na tej postvaki za toliko in toliko milijonov evrov. Mislim, da je nujno potrebno, da se ta predlog amandmaja, ki ga je predlagal Slovenska demokratska stranka, sprejme, da ta problem pripeljemo do točke, da bodo zadovoljni tisti, ki nujno potrebujejo te štipendije. Ta država nujno potrebuje znanje. Kot ugotavljamo tudi v tej socialno-ekonomski krizi, da je izjemno pomembno, če bi imeli veliko takih, ki veliko znajo. Trdim, da v Sloveniji imamo veliko takih, vendar še vedno premalo, da bi lahko lažje in kvalitetnejše in kakovostnejše to gospodarsko finančno situacijo tudi prebrodili. Še enkrat predlagam kolegicam in kolegom, da tukaj ne nagajamo eden drugemu, temveč poiščemo skupno rešitev. Skupna rešitev pa je naslednja, da ta amandma sprejmemo in zagotovimo študentom tisto, kar jim v tej družbi pripada. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Tudi sam nameravam podpreti amandma, saj se je med današnjo razpravo pokazalo, da v splošnem smislu državnega proračuna ne gre za tako velika sredstva. Sprejeti amandmaji bodo olajšali krizo na področju štipendiranja, torej bi lahko več ljudi dobilo štipendijo. Predvsem pa vidim, da sprejetje tega amandmaja ne bi povzročilo kakšne večje motnje v finančnih tokovih v proračunu in tako naprej, ker je napovedan že nov sistematski zakon. Če sprejmemo nov sistemski zakon do konca leta ali do konca naslednjega proračunskega obdobja bo ta amandma veljal samo eno proračunsko leto, ker bi potem sistemsko uredili z nekim novim zakonom o štipendiranju. Zavedamo se, da naš zakon ni bil popoln oziroma zakon prejšnje vlade, kajti 16 let kopičenja problemov se, seveda, z enim samim rezom ne da odpraviti. Takrat smo sprejeli zakon, za katerega smo se zavedali, da ga bo potrebno v najbližji prihodnosti popraviti. Sprejetje amandmaja bi olajšalo socialno stisko nekaterih in s sistemskim reševanjem v novem zakonu, ki bi vključil tudi ugotovitev tega prehodnega obdobja, bi pa morda prišli za eno stopnico višje oziroma na en nivo višje reševanja finančnih stisk študirajoče populacije. Zavezani smo k temu, kajti edino znanje, novo znanje mlade generacije lahko bistveno pripomorejo k uveljavitvi Slovenije v svetu in pri izhodu iz krize. Torej, podpiram amandma in zakon. Hvala.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jasna stvar je, da bom amandma podprl. Vsak pameten človek bi ga podprl in vsakdo, ki želi razvoj svoji domovini, bi ga podprl. Človeka moti, da nekateri mladi ljudje, ki so morda komaj stopili iz fakultet, ne razumejo tega, da tudi drugi študentje potrebujejo kakšno štipendijo, da bodo lažje študirali, da bodo več dosegli. Razlika je 2000 štipendij in mislim, da je navadna svinjarija, da se študentom ne omogoči to malo. Že, če bi reprogramirali kredite, ki jih namerava sedanja koalicija zopet dati nekim tajkunom, bi lahko štipendirali ne dodatnih 2000, ampak dodatnih 20.000 študentov. Ampak tega ne boste naredili, izgovarjali se boste na zakon, ki ga boste baje sprejeli in ki bo rešil čisto vse. Ampak, zakaj ne dovolite, da se reši vsaj še dodatnih 2000 študentov zdaj, ta hip v tem letu? Mislim, da je to smiselno in dobro. In če prisegamo v svoji državi na razvoj, na znanje, ja, potem pa naredimo kaj, da bomo imeli znanje. Od 1992 leta naprej je slovenski šolski sistem namerno uničeval znanje, namerno smo šli na najnižji skupni imenovalec in ni čudno, da so naše univerze izpadle iz vseh registrov kolikor toliko pomembnih univerz na svetu. A zdaj hočemo pa še nekaj vzeti, pa še manj dati, lepo vas prosim. Malo pameti, pa podprite ta amandma tako, kot ga bom jaz. Hvala.
Hvala. Gospod Barovič, izvolite.
Jaz razumem ta amandma tako, da bo imelo nekaj tisoč študentov več možnosti štipendiranja. Še enkrat spomnim na "Pomladni dan Evropske unije", kjer je bil poudarek na znanju, največji vrednoti. V parlamentu imamo na elektronski pošti že kar nekaj teh sporočil "Znanje žanje". Mislim, vsi se strinjamo, kako pomembno je znanje in kako vredno, poudarjam, vredno je znanje. Torej, če je vredno, dokažimo, da je vredno. Vlagajmo vanj, vlagajmo v mlade čim več, znanje, ki je to državo, Republiko Slovenijo, najljubšo, ki jo imamo najraje že dvignilo, omogočimo tega še več. Sprejmimo, kolegice in kolegi, ta amandma. Še enkrat poudarjam, že moji kolegi so povedali, gre za dva tisoč ali pa tri ali pa štiri, še lepše za sedem tisoč novih študentov, ki bi jim s štipendijo pomagali. Saj štipendija jih ne bo držala pokonci vse življenje, ampak pomagajmo jim, da lažje delajo, dajmo jim to možnost. Poglejte, volitve so 2012, to ni populizem, če želimo znanje, ki žanje, kar prebiramo, naredimo nekaj zanj. Naredimo! In s sprejemom tega amandmaja bomo vsaj dva tisočim novim študentom omogočili pomoč s štipendijo, vsaj.
Hvala. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Študentke in študentje. Že v svoji razpravi sem povedal, da bom amandma podprl. Dejstvo je, da je edino znanje in izobraževanje tisto, ki bo Slovenijo peljalo po poti nadaljnjega razvoja in boljšega življenja ter standarda naših državljank in državljanov. Ne sprenevedajte se danes ob temu amandmaju, ko govorimo o nekem drobižu, o nekih dveh milijonih evrov na letni ravni, to je približno tako, kot če bi kateri od poslancev danes rekel, ja pa ne morem kolega povabiti v parlamentarno menzo na eno kavo. Toliko je to pravzaprav v primerjavi z državnim proračunom. Gre za demagogijo tistih, ki so seveda lahko študirali z obilico, ne samo denarja, ampak tudi drugih materialnih možnosti in pogojev. Nekateri smo seveda bistveno drugače, pod drugačnimi pogoji končali fakultete pa ne v osmih letih ali dvanajstih ali šestnajstih, ampak v predpisanem roku, tako, kot je to bilo. Dejansko je prejšnja vlada ob sprejetju Zakona o štipendiranju imela poštene namene in zato je tudi v proračunu za 2009 zagotovila dovolj denarja. Izkazalo se je, da zakon ni bil najprimernejši, zato ga bi, v kolikor bi imeli danes koalicijo, seveda tudi popravili, tako, da bi, verjamem, nadgradili tudi s finančnim delom, ne pa, da bi tisto, kar je že bilo v proračunu 2009, odvzeli. S tem pa, če sprejmemo ta amandma, ne boste potrebovali ne rebalansa za 2009, ampak samo izhodišče proračuna za 2010, ki ga boste pripravili. Bo pa to dobra iztočnica prav za zakon, ki ga je minister danes napovedoval, ki ga misli ponovno obdelovati. Hvala.
Hvala. Gospod Petan.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani! Jaz podpiram ta amandma, bom glasoval zanj, tako kot podpiram tudi osnovni zakon, ker omogoča več štipendij. Denar za to povečanje je bil pripravljen že pod prejšnjo vlado Janeza Janše, kar dokazuje, da je tista vlada gradila na razvoju in pa na znanju. Zato je nerazumljivo, da je bil pripravljen rebalans z vaše strani, kjer ste zmanjšali postavko za štipendiranje za 6,8 milijona. To, o čemer danes glasujemo, bo v letošnjem letu pomenilo povečanje za 2,5 milijona. Naš amandma pa pomeni povečanje še za 500.000 evrov. To se pravi, vi ste bistveno bolj zmanjšali, kot bi vse to skupaj pomenilo. Poleg tega pa je ta naš amandma nekje v okviru možnega. O tem smo že govorili danes, kaj je možno. To je možno in zato predlagamo takšen amandma. 500.000 pomeni dva do tri tisoč štipendij več. 500.000 evrov je pa ravno toliko kot pomeni pet izbrisanih. Če se je treba odločati za razvoj in znanje, bom jaz glasoval za štipendije, za amandma, ki povečuje dva do tri tisoč štipendij več, ne pa za izbrisane, za katere se vi tako zavzemate. Gre za znanje in za razvoj in za našo prihodnost. Jaz bom glasoval za amandma. Hvala.
Hvala. Gospa Pečan.
Upam, da nisem narobe razumela, morda je tudi med temi študentkami in študenti kakšen izbrisan in zaradi tega mislim, da je treba ta amandma tudi zaradi takega spolitiziranega, demagoškega, zavajajočega načina zagovarjanja zavrniti. Bom pa rekla še nekaj. Znanja ne potrebujemo samo v celi državi, ampak ga potrebujemo zlasti v Državnem zboru. Znanje in sposobnost sprejemanja znanja in razumevanja tistega, kar nam ljudje, ki so strokovno pripravili spremembe tega zakona, ki je bil slabo pripravljen leta 2007, ko pri sprejemanju takratna Vlada ni poslušala argumentov študentske organizacije. Danes smo po vmesnem dogovoru prišli do take spremembe, da bo skupaj, razen osnovnega povečanja, 5.000 štipendij prišlo še zaradi posebnih lastnosti posameznih študentov, če lahko tako rečem, enočlanske družine, invalidi in tako naprej, se bo povečalo še za dodatnih 2.000 do 3.000 štipendij. To je za letos pač primerna obremenitev za proračun. Naslednje leto, ko bo že sprejet nov zakon v popolnem soglasju s Študentsko organizacijo, kjer bo tudi Študentska organizacija verjetno v svojih pričakovanjih in zahtevah morala kakšen korak stopiti nazaj, bomo pač dočakali zakon, ki bo v zadovoljstvo vseh strani. Mi vemo, da so potrebna sredstva za štipendiranje, da pa je treba sistem štipendiranja urediti tako, da bo transparenten in da bodo štipendije dobili tisti, ki jih resnično potrebujejo. Samo mimogrede. Ena izmed sprememb tega zakona je tudi ta, da je oddaljenost od mesta študija tudi eden od kriterijev zato, da se določi višino štipendije. Vi ste takrat temu nasprotovali in tega niste hoteli vključiti v zakon.
Hvala. Gospod Frangež.
Spoštovane in spoštovani! Ocenjujem, da ta zakon popravlja napake zakona, ki je bil sprejet v letu 2007. Res pa je, da se v tej razpravi jasno kaže tisto, čemur bi lahko rekli licitiranje številk, naj bo 65%, 68 ali celo 100% minimalne plače. Tukaj smo na spolzkem populističnem terenu in predlagam, da v tej razpravi zato ostanemo trezni. Zelo poučen je izračun, ki ga je vsem nam dala Študentska organizacija Slovenije, ki ugotavlja, da sta število študentov in število štipendij v velikem razkoraku. Gibanje števila štidentov narašča, štipendije ostajajo skozi leta nekje na isti ravni. Če bi dodali k temu pregled od leta 1991 dalje, bi videli še večje skoke pri tem. Osebno ocenjujem, da je že Zakon o štipendiranju sam predstavljal pomemben premik pri urejanju štipendijske politike v Sloveniji, dejstvo pa je, da rabimo nov zakon, ki mora odpraviti številne pomanjkljivosti in zasledovati en cilj - v tej državi omogočiti štipendijo vsem tistim, ki jo potrebujejo za to, da lahko študirajo, ki imajo voljo do znanja, da ga dobijo in kasneje lahko tudi uspešno konkurirajo na trgu dela. Zato tega predloga amandmaja ne bom podprl, v želji da s sistemskim zakonom in partnerstvom s Študentsko organizacijo pridemo do pametnih rešitev.
Hvala. Gospa Črnak Meglič. Izvolite.
Hvala lepa. Vedno znova me žalosti, ko vidim, da z demagogijo pobijamo strokovne argumente. Gospod minister je zelo natančno razložil, zakaj predloga, ki je pred nami v obliki amandmaja, ne more podpreti. Zato, ker je državna štipendija socialna kategorija, ker bi se s tem porušilo razmerje med socialnimi transferji, pa tudi razmerje do minimalne plače. To so glavni argumenti! Ne denar, ne to, da se nasprotuje predlogu, ki prihaja z nasprotne strani, ampak to, da je treba štipendijsko politiko uravnavati sistemsko. Da. Vse nas druži to, da želimo več štipendij in jih moramo zagotoviti za razvoj naše družbe. Toda razvojna kategorija so predvsem kadrovske štipendije in te bodo predmet obravnave v noveli celotnega zakona, kar je bilo tudi že napovedano, zato tega amandmaja ne morem sprejeti.
Hvala. Ker je še interes po obrazložitvi glasu, ponovno odpiram možnost prijave obrazložitve glasu v lastnem imenu. Gospod Luka Juri, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Osnova za moj glas proti temu amandmaju je že razprava, ki je potekala pred nekaj urami in ugotovitve, da namesto očitkov ali teatra, moramo iskati rešitve. Ter ugotovitev, da v kolikor številke, ki bi jih predlagala Vlada, ne bi bile takšne, ampak bi bile 70, bi se našel tisti, ki bi predlagal 72. V kolikor bi bile 72, bi se našel tisti, ki bi predlagal 74 in tako naprej. Številke bi se višale, višale, izgubili bi cilj, ki je pred nami, in ga bomo dosegli - to je bistveno povišanje števila štipendij in ostali le v političnem iskanju glasov in podpore javnosti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Majhenič. Gospod Barovič, vi ste že obrazložil glas v prejšnjem krotu.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Zmeraj bolj se ugotavlja, da se kopja lomijo na ramenih mladih. Nedopustno je, da se ne prisluhne mladim, ki so amandma tudi pripravili. Pripravili pa so ga zato, ker samo oni vedo, zakaj prosijo za povečanje števila štipendij. Nedopustno je, da tisti, ki se imajo, da so za socialo, pa še ime nosijo kot SD, pa mladih ne podpirajo. Ves čas se izgovarjate, da se pripravlja nov zakon, to je nedopustno. Imeli ste denar in ga prerazporedili, to pa je tudi tisto, kar sem že rekel, da nimate namena razširiti na večjo število štipendistov in ni opravičila. Radi govorimo: "Na mladih je prihodnost", res je, vendar je gotovo potrebno, da jim pomagam tisti, ki o tem lahko odločimo. Z lepimi besedami in obljubami si študentje ne bodo olajšali študija.
Hvala. Gospod Bezjak, izvolite.
Hvala za besedo. Ta amandma bom vsekakor podprl, kajti nujnost tega amandmaja je napraviti nadgradnjo na že obstoječi zakon. Nujno potrebno je znanje. Zakaj si ne bi vzeli zgled pri Irski? Verjemite, Irska je mnogo denarja vložila v znanje in ima zelo dober kader. Zakaj se bojimo dobrega kadra? Štipendija ni samo volilna stimulacija kot nekateri govorite, štipendija je vlaganje v znanje, znanje za našo prihodnost, za prihodnost naših zanamcev. V tem je uspeh in v to moramo vlagati, zato bom ta amandma podprl.
Hvala. Gospod Hrovat.
Hvala lepa. Seveda bom amandma podprl. Podprl bom tudi predlog zakona, ampak zdaj, ko sem poslušal še te zadnje obrazložitve, moram reči, da zdaj pa res ne morem verjeti, da ne želite prisluhniti apelu študentov, ko vas pravzaprav prosijo, da se ta amandma sprejme. Zanimivo je tudi to, da se je pri sprejemanju sistemskega zakona ogromno govorilo, kako takratna koalicija ni prisluhnila študentov, da jih ni poslušala, da jih ne poslušamo in tako naprej. Torej, polna usta tistih, ki zdaj ravno to isto delajo, torej ne poslušajo študentov in jim ne želijo pomagati, da bi se ta cenzus nekoliko zvišal. Jaz verjamem, da vas sam ne bom prepričal, da bi glasovali drugače, ker očitno gre za hudo disciplino. Ampak, zavedajte se nečesa. To ni amandma Slovenske demokratske stranke, to je amandma Študentske organizacije, ki ga je Slovenska demokratska stranka pravzaprav edina želela vložiti. In zdi se mi nedopustno, da se na tak način ignorira. Gre za 500.000 evrov, ki jih bo ministrstvo zagotovo našlo. Mi smo tisti, poslanci smo tisti, ki sprejemamo zakonodajo. Mi smo tisti, ki bomo določili in naložili ministrstvu kaj mora narediti. Zato predlagam, da ta amandma podprete in na koncu tudi sam zakon. Že prej sem rekel za kaj gre. Gre za kozmetični opravek zakona. Gre za 3.000 novih štipendij in gre za odnos do študentov. Hvala.
Hvala. Gospod Prijatelj.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Minister je dal glavno iztočnico, da bi morali vsi, ki imate pomisleke, glasovati za ta amandma. Dejal je, da ob naraščajoči revščini bo verjetno prosilcev za štipendije še več. Torej, če ste vzeli 6 milijonov evrov, jih dajte nazaj tja, kamor ste jih vezli in denar bo; predhodno podprite ta amandma; za vse zadosti. Ne bomo niti imeli skrbi, od kod bomo vzeli. 6 milijonov in osemsto vrnite nazaj tja, kjer ste jih vzeli. Če primerjam to še s splošno aktivnostjo tega Državnega zbora, imamo razumevanje za izbrisane, 4 milijarde evrov bomo dali za njih, imamo razumevanje za Cigane oziroma Rome, da ne bo kdo preganjal. Jelka Strojanova dobi po 1.200 na mesec brez dela. Imamo za delomrzneže posluh. Za tiste, ki špekulirajo in se na zavod prijavijo samo enkrat, pa celo življenje dobivajo podporo. Tudi tem znamo dati podporo. Če govorimo že o teatru, gospod Luka, to ni teater, to je cirkus, če bomo to sprejeli.
Hvala. Gospa Jeraj.
Hvala. Jaz bom podprla amandma. Podprla bom tudi zakon. Ko je bil zakon sprejet, smo dejansko v zakon oziroma v fond, ki se upošteva pri dodelitvi štipendij, vključili še nekatere druge prejemke. Smo pa ob tem dvignili, kot sem že prej povedal, državne štipendije v višino dodatka za izobraževanje in vse ostalo, vendar je kljub temu nastalo neko nesorazmerje. Kljub temu bilo podeljenih 4.000 več štipendij, je povedal minister. Težko razumem moje mlade kolege, ki so bili še včeraj mogoče dijaki in študentje, da so med najbolj glasnimi nasprotniki našega amandmaja. Se pa strinjam, da bi morali vsi skupaj več narediti na kadrovskih štipendijah. Ampak kadrovske štipendije padajo od leta 1990, ko smo imeli 45.000 kadrovskih štipendij. In če bi bil realiziran projekt, ki smo si ga mi zamislili, projekt pokrajin, bi zaživele tudi regijske kadrovske štipendije drugače kot zdaj, ko nekaj vmes manjka, in bi morda že danes imeli bistveno boljši % kadrovskih štipendij. Vsi skupaj ugotavljamo, da je to najbolj pomembno, kajti kadrovska štipendija ni samo štipendija, ampak pomeni tudi zaposlitev. Predvsem pa pomeni, da mladi ostajajo v svojem okolju in svoje znanje dajo svojem okolju, ne pa da ostajajo v univerzitetnih središčih. In nam očitate, kje je naših 10.000 štipendij, ki smo jih obljubili. Vaš odnos do štipendij ste pokazali takrat, ko ste vzeli 6,8 milijonov evrov na postavki za štipendije. Dilema ostaja, ali bomo imeli 5.000 novih štipendij ali 8.000.
Hvala. Ker vidim, da se še zanimanje, odpiram prijavo za obrazložitev glasu. Gospod Grims, izvolite, imate besedo.
Hvala. Amandma bom vsekakor podprl in zagotovo bo vsakdo, ki mu ni vseeno, kako hitro se bo razvijala naša država, storil enako in bo z veseljem podprl tak amandma. Vsi drugi bodo pač pokazali, kako velika je razlika med njihovimi besedami in pa dejanji v praksi. Moram pa reči, da me obenem zelo veseli, da je tudi v vladajoči koaliciji, kot je prej spoštovana poslanka SD-ja povedala, prišlo do spoznanja, kako bi nujno potrebovali več znanja tudi v Državnem zboru. Kajti, potem se jim ne bi zgodilo, da bi potem celo po sodbi sodišča, ki jih je razglasilo za nestrokovne in opozorilo na njihovo neznanje, ko so leta in leta trdili, kako izdajanje odločb z odškodninami tako imenovanim "izbrisanim" ni imelo nobene zveze, se jim kaj takega sploh ne bi moglo zgoditi. In poglejte, 55.000 evrov na roko enemu od tako imenovanih "izbrisanih", ki je nekoč kalkuliral, bi zadoščalo za štipendiranje več kot 10 študentov. Več kot 10 študentov, gospe in gospodje, in če bi sprejeli ustavni zakon, če bi vsaj toliko znanja premogli in prisluhnili dobrim predlogom, bi lahko tukaj prihranili in bi pač ta denar usmerili v štipendije, v investicije, v znanje. Vsa ekonomija moderne dobe uči, da je prav investicija v znanje tista, ki se najprej povrne in se državi, ki v znanje investira, tudi najbolj obrestuje.
Hvala. Gospod Juri, želite proceduralni predlog? Izvolite.
Zelo na kratko predsedujoči. Jaz verjamem, da želite biti strpni, ampak predlagam, da vseeno poskusite omejiti to govorjenje na obrazložitev glasu in ne na razpravo in na polemike. Kot ste verjetno slišali, od govornikov z drugih klopeh smo bili celo imenovani, to je bila direktna polemika in bi bilo morda smiselno, da bi to poskusili omejiti. Hvala lepa.
Gospod Juri, malo kdo se drži samo obrazložitve glasu, vključno s poslanci iz Social demokratov. Besedo ima gospod Kek.
Hvala za besedo. Predlaganega amandmaja ne bom podprl, saj je gospod minister že kar nekajkrat razložil, zakaj bi bilo to v temu trenutku nesmiselno. Obenem je tudi zagotovil, da bo Vladah naredila marsikaj za izboljšanje situacije študentov in kljub vsej demagogiji opozicije, ki govori o izbrisanih, o Romih in podobnih stvareh me takšno navajanje ne more prepričati. Razumem tudi gospoda Grimsa, da se zavzema za te stvari, kajti vsak teden se opozicija zavzema za nek sloj prebivalstva, za kar pa bi verjetno potrebovala dva ali tri proračune, čeprav mi ni jasno po drugi strani, saj gospod Grims pa že ima štipendijo od Državnega zbora.
Hvala. Gospod Levanič.
Hvala lepa za besedo. Kot sem že povedal v imenu poslanske skupine, tudi v lastnem imenu ne bom podprl amandmaja, ker smo danes priča izrednemu sprenevedanju Slovenske demokratske stranke. Ko je imela priložnost rešiti štipendijsko politiko, ko je obljubljala deset tisoč novih štipendij, od tega nič ni bilo. Ko je naredila eno veliko "skropocalo" z zakonom, s sistemskim Zakonom o štipendiranju, kjer je sedemnajst tisoč mladih prosilcev ostalo brez štipendije zato, ker so se v cenzus šteli otroški dodatek, pokojnina, preživnina in ne vem kaj še in veliko mladim družinam ste povzročil mnogo gorja. Ta vlada, z ministrom na čelu, je v temu zakonu uredila višji cenzus, kakršnega še ni bilo v zgodovini Slovenije. Smo že povedali, da to ni idealni zakon, ampak si želimo in smo dobili tudi zagotovilo od ministra, da bo nov zakon v pripravi še letos, ker si za razliko od vas želimo rešiti štipendijsko politiko in želimo pomagati mladim. Predvsem pa je pomembno vprašanje, ker očitno vsi želimo poslušati študente in jim pomagati in vse, ampak vprašanje je, kdo je takrat, ko ima to možnost, resnično pripravljen kaj narediti. Vi, dragi gospodje iz Slovenske demokratske stranke, gotovo ne, ker imate danes obilo razlogov in predlogov, ki bi jih radi uredili. Ampak, ko ste imeli priložnost, žal, tega niste storili. Zdaj s tem zakonom bo štipendij več, to je jasno dejstvo in to je storila ta vlada. Z novim zakonom pa bomo skušali z dialogom s študenti to še bolje urediti. Hvala lepa.
Hvala. Ker vidim, da obstaja še želja po obrazložitvi glasu, odpiram ponovno prijavo. Gospod Urh, izvolite.
Hvala za besedo. Tega amandmaja seveda ne bom podprl. Bom pa z veseljem podprl zakon, ki ga je pripravila Vlada z ministrom na čelu. Je pa nekaj, kar me moti tukaj. Namreč, predlagatelj amandmaja govori, da je to študentski amandma, ki so ga pripravile študentske organizacije. Če se študentske organizacije dale zaupanje predlagatelju, naj ga pač izpelje, drugače pa naj študentske organizacije poiščejo boljše predlagatelje, če je ta amandma res dober. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Černač.
Res je, mladi gospod Levanič ima prav. Prejšnja vlada je naredila same grozne stvari: uvedla je brezplačno malico v srednjih šolah, uvedla je brezplačen vrtec za drugega otroka, bistveno nam je pocenila avtoceste, po katerih se vozimo brez zastojev in sprejela je še vrsto drugih groznih rešitev, ki so Slovenijo, preden ste vi prevzeli mandat, pripeljale do drugega mesta po najmanj zadolženih državah v EU. V samo pol leta vašega vladanja se Slovenija težko, ampak zelo hitro prebija med najbolj zadolžene države v EU. Za kaj gre pri tem amandmaju, ki ga bom seveda podprl? Gre v bistvu za drobtino, gre za manj kot kapučino v menzi tega Državnega zbora, kot je bilo danes že rečeno. Gre v bistvu za to, spoštovane gospe in gospodje, da tistih nekaj prask na Falconu, zaradi katerih lahko vseeno leti, ni potrebno popraviti in je ta amandma rešen. In če vas je kaj v hlačah, boste pritisnili za. Hvala lepa.
Hvala. Ker ni več prijave prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 33, proti 41. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandma ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine. Prijava teče. Gospa Jeraj, izvolite.
Hvala za besedo. Mi bomo zakon podprli, ker vemo, da prinaša nekaj novih štipendij, z našim amandmajem bi jih še malo več. In ker vse tako zelo skrbi, da smo mi krivi za tak cenzus, torej, ker smo v prihodke vključili še cel kup drugih transferjev, ne vem, zakaj potem ni Vlada prišla z nujnimi spremembami Zakona o socialnih transferjih oziroma zakaj ni tega vključila v Zakon o štipendiranju, če vam je tako vsem jasno, da je problem samo v tem, da smo v prihodke vključili še nekatere druge prejemke. Kot rečeno bo naša poslanska skupina zakon podprla, seveda pa pričakujemo zelo kmalu tako kvaliteten zakon, kot ga še nismo videli.
Hvala. Gospod Levanič.
Hvala lepa za besedo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo z veseljem podprli Zakon o štipendiranju, ki omogoča večjo možnost pridobivanja državnih štipendij predvsem za dijake in študente iz socialno bolj ogroženih družin. Določa se namreč višji cenzus, torej 65% za tiste kandidate, ki se šolajo ali študirajo v kraju svojega stalnega bivališča, in do 68% minimalne plače na družinskega člana za tiste kandidate, ki se šolajo ali študirajo izven kraja svojega stalnega bivališča. Pred sprejemom novele Zakona, to moram poudariti, o štipendiranju je bil cenzus bistveno manjši in je znašal zgolj 60% oziroma maksimalno 65% minimalne plače na družinskega člana. Zelo pomemben segment znotraj tega zakona je kategorija kandidatov iz enostarševskih družin, kandidatov s posebnimi potrebami. Cenzus za prosilce z njihove strani bo zvišan na višino 70% minimalne plače na družinskega člana, kar bo ponovno povečalo še kvoto štipendij, tako da lahko računamo, da bomo s sprejemom tega zakona prišli do od 5 do 7 tisoč novih štipendij. Zelo pomembno pri tem zakonu je, da se bodo uresničili bistveni cilji, ki se predlagajo, to je, da se s štipendijami omogoči šolanje čim večjemu številu mladih iz socialno šibkejših okolij, da se ponovno vzpostavi lažji dostop do štipendije kandidatom iz enostarševskih družin, da se spodbuja izobraževanje predvsem nadarjenih in spodbuja pridobitev izobrazbe za poklicne smeri, ki tudi dolgoročno omogočajo zaposlitev. Želimo si, da bi do novega sistemsko urejenega zakona, ki ga je napovedal minister za delo, prišlo čim prej, da bi lahko to področje še bolje uredili. Treba je priznati, da Slovenija, študentke in študentje ta trenutek dobivajo popolnoma nov zakon. Najvišji cenzus do zdaj, kar pomeni več štipendij in večji dostop do izobraževanja. Pri tem pa je seveda treba zelo jasno povedati, da ne gre za to, predvsem za očitke, kdo je kaj naredil. Dejstvo je, da se je v preteklosti na tem področju naredilo nekaj slabega, da je zdaj v tem mandatu sledil popravek tega in da sledi tudi napoved, da bomo še dodatno nadgradili štipendijski sistem. Treba je povedati, da nihče od nas ni trdil, da je vse, kar je naredila prejšnja vlada, bilo slabo. To so bile besede enega izmed poslancev, tako, da je treba ocenjevati iz vaših lastnih oči. Mi pač govorimo, da je prejšnji Zakon o štipendiranju bil slab, da je ta, ki ga bomo danes, upam da, sprejeli, mnogo boljši in da prinaša več štipendij in to je na nek način tudi cilj vsega tega. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Germič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo zakon podprli, in sicer iz dveh razlogov. V prvem delu, ki jih prinaša ta zakon, v izboljšavi glede na vsebino izhodnega zakona, za katerega ocenjujem, da je bil kvaliteten premik v izvajanju štipendijske politike v Sloveniji in je treba priznati to tudi pretekli vladi, hkrati pa je zakon imel veliko pomanjkljivosti v kontekstu samega izvajanja zakona. Novela tega zakona, ki ga danes obravnavamo, to odpravlja. Najpomembnejša vsebinska sprememba pa je prav gotovo povečanje števila štipendij. Torej, ponovno je treba poudariti, da zakon prinaša bistveno povečanje števila štipendij in jih prinaša zaradi dviga cenzusa, prinaša okrog 3 do 4 tisoč novih štipendij in da zakon uvaja eno izmed zelo pomembnih novitet, torej pozitivno diskriminacijo, ki bo omogočila štipendiranje otrokom oziroma dijakom in študentom iz enostarševskih družin in podelitev štipendije otrokom s posebnimi potrebami, kjer se cenzus dviguje še nad mejo, ki dosega v zakonu zapisanih 70%. Seveda vsi, ki prihajamo iz periferije, vemo, kaj pomeni biti oddaljen od mesta študija in tudi ta zakon in ta novela prinaša tukaj povišan cenzus glede na tiste dijake in študente, ki bivajo v mestu študija in tukaj je tudi ta kvaliteta, ki jo prinaša ta zakon. Zato je treba danes jasno povedati ob podpori temu zakonu, da je bil narejen kvaliteten premik s sprejemom Zakona o štipendiranju v preteklosti, da ga pa ta novela nadgrajuje in da ta novela prinaša med 5 do 7.000 novih štipendij, ki seveda bodo podkrepile možnosti mladim za študij. Predvsem pa tistim mladim iz družin, ki so socialno ogrožene. Na ta način bo seveda slovenska javnost izvedela, da je namen te vlade tudi v teh kriznih časih izražena podpora, materialna podpora v okviru štipendij mladim, da bodo lahko čim uspešneje študirali. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Podpora temu zakonu sploh ni vprašljiva. Tudi pri opoziciji to ni nobeno vprašanje. Jasno, da ga bomo vsi podprli. Nerazumljiva pa mi je silna samohvala iz te strani, kako je zdaj najboljše, kako je najlepše. Konec koncev, če nimaš nič, je že 10 centov v žepu bistveno več kot prej, ko res nisi imel nič. Ampak zakaj, če govorite o najvišjem cenzusu do zdaj, zakaj pa niste dali še za tistih 2.000 študentov? Ne vem, zakaj. Verjetno je že kakšen razlog. Mogoče boste selekcionirali kateri študentje bodo dobili. Mogoče tisti, ki so vaši simpatizerji ali kaj podobnega. Ampak glede na tak odnos do študentske populacije, mislim, da vam bo rapidno padala podpora pri mladih. Kajti logično je, da če eno govorite, drugo delate, da ne more biti kaj boljšega. V tem je ravno razlika med opozicijo in koalicijo. Mi bomo vaš zakon podprli. Vi pa izboljšave vašega zakona niste podprli in je ne boste podprli. Jasno, da ne. Ali je tukaj užaljenost, ali je tukaj nerazumevanje, ali je tukaj običajna neumnost ali kaj podobnega, v to se ne bom spuščal. Ampak kaže pa na nekaj, da nekaj ni v redu v vaših razmišljanjih in kot kaže, nekaj zelo, zelo velikega ni v redu v vaših razmišljanjih. Po drugi strani pa seveda. Čim manjša izobrazba, tem lažja kontrola. To je v predhodnicah te politične opcije bil jasen postulat. Zelo jasen postulat. Danes se ga ne poslužujejo več v Ruski federaciji, ker so ugotovili, da je to slabo, ampak so ga začeli spoštovati v Združenih državah Amerike, kjer so se začeli bati intelektualcev. In kot kaže, se naša koalicija tudi boji intelektualcev, in zato je bolje, da jih imamo malo manj, kot pa enega samega preveč. Tako kot tisti bedasti plakat ob naši osamosvojitvi, ko je kazal štiri milijone pridnih rok. Sramota! Napisali bi deset tisoč pametnih glav. Ampak kot kaže ste vi proti tem, da bi imeli pametne glave. Rajši imate pridne ročice, ki bodo delale za vas.
Hvala. Gospod Zanoškar.
Poslanska skupina DeSUS bo vsekakor podprla ta zakon. Moti nas to, da se deli zakon na vaš in naš zakon. To je naš zakon. To bo danes potrjen zakon in je zanesljivo naš skupen zakon, ki prinaša neke novitete in boljše kvalitete v sistem štipendiranja in statusa študentov. Tega smo veseli, zato ga tudi podpiramo. Sprejemamo pa tudi dejstvo v Poslanski skupini DeSUS, da je to pravzaprav šele etapni cilj, ki ga dosegamo pri izgradnji in uveljavljanju celotnega enotnega sistema štipendiranja. Vemo, da tudi amandma, ki ga je predlagal SDS, ni slab. Vendar v tem trenutku še ni imel pogojev za podporo. Prepričan sem, da v nadaljevanju oblikovanje tega zakona in zakonodaje, statusa štipendiranja in študentov bomo zanesljivo tudi o tem še razpravljali in se imeli možnost o tem pozitivno odločati. Poslanska skupina DeSUS podpira zakon.
Hvala. Želi kdo v lastnem imenu? Odpiram prijavo. Gospod Pojbič, izvolite.
Spoštovani podpredsednik! V Slovenski demokratski stranki, pa tudi jaz, bomo z veseljem podprli, ampak z grenkim priokusom, da ni bil sprejet amandma s katerim smo hoteli doseči, da bi bila Študentska organizacija zadovoljna in študentje zadovoljni, da bi se lahko normalno šolali tudi tisti študentje, ki zdaj niso pridobili štipendij, prišli do teh štipendij. Hkrati pa moram povedati nekaj zelo nesprejemljivega in nekaj, kar je bilo tukaj v tem parlamentu povedanega pred nekaj minutami, in sicer moram omeniti gospoda Levaniča, ker je desetkrat omenil Slovensko demokratsko stranko. Trdil je, da je prejšnja vlada naredila nekaj slabega. To je nedopustno. Prejšnja vlada je zato, ker je sprejela sistemski Zakon o štipendiranju po 16 letih, naredila nekaj slabega. Dragi moji kolegice in kolegi, jaz ne vem kje smo zdaj, jaz tega več ne razumem. Zato, ker je prejšnja vlada sprejela po 16-ih letih sistemski Zakon o štipendiranju, je naredila nekaj slabega. To je trdil gospod Levanič. Takšni poslanci v tem parlamentu - je pa res vprašanje kakšne interese in čigave interese zastopajo, to se je pa res treba vprašati. In še samo nekaj. Ko govorimo že o tem, o učinkih zakona, ta vlada je sprejela pred dvema mesecema in ta Državni zbor zakon, ki smo ga že prvič popravljali po dveh mesecih. Torej, nič nenavadnega, če se zakon popravi. Logično je, da ne moreš predvideti vseh stvari, ki se bodo zgodile ob sprejemu zakona, in logično je, da se ta zakon popravlja v dobro študentov in študentk. In jaz sem prepričan, da je tako prav. Vendar, nedopustno pa je in nesprejemljivo, da si poslanec dovoli trditi, da je tista vlada, ki je sprejela sistemski Zakon o štipendiranju, naredila za to državo, za to študentsko organizacijo nekaj slabega, to je pa nedopustno.
Hvala. Gospod Rožej.
Hvala lepa. Jaz bom zakon podprl iz razlogov, ki so bili tukaj že navedeni. Težko bi se tudi strinjal z oceno, da je za to vlado, za to koalicijo bolje, če so njeni državljani manj izobraženi. Čudi me zato napoved podpore zakonu s strani gospoda Plemenitega v imenu Slovenske nacionalne stranke zato, ker raziskave javnega mnenja in izobrazbene strukture volivcev različnih strank kažejo, da bi ravno njemu zavrnitev takšnega zakona prišla še kako prav v političnih ciljih. Hvala.
Hvala. Gospod Grims.
Vsekakor bom zakon podprl, s tem, ko bom glasoval za tako, kot sem glasoval za amandma, bom dokazal, da nimam dvojnih meril in da ni razlike med besedami in dejanji, kar je tisto, kar najbolj loči sedanjo opozicijo od tistih, ki imajo trenutno oblast, kajti pri nas dejanja sledijo besedam in to v celoti in brez izjeme. Zato se tudi izobražujemo, ker je za nas znanje dejanska vrednota, pa tudi zato, ker vidimo kam pripelje državo, ko prevlada neznanje in nestrokovnost po učinkih sedanje vlade, ki je povzročila, da se zdaj z najdražjim bencinom vozimo po najdražjih avtocestah ob tem, ko se daljšajo vrste nezaposlenih in ob tem, ko nazaduje in to hudo nazaduje družbeni bruto proizvod, ki je v preteklosti, ko je bila druga vlada, zelo hitro narašča. Tako je, če prevladata neznanje in nestrokovnost. Me pa veseli, da je tudi v koaliciji prevladalo spoznanje, da je vredno vlagati v znanje, zaenkrat je bila to sicer samo ena osamljena, recimo primorska lastovka, ki še očitno ni prinesla pomladi, ampak tudi nekateri tam, vem, da študirajo in če bodo dovolj pridno študirali, bodo morda nekoč vedeli, ko bodo vpili o Zakonu o štipendiranju, da je bil, kako je bilo že rečeno, svinjarija in kriminal, približno tako, potem bi vedeli, da je glasovala za tisti Zakon o štipendiranju tudi celotna Poslanska skupina SD. Vidite do kakšnega heca pripelje tudi neznanje in nestrokovnost, če prehitro rečeš besede, preden se seznaniš z dejstvi. S tega razloga vsekakor je vredno ta zakon podpreti.
Hvala. Gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Zakon bom podprl, ker se mi zdi dober. Vidim, da je ministrstvo vložilo zadosti naporov, čeprav bo imel eno napako, namreč nesprejetje amandmaja, s katerim bi lahko premostili probleme do sprejetja nekega sistemskega zakona. Poleg tega pa mislim, da sem dolžan uslugo, kot je že kolega Grims povedal, če so oni podprli našega, bomo pa še mi njihov zakon. Upam, da bo po šestnajstih letih praznine zdaj naenkrat intenzivno delo v dveh letih na temu področju in v naslednjih letih morda pripeljali zadevo na takšen nivo, da bomo skupaj našli neko boljšo rešitev, ki bo zopet držala za dlje časa. Vsekakor je nujno, da v zaostreni ekonomski situaciji, ki prihaja od zunaj; kot smo včeraj ugotovili, tudi sami uspešno prilivamo olje na ta ogenj ekonomske krize z višanjem cen bencina, naftnih derivatov, cestnine in tako naprej in z znižanjem življenjskega standarda; bo kljub temu povečano število štipendij nekako pomagalo prebroditi to krizo. Torej, kot sem rekel, zakon bom podprl.
Hvala. Gospod Grill.
Seveda bom tudi ta zakon z veseljem podprl. Bi pa veliko raje podprl ta zakon, če bi bil sprejeti tisti amandma, ki so ga predlagali, poudarjam, predlagali so ga sami študentje. Niso ga predlagali kolegi iz Slovenske demokratske stranke oziroma naša poslanska skupina. Mi smo ga samo za njih formalno vložili, zato ta demagogija in ta obtoževanja, mislim, da niso na mestu. Treba se je zavedati, da so študentje danes v bistveno težjem položaju, kot so bili v lanskem letu ali letu 2007. Gospodarska kriza, ki je v Sloveniji tako globoka, tudi zaradi nesposobnosti te vlade in zaradi neupoštevanja predlogov, ki smo jih dobronamerno vlagali v Slovenski demokratski stranki, je ta kriza večja kot sicer. Številni študentje, ki so v preteklih letih svoj študij sofinancirali s študentskim delom, se zdaj soočajo tudi s tem, da ne dobivajo več dela. Zato bi jim bile te štipendije v veliko, veliko večjo korist in bolj potrebne, kot so bile v preteklih letih. Zato mislim, da je to napačna odločitev, da ste ta amandma zavrnili. Ta zakon bom kljub temu podprl. Bi pa poudaril še nekaj, da tisti zakon, ki ga vi kritizirate, da smo ga v preteklem mandatu sprejeli, kot slab zakon, ste vsi iz opozicije, ki ste takrat bili, zdaj pa v koaliciji, tudi podprli. Zato je nekorektno, da zdaj pljuvate po nečem, kar ste tudi sami takrat podprli. Ta zakon je en korak na bolje, ampak še zdaleč ni tisto, kar bi lahko s tistim amandmajem tudi dosegli. Hvala lepa.
Hvala. Ker vidim še roke za obrazložitev glasu, odpiram prijavo. Gospod Luka Juri, izvolite.
Hvala lepa. Glasoval bom za zakon tudi ob občutku sramu in žalosti. Obžalujem, da si je moj kolega Dejan Levanič dovolil razmišljati s svojo glavo in da si je dovolil oceno, da je prejšnja vlada naredila nekaj slabega. V njegovem imenu se opravičujem, da je razmišljal drugače, tako, kot je treba, in glede na to, da sva "cimra" bo danes zvečer sam moral vso posodo pomiti. /Smeh./
Hvala. Gospod Jelinčič.
Hvala lepa. Ko sem bil mlad, sem gledal en film, Kekec. In tam notri je bil tudi Bedanec, pozitiven lik pa je bila Tinkara - zelo pozitiven lik, celo Kosobrin - izredno dober in nek, ne ravno bister, Rožle. In temu Rožletu bi rad kupil eno čokoladico, recimo, Životinjsko carstvo. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]
Hvala. Gospod Marinič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Že res, da je med pomembno razpravo prav, da smo tudi malo duhoviti pa pazimo, da ne gre čez meje. Mislim, da je tako tudi prav, da bi razmišljali o vsebini Predloga zakona o spremembah in dopolnitev Zakona o štipendiranju, ki je bil sprejet v prejšnji vladi in je bil osnova za zapolnitev neke vrzeli, ki je pač do takrat ni bilo. In če smo poslanke in poslanci poklicani k temu, da danes odločamo o tem, kako še izboljšati, potem je prav, da sledimo temu načelu tako v dejanjih, kot v besedah. Jaz sem prepričan, da smo vsaj tisti del poslank in poslancev, ki pač niste podprli amandmaja, ki je resnično vsebinsko temeljil na sodelovanju s Študentsko organizacijo in ker smo upali in pričakovali, da bi vendarle tudi pristojno ministrstvo uspelo najti potrebna sredstva, če bi amandma v vsebini, kot je bila predlagana, tudi sprejeli. Žal se to ni zgodilo. Tako, da nam v Poslanski skupini SDS ostane, da se izrečemo in seveda podpremo vsebino predloga zakona brez vključitve tega amandmaja in jaz sem prepričan, da bo mnogim mladim, predvsem pa družinam, izboljšal nek standard. In če bi imeli ta socialni vidik pred seboj tudi takrat, ko smo odločali o vsebini amandmaja, bi seveda odločili tudi o njem. Konec koncev smo poslanke in poslanci dolžni skrbeti, tako smo se tudi obvezali, še posebej v tej krizi, za izboljšanje socialnega statusa. Vsekakor bom Predlog zakona o štipendiranju podprl.
Hvala. Gospod Kampuš.
Jaz bi se vrnil malo nazaj v realnost. Gospod Zmago Jelinčič Plemenit je malo prej v obrazložitvi povedal, da če nič nimaš in potem imaš 10 centov si bogatejši. Mene je res najbolj groza, da nekdo nekoga potolče, spravi na kolena in potem mu čez 10 dni da kos suhega kruha in je hvaležen za ta kos suhega kruha in mu poljublja roko. Jaz nisem pristaš tega. Še enkrat poudarjam, imamo "Znanje žanje", ki ga je ta parlament sprožil, imamo "Dan pomladi", kjer smo poudarjali izobraževanje. Vsi skupaj se strinjamo, da je najdražje in najboljša investicija, ampak naredimo pa nič. Gospe in gospodje, samo še malo pozornosti, saj tako ali tako bomo prej končali. Kaj bomo naredili? Jaz ne morem razumeti, da nekdo izrazi voljo, da hoče imeti več štipendij in reče: "Zato amandmaja ne bom podprl", ne bom imenoval, ker ne smem. To je tako, kot bi rekel gospod podpredsednik: "Najraje vas imam, z vami se najraje družim, ampak k vam ne bom nikoli prišel." To so nebuloze v Državnem zboru, ki niso dovoljene. Če želimo štipendije, če želimo čim več študentov, če jim želimo čim bolj pomagati pomagajmo, jim z amandmajem, gre za 2000 več štipendij. Če pa čakamo nek zakon, kdo se bo spomnil čez pol leta, da tega zakona ne bo. In v tem novem zakonu ne bo čisto nič boljše kot je zdaj, ne bo 5000 novih štipendij. Za to gre. Če imamo voljo pomagati študentom, podprimo amandma. Zato jaz ne bom, kljub besedam predsednika, jaz ne bom podprl tega zakona, izrazil bom kvorum in bom imel čisto vest.
Hvala. Gospod Petan.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Jaz bom podprl ta zakon. Res pa je, da je škoda, da ni bil sprejet amandma, ki smo ga mi vložili na predlog Študentske organizacije. Mislim, da bi prišlo prav tistih 2 do 3 tisoč novih štipendij, kajti v zadnji polovici leta smo nekako na zavodu za zaposlovanje dobili 30.000 več brezposelnih. To je v času te vlade. Zato je položaj bistveno drugačen in vsaka štipendija lahko pomaga. Tudi starši katerega od prosilcev, ki ne bo sedaj dobil štipendije, se je verjetno znašel na zavodu za zaposlovanje. Nikakor pa ne razumem tistih, ki pravijo, da je sedanji zakon, ki je bil sprejet pred dvema letoma, da je zanič, da je slab, nekateri celo, da je škodljiv. Dovolite, da vas spomnim, mladi gospod, pred dvema letoma je v tej dvorani, ko smo glasovali za ta zakon, bilo 70 poslancev in 70 jih je glasovalo za. Se pravi, brez vaših kolegov ne bi bila številka 70 od 70, torej ste ga tudi vi podprli. In zdaj trdite, da je zakon slab. Menda ne boste trdili, da so vaši kolegi glasovali namenoma za slab zakon. Verjetno ne. Zakon je pač bil takšen, kot je bil za tisti čas primeren. Kolikor se spomnim je ravno z amandmaji vaših kolegov celo nekoliko poslabšan bil, ampak v redu, zakon je bil sprejet. Zato zdaj ne govoriti, da je slab. Poleg tega, pa kako lahko trdite, da je bil zakon slab, če pa vam je že tista vlada, prejšnja, pripravila denar za možno povečanje. Ampak vi ste ob rebalansu vzeli denar za štipendije in ga dali nekam drugam. In zdaj mi z vso pravico predlagamo takšen amandma, ki daje še nekaj zraven, zato ker denar je bil zagotovljen. In ne morete govoriti, da je bil zakon slab. Celo denar je bil pripravljen. Zato bom glasoval tudi za takšen zakon. Ni sicer takšen kot smo si ga želeli in kot bi lahko bil glede na finančno stanje, ampak vseeno je nekaj doprinesel k boljšemu stanju študentov. Hvala.
Hvala. Gospa Jeraj.
Jaz bom glasovala za zakon. Zdaj se je izkazalo, da je problem v predlagatelju, čeprav ste prej ves čas trdili, da ni. V DeSUS-u so vsaj iskreni in so rekli, če bi bil predlagatelj kdo drug, bi bil morda amandma sprejet in če bi Študentska organizacija Slovenije namesto k nam prišla k njim, bi verjetno oni vložili amandma in bi bil sprejet in bi lahko govorili o sožitju generacij. Kolegi iz nasprotne strani so me prepričevali, da ni problem v predlagateljih. Očitali so nam populizem, zraven so pa imeli tako populistične nastope, da bi jim najbrž kakšna medijska zvezda zavidala. Ta naš zakon, ki je bil tako slab, pravite, da smo sprejeli nekaj slabega, smo ga očitno sprejeli skupaj. Se pravi, ste tudi vi glasovali za nekaj zelo slabega 21. 6. 2007. Toliko, kolikor je bilo tukaj besed o tem, kako zelo slab je zakon, vprašajte se kakšen je vaš zakon, ki smo ga danes popravljali po dveh mesecih, pa smo bili bistveno manj kritični kot ste vi do zakona o štipendiranju, pa ne samo do zakona o štipendiranju, ampak ker bo vsega, kar se je zgodilo v prejšnjem mandatu, vse, kar je naredila prejšnja vlada, nič od tega ni dobro. Med novimi brezposelnimi, ki jih je 25.000, 30.000, ne vemo, dnevno se številka povečuje, so zagotovo tudi starši bodočih štipendistov in vsaka nova štipendija je zagotovo plus, zato bom glasovala za zakon, kljub temu, da vi niste glasovali za dober amandma.
Hvala. Gospod Tanko.
Hvala lepa za besedo. Moram reči, da sem prej doživel pri glasovanju neko nerazumno ravnanje koalicije in odpor, da pri evidentnem izboljšanju, amandmaju, ki bi evidentno izboljšal zakon, so glasovali proti. Zdi se mi, da pristop do sodelovanja v tem Državnem zboru ni tak, kot govori predsednik Vlade, konstruktiven, ampak je ločevalen, je delilen. Mi smo letos sprejeli tudi rebalans proračuna. Tam ste modernizirali to postavko štipendije in ste znižali zadevo, postavko za skoraj 7 milijonov evrov. Očitno velja paradigma, manj je več. Znižali smo za 6,8 milijona evrov postavko. Zdaj na tej postavki je manj denarja. Dali ste neko spremembo in govorite, da bo več štipendistov in navsezadnje bodo morda dobili celo višje štipendije. Vsi tisti, ki bodo dodatno dobili štipendije. Jaz upam, da imate v tem koalicijskem delu kakšnega matematika, ki bo znal to izračunati. Ali to, kar govorite, v resnici tudi drži? Manj denarja, več tistih, ki bodo dobili štipendije in najbrž bodo štipendije tudi višje. Bi pa rad ob tem opozoril, da le ni vse tako kot govorite. Ob tem mandatu ste dodatno obdavčili kmetijske subvencije. Spomnite se, kaj se je zgodilo. V tem mandatu ste dodatno povišali trošarine. Rad bi vas opozoril, da se mnogi študentje vozijo na svoje fakultete z osebnimi avtomobili in tudi njim ste s povišanjem trošarin bistveno podražili pogonsko gorivo in dvignili stroške in tako naprej. Skratka v tem delu je nekaj nedoslednosti. To je tako tedaj, kadar si nekdo ne vzame državo samo v last, ampak v last in posest. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Levanič.
Hvala lepa za besedo. Sam bom glasoval za zakon, ker se mi res zdi, da gre za korak naprej. Žal mi je, če sem bil narobe razumljen, ko sem govoril o prejšnjem zakonu. Nisem govoril, da je bil zakon slab, govoril sem, da je naredil nekaj slabega predvsem, takrat ko je v cenzus oziroma med prosilce vključeval tudi otroški dodatek, preživnino, pokojnino in je s tem v bistvu sedemnajst tisoč mladih prosilcev, ki so nujno potrebovali štipendijo, pustil pred vrati za pridobitev štipendije. Novi zakon, ki je danes tukaj pred nami in za katerega upam, da ga bomo sprejeli, te pomanjkljivosti odpravlja, še več, zvišuje v bistvu cenzus, znatno zvišuje cenzus na 68% minimalne plače iz prej 65%, tudi do 70% minimalne plače za pozitivno diskriminacijo, predvsem ko govorimo o enostarševskih družinah ali dijake in študente s posebnimi potrebami. Vsi skupaj pa se moramo zavedati, da danes, poslanke in poslanci, če bomo glasovali vsi skupaj za ta zakon, delamo korak naprej, da še bolj uredimo to področje. Jaz verjamem, da bomo, tako kot je minister zagotovil, prišli do celostnega zakona, ki bo seveda skupaj z dialogom s študenti prinesel še bolj urejeno področje in me zelo veseli takšna naklonjenost s strani opozicije temu zakonu. Navsezadnje gre za korak, ki ga je storila Vlada v pravem času in to je, da bo čim več dijakom in študentom omogočila štipendijo. Hvala lepa.
Hvala. Ker vidim še željo, odpiram ponovno prijavo za obrazložitev glasu. Gospa Pečan, izvolite imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Jaz bom zakon podprla zaradi tega, ker za prihodnje obdobje, do končne celovite spremembe Zakona o štipendiranju zagotovo bistveno izboljšuje položaj študentk in študentov in dijakinj in dijakov, ki bodo lahko pridobil državno štipendijo. Istočasno pa bomo s tem zakonom tudi uredili stvari, ki jih pravzaprav pred začetkom letošnjega šolskega leta 2009/2010 sploh ni bilo mogoče urediti. Dejstvo je, da je 6,8 milijonov zmanjšanje sredstev v proračunu za štipendiranje logična posledica tega, da je lansko leto veljal cenzus 60% minimalne plače, da je bilo zato toliko manj štipendij podeljenih. Sredi leta se štipendij po navadi ne podeljuje, razen če slučajno kakšna druga republika nastopi pa se zaradi tega stvari popolnoma spremenijo. Zaradi tega je seveda logično, da zakon, ki ga daj sprejemamo, ureja stvari za obdobje od 1. septembra dalje, ko bodo srednješolci lahko dobili štipendijo, in od 1. oktobra dalje, ko bodo dobili dodatni študentje štipendijo za študij na univerzi oziroma na visokih šolah. Zaradi tega menim, da očitek o zmanjševanju sredstev za štipendiranje v letošnjem letu nima nobene logične podlage. Tisti, ki znate računati, seveda, veste kakšen smisel bi imelo pustiti na proračunu ta denar, ki ga potem sploh ne bi mogli v letošnjem letu porabiti. Zato komaj čakam, da bomo dobili nov zakon o štipendiranju v obravnavo in takrat bomo lahko slišali globokoumne pripombe vseh tistih, ki so v preteklem mandatu, leta 2007 ne pa v prvem letu mandata, se pravi, leta 2005 spreminjali zakon o štipendiranju.
Hvala. Gospod Rezman.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz sem danes že nekajkrat govoril o tem zakonu, tudi o amandmaju. Naj ponovim, da ga tudi sam osebno podpiram, zakon, kot ga podpira poslanska skupina. Povem, da ne podpiram amandmaja, kakor ga poslanska skupina ne. Zavračam podtikanje, ki sem jih slišal, če bi bili študentje pri DeSUS-u, bi pa morebiti to DeSUS podprl in vložil kot svoj amandma. Zagotavljam, da so študentje pri nas bili. Zagotavljam, da jim je gospod Franc Žnidaršič, vodja poslanske skupine razložil, zakaj podpiramo zakon in zakaj ne moremo podpreti amandmaja. In študenti so obiskali še koga najbrž in SDS je bila tista, ki je pač, posvojila ta njihov predlog. Iz tega, da so oni posvojitelji, po nobeni logiki ni mogoče izpeljati zaključka, da moramo biti posvojitelji vsi.
Hvala. Gospod Menih.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegi, kolegice. Jaz bom seveda zakon podprl. Žal mi je, da ni bil sprejet naš amandma. Kajti nobeden verjetno ni pomislil, da veliko študentov prihaja tudi iz podeželja, iz manj prijaznega socialnega okolja in marsikateri izmed njih bi lahko bil deležen štipendije izmed teh dodatnih 2.000 štipendij. Hvala.
Hvala. Gospod Juri Franco.
Hvala, gospod predsednik. Jaz bom seveda glasoval za zakon, tudi zato, ker očitno vsi podpiramo ta zakon, ampak tukaj debatiramo že ne vem koliko časa. Slišim s te strani, da je škoda, da nismo sprejeli amandmaja, ampak o amandmaju je že tekla razprava oziroma obrazložitev glasu, zdaj pa obrazlagamo glas za ta zakon. Zakon je dober, ga bomo podprli. Verjetno bi temu zakonu lahko dodali še dva, tri tisoč štipendij. Če bi jih dodala že Vlada, bi verjetno opozicija zahtevala šest tisoč in tako naprej. Neskončno. Saj to je vloga opozicije, mi to razumemo. Ampak tudi zakonodaja je umetnost možnega, kot je umetnost možnega, politika. Torej, vsi skupaj podprimo ta zakon, naredimo nekaj dobrega za študentke in študente. Mislim, da tukaj ni nobene dileme in upam, da bomo zdaj glasovali. Hvala.
Hvala. Še kakšna želja? Ne. Glasujemo. Glasovanje o zakonu teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasoval 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 6. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Obveščam pa vas, da se bo čez pol ure, to je ob 18.00 pričela prekinjena 7. nujna seja Odbora za delo, družino, socialne zadeve in invalide v veliki dvorani na Tomšičevi. Hvala.