Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 39. izredno sejo Državnega zbora, ki sem jo sklical na podlagi prvega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednja poslanka in poslanci: Janja Klasinc, Samo Bevk od 15. do 19. ure in Marjan Križman. Na sejo sem vabil predstavnike Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 4. 2. 2011, predlogov za širitev dnevnega reda nisem prejel. Državnemu zboru predlagam, da se za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na glasovanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 39. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLILNI IN REFERENDUMSKI KAMPANJI V OKVIRU SKRAJŠANEGA POSTOPKA. Predlog je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima Irma Pavlinič Krebs, ministrica za javno upravo.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci! Zakon o volilni in referendumski kampanji je bil sprejet leta 2007. Ustreznost rešitev iz tega zakona je bila presojana v treh sklopih. Najprej je ustreznost ureditve glede položaja Državnega sveta, kadar je predlagatelj in organizator referendumske kampanje, presojalo Ustavno sodišče, ki je nesporno ugotovilo, da je ureditev, da Vlada lahko nameni Državnemu svetu, kadar je organizator in predlagatelj referenduma oziroma referendumske kampanje, sredstva za izvedbo le-te v primerni višini, neustrezna. Lahko pomeni arbitrarnost in takšna se Državnemu svetu, ki ima položaj po ustavi, ne šteje za skladno z ustavo.
Prosim za pozornost v dvorani!
Drugo presojo je opravilo Računsko sodišče, ko je revidiralo izdatke Vlade Republike Slovenije leta 2007, ko se je izvajala referendumska kampanja v podporo zakonu. Predlagatelj referenduma je bil Državni svet. Takrat je Računsko sodišče porabo sredstev Vlade za zloženko, ki jo je Vlada poslala za obveščanje občank in občanov o tem, da je zakon, ki ga je sprejel Državni zbor, ustrezen, ocenilo kot neustrezno in neskladno z Zakonom o javnih financah. Vlada bi se po oceni Računskega sodišča morala priglasiti kot organizator referendumske kampanje, vendar tega ni storila, ker zakon tega vprašanja ne ureja zadosti določno. Tretje vprašanje, ki ga ocenjujeta Računsko sodišče in GRECO – Mednarodna organizacija držav, združenih v boju proti korupciji, je ocena tistih določb zakona, ki urejajo zbiranje sredstev in porabo sredstev za volilne in referendumske kampanje. Te ureditve so bile ocenjene kot neustrezne, zato sem že februarja leta 2009 imenovala delovno skupino, sestavljeno iz strokovnjakov in tudi predstavnikov političnih strank, da ustrezno odgovorimo na vsa ta vprašanja. Leta 2009 je bil zakon, novi zakon že v javni razpravi, medtem se je pojavila v letu 2010 ocena predsednika Komisije za preprečevanje korupcije, da je treba zaradi ujetosti političnih strank v kapitalske povezave še enkrat premisliti ustreznost ureditve zbiranja sredstev za referendumske in volilne kampanje, zato smo zakon v celoti še enkrat premislili in računamo, da bo v marcu prišel na poslanske klopi. Ker pa je pred nami kar nekaj pomembnih referendumskih odločitev, smo ocenili, da je po skrajšanem postopku treba nujno odpraviti dve neustrezni rešitvi. Prva je tista, ki jo je ugotovilo Ustavno sodišče, torej neustrezno urejeno financiranje Državnega sveta, kadar je le-ta predlagatelj referenduma. To ustrezno urejamo. Drugič. Določno opredeljujemo, da kadar in zgolj takrat, ko ima interes tudi Vlada Republike Slovenije, da izjavi svoje mnenje o primernosti predpisa, ki je predmet referenduma, jasno določno zapišemo, da v tem primeru Vlada lahko nameni proračunska sredstva, ki jih seveda za vse proračunske uporabnike limitiramo, in sicer največ 25 % možnih porabljenih sredstev, ki jih zakon določa vsem ostalim organizatorjem volilnih kampanj. Ti dve rešitvi sta po oceni Vlade ustrezni, zato predlagamo, da ju sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Vinku Gorenaku.
Hvala lepa. Odbor za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje je torej Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volilni in referendumski kampanji obravnaval na 49. seji, to je danes dopoldne, in na njenem prvem nadaljevanju, danes popoldne. Predlog zakona je predložila Vlada. Imeli smo naslednja gradiva: mnenje Zakonodajno-pravne službe, torej sam predlog zakona, mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, pri čemer opozarjam, da v poročilu piše, da smo razpolagali z mnenjem Komisije Državnega sveta za državno ureditev, vendar to ne drži. Drži to, da je bilo to mnenje Državnega sveta kot celote. Nadalje, mnenje Pomurske madžarske samoupravne narodne skupnosti in pa odgovor Ministrstva za javno upravo na mnenje Zakonodajno-pravne službe.
Gospod Jelinčič, gospod Ziherl, gospod Juri, gospod Slapnik, usedite se, prosim!
Predstavnica predlagatelja, torej ministrica za javno upravo gospa Krebsova, je povedala stvari, kakršne je povedala sedaj in to zelo obširno, mislim, da je bila zelo obširna in mi ni treba tega ponavljati. Zakonodajno-pravna služba s spremembami ni soglašala v celoti, ampak je opozorila na nekatere pomanjkljivosti tega predloga zakona. Državni svet, gospod Vnučec je potrdil zadevo, torej povedal, da se Državni svet s tem strinja. V razpravi pa so članice in člani odbora izrazili svoja stališča glede predloga zakona in s sprejetjem amandmaja odbora vsaj delno sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe, ki se nanaša na uporabo prostorov državnih organov za referendumsko kampanjo. Predstavnik Poslanske skupine SLS je predlagal, naj odbor podpre njihove amandmaje in ohrani le tisti del novele, ki sledi odločbi Ustavnega sodišča. Poslanska skupina SDS pa je v razpravi opozorila na odločbo vrhovnega sodišča Republike Irske, ki je za protiustavno razglasila namenjanje proračunskih sredstev za referendumsko propagando, saj posega takšno vladno financiranje referendumske kampanje v tri ustavne pravice, in sicer do enakosti, do svobode izražanja ter do demokratičnih referendumskih postopkov. Odbor je sprejel samo en amandma, in sicer amandma k 2. členu, ki smo ga obravnavali kot amandma odbora. Odbor ni sprejel amandmaja Poslanske skupine SLS k 1. členu, zato so ostali trije postali brezpredmetni. Odbor je glasoval tudi o vseh amandmajih oziroma o zakonu kot celoti, kar pomeni, o amandmajih in ostalih členih, in jih sprejel z 8 glasovi za, 7 glasovi proti, besedilo pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Silven Majhenič.
Spoštovana ministrica, spoštovani predsednik! Predlagatelj pojasnjuje, da novela zakona odpravlja neskladja z Ustavo Republike Slovenije in določneje opredeljuje Vlado Republike Slovenije, enako kot druge organizatorje referendumske kampanje. Predlagane spremembe in dopolnitve Zakona o referendumski kampanji odpravljajo z odločbo Ustavnega sodišča ugotovljene neskladnosti v šestem odstavku 4. člena. Gre predvsem za to, da se lahko med subjekte referendumske kampanje kot organizatorje kampanje uvršča tudi Vlada Republike Slovenije ali pristojna služba, ki bo v njenem imenu organizator volilne kampanje ter se na tak način Vladi omogoči aktivno sodelovanje v referendumski kampanji. Temeljni cilj, ki ga želi Vlada s spremembo zakona doseči, je tudi odprava neskladnosti zakona pri zagotavljanju ustreznih proračunskih sredstev tudi Državnemu svetu za referendumsko kampanjo. Gre le za primere, ko bo Državni svet zahteval referendum in bo organizator volilne kampanje. Vlada bo morala ta sredstva Državnemu svetu nameniti, če bo Državni svet sredstva zahteval, seveda se bodo pa sredstva dodelila v okviru zakonsko določenih omejitev. Enaka zgodba velja za Vlado, o kateri zakon pravi, da Vlada lahko nameni sredstva za referendumsko kampanjo tudi pristojni službi Vlade. Ocena finančnih posledic predloga zakona tako ni ravno najbolj jasna in ne prepriča, da zakon ne bo imel dodatnih finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva, saj zakon spreminja, ne le zaradi večje jasnosti in zaradi odločbe Ustavnega sodišča, ki predvsem zahteva odpravo presoje Vlade pri določanju sredstev Državnemu svetu, ampak tudi v tistem delu, ko gre za večjo porabo proračunskih sredstev. Kot ugotavlja Ustavno sodišče, je za referendumsko kampanjo bistvenega pomena zagotovitev primernih sredstev za vse predlagatelje referenduma, ne glede na to, ali gre za predlog Državnega sveta, Državnega zbora, 40 tisoč volivcev ali tretjino poslancev. Vendar se s stališčem Ustavnega sodišča ravno ne strinja Zakonodajno-pravna služba, ki opozarja, če bi sprejeli stališče, da ima skupina poslancev pravico do proračunskih sredstev, bi iz povsem enakih argumentov morali enaka sredstva dodeliti tudi skupini 40 tisoč volivcev. To pa bi pripeljalo do situacije, da bi se znašli kar trije organizatorji referendumske kampanje, ki bi bili upravičeni do proračunskih sredstev. Predlagatelj pojasnjuje, da je bil zakon od sprejetja leta 2007 podvržen različnim presojam, ki sedaj očitno upravičujejo spremembo zakona. Ustavno sodišče opozarja na neustavno stanje in narekuje odpravo. Vlada pa na osnovi tega opravičuje spremembe, ki bi omogočile neprivilegiran položaj, kljub temu da je ves čas v prednosti pred ostalimi. Ustavno sodišče tudi ne priznava legitimnosti predlagatelja, 30 poslancev za referendum, kar v razlagah veljavnega zakona ne drži. Sporna je tudi razlaga v tistem delu, ki govori o rabi prostorov, kjer bi Vlada in Državni svet lahko koristila svoje prostore, poslanci pa ne. Upam, da bo amandma to popravil. Vlada je že do sedaj imela možnost koriščenja proračunskih sredstev, vendar le takrat, ko je šlo za posvetovalni referendum, kjer se ugotavlja mnenje strokovne in laične javnosti, vendar ne, ko gre za zakonodajni referendum, kjer se zakon zaključi. Glede na vse povedano je logično, da predloga zakona v Slovenski nacionalni stranki ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav gospe ministrici, sodelavki, kolegice in kolegi! Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije bo zakonske spremembe potrdil, kajti temeljni cilj, ki ga želi predlagatelj doseči s spremembo zakona, je odprava neskladnosti zakona z ustavo v tistem delu, ki se nanaša na zagotavljanje ustreznih proračunskih sredstev Državnemu svetu za referendumsko kampanjo in s tem tudi zagotoviti Državnemu svetu učinkovito izvajanje njegovih ustavnih nalog. Za ustavno nedopustno je Ustavno sodišče Republike Slovenije izreklo rešitev, po kateri o sredstvih Državnega sveta Republike Slovenije za referendumsko kampanjo, ki jih opredeljuje zakon, odloča Vlada Republike Slovenije po prostem preudarku. Po uveljavitvi predlagane spremembe bo Vlada morala ta sredstva odobriti v primeru, če jih bo Državni svet Republike Slovenije od nje zahteval, hkrati pa Vlada ne bo mogla Državnemu svetu nameniti manj sredstev, kot jih bo le-ta zahteval, dokler jih bo zahteval v okviru oziroma v višini zakonsko določene omejitve. Ker je krog fizičnih in pravnih oseb, ki so lahko organizatorji volilne kampanje, že do sedaj zelo odprt, predlog zakona omogoča, da je organizator referendumske kampanje lahko tudi Vlada oziroma njena pristojna služba, pri čemer pa mora Vlada sama sprejeti odločitev o tem, da bo njena vladna služba organizator referendumske kampanje. Vlada kot glavna predlagateljica zakonov in kot subjekt, odgovoren za delovanje na vseh področjih v državi, mora zato zagotovo imeti možnost, da v referendumski kampanji sodeluje na aktiven način, vključno za to porablja tudi določena proračunska sredstva. V sami kampanji pa bodo tako lahko sodelovali vsi subjekti, ki so zainteresirani za izid referenduma, s tem pa se bo zagotovila tudi večja transparentnost referendumske kampanje, saj bo s spremembo zakona dana možnost prav vsem, da pod enakimi zakonsko določenimi pogoji sodelujejo v referendumski kampanji. Sprememba zakona tako odpravlja tudi nejasnost, ki se je pokazala v zadnjem času pri izvedbi referendumov, v delu, ki se nanaša na določanje subjektov, ki so lahko organizatorji referendumske kampanje. Predlog zakona tako med te subjekte, ki so organizatorji referendumske kampanje, izrecno uvršča tudi Vlado Republiko Slovenije. Glede na to, da je večina referendumov, ki jih imamo v Sloveniji, posledica odločanja o zakonih, ki jih je pripravila prav vlada, v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije menimo, da mora imeti Vlada na vsak način pravico, da v referendumski kampanji sodeluje na transparenten, zakonit, vnaprej dogovorjen in predpisan način, predvsem pa, da stoji za zakoni, ki jih je sama predlagala in da njihovo najboljšo rešitev za interes državljank in državljanov v kampanji tudi zagovarja. Poraba proračunskih sredstev, ki jih Vlada lahko nameni za referendumsko kampanjo sebi, kadar je organizator referendumske kampanje, ali znesek, ki se ga namenja Državnemu svetu, kadar ta zahteva sredstva, pa je vnaprej zakonsko določen in omejen. Po mnenju Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije predlog samega zakona nikjer ne odstopa od načel, ki so bila upoštevana že ob sami pripravi veljavnega zakona, in zato jih bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil Andrej Magajna.
Spoštovani! V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo podprli spremembe in dopolnitve Zakona o volilni in referendumski kampanji. Temeljni cilj, ki ga želi predlagatelj doseči s tem zakonom, je odprava neskladnosti z ustavo v delu, ki se nanaša na zagotavljanje ustreznih proračunskih sredstev Državnemu svetu za referendumsko kampanjo. Vlada kot glavna predlagateljica zakona in kot subjekt bo tudi vključena v referendumsko kampanjo. Ustavno sodišče je z odločbo ugotovilo, da je šesti odstavek 4. člena v neskladju z ustavo, če se nanaša na Državni svet. Vendar tu gre za razširitev. Državnemu svetu je treba zagotoviti, da lahko dejavno sodeluje tudi v referendumski kampanji. Bistvenega pomena je, da se za kampanjo Državnemu svetu zagotovijo tudi primerna sredstva. Vlada ne more odločati po prostem preudarku. Zagotavljanje teh sredstev torej ne sme biti odvisno od diskrecijske odločitve Vlade Republike Slovenije. Kot rečeno pa je v izogib morebitnim nejasnostim treba izrecno omogočiti tudi Vladi Republike Slovenije oziroma pristojni vladni službi, da tudi ona, kot odgovorni organizator volilne kampanje aktivno sodeluje v referendumski kampanji.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Miran Potrč.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Posebej hvala gospodu Tonetu Anderliču za opozorilo. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlog zakona podprli. Prepričani smo namreč, da zakon sledi ugotovitvam Ustavnega sodišča glede položaja Državnega sveta v sistemu financiranja referendumske kampanje pa tudi stališču Računskega sodišča glede položaja Vlade v istem sistemu. Uvodoma naj rečem, da v Poslanski skupini Socialnih demokratov nismo posebej zadovoljni z ureditvijo referenduma in posledično tudi referendumske kampanje v našem pravnem sistemu. Prepričani smo, da izjemno široko polje možnosti razpisa in izvedbe referenduma postavlja vrsto vprašanj, ki so posledično vezana tudi na financiranje referendumske kampanje. Zaradi tega se nam zdi, da je predlog, ki ga danes obravnavamo samo najnujnejši v tem polju položaja in odločanja Državnega zbora. Pričakujemo pa, da se bodo Vlada, in vse parlamentarne stranke pripravljene resneje in celoviteje pogovarjati tudi o siceršnjih vprašanjih referenduma in njegove kampanje. Državni svet, predlog, kot je pripravljen v predlagani vsebini, podpira. Ob tem pa opozarja, da morda vsa vprašanja niso urejena na ustrezen način. Postavlja si vprašanje, ali bi bilo treba ob pravicah in obveznostih, ki jih imata Državni svet in Vlada, zagotoviti potreben položaj tudi 30 poslankam in poslancem, kadar kot manjšina v Državnem zboru predlagajo referendum in 40 tisoč volivkam in volivcem, kadar zahtevajo referendum. V Poslanski skupini Socialnih demokratov opozorila Zakonodajno-pravne službe štejemo predvsem kot opozorila, ki jih bo treba urediti v nekem drugem primeru. Ne zahteva, da bi to morali urediti danes. Mislim, da danes v tem zakonu tega tudi ni mogoče urediti. Morali bi temeljito razmisliti o tem, na kakšen način bi se morale te skupine organizirati, da bi jim bilo zagotovljeno financiranje, ustrezna organizacija in nadzor nad tem financiranjem. Zato menimo, da je ureditev, kot je predlagana v zakonu, potrebna, zadostna, potrebna tudi z vidika položaja Vlade. Kakorkoli se o tem postavljajo morda vprašanja o njeni vlogi, v Poslanski skupini Socialnih demokratov menimo in smo prepričani, da Vlada ima interes, tudi ko je predlagateljica zakona in kadar daje določena mnenja k zakonom, ki jih pripravljajo poslanke in poslanci, da se njena stališča upoštevajo v zakonodajni proceduri, če pa v zakonodajni proceduri niso upoštevana ima interes, da javnosti sporoči stališča v primeru referenduma. Zato mora biti razglašena kot organizator volilne kampanje. Da jih lahko sofinancira, pa mora imeti po mnenju Računskega sodišča možnost za to predvideno v samem zakonu. Če bomo v okviru zakonodajnega postopka menili, da je treba razmišljati tudi o nekaterih drugih vprašanjih, v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlagamo, da se o njih razpravlja v okviru drugih in kasnejših zakonodajnih postopkov, danes pa, da sprejmemo vsebino zakona tako, kot je pripravljena in kakor je bila dopolnjena tudi na matičnem delovnem telesu.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Branko Grims.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav tudi v imenu Slovenske demokratske stranke! V Slovenski demokratski stranki bi bili izjemno veseli, če bi imeli več tako na hitro sklicanih sej Državnega zbora, kot nujnih sej, ki bi bile v celoti posvečene gospodarskim ukrepom za oživitev slovenskega gospodarstva. Žal je bila ta seja sklicana popolnoma drugače, šlo je za urejanje stvari, povezane z volilno in referendumsko kampanjo pa z eno od občin, in šele naknadno je prišel zraven en zakon z gospodarskega področja, ki pa je škodljiv. Tako lahko samo ugotovimo, da je Vlada v svoji politiki, ki je za gospodarstvo katastrofalna, dosledna. Tudi ko govorimo o Predlogu zakona o volilni referendumski kampanji, katerega skrajšani postopek Vlada utemeljuje s tem, da gre zgolj za uresničitev vsebine skladno z odločbo Ustavnega sodišča, lahko ugotovimo, da je to približno tako kot nekdanje šale Radia Erevan v času realnega socializma. Tudi v tem lahko vidimo neko doslednost v nadaljevanju politike. Namreč, če Vlada utemeljuje, da je ta zakon nujen za pravočasno in skladno z odločbo ustrezno uresničitev tistega, kar zapoveduje Ustavno sodišče, lahko ugotovimo, da bi potem morali to sprejemati nekje leta 2009, zdaj je pa leto 2011. To se pravi, ni nič skladno z odločbo. Že kar se tiče procedure, tak postopek in hitenje in izredna seja niso bili utemeljeni. In drugo, kar je seveda pri tem treba ugotoviti, da pod krinko uresničevanja odločbe Ustavnega sodišča v korist Državnemu svetu, Vlada sebe v resnici postavlja v privilegiran položaj proti nekaterim drugim ustavnim predlagateljem zahtev za referendum. Kako je z Vlado in njeno upravičenostjo do porabe javnih sredstev, ko gre za referendum, je seveda stvar jasna. Vlada ima številne vzvode moči, številne poti do medijev, ki jih noben drug predlagatelj nima in ne more imeti. Poleg tega pa Vlada sama sploh ne more biti predlagatelj zahteve za referendum. Po Ustavi so predlagatelji zahteve za referendum 40 tisoč volivcev, vsaj 30 poslank in poslancev Državnega zbora, celoten Državni zbor s sklepom ali Državni svet. To so predlagatelji, medtem ko Vlade med njimi ni. Že s tega vidika je to precej nenavadno, da se Vlada tlači zraven, pristavlja lonček, nekateri bi rekli kar golido, k tistemu, kar je sicer Ustavno sodišče prisodilo v korist Državnemu svetu. Ampak, še bolj nerodno pa je, da gre tukaj za denar davkoplačevalcev, ki ga Vlada že tako ali tako troši za različne oblike obveščanja javnosti, tako in drugače. Kako je s tem, je en lep precedenčni primer tisto, kar je leta 1995 irska vlada doživela na vrhovnem sodišču Irske, kjer je bilo izrecno ugotovljeno, da vlada s porabo javnega denarja za uveljavljanje le enega od stališč krši ustavo. V čem je torej problem? Če bi povsod tukaj v teh določbah, ki jih je predlagala Vlada, nastopali predlagatelji zahteve za referendum, potem bi verjetno ta njihov predlog še pil vodo z vidika ustavnosti in zakonitosti in z načela enakosti pred zakonom. Tako pa je dala skupaj enega od predlagateljev zahteve za referendum, ki je torej ustavni predlagatelj zahteve za referendum, in Vlado, ki ima kot rečeno druge vzvode moči, ima pa v rokah tudi "tošl". Vlada, kadar deli denar, mora seveda ljudstvo vedeti, da ne deli denarja, ki bi prišel nekje z neba, ampak da mu je pred tem segla v žep in da potem deli tisto, kar je vzela malo prej iz "tošla" davkoplačevalcev. To je problem, s katerim se danes soočamo in v času, ko je treba varčevati, ko bi bilo treba spodbujati sicer različne oblike aktivnosti za oživitev slovenskega gospodarstva, take razsipnosti, ki postavlja vlado v privilegiran položaj v Poslanski skupini SDS zagotovo ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Vito Rožej.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Kot so že predhodniki povedali, danes to novelo zakona obravnavamo, ker je Ustavno sodišče ugotovilo neskladnost šestega odstavka 4. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji z ustavo v delu, ki se pač nanaša na Državni svet. Ker ta zahteva za zakonodajni referendum uresničuje svojo ustavno pravico oziroma, pristojnost se lahko aktivno vključuje v zakonodajni oziroma v referendumski postopek. Na podlagi tega mu je treba zagotoviti sodelovanje in imeti mora možnost seznanjati in obveščati volivce. Na podlagi povedanega je torej bistvo, da se mu zagotovijo primerna sredstva. Državni svet seveda ne sme zbirati sredstev za to obveščanje s strani kakšnih interesnih skupin, se pravi je to proračun. Predlog zakona, ki je danes pred nami ureja to. Seveda bi mogoče lahko po drugi strani rekli, da bi to neskladje lahko odpravili, če bi Državnemu svetu odvzeli to pristojnost, da predlaga referendum, ampak to je stvar, kot je bilo že prej rečeno, neke druge debate, ki se ji v Poslanski skupini Zares ne umikamo. Med subjekte, ki lahko organizirajo referendumsko kampanjo, pa ta predlog zakona uvršča tudi Vlado. In zakaj je temu tako? V večini primerov je Vlada predlagateljica zakona in po naravi posledično odgovorna za sprejetje in uveljavitev predlaganega zakona in mnogokrat zainteresirana za izid referenduma tudi, ko ne gre le, da tako rečemo, za navaden zakon, ampak takega, ki določa naše mednarodne povezave. Tak primer sta bila referenduma o vstopu v Evropsko unijo in Nato. Predlog zakona, v izogib nejasnostim, Vlado oziroma njene službe izrecno uvršča med organizatorje referendumske kampanje in jim pač s tem omogoča aktivno sodelovanje v referendumski kampanji. Težko je sprejeti te pavšalne ocene, ki so bile tudi za to govornico izrečene, da ima Vlada tako ali tako obilo neformalnih vzvodov moči, da vpliva in da tako ali drugače sodeluje v referendumski kampanji. Kdor to zagovarja pač zagovarja dve pravni državi, nekje ena pravila veljajo za Vlado, druga pa seveda za vse ostale organizatorje referendumske kampanje. Res pa je, da obstajajo precedenčni primeri, ko so se vlade nezakonito vmešavale v referendumsko kampanjo. Ena najočitnejših takih je, in to je ugotovilo tudi Računsko sodišče, kampanja iz leta 2007, ko smo šli državljani in državljanke na referendum o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Takrat je vlada izdala, bivša vlada, da se seveda sedaj razumemo, zloženke z namenom, kot je ugotovilo Računsko sodišče, vplivati na to, kako se bodo volivci odločili. Skratka, primerov nezakonite prakse je pri nas precej in prejšnja vlada je eden najbolj, da tako rečem, "svetlih primerov", ki je to počela javno. Ravno zato je treba s tem zakonom stvari urediti, kot pač po logiki stvari morajo biti. Priznati je treba, da pri možnih kvalificiranih predlagateljih referenduma, ki jih naša zakonodaja pozna precej, Vlada ni med njimi, najbrž pa zato, ker je toliko različnih predlagateljev, je tudi toliko različnih referendumov. Roko na srce, referendum je postal pravzaprav že neke vrste šesto branje zakona. Mi se trikrat srečamo kot poslanci v Državnem zboru, potem glasujejo o vsem skupaj državni svetniki, ponovno odločamo, to se pravi, že peta obravnava, poslanci in poslanke, zopet, ko odločamo o odložilnem vetu, in zadnji korak je to, da tako rečem, "šesto branje zakona". In ker je temu tako, bi bilo najbrž logično, da ima predlagatelj zakona tudi v šestem branju neko pravico, da predstavi svoje argumente, saj pod podobnimi pogoji, kot vsi ostali sodelujoči. Dejstvo pa ostaja, da je institut referenduma postal pogosta tarča zlorab in ne služi več prvotnemu namenu. V Poslanski skupini Zares ne želimo odvzeti pravice do referenduma komurkoli, še najmanj pa, denimo, 40 tisoč volivcem, prepričani pa smo, da je ta institut treba v najkrajšem možnem času urediti in smo to pripravljenost izrazili tudi že javno in ne samo, da bi lahko spremenili zakonodajo, najbrž tudi ustavo, če bi bilo treba, ampak odziva tistih, ki o spremembah ustave najraje in najbolj na glas govorijo, žal ni. Tako da je za dvomiti, ali je namen res ureditev tega področja ali ne. Govoriti, da si Vlada ne zasluži tukaj imeti možnosti povedati in financirati, konec koncev tudi svoje argumente v kampanji, je podobno kot, če bi trdili, da, recimo, koalicijske poslanske skupine tako ali tako ne rabimo strokovnih sodelavcev, saj je Vlada naša koalicijska, saj imamo tam zadosti strokovnega kadra in da pač imajo to pravico zgolj in samo opozicijske poslanske skupine. Temu seveda ni tako, zato predlagane rešitve v zakonu v Poslanski skupini Zares podpiramo, ker odpravljajo ugotovljeno neustavnost in nezakonitost s strani Ustavnega in Računskega sodišča ter določajo transparenten način sodelovanja Vlade v referendumski kampanji [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]tega tudi omejujejo. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Pukšič.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi, predsednik, ministrica, lep pozdrav! Prvotni namen in cilj predlaganega zakona o spremembi in dopolnitvah Zakona o volilni in referendumski kampanji je bila v skladu z odločbo Ustavnega sodišča odprava neskladnosti zakona v tem delu v zvezi z zagotavljanjem ustreznih proračunskih sredstev Državnemu svetu Republike Slovenije za referendumsko kampanjo. Vlada je to prvotno namero in cilj predloga spremembe zakona enostavno izkoristila in nekorektno podtaknila tako kot kukavičje jajce še svoj del, da bi si za svoje delovanje pridobila iz proračunske blagajne še dodatna sredstva. To ni ugotovitev samo Slovenske ljudske stranke in opozicije danes na odboru, ampak je to bila tudi ugotovitev Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora Republike Slovenije. Zato smo pričakovali že danes na odboru, da se bo ministrica opredelila do stališča Zakonodajno-pravne službe, v smislu, da bo povedala, da ne podpirajo več tega zakona, ki so ga zakuhali. Zakonodajno-pravna služba je jasno in glasno povedala, da če se že Vlada podtika kot kukavičje jajce v ta zakon, bi potem morala skladno z možnostjo tistih, ki so po zakonu in ustavi upravičeni predlagatelji raznih referendumov, tako 30 poslancev kot 40 tisoč volivk in volivcev, torej tudi o njih razmisliti. Vlada je šla celo še dlje, v svojem mnenju je zapisala, da tako poslanci nimajo ustavnopravnega položaja, zato ker 30 poslancev ni državni organ. Zakonodajno-pravna služba se je na to odzvala tako, da Vladi enostavno ni dala prav. Vlada je svoje kukavičje jajce prinesla v ta zakon izključno zaradi tega, da bi si pripravila pogoje, tako da bi imela dodaten denar za vladne referendumske kampanje. Drugič, da bi si s tem okrepila svojo prednostno izhodišče pred ostalimi akterji v referendumski kampanji ali drugače povedano, da bi z dodatnim denarjem slabila pogoje za demokratično nastopanje v kampanji. V Slovenski ljudski stranki smo bili in bomo proti vsem zniževanjem standardov demokracije. In ker v tem primeru gre za zniževanje standardov demokracije, bomo proti temu zakonu. Kljub temu, da nas s tem pelje vlada v neko past v zvezi z upoštevanjem odločbe Ustavnega sodišča, ampak s tem kukavičjim jajcem pravzaprav pripelje zakon ponovno, po našem prepričanju, v neustavni položaj, to pomeni, iz enega neustavnega položaja v drugega. Vlada ima svojo možnost že ob sami predstavitvi zakona, tako prek predstavnika Vlade kot prek predstavnikov ministrstev in tudi vključevanja vseh akterjev, ki so vezani na določeno zakonodajo. V tem primeru se pa vidi, da ne gre za nič drugega kot enostavno za to, da iz proračuna še posebej potegne denar. Zato smo za zakonsko obravnavo v Slovenski ljudski stranki pripravili amandma, kjer Vladi puščamo možnost sodelovanja v kampanji, vendar brez dodatnega denarja. Brez tega, da boste tudi na ta način še jemali tistim, ki že tako ali tako nič nimajo. Včasih so rekli, tam, kjer nič ni, še vojska ne vzame, ta vlada pa vzame tudi tam.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Anton Urh.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi! Predlog novele o volilni in referendumski kampanji bomo poslanci DeSUS podprli, saj gre v prvi vrsti za nujno spremembo. Le-taodpravlja posledice, ugotovljene neskladnosti zakona v delu, ki se nanaša na zagotavljanje ustreznih proračunskih sredstev Državnemu svetu za referendumsko kampanjo. V tem delu torej sprememba zakona sledi odločbi Ustavnega sodišča in se Državnemu svetu omogoča uresničevanje njegove ustavne pristojnosti v delu, ki se nanaša na referendumsko iniciativo in s tem povezano kampanjo in njenim financiranjem. V drugem delu spremembe zakona pa gre za dopolnilo, ki uvršča med subjekte organizatorjev referendumske kampanje tudi Vlado in posledično temu se tudi njej priznava pravica do udeležbe pri financiranju te kampanje, kot bo odslej nedvomno veljalo za Državni svet. Seveda gre za financiranje v zakonsko omejenem obsegu, kot je določeno za javnopravne osebe, in sicer je zgornji limit četrtina dopustne višine stroškov od skupnega zneska 25 centov na posameznega volilnega upravičenca. Glede na to, bo praviloma in praktično šlo za višino sredstev, ki zadoščajo za osnovno informiranje volivcev o referendumskem vprašanju, recimo za izdelavo in lansiranje zloženke gospodinjstvom. Glede na to, da se porajajo dileme in nasprotovanja temu, da bi Vlada sodelovala v referendumskih kampanjah, pa naj povem, da v Poslanski skupini DeSUS zakon podpiramo tudi v tem delu in bomo glasovali za zakon, kljub temu, da imamo tudi sami nekaj pomislekov. Ocenili smo namreč, da mora Vlada, če želi izpeljati zastavljene reforme in uveljaviti posamezne zakone ne glede na to, za kakšno vlado gre, aktivno sodelovati v referendumskem dogajanju. Vlada je namreč tista, ki vodi politiko, nastopa v imenu države in je odgovorna za izvedbo zastavljenih ciljev od začetka do konca legitimne zakonodajne poti. Dejstvo pa je, da se le-ta ne konča vedno s potrditvijo zakona v Državnem zboru, saj različni pravni instituti, kot je na primer zahteva za referendum, povzročijo odložitev uveljavitve zakonskih določb. Kot rečeno, bomo v Poslanski skupini DeSUS kljub izraženemu pomisleku prispevali svoje glasove za sprejetje predlagane novele, saj je po naši oceni Vlada lahko popolnoma legitimno upravičena, da sodeluje v referendumski kampanji. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanske skupine SLS in amandma Poslanske skupine SDS. Amandmaja sta vsebinsko identična, zato bomo o njih razpravljali skupaj, pozneje tudi glasovali skupaj. Prosim za prijavo. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Franc Pukšič.
Tako kot sem že v samem stališču Slovenske ljudske stranke povedal, da smo pripravili k 2. členu amandma, in sicer da se drugi in tretji odstavek črtata. Razlog je ta, da s tem amandmajem Vlada ostaja kot možen soorganizator v volilni kampanji, vendar ne more posebej koristiti denarja. Sedaj sem konkreten za državljanke in državljane, da bodo vedeli, za kakšen denar gre. Gre za cirka 100 tisoč evrov pri vsaki referendumski kampanji in toliko denarja so porabile največje politične stranke v zvezi z velikimi referendumskimi kampanjami, kot je recimo ta sporazum s Hrvaško, arbitrarni sporazum, kjer smo izgubili ali bomo izgubili takšen del slovenskega ozemlja. Drugo. Poglejte, zakaj temu nasprotujemo. Še se ni začela referendumska kampanja, pa je ministrstvo za delo, družino že izdalo zloženko o malem delu, za katerega je že potrošilo cirka 6 tisoč evrov. Ministrstva in Vlada seveda imajo dovolj denarja, da lahko tako ali drugače sodelujejo tudi z raznim materialom in še preden se pravzaprav kampanja začne, kar je tudi po našem mnenju nekorektno in ni v skladu z načeli demokratičnosti kaj šele z načeli politične kulture. Čeprav je danes en dan po kulturnem prazniku, bi pričakovali, da bi vsaj še danes mogoče kaj pomislili na kulturo, ne pa samo enkrat na leto, takrat so nas velike besede, z dejanji pa že naslednji dan vse to tudi povozimo. Poglejte, vlada bi naj bila, Vlada državljank in državljanov Republike Slovenije. Vlada je sestavljena samo iz koalicije, torej tistih, ki sestavljajo koalicijo v Državnem zboru. Pa vendar bi vlada morala upoštevati interes vseh državljank in državljanov. Če se zgodi, da pride do referendumske kampanje, seveda lahko vlada normalno sodeluje tudi prek svojih koalicijskih strank, kjer seveda njihovi ministri, ki nastopajo v imenu politične stranke, ki je prijavila kampanjo, razlagajo tudi svoja stališča, torej stališča vlade, ki so pa financirana tudi prek političnih strank. Politične stranke pa so seveda financirane tudi iz davkoplačevalskega denarja. To pomeni, da je nekorektno in nedemokratično, da bi vlada smela imeti še posebej za to namenjena sredstva. Posebej pa, seveda tako, kot sem že prej omenil, niti 30 poslancev nima možnosti, ali 40 tisoč volivk in volivcev, priti do proračunskega denarja. Dejstvo je tudi to, da ima vlada pri predstavitvi, torej v celotnem zakonskem postopku veliko možnosti državljankam in državljanom razlagati, zakaj je ta predlog Vlade pač dober, prek tiskovnih predstavnikov Vlade, prek tiskovnih predstavnikov ministrstev in seveda ostalih vladnih služb. In še nekaj; na te tiskovne konference – ste že kdaj videli tiskovno konferenco Vlade, na katero bi prišel eden ali dva novinarja? Tega ni – na tiskovne konference Vlade pridejo mediji. Zakaj pridejo? Zato, ker je Vlada v glavnem predlagatelj zakonodajnega postopka in ker ima Vlada izvršilno moč in realno moč prek koalicijskih poslancev. Zato druge skupine ali opozicija velikokrat imajo odlične, dobre predloge, vendar do državljank in državljanov ne pridejo, ker jih pač mediji ne pokrijejo. Zakaj jih ne pokrijejo? Iz preprostega razloga, ker seveda opozicija lahko samo opozarja, nima pa izvršne moči, da bi lahko določene stvari spremenila. Če boste še dolgo, oziroma saj ne boste več dolgo, ampak če boste tako naprej še dalje vladali, kot vladate, potem se vam bo zgodilo to, da boste čez kratek čas pristali na tisti strani, ko boste imeli tiskovne konference, pa bodo novinarji hodili mimo vas in vas seveda ne bodo spraševali, ker bodo vedeli, da ne boste imeli več nobene izvršne moči, in seveda tudi, kam ste to državo pripeljali. Na koncu, če že, korektno in načelno bi bilo, da Vlada pač pripravi zakon zato, da se uresniči odločba Ustavnega sodišča, ne pa tako, kot sem rekel, da podtakne svoje kukavičje jajce. Če bi pa ta njeni "podtik" pomagal v katerem koraku gospodarstvu, plačilni disciplini, zmanjševanju brezposelnosti in tako dalje, bi še človek razumel. Ampak ta vladni "podtik" kukavičjega jajca pomaga samo temu, da bo državljankam in državljanom še pri vsakem referendumu vzetih vsaj 100 tisoč evrov, namesto, da bi to šlo za kakšne druge projekte, programe, kakorkoli že. Bojim se, da boste ta denar celo vzeli iz občin oziroma iz postavk regionalnega razvoja, zato tudi žal katastrofalno spreminjate Zakon o regionalnem razvoju. Čeprav piše v našem 2. členu Ustave, da ima oblast ljudstvo, pri nas bi lahko rekli, da temu ni tako. Dejansko pri nas imajo oblast privilegirani lobiji, je enako denar. Vlada ima oblast, jemlje si večjo, kot ji po zakonodaji in ustavi pripada. Torej, še dodatno si jo jemlje, je enako denar, to pomeni želi biti v tisti vrsti, kjer so posebni lobiji, posebni privilegiranci. S sprejetjem našega amandmaja boste, bom rekel, iz sebe dali dol eno črno piko, da vam ne gre za nič drugega kot za denar in oškodovanje državljank in državljanov še dodatno pri vsaki referendumski kampanji. Zato bomo v Slovenski ljudski stranki podprli amandma k 2. členu. Upamo, da je tudi v Državnem zboru še kaj razuma, da na ta način Vlada ostaja v kampanji. Pričakujem tudi, da se bo ministrica do tega opredelila, da je dovolj, da za to posebej denarja ne rabijo, ker ima vlada tako prek proračuna tiskovnega predstavnika in tako dalje in prek ministrstev ter, jasno, prek političnih strank, ki so tudi financirane iz proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa, gospod predsednik. To je še eden od tistih zakonov, ko si vlada hoče na vsak način prilastiti večjo možnost na vplivanje javnega mnenja, kot ji pravzaprav pritiče, navkljub temu, da ima vlada vse možnosti, da pove tisto, kar hoče. Če gledamo, recimo, v zadnjih, kaj jaz vem, pol leta, kaj vse nam je gospod Pahor povedal na svojih novinarskih konferencah, bodite prepričani, da bo lahko tudi v okviru svojih obstoječih konstantnih novinarskih konferenc povedal o tem, tej zadevi, ali pa o kateri koli drugi zadevi, ki se bo tikala referenduma karkoli in v kolikor bo hotel širokem obsegu. Tako, da ne vem zakaj je Vlado strah in si poskuša še tukaj notri zagotoviti dodatno mesto in dodatni denar. Kajti, tam kjer je Vlada napisala, da predlog zakona ne bo imel dodatnih finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva se potem človek vpraša, zakaj je treba potem pisati, da ne smejo porabiti več kakor 25 % od tistega. Ja, od česa, če ne bo iz nečesa? Če pravijo, da ne bo nobenih dodatnih finančnih posledic to pomeni, ali da je že danes toliko veliko denarja porabljenega, da ne bo nič dodatnega, ali pa si mislijo tukaj zagarantirati neka finančna sredstva, ki jih pač od nikoder ne bodo vzeli. Skratka zelo nedodelan zakon in v bistvu je to, čeprav pravijo nekateri, da ni ne vem kako velikega bi rekel preseka inteligenčnega kvocienta v parlamentu, ampak za tako neumne nas pa ni treba imeti, vseeno. To pa res ne gre. Glede na to, da je Vlada takšno neumnost napisala pa konec koncev se lahko spustimo še v druge nedoslednosti, ko recimo Vlada sama govori tukaj notri, da se v prvem odstavku 4. člena besedilo "predvolilni shodi niso dovoljeni" nadomesti z besedilom "volilna kampanja ni dovoljena". Ampak, če gremo gledati tiste člene, ki se spreminjajo in pogledamo v istem 4. členu, potem vidimo, da že v obstoječem zakonu v tretjem odstavku, ki se ga ne spreminja, ampak, ki samo postane četrti, že piše: "izjemoma je dovoljeno organizirati predvolilne shode v prostorih iz prvega odstavka tega člena" in tako naprej. Kakšne predvolilne shode bomo organizirali v določenih krajih, če so pa v prvem odstavku istega člena predvolilni shodi prepovedani in so nadomeščeni z volilno kampanjo? Naj se Vlada vendar odloči, naj bo koncizna, naj bo eksaktna, ali so predvolilni shodi ali volilna kampanja? Če so predvolilni shodi prepovedani potem so prepovedani tudi v tretjem odstavku istega člena, ne samo v prvem. No, hecno sicer, takšne zadeve se pač dogajajo, ampak na žalost se to dogaja naši Vladi. In v sedanjem četrtem odstavku ravno tako piše, da se uporablja za organizacijo predvolilnih shodov. Ja, pa napišite povsod volilne kampanje, ne pa predvolilnih shodov. Čeprav je tudi vprašanje ali je izraz volilna kampanja pravilen, kajti volilna kampanja pomeni, da razpravljamo o zadevi v kateri volimo. Voliš lahko ti nekoga, ne moreš voliti nekaj, razen, če "voliš," kot v srbohrvaščini, če "voliš" nekaj, recimo tam je lahko širši pojem, tam imaš lahko rad recimo tudi bulmastife konec koncev, ampak nikakor jih pa ne moreš voliti za poslance ali na referendumskem odločanju ne moreš o bulmastifih, za enkrat vsaj še ne, upam, da ne, madona. Ali je že prišlo do spremembe? Tudi to bi bilo mogoče. Zanimivo je tudi to, da kako bo Vlada lepo plačevala sama sebi lastno promocijo s tistim 25 % denarja, za recimo referendume, ki jih bo sama predlagala in, ki bodo vnaprej določeni, da bodo šli skozi. Poznamo takšne primere in poznamo kako se je Vlada že mimo tega zakona posluževala izrabe in zlorabe finančnih sredstev in dosegla tisto kar je hotela. A zdaj bo pa tukaj še nekaj dodatnega oziroma glede na trenutno situacijo v državi in glede na to, kako se z denarjem dela še posebej z denarjem davkoplačevalcev si lahko mislimo, da bodo tukaj notri svoje pipice počasi odpirali določeni ljudje, določene firme, določeni piarovci, ki si bodo na ta način napolnili žepe. Kolikšen odstotek tistih 25 % bo šel v njihove žepe, koliko v tiste, ki jim bodo ta posel zagarantirali, pa spet ne bomo vedeli, kajti na sodišču to tako ali tako nikoli ne bo obravnavano, ker bo že prvič tožilstvo zavrglo, če tožilstvo ne bo zavrglo bodo ugotovili na sodišču, da je premalo utemeljeno in da policija ni izvedla vsega, če bo pa to vse skupaj šlo skoz bo pa sodišče reklo nihče ni nič kriv. Če ne bo to že prej zastaralo vse skupaj. Še enkrat pravim le, kako bo pa recimo Vlada lahko ločila recimo izjavo predsednika Vlade na svoji običajni konferenci, ki jo bo on deklariral kot recimo tedenska, mesečna ali dnevno seznanjenje z dogodki ali na konferenci, ki bo posvečena recimo določenemu referendumskemu vprašanju. Kajti ni problem, lahko bo rekel novinarjem potem takrat, ko jim bo plačal tisto kavico, če še plačuje, ne vem, jim bo rekel: "Poslušajte, dajte me vprašati kaj o referendumu" in bo potem na dolgo in široko razpletal vsak dan znova, vsak dan isto v okviru tiste novinarske konference, ki ne bo imela uradno nobene zveze z referendumsko tematiko. Potem bo imel pa še eno posebno konferenco z referendumsko tematiko, kjer bo seveda isto povedal, kajti drugega tako ne bo mogel. Skratka, zakon je tudi nedodelan, nekoncizen in v bistvu določa neke čudne stvari, da bo Državni svet, ki nihče ne ve kaj dela v našem sistemu in ni drugega, kot ostanek nekega socrealističnega prenosa prek slabega kopirnega stroja iz nekdanje skupščine v Državni svet, ampak treba bo narediti tak Državni svet, da bo ubogljiv in da bodo delali kar bomo rekli, in potem se bo to lahko zgodilo in bo Državni svet imel svoje variante in bo Vlada imela svoje variante, seveda pa bo v okviru Vlade zopet narejena ena pristojna služba vlade, ki bo zaposlovala 15, 20 prijateljev, ki bodo pa cel mandat črpali sredstva za to, da bodo tam sedeli in greli sedeže. Ne vem kaj se gremo v tej državi. Vsak dan nam je slabše, vsak dan imajo ljudje manj za jesti, vsak dan je manj zaposlenih, vsak dan je več tujcev, vsak dan imajo tujci več pravic v Sloveniji. A ne berete tujih časopisov? Preberite kaj je rekel Cameron v Angliji, v Münchnu na konferenci. Pa poglejte malo kaj govori Merklova. Ali moramo mi res vedno zastajati za vsemi ostalimi za 5, 6, 7 let? Jaz sem mislil, da smo s tem nehali v bivšem režimu, v bivši državi, ko smo kopirali najslabše kar se je dalo kopirati. Ampak, vidim, da sedanja Vlada to počne s še večjim elanom in še bolj dosledno, da kopira zadeve takrat ko so zunaj že zdavnaj mimo, če pa kopira takoj hitro, promptno kopira tisto, kar je narobe. Ne vem, sicer pa konec koncev, morda, morda pa nam bo premier, ko se bo vrnil iz Amerike povedal kaj lepega, kaj je bilo tam gor in kako ga je Barack Obama lepo potrepljal in prijel za obe roki, pozabil pa bo povedati, da je Barack Obama verjetno prišel ravno iz stranišča, ko si je roke umival in rekel: "No, Borut kako si kaj...?"
Gospod Jelinčič, no [[...]]
Ja [[...]]
[[...]]znotraj enih meja dostojnosti pa vseeno ostanite. Prosim vas lepo [[...]]
Gospod predsednik [[...]]
[[...]]to je šlo mimo [[...]]
Gospod predsednik, jaz sem se včeraj vrnil iz Izraela in vam povem, da je tam parlament parlament in da lahko vsak pove, kar hoče in kar misli, kajti to naj bi bila demokracija. In moram povedati, da ima Izrael okoli sebe same praktično sovražne države in je v stalnem problemu, da se bo kaj zgodilo, in vendar dovolijo ljudem, da povedo, kaj mislijo. In dovolijo tudi to, da kdo iz avditorija vzklikne kakšno, in mu noben ne vzame ne besede, ampak pustijo. To je pač parlamentarizem. V Sloveniji smo še vedno pod vplivom starih časov ali vedno bolj pod vplivom starih časov, ko, zgleda, ne bomo smeli nič več povedati. No, ampak da zaključim. Konec koncev mi bomo podprli oba amandmaja, čeprav gre za isto stvar. Mislim, da ne smemo narediti takšne napake, da bi podprli ta zakon. Kajti, če nič drugega, spoštovana gospoda iz sedanje koalicije, čez leto in pol bodo volitve. Navkljub temu zakonu boste volitve izgubili, in takrat, ko boste pa vi v opoziciji boste pa hudičevo na glas jokali in cvilili, kaj smo naredili. To se je že zgodilo s Poslovnikom Državnega zbora, ki ga je takrat tudi vaša koalicija sprejela in ste v prejšnjem mandatu hudo jamrali, da ni več časa za kaj povedati kot samo tiste 3 minute. To bo druga takšna zadeva – potem pa pripišite vse skupaj sami sebi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima France Cukjati.
Hvala za besedo. No, tukaj pri tem zakonu je kar nekaj vprašanj. Najprej – zakaj se lotevamo tega vprašanja na vrat na nos, nenadoma na nujni seji? Izgovor, kot ga slišimo s strani predlagateljev, je, da je treba urediti in omogočiti financiranje Državnemu svetu, kadar vstopa v referendum oziroma je predlagatelj referenduma. Kot vem, na vidiku ni nobenega referenduma, ki bi ga sprožil Državni svet. So pa na vidiku referendumi, ki jih je civilna družba sprožila, in sicer za Zakon o malem delu, tudi o pokojninski zakonodaji in tako dalje. Ni nobene potrebe, da bi morali sedaj takoj na vrat na nos Državnemu svetu omogočiti iz proračuna sredstva, ki bi jih porabil za referendumsko kampanjo. Je pa v tem zakonu še nekaj drugega. Gospod poslanec je govoril o kukavičjem jajcu. No, jaz bi rekel, da ne gre za kukavičje jajce, temveč da je vlada pristavila svoj lonček. In sicer se Vlada s tem zakonom umešča kot upravičenka do proračunskih sredstev za referendumsko kampanjo. To se ji pa mudi, to se ji pa resnično mudi, kajti ti referendumi so pred nami. Zdi se mi, da je treba v tem delu povedati, ali je pristop dober ali ne. Zakonodajni referendum predstavlja samo korekcijski mehanizem zakonodajne oblasti. Korekcijski mehanizem, ki prepreči kakšno neumnost, ki bi jo Državni zbor, zakonodajna oblast sprožila ob neprimernem zakonu, ob sprejetju neprimernih določb v posameznem zakonu in podobno. Torej, ta korekcija je pa po ustavi dana Državnemu svetu z vetom in z zahtevo po referendumu ter civilni družbi. To je pa tista zadnja instanca, kjer ima oblast ljudstvo, in zadnjo besedo ima ljudstvo na referendumu eventualno ob kakšni neumnosti, ki bi jo Državni zbor s sprejetjem napačnega ali slabega zakona povzročil. In tu Vlada nima kaj početi. V pripravi zakona ima Vlada možnost posvetovati se s civilno družbo, testirati voljo ljudstva, uzakonjena je tudi razprava s socialnimi partnerji in Socialno-ekonomskim svetom, s čimer je omogočeno, da se resnično najde tisto rešitev, ki bi šla skozi vsak referendum brez problema. Ko pa je enkrat zakon šel skozi zakonodajno proceduro, potem se pa pričakuje, da bo Vlada stopila vstran in pustila, naj o tem odločijo volivci, če so zahtevali referendum. Ta higiena, ta politična kultura je v Evropi poznana. Tudi nekatere države, ki so omogočale nekoč, da se vlada lahko posluži davkoplačevalskih sredstev in vstopi v referendumsko propagando, kajti to je propaganda, propagandni material, to stane, jumbo plakati stanejo, zloženke stanejo in podobno, tudi tiste države so stopile že pred leti nazaj in ugotovile, da se to ne spodobi. Omenjen je bil že primer Irske. Leta 1995 je vrhovno sodišče Irske ugotovilo, da vlada s porabo javnega denarja za uveljavljanje le enega od stališč krši ustavo. Kajti zagotovo, v referendumski kampanji vlada zastopa eno stališče, tisti, ki so zahtevali referendum, drugo stališče, ali kot je bilo, recimo, v primeru arbitražnega sporazuma, vlada je zastopala eno stališče, polovico slovenskega naroda pa drugo stališče in se je vlada postavila ostro in odločno na stran tiste polovice, ki je podpirala arbitražni sporazum. V takem primeru, in to vrhovno sodišče Irske ugotavlja, postaja vlada strankarsko opredeljena. Ni več vlada vseh prebivalcev in ni čudno, da je prav po arbitražnem sporazumu, če ste spremljali, rating vlade drastično padel, kajti polovica Slovencev ni več čutila, da je to njihova vlada, ni več čutilo in menim, da to ni dobro. Seveda, kaj takega, kot je bilo na Irskem, bi človek želel tudi pri nas, da bi se vlada v neki dostojanstveni drži ne opredeljevala tako odločno o tistih vprašanjih, ki Slovence delijo. Ne. Naj to delajo drugi. Naj to delajo stranke, naj to Državni zbor počne, naj to referendum počne, ne Vlada, predvsem pa ne predsednik države, se ne bi smel tako strankarsko opredeljevati. Seveda ob takem zadržanju vlade ni čudno, da sedaj niti ne polovica, ampak tri četrt Slovencev ne čuti, da je to njihova vlada. Potem se pa sprašujete, zakaj tako mnenje. Vrhovno sodišče Irske je v nadaljevanju tudi prepovedalo trošenje javnega denarja za podporo samo eni stranki ali eni strani v referendumu. Sodišče je takšno odločitev utemeljilo s stališčem, da bi bilo v nasprotnem kršeno načelo enakosti, hkrati pa bi bilo v nasprotju s poštenim postopkom. Pri nas seveda ni pričakovati, da bi ena taka, bi rekel, politična kultura prevladala, da bi tisti, ki so resnično, bi rekel, najbolj odgovorni za to državo na političnih mestih začutili to, pač tega ni. Tudi sodišče verjetno, naše Ustavno sodišče, kaj takega ne bi moglo sproducirati. Meni je žal, da se vedno znova kaže tako nizek kulturni nivo. Govorimo torej o zakonodajnem referendumu. Kot sem na odboru že omenil, me pa ne bi nič motilo, če bi vlada aktivno sodelovala v posvetovalnem referendumuPreden bi vlada vložila zakon v Državni zbor bi povprašala ljudstvo in takrat še ne bi bilo javnih razprav, takrat bi to ljudstvo tudi želelo slišati stališče Vlade, mogoče bi bil umesten tudi kakšen propagandni material – vendar samo posvetovalni referendum. Ko pa je enkrat zakon sprejet v Državnem zboru, je pa stvar volivcev in civilne družbe. In tudi če Državni svet, ki izvaja to ustavno korekturo zakonodajne oblasti z vetom in referendumom, tudi njemu je treba omogočiti, da sodeluje na referendumu, vsekakor. Tako kot je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da bi tudi 30 poslancev v Državnem zboru, ki zahteva referendum, moralo imeti enake možnosti izvajati referendum – torej tudi proračunska sredstva, pa seveda ta predlog tega ne vidi in tudi koalicija kaj takega ni uvidela, da bi sledila zahtevi Zakonodajno-pravne službe. Torej tukaj so stališča in Vlada, ki hoče vse mehanizme z davkoplačevalskimi sredstvi obdržati do konca, tudi do referenduma, do izida referenduma, torej tista sredstva, ki jih tudi nasprotniki posameznega zakona plačujejo v proračun, jeza mene neprimerno in je ta predlog v sramoto tej vladi. Vsaj tako jaz mislim in tudi še marsikdo drug.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosila ministrica Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa. Besede o sramotnem predlogu te vlade, o oškodovanju davkoplačevalskega denarja in še več hudih obtožb na račun ravnanja aktualne vlade je bilo izrečeno tako na odboru kot danes. In najbolj sprevrženo je, da to izrekajo tisti, za katere bom potem z argumentom dokazala, da so kaj od tega počeli. Ampak, ker želim vedno biti argumentirana in ovreči razprave z argumenti, želim polemizirati najprej z dvema obrazložitvama, ki sta jih dve poslanski skupini, SLS in SDS, podali k istemu amandmaju, in sicer da se črta Vlada kot možen organizator volilne kampanje in ki lahko nameni do točno določene višine limitirana sredstva za volilno kampanjo, če je zainteresirana za izid referenduma. Prvi amandma, se pravi, obrazložitev Poslanske skupine SLS gre v smeri: Vlada ima v 30 dneh, ko je volilna kampanja, na voljo veliko posrednih načinov možnosti nagovarjanja ljudi o primernosti zakona, ki ga je predlagala. Naj uporabi te poti, je, če rezimiram, podana obrazložitev pod amandma Poslanske skupine SLS. Na drugi strani SDS obrazloži, da bi vendarle lahko ta vlada premogla toliko politične kulture, kot to sledi iz odločitve vrhovnega sodišča Republike Irske, ki je določilo, da vlada s porabo javnega denarja za uveljavljanje le enega od stališč krši ustavo. Mislim, jaz bi lepo prosila, da preberete, kaj danes urejamo. Spreminjamo ureditev, v kateri Vlada v Republiki Sloveniji leta 2007 ni dovolila porabe javnega denarja Državnemu svetu kot predlagatelju referenduma za predstavitev zgolj njegovega stališča. Ustavno sodišče ne, da ni reklo, da ne sme, da to ni v skladu z ustavo –poraba javnega denarja za predstavljanje stališča predlagatelja, ki je bil v našem primeru Državni svet v letu 2007. Reklo je, "ni v skladu z ustavo, ker Vlada lahko da, nameni javna sredstva za referendumsko kampanjo Državnega sveta". In prosim lepo, ne zavajajte slovenskih gledalk in gledalcev morebiti tega prenosa da je pri nas mogoče z ustavo neskladno to, če Vlada nameni sredstva enemu za izražanje enega mnenja, in sicer davkoplačevalski denar. Ustavno sodišče je reklo, "mora nameniti, ni v skladu z ustavo, če lahko Vlada arbitrira". Torej, argument, ki je podan pod obrazložitvijo amandmaja Slovenske demokratske stranke, pač ne vzdrži dejanske slovenske ureditve in odločitev slovenskega ustavnega sodišča. Na vse ostalo bom odgovorila z zgodbo, ker se mi zdi, da bom lahko zgolj tako zadosti plastično pojasnila zahtevne argumente. V letu 2007 je Državni svet predlagal referendum, in sicer zoper predlog. Na predlog Vlade je bil sprejet Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Vlada je bila predlagatelj zakona, Državni zbor ga je sprejel, Državni svet je predlagal referendum. Kakšna je bila situacija? Vlada takrat, kljub določbi zakona, ki jo moramo zdaj zaradi odločbe Ustavnega sodišča spreminjati, da Vlada lahko nameni sredstva za referendumsko kampanjo, kadar je predlagatelj referenduma proračunski uporabnik, Državnemu svetu sredstev, ki jih je zahteval, ni namenila. Zato se je obrnil na Ustavno sodišče. Je pa aktualna vlada takrat naredila sledeče – Urad Vlade Republike Slovenije za komuniciranje je izdal zloženko. Z njo naslovil gospodinjstva in s to zloženko nagovarjal, pojasnjeval razloge, ki govorijo v prid predlaganemu zakonu. Torej, naj ljudje na referendumu zakon, ki bo na predlog Državnega sveta presojan, potrdijo. To ravnanje Vlade je presojalo Računsko sodišče ob reviziji Predloga zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 2007. Jaz vas prosim, tiste, ki ne verjamete, da prisluhnete dvema odstavkoma iz tega poročila Računskega sodišča, da boste videli, da Vlada ne sme posredno izvajati v roku 30 dni, ko potekareferendumska kampanja, nikakršnih aktivnosti, ki jih Zakon o referendumu opredeljuje kot referendumsko kampanjo, in sicer v 1. členu, tretji odstavek: "Referendumska kampanja so oglaševalske vsebine in druge oblike propagande, katerih namen je vplivati na odločanje pri glasovanju na referendumu." Torej, karkoli predsednik Vlade na tiskovni konferenci izreče, in Vlada oziroma njena služba ni organizator volilne kampanje, so dejanja, ki posegajo, so oglaševalske vsebine, ki so v tistem času sporne. Računsko sodišče je ravnanje takratne vlade ob referendumu opredelilo na sledeč način: "Urad Vlade za komuniciranje je naročil oblikovanje, tiskanje in distribucijo zloženke ob zakonodajnem referendumu o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju zavarovalnic. Skupni stroški izdaje zloženke so znašali 70 tisoč 167 evrov, sredstva pa je urad Vlade zagotovil iz sredstev za redne dejavnosti urada in plačal s proračunske postavke 1322 – Neposredno komuniciranje Vlade Republike Slovenije z javnostjo in vladne informacijske kampanje". Računsko sodišče pravi: "Urad Vlade Republike Slovenije ni ravnal v skladu s četrtim odstavkom 1. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji", prebrala sem ga prej, ki določa, kaj je referendumska kampanja, torej "oglaševalske vsebine in druge oblike propagande, katerih namen je vplivati na odločanje volivk in volivcev." Celo zaključuje Računsko sodišče: "V zloženki sicer neposredno niso navedene odločitve za podporo spremembi zakona, ne proti njej, nedvomno pa vpliva na odločitev volivk in volivcev. V zloženki so ovržene nekatere dileme iz novele zakona, ki jih je poudarjal Državni svet na drugi strani." Skratka, Računsko sodišče je ocenilo, da v zloženki je jasno zaznati podporo spremembi zakona in s tem tudi namen vplivati na volivce. Računsko sodišče nadaljuje: "Urad Vlade formalno ni prijavil referendumske kampanje, vendar pa njegovo ravnanje sodi med take aktivnosti. V skladu s prvim odstavkom 3. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji lahko referendumsko kampanjo organizirajo predlagatelj referenduma in drugi za izid referenduma zainteresirani subjekti. Predlagatelj je bil Državni svet, drugi zainteresirani subjekti so navedeni taksativno, to so državljani, posamezniki, samostojni podjetniki in vse pravne in fizične osebe s sedežem na območju Republike Slovenije, ki imajo interes za izid referenduma", zaključuje Računsko sodišče. Urad Vlade za komuniciranje ne sodi v nobeno izmed navedenih kategorij in referendumske kampanje ne bi smel organizirati, zloženke ne poslati. Torej šlo je za nezakonito porabo davkoplačevalskega denarja. V razpravi na odboru sem lepo pojasnila, da vsakokratna vlada, če hočete, se vedno znova v času referendumskih kampanj znajde v situaciji, ko se mora, po vašem mnenju, v tridesetih dneh nič drugega kot molčati. Temeljno vprašanje je, ali sme izjaviti in dati volivkam in volivcem vsaj osnovne vsebine, vsaj osnovno priporočilo, zakaj je ona v javnem interesu predlagala v sprejetje Državnemu zboru nek zakon. Vsi boste priznali, da v 4. členu organizatorje volilne kampanje zakon opredeljuje neizmerno široko. Pravzaprav vsaka fizična oseba v tej državi ali vsaka pravna oseba, ki ima interes, torej je zainteresirana za izid referenduma, tak ali drugačen, se lahko priglasi kot organizator referendumske kampanje. Vsi ostali, če hočete, združenja, sindikati, nevladne organizacije, vsi pobudniki imajo pravico financirati referendumsko kampanjo v znesku, ta trenutek določenem, prek 400 tisoč evrov z različnimi oblikami oglaševanja. Ne samo to. Seveda so jih dolžni v skladu z določili naših predpisov mediji enakopravno kot organizatorje vabiti, da predstavijo svoja stališča. Vlada niti te možnosti po zdajšnji zakonodaji nima, ker ne more biti organizator volilne kampanje. Tudi prostori kjer lahko organizirajo -za sindikate so celo določene možnosti, da v delovnih organizacijah organizirajo, kjer za svoje člane predstavljajo kot organizatorji argumente za to, da se, kar pač agitirajo v okviru referendumske kampanje. Tudi za verske skupnosti se lahko referendumska kampanja izvaja, kadar je verska skupnost predlagatelj v prostoru verske skupnosti, kjer se opravlja verska dejavnost. Vsi ti lahko pridobivajo sredstva od donatorjev in to v štirikrat večjem obsegu kot tisti, ki so proračunski uporabniki. Obstoječ zakon določa kot organizatorje volilne kampanje, ki so proračunski porabniki pravzaprav tri pravne osebe javnega prava. Po predlogu obstoječe, ki se ne spreminja, občina, kadar je organizator referendumske kampanje v okviru referendumske pobude v okviru občine lahko nameni sredstva za referendumsko kampanjo, kadar brani kakšen svoj odlok v višini 25 % dopustne višine stroškov. Tako kot Vlada. Lahko. Pravna oseba javnega prava za celotno ozemlje Republike Slovenije je država, v njenem imenu izvaja pooblastila, pravice in obveznosti Vlada Republike Slovenije. V občini, ki je ravno tako lahko organizator referendumske kampanje, to izvajajo pač občinski organi, ko branijo nek predlog vizavi ljudskih iniciativ, ki sprožijo presojo in izjasnjevanje občank in občanov za določen občinski predpis. Torej obstoječa ureditev občini omogoča prav enako pozicijo kot danes, s predlogom urejamo za Vlado. Za Državni svet pa ne smemo ohraniti besedice "lahko", tu pa nesporno Ustavno sodišče pravi, da Državnemu svetu, kadar je predlagatelj referenduma, Vlada mora zagotoviti primerna sredstva, da predstavi svoja stališča slovenski javnosti, ki bo odločala na referendumu. Skratka, s temi argumenti zanikam, da si Vlada določa privilegiran položaj. Trdim, da bo s takšno ureditvijo ureditev transparentna, kajti z nasprotnim argumentom, ki je bil danes podan, da naj Vlada s svojimi aktualnimi aktivnostmi, ki so tako privilegirane, ko lahko pride do medijev, ko lahko nagovarja ljudi, bi lahko uporabila za referendumsko kampanjo za takšne vrste prikritega oglaševanja, ne da bi se prijavila kot organizator, bistveno več sredstev. Nekaj z ministrstev, malo iz služb in tako naprej. To je netransparentno. Prav je, da so vse osebe javnega prava, občina, v imenu države Vlada in Državni svet, kadar nastopajo v okviru referendumskih kampanj, kot zainteresirani za izid rezultata referenduma ali kot predlagatelji v tem primeru Državni svet, da so v enakem položaju, ko gre za porabo davkoplačevalskega denarja. In iz primera leta 2007 je razvidno, da je mogoče za eno zloženko, s katerimi so predstavljeni argumenti v podporo zakonu, ta sredstva v celoti porabiti zgolj za ta način obveščanja; od takrat so se poštnine bistveno dvignile, leta 2007, in teh 100 tisoč evrov garantirano danes zagotavlja, če bi se Vlada tako odločila v posameznem primeru, zgolj tisk in distribucijo ene zloženke na vsa slovenska gospodinjstva. Nič več ni mogoče s temi sredstvi financirati, verjetno ne tudi na lokalnem nivoju. Skratka, ureditev kot je danes predlagana, upam, da bo sprejeta, odpravlja protiustavno stanje in nedoločno ureditev, ki je generirala v početju vlad v preteklosti, ki ga je Računsko sodišče ocenilo kot neprimerno, da ne rečem kaj več.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Poglejte, stvari jaz vedno rad poenostavim in jih bom tudi tokrat. Amandma, gospod predsednik, ki smo ga vložili, bom podprl, če ne bo sprejet, pa zakona ne. Poenostavimo stvari. Poglejte, če bi se o tem zakonu pogovarjala skupina kulturnikov bi rekla, da je to skrajno nekulturno. Če bi se o tem zakonu pogovarjali študentje prava, bi rekli: "Oh, to pa ni pošteno." Če bi se o tem zakonu pogovarjali ustavni pravniki, bi rekli: "O, tu pa gre verjetno za kršitev načela enakosti." Glejte, če pa bi se štirje kmetje usedli v gostilni zvečer po trdem delu, bi pa rekli: "Vlada nas je nategnila." Čisto nič drugega. Ker smo pa v Državnem zboru, pa recimo da je to neokusno. Če bi bili pa kje drugje, pa bi kdo mogoče uporabil tudi izraz perverzno. Kaj je cilj tega zakona – povejmo. Zakon o malem delu gre noter, referendum bo, in Vlada si bo vzela 100 tisoč evrov ali 200 delavskih plač za to, da bo delavce prepričevala, da je zakon dober. Hudo perverzna zadeva. Hudo grda zadeva. Velik nateg ljudi. Torej, vzeli boste po tem zakonu tistim ljudem, ki bodo referendum predlagali, ki so zdaj zbrali 40 oziroma 50 tisoč podpisov iz njihovih žepov, davkoplačevalski denar bo torej vzet, njim tudi, za to, da bo vlada lahko 100 tisoč evrov porabila za prepričevanje njih samih kako nimajo prav, zakon pa je v redu, bo to prepričevanje šlo. Hkrati pa ta zakon njim ne daje nobene pravice. Ko imajo pa študenti ali tisti delavci, ki so to podpisovali, običajno zelo malo denarja ali pa nič, oni si pa naj sami plačajo kampanjo. Sami naj plačajo letake, sami naj plačajo vse ostale stvari, jumbo plakate in tako dalje. Ne, Vlada bo pa vzela delavski denar, torej davkoplačevalski denar, zato da bo ljudi prepričevala, kako oni nimajo prav in kako ima Vlada prav. Vse, kar je govorila ministrica, sicer v osnovi drži, Računsko sodišče in tako naprej. Ampak pojdimo po vrstnem redu, to moram utemeljiti. Glejte, težava, ki pri tem nastopa in koalicijo naredi nago pred kamero, oprostite izrazu, je naslednja: ne morete se izgovarjati na Ustavno sodišče, ki je reklo, da mora biti zagotovljen denar Državnemu svetu. Ta argument odpade, ker ustavna odločba velja že od februarja leta 2009, če se ne motim, in ste imeli torej dve leti časa, da bi to ustavno odločbo implementirali, pa je niste. Torej danes nismo tu na izredni seji zato, da bi implementirali odločbo Ustavnega sodišča, ker je za to bilo dve leti časa, ampak smo tu zato, da rešimo koalicijo oziroma da sami sebe rešujete. In se mi zdi, da je vse skupaj že tako daleč, vsaj glede teh referendumov, da me, žal, koalicija spominja na utapljajočega se človeka, ki še zajema sapo, teh 100 tisoč evrov bo pač neka sapa, ki jo boste zajeli. Torej ta argument odpade. V to me prepričuje tudi sklep Kolegija Državnega zbora, ki mi je najprej kot predsedniku Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje jasno določil: ta predlog zakona bomo obravnavali na februarski seji, zato je bila predvidena seja, in sem jo že tudi sklical, za ta petek, mislim, da ob 12. uri. Kolegij je tako sklenil, koalicija je torej to sklenila. Ne, ko pa ste pogruntali, da ne boste mogli sodelovati na referendumu kot vlada, pa hitro podpise pošlji Gorenaku, da bo nujna seja. In seveda Kolegij predsednika Državnega zbora tudi to požegna. In vam nisem hotel delati težav - zakaj? Ker konec koncev bi lahko rekel, oprostite, spoštujem sklep Kolegija, seja bo v petek. Tudi to bi lahko naredil, ampak bi potem rekli, tako kot ste pri Zakonu o odvetništvu, da Gorenak zavira postopek Državnega zbora, kar seveda ni res, temveč ga vi spreminjate. In poglejte, še nekaj. Ob 15. uri je sklicana seja, traja do 4.15 zjutraj, zdaj je popravljeno na 0.55, in tu smo zaradi obrambnih in varnostnih interesov države. Figo! Kdo je pa to rekel? Kakšni obrambni pa varnostni interesi države so pa ogroženi, da imamo nujne postopke? Jih ni! Ogroženi so interesi Vlade, to pa je res, ja. In ni mogoče zadeve tako interpretirati, preveč se razgalite pred javnostjo. Ustavno sodišče je res reklo, da je nujno treba zagotoviti sredstva za Državni svet, če on vodi to kampanjo. Prav, za to ste imeli časa dve leti. Zdaj moramo pa na nujni seji, ki lahko traja celo noč, kot smo videli, tak je bil vsaj prvotni sklic, moramo pa na hitro sprejeti 100 tisoč evrov, ki jih boste vi porabili. Ob tem, da tisti delavci, ki jim jih pa vzamete, nimajo pravice do tega denarja. Torej, njim vzamete davkoplačevalski denar, zato da potem njih prepričujete, kako imajo butast predlog, kako je ta predlog neumen, da bi šli na referendum - da je Zakon o malem delu v redu. To je zdaj enako, veste, kot da me povabite na kosilo, potem pa vi rečete, sedaj pa ti plačaj za oba. To je nekorektno, to je nepošteno, absolutno nepošteno. Take stvari ni mogoče podpreti. Hkrati ostaja ena tretjina poslancev, ki so tudi neka kategorija. Zakonodajno-pravna služba je jasno povedala, da po tej logiki, če je Državni svet upravičen, če je Vlada upravičena, potem je tudi tistih 30 poslancev upravičenih, če bi eventualno predlagali referendum in sodelovali v kampanji. Ne, dati jim pa ne. Ne, opoziciji, ne delavcem, ki vam prinašajo referendum za referendum. Njim je treba vzeti, zato da lahko vi njih prepričujete, kako oni nimajo prav. Sprevrženo do amena. Ni mogoče takega zakona podpreti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Franco Juri, prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Danes sem pričakoval precej vroče razprave, vseeno, me vedno preseneča stopnja demagogije, ki jo lahko slišimo v teh razpravah. Recimo zadnji prispevek je bil zgleden primer v tej smeri. Veliko zvenečih besed, demagoških ocen, pravzaprav, zakaj gre. Gre za to, da uskladimo zakonodajo s tistim, kar veleva odločba Ustavnega sodišča v primeru Državnega sveta. Jasno je, da če je nekdo predlagatelj referenduma ima ustavno pravico, da nastopa kot predlagatelj in da porabi za to tudi nekaj sredstev. V tem primeru v Državnem svetu je Ustavno sodišče ocenilo, da nefinanciranje njegove referendumske kampanje ni v skladu z Ustavo. Ta zakon v bistvu omogoča, da vsakdo, ki uradno predlaga referendum prevzame odgovornost in pravico do zastopanja lastnih stališč. To, da je Vlada vsakič, ko se pojavi zahteva po referendumu involvirana in je stranka v referendumski kampanji je samodejno in samoumevno, kajti na referendumu so v glavnem, običajno na tapeti zakoni. Referendum ne zahteva samo vlada, jih zahteva pretežno civilna družba ali celo politična opozicija. In, če razpravljamo o tem, da bi morali preprečiti zlorabo referenduma s strani politike ali vladajoče politike, mislim da gre odpreti razpravo o tem, kako in kdo naj skliče referendume. Kot vemo danes zadostuje 30 podpisov za sklic, za zahtevo referenduma, torej, poslanci, ki so že tako plačani in če ostanemo pri diskurzu gospoda Gorenaka, poslanci, ki dobivamo dobro plačo za to, da opravimo svoje delo v Državnem zboru imamo za razliko od drugih državljanov ne samo volilno pravico, glasovalno pravico v Državnem zboru, ampak lahko zberemo 30 podpisov in spravimo celotno državo na referendum. Po navadi so ti referendumi zelo neuspešni, udeležba je vse nižja, ampak ne glede na to, opozicija je večkrat prispevala k zbiranju takih podpisov in soočila javnost pa državo z referendumskim odločanjem pa je pri tem seveda sodelovala in zahtevala sredstva. Kot vemo, vsak referendum stane približno 2 ali celo 3 milijone evrov. Ta sredstva je treba po zakonu zagotoviti, sedaj pa postane problem to, da nekdo, ki mora seznaniti državljane in državljanke, volivke in volivce z določeno vsebino tega ne sme početi oziroma, če lahko to stori stori, ampak brez zapravljanja sredstev. Poglejte, to je nek paradoks, absurdna zahteva, kajti, če sprejmemo referendum in če razumemo referendum kot ustavno pravico in tudi pravico državljanov, da so obveščeni in da so seznanjeni z vsemi podrobnostmi referendumskega predmeta je treba to zagotoviti. In v sklopu tega je treba odpraviti to neskladje z Ustavo, ki je bilo ugotovljeno v primeru Državnega sveta in seveda tudi v primeru slehernega subjekta te države, ki je neposredno involviran v referendumski kampanji. Jaz ne vidim nobenih dvomov in nobenih neskladij z Ustavo v tem predlogu zakona. Še najmanj pa vidim kakšne perverznosti. Perverznost je to, da se Vladi očita nekaj iz pulta tistih, ki so vedno pripravljeni prispevati svojih 30 podpisov in sklicati referendum in zapraviti 3 milijone davkoplačevalskega denarja. Ljudje so itak siti tovrstnih igric. Opozicija pa bo imela priložnost v kratkem razmišljati in razpravljati tudi o tem, kako naj organiziramo referendum, čigavo sredstvo naj bo referendum. Ali je to sredstvo politike, ki tako razpolaga z dvema možnostma? Ali bo to sredstvo civilne družbe, torej javnosti, ki deluje kot korektiv politiki in z zbiranjem podpisov se trudi za to, da je taka pravica tudi zadoščena. Ampak danes slišimo ugovore s strani tistih, ki bi radi obdržali to dvojno pravico, ki seveda zelo pogosto sodelujejo pri zbiranju podpisov in ki zelo radi želijo imeti vse možnosti, da predstavijo svoja stališča državljanom. Odrekajo pa Vladi to pravico. In ponavadi so referendumi vedno naperjeni zoper zakone, ki jih predlaga Vlada. Recimo, da je v najboljšem primeru zelo nekorektno zahtevati naj se Vlada ne zagovarja pred volivci, ko je na tapeti referendumsko vprašanje, ki zadeva njeno zakonodajo. Zdi se mi, da ni nobenega dvoma, zakon oziroma spremembe Zakona o volilni referendumski kampanji je treba spremeniti, uskladiti z zahtevami Ustavnega sodišča in v upanju, da bomo v nadaljevanju razpravljali o pravih vsebinah, ki zadevajo referendum. Mi smo že večkrat izpostavili potrebo po novem Zakonu o referendumu, ki končno dopusti in zagotovi, da referendum ostane samo sredstvo civilne družbe. Naj bo civilna družba tista, ki uporabi referendum kot korektiv do uradne politike, in ne kot sredstvo manipuliranja oziroma zlorabe, ki izhaja iz nejevolje nekaj poslancev. Poslanci smo plačani zato, da smo tukaj, da odločamo, da opravimo svoje delo v Državnem zboru in da glasujemo za ali proti ali da se vzdržimo, tudi to je ustavna pravica, o odločitvah, ki zadevajo zakonodajo. Referendum pa prepustimo ljudstvu. To je ljudska iniciativa. Pri tem pa zagotovimo vsem udeležencem enakopravne možnosti argumentiranja in predstavljanja lastnih stališč. Ta zakon bom seveda tudi podprl.
Hvala lepa. Besedo ima Miran Potrč.
Hvala lepa. Z ureditvijo referenduma v naši ustavi in zakonodaji, posledično tudi z ureditvijo referendumske kampanje osebno in moja stranka nismo zadovoljni. V preteklosti je bilo veliko predlogov, da naj bi se ta vprašanja na drugačen način uredila. Doslej noben predlog ni bil sprejet zaradi tega, ker je kar zadeva spremembo referendumske ureditve v Ustavi potrebna dvotretjinska večina, ki je nismo uspeli zagotoviti. V zadnjem mesecu, dveh smo poslanke in poslanci koalicije dali pobudo, da bi začeli razpravo o tem, ali bi na posvetovalnem referendumu ocenili, ali je sedanja ureditev referendumov v 90. členu Ustave ustrezna ali pa bi jo kazalo urediti drugače. Priznamo, naš predlog je omejiti v dosedanjem smislu zaradi tega, da bi imeli pravico zahtevati ali predlagati referendum v glavnem samo državljanke in državljani v sedanjem ali nekoliko večjem številu, da bi sicer bilo smotrno postaviti vprašanje ustavne pobude za referendum s strani Državnega sveta in tretjine poslank in poslancev, vendar smo se zavedali, da če to postavimo na konkreten način, da rečemo Državni svet ne ali pa tretjina kot opozicija ne, da potem sploh ni nobenih šans za to, da bi bili pripravljeni sprejeti razpravo o tem vprašanju. Zato smo vlogo Državnega sveta pustili, ker se nam zdi, da dokler ne eventualno začnemo in rešimo vprašanje položaja v Državnem svetu v našem ustavnem sistemu vleči ven posamezne pristojnosti ni korektno, ker na koncu nič ne ostane. In kar zadeva opozicijo smo bili mnenja, da bi bilo prav, da nekoliko povečamo število iz ene tretjine, ker je prav, da je tudi ta odločitev, da se zahteva referendum, bolj skrbno premišljena in odgovornejša in da ni vezana samo na tretjino poslank in poslancev. Verjetno veste, da je Vlada šla v svojih razmišljanjih naprej in da priporoča, da se o tem ne opravi predhodni posvetovalni referendum, ampak da Ustavna komisija na podlagi predloga, ki bo v Vladi pripravljen, oceni ali 90. člen Ustave odgovarja našim realnim potrebam in družbeni situaciji ali je treba v tej smeri opraviti potrebno korekcijo. Kakšna in kakšni so predlogi vlade bo vlada, ko bo priložnost, sama povedala, jaz nimam pooblastila, da jih razlagam. Ampak hočem povedati veliko je vprašanj v zvezi z referendumom v naši državi. Jaz osebno priznam, da so ta vprašanja potencirana v zadnjem času tudi zaradi števila referendumov, ki smo jih imeli, jih imamo na že sprejete odločitve in jih imamo na vidiku glede na opozorila, ki nam jih dajete predvsem poslanke in poslanci opozicije, ko pri mnogih zakonih rečete: "če pa ne bo tako kot mi menimo, bomo pa predlagali ali pa zahtevali referendum." Zdi se nam, da je to vprašanje treba oceniti. V povezavi s tem se postavlja tudi vprašanje referendumske kampanje. Mi smo v času prejšnje vlade z dokaj korektno pripravo, jaz k njej nimam pripomb, s strani pristojnega ministra sprejeli spremembe in dopolnitve oziroma mislim, da celo nov Zakon o volilni in referendumski kampanji, ker smo to dvoje združili in postavili določene opredelitve. Kar mene zadeva, ker sem imel priložnost s pristojnim ministrom pri tem sodelovati, ga lahko povprašate, da govorim resnico, ko sem ga opozarjal, da kljub vsej najboljši želji mnoga vprašanja, posebej glede referendumske kampanje niso urejena na način, ki bi omogočal enoznačno enako obravnavo in popolnoma nesporno ugotovitev, kaj posamezne odločitve pomenijo. Želja pa je bila referendumsko kampanjo časovno omejiti, določiti in odločiti, kdo so organizatorji referendumske kampanje, določiti v kakšen namen in koliko se lahko za ta namen porabi sredstev, da bi stvari bile v čim večji meri pregledne. Zdaj smo pri tem, da govorimo o spremembah in dopolnitvah zakona in menim, da bi bilo prav, da je tudi opozicija v tem delu korektna in prizna, da so temeljni razlogi za te spremembe zakona v dejstvu, da gre za neustavnost položaja Državnega sveta v sistemu financiranja in da gre za opozorila, ki jih je na položaj v sistemu financiranja glede Vlade postavilo Računsko sodišče. In samo to dvoje in nič več, brez vsakih zlih namenov poskušamo urediti v tem zakonu. Ali so rešitve dokončne bo pokazala današnja razprava, morda tudi nadaljnje aktivnosti, ki jih opozicija že obljublja. Jaz jih ne bi izključil in ne bi tudi izključil možnosti, da je ureditev lahko drugačna. Samo danes, gospe in gospodje, iz opozicije imate pripombe samo v tem ali sme ali ne biti tudi Vlada organizator volilne kampanje. In jaz mislim, da odgovor na to vprašanje bi pa res moral biti enoznačen, da sme biti. Ker, če kdo, potem je prav gotovo vlada med tistimi organiziranimi subjekti v družbi, ki ima neposredni interes, da zakoni, ki jih je sama predlagala ali pa vsebina zakonov, za katere se je sama zavzemala ostanejo tudi po opravljenem referendumu, če je razpisan, v veljavi, ker je to sestavni del njene politike. In oporekati Vladi takšen interes in takšno možnost je moram reči, za mene res nerazumno početje. Sestavni del financiranja te aktivnosti, pa ni pravica, ampak je omejitev, ker je v zakonu določeno, da sme vlada, kadar je organizator referendumske kampanje, glede volilne pa sploh normalno, nima nobenih pristojnosti, da ima pravico uporabiti samo četrtino sredstev, ki jih imajo drugi, ki so organizatorji referendumske kampanje. Torej, Vladi očitati, da ima interes za vsebino odločitve, se mi zdi nesmotrno, res neustrezno in jaz verjamem, da bodo vsi to spoznali. Očitati, da ima kot organizator pravico uporabiti del sredstev omejen na eno četrtino sredstev, ki jih imajo drugi organizatorji je neustrezno, zaradi tega, ker to izrecno zahtevajo opozorila Računskega sodišča, sicer bi delovala v nasprotju s pravili uporabe javnih sredstev. In tretje, ni res, kar med vrsticami trdite, da je razpolaganje s sredstvi vezano ali pa zavzemanje za določena stališča vezano tudi za volilno kampanjo. Ne pri volni kampanji Vlada nima nič. In da so ta opozorila in ti predlogi utemeljeni kažejo konec koncev tudi amandmaji, ki jih sami vlagate. Ni vaš namen urediti položaj, tudi 30 poslankam in poslancem, ki predlagajo oziroma imajo pravico zahtevati referendum, ni vaš namen urediti to pravico za 40 tisoč volivk in volivcev, važno je samo, da Vlada nima v zvezi z referendumom nobene možnosti sporočati legalno, ne, da bi se bala, da ji bo kdo oporekel, da zlorablja svoj položaj v sistemu ali svoj položaj pri uporabi javnih sredstev, da sme tudi sporočati stališče državljankam in državljanom, ki bodo na referendumu o določenih zakonih odločali. Gospe in gospodje, to je sestavni del položaja vlade. Danes je bilo veliko govora o tem, da je vlada vseh. Ja, vlada mora delovati v korist vseh, samo mi imamo v sistemu politične demokracije koalicijske vlade in ve se, kdo vlado podpira, kdo je opozicija, zato govoriti o tem, da vlada na enak način pripravlja odločitve in jih sprejema, kar zadeva odnos do koalicije in do opozicijskih strank ni isto. Zaradi tega je tudi vsebina odločitev takšna, da ima interes, da jih v javnosti zagovarja. Mislim, da te rešitve, ki so danes predlagane, dajejo podlago. Mislim, da ne bi smeli, in mi bomo proti sprejetju odločitev, ki jih predlaga Slovenska ljudska stranka, zaradi tega, ker to krni položaj in odgovornost, ki jo ima Vlada v sistemu odločanja. Referendumsko odločanje pa je sestavni del oziroma zadnja faza zakonodajnega postopka, pri katerem praviloma kot pomemben nosilec aktivnosti, največkrat na žalost prepomemben tudi vizavi koalicijskih poslancev, ima Vlada. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati o amandmajih? Prijava teče. Gospod mag. Branko Grims, izvolite.
Hvala. Ves čas se mešata dva pojma, na kar sem opozoril že v uvodnem delu predstavitve stališč Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Eno so tisti, ki so po ustavi pooblaščeni predlagatelji zahteve za referendum, drugo pa so vsi ostali. Po Ustavi lahko referendum predlagajo 40 tisoč volivk in volivcev, na prvem mestu, po mojem prepričanju, potem najmanj 30 poslank in poslancev s svojimi podpisi, lahko Državni zbor s sklepom, kar je v Zakonu o referendumu in ljudski iniciativi, in seveda Državni svet. Drugega takega predlagatelja ni. Vlada, politične stranke, vsi ostali v tej zgodbi so v neki drugi poziciji. Vlada ne pade z neba, vsakokrat je v parlamentarnem sistemu, kot je v Sloveniji, izvoljena na osnovi nekega razmerja političnih sil v Državnem zboru, ki pa je utemeljeno z glasovi za liste, se pravi, strankarske liste v Državnem zboru. In če so vsi enakopravni, potem naj bodo vsi v enaki poziciji. Mi ne zahtevamo in ne predlagamo nič drugega kot to, naj se spoštuje načelo enakopravnosti. Ne morete dati Vladi posebnih pooblastil, vsem ostalim ne. Nismo tega hoteli širiti, kar je bilo, mimogrede, zdajle postavljeno pod vprašaj, zakaj pa potem še vsi ostali ne. Zaradi tega, ker potem se postavi vprašanje stroškov, na kar so ljudje v času krize, in kar bi tudi Vlada in vladajoča koalicija v času krize morala biti, izredno občutljivi. Zaradi tega nismo predlagali, da se to še dodatno širi. Ampak predlagamo pa, da se Vladi ne daje nekega posebnega statusa. In tu očitno nikakor ne pridemo skupaj. Nihče od nas ne bi problematiziral, če bi šlo res izključno za uresničitev odločbe Ustavnega sodišča, ki pa se nanaša na enega od pooblaščenih predlagateljev, to je Državni svet, ki ima neko posebno funkcijo v sistemu tudi po sami Ustavi. In tega ne postavljamo pod vprašaj. Postavljamo pod vprašaj, zakaj hoče lonček, ne lonček, golido pristaviti še Vlada zraven, ki ima itak zelo velika pooblastila, ima svoje vzvode moči, tudi tega, da ljudi seznanja s svojimi stališči, ima številne poti, če želite, do mikrofona, ki jih nihče drug nima, in vladajoča koalicija seveda lahko tudi v Državnem zboru uporabi enaka sredstva, kot so na razpolago opoziciji. In spet je tu načelo enakopravnosti spoštovano. Če pa se Vladi da neka posebna pooblastila, nek poseben denar, potem pa to ni več enakopraven boj. Potem sta dvakratno zavzeta, imata pravzaprav dvojno moč, ima koalicija prek Vlade, ki je itak njena, pa še prek večine političnih strank, ki so spet njene. Dvakrat proti ena. In zakaj? In seveda s tem se ne strinjamo. Če vam prevedem v orwellovsko govorico, ki jo sami tako radi govorite, včasih tudi nezavedno, saj po Lacanu je tisto nezavedno, ko spregovori najbolj resnično, potem bi bilo približno takole, torej če govorimo v orwellovski govorici. Vi se držite striktno orwellovskega načela: "vse živali so enakopravne, samo pujsi, tisti pri koritu, so bolj enakopravni od ostalih." Mi pa hočemo ta stavek končati tam: "vse živali so enakopravne." In potem ni nič več. In zakaj pravzaprav tako ravnate? Ker preprosto niste sposobni argumentirano zagovarjati načel svoje lastne politike, ker argumentov preprosto nimate. Vi se izključno sklicujete na argument moči in tam, ko pa bi prišlo do soočenja argumentov, na primer na referendumu, tam si hočete pa vnaprej zagotoviti neko dodatno moč, neko dodatno prednost, kar pa seveda spremeni pravila igre, ki potem ni več pravična, ni več enakopravna. Ker, kot rečeno, prek Vlade in prek koalicije imate potem vi dvakrat večjo moč. Da ne govorim o tem, kakšen je bil prvoten predlog zakona, po katerem bi, mimogrede, Vlada lahko, recimo, sklicevala neomejeno v svojih prostorih tiskovne konference v času referenduma, opozicijske poslanske skupine pa v svojih prostorih ne. Zelo zanimiva logika, ampak dobro, to se je na odboru že črtalo ven, vsekakor pa to veliko pove o predlagatelju, torej o Vladi, kakšen je bil dejanski namen tega – izključno in samo to, da zavrže, uniči, izniči načela enakopravnosti pri soočenju argumentov, ker jih vladajoča koalicija in Vlada nimata in to preklemansko dobro veste in to se tudi vidi. Večje naravne katastrofe kot sta za slovensko gospodarstvo aktualna koalicija in vlada, zlasti za malo in srednje podjetništvo, si sploh zamisliti ne da. En manjši potres bi naredil neprimerljivo manj škode, kot sedanja vlada. Ampak, to je stvar, s katero se bomo še srečali, ko bo razprava o prioritetah te vlade, kar je bilo zadnjič izglasovano, pa to danes puščam ob strani. Tisto, k čemur se velja vrniti, je vprašanje načela enakopravnosti in referenduma nasploh, ker ste o tem mnogi iz koalicije diskutirali. Zakaj si Vlada in vladajoča večina tako na smrt prizadevata za omejitev referenduma, v takšni ali drugačni obliki? Ali zato, da si vsaj neko dodatno prednost vnaprej zapišeta v zakon? Zato ker je referendum, tudi po spoznanjih ustavnopravne stroke, edino učinkovito načelo, edini učinkoviti institut omejevanja oblasti. In sedanja vladajoča koalicija se s tem, ko se zavzema za vse mogoče finte pri omejevanju pravice do referenduma, pokaže navzven za tistega, ki razume za kaj gre, samo to, da si želi neomejeno oblast. Neomejena oblast pa je totalitarna. S tem v bistvu razkazujete zgolj svojo nedemokratičnost in čas bi bil da s tem prenehate. Zakaj je referendum edina učinkovita oblika omejevanja oblasti tudi po spoznanjih moderne ustavnopravne stroke? Zato, ker v parlamentarnem sistemu, kot je v Sloveniji, vedno temelji vsakokratna vlada na nekem razmerju sil, na neki koaliciji v parlamentu in uresničuje njeno politiko. Do ekstrema je to pripeljal, absurdnega ekstrema, če želite, sedanji predsednik Državnega zbora, ko je nekoč dejal v nekem intervjuju, karkoli bo predlagala ta vlada, bom jaz podprl. Ja ljudje božji, kje pa je tukaj načelo, ki je zapisano v ustavi, da poslanci nismo vezani na nobena navodila, ampak da smo predvsem zavezani volivcem, volivkam in volivcem, vsem. Takrat, ko je treba pritisniti na gumb, je treba misliti z lastno glavo in očitno v koaliciji tega manjka. Po tej izjavi sodeč hudo manjka, tudi na samem vrhu, sicer pa je značilno, da riba smrdi pri glavi, tako da ni to nobeno posebno presenečenje. Vsekakor pa referendum kot institut v slovenskem demokratičnem redu obstaja ne samo po ustavnih načelih, ampak tudi po, če želite, temeljnem demokratičnem izročilu. Ja na čem, za božjo voljo, pa je nastala samostojna država Slovenija? Na osnovi plebiscita, referendumske odločitve na plebiscitu. Torej odločitve tistega, ki je po ustavi in po vseh demokratičnih principih nosilec edine oblasti, to pa je ljudstvo. Kajti vse ostalo je zgolj oblika njegovega uresničevanja, tudi tu v parlamentu, s tem da to, ko se govori, in kar nekaj razprav je bilo takšnih, zlasti s strani koalicije, "ja, pa saj ne smemo toliko prelagati", in "neodgovorno je", kot je prej gospod Juri rekel, "da prelagamo neko odločitev na volivce". Ja ne vem, velikokrat berem te stvari, da volivci naj ne bi bili kompetentni odločati o tem in tem. Ampak, poglejte, če so vas izvolili, potem so zagotovo sposobni kompetentno odločati o vsem, o čemer odločate tudi vi v Državnem zboru. Ali boste rekli, da so volivci, ki so vas izvolili toliko nekompetentni, da ne morejo odločati o tistem o čemer vi odločate? To bi pa bila aroganca, čeprav nekaj takih izjav je že bilo. Dajte o tem malo razmisliti v katero smer gredo vaše besede. Seveda je pa soočanje argumentov, ki je bistveno na referendumu, možno samo prvič, če na referendumu ni nobenih posebnih omejitev in drugič, če gre za načela enakopravnega pristopa, enakih pravic, enakega izhodišča. To pa v prvi vrsti pomeni, da si vladajoča koalicija in Vlada ne moreta dveh kanalov odpreti za eno in isto stvar, ampak da morata biti vsaj v principu v enakem položaju kot opozicija. Potem gre za eno realno soočanje argumentov. Že itak je Vlada v prednosti, kot rečeno, ampak vsaj ko gre za to raven, mora biti tukaj spoštovano načelo enakopravnosti. Pa še to, tisti, ki se sklicujete na tuje modele, ste morda opazili, v preteklosti smo bili enkrat že skoraj dogovorjeni za švicarski model referenduma. Spodletelo je zato, ker je tranzicijska levica kot vedno hotela pravico do referenduma omejevati, mi pa na to nismo pristali. Ampak bili smo zelo blizu, ampak v švicarskem delu referenduma sogovornik, ljudstva na referendumu, kot ljudstva kot predlagatelja v principu referenduma ni Vlada, ampak parlament, ker je parlament telo v katerem se srečujejo argumenti in je najvišja zakonodajna oblast. In dobro bi bilo, če bi tako tudi ravnali in tudi sami do sebe izkazali ustrezno spoštovanje in ne bi hoteli z nekim zakonom Vladi vnaprej dajati nek pooblaščen položaj v zadevi, kjer bi morale biti vse stranke, vsi predlagatelji v principu enakopravni, in za to gre.
Gospod Franc Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Zdi se mi, da je bilo nekorektno povzet naš amandma oziroma obtožba s strani koalicije, češ, da se ne zavzemamo za ureditev financiranja tudi ostalih, to pomeni ali 40 tisoč podpisov državljank in državljanov ali 30 poslancev, ampak samo nasprotujemo tej ubogi vladi, da ne bi smela imeti dodatnega denarja, da bi aktivno sodelovala v referendumski kampanji. Torej do sedaj te možnosti dodatnih sredstev ni imela. Očitki, ki so leteli s strani ministrice na prejšnjo Vlado pa si poglejmo ministrica, kako je potekala referendumska kampanja s strani vaše Vlade v zvezi z arbitražnim sporazumom. Vse politične stranke so vam sledile tako po celotni grafični podobi, kot pač po vsebini in tako dalje in tako dalje, to kar se je dogajalo na Vladi. Ampak dejstvo je, da imajo možnost za informiranje, to sem tudi prej povedal, Vlada in ministrstva. In poglejmo kaj pomeni teh 100 tisoč evrov za posamezno referendumsko kampanjo. Državljanke in državljani, da boste vedeli, ko vas bo mesec dni bombardirala s trikrat po dvajset sekundnim spotom televizija, bo plačano iz vašega žepa, torej cel mesec približno trikrat po dvajset sekund, to so seveda veliki, dolgi spoti, bodo plačani iz tega denarja. Do sedaj si nobena politična stranka ni mogla kaj takšnega privoščit, nobena, pa tudi LDS ne takrat ko je imela 34 poslancev. Sedaj pa bodo prav zaradi tega lahko politične stranke namenile več denarja prav za papirnato kampanjo in za druge zadeve, ker bodo prek Vlade imele dodatnih 100 tisoč evrov. To je dejstvo. To je korektno in to povejte. Gre vam za to, da boste peljali prav že napovedane referendume, možne referendume, seveda z velikim denarjem. Kje vi vidite enakost pred zakonom v tej državi? To je približno tako, kot sem že nekoč rekel, če pade temperatura na minus 20 in sta dva, oba brez kape, in boste rekli, da jim bomo dali kapo. Obema. V redu. Ampak tisti, ki je gol in bos, bo tudi zaradi tega zmrznil. Tisti, ki je v plašču, bo pa zaradi tega preživel. Skratka, ni korektno. In še več. Veste, nekateri pravniki so se že začeli spraševati, že danes je bilo o tem nekaj rečeno, vemo, kdo so predlagatelji referenduma, vemo, zdaj na ta način bi Vlada rada postala dodatni organizator volilne kampanje, torej izključno zaradi denarja in podpore svojim političnim koalicijskim strankam, verjetno je tudi recesija v njihovih blagajnah, pa je to to, razlog. Ampak vendarle se postavlja vprašanje, in mislim, da bo še kar nekaj črnila prelitega, ali s tem ni Vlada celo posegla v 90. člen Ustave, v zadnji odstavek, ko pravi, da se referendum ureja z zakonom, ki ga sprejme Državni zbor z dvotretjinsko večino glasov navzočih poslancev. Torej, ne bom tega trdil, ampak vendarle nekateri pravniki so nas na to že opozorili in verjetno bo okoli tega tudi še kaj rečeno. Dejstvo pa je, da s tem dejansko Vlada tako rekoč tudi posega, bom rekel, v to našo vejo oblasti, Državnega zbora, in, ne vem, z dodatnim denarjem si zopet, tako kot sem že v stališču povedal, kupuje pravzaprav neko prednost. Kdo je že vladar tega sveta? Tisti, ki ima denar. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Vito Rožej.
Hvala lepa za besedo. Kolega Grims je na začetku svoje razprave rekel, da se pri tej tematiki mešata dva pojma. Jaz sem prepričan, da se jih meša še več. Tako kot je kolega Jelinčič na začetku zamešal te volilne kampanje, predvolilne shode in tako naprej, tega v predlogu zakona, kot je na naših mizah, ni. Lahko da je bil predlog zakona tak, ko je prišel v matični odbor. Sedaj temu seveda ni tako, ampak to je sedaj drug problem, koliko smo poslanci prisotni pri svojem delu in koliko ga spremljamo in koliko govorimo na pamet. Zanimivo mi je, da edino dejstvo, ki je pravzaprav moteče tukaj, ni dejstvo, ki bi bilo neke splošne ustavnopravne ali zakonske narave, ampak dejstvo, da bo Vlada imela možnost nekaj porabiti. To je najbolj sporno. Da bo Državni svet imel možnost trošiti enako količino sredstev, nikogar ne skrbi. Pa jaz sedaj nisem čisto prepričan, da smo vsi tukaj notri soglasni v tem, da Državni svet vedno naredi samo modre poteze, da se vedno pravilno odloči, da nikoli ni naredil še kakšne napake. In da je trošenje denarja v Državnem svetu pa popolnoma racionalno in upravičljivo in da davkoplačevalcem naredi več dobrega, kot pa kakšno trošenje kje drugje. Najbrž da je ravno tako trošenje v Državnem svetu lahko za koga mogoče popolnoma nepotrebno, ker ima Državni svet oziroma dvodomno skupščino oziroma predstavniški organ parlament, kakor hočete, tako ali tako za nek atavizem iz preteklosti, za slepo črevo demokracije. Ampak to sedaj ni problem. Državnemu svetu se pač to dopusti, ker je pač tako reklo Ustavno sodišče. Ustavno sodišče je seveda reklo, če že ima možnost sodelovati, razpisovati, zahtevati referendume, mora imeti možnost tudi predstaviti svoje mnenje. In kako bo predstavil to svoje mnenje pa ne sme biti odvisno od meritorne ocene Vlade, da lahko ali pa ne v takšnih ali drugačni višini nameni sredstva. Da mora pač zato, ker je njegova funkcija takšna, kot je, da je ustavna kategorija, Državni svet biti tukaj avtonomen. Katero merilo naj sedaj Vlada izbere za to, da bo rekla, koliko ima pa Državni svet dosti za kampanjo, kadar bi želel imeti kaj denarja? Ne ve, smo na spolzkem terenu, nikoli še ni bilo takega primera in Vlada se je odločila, kakor se je odločila, in obenem želela tudi sama v enaki meri, recimo, povedati volivkam in volivcem, ko se bodo odločali, kaj ima za povedati o določenem referendumu. Kot sem že prej rekel v mnenju poslanske skupine, v bistvu pri tolikšnih kvalificiranih predlagateljih referenduma, kot jih pri nas poznamo in predvsem pri takšnih ihti, s katero predvsem 30 poslancev zahteva naknadne zakonodajne referendume, je pač referendum postal pravzaprav šesto branje zakona. In če je Vlada predlagatelj, potem mislim, da mora Vlada tudi kaj povedati o tem vsem skupaj, v vseh branjih. Ona ima pravico povedati, o vseh prejšnjih v petih, v treh branjih tukaj, v Državnem svetu, ob ponovnem vetu ima pravico oziroma še v petem branju nima več kaj za povedati, samo še mi se odločamo in v šestem ravno tako ne, se pravi, dve branji zakona sta brez predlagatelja. Ali je to pravično, ali je to normalno? Po mojem, da ni, zato podpiram tako ureditev, kot je, ker sicer se nam lahko zgodi, da marsikdo od nas ni zadovoljen s kakšno ureditvijo, potem pa želimo z referendumom vse reševati za nazaj. Meni se zdi še bolj problematično to, da smo mi omejili pravico do referenduma, kar se tiče posvetovalnih referendumov, kar se tiče predhodnih zakonodajnih referendumov. Jaz sem prepričan, da bi večina volivcev na referendumu, če bi bilo to možno, podprli ločitev županske in poslanske funkcije. A ne morem priti do tega referenduma, pa da se vržem na trepalnice. Ne bo, za enkrat v tem Državnem zboru ni bilo še take večine, ki bi tak zakon sprejela, da bi se naknadno nekdo lahko privoščil. Če bo pa v prvem branju zakon vržen, mi pa to čisto nič ne pomaga. Pa bi strašansko želel in sem prepričan, da večina volivk in volivcev bi z veseljem to podprla in da ni problem in da se jim zdi to trošenje denarja. Pa ne moremo mi do tega referenduma. Ali je to kakšna demokracija, dragi moji populisti z druge strani, ali to kam pelje, ali je to pravično do ljudi? Zakaj nočete poslušati tega ljudstva, zakaj jim ne dovolite, da se izrečete, zakaj ne poslušate? Prisluhnite že enkrat, prosim vas, ne morete tako kot noji glave v pesek tiščati [[...]]in če hočete, lahko še pet minut tako nadaljujem, dajte ljudem, poslušajte jih, kaj imajo za povedati, ločimo to župansko in poslansko funkcijo, saj nismo supermeni tukaj notri. Opravljamo eno funkcijo, opravljamo tisto dobro, vsak naj se briga za svoje pa zdravo. In, temu ni tako, in nič se ne zgodi in sedmič se že trudimo, da bi izpeljali kakšen tak zakon skozi. Upam, da bo v sedmo šlo rado, če že v tretje in četrto in peto ni šlo. Ko je bilo govora o tem, da bi se s to spremembo zakona želela neka neomejena totalitarna oblast, iz ust kolege Grimsa, bi ga jaz seveda ravno tako na Lacana spomnil in na nezavedno in na to, kdaj kdo in kaj podzavestno odkriva. Tudi ni čisto vedno res, da je Vlada vedno soglasna v teh svojih odločitvah. Mi imamo primere odločitev, ko ena koalicijska stranka ne podpira neke zakonske rešitve, pa se strinja z referendumom, pa po drugi strani imamo primer, ko se opozicijska stranka strinja s takim zakonom pa ne podpira referenduma. To enačenje vlade in koalicije in koalicijskih strank ni čisto vedno na mestu in pravilno. Da si pa čisto nalijemo čistega vina in da sploh vemo, o čem se pogovarjamo pa najbolj, da govorimo o absolutnih zneskih. Tukaj govorimo o približno 100 tisoč evrih, ki bi jih Vlada lahko namenila za referendum. Za referendum smo prej slišali, da nas stane 3 milijone evrov. Referendum večinoma zahteva 30 poslancev. Tri milijone deljeno s 30 je 100 tisoč evrov za en poslanski podpis za sklic referenduma. To je ta znesek, o katerem se sedaj pogovarjamo. Vsak od 30 sklicateljev referenduma ima osebno odgovornost za 100 tisoč evrov ravno tako kot bi jo s tem zakonom dali Vladi. Kaj se zgodi s temi 30 podpisi, ko referendum pade? Ali kdo odgovarja za teh 100 tisoč evrov, seveda ne. Še več, kaj se nam zgodi? Zgodi se nam, da mora Ustavno sodišče tem 30 podpisnikom, katerih podpis je vreden 100 tisoč evrov, če bi referendum bil razpisan, razložiti, da se o teh stvareh ne sme referenduma razpisovati. Ali si ti ljudje plačo zaslužijo, sploh, da sklicujejo tak referendum, kaj šele, da bi res s 100 tisoč evrov svojimi prišli pa bi rekli, gremo sedaj na referendum, jaz verjamem v svoj denar, verjamem v svoj prav? To naj se naredi. Tukaj mi govorimo iz koalicije, da bi bilo treba preveriti, ali je ta institut na mestu ali ne. Seveda se ljudske iniciative ne sme direktno omejevati, tukaj mislim, da smo si vsi enaki, 40 tisoč podpisov, ja nekaj velja in tega nikoli ni nihče zanikal. Veto Državnega sveta, veto te ali druge kvalificirane večine poslancev, ki imajo vsi možnost sodelovati že v zakonodajnem postopku je pa nekaj, o čemer bi se pa lahko pogovarjali. Če smo že tako daleč. V Državnem svetu kot sem že prej povedal, sedijo predstavniki lokalnih in interesnih skupin. Vsi predstavniki interesnih skupin bi najbrž morali imeti za seboj vsak tolikšno podporo kot je 40 tisoč volivk in volivcev in če bi si interesna skupina zaželela bi ja morala najti način, da zbere teh 40 tisoč podpisov. To smo videli, da se da, pri primeru malega dela, pri primeru pokojninske reforme, ni tako težko nekomu, ki je resen in, ki resno misli, 40 tisoč podpisov zbrati. Najbrž bi podobno veljalo tudi za politične stranke. Resna politična stranka za resno temo bi morala znati angažirati 40 tisoč volivcev, da se pridejo podpisati pod zahtevo za referendum, ne pa, da imamo referendum na katerem je udeležba komaj taka in to je tisto, kar je zaskrbljujoče. Vse drži, da je ljudstvo edini suveren, nas more pa vseeno skrbeti, če pride na referendum 10 % volivcev in seveda se nam mora en vprašaj postavit ali je to relevantna odločitev ali ni. Tako, da še enkrat, tisto o čemer se zdaj pogovarjamo je 100 tisoč evrov za Vlado za vsakokratno referendumsko kampanjo, 100 tisoč pa lahko prevedeno pomeni tudi en podpis pod zahtevo za sklic referenduma s strani 30 poslancev. Se bomo pač odločili kakor se bomo o tem amandmaju, tako kot se resno ali pa lahkotno odločamo o svojih podpisih pod zahtevo za sklic referenduma. Hvala.
Besedo ima gospod Gvido Kres.
Hvala za besedo gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Predlagani zakon sledi odločbi Ustavnega sodišča, ki je ugotovilo, da je šesti odstavek 4. člena Zakona o volilni in referendumski kampanji v neskladju z Ustavo, če se nanaša na Državni svet. Zagotavljanje sredstev naj bi bilo urejeno. Po uveljavitvi predlagane spremembe se Državnemu svetu na njegovo zahtevo tudi ta sredstva odobrijo. Do tukaj vse lepo in prav, ampak Vlada je zelo hitro pristavila piskerček. Vsako povečanje od tega se mi zdi nesprejemljivo v tem času. Zato smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predlagali amandmaje, ki bi na koncu koncev ohranili le tisti del novele, ki sledi odločbi Ustavnega sodišča. Moje mnenje je, da naj Vlada svoje stališče zagovarja v kampanji prek koalicijskih strank. Stranke za to dobivajo sredstva, za take namene naj se načrtujejo sredstva. Če pa sredstev ni, da se lahko takšna kampanja pelje, so pač načrtovalci in tisti, ki vodijo politiko strank in Vlade sami odgovorni. Na tak način, da Vlada dobi še dodatna sredstva, se zanesljivo ruši ta enakopraven položaj na tem delu. Zaradi tega odločitev in predloge Slovenske ljudske stranke popolnoma podpiram. Mislim, da bi bilo v tem času kakršnokoli dodatno povečevanje sredstev popolnoma nesprejemljivo, razen tistih že dogovorjenih in kar je treba v skladu z zakonodajo izvajati in zagotavljati. Hvala lepa.
Gospod Jakob Presečnik, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavko, kolegice in kolegi! Najprej naj uvodoma rečem to, kar se sliši v tej današnji razpravi, da kar z levo roko podpisujemo v opoziciji zahteve oziroma predloge za izvedbo referendumov, takih in drugačnih, potrebnih in nepotrebnih. Naj povem, da nisem pristaš referendumov kar za vsako zadevo, ob vsaki priložnosti in da tudi glede na to, da sem že dolgo v tej hiši pa ne vem na pamet, ampak bi moral iti prešteti, ampak bi zelo hitro končal s preštevanjem mojih podpisov danih k zahtevi za izvedbo referenduma. Tako da to uvodoma. Sicer pa glede tega zakona bi rekel naslednje. Da sicer poenostavljeno rečeno, moje mnenje je, da rezultat na referendumu, odločitev na referendumu ni premosorazmeren vloženim sredstvom v kampanji. To zagotovo. Ampak je rezultat zagotovo odvisen in to najbolj odvisen od kvalitete in pa družbene sprejemljivosti rešitve o kateri se odloča na referendumu in tega se moramo zavedati in v tem primeru se tudi strinjam s tem, da moramo biti toliko odgovorni, da vsako malenkost ali pa vsako odločitev, , ne damo na referendum, ampak, da je Državni zbor tisti, ki mora o stvareh dokončno in pa odgovorno odločati. Zdaj pa glede same te spremembe zakona. Dejstvo je, da je Vlada tu izkoristila odločbo Ustavnega sodišča. To me moti. Jaz sem sicer pristaš tega, da je treba odločbo Ustavnega sodišča spoštovati. Pri naslednji točki je očitno ne bomo. Ampak vlada kot rečeno je primaknila svoj piskrček in se vključila v to zadevo. Dejstvo je, da ima koalicija bistveno več, torej več sredstev, tam je več tudi poslanskih skupin oziroma političnih strank in ima že v osnovi več možnosti, za predstavitev svojih stališč v javnosti. Tudi na koncu koncev z vključevanjem v te kampanje, z vključevanjem ministrov in pa vsem aparatom po posameznih ministrstvih, torej vključno z vsemi ljudmi, z vsem aparatom, kot sem rekel po posameznih ministrstvih in seveda posledično, ker je političnih strank in poslancev več v koaliciji, ima koalicija tudi že v osnovi več denarja za samo referendumsko kampanjo. Zaradi tega se mi zdi, da ni bilo popolnoma korektno to, da je Vlada pripeljala zraven še svoj piskrček k odločbi Ustavnega sodišča. Čeprav bi lahko tudi komentiral to, koliko sredstev naj pripada konec koncev Državnemu svetu, zaradi tega, da lahko svojo kampanjo vodi. Vendar kot rečeno, odločba Ustavnega sodišča je taka, kot je. Mi jo spoštujemo, tudi jaz. Vendar se ne morem strinjati s tem dodatkom, ki ga je Vlada dodala. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Prijava. Gospod Jože Tanko, prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz bi v svoji razpravi najprej opozoril na nekatere besede, ki so bile tukaj izrečene, tako s strani koalicijskih poslancev in pa tudi s strani ministrice. Ministrica, če povzamem, je v bistvu dejala, da vlada potrebuje pravico in sredstva, da financira kampanjo. Ko je Vlada predložila zakon v zakonodajni postopek, pa je v točki 3 zapisala, da predlog zakona ne bo imel dodatnih finančnih posledic za državni proračun in druga javnofinančna sredstva. Kako je to mogoče, da istočasno govorite koalicijski poslanci in pa ministrica o tem, da potrebujete sredstva, v zakon, ki ste ga vložili pa pri finančnih posledicah zapišete, da ne bo nobenih finančnih posledic? To je težko verjetno. Še posebej, ker ste v zakon zapisali tudi, da zakon stopi v veljavo naslednji dan po objavi v Uradnem listu. To se pravi, začne učinkovati praktično takoj. In tudi takoj sedaj imamo pred seboj volilno kampanjo za referendum o malem delu. To kaže na izrazito dvoličnost, na izrazito zavajanje Vlade, ko nekaj vloži v zakonodajni postopek, isto počne tudi njena koalicija, nekaj napiše, potem pa argumentira pravzaprav z diametralno nasprotnimi argumenti, da potrebuje denar, da je pravilno, da se vlada vključi v kampanjo in tako naprej. Mi smo se, spoštovana koalicija, spoštovana vlada, teh diferenc med besedami in dejanji navadili v Državnem zboru, vendar je prav, da vsakič znova opozorimo na vse te nedoslednosti, ki se dogajajo praktično od primera do primera. Zaradi tega, ker smo vsi videli zakaj in vedeli zakaj gre v tem zakonu, v čem je bistvo ni nihče v Državnem zboru tega zakona zavrnil, tako kot to storite opozicijskim predlagateljem, ko ugotovi neko nesorazmerje med besedilom, med obrazložitvijo in tistim, kar je potem vsebina zakona. Druga stvar, ki je pravzaprav precej problematična, je prikaz ureditev v drugih pravnih sistemih. Z niti enim argumentom Vlada ni podkrepila rešitve, ki jo je sama predlagala in ki je sedaj v dopolnjenem predlogu zakona. Z niti enim argumentom. Tu imamo prikazane štiri primere, Francijo, Veliko Britanijo, Avstrijo in Švico, in v niti enem primeru ni napisano, da ima vlada posebna sredstva za to, da brani rešitve, ki jih je predlagala. V niti enem primeru. To se pravi, da sedaj prihajamo ali pa Vlada prihaja, koalicija prihaja z neko unikatno rešitvijo, ki je pisana na kožo njej in trenutni situaciji. Ni cilj neka res taka splošna rešitev, ampak reševanje gole kože, v primerih, ki se sedaj dogajajo. Ne razumem, da nihče v Državnem zboru na to diskrepanco med členi zakona in primerjalno analizo drugih sistemov ni opozoril. To se mi zdi skrajno nenavadno pri vsej pozornosti, ki jo ima vodstvo Državnega zbora do drugih predlagateljev. Naslednje vprašanje, ki se postavlja, zakaj Vlada sploh potrebuje tako ekskluzivno rešitev? Vlada ne sprejme nobenega zakona. Vlada je predlagateljica zakonov v Državni zbor in Državni zbor sprejme zakon, s takimi ali drugačnimi dopolnitvami, praviloma v tem mandatu z izjemno veliko dopolnitvami. Vlada kot sprejemalka zakonov nima nobene pozicije. Zato tudi ni v ustavi napisana kot tista, ki je predlagateljica referenduma. Zato je ni. Mi smo tisti, ki zakone sprejemamo, in mi smo tisti, če že kdo, ki te zakone branimo, se pravi, Državni zbor, sorazmerno, koalicija, opozicija, pač kakorkoli se določene rešitve oblikujejo. Vlada ni sprejemalec zakonov. In po tej razdelitvi oblasti in po tej ustavni rešitvi, ki je zapisana, ne more biti predlagateljica referenduma in se ji tudi ne sme participirati nobenih sredstev za to rešitev. Vsi tu govorimo ali pa govorite o tem, da bo to kakšnih 100 tisoč evrov stroškov. Četrtina dopustnih sredstev za volilno ali referendumsko kampanjo je približno 200 tisoč evrov. 760 tisoč evrov glede na glas, na volivca, je dopustne porabe in četrtina od tega je približno toliko. Najbrž ni primerno, da se tudi s temi številkami manipulira. Prav tako se mi zdi skrajno neresno in neodgovorno, da Vlada kot ključni argument za to, zakaj je predlagala zakon, uporabi ustavno odločbo in pravico, da uzakonimo to pravico do sofinanciranja referenduma Državnemu svetu. To je zloraba, kar se je zgodilo v tem primeru. Prvič, zelo dolgo časa je trajalo, da je Vlada tak zakon pripravila in ni ga pripravila v tistem delu, kar je materija ustavne odločbe, ampak je to zadevo bistveno razširila. In to razširila na tistega, ki nima do teh sredstev nobene pravice, ker ni predlagatelj. Mislim, da je treba povedati, da je v tem primeru Vlada uporabila Državni svet v bistvu samo za masko, za to, da je prinesla neko rešitev, koalicija je to še nadgradila, da bo lahko finančno vstopila v obrambo zakonu, ki ga je sprejel Državni zbor. Rešitve in idejo pa je dala Vlada, to je nesporno. Vendar neposredne povezave s sprejetjem tega zakona Vlada pravzaprav nima, ker je bilo vse izvedeno z glasovanjem v Državnem zboru. Treba je opozoriti tudi na to, kar so tudi že nekateri kolegi opozorili, da je Vlada zlorabila tudi inštitut izredne seje. Izredno sejo se skliče v primerih, ko neke točke ni možno pravočasno uvrstiti na dnevni red seje. Konkretna točka je bila pravočasno uvrščena na dnevni red seje, ki se začenja konec meseca. Predsednik odbora je prej povedal, da je že sklical sejo na osnovi razporeda, ki ga je sprejel Kolegij predsednika Državnega zbora, to se pravi, da ves ta mehanizem kar zadeva sprejetje tega zakona je bil korektno pripravljen. Vendar zaradi nuje, ki se je pojavila s temi zbranimi podpisi v zvezi z referendumom o malem delu in tudi najbrž referenduma glede Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je Vlada s to zadevo pohitela, poslanci so dali podpise, in zadeva se je uvrstila predhodno na dnevni red. Mislim, da je za neko resno koalicijo nedopustno, da funkcionira na tak ad hoc način, da ne deluje sistemsko, da ne deluje projektno, da ne deluje tudi terminsko načrtovano, ampak da, odvisno od razmer skače z veje na vejo, tako kot veverice v leskovem gozdu. Moram reči, da tega predloga zakona ne bomo podprli, zato smo tudi predlagali amandma, tudi v naši poslanski skupini, če niste opazili, ni to samo neka druga poslanska skupina predlagala, kjer predlagamo, da se tistim, ki po Ustavi nimajo pravice predlagateljstva, da se jim ta zadeva tudi črta in da nimajo pravice pridobiti sredstev iz državnega proračuna. Navsezadnje tisti, ki zberejo zadostno število podpisov za razpis referenduma, kot se je to zgodilo pri Zakonu o malem delu, zbrali so okrog 50 tisoč podpisov, najbrž predstavljajo nek javni interes - te osebe, ki so podpisale to zahtevo na upravni enoti. In če hočemo iz državnih sredstev, se pravi iz javno zbranih sredstev zagotoviti neko sorazmernost, potem je treba vsem ali pa tudi temu organizatorju volilne kampanje iz istega vira nameniti sredstva. Ja logično, če Vlada, ki ni predlagatelj hoče svoj kos sredstev za financiranje kampanje, potem naj jo dobi tudi tisti, ki je to zadevo organiziral. Ampak, v primeru Zakona o malem delu bodo morali tisti svojo kampanjo reševati na povsem drug način. To se pravi, se bodo morali boriti za to, da bodo dobili nekje sredstva. Vlada, vladna koalicija pa bo z zakonom odrezala določen del proračuna in si ga bo blagovolila porabiti za volilno kampanjo za prepričevanje javnosti. To mislim, da je neprimerno in do javnih sredstev, recimo v primeru volilnih kampanj bi morali vsi tisti, ki organizirajo kampanjo, ki zahtevajo kampanjo, participirati na enak način. Tu je nedopustno, da ima Vlada neko ekskluzivno rešitev. In najbrž je ta učna ura, ki jo je Vlada doživela pri referendumu o radioteleviziji stala zelo drago Vlado, stala zelo veliko koalicijo in tudi ta rešitev, ki jo je predlagala Vlada je najbrž produkt tega poraza, ki je bil sprejet, ki so ga ljudem dali pri referendumu. Skratka, mislim, da so stvari, da so rešitve, ki ste jih prinesli v Državni zbor, neprimerne, niso v duhu časa, niso v duhu razumevanja enakopravnosti, niso v duhu razumevanja slovenske Ustave in še marsičesa, in zato jih tudi ne kaže podpreti. Hvala lepa.
Gospa ministrica, imate besedo. Oprostite, gospod Anderlič.
Če lahko samo, gospod Tanko, jaz pravzaprav mislim, da ste bili celo v plenarni dvorani, ko sem uvodoma pojasnila stvari, kakor da jih niste želeli ali jih nočete slišati. Vsi, ki trdite, da si Vlada s tem zagotavlja dodatna sredstva, zagotavlja povečana sredstva, piskrček pristavlja in tako naprej, zavajate. Proračun za leto 2011 je sprejet. Službe Vlade Republike Slovenije tudi resorna ministrstva imajo proračunske postavke in če hočete UKOM ima proračunsko postavko Komuniciranje vlade z javnostmi in vladne informacijske kampanje, ki seveda vse nagovarjajo ljudi skozi vsebine, torej osveščanja, obveščanja in tako naprej. In iz te postavke ste vi, ki nam danes očitate pregrešnosti, ki se jih gremo, v referendumski kampanji v letu 2007 porabili 70 tisoč evrov za referendumsko kampanjo, za ščitenje zakona Vlada Republika Slovenija takrat vaša, skratka osveščanje javnosti, da je zakon dober. Predlagatelju Državnemu svetu, četudi bi mu lahko Vlada po dikciji zakona namenila sredstva, da bi tudi on obvestil javnost, tega denarja niste dali. Kdo je bil nedemokratičen? Tako, da lepo prosim ne svojih ravnanj primerjati z ravnanji, ki sledijo iz predloga tega zakona. Stvari niso primerljive. Nobenega, kako je rekel gospod Grims, da smo pri koritu in hočemo še več. Hočemo samo to na kar je opozorilo Računsko sodišče, da če Vlada, ki ji ni mogoče očitati, da nima interesa kot ga Zakon iz leta 2007 določa, kot isti kriterij za izid referenduma zainteresirani subjekt so vse fizične, pravne osebe na območju Republike Slovenije lahko. Vlada je v tistih 30 dneh karkoli je izjavljala, ko je podpirala svoj zakon na način, da je oglaševala njegove prednosti na tiskovnih konferencah, njeni predstavniki so kršili tretji odstavek 1. člena Zakona o volilni referendumski kampanji, ki ga ne spreminjamo in jasno pove kaj je referendumska kampanja. So vse vsebine katerih namen je vplivati na odločanje volivcev pri glasovanju na referendumu. Gre za sprenevedanje vseh, ki govorite, da Vlada lahko mirno ta mesec dni nastopa, govori, osvešča ljudi. Ne sme pravi Računsko sodišče, naj se prijavi kot organizator volilne kampanje in to počne sistematično. To je reklo leta 2007, zato ta sprememba skupaj s to, ker ta Vlada ne želi iz obstoječih proračunskih postavk, ki jih ima. Služba Vlade za komuniciranje z javnostmi ima sredstva za osveščanje javnosti in jih bo tudi porabila. Ampak, Računsko sodišče pravi ni prav, če v tistem mesecu dni porabi sredstva iz te proračunske postavke, ne da se pregledno in transparentno priglasi kot organizator volilne kampanje in za ta namen, torej oglaševanje, prepričevanje volivcev, kar je vsaka beseda predstavnika vlade, kaj drugega ne more biti po dikciji zakona, ni to transparentno. Zato Vladi ne dopuščamo neomejenih možnosti trošenja teh sredstev in tu smo popolnoma enaki pri merjenju vatla porabe davkoplačevalskega denarja. Nismo si mi izmislili sedmega odstavka tega istega 4. člena, kjer ravno enako za župana, če hočete, ki je vlada v občini, daje možnost, da kadar je organizator referendumske kampanje lokalna skupnost lahko nameni sredstva za referendumsko kampanjo ne več v višini 25 % dopustne višine stroškov iz šestega odstavka. Torej, občina je pravna oseba javnega prava, ko je referendumska kampanja s katero se obravnava in zagovarja verjetno odlok, ki ga je sprejel svet občine, se lahko zoper civilno iniciativo angažira seveda tudi zainteresirana oblast v občini in del sredstev porabi za referendumsko kampanjo. Občina je na nacionalnem teritoriju, Republika Slovenija in njen po Zakonu o Vladi določen pooblaščenec, to je Vlada Republike Slovenije, ki državo predstavlja in tako naprej, odgovarja za stanje v državi na tej najbolj simbolni ravni. Torej, še enkrat, ne gre za dodatna sredstva. Ne gre za nova sredstva. Gre za to, da ko bo, če se bo Vlada odločila, da bo obstoječa sredstva pri tej službi namenila v 30 dnevni referendumski kampanji, torej v teh 30 dneh za na primer pripravo zloženke, za obveščanje javnosti, da se bo torej priglasila kot organizator in ta sredstva iz tega računa, ki ga bo morala oblikovati enako kot vsi organizatorji, namenila manj oziroma največ 100 tisoč evrov. Ali pa tudi ne, če bo pri posameznem zakonu ocenila, da ne bo vstopila kot organizator, pač tega ne bo naredila. Tudi v odvisnosti, če hočete, razpoložljivih sredstev na obstoječih proračunskih postavkah službe, ki za obveščanje javnosti že danes ima sredstva. Torej, ne gre za nesistemskost, še enkrat, za vse bodoče vlade urejamo njihovo poslovanje na pregleden in jasen način, ko se bodo izjavljali v času referendumske kampanje. Nikogar ni bilo slišati s tega mesta, da bi zanikal Vladi pravico, da v temu mesecu, kot predlagateljica neke politike ali rešitve, pa se ne izreče o tem. Samo trdimo, da naj to počne malo pod mizo in skozi svoje obstoječe kanale. Računsko sodišče pravi: "Ne, enako kot vsi ostali" in mislim, da je ta predlagana ureditev popolnoma pravilna. Hvala lepa.
Gospod Tanko replika.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica! Čas volilne kampanje ali referendumske kampanje je poseben čas. Ta čas se ureja s posebnim zakonom. In za to obdobje in za te aktivnosti so predpisana posebna sredstva in veljajo posebna pravila porabe teh sredstev. In to niso sredstva, ki jih ima UKOM za komuniciranje z javnostjo. To niso sredstva, ki jih ima UKOM za komuniciranje z javnostjo. Če bi najbrž to bilo tako, potem mi v tem primeru ne bi nič spreminjali. Še enkrat trdim, Vlada ni predlagatelj referenduma. To se pravi, da ne more v tem konkretnem primeru nastopiti, prvič. Drugič, za izvedbo referendumske kampanje so potrebna posebna sredstva, posebna proračunska postavka, ker se vodi to na posebnem računu in se kontrolirajo stvari. Zato Vlada potrebuje pravno podlago in zakon, da bo lahko to storila. Tretjič, opozoril sem tudi na primerjalno analizo, mednarodno analizo, ki ste jo dolžni priložiti, in niti ena od rešitev, ki ste jih predlagali v obrazložitvi zakona ni niti približno podobna temu, kar predlagate. Ne Švica, ne Francija, ne Velika Britanija in če se ne motim tudi ne Nemčija. Nikjer vlada ne nastopa kot organizator volilne ali referendumske kampanje. To je prepuščeno drugim. In tega v tem primeru nihče ni argumentiral. To je možno v, ne vem, v kakšni državi južno od nas, to kar ste predlagali, vendar tega v analizi ni, zato ker to ni tisto, kar je treba priložiti. Dolžni pa ste priložiti primerjalno analizo z državami Evropske unije in tam tega in takega primera, take rešitve ne poznajo. Ne poznajo. Lahko mi preberete rešitve, ki ste jih dali, pa boste videli, ali se kakšna ujema s tem, kar ste vi zapisali. Mislim, da je tudi nekorektno, da se poskuša te zadeve, bom rekel, premetavati levo ali desno. Vi v obrazložitvi zakona niste nikjer nič takega zapisali, kar ste zdaj govorili. Nikjer. V enem delu teksta se niste naslonili na kakršnokoli rešitev, ne prejšnje, ne predprejšnjih vlad. Vi ste dali primerjalno analizo, tisto, ki ste jo dolžni dati in še enkrat opozarjam, za izpeljavo volitev ali referenduma je potrebna posebna proračunska postavka in te v državnem proračunu ni. Te ni. In zato ste tudi zapisali, ker tega ni, da ne bo potrebnih nobenih dodatnih sredstev, ampak to ni skladno z besedami, ki ste jih storili in ne z rešitvijo, ki ste jo predlagali. To spoštovana, ministrica, vas moram opozoriti, da stvari, ki ste jih zapisali in o katerih govorite, niso skladne s tem, kar ste predlagali.
Gospod Anderlič, imate besedo.
Prav neverjetno je, da pri nobeni, še tako enostavni odločitvi v Državnem zboru ne more iti brez tega, da bi se s strani ene stranke videla zarota in to totalna, kompleksna, vseobsegajoča in pogubna za to državo, za državljane in državljanke. Pa vendarle gre za tako preprosto zadevo. Za tri člene zakona, dva sta vsebinska in eden tak, ki ureja pač prehodne določbe. Prvi je seveda lahko diskutabilen, smo zdaj pri drugem, ampak, ker praktično smo tudi na odboru razpravljali o dveh členih skupaj. Prvi bi res mogoče terjal dodatno pojasnilo o tem, ali so te službe, ki jih določi vlada kar abstraktne in vseobsegajoče bi bilo bolje, da bi se zapisalo, katera služba je tista, ki bo to počela, ampak ne glede na to. Če pogledamo preprosto in skušamo razumeti, da v tej državi mora vladati neko ravnovesje med različnimi vejami oblasti. Tukaj nam je dalo Ustavno sodišče tako rekoč napotilo, da nekaj naredimo v zvezi s financiranjem volilne kampanje, kadar je v to udeležen Državni svet. Pustimo ob strani to, kaj si kdo misli o obstoju, vlogi in poslanstvu Državnega sveta. Tudi sam mislim, da bo v bližnji prihodnosti moral doživeti transformacijo, se preleviti v zbor regij ali karkoli drugega ali pa ga odpraviti, kot bi nekateri najraje videli. To so tisti, ki nasprotujejo temu zakonu, že večkrat na glas rekli, da bi ga kar odpravili, tudi mogoče, ampak to ni sedaj tema. Skratka, urediti to vprašanje, da je Državni svet udeleženec v tem procesu in da je zato mogoče zagotoviti tudi določena sredstva, ne more biti sporno. Še manj pa je lahko sporno to, da vlada, ki je sama sebi si tukaj pripisala v obrazložitvah tega zakona tudi preveliko vlogo, da za čisto vse v tej državi odgovarja, kar mislim, da ne, da ima tudi Državni zbor za oblikovanje določenih politik in izvedbo nekaterih stvari še kako pomembno politično poslanstvo. Ampak ne glede na to, odgovarja za izvedbo politik, če hočete socialnih, zdravstvenih, šolskih in tako naprej. V tem delu pač odgovarja. In v tem delu na volitvah dobi mandat, da to politiko pelje. In zato tudi v imenu države razpolaga z denarjem, ki se nameni za posamezne politike iz tega skupnega žaklja, iz proračuna prek Državnega zbora. Ni druge. Tako je urejeno tudi konec koncev, če hočete v občinah, župani so resda močnejši, kot predsedniki vlad ali vlade v državi, ampak še vedno ne morejo čisto vse brez tega, da bi se z občinskim svetom posvetovali oziroma imeli sprejet in potrjen proračun za izvajanje določenih politik, predvsem pa zagotavljanje denarja. Zato je precej licemerno trditi, da vlada pri stvareh nima kaj početi zraven. Nasprotno. Morali bi jo zadolžiti, da bolj pojasni marsikakšno stvar, da bolj predstavi prakse, posledice, ki bodo prizadele tako ali drugače državljane in državljanke s sprejetjem neke odločitve. V glavnem se govori o pozitivnih spremembah in o stvareh, ki jih Vlada sprejema s ciljem, da se bodo izboljšale razmere na posameznih področjih, da se bo izboljšal standard državljanov in tako naprej. So pa tudi odločitve, ki bodo določenim družbenim skupinam prizadejale slabšo pozicijo, kot so jo imeli, na primer, prej, če so bili privilegirani ali pa drugače, da bodo, recimo, bogatim vzeli nekaj več, revnim dali nekaj več, in to je tisto, kar je pri vsej stvari bistveno. Zato govoriti o tem, da je treba a priori izključiti Vlado iz te zadeve, ni fer, ni korektno, in ni pomembno, katera vlada je na oblasti. Jaz razumem to vašo zaprisego, da boste do konca in naprej vztrajali na tem, da boste vsak predlog, ki bo prišel s strani Vlade, utopili v žlici vode, če bo treba. In resnično ne razumem toliko nekih žolčnih razprav danes. Če bi kdo poslušal, nekaj časa prej sem poskušal poslušati, s kakšnim gnevom in kaj vse je bilo povedano, kaj da Vlada dela in tako naprej. Ja, gospod Gorenak, vi kar prednjačite v tem, ker ste me tako nežno pogledali, pa ste rekli, da na vas pa to najbrž ne more leteti. Saj ne, saj ne, prisotni so običajno izvzeti ali obratno, tisti, ki jih ni, so izvzeti v kritiki. Tako da je kar v redu, da se pomeniva na tak način. Zato pravim, jaz v tem zakonu vidim samo dve stvari. Prva stvar, da sledimo odločitvi Ustavnega sodišča, kar bo pravzaprav zanimivo pogledati tudi pri naslednji točki, ko imamo spet opravka z neko zadevo, ki se ji reče ravnotežje med dvema vejama oblasti, ko ena pravi, da bi bilo prav, da naredimo nekaj, pa, recimo, ne želimo narediti tistega, kar oni nam predlagajo. Tako je tudi tukaj. Tukaj za razliko od nekaterih drugih primerov, ko je pa, recimo, sveta zadeva, ki jo je nekdo drug postavil, je pa to absolutno sveto in bog ne daj, da bi si kdo izmislil, da tega ne bi podprl. In tu je vendar treba biti pošten. Da ne govorimo o odločitvah Računskega sodišča. Če nič drugega, ali ni prav, da se uzakoni priporočila, ki so bila dana? Jaz ne verjamem, da gre za voljo Računskega sodišča, ki bi izražalo politična stališča, da naj vsi, ki sodelujejo kakorkoli pri porabi javnega denarja, ravnajo z njim odgovorno, transparentno, da poročajo o porabi in tako naprej. Drugega tu ne zasledim. In če je to narobe, da se na ta način dela, že itak bo nemogoče, sem prepričan, slediti in ločiti dejavnost v tistem mesecu ali treh tednih kampanje, ko gre za to, da bo minister, aparat in vsi tisti, ki so udeleženi, da bo dal na stran vse druge aktivnosti in se bo posvečal samo tem in bo vse stroške, ki bodo ustvarjeni s tem njegovim delom in z vsemi tistimi, ki bodo delali na tem projektu in bodo vknjiženi na to postavko, ker to preprosto ni mogoče. Pa vendar, gre za napredek, gre za korak naprej. Jaz verjamem, da je to prispevek k temu, da bi imeli na področju trošenja javnega denarja več preglednosti, in na drugi strani, da bi imeli neko fer tekmo, ki jo moramo imeti. Ne mi reči, da ne gre za to, da je Vlada predlagateljica ali ni predlagateljica zakona. Vedno se referendumi nanašajo na sprejetje neke politike ali zavrnitev neke politike, ki jo prinese v Državni zbor in jo Državni zbor sprejme ali pa sama Vlada. Gre za vprašanja, ki so torej na strani vladajoče politike v tistem obdobju. In zato ta argument ne vzdrži, da zato, ker ni predlagateljica, pa ne more biti financirana, ne sme sodelovati. To pač po mojem prepričanju ni prav. In jaz se zavzemam za to, da vsaka oblast, tudi tam, ko je govora o tem, kako daleč se lahko poseže v nekatere kadrovske in vse druge ukrepe, ki sodijo na področje upravljanja z javnimi premoženji, do katere točke ima posamezna vlada pravico? Do tiste točke, do katere lahko in bo racionalno, in bolje, in odgovorno upravljala z državnim premoženjem, s premoženjem vseh. Ker, mi imamo kar veliko tega sprenevedanja. Češ, na eni strani smo odgovorni za vse, na drugi strani pa ne bi dali vzvodov za to, da vlada tudi lahko kakšnega zamenja, lahko tudi kaj spremeni v organizaciji, kaj racionalizira ali pa poveča kakšno službo ali kakorkoli, potem je nekaj narobe z razumevanjem vsakokratne oblasti, saj zato pa so volitve, da se da mandat in da se spremlja in oceni vso delovanje in na koncu tudi pospremi z boljšimi ali slabšimi ocenami po koncu mandata in zato seveda tega amandmaja k 2. členu ne bom podprl.
Hvala. Želi še kdo razpravljati prosim? Vidim, samo eno roko. Gospod dr. Gorenak, izvolite.
Lepa hvala. Stiskalo me je res pri srcu, gospod Anderlič, ko sem vas poslušal. Poglejte. Nobenih težav ni na strani opozicije, jaz tukaj ne vidim nobenega žolčnega zlivanja na vas, itd. Pravzaprav, so kar nasmejanih obrazov, jaz pa tudi. Bistvo je nekje drugje. Tukaj ne gre za nobeno žolčno zlivanje na vas. Vi boste ta zakon sprejeli. Opozicija pa je v parlamentu, zato, da opozori na tisto resnico, ki jo pač koalicija prikriva. In prikrivanja je tukaj zelo veliko, ali ne, ministrica? Sicer, pa boste imeli možnost, da mi naredite še eno predavanje, ker imate še veliko časa in mi odgovorite na naslednja vprašanja, pa tudi mogoče, se bo, gospod Anderlič oglasil. Prvič. Zakaj je potrebna nujna seja? Namreč, nujne seje so možne za varnostne in obrambne interese države. Prosim, za odgovor v enem stavku. V čem je to povezano z varnostnimi in obrambnimi interesi države? Po moje, ni. Drugič. Poskušajte mi odgovoriti, zakaj ste najprej predlagali, da bo ta zakon po rednem postopku? Bi jaz moral imeti sejo tako kot ste mi vi določili, 10. 5., mi je določil gospod Gantar. Naknadno sem pa dobil zahtevo, da mora biti prej, da bomo morali to danes obravnavati. Poskušajte, ministrica to povezati z Zakonom o malem delu in referendumom, ki se pojavlja. Jaz namreč smatram, da to delamo, zato da bi vladi zagotovili 100 tisoč evrov in nič drugega. Prosim tudi za odgovor na vprašanje, zakaj dve leti niste upoštevali odločbe Ustavnega sodišča, sedaj pa je potrebna nujna seja, da bi jo upoštevali? Ne vem, zakaj? V čem je sedaj varnost pa obramba države, jaz tega ne vidim. Poskušajte mi še odgovoriti na vprašanje, zakaj z odločbo Ustavnega sodišča, s čimer koalicijski poslanci to utemeljujejo tako "izza ćoška" bi rekli v gostilni, dajete še vladi 100 tisoč evrov za vsak referendum. Poskušajte mi razložiti, moj doktorat ni dosti, očitno me niso dosti naučili in boste vi mogoče uspeli to razložiti. Imam problem. Poglejte. Kako to, da bomo sedaj predlagateljem referenduma Zakona o malem delu in vsem bodočim predlagateljem, namreč, ljudstvo se prebuja in očitno spravi skupaj 40 tisoč podpisov tudi v 10 dneh. Ta čas prihaja. Sedaj pa poskušajte razložiti, ne meni, v kamero glejte pa poskušajte razložiti, ker jaz tega itak ne bom zastopil. Poskušajte razložiti, kako to, da 40 tisoč državljanom izpuliti iz njihovega žepa 100 tisoč evrov davkoplačevalskega denarja in ga dati vladi, zato da bo ta ista vlada njih, ki so to plačali z njihovim denarjem prepričevala, kako nimajo prav. Poskušajte to povezati še s tem, pa mi odgovorite na vprašanje, saj ne bom razumel - kameri. Zakaj bi morali davkoplačevalci, ki zahtevajo referendum svojo kampanjo plačati sami, delavci, kmetje, študentje, kdorkoli, zakaj bi pa Vlada morala imeti na razpolago 100 tisoč evrov za vsak referendum njihovega denarja. Torej oni si plačajo sami, Vlada pa vzame njihov denar zato, da njih farba. To meni ne gre. Moje znanje ne seže tako daleč. Tudi prepričala me ne boste, zato tam gledalcem bo lažje. Vidite, te zadeve tukaj ne gredo skupaj in tudi nobene žolčnosti, gospod Anderlič, ni nobenih težav, ampak težava, ki jo imate, je kamera. Kamera je težava in nič drugega ni težava. Ljudem bi bilo treba to pojasnit, saj nam tako ne boste, zaradi tega, ker tudi ljudem ne morete pojasniti in ko pa pogledamo tako konec meseca kakšno anketo pa vidiš, hudimana, da je pač to situacija preprosto taka, da v koaliciji voda teče v grlo in ker to ljudstvo prihaja z referendumi, ker se prebuja, vsak dan je glasnejše, zdaj pač rabite 100 tisoč evrov za vsak referendum. Vidite, to je težava. To je težava. Še dobro, da je bilo nekaj treznih glasov tudi s strani koalicije, med drugim gospoda Kontiča, če se ne motim, pri zakonu o RTV, da nismo kak tretji program ukinili in da niste kak tretji program ukinili. Pa dobro, saj potem je tako ljudstvo reklo ne tistemu zakonu o RTV Težava je torej ta, da kupujete čas, da bi se rešili. Ampak rešitve ni, to je hudič. Hvala lepa.
Gospod Anderlič. Replika.
Nekaj je pa le uspelo, da sem gospoda Gorenaka spravil v boljšo voljo, kajti ta pristop je bil čisto drugačen kot pred dvema, tremi urami. Ampak mi je tudi žal, da nimate več časa, kajti gotovo boste čutil, da predvsem za ministrico se še oglasite, ampak kar se tiče nujnih sej, ko sprašujete. Jaz sem itak prepričan, da je zlorab v tem Državnem zboru bistveno preveč in to vi sami veste, predvsem na svojem odboru kako to gre. Kaj je z nujnostjo, kaj je z nenujnostjo, kaj je s sklicem, kaj je s prelaganjem in tako naprej. Tako, da tukaj nima smisla izgubljati besed, ampak samo reči, da je bila ocena, da je čas pravi, tako kot noben čas ni pravi za kakršno koli razpravo. Je takrat, ko se odločiš da boš nekaj dal na dnevni red in treba je javnosti povedati, da se nikomur ne jemlje 100 tisoč evrov iz žepa, ampak, da je tako ali tako v tej državi namenjeno po zakonu, skladno s predpisi, kaj se lahko financira, na kakšen način in kako mora biti prikazana tudi ta poraba. To, da je tukaj omejeno na 100 tisoč je seveda povsem korektno in dobro. Čeprav spet kot rečeno, ni mogoče reči, da bo do evra natančno stvar pregledna, ampak bolj kot je bila prej. Tako, da reči tudi tistim, ki poskušamo razumeti, da zadaj ne gre za konkretne zadeve, kot jih vi navajate in kot poskus ne vem kakšnih zavajanj in podobno, ampak, da gre tisto kar vi trdite, za tisto kar vi trdite vseskozi. Tudi, če nam še stokrat odgovarjate, nas ne boste prepričali. Lahko poveste kar koli hočete, mi tako mislimo in nas ne boste prepričali in to je tisto [[...]]Ne, ne. Vi začnete s tem in potem me vprašate če lahko pojasnim kakšno stvar, ampak itak me ne boste prepričali. Zakaj bi pa potem se še ure in ure pojasnjevali? Ja ni za kamere, zato da se pogovoriva kot poslanca, ki zastopava tukaj 90 nas, vseh enakopravnih in vsi predstavljamo to zakonodajno vejo oblasti. To, da smo enkrat eni v poziciji, eni v opozicij in v naslednjem mandatu drugače, nič ne spremeni. Gre za odgovornost do, če hočete, teh davkoplačevalcev, ki jim zdaj na nek način skušate dopovedati, da se njim nekaj jemlje iz žepa in da zato morajo biti ne naklonjeni in tej oblasti in tem zakonu.
Gospa ministrica, izvolite.
Dolžna sem odgovoriti na vprašanja. Vlada je predlog zakona o spremembi teh dveh členov sprejela 23. 12. 2010 in ga tudi poslala v parlamentarno obravnavo. Glede na to, da gre za spremembo zgolj dveh členov ga je predlagala v obravnavo po skrajšanem postopku, ne po nujnem postopku, predlog je bil po skrajšanem postopku, niti ni predlagala uvrstitev na izredno sejo, očitno so se stekle okoliščine za izredno sejo in so kvalificirano število poslank in poslancev predlagalo uvrstitev tudi tega predloga zakona na to sejo. Vlada nikoli ni predlagala nujnega postopka. Jaz sem že na Odboru za notranjo politiko povedala zakaj prihajamo v tem delu zdaj. Javna obravnava celovite novele, kjer temeljito odgovarjamo na več pomanjkljivosti v predpisu, je prestala javno razpravo in bila deležna toliko pripomb, da smo jo ponovno pripravili. Bolje je, da se rešitve domislijo, takšno je vsaj moje stališče do tega vprašanja. Je pa nujno, da vsaj tiste nujne stvari, ki so pa pomembne tudi za aktualen referendumski čas, če hočete, uredimo. In če bi hotela, spoštovani dr. Gorenak, seveda bolj kot v žargonu poslanskega diskurza zažigati v javnosti, manj komplicirati in odgovarjati z argumenti, bi na vaše provokativno vprašanje zakaj vlada zdaj tako grozno išče možnosti, da porabi 100 tisoč evrov lahko za aktualne referendumske kampanje, odgovorila zelo enostavno - ker ne želimo skrivati porabe teh sredstev za volilne kampanje, kot ste to vi počeli leta 2007. Bi pa mogoče to bolj zažgalo. Prejšnja vlada je porabila, spoštovana javnost, davkoplačevalski denar, vaš denar, iz vašega žepa za referendumsko kampanjo, da je porabila aktualna sredstva pri Uradu za komuniciranje vlade oziroma službi vlade za referendumsko kampanjo. Danes tega ne priznajo, je pa to ugotovilo Računsko sodišče leta 2007, ko je revidiralo zaključni račun za leto 2007. Torej, spoštovani ljudje, če želite, da bomo bolj priljubljeni v nadaljevanju in ta vlada seveda ne bo deležna toliko očitkov, bomo počeli to po vzorcu prejšnje vlade, kajti to je očitno vzorec, ki se nam vsiljuje tudi ta trenutek kjer transparentno pravimo, glejte, prav je, da je tudi vlada omejena v okviru referendumske kampanje, absolutno ji ni mogoče očitati, da ni zainteresiran subjekt kot ga Zakon o referendumski in volilni kampanji določa, kot upravičenega in moje mnenje je, da ste takrat, ko ste ščitili svoj zakon leta 2007 to počeli legitimno, ker nikoli v vsej svoji razpravi tudi na odboru nisem očitala temu vašemu početju problematičnost. Smo prepričati sem vas hotela, da je prav, da to uredimo tako kot opozarja Računsko sodišče, da je prav. Tako, da upam, da sem bila zdaj bolj prepričljiva, ko sem to na bolj transparenten ljudski način sporočila. Hvala lepa.
Gospod Janko Veber, imate besedo.
Hvala za besedo. No, če se pogovarjamo o referendumih in o financiranju referendumov bi bilo veliko enostavneje, če bi danes že imeli pod streho zakon na to temo, ki bi določil, da je nek izid na referendumu treba upoštevati, če se ga je udeležilo recimo več kot 50 % vseh volilnih upravičencev. V tistem trenutku mislim, da sploh ne bi bilo nobenih težav glede tega, ali bomo potrebovali neka dodatna sredstva ali ne za to, da lahko se tudi v času referendumske kampanje podrobneje vključi vlada v ta postopek in da tudi zelo natančno poskuša razložiti in ne nazadnje tudi stopiti do ljudi, zato, da se praviloma polresnice ali neke populistične izjave, ki se običajno dogajajo tudi v parlamentu, poskušajo razložiti. Namreč, najenostavneje je povedati: "Zakon je slab, zakon je slab zato, ker prizadene tega ali zmanjšuje pravice temu," in se samo ta slaba stvar v javnosti poskuša producirati, kajti dejstvo je, da mediji raje poročajo o novicah, ki so nekako bolj prijetne za uho bralcev ali gledalcev in poslušalcev in če hočeš temu parirati ali podrobneje razložiti, seveda potrebuješ bistveno več sredstev in časa, da takšno polresnico ali včasih tudi laž razložiš. Tako, da ta odločitev, da se vladi omogoči, da ne samo s svojimi sredstvi, ampak tudi svojimi prostori sodeluje v tej kampanji, je zagotovo odziv na nekritično razpisovanje referendumov v Sloveniji. Mislim, da je zelo malo držav po svetu, ki razpisujejo toliko referendumov in za takšne stvari, kot jih v Sloveniji. Da ni nekega velikega interesa za to poplavo referendumov, dokazuje tudi udeležba na referendumih, ki vedno praviloma manjša iz referenduma v referendum in so to tista vprašanja o katerih bi morali veliko resneje spregovoriti, vendar dejstvo je, da je za to potrebno tudi širše soglasje v parlamentu in prav zanimivo bo, ali bomo tukaj dosegli soglasje, da se recimo dvigne ta prag volilne udeležbe na referendumu in ali je to tisti ukrep, da ne nazadnje zmanjšamo porabo javnih sredstev. Vsak referendum je poraba javnih sredstev. Velikokrat se to tudi izkoristi, predvsem zaradi interesa kapitala. Kapital si v nekih trenutkih ne želi neke spremembe, in seveda zmanipulira javnost tako ali drugače. In potem je treba na to pripraviti, ponovno poudarjam, zahtevnejše odgovore, obširnejše odgovore in to ni nikoli enostavno. Tako, da podpiram ta predlog, in mislim, da je tudi skrajni čas, da resnično naredimo še korak več in zmanjšamo te referendume in možnost glasovanja, predlaganja, kot je to danes mogoče. Hvala.
Odpiram še prijavo. Besedo ima gospod Mirko Brulc.
Hvala lepa. Kot je vsem jasno, verjetno se strinjamo, da je referendumov preveč in tudi poskus, da bi bili na cvetno nedeljo, ko bi s prižnic dobili glasovalci navodila, vam ni uspelo tega uresničiti. Prej je tu eden od poslancev SDS skoraj jokal, kako se delavcu, davkoplačevalcu jemlje denar – 100 tisoč evrov, njihov denar. Koliko pa stane ta seja ko poskušamo poslanca, ki nič ne razume prepričati da bi moral nekaj razumeti? In takšnih sej je,žal vse preveč. Ne jemlje se denar davkoplačevalcev, ker ne bodo imeli zato višjih davkov, jemlje pa se, če bomo imeli veliko referendumov, ampak nekateri razvojni programi, nova delovna mesta in tako dalje, pa bodo v vprašaju. Štirideset tisoč podpisov je res bilo na lahek način zbrano. Zanimiva bi bila ugotovitev, koliko je teh podpisov bilo plačano in koliko je občank in občanov, brez podcenjevanja, ampak to se je videlo tudi po televiziji, da sploh niso vedeli kaj pravzaprav podpisujejo. In zakon, pardon, referendum o Zakonu o pokojninah je nekaj podobnega. Ljudje ne vedo zakaj so upokojenci proti spremembi tega zakona, kako s tem škodijo mladim populacijam in tako dalje. No, nasprotniki oziroma tisti, ki predlagajo referendum, imajo veliko možnosti z letaki, ne nazadnje tudi z brezplačniki in drugimi načini reševati in prepričevati ljudi. Mi pa vemo, da saj če pogledate poročila, katerakoli, čim slabše tem boljše. Se pravi, k temu veliko prispevajo mediji. Danes je že bilo rečeno, predsednik Vlade je v Združenih državah in to je ena katastrofa. Če bo pa dobil delo za naša podjetja ali pa kredite za potrebe naših bank in tako dalje, to pa ni pomembno, ampak popljuvati je treba vse od A do Ž. Vsako spremembo, nič se ne da narediti. To je metoda opozicije, ampak postaja vedno bolj groba. Ukinjanje ali pa razmišljanje o tem, da bi racionalizirali porodnišnice – v Brežicah je SDS imel v bolnišnici svojo kampanjo, tiskovno konferenco in ne vem kaj. V Brežicah so sterilizirati žensko čisto pomotoma. Takih zadev je še in še, lahko bi našteval, seveda o medsosedski pomoči, danes berem že ena katastrofa, sosed ne bo smel sosedu pomagati. Se pravi, medijsko in drugače se da z neko patetiko tudi tukaj v parlamentu, s stokanjem, jokanjem, smejanjem, z grimasami ljudi prepričevati, kako ima kdo prav. O Državnem svetu je bilo prej nekaj rečeno. Naj samo za intermezzo povem, vzemite zadnje njihovo glasilo, mi nimamo glasila, Državni zbor ga nima. Vzemite njihovo zadnje glasilo in poglejte fotografije predsednika Državnega sveta, 19 jih je v glasilu. Kaj mi bo tak časopis? Ampak, to ni pomembno, Državni svet pač pelje svojo politiko in se dogaja, kar se pač dogaja. Jaz bom nasprotoval amandmajem in bom seveda podprl ta zakon v želji, da bi tisti, ki predlagajo referendume res, kot je bilo že rečeno danes tukaj, prevzeli neko odgovornost. Če referendum ne uspe je treba pač nesti porcijo ali je to vlada ali je predlagatelj ali je kdorkoli drugi. Enako mislim o javnih razpisih, če se neka firma pritožuje v nedogled in investicija se ne izpelje, če se dokaže, da je bila po žlehtnobi bi rekel, ta pritožba vedno na razpis, mora nesti porcijo finančno in drugačno. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Breda Pečan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Moram reči, da ko človek posluša dramatične nastope mojega vizavi soseda, pravzaprav ne bi bilo treba biti 7. februarja v Cankarjevem domu. Tukaj imamo vrhunske gledališke predstave, ki se gibljejo od satire do tragedije in spet nazaj. V bistvu pa ne povedo nič resničnega, tako kot je fikcija v drami, kot je fikcija v komediji, tako je tudi fikcija v teh nastopih. Jaz bi rada opozorila na nekaj. Ko hvalimo pobudnike referenduma o malem delu, o Zakonu o malem delu se nič ne vprašamo o tem, na kakšen način so bili in zakaj tako hitro zbrani podpisi. Jaz sem videla v Kopru privlačna mlada dekleta in fante, ki so ustavljali vse, ki so hodili mimo stojnice ali stojnic pred upravno enoto. Veste, treba je vedeti, da so ti fantje in dekleta dobivali plačano za svoje delo, in sicer so dobivali plačano od podpisa, ne od ure, koliko časa so tam stali. In je seveda zato bila učinkovitost njihovega zbiranja podpisov zelo visoka. Niso bili plačani na osnovi Zakona o malem delu, ampak so bili plačani na osnovi Zakona o Študentski organizaciji Republike Slovenije. Po študentskem delu so bili plačani, ki je rezervirano samo za tiste, ki so redni študentje, vemo pa, kako se v resnici zlorablja ta status študenta zato, da delajo prek študentskih napotnic ljudje, ki so brezposelni in se s tem širi trg sivega in črnega dela. Imeli bomo referendum o malem delu, ki bo stal 4 do 5 milijonov evrov. In sedaj je problem, da bi v tej referendumski kampanji pa v referendumski kampanji v zvezi z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju dva imela Vlada, ki je pripravila oba zakona, ki točno ve, zakaj ju je pripravila, ki točno ve, kakšni so pozitivni učinki tega zakona, ob tem, da je tudi v razpravi o obeh zakonih pristajala na celo vrsto izboljšav, ki so jih predlagali opozicija, sindikati, študentje in tako naprej in smo jih v Državnem zboru tudi sprejemali, ampak oni sedaj pravijo, Vlada ne sme vstopiti v referendumsko kampanjo, kot, dajmo reči, najbolj seznanjena s celotno problematiko, ker tu ni samo problematika samega zakona, ampak je problematika celotnega generiranja problemov oziroma zadev, ki smo jih v zakon vnesli. Osebno si upam marsikaj ljudem razložiti v zvezi s tistimi zakoni, o katerih tudi kaj vem. Toda velika večina tistih, ki imajo po sedanjem zakonu o referendumski kampanji pravico kampanjo tudi voditi, tisti, ki so dali pobudo za razpis referenduma, tisti, ki so zbirali podpise, zlasti pri malem delu lahko trdim, da je v ozadju tega zakona in tega referenduma, z odporom do tega zakona in s tem referendumom zlasti interes kapitala. In to ne velekapitala iz Združenih držav Amerike, Kitajske, Indije in kaj vem od kod, ampak kapitala v gnojnih bulah, ki so zrasle na študentskem delu v tej državi. Ne morem temu drugače reči, to so gnojne bule na študentskem delu. In te gnojne bule je treba enkrat, če ne drugače, pa z zakonom o malem delu odstraniti. In upam, da bo referendumska kampanja organizirana tako, da se bodo ljudem odprle oči. Zato mora tudi Vlada imeti možnost, da legalno, ne samo legitimno, da tudi legalno uporabi denar za to, da lahko ljudi seznani s celotno paleto vseh prednosti, pa tudi s kakšno slabostjo zakonov, ki pridejo na referendum. Zdaj bom rekla še nekaj drugega. Vlada naj ne bi smela uporabljati javnega denarja za referendumsko kampanjo. Danes smo na Odboru za lokalno samoupravo poslušali lastne in tudi druge tirade okrog ustanovitve občine Ankaran. Ob tem ni bilo nič povedanega glede tega, kako je potekala referendumska kampanja v zvezi z ustanovitvijo občine Ankaran. Tako da v Ankaranu pobudniki kampanje niso smeli, niso imeli prostora na javnih plakatnih mestih, zato da bi lahko vodili kampanjo, medtem ko je Mestna občina Koper zasedla vsa mesta s svojim propagandnim materialom. Tu je pa zdaj vprašanje, kaj je tu legalno, kaj je legitimno, kaj je demokratično in, ali je taka kampanja pravična in poštena. No, kampanjo, v kateri bi Vlada zasedla vsa plakatna mesta v Republiki Sloveniji, ne verjamem, da je možno organizirati in izvesti. Hvala.
Gospod Pukšič, imate dve sekundi na voljo.
Hvala lepa. Mi smo vam danes tu povedali, da ne pristajamo na argument moči, oziroma smo vam povedali, da imamo moč argumenta tako v opoziciji kot Zakonodajno-pravna služba, vi pa slovensko javnost prepričujete, da za vas velja edino argument moči [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Pukšič. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 3. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O USTANOVITVI OBČIN TER O DOLOČITVI NJIHOVIH OBMOČIJ PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 6 poslancev s prvopodpisanim Francem Bogovičem. Predlog zakona je na 22. nujni seji, dne 9. 2. 2011 obravnaval matični odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Besedo ima gospod Anton Anderlič v imenu Poslanskega kluba LDS.
Spoštovani! Danes nimamo razprave o tem, ali posamezni poslanec ali poslanka spoštuje odločbo Ustavnega sodišča ali je bolj prisluhnil, prisluhnila argumentom nasprotnikov podpore zakonu, ki je v proceduri, ampak imamo preprosto dejstvo, da se odločimo oziroma, da sprejmemo na znanje to, o čemer ne moremo odločiti in odločati zaradi tega, ker nam 8 poslancev tega ne dovoli. To je sicer v skladu s poslovnikom, z razlago poslovnika, vendar je daleč od tega, kar sama vsebina poslovnika in vsebina dela Državnega zbora pomeni. Določba Poslovnika, ki se razlaga na ta način gotovo ne more opravičevati tistih, ki so s figo v žepu danes nam vsem drugim, ki nismo člani Odbora za lokalno samoupravo preprečili, da bi odločali o stvari, ki je bila tako rekoč nekajkrat predlagana Državnemu zboru, da jo vendarle sprejmemo. Ni mogoče razumeti, da o isti odločitvi Ustavnega sodišča Državni zbor odloča dvakrat različno. Ne gre za to, da licitiramo to tukaj, kdo je za občino Ankaran, kdo je za občino Mirna, kdo je za občino Zgornji Duplek ali katerokoli drugo, ampak gre za to, da je Državni zbor zato, da odloča o tem, ali posamezni zainteresirani subjekti izpolnjujejo ustavne, zakonske in druge vsebinske pogoje za to, da dosežejo neko odločitev v Državnem zboru. Za to gre. Ponoviti je treba, da je Državni zbor na osnovi pozitivnega mnenja Vlade, ki je ugotovila, da območje Ankarana izpolnjuje vse pogoje po takrat veljavnem zakonu, ki ga je sprejela prejšnja vlada, izpolnjuje pogoje, da, in tudi nekateri, ki bodo danes tukaj rekli, da ne, so slepo glasovali za tisti zakon, celo bili so glasni takrat. Ampak to očitno ni bilo dovolj, da smo ugotovili takrat to. Ni bilo dovolj tudi to, da je Državni zbor poslal državljane in državljanke na tem območju na referendum, razglasil rezultate, ki so govorili v prid temu, da se je volja nagnila na stran ustanovitve občine, ne glede na to, da je ta Državni zbor sprejel zakon za ustanovitev te občine, je kasneje se zgodila brez argumentov sprememba volje določenega dela poslancev, ko je na silo takorekoč zadnji trenutek Državni svet opravil svoje glasovanje in zahteval ponovno odločanje o zakonu. Ne glede na to, da so posamezni poslanci takrat kuhali golaž ali karkoli drugega, ko naj bi glasovali v Državnem zboru, ali kaj drugega ne opravičuje tega, da Državni zbor tega ni opravil. Kasneje se je zgodilo, kar se redko kdaj zgodi, da se državljanom in državljankam odvzame volja oditi na volišča in izraziti svojo voljo na voliščih. To se je zgodilo z začasnim zadržanjem izvedbe volitev tako v občini Koper kot v občini Trebnje. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije menimo, da seveda nimamo pravice presojati ponovno o stvareh, o katerih je bilo odločeno brez dodatnih argumentov. Argumenti, ki se jih danes sliši, češ, ogrožamo vitalni interes Luke Koper in podobne stvari so iz trte izviti. Za Luko državni lokacijski načrt in razvojne programe sprejema država in ne lokalna skupnost. To pa, da lokalna skupnost da svoje mnenje je prav in se ga mora upoštevati v najvišji možni meri, če ni v prevelikem navskrižju z nacionalnim interesom, z javnim interesom vseh državljanov. Mi obžalujemo, da je do tega prišlo in verjamem, da bo še kdaj kaj sreče na strani prebivalcev Ankarana.
Besedo ima gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. V zvezi z Zakonom o ustanovitvi občin in določitve njenega območja, kar zadeva Ankaran se včasih zdi kot, da je v dvorani vse več ljubiteljev vzhodnjaške filozofije, ki verjame v večno vračanje istega in se zdi, da se bo še ponovilo kdaj, vendar bi rekel, samo izrekanje mantre, še ne pomeni, da se mora to tudi udejaniti. Pri vsem tem je verjetno najslabše to, da se je pa vendarle pokazala nemoč Državnega zbora, da bi sploh odločal v posamičnih primerih. Tako smo torej, zaradi interesov, verjetno na različnih straneh, da se je pojavila neka praznina, ki je v procesu odločanja ne bi smelo biti pa vendarle smo ji bili vsaj dvakrat že priča. Problem pri tem je predvsem v tem, da se vzpostavljajo razmerja na osnovi interesov in ne na osnovi strokovne argumentacije. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo, zato ponovno premislili, ali lahko še vztrajamo pri svojih prejšnjih stališčih, ali ne, in ugotavljamo preprosto naslednje - ves čas smo bili na stališču, da drobitev Slovenije na številne majhne občine ni dobra rešitev. Ves čas smo bili na stališču, da v sodobnih evropskih tokovih ni najti takih smeri, kot jih najdemo pri nas. Ta stališča smo obdržali tudi, potem ko je Ustavno sodišče spisalo svojo odločbo, za katero mi tudi menimo, da ni bilo ustreznih argumentov, ampak da je bila bolj na avtoriteti in na moči spisana, kot pa na temeljiti racionalni razlagi. Poslanci Poslanske skupine nepovezanih poslancev v tem procesu nismo spreminjali svojih stališč. Zanimivo pa je, da jih je spreminjala Vlada. Ko prvič, osnovni koncept na področju lokalne samouprave v koaliciji ni koncept drobitve, ampak je koncept povezav, krepitve, ko smo bili, potem priča preobratu, ko je Vlada predlagala zakon in kot smo danes priča neke nenavadnosti, ko Vlada nima stališča oziroma vladna služba, ki sedaj tukaj vlado predstavlja. Stališče, da pač ničemur ne nasprotuješ, brez, da bi to argumentiral je enake vrednosti kot da ga ne bi bilo, zlasti če je zapisano v treh kratkih odstavkih, in če hočemo do večjega števila priti naštejmo še stavke in boste ugotovili, da jih je šest. Vseh šest teh stavkov je namenjenih temu, da ugotavljajo, kaj se je v preteklosti zgodilo. Nobene argumentacije, nobene strokovnosti, nobene opore za odločitve ali za premislek poslancev, skratka, niti tega ni bilo, da bi se vladna služba ozrla vsaj na tisto kar je spisala vladna služba za zakonodajo, najbrž zato ne, ker ni najbolj naklonjena temu kar sama sedaj objavlja kot ne nasprotovanje. Pri tem lahko ugotovimo samo, da Vlada in vladna služba o teh političnih debatah nimata več moči kot zgolj toliko, da malce zardevata, da bi se pa odločno in z argumenti postavile na kakšno stran pa nismo doživeli. Torej, tudi če bi glasovali bi bili nepovezani poslanci skupine Solidarnost nasprotniki ustanavljanju novih občin, ki ne ustrezajo zakonskim pogojem.
Besedo ima gospod Roberto Battelli v imenu Narodnih skupnosti.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Devetintrideset poslancev je svoj čas resda poslalo ljudi na referendum vendarle ne da bi obstajali zakonski pogoji za to, da se ustanovi občino Ankaran. Sedemindvajset lobistov je bilo rečeno, da je bilo na delu zato, da se doseže ta rezultat in da se te ljudi spravi v zelo neugoden položaj, ker jim teh 39 poslancev ni bilo v stanju povedati, da to kar si želijo nima zakonskih pogojev. In je jasno na komu je odgovornost za stanje, ki je nastalo. Ankaran je doživel tisto podporo 39 poslancev, ker je bil siamski dvojček z Mirno, ki ima nekaj, kar globoko razlikuje tisto pobudo od ankaranske in to je če nič drugega popolno soglasje prostora v katerem je Mirna, kjer se nahaja, kjer je locirana, kjer živijo ljudje. Se strinja Trebnje, se strinjajo sosednje občine. Po tej plati je Mirna absolutno nesporna, čeprav tudi tam je res vprašanje ali izpolnjuje vse pogoje. To je ena pomembna razlika. V trenutku, ko je Ankaran ostal sam, poenostavljam seveda, ni dobil več potrebne podpore za to, da se ustanovi kot občina. In ti razlogi, ki so navedli v drugo odbor k temu, da je bil zakon izvotljen svoje vsebine, še zmeraj obstajajo in tudi še bodo. Obenem pa se postavlja zelo resno pravno vprašanje o naravi te procedure, izjemno resno pravno vprašanje, ki ga postavlja tudi Služba vlade za zakonodajo in to je, ali kvečjemu ni potrebno celoten postopek za ustanovitev takšne občine ponoviti. Tu pa trčimo v Zakon o lokalni samoupravi, kjer je sedaj edini pogoj za ustanovitev občin število prebivalcev, to je 5 tisoč, kar tudi po moje ni najboljša rešitev. Po tem kriteriju bi moral Koper imeti 9 občin in pot za neracionalno celo v danih trenutkih brezumno drobitev, nadaljnjo drobitev Slovenije, še obstajajo in s tem ne bo mogoče zajeziti tega trenda, ki živi v ambicijah določenih političnih osebnosti. In ne v lokalni samoupravi, pravici do lokalne samouprave in vse kar vemo, da so ustavni in tudi mednarodnopravni standardi za kvalitetno funkcioniranje države.
Gospa Breda Pečan, v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. V poslanski skupini smo se najprej pogovarjali, da niti ne bi predstavili stališča v zvezi z, niti ne sprejemanjem, ampak samo seznanitvijo z izidom glasovanja na Odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, kjer je z glasovanjem 8 za in 8 proti ter enim vzdržanim znova bil Zakon o spremembah Zakona o ustanovitvi občin in o določitvi njihovih območij izpraznjen in s tem je tudi padla možnost za ustanovitev občine Ankaran. Pri tem ponavljam tisto, kar sem povedala že pri prejšnji izpraznitvi zakona. Vse kaže da smo postali specialisti za praznjenje zakonov, tako da imamo lupino, ko pravijo, da je kot strah, da zunaj nič ni, znotraj pa je vse prazno. To, da smo zakon na tak način eliminirali, smo znova povzročili, da bistvo tokratnega zapleta, to je soočenje stališč 90 poslank in poslancev v Državnem zboru s stališčem Ustavnega sodišča ni možno, zaradi tega, ker je znova odbor ustavil postopek, ki bi lahko pripeljal do tega, da bi Državni zbor suvereno, z argumenti za in argumenti proti odločil v smer kakršna bi prevagala v Državnem zboru. Prepričana sem, da vseh 90 poslank in poslancev ima neko stališče prav v zvezi s tem vprašanjem. Mnogo zakonov je, mnogo aktov je, ki jih je Državni zbor sprejemal, v katerem morda nekateri med nami, tudi zase lahko to rečem, nimamo nekega posebnega stališča, ker pač tematike ne poznamo. Prepričana sem, da ustanovitev občine Ankaran je v vseh nas zbudila toliko zanimanja in toliko angažmaja, da imamo neko mnenje okrog tega in bi bilo zelo koristno, če bi tukaj v tej dvorani na koncu, ob tem, da bi vsak povedal kakšno je njegovo mnenje, o tej zadevi odločili, ni važno kako - za ali proti, ustanovili ali ne ustanovili nove občine. Vendar te možnosti znova nismo dobili. Moram reči, da eden od poslancev, ki je na odboru glasoval je naredil najbolj prav. Povedal je, da bo na odboru glasoval za zato, da bo dal možnost celemu Državnemu zboru, da o zadevi odloča, da pa bo, in je že vnaprej povedal, da bo na seji Državnega zbora glasoval proti zakonu. Če bi na tak način naredila večina v odboru, bi danes odločali in bi jaz imela možnost odločiti, kot jaz mislim in kolegi, ki so proti, bi lahko odločili, kot oni mislijo. Te možnosti danes žal nimamo. In še nekaj bi rekla, ko je govora okrog doslednosti in načelnosti. Danes smo slišali tudi to predavanje na Odboru za lokalno samoupravo, nekaterih ljudi, bi rada opozorila, da smo, ko smo glasovali 25. septembra o ustanovitvi dveh občin in spremembi imena ene občine, je bilo glasovanje 39 proti 33, 39 za, 33 proti, od teh 39 je 21 poslank in poslancev glasovalo za v neki skupini. 21. Zdaj, če je razlaga taka kot smo slišali gospoda Battellija, da je bilo to zaradi tega, ker je dvojček bil, Mirna in Ankaran, potem je to ponovna utemeljitev, dodatna utemeljitev mnenja Ustavnega sodišča, da gre za arbitrarno odločanje,kar smo potem dokazali s tem, da smo ustanovili občino Mirna, občine Ankaran pa ne želimo ustanovit. Tehnični razlogi o razlikah, o mnenju, o podpori, o ne vem čem še vsem v zvezi z Mirno in Ankaranom so seveda privlečeni za lase zaradi tega, ker je bilo na referendumu pozitivno mnenje občanov oziroma krajanov tako ene, kot druge Krajevne skupnosti in zaradi tega je v tem primeru Državni zbor odločal arbitrarno. Meni je žal, da je do tega prišlo. Naša poslanska skupina ima o tem zelo različno mnenje in zaradi tega po svoje celo dobro, da nismo prišli do takega zaključka. Hvala.
Besedo ima gospod Zvonko Lah v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani kolegice in kolegi. Gospod podpredsednik. V postopku ustanovitve novih občin je Vlada ugotovila, da več območij izpolnjuje pogoje po takrat veljavnem zakonu. Vendar je Državni zbor potrdil samo dva območja, za občino Mirna in Ankaran. Državni zbor je takrat ravnal arbitrarno, kar je ugotovilo tudi Upravno sodišče. Ker je več območij izpolnjevalo vse pogoje po takrat veljavnem 13.a členu Zakona o lokalni samoupravi, bi Državni zbor moral omogočiti izvedbo poizvedovalnega referenduma na vseh območjih in ker ni, je povzročil krivico vsem tistim območjem, ki so izpolnjevala pogoje. Med tistima, ki sta dobila priložnost, je tudi območje Krajevne skupnosti Ankaran, ki je sestavni del Mestne občine Koper, za katero je že leta 1995 Ustavno sodišče izdalo odločbo o neskladju z Ustavo. Ustanovitev občine Ankaran ne odpravlja posledic neustavnosti Mestne občine Koper iz odločbe iz leta 1995. V Poslanski skupini SDS smo mnenja, da bi bilo treba neskladje z Ustavo reševati v celoti, celotno občino Koper. Tudi Kongres lokalnih in regionalnih oblasti pri Svetu Evrope je v svojem priporočilu leta 2001 svetoval slovenskim oblastem, naj ne delijo občine Koper oziroma naj mesto ostane takšno kot je. Vlada bi morala pri ugotavljanju pogojev za ustanovitev občine Ankaran upoštevati odločbo Ustavnega sodišča iz leta 1995 in ne deliti tisto kar spada skupaj. Drugim območjem, ki so imela še boljše pogoje pa ni zagotovilo možnosti odločanja na referendumu. V času, ko so ti postopki bili v teku pa je Vlada predlagala in Državni zbor sprejel spremembo Zakona o lokalni samoupravi, ki odpravlja vse pogoje za ustanovitev novih občin, razen število 5 tisoč prebivalcev. To pomeni po naše, da je Vlada hotela preprečiti še tistim drugim, ki bi imeli možnosti prek Upravnega in Ustavnega sodišča dobiti možnost poizvedovalnega referenduma, preprečiti to možnost in sprejela zakon, ki bo imel verjetno čudne posledice v naslednjem mandatu, ko bodo prišli novi predlogi, saj število 5 tisoč prebivalcev pomeni, da lahko nastane na določenem območju, ki ima 5 tisoč prebivalcev občina brez ostalih pogojev, ker jih v zakonu ni. Ta zakon je bistveno slabši, kot je bil prejšnji, ki je dopuščal neke izjeme. Ta zakon je bil sprejet lansko leto junija. In sedaj prihajate z novim zakonom, ki je v nasprotju z veljavnim zakonom o ustanavljanju občin, in hočete, da gre ta zakon skozi in da se ustanovi občina Ankaran. Vlada ne nasprotuje nadaljevanju postopka. Se pravi, Vlada predlaga, da se tak zakon sprejme kljub sprejetemu zakonu, po katerem to območje nima pogojev. To zmešnjavo si boste morali v vladajoči koaliciji pripisati sebi, pa tudi posledice, ki bodo nastale s sprejetjem takega zakona, kot trenutno velja.
Hvala. Gospod Franco Juri bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Državni zbor tudi danes ni ponudil najboljše predstave javnosti. Ni ponudil predstave, kjer bi lahko z dvignjeno glavo rekli, točno vemo, kaj je pravna država, točno vemo, kaj pomeni ustavnost. Zgodilo se je približno to, kar se je zgodilo zadnjič, le da so tokrat poslanci glasovali z 8 glasovi za in 8 proti, učinek pa je podoben učinku s prejšnje seje Odbora za lokalno samoupravo. SDS je v celoti glasovala proti, Slovenska nacionalna stranka je v celoti glasovala proti in s tem so dokazali dejansko neko doslednost oziroma nedoslednost s prejšnjimi glasovanji in pobudami. Žal, tudi dva poslanca koalicije sta glasovala proti, poslanec DeSUS in poslanec naše poslanske skupine Zares. Dejstvo je, da smo ponovno soočeni s pat pozicijo, ki postavlja resna vprašanja odnosa Državnega zbora do vsebin, ki jih navaja odločba Ustavnega sodišča. V Poslanski skupini Zares nismo bili vselej enotnega mnenja o Ankaranu. Bilo je kar nekaj razlik, tudi glasovali smo različno, na koncu pa, z izjemo gospoda Trofenika, smo se vsi poenotili pri skupnem imenovalcu spoštovanja in resnega upoštevanja vsebin odločbe Ustavnega sodišča. In kakšne so te vsebine? Prva je jasna: Državni zbor je odločal arbitrarno, po tistem, ko je odrekel podporo Ankaranu, četudi je potrdil postopke do referenduma in celo po referendumu. V Državnem zboru smo takrat glasovali in potrdili izid referenduma. Še nekaj nam očita Ustavno sodišče: glasovali smo tako, da je bila kršena enakopravnost državljank in državljanov. V primeru Ankarana se je zgodila huda diskriminacija, ki smo jo danes ponovno potrdili na Odboru za lokalno samoupravo. Ta diskriminacija je jasna, izhaja pa iz koncentracije interesov, ki preprečujejo, da bi Ankarančani doživeli podobno srečo, usodo, kot so jo doživeli drugi državljani v drugih občinah, ki so bile celo manjše in nekatere so še manj izpolnjevale, zakonske pogoje. Nekatere občine so nastale celo proti volji večine udeležencev na referendumu. Lani je bil referendum o Ankaranu posvetovalne narave. Večina se je izrekla za ustanovitev občine. Nato nam je odločba Ustavnega sodišča povedala, da smo kršili vsaj dve načeli, ki ju lahko pripisujemo ustavi. Kljub temu so nekateri in danes osem poslancev je preprečilo, da bi odločali, razpravljali in glasovali o zakonu, pod katerim je bilo podpisanih 23 poslancev; 23 poslancev je zahtevalo izredno sejo, ki je zdaj nimamo, ker osem poslancev se je opredelilo proti temu zakonu v matičnem telesu. Seveda poslovnik to omogoča, ampak želim izpostaviti paradoks take situacije. Že drugič se nahajamo pred tem paradoksom in nas to izgleda sploh nič ne moti. Nas ne moti to, da nasprotujemo izvršitvi odločbe Ustavnega sodišča in se s kolegom, prijateljem mag. Krivicem strinjam, da ne gre slepo slediti odločbam Ustavnega sodišča, ampak je treba odgovorno obravnavati tisto, kar v njih piše. In mi do te obravnave danes nismo prišli. Nismo prišli. To je še ena od sramot za pravno državo, tudi za profesionalno politiko. Mi smo poslanci, smo plačani za to, da odgovorno odločamo in da odgovorno upoštevamo to, kar nam pove najvišji ustavni organ, torej Ustavno sodišče. Žal ne bomo o tem odločali in torej ne bomo niti glasovali.
Hvala. Gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober večer. V Slovenski ljudski stranki smo ponovno vložili Zakon o ustanovitvi občine Ankaran z željo, da v Državnem zboru Republike Slovenije izpolnimo odločbo Ustavnega sodišča in da konec koncev rešimo tudi ugled Državnega zbora Republike Slovenije. Poslanci Slovenske ljudske stranke obžalujemo današnje dogajanje na Odboru za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Nad tem dejanjem smo enostavno zgroženi, ogorčeni in ne razumemo dvoličnosti tako dela koalicije, kot tudi dela opozicije, ki na vsak način želi preprečiti ustanovitev občine Ankaran. Z zavrnitvijo zakona na matičnem delovnem telesu se še naprej ohranja neustavno stanje, kar je po našem mnenju za normalno demokratično državo nedopustno. Ob tem pa se postavlja vprašanje, kako naprej, pa ne le, kako naprej glede ustanovitve občine Ankaran, pač pa tudi, kako naprej glede delovanja Državnega zbora, Ustavnega sodišča in delovanja pravne države na splošno. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da je to eden največjih zločinov nad pravno državo. Očitno smo bili poslanci in prebivalci in prebivalke Ankarana zlorabljeni za prikrivanje lokalnih, lobističnih interesov, zaradi katerih se je v tej državi očitno prepovedalo ustanoviti z ustavno odločbo dovoljeno občino Ankaran. Gre za primer, kjer več kot očitno lokalna politika obvladuje državno politiko na zelo prefinjen in podtalen način. Nezaslišano je, da je čudna neformalna koalicija s proceduralnimi ukrepi že drugič onemogočila ustanovitev občine, za katero so se večinsko izrekli sami prebivalci Ankarana. Kje so sedaj tisti, ki imajo polna usta pravne države in enakopravnosti državljanov? S tem dejanjem se je jasno pokazalo, da so prebivalci Ankarana drugorazredni državljani, brez ustavnih pravic, njihova volja pa je nepomembna. Tako se je ponovno zgodilo, da se je zakonodajna veja oblasti še enkrat več samovoljno, arbitrarno postavila nad sodno vejo, predvsem pa nad referendumsko voljo prebivalcev in prebivalk Ankarana. V preteklosti so se v zakonodajnem postopku ustanavljanja novih občin vedno sklepale zelo neobičajne koalicije, ki so ustanavljale nove občine ali pa preprečevale ustanovitev novih občin in nič drugače ni tudi v zadnjem primeru ustanavljanja občine Ankaran, kar se je ponovno pokazalo danes. Polemiziranje z ustavno odločbo Ustavnega sodišča je očitno postalo slovenski nacionalni šport ter pomeni popolno razvrednotenje Ustavnega sodišča in njihovih sodnikov, ter postavljanje Državnega zbora nad odločbo Ustavnega sodišča. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se nam zdijo zelo zanimivi tudi dogodki v povezavi s poslovanjem in nadzorom nad poslovanjem luke v preteklosti, ter s spornimi nepremičninskimi posli, ki nedvoumno niso bili koristni za razvoj Luke. Pomenljivo je, da so nekateri posamezniki, ki so bili udeleženi v teh spornih poslovnih odločitvah sedaj na čelu neformalne koalicije, ki se bori za razvoj Luke in proti ustanovitvi občine Ankaran. Prepričani smo, da bi se z ustanovitvijo samostojne občine Ankaran omogočil boljši nadzor nad poslovanjem Luke in transparentnejše delovanje. Kar se tiče pravic italijanske narodne skupnosti smo prepričani, da bi imeli pripadniki te skupnosti, živeči na območju Ankarana, najmanj primerljive, če ne celo boljše pogoje za svoje delovanje, kot jih imajo danes v Mestni občini Koper. Poslanci Slovenske ljudske stranke trdno ostajamo na stališču, da je treba upoštevati voljo prebivalcev Krajevne skupnosti Ankaran, ter dosledno upoštevati odločbo Ustavnega sodišča in omogočiti prebivalcem uresničitev ustavne pravice do lokalne samouprave. Odločba Ustavnega sodišča namreč v 2. točki nalaga Državnemu zboru, da mora ugotovljeno neskladje z Ustavo odpraviti v roku dveh mesecev po objavi te odločbe v Uradnem listu Republike Slovenije, kar pomeni do 7. februarja. Ogorčeni smo tudi nad tem, da se nekateri poslanci, ki nasprotujejo ustanovitvi občine Ankaran, skrivajo za sklepi odbora in ne omogočijo, da bi se javno na seji Državnega zbora odločalo o usodi prebivalcev in prebivalk Ankarana, kljub temu, da smo v Državnem zboru že sprejemali številne sklepe v prid ustanovitvi občine Ankaran. Spoštovani kolegice, kolegi! Danes smo si postavili zrcalo. Bojim se, da je podoba v zrcalu takšna, da je marsikomu težko pogledati. Upam, da bodo te podobe prepoznali tudi volivke in volivci Republike Slovenije.
Hvala. Gospod Matjaž Zanoškar bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede Zakona o ustanovitvi občin in njihovih območij. Če se ne motim je petič danes na dnevnem redu ta zakon in petič na dnevnem redu ustanovitev občine Ankaran. V vseh teh primerih je šlo za zelo različno tolmačenje, bodisi na naših najvišjih pravnih institucijah, kot je Ustavno sodišče, kot je ne nazadnje tudi na delovnem telesu, kot je ne nazadnje v posameznih poslanskih skupinah, ali pa v samem Državnem zboru. Torej, problematika je zahtevna, zato je pač tako, da so mnenja o ustanovitvi občine Ankaran različna. Ustanovitev občine Ankaran je za poslansko skupino pravzaprav odločitev v neki stalnici. Mi nikoli nismo glasovali za ustanovitev občine Ankaran. Temu so kljubovali nekateri razlogi. Med temi razlogi naj navedem to, da je italijanska narodna skupnost zelo bila proti ustanovitvi občine Ankaran in proti temu zakonu. Naslanjala se je na 7. točko statuta Londonskega memoranduma in Osimskega sporazuma. Tu je bila še skupina strokovnjakov, eminentnih strokovnjakov s področja prava, ki je ravno tako zastopala stališče, da ustanovitev ni argumentirana. Prvi postopek oziroma zadnji postopek za ustanovitev občine Ankaran je bil končan na 24. redni seji, 1. 2., takrat ko je Državni zbor dokončno končal postopek. Postopek, ki se je začel na predlog Slovenske ljudske stranke je bil končan danes na delovnem telesu. Pri tem nujnem postopku nastopajo predvsem nove neke pravne posledice in pravni razlogi. Gre za tretjo alinejo Zakona o lokalni samoupravi, ki govori, da občina izpolnjuje pogoje, če ima 5 tisoč prebivalcev. Tu gre za pogoj, ki že na samem začetku kaže na to, da ni pravih argumentov za ustanovitev občine Ankaran. Pa ne samo ti pogoji, ki jih naštevam. Naj povem, da je Demokratična stranka upokojencev trdno zapisala v svoj program, da je proti delitvi na manjše občine. In to je naše stališče tudi danes. Tako stališče je bilo vselej, ko smo glasovali proti ustanovitvi občine Ankaran. Torej, ni nobenih drugih političnih razlogov. Gre izključno za to. In na podlagi določil našega programa je glasoval tudi občinski odbor DeSUS-a v Kopru. In to je tisto, za kar je tudi naša stranka oziroma poslanska skupina v tem trenutku proti sprejetju tega zakona. Mi bomo seveda zasledovali druge cilje. Mi bomo zasledovali cilje združevanja občin v večje asociacije, ki bodo sposobne zagotavljati standard in vse potrebe, ki se čutijo v lokalnih okoljih. Mi bomo podpirali tudi Zakon o spodbujanju regionalnega razvoja in prav tako tudi Zakon o pokrajinah. To so za nas elementarne stvari, produktivne stvari s katerimi se moramo ukvarjati. Naj bi pa bila delitev občin na manjše občine za enkrat končana v naši državi in bi s tem ne imeli več opravka v Državnem zboru, čeprav v tem trenutku, ko to govorim se mi zdi, da se bo našel kdo, ki bo poskušal ustanoviti kakšno manjšo občino. Vendar tako kot je bilo do sedaj tako bo tudi v bodoče. Poslanska skupina DeSUS bo izključno na podlagi argumentov in izključno na podlagi našega programa dela in programa stranke glasovala proti nadaljnji cepitvi in drobitvi občin na manjše dele. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Dober večer, kolegice in kolegi, gospa ministrica! Gospod podpredsednik, hvala za besedo. V Slovenski nacionalni stranki, jaz sem že 11 let v Državnem zboru, smo vrsto let opozarjali, da poslanci sami kršimo ali pa bom rekel, da so poslanci sami kršili veljavno zakonodajo, ki je takrat veljala o ustanavljanju občin, pa najsi bo to oblast, ki se ji je reklo LDS, najsi bo to oblast, ki se ji je reklo SDS, kadarkoli je bilo vedno tako, če je bila politična volja so se ustanavljale občine ne glede, da niso izpolnjevale pogojev, niti po prejšnjem zakonu, ki je bil milejši in ki je postavljal več pogojev. Mi smo vedno vrsto let nasprotovali večanju števila občin; 210 je že tako preveliko število. Kar se pa tiče današnje razprave ali možnosti obrazložitve poslanskih skupin brez poseganja v preteklost in odločitev Ustavnega sodišča, postopek se je končal. Končal se je tako, da je Državni zbor na zadnji seji rekel: "Občina Ankaran ne." In postopek je bil končan. Danes, ko smo obravnavali predlagani zakon se je začel nov postopek. Vsi imajo pravico do začetka novega postopka, ampak ta nov postopek se mora ravnati po Zakonu o ustanovitvi občin, ki je bil sprejet lani in ta zakon je bil spremenjen tako, da ima eno samo jasno določilo. Občina je lahko, če ima 5 tisoč in več prebivalcev. Ne bom odpiral debate o tem ali je to prav ali ne. Najbrž že bi bilo prav, da bi bili še kakšni drugi pogoji, ki so bistveni za življenje občine. Ampak, tako to je. In tudi če bi danes o tem odločali in če bomo hvala bogu enkrat začeli spoštovati zakon, občine Ankaran ne bi mogli ustanoviti, ker ne izpolnjuje zakonskih pogojev. In zdaj se zgovarjati kaj je kdo odločal, kako je kdo odločal takrat in takrat in takrat, bi tudi jaz lahko kakšno zanimivo zgodbo povedal, pa je ne bom. Nočem posegati v druga področja. Ampak, kar me je bolj skrbelo danes je bilo to, da je na matičnem delovnem telesu spoštovana gospa ministrica predstavila stališče Vlade, ki je bilo: "Vlada ne nasprotuje zakonu, o katerem smo govorili." Nakar smo prekinili sejo zato, da smo prejeli mnenje vladne zakonodajne službe, ki pa je bilo diametralno nasprotno od stališča Vlade. Kar pomeni, če imamo kvartet godal bo en igral Brahmsa, drug Mozarta, tretji Straussa, četrti pa, ne vem, potpuri Privška. In takšna muzika ne gre. To je tisto kar me skrbi. Poleg tega bi rad bil zelo odkrit. V Slovenski nacionalni stranki nam ni všeč, da se rešuje vprašanja nesimpatij do župana občine Koper na tak način, da se ustanavlja nova občina.Če komu župan občine Koper ni všeč, naj ga poskuša zamenjati na volitvah. Ampak mu ga verjetno ne bo uspelo zato, ker je naredil veliko. Vsaj vidi se. Ne vem. To naj ocenijo tisti, ki tam živijo. Če kdo misli, da bi prišel do več denarja na tak način, naj ta problem rešuje v mestnem svetu. Tako je temu. Dve možnosti sta. Prvič. Ponovno naj, če želijo, imajo vso pravico, občanke in občani Krajevne skupnosti Ankaran vložijo predlog za ustanovitev občin, ampak vedo, da po novem zakonu temu ne bo tako. In drugič. Če komu ni prav, lahko predloži predlog zakona o spremembi Zakona o lokalni samoupravi, s katerim bodo spet spremenili pogoje. Toda v nobenem primeru Slovenske nacionalne stranke ne bo zraven zato, ker nasprotujemo, še enkrat pravim, nadaljnji drobitvi občin. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za poslovnik, z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPODBUJANJU TUJIH NEPOSREDNIH INVESTICIJ IN INTERNACIONALIZACIJE PODJETIJ Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministrici za gospodarstvo, mag. Darji Radić. Izvolite, imate besedo.
Dober večer. Spoštovani predsedujoči, spoštovani poslanke, poslanci! Pred vami je torej predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacij podjetij, ki ureja pravno podlago za dodeljevanje finančnih spodbud za tuje neposredne investicije po posebnem postopku s sklenitvijo neposrednih pogodb med ministrstvom in projektnim podjetjem na osnovi sklepa Vlade Republike Slovenije. Glavni razlog za sprejetje oziroma za predlaganje sprememb obstoječega zakona je v spremembi Zakona o javnih financah, ki je bil sprejet pred kratkim in ki določa, da je sklepanje neposrednih pogodb možno le v izjemnih primerih, in sicer med drugim tudi, če je postopek za dodelitev sredstev določen v področnem zakonu. Po zdajšnji zakonodaji, v zdajšnji ureditvi velja, da se te neposredne pogodbe za področje tujih neposrednih investicij sklepajo na podlagi uredbe. To pa seveda ne gre več skupaj z Zakonom o javnih financah in zaradi tega pač zdaj to področje oziroma kriterije, merila in pogoje za neposredno dodeljevanje spodbud prenašamo v ta zakon. To pravzaprav je tisti ključni razlog in tudi ključna vsebina predloga zakona. Poleg tega pa v teh spremembah zakona določamo tudi posebne pogoje za dodeljevanje sredstev za tuje neposredne investicije. Jaz moram pri tem poudarit, da sicer v zakonu že velja, da se manjše tuje neposredne investicije dodeljujejo na podlagi javnega razpisa, na podlagi določenih kriterijev. V tem primeru govorimo za tiste večje tuje neposredne investicije, tiste ki so tudi večjega pomena, če lahko tako rečem, za slovensko gospodarstvo in zaradi tega za te investicije, ki jim je omogočeno, da se neposredno pogovarjajo z ministrstvom in z Vlado za dodelitev posamezne spodbude, določijo tudi posebni kriteriji. In sicer so kriteriji za razliko od tistih, jaz jim pravim malih, tujih neposrednih investicij v tem, da v predlogu predlagamo, da se lahko brez javnega razpisa dodelijo sredstva z neposredno potrditvijo samo, če naložba ustvari najmanj za 100 % več novoodprtih delovnih mest kakor sicer veljajo v uredbi za tiste investicije, ki se dodeljujejo na podlagi javnega razpisa. Če vam lahko tukaj omenim, to pomeni, recimo, če se prijavi investitor na javni razpis, mora za predelovalno dejavnost, če je investicija s tega področja, zagotoviti najmanj 50 delovnih mest, pardon, 25 delovnih mest v naslednjih treh letih. Če gre za neposredno potrditev, mora zagotoviti vsaj 50 delovnih mest, kar ni tako strašen pogoj. Če zaposli, recimo, v razvojno-raziskovalni dejavnosti, je na razpisu pogoj, da zaposli vsaj 5 razvojnikov, če gre za neposredno potrditev, vsaj 10 razvojnikov, spet v treh letih. To so te ključne razlike. Mislim, da neko distinkcijo, glede na to, da gre tudi za drugačno obravnavo teh investicij, pa vseeno moramo narediti. Predlagamo pa še eno spremembo. In sicer, pri pogojih razpisa smo do zdaj imeli v uredbi napisano, da se investicija odobri, če doseže določeno povečanje števila delovnih mest, potem, ali če vrednost te investicije preseže 12 milijonov evrov ali če komisija, ki odloča o teh investicijah, ugotovi, da gre za investicijo posebnega pomena. Na podlagi izkušenj ocenjujemo, da bi te besedice "ali" med alinejami spremenili v "ali/in". Želimo kombinirati dva kriterija, in sicer, ali/in število delovnih mest je lahko pogoj, vendar se mora zagotoviti oziroma ugotoviti, da gre za poseben interes države Slovenije, da vlaga v to investicijo, in drugi "ali", da je vrednost 12 milijonov evrov, ampak kljub temu mora država še reči, da gre za investicijo posebnega pomena. To so spremembe, ki izhajajo iz izkušenj, tudi iz izvajanja zdajšnje uredbe, in želimo oziroma prosimo poslance, da ta predlog zakona sprejmejo. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Matjažu Hanu.
Lepa hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Odbor za gospodarstvo je na 22. nujni seji danes, 9. 2. 2011, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij. Kolegij predsednika je na 92. seji, 4. 2. 2011, sklenil, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za gospodarstvo in Zakonodajno-pravne službe. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je navedeni predlog zakona proučila z vidika skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom ter z zakonodajno-tehničnega vidika. Zakonodajno-pravna služba je poleg splošne pripombe podala tudi konkretne pripombe, in sicer k 2. in 3. členu predloga zakona. Večji del pripomb je upoštevanih v amandmaju Poslanske skupine Zares k 2. členu predloga zakona, ki ga je odbor sprejel, kar je razvidno tudi iz poročila odbora. V uvodni dopolnilni obrazložitvi članov je ministrica za gospodarstvo predstavila razloge za sprejetje predloga zakona, njegove temeljne cilje in poglavitne rešitve. Prav tako je predstavnica Zakonodajno-pravne službe podala dodatno obrazložitev pisnega mnenja in poudarila, da so njihove konkretne pripombe ustrezno upoštevane v amandmaju Poslanske skupine Zares k 2. členu predloga zakona. Opozorila pa je tudi, da bi pogoji in merila za dodelitev finančnih spodbud morala biti zapisana v uredbi in ne v zakonu. Že iz samega zakona bi namreč moral biti kriterij naslovniku znan. Na splošne pripombe ZPS je v razpravi odgovorila ministrica za gospodarstvo, ki je v zvezi s pripombo Zakonodajno-pravne službe, da predlog zakona ne zagotavlja pravnega varstva, še posebej poudarila, da država ima pravico presoditi, komu od tujih investitorjev bo dodelila sredstva, ki bodo posledično bistveno pripomogla k razvoju slovenskega gospodarstva. Če bodo seveda kriteriji doseženi, se bodo sredstva delila, sicer pa ne. Člani odbora so v okviru razprave o posameznih členih razpravo namenili določbam 1. in 2. člena predloga zakona. Velika večina članov odbora tako iz koalicije kot opozicije je podprla predloženo zakonsko besedilo in tudi njegovo obravnavo po nujnem postopku, saj ocenjujejo, da je še posebej pri tujih investicijah pomembno, da smo hitro odzivni. Poleg tega bodo predlagane rešitve zagotovile 971 novih delovnih mest. Vsako novo delovno mesto pa je med gospodarsko recesijo izjemno dragoceno. Predlog zakona, tako po mnenju članov odbora prinaša rast gospodarske moči, izboljšanje gospodarskega položaja države in s tem njegovo večjo konkurenčnost in nenazadnje tudi internacionalizacijo slovenskih podjetij. Izraženi pa so bili tudi nekateri pomisleki, ki so se nanašali na utemeljenost obravnave predloga zakona po nujnem postopku. Dana je pripomba, da je nerazumljivo, da se v času recesije in velike brezposelnosti zaostrujejo pogoji za delitev spodbud za tuje neposredne investicije. Zastavljeno je vprašanje glede zagotavljanja finančnih sredstev. Glede sestave posebnih komisij, ki bo ocenjevala vloge za dovolitev spodbud, izražena pa je tudi podpora mnenja ZPS, o tem, da bi predlagatelj zakona vendarle moral prisluhniti njihovim opozorilom o tem, da bi bilo treba pogoje oziroma kriterije za dodelitev sredstev opredeliti že v samem zakonu, ne pa to pustiti ureditvi v podzakonskem aktu. V zvezi z danimi pripombami in zastavljenimi vprašanji je ministrica za gospodarstvo podala obširna pojasnila, ki so razvidna tudi v poročilu odbora. V okviru razprave se je odbor opredelil do vloženega amandmaja Poslanske skupine Zares k 2. členu in ga tudi sprejel. Odbor je tudi glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih sprejel. Glede na sprejeti amandma je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, ki je sestavni del poročila. Lepa hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Ena izmed neljubih posledic krize je seveda tudi upad investicij in zmanjšano agregatno povpraševanje. Bodisi, da gre za investicije države ali lokalnih skupnosti, ali zasebnih investitorjev, povsod se je to zgodilo in posledice, kot vemo so več plastno bile negativne, zato je morebiti dobro danes še enkrat ponoviti to, kar je bilo dopoldne na matičnem delovnem telesu slišati, namreč, da se zanimanje za tuje investicije pri nas povečuje. Ta zakon, o katerem danes razpravljamo ima za funkcijo pospeševati jih. Mi smo namreč potrebni investicij, novih delovnih mest ali pa ohranitve obstoječih delovnih mest, kot puščava vode in zato v Poslanski skupini nepovezanih poslancev delimo prepričanje, da moramo ta predlog zakona podpreti. Naša podpora bo torej nedeljena, ker se na ta način zagotavlja pravna osnova torej za pospeševanje investicij in zato, ker gre za dve bistveni novosti. Prva izmed novosti je dopolnitev člena v katerem so navedene različne definicije in v tem členu se navaja tudi definicija projektnega podjetja. Prej tega ni bilo. V tem smislu je morebiti naslov zakona celo nekoliko preozek, ker projektna podjetja so tudi podjetja, ki so v domači lasti in v katerih je dovolj, če je tuji udeleženec v lastniškem smislu že 10 ali več odstoten, torej, to je pomoč tudi našim domačim podjetjem. Ne zgolj tujim podjetjem, kakor bi se morebiti iz naslova zakona videlo, če preberemo samo prvi del. Če pa preberemo še drugi del, kjer gre za internacionalizacijo podjetij pa se ta dilema nekoliko zmehča. Investicije, kar se tiče naše poslanske skupine, da, vendar ne katerekoli in kakršnekoli investicije, zato je prav, da se v zakonu postavljajo tudi pogoji, ki morajo biti zagotovljeni in prav je, da so ti pogoji kumulativni, kot je ministrica v uvodu že povedala. V vsakem primeru je treba torej upoštevati tudi to, da morajo te investicije pomeniti pomemben prispevek k razvoju slovenskega gospodarstva. Res je, da se ob tej sintagmi sprašujemo ali je dovolj natančna ali ne, kaj se bo ocenjevalo, kot prispevek, kot pomemben oziroma bistveni prispevek k slovenskemu gospodarstvu, ker je pač ta definicija zelo plavzibilna in se lahko pod njo skrije karkoli, vendar verjamemo, da bo komisija, ki bo imenovana merila z ustreznimi merili. Nekaj pomislekov se je pri nas nabralo tudi v zvezi so to komisijo, kajti zakon določa, da je komisija imenovana tako, da jo sestavljajo trije člani, ni pa nobenih pogojev za to navedenih in ne vemo kdo bo to komisijo sestavljal, zato se je tudi nekoliko morebiti preveč metaforično pojavila ocena, da so lahko v takšni komisiji tudi trije astrologi, ki bodo izbirali investicije, po tem, ko bodo pogledali v zvezde. Ampak, najbrž se tako ne bo zgodilo. Ministričin argument, da se to ne bo zgodilo je bil v tem, da so v zakonu navedena merila, vendar je edino merilo, ki tam manjka, merilo bistvene koristi za razvoj gospodarstva. To je namreč novost, ta kumulativni pogoj je nov in ni dovolj razdelan. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da je zelo pomembno tudi kako bodo sestavljene pogodbe, kajti tam v pogodbah bo najbrž šele določeno ali bodo postavljeni pogoji, da bodo te pomoči pomenile, da je treba reinvestirati dobiček teh firm v Sloveniji. Ali bodo tam omejitve v zvezi s plačami, da ne bodo zaposleni na minimalnih plačah. Ali bodo tam določbe o naravi delovnega razmerja, da ne bodo samo delovna razmerja za določen čas. In cela vrsta drugih pogojev bo verjetno morala biti zagotovljenih, da te pomoči ne bi šle v prazno.
Hvala. Gospod Matevž Frangež bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovane in spoštovani! Danes govorimo o manjši spremembi zakonodaje, na področju katere Slovenija že 20 let ne blesti. V primerjavi s primerljivimi državami lahko ugotovimo, da ima Slovenija vseskozi nizek delež tujih neposrednih investicij, pa še tisti, ki bi si jih upali tako na prste ene roke našteti med odmevnejšimi primeri, so prej posledica privatizacije nekdanjega družbenega premoženja, kot novih "greenfield" investicij. Nedvomno je, da četudi imajo tuje neposredne investicije kdaj pa kdaj tudi kakšen škodljiv vpliv, imajo vrsto pozitivnih učinkov na razvoj nacionalnih ekonomij. Nova delovna mesta, prenos tehnologij, rast kompetenc, ne nazadnje pa tudi siceršnja družbena, socialna, gospodarska in kulturna rast okolij v katerih poslujejo. V tem pogledu bi si zagotovo za zgodovino zadnjih 20 let želeli, da bi Slovenija bila na tem področju bolj privlačna za tuje neposredne investicije. Socialni demokrati smo zavezani, da po tem ko smo v tej vladi skušali zajeziti negativne učinke gospodarske in socialne krize, da bi se prelila ta na socialni položaj ljudi, da povečujemo konkurenčnost našega gospodarstva in nujen predpogoj je tudi to, da Slovenija postane privlačnejša za tuje neposredne investicije. Ne delamo si utvar, da bomo z obravnavo današnjega zakona to naredili z enim enostavnim in relativno preprostim korakom, menimo pa da je tudi današnja zakonska sprememba en kamenček v mozaiku tistih potrebnih ukrepov, ki bodo državo usposobili, da bo agilneje, aktivneje in uspešneje nagovarjala tuje investitorje po njihovih vlaganjih v slovenski gospodarski prostor. Zato tudi pozdravljamo napoved za novo sistemsko ureditev tega področja, današnjo spremembo pa štejemo kot posledico nedavne spremembe Zakona o javnih financah, ki zahteva, da se posebni postopki neposrednega dodeljevanja spodbud za tuje neposredne investicije podeljujejo na podlagi posebnega zakona in ne zgolj na podlagi nekega podzakonskega akta. S to zakonodajno spremembo danes to tudi dosegamo. S tem urejamo možnost in pogoje za neposredna pogajanja z investitorji, predvsem tistimi, ki utegnejo s svojo prisotnostjo, s svojim prihodom ali okrepitvijo svoje ekonomske dejavnosti v Sloveniji ustvariti nova delovna mesta, sem vlagati tako v znanje, kompetence, kot tudi razvoj tehnologij in s tem tudi dvig tehnološke ravni iz slovenskega gospodarstva. Ne nazadnje pa tudi sicer prispevati k razvoju slovenskega gospodarstva. Socialni demokrati bomo predlog te novele zato podprli.
Hvala. Gospod Danijel Krivec bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizaciji podjetij. Danes na odboru dopoldne smo o tem veliko razpravljali, ugotovili, da je zakon potreben in da ga je treba sprejeti in temu tudi ne nasprotujemo. Treba je zapolniti pravno praznino, ki je nastala s sprejetjem Zakona o javnih financah, ki je v 10. členu uvedel tudi nove določbe, ki govorijo o tem, da se s podzakonskim aktom te materije ne da več urejati. Ob tem bi rad poudaril, da se je ponovno pokazalo, da na nek način Vlada deluje neusklajeno, kar je ministrica v svoji razpravi tudi posredno priznala, kajti to novelo bi bilo treba že sprejeti takrat, ko smo Zakon o javnih financah potrjevali. Verjetno se bo pokazalo, da tudi v kakšnem drugem zakonu, ki je bil urejen v podzakonskih aktih glede črpanja javnih sredstev, bo nastala podobna pravna praznina in bo treba spet po nujnem postopku urejati zadeve za nazaj. Moram reči, da je bila razprava poglobljena in težava je v tem, da Zakonodajno-pravna služba ni ravno bila zadovoljna z amandmaji, ki so bili vloženi s strani koalicijskih poslanskih skupin in še vedno opozarja, da je predlog zakona napisan dokaj skromno, tako v uvodnem delu, kot v obrazložitvi posameznih členov in da njegova vsebina ni niti dovolj jasna, razumljiva in transparentna. Govori pa predvsem o tem, da v splošnih določbah ni kvalitetno urejena vsebina tega zakona, kajti večina zadev, ki jih zakon ureja so še vedno urejene v dosedanji uredbi, kar Zakonodajno-pravna služba opozarja in opozarja tudi na to, da bo lahko iz tega nastajala težava pri sami aplikaciji tega sprejetega zakona. Težava je v tem, da se ta navedena novela sklicuje ne glede na to, da zakon mora urejati kompletno materijo, še vedno na podzakonski akt, v katerem so določeni kriteriji, ki pa so pomembni. Predvsem govorimo o načinu dodeljevanja, govorimo o komisiji, ki o tem odloča in še o marsikateri pomembni zadevi. Zelo vprašljivo za nas, ki tudi seveda podpiramo tuje investicije in sploh investicije v nova delovna mesta, pa je sprememba v 2. členu, ki na nek način povzema pogoje iz prejšnje uredbe, ki govori o, bi rekel, alternativnih pogojih za dodelitev teh sredstev v novem predlogu zakona, ki na nek način povzema to uredbo, pa se ti pogoji akumulirajo. Zato smo v naši poslanski skupini tudi predlagali amandma, ki vrača ta del materije nazaj na dikcijo, ki je bila v uredbi, ki je posamezne pogoje postavljala kot izjeme, se pravi z umestno povezavo ali, se pravi en pogoj ali drugi ali tretji. V predlogu, ki ga vlada postavlja pred nas oziroma ministrstvo so ti pogoji kumulirani, kar pomeni slabše pogoje za tuje investicije. Tu se sprašujemo ali je namen tega zakona potem res v tem, kar v preambuli govori, se pravi, da poskušamo reševati in spodbuditi tuje in domače investicije v naš prostor, če na nek način zaostrujemo pogoje, ki so do sedaj veljali in ki jih je tudi dosedanja uredba kvalitetno reševala. Vendar vsi ugotavljamo, da še vedno tujih investicij pri nas ni v zadostni meri. S tem, ko v predlogu akumuliramo posamezne pogoje, postavljamo pred tuje investitorje celo težje izpolnjiv pogoj za dodelitev teh sredstev. Zato apeliram na vse, da skozi razpravo na nek način le ugotovimo, da je bila dikcija v uredbi, ki je do sedaj veljala vseeno bolj ugodna za črpanje teh sredstev oziroma za pridobivanje tujih investicij v naš prostor. Te pogoje, ki jih uredba do sedaj veljavna vsebuje smo predlagali tudi skozi sprejet amandma. Mi načeloma zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala. Gospod Lojze Posedel bo predstavil stališče Poslanske skupine Zares.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovana gospa ministrica s sodelavcem, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo soglasno podprli predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij. Podprli bomo tudi vse amandmaje koalicije. Spremembo tega zakona je nujno sprejeti, ker zagotavlja pravne podlage za dodeljevanje finančnih sredstev oziroma spodbud za tuje investicije, po posebnem postopku s sklepanjem neposrednih pogodb. Strinjamo se mogoče lahko tudi z ugotovitvijo, da bi ta sprememba lahko bila vložena sočasno z Zakonom o javnih financah. Ta zakon je namreč prinesel v 106. členu izrecno zapoved, da se lahko neposredna pogodba razpisa sklene samo, če je to določeno v posebnem zakonu. Zato je ta sprememba zakona potrebna. Ob tem je treba tudi pohvaliti odločitev ministrstva, da kljub potrebi in tudi odločitvi in želji Ministrstva za gospodarstvo, da celovito uredi in preuredi Zakon o tujih neposrednih investicijah s to majhno popravo omogoči, da lahko pride do teh tujih neposrednih investicij, še posebej v tem času recesije, ko je vsako delovno mesto še kako pomembno. Tudi se ne strinjamo z oceno, da so strožji pogoji oziroma kriteriji, ki jih mora opravičiti tuja naložba, vsaka nova naložba, se pravi, da se kriterij od 50 poveča na 100 % novih delovnih mest, da se ta kriterij poveča. Upravičena želja je, da se zagotovi, da bodo sredstva kvalitetno uporabljena in vložena v tiste naložbe, ki bodo res zagotavljale čim več novih delovnih mest in pa predvsem, da bo delo komisije, ki mora oceniti vsako investicijo na osnovi kriterijev, ki že veljajo in so zapisani v uredbi, da bodo te naložbe pomembno vplivale na razvoj gospodarstva oziroma na razvoj Slovenije kot celote. Kot rečeno, bo Poslanska skupina Zares soglasno potrdila ta predlog spremembe zakona.
Hvala. Gospod Franc Bogovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep dober večer spoštovani kolegice in kolegi. Spoštovani podpredsednik. Lep dober večer gospa ministrica. Postopek dodeljevanja finančnih spodbud za tuje neposredne investicije je bil doslej določen v Uredbi o finančnih spodbudah za tuje neposredne investicije zaradi spremembe Zakona o javnih financah, ki določa, da je sklepanje neposrednih pogodb možno samo v izjemnih primerih. Med drugim, če je postopek za dodelitev sredstev ločen v področnem zakonu, je nastala na področju dodeljevanja finančnih spodbud za naložbe po posebnem postopku pravna praznina. Veljavna ureditev torej ne zadošča več. To je najbolj problematično predvsem pri tistih primerih pri katerih je bila vloga vložena že v letu 2010. Če spodbude zaradi pomanjkanja pravne podlage ne bi bile dodeljene, tudi naložbe v predvidenem obsegu ne bodo izvedene. Predvideno število delovnih mest ne bo realizirano. Prav tako pa tudi ne prenos tehnologije in razvoj slovenskega podjetništva. V Slovenski ljudski stranki smo mnenja, da je predlagana rešitev nujna, saj moramo v teh časih, ko je Vlada v preteklih dveh letih dejansko posvečala premalo pozornosti spodbujanju slovenskega gospodarstva, izkoristiti vse priložnosti, ki prinašajo vsaj malo upanja, da lahko pridobimo kakšno svežo investicijo, odpremo kakšno novo delovno mesto. Če so kakšne rešitve premalo dorečene, kot je opozarjala Zakonodajno-pravna služba pa predlagamo naj se v najkrajšem možnem času rešitve ustrezno dopolnijo. Prav tako je pošteno, da povemo, da ta nova ureditev ni neka novost v slovenskem pravnem redu, da gre za zgolj zapoznel ukrep Ministrstva za gospodarstvo, saj bi morala biti pravna praznina zapolnjena že ob sprejemanju samega Zakona o javnih financah. Za nas ostaja tudi odprto vprašanje ali je 4,5 milijona evrov, kolikor je zagotovljenih v proračunih Republike Slovenije za te namene dovolj, saj smo trdno prepričani, da so sredstva, ki so vložena v to, da privabimo v naš prostor tuje investitorje zelo dobro naložena sredstva. Prepričani smo tudi, da kljub zahtevam, da je treba določiti pogoje v zakonu, da mora ostati tudi ta zakonska materija toliko odprta, da se na tem zahtevnem postopku pridobivanja tujih investitorjev lahko resnično tisti, ki so za to usposobljeni, za to imenovani, kvalitetno odločijo in tudi izberejo tiste investicije, ki se bodo izvedle v slovenskem prostoru. Ni vedno moč pridobiti samo visoko tehnološko potrebne investicije, ampak so velikokrat potrebne tudi tiste investicije, ki zaposlijo včasih slabše usposobljeno delovno silo pa za to priskrbijo investitorji, ki pridejo v naš prostor iz tujine. V Slovenski ljudski stranki, še enkrat ponavljam, pozdravljamo ta ukrep. Danes predlagamo, da predlagani zakon sprejmemo. Poslanci Slovenske ljudske stranke mu bomo zagotovo izrekli podporo. Tistim, ki pa bodo delali na osnovi tega zakona pa želimo čim več pripeljanih investicij v slovenski prostor.
Hvala. Gospod Franc Jurša bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav velja ministrici, s sodelavcem, tudi kolegicam in kolegom. Pred nami je predlog novele Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizaciji podjetij, ki ga sprejemamo po nujnem postopku. Vlada Republike Slovenije namreč navaja, da je nujen postopek potreben zato, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države s tem, da se zagotovi ustrezna pravna podlaga za postopek dodeljevanja finančnih spodbud za naložbe po posebnem postopku s sklepanjem neposrednih pogodb. Zaradi novele Zakona o javnih financah, ki je začela veljati oktobra lani in, ki določa, da je sklepanje neposrednih pogodb možno samo v izjemnih primerih, med drugim če je postopek za dodelitev sredstev določen s področnim zakonom je na področju dodeljevanja finančnih spodbud za naložbe po posebnem postopku nastala pravna praznina. Omenjeni postopek dodeljevanja finančnih spodbud za tuje neposredne investicije je bil doslej določen v Uredbi o finančnih spodbudah za tuje neposredne investicije, kar pa po spremembi Zakona o javnih financah ne zadošča več. Zaradi tega je sprejetje predlaganega zakona po nujnem postopku potrebno z vidika zagotavljanja ustrezne obravnave že prispelih vlog, za dodelitev finančnih spodbud za izvedbo naložb, ki bi zagotovile predvidoma 971 novih delovnih mest v Sloveniji. Kajti, če ne bo pravočasno dovoljena pravna podlaga za dodelitev sredstev po posebnem postopku, načrtovane naložbe ne bodo izvedene. Dejstvo pa je, da je med gospodarsko recesijo vsako novo delovno mesto izredno dragoceno. Zato predvidenih 971 novih delovnih mest pomeni veliko za rast gospodarske moči in posledično izboljšanje gospodarskega položaja v Sloveniji. V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli predlog zakona, saj se strinjamo z navedbo predlagatelja, da bi v primeru, da predlog zakona ne bi bil sprejet, nastale nepopravljive posledice za državo, saj bi tuji investitorji svoja sredstva preusmerili v druge države. Poleg urejanja pravne podlage za postopek dodeljevanja finančnih spodbud za tuje neposredne investicije na podlagi posebnega postopka, s sklepanjem neposrednih pogodb, predlagana novela uvaja tudi strožje pogoje, ki morajo biti izpolnjeni, da je naložba upravičena do finančne spodbude po posebnem postopku. Tako ima v noveli večjo težo pomen naložbe za razvoj slovenskega gospodarstva, povišan pa je tudi prag števila delovnih mest, ki jih bo ustvarjala družba, in sicer s 50 % na 100 % več novih delovnih mest, kot je določeno v uredbi. Uredba določa, da je najmanjše število novih delovnih mest 25 v predelovalni, 10 v storitveni in 5 v razvojno-raziskovalni dejavnosti. Ker v Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da predlog zakona prinaša nujno potrebna delovna mesta, ga bomo tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Bogdan Barovič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Še enkrat dober večer, kolegice in kolegi, gospa ministrica in gospod podpredsednik! Že na matičnem delovnem telesu sem povedal, da je zelo žalostno, da moramo v Državnem zboru v tem mandatu sprejemati zakone za individualne in posamezne primere, ne sprejemamo jih pa na splošno in generalno, tako da bi reševali problem vse počez. V poslanski skupini imamo določene zakone, o katerih se mnogokrat pogovarjamo, tudi prepiramo se, tudi izmenjujemo svoja mnenja. Vsak ima svoje prepričanje, tudi tokrat je bilo tako. In tako, kot sem poudaril na matičnem delovnem telesu, številka, ki si jo bomo zapomnili in proti kateri ne moremo in ne smemo, nihče izmed nas, je tisoč novih delovnih mest. In rekel sem, če je 1 %, pa bom rekel zato, ker sem iz Zasavja, namenjeno Zasavju, bom vesel. Ampak to številko si bomo v Slovenski nacionalni stranki zapomnili. Predsednik poslanske skupine Zmago je proučil tudi nekaj študij o zaslužkih podjetij po posameznih državah. In je bil kar težak pogovor, je rekel:"Ja, kdo bo prišel v Slovenijo, če v Sloveniji zasluži 36 tisoč evrov, na Madžarskem pa 82 tisoč evrov?" Dejansko je to resnica in moram povedati, da ne bo tako duhamorno, gospa ministrica, da med nami velja stava, da če do tega ne bo prišlo, kar piše v tem zakonu, bo stava zelo huda; to povem malo za šalo, malo zares. V Slovenski nacionalni stranki imamo pomisleke zaradi tega, ker glede na izkušnje domačih investitorjev, ki, kot mi je tudi kolega Silven Majhenič pokazal, drvijo v druge države, predvsem Balkana, pri čemer me jezi, da ne investirajo doma. Na primer, konkretno imam podatek za Labod Novo mesto, ki je šel po enakem principu zakona v Srbijo za določen denar in tam dela, namesto da bi delal uspešno tukaj. In zdaj bom tej državi, tako kot sem vedno v imenu Slovenske nacionalne stranke, rekel, ali je ali ni dovolj naredila za to, da bi ohranila domače investitorje v domačem prostoru, v svoji državi, državi Republiki Sloveniji, bo premislila vlada sama. Za nas sta pomembna dva podatka, in sicer: tisoč novih delovnih mest in investicije, ki presegajo za najmanj 100 %, kot je zapisano v samem zakonu. Slišali smo, da gre za štiri konkretne investicije. Slišali smo tudi s strani ministrstva, da so to konkretne investicije, o katerih pa se, zaradi poslovne tajnosti ne sme govoriti. Tudi tukaj bi lahko zahtevali in rekli, da ne verjamemo nič več in da hočemo slišati tudi, katere so te štiri. Še enkrat pravim, ker smo v Slovenski nacionalni stranki zato, da Slovenija začne normalno živeti, normalno delati, ker gre za tisoč novih delovnih mest, ker gre za 100 % presežek investicije od predvidenih investicij temu ne moremo nasprotovati, pa vendarle upamo in želimo, da ta denar - dodatnih 10 milijonov evrov, ki je potrebnih, ne bo ušel tako kot je ušel marsikdaj prej. Ob tem pravimo tudi, kaj je naše ministrstvo, ki ga vodita, po eni strani, bivši viceguverner in po drugi strani tudi minister za finance. Strateški svet, fiskalni svet je ugotovil, da če se sme država zadolžiti se mora in se sme zadolžiti za investicije, ki prinašajo dobiček in nič drugega. Glede na tako veliko zadolženost brez takih investicij, kot je ta bi si seveda želeli, da bi ta denar prišel direktno z zadolžitvijo, ki bi bila jasna in pregledna, ki ne bi, katere ta denar ne bi smel in ne bi mogel zginiti kam drugam je opravičena, druge pa niso bile. Tako da, v Slovenski nacionalni stranki bomo budno pazili, kako se bo ta zakon udejanjil, ob tem pa naj rečem, da na žalost, dajmo enkrat začeti delati prave zakone, ne da bomo uredbe spreminjali v zakone, zato da bomo bolje živeli. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi. Spoštovana gospa ministrica. Lepo pozdravljeni. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo že večkrat opozarjali na problematiko tujih, neposrednih investicij v Republiki Sloveniji saj je po našem mnenju teh tujih vlaganj, ki se za investicije odločajo premalo. Zato bomo ob tej noveli zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij izkoristili priložnost, da še enkrat opozorimo na preslabo urejeno investicijsko okolje. Seveda bomo v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije novelo zakona podprli, saj le zakonsko ureja področje, ki je bilo prej urejeno z uredbo in še ne spremenjeni Zakon o javnih financah. S spremembo Zakona o javnih financah pa se je uveljavilo določilo, da se neposredne spodbude lahko dodeljujejo le prek posebnega zakona. S tem zakonom, ki je danes pred nami se tako ustvarja pravna podlaga za podeljevanje teh spodbud, ki so namenjene predvsem večjim investicijam oziroma investicijam, ki močno vplivajo na gospodarski razvoj. Na zakonsko raven se prenašajo tudi pogoji oziroma merila, ki jih morajo tuji investitorji izpolnjevati pri izvedbi posameznega projekta, ker morajo 100 % preseči najmanjše število novo odprtih delovnih mest, kot določa uredba ali pa mora vrednost investicije znašati več kot 12 milijonov evrov. Pri obeh pogojih, ki ni nujno, da sta hkrati izpolnjena pa mora strokovna komisija podati oceno, da bo investicija bistveno prispevala k razvoju slovenskega gospodarstva. Kljub manjši zaostritvi pogojev, ki pa je zgolj malenkostna bodo pogoji v absolutnih številkah še vedno povsem uresničljivi. V Poslanskem klubu Liberalne demokraciji Slovenija ocenjujemo, da je ta poteza smiselna, saj mora biti ključni poudarek pri investicijah dan na odpiranje novih delovnih mest. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije smo vedno bili mnenja, danes pa še toliko bolj, da tuje neposredne investicije nimajo samo pozitivnih statističnih učinkov, na primer v povečanju delovnih mest, temveč pospešujejo tudi tako imenovane zunanje ekonomije, kjer prihaja do pomembnejših učinkov, ki pozitivno vplivajo na razvoj celotnega gospodarstva. Seveda niso vse investicije takšne zato mora biti pozornost vlade, še toliko bolj usmerjena v na primer visoko tehnološke investicije, ki prinašajo visoko dodano vrednost in s tem posledično krepijo celotno poslovno in gospodarsko okolje v Sloveniji. Zakaj ocenjujemo, da smo v Sloveniji v celotnem obdobju malce zaspali pri spodbujanju teh investicij nam jasno pokaže podatek inštitucije, kjer merijo tuje neposredne investicije po celotnem svetu. Tako je na primer Slovenija v obdobju zadnjih deset let merjeno kot delež bruto domačega proizvoda v Evropski uniji na vrhu tistih držav z najmanj vhodnimi tujimi investicijami saj povprečno znaša okoli 2,4 %. Z manj vhodnimi tujimi investicijami sta le Grčija in Italija. Kot že napovedano bomo predlog novele zakona v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenija podprli, pri tem pa si želimo, da se v prihodnosti čim prej poleg že učinkovitih finančnih spodbud in dobro zastavljene gospodarske diplomacije zagotovi, da bo poslovno okolje v Sloveniji manj zapleteno z manj administracije ter tisto, kar si ne samo tuja temveč tudi domača podjetja želijo stabilno, predvidljivo in učinkovito pravno okolje. To je največja spodbuda za tuje investitorje. Svoj delež k temu bomo v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije zagotovo prispevali in upamo, da bo predlagani zakon doprinesel k znižanju števila brezposelnih in seveda dal tudi gospodarske učinke. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o 2. členu in o amandmaju Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k temu členu. Želi kdo razpravljati? Ja, vidim roke. Odpiram prijavo. Gospod Krivec, izvolite, imate besedo.
Hvala še enkrat za besedo. Ponovno bom odprl v bistvu dilemo zakaj v tem predlogu zakona zaostrujemo pogoje za črpanje teh sredstev, ki jih zakon oziroma novela Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij prinaša in gremo v to, da kriteriji, ki so bili do zdaj v uredbi sprejeti in veljavni in ki so omogočali to črpanje, na nek način zaostrujemo oziroma kriterije dvakratno praktično zaostrujemo v določenih primerih. Poleg tega pa tudi pogoje, ki so bili do zdaj kot alternativni dajemo v seštevek, se pravi jih akumuliramo. To se sprašujem tudi zato, ker vlada v predlogu tega zakona govori o tem, da je ta zakon po nujnem postopku vložen zato, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države, ker ni zagotovljena pravna podlaga, ampak pravna podlaga ni zagotovljena že več kot dva meseca in pol, kajti Zakon o javnih financah je bil v decembru sprejet. Tako, da se o tem res lahko sprašujemo in moram reči, da je tudi ministrica korektno priznala, da je bil to v nekem času problem. Poleg tega v tem gradivu navaja Vlada oziroma tudi ministrstvo da je zaradi tega sprejetje predlaganega zakona po nujnem postopku potrebno z vidika zagotovitev ustrezne obravnave že prispelih vlog za dodelitev finančnih spodbud za izvedbo naložb in tako naprej. Se pravi tisti, ki so do zdaj brali našo zakonodajo in podzakonske akte, so bili na nek način seznanjeni s kriteriji, ki so do sedaj veljali, kajti dosedanja uredba je govorila v tem členu o nekih pogojih, ki so bili do spremembe, ki bo verjetno danes sprejeta, veljavni. Se pravi da tudi te prispele vloge in te investitorje, ki so do zdaj poslali vloge oziroma prošnje za črpanje teh sredstev, na nek način postavljamo v drugačen položaj. Vsaj za te vloge, ki so že v proceduri bi veljalo ohraniti kriterije, ki so veljali v dosedanji uredbi. Če govorimo o tej uredbi oziroma o pogojih, ki so v tej uredbi, in to je tudi predlog našega amandmaja, govori o tem, da se spodbude dodelijo brez javnega razpisa, seveda v tem postopku, ki ga zakon opredeljuje, če bo investicija ustvarila za 50 % večje število novih delovnih mest. V predlogu, ki ga ministrstvo predlaga govori o 100 % novih delovnih mest. Se pravi ta kriterij poslabšujemo. Mi tudi govorimo, da je naslednji kriterij pogojni, se pravi ali če znaša vrednost investicije več kot 12 milijonov evrov, ali če komisija iz tretjega odstavka 7.b člena tega zakona oceni, da bo investicija bistveno prispevala k razvoju slovenskega gospodarstva. V tem členu, ki je zdaj predlagan v gradivu pa je to akumulirano in govori o tem, če komisija iz tretjega odstavka 7.b člena ugotovi, da investicija bistveno prispeva k razvoju slovenskega gospodarstva in če investicija ima te in te izpolnjene pogoje. To pomeni, da bo nekdo ves čas ugotavljal bistven prispevek k razvoju slovenskega gospodarstva. Ne glede na ostale kriterije bo ta pogoj vedno v osnovi, akumuliran skupaj z ostalimi. To je bistvena sprememba od prejšnjih pogojev, ki so bili ponudnikom oziroma tistim prosilcem, ki so do zdaj dali vlogo, spremenjeni, kajti prej je bilo govora o tem, da se posamezni kriteriji upoštevajo z diskrecijo oziroma ali en pogoj, ali drugi, ali tretji. V predlogu jih akumuliramo. Zato sprašujem ali ne bo to mogoče v neskladju tudi s kakšnim drugim pravnim aktom do tistih, ki so vloge že posredovali, glede na to, da pravno podlago v tem trenutku v tem členu spreminjamo? Spreminjamo pogoje za tiste, ki so vloge že naslovili na ministrstvo na nek način jim otežujemo pogoje in tu je tudi ključno vprašanje. Vsi govorimo o tem, da nova delovna mesta potrebujemo, da je treba pospešiti možnost črpanja teh sredstev. V enem izmed členov, ta zakon ima namreč samo štiri člene, pa te kriterije poslabšujemo s potencialnimi uporabniki teh sredstev. To se mi zdi s strani predlagatelja na nek način nerazumljivo in ne razumem tudi vas kolegov, kajti na odboru smo vsi razpravljali, da je treba pospešiti, da moramo sprostiti te zadeve, zdaj pa kriterije zaostrujemo. Tako, da jaz apeliram na vse, da ta naš amandma, ki povzema samo dosedanjo veljavno uredbo, ki je bila tudi javno dostopna, na osnovi katere so določeni potencialni investitorji, verjetno tudi svoje vloge naslovili, da ta predlog amandmaja podprete in s tem izboljšamo ta zakon, ki ga je vsekakor treba sprejeti zaradi pravne praznine.
Hvala. Gospod Jelinčič, izvolite.
Hvala lepa! Prej je kolega Barovič govoril koliko bi podjetje zaslužilo recimo v Slovenji pa bom jaz te primerjave malo poenostavil, da bo lažje za razumet za nekatere, ki zgleda ne razumejo tega, bom še enkrat pa še kakšnega dodal. Če bi v Sloveniji zaslužilo podjetje 40 tisoč evrov približno, bi v Avstriji zaslužilo na enak način približno 60 tisoč evrov, na Madžarskem okoli 90 tisoč evrov in celo na Hrvaškem, na Reki recimo okrog 60 tisoč evrov. Zdaj pa mi povejte kateri tepec iz tujine bo prišel delat v Slovenijo zato, da bo zaslužil manj kot kjerkoli drugje v okolici Slovenije. To me navaja na misel, da je ta zakon pripravljen za določene ljudi, mogoče poznane ljudi, ki jih srečujemo po slovenskih medijih iz dneva v dan in ki bodo morali flikati svoje zavožene in pokradene investicije. K temu me še bolj napeljuje misel, ko se govori, da so te investicije, ti štirje investitorji, da je to poslovna tajnost. Lepo vas prosim, tukaj je Državni zbor, kakšna poslovna tajnost. Mogoče je pa gospod Pavček zadaj, to je pa jasno, da mora biti potem poslovna tajnost ali pa kakšen tak. Porkafiks, imamo na sodišču polno primerov, nihče ne bo kaznovan, da ne bo kdo mislil, da bo kdo sedel zaradi tega. Ne, oproščeni bodo. Zato ker je to pač tako in govori se o 971 delovnih mestih. Ali nismo že enkrat slišali od poslancev, takrat še Združene liste, ko so na začetku mandata rekli: "Odprli bomo 100 tisoč novih delovnih mest." Ja, imamo 110 tisoč brezposelnih. Krasno. A 115 tisoč že. Krasno. Verjetno bo jutri že več. Verjamem, če kolegica iz SD to reče, bo verjetno držalo, da imamo 120. To se pravi, krasno, kako se to dela na tak način, kot je to. Baje ste začeli delati. Ma, kako ste začeli delati ali pa, kdaj ste začeli delati? Če delate, delate samo za sebe, to ni delo za državo. To ni delo za reševanje našega gospodarstva. Zanimivo je, da smo imeli eno investicijo, v kateri se je tudi slavni gospod premier, v katerega se je danes verjetno Obama obrisal roke, da je takrat obljubil, rekel, bomo šli v projekt letalskega muzeja pri Murski Soboti. Tam je bilo garantiranih 450 delovnih mest, plus 2 tisoč posrednih delovnih mest. Ampak ne, investicijo sem imel v večini zagotovljeno jaz iz privatnih virov. Edino, kar bi morala narediti Vlada, da bi prenesla zemljišče iz enega svojega žepa v drug svoj žep. Ampak ne, to ni bilo dobro, ker je Jelinčič zraven, je treba to potolči in Jelinčiča na sodišče. To ste naredili. To vaša vlada zna delati. V obraz lagati in delati neumnosti. In kaj? Nič od tega. Fino, fino, uničujemo državo iz dneva v dan. Ne uničujemo, uničujete državo in se zraven smehljate in govorite, kako ste dobri. Dejstvo je, da tudi vaši svetovalci, kaj so pa te gospodje svetovalci v svojem življenju kaj naredili, ali je eden od vaših svetovalcev imel firmo, ki jo je pozitivno in dobro vozil? Ne. Imate pa profesorje, ki so zafurali mariborski bazen, ko so bili ministri. To pa so svetovalci. Takih svetovalcev se nikamor ne spušča. In, če se primerja Srbija in Slovenija, saj z njimi se lahko primerjamo. Vlada je približno enako butasta in enako pogoltna. In približno enako kradejo denar. Ampak jaz sem mislil, da mi živimo vseeno v Sloveniji. Konec koncev na Hrvaškem se tega ne more več početi in tam njihovi organi zapirajo tiste, ki to počnejo. Pri nas nič, seveda. Grozljivo. Če bi že hoteli kaj narediti, ne tukaj na določene ljudi vezati en zakon. Bi morali najprej ugotoviti in popraviti, kaj je s plačilno disciplino. To nikogar ne briga. Kaj je na Dursu? To nobenega ne briga, bodo že nekako. Kaj je z davčno zakonodajo? Ali je kdo popravil davčno zakonodajo, da bo kdo prišel sem - ne mi govoriti prosim lepo. Kaj se dogaja - Revozu dajemo vsako leto celo kopico milijonov evrov, ampak niti en evro od njihovega denarja, profita ne ostane v Sloveniji. Vse v kuferčke lepo, pa v Francijo. Na Dolenjskem nimajo od Revoza nič, razen to, da je ena izjema Hrvatov tam v službi. To pa imamo. To je pa dobrobit slovenskega naroda in dobrobit slovenske industrije. To je modrost naše vlade. To je pa res modrost. Govori se oziroma tukaj ste napisali, da zato se sprejema po nujnem postopku, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Prosim, edina možnost, da se prepreči škodljivo delovanje za državo je, da odstopite in da greste na tiste pozicije, ki jih znate delati. Mogoče bi lahko okopavali zelje. Mogoče bi vam to šlo ali pa koruzo recimo takrat, če ne boste gensko spremenjene uvedli, da boste plevel ven pulili, pa verjetno še z motiko bi šlo težko, bi morali na roke puliti. Grozljivo. To naj reši Slovenijo in slovensko državo. Tukaj notri v zakonu ste napisali, da imate zdaj približno 4,5 milijona evrov že zagotovljenih sredstev, ampak da je to premalo. Treba jih je 10 milijonov imeti. Kdo vam je od teh gospodov, ki so strogo tajni rekel, da rabi 10 milijonov in da mu je 4,5 milijonov premalo? In koliko bomo na račun tega kreditov morali vzeti in jih z državnim jamstvom garantirati? Jaz sem šel staviti s kolegom Barovičem, ja, seveda, sem šel staviti in bom stavo dobil, ker iz tega ne bo nič. Ker praktično iz nobenega od vaših zakonov ni bilo še nič dobrega. Vsak dan smo globlje, kljub temu, da nekateri pojejo pesmice o tem, kako je lepo, kako je dobro in kako je vsak dan bolje. Ampak ne vem, kje je vsak dan bolje. Vprašajte ljudi na cesti, če je res vsak dan bolje! Ni. Je pa res, da za nekatere je pa vsak dan bolje. To pa je res, pa ne glede na to, ali kakšne specialne opojne substance uporabljajo ali pa jim denar kaplja v žepe. Takrat jim je pa res bolje. Tule v ciljih pišete, da gre za neposredne tuje investicije s sklepanjem neposrednih pogodb. Ministrstvo bo torej sklepalo neposredne pogodbe. Gospa ministrica, sedem minut imam še časa, to je po poslovniku, ni treba gledati okrog, to je "lege artis", tako kot mora biti. Skratka, sklepanje neposrednih pogodb z Ministrstvom na eni strani, na drugi strani pa z neznanimi pogodbeniki. Povejte mi eno državo na svetu, kje je to, razen kadar gre za vojaško proizvodnjo. Ampak mislim, da ne gre za vojaško proizvodnjo, ker tudi tam ne znate sprejeti enega zakona, da bi lahko staro "klumpovje" prodali nekam v tujino. Tudi tega ne znate narediti! In potem raje šenkujete tisto, kar drugi prodajajo, oziroma še huje, pošiljate v razgradnjo v tujino, tam vam zaračunajo za razgradnjo, obenem pa nič ne razgradijo, ampak prodajo naprej. Ampak zato je slovenska država, vlada preneumna, to je pretežko. To je že, madona, skoraj računstvo z eno neznanko! Pa to je težko! Saj, če bi vprašal tam kakšnega vašega, koliko, kaj vem, kvadratni koren iz tri na kvadrat, verjetno ne bi niti znal odgovoriti, ker je to pretežko, ker je tu treba uporabljati logiko. To logiko, ki jo imate pa vi, pa uporabljate pri sprejemanju zakonov. Seveda, po hitrem postopku pridete v Državni zbor na kolegij, nategnete vse, da je treba reševati državo, potem nam pa "uvalite" takšen zakon. Na vladi je bilo to sprejeto 3. 2. 2011, dobili smo to v petek, potem je bila sobota, pa je bila nedelja, potem je bil ponedeljek en delovni dan, potem je bil praznik in - evo, danes razpravljamo in bomo seveda sprejeli, jasno, da bomo sprejeli. Seveda, da bomo sprejeli, ker koalicija bo sprejela, 99 % gospodov v koaliciji pa niti ne razume, za kaj gre pri stvari, ker nikoli niso delali nekje, da bi imeli svojo firmo in da bi služili s svojim delom v svoji firmi! Pa da bi vedeli, da je treba nabaviti, da je treba narediti, da je treba prodati, da je treba odvesti davke in šele na koncu imeti dobiček. Ne pa metati z lopato skozi okno denar! Seveda, saj ne mečete svojega denarja, saj mečete naš denar in od ljudi, ki crkujejo tamle zunaj! Ampak vam je vseeno, vi boste sprejeli, naredili in bomo videli na naslednjih fotografijah, kateri od gospodov bo imel na ustih velik nasmeh – verjetno eden tistih, ki so posebej privilegirani in ki sodijo med državne tajnosti, ko bodo dobili denar. Osebno bom glasoval proti temu zakonu. Amandma sicer delno popravlja zadevo, ampak več se ne da popraviti, ker to bi moralo biti drugače napisano. Delno popravlja, toda po mojem mnenju premalo popravlja, zato bom glasoval proti. Pa ne zaradi tega, da bi dobil stavo, ker jo bom dobil, pač pa zato, da slovenskim davkoplačevalcem prihranim še eno klofuto pa še eno finančno obremenitev.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. No, ker si je poslanec dovolil, da je tudi kaj drugega komentiral, bom tudi jaz rekla, da je res težko biti minister in da se včasih v takih razpravah tudi kaj obrača. [[oglašanje iz dvorane]]
Gospod Jelinčič, sedaj ima gospa ministrica besedo.
Zaradi vas ne, gospod Jelinčič. Bom pa tudi povedala nekaj ugotovitev oziroma vam bom dala nekaj odgovorov. Ne vem, od kje ideja, da je ta zakon pisan za neke posebne primere, za neznane primere. Zakon je napisan za vse tuje neposredne investicije, ki se bodo prijavile, ki bodo prišle v Slovenijo v naslednjih mesecih. Dejstvo pa je, da imamo na ministrstvu trenutno že štiri vloge. Če želite izvedeti kaj več o teh, verjetno imate vsi dostop do podatkov, lahko se dogovorimo, ampak ne morem tega govoriti na javni seji, zato ker gre za poslovno tajnost. In teh podatkov seveda ne morem razkrivati. Lahko pa povem to, da sta dve investiciji že potrjeni na komisiji in bosta v kratkem, ko jih bo Vlada sprejela, tudi znani v javnosti. Kar se tiče samega tega vprašanja, ki je utemeljeno, ali bo treba postopke ponoviti, ali se s tem, ko zaostrujemo pogoje, spremenijo kakšne razmere. Tukaj lahko dam odgovor samo da ne, ker vse te investicije bistveno presegajo pogoje, tudi te strožje pogoje, ki jih sedaj v zakonu predvidevamo. Saj vidite, 971 delovnih mest smo rekli. Tukaj pa je maksimum, če gre za tujo neposredno investicijo in če je ta v predelovalni dejavnosti pomeni, da mora zaposliti najmanj 50 delavcev. Se pravi, tudi s temi kriteriji, ki jih sedaj zaostrujemo bistveno, niso te zaostritve take, da bi katerokoli dobro in kakovostno tujo neposredno investicijo zaradi tega zavrnili. Pa če se še lahko na ta amandma obrnem in ga pokomentiram. To, kar je v amandmaju zapisano je sedaj prepisano iz uredbe. Tako velja sedaj. Se pravi, sedaj v teh investicijah, gre za večje investicije, za investicije, ki jih neposredno potrjujemo, je torej dovolj, da ta investicija izpolni en pogoj. Ali da zadosti delovna mesta, ali da vrednost presega. Tretji pogoj je pa, da samo komisija oceni, da ta investicija bistveno prispeva k razvoju slovenskega gospodarstva. Poglejte, to je v bistvu za nas, ki odločamo in, kot pravi gospod Jelinčič, bomo itak odločili tako, da bo nekdo iz tega dobil kakšne posebne koristi. Za nas bi bilo to pravzaprav v redu, ker nam ni nič treba potem gledati, ali bo kakšno delovno mesto ustvaril, ali bo vrednost investicije taka. Ker se lahko samo komisija, trije člani komisije odločijo, da bo ta investicija bistveno prispevala k razvoju slovenskega gospodarstva. Se pravi, gre za čisto arbitrarno odločitev, čisto diskrecijsko pravico nekoga. Mi tega ne želimo. In želimo, da so te investicije, ki jih bomo sprejemali in neposredno potrjevali, z njimi sklepali neposredne pogodbe, da imajo ob tej, sicer arbitrarni možnosti odločanja, še en merljiv kriterij. In zato pravimo, da mora vsaka ta investicija izpolnjevati en pogoj, vsaj en merljiv pogoj, ali da doseže tisto minimalno število novih delovnih mest, ali da doseže to vrednost 12 milijonov evrov, ali več. Potem se pa zraven upošteva še prispevek te investicije k razvoju slovenskega gospodarstva. V tem je izboljšava. V bistvu sedaj, če tako lahko rečem, v bistvu si mi, ministrstvo in ne nazadnje potem tudi Vlada jemlje pravice, ki jih je sedaj imela za tako določanje. In v tem je ta izboljšava. Kar pa se samih velikosti kriterijev tiče pa verjemite ni to oziroma ne sme biti problem. Če gremo po posebnem postopku nekomu dodeljevati sredstva, potem se pa že spodobi, da vsaj 50 delovnih mest odpre v predelovalni dejavnosti, da vsaj 10 delovnih mest odpre v razvojno-raziskovalni dejavnosti, da vsaj 20 mest odpre v storitveni dejavnosti. Se vam ne zdi? Vsi ostali imajo pa možnost, da izkoristijo drug inštrument. To je prijava na javni razpis, kjer pa lahko potem tudi manjše število zaposlenih ali pa manjše pogoje izpolnijo, pa vseeno pridobijo sredstva za tuje neposredne investicije. Moram reči, da ta postopek ni nič drugačen, tudi druge države tako delajo, imajo oba inštrumenta razvita za take večje stvari se neposredne pogodbe sklepajo. Gre za neposredne pogovore. In če želimo, gospod Jelinčič, biti res enkrat malo bolj konkurenčni, kot smo danes, se popolnoma strinjam z vami, in prav ste povedali, da so danes pogoji za poslovanje podjetij v Sloveniji bistveno slabši od marsikatere države v naši soseščini, ampak če želimo biti enkrat tudi konkurenčni, moramo tudi na takšnih področjih skrbeti da bomo imeli instrumente za privabljanje tujih neposrednih investicij, takšne kot ali boljše kot jih imajo naše sosednje države, pa se ne bom jaz zdaj, bomo o tem še veliko razpravljali, kar se tiče same naše konkurenčnosti in države, in ne bom šla ven iz obravnave, tako kot ste šli vi, ampak v tej točki zagotovo lahko pričakujete, tudi od mene in te Vlade še nekaj ukrepov, ki upam, da bodo, takrat ko jih bomo predstavili v parlamentu, tudi podprti. Torej, če sklenem. Jaz tega amandmaja ne bi sprejela, jaz mislim, da je tista rešitev, kot jo imamo zdaj v predlogu sprememb zakona zapisano, ustreznejša. Ne bo nobenih ovir, da tiste investicije, ki so dobre, ne bi dobile razvojne spodbude, in še to bi rada omenila. Res je, da gre tukaj za nujen postopek, ker želimo vse te vloge, ki so že v proceduri čim prej rešiti, zato, da čim prej pridejo v izvajanje. Kot pa sem danes že omenila, pa naše Ministrstvo pripravlja celovito prenovo Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacijo, s katerim bomo samo spodbujanje tujih neposrednih investicij in tudi internacionalizacijo, recimo temu, uredili na bolj moderen, sodobnejši način, ki bo tudi zagotavljal večjo konkurenčnost Slovenije, kot države. Toliko z moje strani. Hvala.
Hvala. Ker vidim, da je še interes za razpravo, odpiram prijavo. Prijava teče. Gospod Bezjak, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lepo pozdravljeni ministrica, kolegice poslanke in poslanci. Pred nami imamo Zakon o nujnih spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih investicij v Sloveniji. Seveda, se strinjam, da je zakon treba prilagoditi in uskladiti z evropsko zakonodajo, kot ga je tudi dejansko uredilo Ministrstvo za finance. Zakaj smo se v Slovenski demokratski stranki odločili vložiti ta amandma - ravno s tega vidika, da naredimo zakon bolj prijazen za tuje vlagatelje, saj v teh kriznih in težkih časih se vsi zavedamo, da imamo daleč najbolj drago državo v celotni Evropi ali na svetu, lahko tako rečemo, po davkih. Če bomo šli zniževati delavske prispevke in tako naprej, potem bomo lahko pogojevali z ostrejšimi kriteriji za pridobivanje tujih investitorjev, tujih vlagateljev v Slovenijo. Ne vem zakaj se otepamo ali preprečujemo tujim vlagateljem prihod v Slovenijo. Verjemite, da jih ni veliko. Sami se spomnimo časa nazaj, rešitve Prevent Globala v Slovenj Gradcu. Hvala bogu, da se je stopilo na stran in pomoč sosedom Boxmark s Ptuja, ampak verjemite to še ni rešitev. Koliko imajo zdaj problemov, da lahko zaženejo in uresničijo svoje cilje, ki so si jih zadali. Nikakor še ni rešen problem stečaja, ki je ocenjen na 2 milijona 700, sami pa vemo, da je dejansko vrednost tega podjetja mnogo manjša. Če razmišlja država kako prejšnjo situacijo poplačati nazaj nekdo, ki pride novi, verjemite da bodo tuji vlagatelji še manj zainteresirani za vlaganje v slovensko gospodarstvo, ne pa da bi se našli kje kvečjemu domačim. Osebno menim, da s tem amandmajem smo v Slovenski demokratski stranki naredili korak prijaznosti, prijaznosti iskanja tujih vlagateljev, prijaznosti bolj gospodarnosti podjetij, ki bi dejansko dodajala večjo dodano vrednost v Sloveniji, ki bi dejansko ustvarjala nova delovna mesta. Če jih na začetku ustavljamo, potem verjemite, da slab glas leti z dneva v dan hitreje do vsakega tistega, ki bi še bil pripravljen vlagati ali pa pripeljat podjetja ali ustanovit podjetje ali kupit bilo kakšno podjetje tukaj v Sloveniji, še večji strah in še manj bo takšnih ljudi ali takšnih podjetij. Jaz upam, da je problematike v Sloveniji dovolj. Jaz upam, da bi s tem amandmajem naredili en korak bližje tudi tovarni vozil v Mariboru, ki je v nepokorščini, če jo lahko tako imenujemo, ki je program v ozadju, ampak so pač določeni posamezniki ali določeni ljudje z nepremišljenimi potezami zapeljali to tovarno vozil Maribor v to situacijo kot je. Če bomo jim postavljali tem tujim vlagateljem premočne kriterije, imamo pa zelo močne davke v Sloveniji, potem ne vem, če je kdo pripravljen priti v Slovenijo se mučit, tudi z 20 % mentalitete, ki jo imamo Slovenci z bivšo Jugoslavijo in s tako drago delovno silo. Žal. Ne vem če je kdo pripravljen. V Sloveniji bi bilo treba razmišljati o zniževanju davkov, prijazno okolje narediti, vlagateljem, gospodarstvenikom, da obdržijo slovenska podjetja doma, da privabimo tuje vlagatelje in, da s tem ustvarjamo večjo gospodarsko rast, kakor tudi večji budžet, polnjenje budžeta v državno blagajno. To je smisel pisanja zakonov in smisel ustvarjanja dodane vrednosti. Ker samo lepo govoričiti, lepo pisati, nič pa napraviti na tem, žal ne gre. Tiste rožice, ki so cvetele, so lepo cvetele, so že uvenele, zato pa je treba še tiste rožice, ki še kolikor toliko dajejo življenja pod cvetočih rožicah, jih pravočasno začeti zalivati, da bodo cvetele, ne pa uvenele. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Krivec.
Hvala še enkrat za besedo. Nisem se mislil ponovno oglasit, vendar je ministrica na nek način posredno nekatere stvari izzvala. Ni pa odgovorila zakaj zaostrujemo pogoje, na to moje prvo vprašanje ni bilo odgovora. Se pa sprašujem glede na vašo razpravo gospa ministrica, ali sprejemamo zakon, ki bo veljal za vse ali so tu neke res izjeme, ker vi ste govorili o teh 971 delovnih mestih, ali je to za vse štiri potencialne vlagatelje, ali to velja za enega in tu mislim, da je zdaj res vprašanje in tudi moja intenca je bila, ali bo treba postopke ponoviti glede na to, da spreminjamo robne pogoje za prijavo na ta razpis. Se pravi tisti, ki so že dobili odobrena sredstva bodo po stari uredbi, nekateri, ki se bodo na novo prijavili, bodo po novem. To mislim, da ni razčiščeno in zna prihajati do kakšne težave. Vi seveda, ker veste kako so vloge podane, govorite o tem, da bodo vsi presegli te kriterije. Vendar smo mi zakonodajno telo, ki ne more vedeti kdo se bo prijavil, zato pa govorimo o tem in sprašujemo, zakaj ministrstvo zaostruje kriterije in tukaj mi niste odgovorili, zakaj je treba kriteriji zaostriti. Konkretno pa glede na vaše izvajanje, saj mora vsakdo izpolniti kriterij povečanja delovnih mest in povečanja oziroma investicije več kot 12 milijonov evrov, poleg tistega osnovnega dela, seveda, tako ste mi odgovorili, sedaj ne vem, zakaj odkimavate. Sedaj vas bom pa vprašal, če pride v našo državo nekdo, ki bi želel investirati neko hightech tehnologijo, ki je poznana po svetu pa je to neka prepoznavna oseba pa bo v začetni fazi zaposlil mogoče enega pa ne bo vložil več kot 12 milijonov evrov bo pa to zelo dobra investicija za našo državo in boste ugotovili, da je sprejemljiva, vendar ostala dva kriterija ne bosta izpolnjena in enostavno ne bo upravičen do sredstev. Tako je sedaj zapisano v vašem predlogu. V našem predlogu in v sedanji odredbi pa govori o tem, da se kriteriji neakumulirajo, ampak se posamezni kriterij lahko posamezno tudi obravnava. Se pravi, ali je investicija več kot 12 milijonov, ali izpolni pogoj, ki predvideva, koliko mora novih delovnih mest odpreti ali pa ugotovimo, da ne glede na neizpolnjena zgornja dva kriterija je investicija v Sloveniji tako zanimiva po neki tehnološki vrednosti, da se jo splača podpreti pa ne bo niti čez 12 milijonov, niti ne bo zaposlila toliko in toliko delavcev in to omogoča sedanja uredba. Po vašem, novem predlogu pa tak kriterij zaostrujete in vedno pogojujete poleg tega interesa, da se nova tehnologija uvede in da se podeli sredstva, če investicija bistveno prispeva k razvoju slovenskega gospodarstva, imate vedno zraven še kriterij. In, če zaposli toliko delavcev ali pa, in če izpolnjuje 12 milijonov, se pravi, da ste zaostrili kriterije in to zelo zaostrili za določene investicije, ki so za našo državo lahko pomembne. Zato še enkrat sprašujem: "Zakaj v primeru, ko govorimo o novem zakonu, ki povzema uredbo, ki se je do sedaj izkazala kot dobra, spreminjamo kriterije že za tiste, ki so vložili vloge poleg tega pa zaostrujemo kriterije za potencialne investitorje, ki bi lahko v to državo vlagali? Zakaj Ministrstvo navkljub svoji intenci, da omogoča nove investicije, da podpira nove investicije, da podpira tuje vlagatelje zaostruje kriterije za ravno te vlagatelje? Jaz mislim, da je to ključno in da dokler ta odgovor ne dobimo se zelo težko strinjamo s tem zakonom, ker na neki način poslabšujemo pogoje, ne pa, izboljšujemo, tako kot je vaša intenca. Jaz upam, da tudi poslanci, ki poslušajo, razumejo, v čem je problem. Vi ste sedaj iz treh posameznih kriterijev tako zložili zadevo, da v določenem primeru zelo dobra investicija lahko v Sloveniji ne dobi podpore.
Hvala. Besedo ima gospod Barovič.
Zelo kratko. Jaz mislim, da je marsikaj, kar smo povedali seveda res in to morate priznati, v intenci narediti nekaj dobrega. Prvič. Potrdila se je naša ali pa dokazala se je naša trditev, da, bom konkreten, imamo štiri bodoče investitorje, ki pač ne zaupajo neki obliki, ki se ji reče uredba in čakajo, da sprejmemo neki zakon, zato da bodo temu bolj verjeli. Zakaj govorim to? Ker bi lahko tak zakon kompleksen, ne govorim konkretno, vi, ampak na začetku ta Vlada naredila kompleksen zakon, kjer vemo, da bi kompleksni zakon že zdavnaj to reševal. Tukaj smo imeli prav. Ne gre sedaj sprejemati zadev samo na konkretnih primerih. Drugič. Meni je žel, ker mi je svetoval, potem naš predsednik, ko smo se usklajevali in govorili o tem zakonu, veliko, kot bi bil naš problem in to mislim, da je dobro. Zakaj nismo seje na matičnem delovnem telesu zaprli in bi mogoče izvedeli, kdo so tisti investitorji, ker je bilo več vprašanj, kdo so in bi bila, mogoče današnja ta razprava, nekoliko drugačna. Skratka, kolega Zmago Jelinčič, bo povedal svoje. Poudarjam še enkrat. Medresorsko sodelovanje je pomanjkljivo v tej Vladi, ga ni in pa pisanje zakonov ad hoc glede na potrebe, ki se pojavljajo tudi to ni prav. Še enkrat poudarjam v imenu Slovenske nacionalne stranke in svoje, dajmo se enkrat za hudiča začeti pisati zakone, ki bodo veljali od začetka do konca in za vse. Toliko. Želim povedati, da smo imeli verjetno prav in mislim, da bo gospa ministrica to tudi priznala.
Hvala. Gospod Jelinčič, izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da se je v izvajanju ministrice pokazalo, da je bil zakon pisan za znane uporabnike. Kajti v nasprotnem primeru bi lahko tudi ministrstvo zahtevalo zaprto sejo, pa bi se tukaj lahko pogovorili, tako kot je treba in ne bi bilo treba recimo Revoza skrivati pred tem, da bo dobil denar in potem nekam nesel. Ne vem, ali so Francozi to zahtevali, kajti jaz mislim, da naše Vlade že ne vodi več Slovenija in slovenski politiki, ampak neki namigi ali pa niti ne prošnje, ker ni treba prositi, ker naši samo takoj razumejo, če se kdo drugače obrne, kaj je treba narediti. Ker dober hlapec ve takoj, kaj gospodar hoče, ni treba, da mu pove direktno. Ko se govori, kako druge države delajo - druge države delajo bolje, bistveno bolje, kot naša, kajti v nasprotnem primeru, če bi mi tako dobro delali, potem ne bi danes Avstrijci prišli v Hypo banko, zmetali vse naše ven, prišli so s svojo varnostno službo in nastavili svojega človeka. Če tako dobro delamo, pa če smo tako krasni in najboljši, se verjetno to ne bi zgodilo. Kako smo dobri, se kaže, kaj jaz vem – zakaj pa je Jakopin šel v Italijo jadrnice delati? Zakaj bo šel pa Boscarol ven? Lastnih ljudi ne znamo podpirati. Lastnih ljudi, potem pa bomo tujce podpirali in jim dali možnost? Ne, ne. Gre za to, da bo nekdo dobil lepo denar in da bo od tega denarja nekdo dobil na naši strani kakšne drobižke, ker tudi zato, da bi vzeli kakšen velik denar, ste preneumni.
Hvala. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Da pojasnim še enkrat. Prvič, ne gre za nezaupanje v uredbo. Jaz moram še enkrat postopek pojasniti. Očitno se ne razumemo. Do zdaj so se tuje neposredne investicije z instrumentom sklepanja neposredne pogodbe z vlado sklepale na podlagi 22. člena uredbe. Z uveljavitvijo Zakona o javnih financah, ta je začel veljati 1. 1. 2011, je neposredno sklepanje pogodb prepovedano, razen, če to ni določeno v posebnem področnem zakonu. Se pravi v zakonu mora biti to določeno, mi smo pa imeli to določeno v uredbi. Zakaj je prišlo do tega še v predlogu zakona, ki smo ga obravnavali na Odboru za gospodarstvo, o javnih financah govorim, je bila vključena prehodna določba oziroma člen, v katerem je bilo določeno prehodno obdobje za uveljavitev tega člena. Žal je potem na nadaljnjem postopku ta člen izpadel. To je povzročilo zadrego in seveda z naše strani potrebno reakcijo, da seveda zdaj uskladimo in zagotovimo ustrezno podlago za nadaljevanje izvajanja spodbud za tuje neposredne investicije. Še eno stvar moram pojasniti. Tukaj ne gre samo za neke štiri znane investicije, tiste, ki so zdaj trenutno v proceduri. Ta zakon bo veljal za vse ostale investicije, ki se bodo prijavljale v nadaljevanju. Kar se tega tiče, zakaj pa nujen postopek in zakaj se nam tako mudi? Ravno zaradi tega, ker pač ne želimo, da te vloge, ki jih imamo na Ministrstvu, zdaj še čakajo, ne vem, pol leta zato, da bomo vso to proceduro speljali skozi parlament. Če ne bi imeli nobene vloge, bi verjetno šli tako, kot smo mislili, bi v skladu z normativnimi programom pripravili celovito novelo Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij, prišli enkrat septembra, oktobra v parlament in bi zakon potrdili. Hec je v tem in še enkrat poanta je v tem, da imamo na ministrstvu vloge, ki jih želimo čim prej rešiti. In zato tak postopek in zato takšna rešitev. Zakaj zaostrujemo pogoje? Še enkrat poudarjam, pogoji, ta zaostritev pogojev ni takšna. Jaz upam, da razumete, da pa 50 zaposlenih, novih zaposlitev pa res ne sme biti problem za nekoga, ki bo dobil od države državno subvencijo, nekaj milijonov. Ali je to problem? Če je to problem, potem je z našimi spodbudami nekaj narobe. Na podlagi izkušenj iz preteklih let namreč ugotavljamo, da ta pogoj ne sme in ne more biti problem. Manjših in slabših investicij pač ne bomo podpirali oziroma lahko gredo takšne investicije na javni razpis, kjer so pogoji, in seveda tudi sredstva potem manjša. Prepričana sem, da za temi zaostrenimi, v narekovajih, pogojih ne bomo nobenega resnega, poudarjam, resnega tujega investitorja odvrnili od namere, da bi investiral v Republiki Sloveniji. Torej, ne gre za nezaupanje v uredbo. Pogoji so drugačni, so spremenjeni, recimo, zaostreni v primerjavi z obstoječo uredbo, zaradi tega, ker ocenjujemo, da če nekdo dobi sredstva brez javnega razpisa – neposredno mora biti tudi investicija nekaj posebnega, nekaj več. Zaradi tega in tudi na podlagi izkušenj, ki kažejo, da ti kriteriji, ki so sedaj v uredbi določeni jih praktično, vse resneje investicije z lahkoto tudi izpolnijo. Toliko, še enkrat v pojasnitev. Želim pa seveda zanikati vse namige, da je ta zakon bil pisan, ali je pisan samo za točno določene investicije. To enostavno ne drži. Osnovni razlog je ta, da smo morali kriterije in merila za neposredno dodelitev iz uredbe prenesti v zakon. In to je to. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Veber. Oprostite, gospod Veber, k repliki se je javil gospod Krivec.
Sicer me gospa ministrica ni direktno omenila, ampak očitno se ne razumeva. Ona govori o tem, da ne zaostrujemo. Jaz trdim, da zaostrujemo. In sem tudi povedal konkreten primer, ki se v praksi lahko zgodi. Ne razumem Vlade, navkljub vsemu govorjenju o tem, kako nekaj spodbujamo, da zaostrimo tak kriterij. Če do sedaj ta uredba ni povzročala težav, še vedno komisija o tem odloča, ampak vi si zapirate vrata, da pride lahko potencialni investitor, ki kot sem rekel, ne bo imel investicijo čez 12 milijonov in ne bo zaposlil takega števila delavcev kot zahteva ta uredba. Bo pa prinesel neko visoko tehnologijo, ali na okoljevarstvu, ali na biotehnologiji, kjerkoli, in bi bila možnost, da ga skozi ta zakon oziroma uredba sedaj to dovoljuje; v primeru vašega sprejetega zakona po novem, pa bo tak investitor zavrnjen in bo šel v drugo državo. Zakaj zapirati vrata, če ves čas govorite, in so vas polna usta o tem, da spodbujamo tuje investicije, da spodbujamo nove prihode tujih investitorjev, ki jih seveda preverja, saj ni to avtomatizem. Saj tudi sedaj govori o tem, da to komisija. Vendar ste si vi zaprli vrata. In to me čudi navkljub vsej argumentaciji v gradivu zaostrujete pogoje. To ni normalno. Ne vem, kako vi na to gledate, vendar hipotetični primeri, ki lahko pridejo so pomembni. Vi sicer pravite, že sedaj ni nobenega investitorja. Če gledamo na vso zakonodajo tako, potem verjetno tudi nobenega ne bo, če nimamo želje o tem. Vendar sta sedaj akumulirana dva kriterija, ki tega ne dovoljujeta. Do sedaj pa je bilo to dovoljeno. Upam, da poslanci preberete gradivo, ki ga imate na mizi. In ne vem zakaj na odboru in ves čas do sedaj govorimo o tem, da je treba sprostiti pogoje. Sedaj jih pa iz veljavne uredbe, ki nobenega do sedaj ni favorizirala, ni omogočala nobenega izigravanja, v tem predlogu zakona, ki ga sedaj dajete v proceduro to zaostrujete. Ministrica je sama priznala,da zaostrujemo pogoje. Jaz predlagam, da amandma podprete.
Hvala. Gospod Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Mogoče najprej komentar na gospoda Jelinčiča, ki seveda vidi krivca za to, da so danes zelo velike težave v gospodarstvu samo v Socialnih demokratih, je treba vendarle poudariti, da v tej izjemni gospodarski in finančni krizi, ki je nastala zaradi razmer v svetu in seveda posledično potem tudi pri nas, je bilo zelo veliko sredstev vloženih iz proračuna zato, da so se ohranjala delovna mesta, subvencioniral se je delovni čas tudi za čakanje na domu, za tista podjetja, ki niso imela tisti trenutek naročil. Seveda so to zelo konkretni zneski, zelo konkretne rešitve, s katerimi smo ohranili prenekatero gospodarsko družbo in zagotovili tudi mnogim delavcem ohranitev delovnih mest. Seveda je pa v tej gospodarski in finančni krizi ta zakon, o katerem danes govorimo, ravno tako eden od konkretnih ukrepov, s katerimi želi Vlada odgovoriti na interes investitorjev iz tujine, ki želijo vlagati v Sloveniji. In če smo dve leti poslušali, da se Vlada ne odziva dovolj hitro, ne razumem teh očitkov, če se odzove hitro, da pa zopet nekaj ni v redu s to odločitvijo, da zagotovo ima nekaj za bregom in da spet nekaj ni v redu. Torej, kdaj je pravzaprav prav, da se odločiš pomagati gospodarstvu? Praviloma je to dejansko povezano s časovno komponento – v tistem trenutku, ko se nek investitor odloči za investicijo, ga je treba resnično čim hitreje slediti in mu omogočiti, da svoj interes tudi udejanji. Kajti tudi sprememba na trgu včasih lahko spremeni v hipu njegovo odločitev. Če pa se za to odloči v nekem trenutku, ko ta trg je tak, ki kliče po njegovih storitvah, bo velik del te investicije lahko imel tudi že povrnjene. Tako da je hitrost tu po mojem mnenju izjemno pomembna. In če so kdaj razlogi za kakšno izredno sejo, jih zagotovo vidim v tem, da lahko ta zakon sprejmemo čim prej. Sam sem tudi mišljenja, da bi mogoče res bilo primerneje, če bi kar ostali pri številu delovnih mest, ki so zapisana ta hip v uredbi, ali gre za 25 v uredbi ali gre za 50 v tem zakonu, če gre za predelovalno industrijo ali 10 trenutno v uredbi in v zakonu 20 za storitvene ter 5 v raziskovalni dejavnosti, po zakonu 10 v raziskovalni dejavnosti, kajti tako in tako komisija pregleda vse vloge in v tistem trenutku, ko oceni te vloge, se zagotovo lahko odloči, saj mislim, da bodo taki tudi kriteriji v razpisu, da da prednost tistim, ki imajo 50 delovnih mest več, v predelovalni ali tudi v storitveni industriji, in bi bil ta problem elegantno rešen in danes verjetno tudi ne bi bilo polemik glede tega, ali je 50 delovnih mest veliko ali je 25 malo; oboje je veliko, vsako delovno mesto je izjemno dragoceno. In mislim, da bi tu mogoče imeli danes manj razprav, če bi ostali pri tem številu, kot je trenutno bilo zapisano. Sam želim opozoriti še na eno dejstvo. Ne samo, da se Vlada odziva na te investicije oziroma investitorje iz tujine, s tem zakonom, upam, bomo tudi na prvi naslednji seji, izredni verjetno, sprejeli tudi Zakon o skladnem regionalnem razvoju, ki ravno tako predvideva spodbude za razvoj gospodarstva v problemskih območjih. Tokrat gre predvsem za obmejna območja in približno za 45 % površin Republike Slovenije. In vsi investitorji, ki se bodo odločali za vlaganje, bodo imeli za to tudi možnosti pridobiti ali davčno olajšavo ali neposreden finančni vir iz proračuna Republike Slovenije. Skratka, ta dva zakona sta izjemno pomembna zato, da spodbudimo investicije, s tem tudi ne samo gospodarsko rast zaradi tega, ker bo nek program prišel v Slovenijo, ampak se vključi tudi gradbeništvo, vključijo se vse ostale storitve, skratka, mnogokratnik takega vložka v gospodarstvo in investicije, je najmanj štirikratnik tistega, kar nameniš. Tako da ta denar, če se vlaga v gospodarstvo, bo zagotovo povrnjen. In to je tisti cilj, ki mu v tem obdobju moramo še kako slediti. S tem da tudi zelo jasen odgovor mogoče tudi opoziciji, ki ne vidi v nobenem zakonu dobre rešitve, da gre vendarle za zelo konkretne in učinkovite rešitve, ki jih ta hip Vlada pripravlja. Pričakujem pa, da bo tudi Ministrstvo za gospodarstvo, ko bo pripravljalo razpis, upoštevalo določbe Zakona o skladnem regionalnem razvoju, za katerega predvidevam, da bo sprejet na naslednji seji, v naslednjem tednu mogoče že, da upoštevajo prednostno lokacije, ki so v teh obmejnih območjih opredeljene kot problemska območja. To je eden od načinov in kriterijev, ki jih uzakonjamo z Zakonom o skladnem regionalnem razvoju. Izjemno pomembno tudi je, da tudi na te oddaljenejše kraje mogoče uspemo privabiti investitorje, ki vlagajo v raziskave in razvoj. Namreč, izjemno težko je zagotoviti kvalitetno delovno mesto ravno v teh območjih, kajti običajno se vendarle dogaja, da so te raziskovalne inštitucije in sploh tehnološko zahtevnejši programi v večjih gospodarskih središčih, no vendarle za dolgoročni razvoj tudi obmejnih območij je zelo pomembno, da se omogoči tudi skozi davčne olajšave, skozi konkretne spodbude investitorjem, da se tudi raziskovalna dejavnost dejansko odvija v tem prostoru. Tako, da mogoče samo apel ali opozorilo, da poskušate pri kriterijih, ki jih boste pripravljali v razpisu poleg teh, ki so navedeni tukaj v zakonu dodati tudi te kriterije, ki jih predvidevamo v Zakonu o skladnem regionalnem razvoju. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jože Tanko. Replika? Ne. Bom dal potem še čas za prijavo. Gospod Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, tu smo slišali nekaj razprav, da gre za enega izmed protikriznih vladnih zakonov vladnih projektov. Ne gre za to. Ta zakon se sprejema po nujnem postopku izključno zato, ker je vlada naredila napako. Izključno zato, ker smo lani ali ker ste lani sprejeli Zakon o javnih financah, ki je spremenil določene pogoje in nekatere stvari zaradi tega zakona niso več možne na tak način, kot so potekale do sedaj. In vlada, če bi bila dovolj modra, če bi delovala koordinirano, če bi delovala sinhronizirano, če bi imela neko medresorsko usklajevanje bi najbrž pravočasno opazila, da je nastala neka luknja in da nekaterih stvari ni možno izvajati. Ta zakon se sprejema izključno zato, da Vlada popravlja svojo napako ali pa tudi koalicijo. In ne gre za odpravo ali izboljševanje nekaterih zadev, ki bi jih lahko imenovali protikrizni, ampak za popravo šlamparije. Kako je potekalo to delo je ministrica malo prej zelo natančno obrazložila. Na odboru za gospodarstvo vlade je še vse bilo tako kot je treba, celo prehodna določba, ki bi pomenila, da tega zakona niti sprejemati ne bi bilo treba, ker bi lahko te zadeve delali z uredbo naprej, pol leta, leto dni še lahko, odvisno koliko je bil ta rok tam zapisan. Vendar se je nekaj vmes zgodilo. Odbor za gospodarstvo je očitno sprejel neko materijo za vlado in nekdo do vlade ali na vladi je to spremenil. In se resno sprašujem kdo je tisti, ki naloge v tem postopku ni opravil. Kdo je tisti, da je v tistem kratkem času dveh dni med torkom in četrtkom, običajno so ob torkih delovna telesa vlade, v četrtek pa seja vlade, je spregledal, naredil napako, da se je to zgodilo? To je problem. In v bistvu bi morali tu razpravljati predvsem o odgovornosti Vlade ali predlagatelja zakona ne pa o tem ali je opozicija tista, ki bo neko stvar podprla ali ne. Opozicija v tem postopku ni naredila nobene napake, ni sodelovala pri pripravi zakona, ni ga sprejemala na vladi, tu smo samo zato, da opozorimo na tisto kar je vlada sama zapisala v svojem predlogu, obrazložitve nujnega postopka, samo to. In o tem kar nekateri napletate in govorite o ne vem čem, ta opozicija ne podpira, hudo blefirate, tega na tak način ni možno storiti. Nihče ni pogledal ne levo ne desno, vsak minister skrbi samo za svoj resor, tisto, ko predlaga na delovno telo pozabi, da se je sploh kaj zgodilo in gre z drugimi stvarmi naprej, ne spremlja, noben ne procesira teh zadev do konca niti na vladi ne. In tu so v glavnem vse te težave, ki izvirajo iz narave koalicije, načina dela koalicije, koordinacije koalicije, vodenja koalicije bodisi na vladi ali v Državnem zboru. Zgodba je čisto enaka. Vse razštelano in potem je najenostavnejše, da se tisti, ki govorite, ki branite vladni predlog, obrnete na našo stran, opozicijo in govorite o tem kaj mi vse ne storimo v teh postopkih. To ni korektno. Na te stvari je treba opozoriti. Druga stvar, kar se mi zdi problem, je to, da zakonodajalec, to je Državni zbor, mora vedeti, kaj sprejema in za koga sprejema. Tu se v tem javnem postopku v tej javni razpravi ne more opredeliti, da je ena stvar vmes pa tajna. Nemogoče. Tisti minister, ki pride s takšno obrazložitvijo v Državni zbor zato, da bo dobil javna sredstva za izvedbo neke zadeve, ne pozna zakonodaje, ne pozna predpisov. Kako more od poslancev Državnega zbora zahtevati, da bodo nekaj sprejeli za kar ve on in njegovi uradniki, ki so neki serviserji vlade, ministra, poslanci, ki pa to sprejemamo in odločamo o milijonih evrov, pa tega ne smemo vedeti. Vedo pa že vsi tisti okrog tam, po vseh medijih – tiskanih, pisanih, elektronskih in podobno. Zakaj je treba to skrivati poslancem? To, če skrivate poslancem, potem si jaz tega ne morem drugače razložiti, kot da je to poslovna skrivnost samo zato, ker gre za neke slovenske firme s Cipra ali Nizozemske. Ne more biti drugače to poslovna skrivnost. Predsednik Vlade potuje z delegacijami slovenskih gospodarstvenikov, tudi tu jih sprejema, govori se o vlaganjih v Adrio Airways, nekih tujih investitorjev in podobno. To ni nobena poslovna skrivnost, ali govorijo celo direktorji gospodarskih družb, pa gre za vlaganja v državno podjetje. Tu pa nekdo pride z neko rešitvijo, napiše celo koliko bo delovnih mest 971,0 se pravi da je specifikacija, tisti ki potrebujejo popolna in to pravi, da je tisti imenik, naslovnik je pa poslovna skrivnost. To, gospa ministrica, to ne gre. Pričakovati odločitve, da bomo mi tukaj podpirali poslovne skrivnosti in nič vedeli na kakšen način se to deli in komu, je potem to malo hecno. Mi smo zavezani varovanju poslovnih skrivnosti, če želite, da takšne stvari obravnavamo, ustrezno označite gradivo, bomo sejo zaprli in o tem opravili razpravo. Vsaj tako odgovorno, kot marsikje na kateremkoli ministrstvu. Zagotovo pa dvakrat bolj odgovorno. Ta zakon lahko označimo za zakon številka, za štiri gospodarske družbe Lex-4 ali Lex-971, kakorkoli želite. Se pravi, to je tipično namenski zakon pisan na kožo nekomu, štirim potrošnikom. In več denarja ni kot za štiri potrošnike, ker ste napisali zahteva 4 milijone in toliko evrov in da za ostale stvari bi bilo potrebnih še 10 milijonov evrov. to se pravi, da se ve točno kam se ta sredstva usmerjajo, za koga bodo šla, kako ti pogovori tečejo, ve pol ministrstva in cel kup novinarjev, ki niti niso raziskovalni, ampak so takšni, Državni zbor pa tega ne sme vedeti. In vi želite pozitivno odločitev in podporo projektom vlade. To, gospa ministrica, je neodgovorno od nas, da bi tak zakon podprli. Neodgovorno, ne glede na to, kaj vse smo z amandmajem predlagali. In od vas tudi neodgovorno, da to od nas zahtevate. To je neodgovorno od Vlade in neodgovorno od koalicije. Rad bi opozoril da smo se v relativno kratkem času na vašem ministrstvu srečali že drugič s pravno praznino. Mi smo na koncu poletja že morali sprejemati Zakon o rudarstvu, novelo zakona, kjer smo popravljali isto napako vlade, ki je vmes spreminjala zakon, nekaj odpravila, in potem ni bilo nobenega inšpekcijskega nadzora. To je zelo podobna zgodba, kot takrat, ko se je nekaj odpravilo pri Zakonu o kmetijskih zemljiščih in se je naredila neka luknja in takrat so se v neki predprejšnji vladi sprožili neki zemljiški postopki in tako naprej. Moram reči, da sem zaskrbljen ko spremljamo takšne rešitve, da sem zaskrbljen, ker popravljamo stvari, ki jih ni treba popravljati, da obravnavamo teme, ki jih ne bi bilo treba in da se potem na drugi strani tako Vlada kot koalicija še s tem hvalijo kako bomo pomagali komu. Nikomur, ker zamujamo in popravljamo zadeve. In moram reči, da je treba marsikaj narediti v tej koaliciji in tej vladi, da bomo prišli do pravih vsebinskih rešitev in ne nekih zadev za katerim se skrivate ali pa skrivate tiste svoje investitorje potencialne ali pa namišljene, katerim boste dodelili sredstva mimo javnih razpisov na osnovi dogovorov na štiri oči. To ni transparentna poraba javnih sredstev, če že tukaj ne moremo zvedeti. In še enkrat več se je pokazalo, da od neke vlade, ki ni sinhronizirana, ki ni organizirana, ki deluje po principu inercije in branja časopisnih članov in identifikacije problemov prek medijev ne moreš pričakovati nekih dobrih rešitev. Ne moreš. Ni sistema, ni koncepta, ni načina. In vse kar delamo, delamo z zamudo, s popravki, z odpravljanjem nekih zadev za nazaj in to vse rešujemo potem z nekimi nujnimi postopki, izrednimi sejami. Vlada in vladna koalicija sta sklicali v temu mandatu veliko izrednih sej, veliko, prekomerno, to lahko ugotovimo! Prekomerno kljub vsem inštrumentom, ki jih imate na razpolago, kljub vsemu ustroju, ki vas servisira ste prekomerno sklicevali razne seje. In da je mera polna po tem za to, da nekdo vtika nekaj v kolesje koalicije obtožujete tudi ali pa predvsem opozicijo, izključno opozicijo. Tudi v takšnih primerih, ko so kristalno čisti kot je ta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vidim še interes za razpravo. Kdor še želi razpravljati naj se prosim prijavi. Besedo ima gospod Radovan Žerjav.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Nedolgo tega smo bili priča eni možnosti tuje investicije v Mariboru, najbrž vam je bila poznana oziroma vsem dobro poznana investicija tujega podjetja, ki je želelo zaposliti, vsaj tako se je govorilo nekaj sto zaposlenih v Mariboru, izdelovalo bi neka specialna očala. In do nje ni prišlo zato, ker je prišlo do nekega arbitrarnega odločanja, o tem, ali je ta investicija pravšnja ali ta investicija ni pravšnja oziroma so pravi investitorji, niso pravi skratka po nekih pogojih. Tudi v tem zakonu, ki ga danes obravnavamo so neki pogoji, dvanajst milijonov evrov investicije, še neki drugi in da bo investicija bistveno prispevala k razvoju slovenskega gospodarstva. Torej govorimo o tujih investicijah, tuje investicije slovenskemu gospodarstvu najbrž ne bodo nič pomagale, slovenskemu gospodarstvu moramo pomagati mi sami. Ampak jaz menim, da pogojev ne rabimo, koga bomo pa omejevali? Naj pridejo, naj pridejo pa naj delajo, če želijo delati. Ampak po moji oceni tujih investicij ne bo tako dolgo dokler poslovno okolje v Sloveniji ne bo privlačno za tuje investicije. Ali pa če drugače hočete, ko bo poslovno okolje takšno, da slovenska podjetja ne bodo zapuščala Slovenije, takrat bo to poslovno okolje takšno, da bodo prihajali tudi tuji investitorji. In sam osebno sem precej skeptičen do teh tujih investicij, vsaj na našem koncu jih je bilo v zadnjem času dve, tri, takšne odmevne. Postavili so res takšne, bom rekel, marmorne hale, zelo lepe, na daleč bleščeče. Vanj so zaposlili ljudi, ki pa imajo minimalne plače ali pa nekaj malo več nad minimalno. Ali je to interes Republike Slovenije? Torej, tisti tuji investitorji, ki v tem trenutku prihajajo v Slovenijo, prihajajo za to, da koristijo ceneno delovno silo. Vprašanje, ki se postavlja je, kakšna je dejansko dodana vrednost teh tujih investicij v Sloveniji? Ali je to resnično kdo izmeril? Ali je kdo izmeril kakšen je doprinos teh sredstev, s katerimi država spodbuja tuje investicije, bom rekel, k gospodarski rasti slovenskega gospodarstva? Ali ne bi bilo morda bolje, če nimamo tega podatka, vendarle ta sredstva namenjati slovenskemu gospodarstvu in svojim podjetjem. Tista, ki imajo tu razvojna jedra, ki zaposlujejo raziskovalce, mimogrede ta tuja podjetja, o katerih sem jaz govoril, so zaposlili samo ljudi s srednješolsko izobrazbo, pa še to ne. Kje pa so naši inženirji? Kje so naši ekonomisti, univerzitetno izobraženi ljudje, mladi ljudje? Kam bomo pa te zaposlovali? In še ena primerjava. Denimo Lek. Zanimivo bi bilo narediti primerjavo Leka in Krke. Koliko investicij je od časa, ko je Lek v tuji lasti storil v Sloveniji in koliko je primerjalno v tem času storila investicij Krka v Republiki Sloveniji. Ti podatki bi bili zelo zanimivi. Po moji oceni se moramo v prvi vrsti lotiti svojih lastnih podjetij, in se z njimi ukvarjati. Sedaj smo mi ustanovili neko agencijo, če govorim samo o tistih, ki so v državni lasti, pretežni državni lasti, in s tem se ukvarjajo tam nekje v neki agenciji, neka direktorica. Na ministrstvu: mi nič ne vemo. Ukvarjajo se predvsem s kadrovskimi zadevami. Ne samo to, kdo bo sedel na vrhu podjetja, ampak tudi od kod bo prišel tisti obratovodja, pa vodja kakovosti in tako naprej, namesto, da bi se ukvarjali s samimi podjetji. Veliko bolj bi se morali ukvarjati s tem, kot pa preprosto reči: "ja, če podjetje pač ne gre, pa naj gre v stečaj." Ja, zelo lahko je to reči in podjetje poslati v stečaj. Postaviti novo podjetje, spoštovani, pa je veliko, veliko, veliko težje. In prav bi bilo, da bi temu slovenskemu gospodarstvu, ki je danes v težavah se malo bolj posvetili. Malo bolj prisluhnili kaj potrebujejo. Na vrhu gospodarstva, ne dolgo tega, je bilo marsikaj povedano. Treba je samo prisluhniti in tiste želje slovenskega gospodarstva udejanjiti. Ni treba odkrivati tople vode. Po moji oceni tujim investicijam, pač, dovoliti, da delajo brez kakršnihkoli pogojev. Jaz ne vidim nobenih razlogov, da postavljamo kakšne pogoje. Veliko bolje se je treba skoncentrirati na domača podjetja, spoštovana ministrica. Domačim je treba pomagati. Ta bodo ustvarjala nova delovna mesta. Tista delovna mesta o katerih se govori, da so delovna mesta z veliko dodano vrednostjo, ta delovna mesta, ki prihajajo iz tujine, to niso delovna mesta z visoko dodano vrednostjo. Jaz ga še nisem videl. Povejte mi enega. Eno tujo investicijo, ki je zaposlila 30, 40 diplomiranih inženirjev, ali pa 10, ki je zaposlila 10 doktorjev znanosti, ki ima takšen razvojni oddelek, da se ga izplača pogledati v Sloveniji. Takšno investicijo bi jaz rad videl, tujo investicijo. Imamo pa po drugi strani veliko slovenskih podjetij, ki to imajo. In bi bilo dobro, da se jim malo bolj posvetimo, da prisluhnemo. Ne nazadnje, da tudi več doktorjev znanosti iz vladnih inštitutov in tako naprej, kjer jih je vse preveč spravimo v slovensko gospodarstvo. To bi morale biti naše prioritete. Ne da tam raziskujejo v teh inštitutih veliko znanost, od katere slovensko gospodarstvo res nič nima, namesto da bi jih prezaposlili v slovensko gospodarstvo, v podjetja, ki imajo raziskovalne enote, ki imajo raziskovalna jedra, ki potrebujejo to znanje. Tako da še enkrat, gospa ministrica, več pozornosti posvetite domačim podjetjem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica s sodelavcem, spoštovani kolegice in kolegi! Sicer nisem član Odbora za gospodarstvo, ampak sem takoj pozitivno sprejel ta zakon. Čeprav po današnji diskusiji se mi zdi, da je spet prišlo do nekoordiniranega dela na relaciji posamezna ministrstva, Vlada, Državni zbor oziroma koalicija, že pri Zakonu o javnih financah. Ko takole poslušam, se mi zdi, da bi bilo zelo dobro, da bi tisti del uredbe oziroma tisti del Zakona o javnih financah, ki je govoril o veljavnosti uredbe, da bi še nekaj časa ostal, ker zagotovo je treba zagotoviti bistveno več manevrskega prostora. Jaz sem za to, da se Vladi oziroma ministrstvu da več manevrskega prostora, da lažje oceni, katera investicija je tista prava, ki bo prinesla nekaj pozitivnega slovenskemu gospodarstvu. Poznam kar nekaj firm, tudi prihajam iz okolja, kjer je ena takih močnih firm, ki zaposlujejo veliko število strokovnjakov, ki imajo zelo dober razvojni tim, ki bi zaposlil še več strokovnjakov, pa jih žal včasih tudi na slovenskem trgu ne dobi, pa ne bom o konkretni firmi govoril. Tako da so izkušnje v Sloveniji tako z domačimi kot s tujimi firmami različne. Torej, ker govorimo o amandmaju, se mi zdi, da bi bilo treba amandma, ki so ga predlagali kolegi, zaradi več manevrskega prostora sprejeti, če že zadevo obravnavamo z zakonom in če omejujemo z nekimi merljivimi podatki in tako dalje. Tako da se mi zdi, da bi Državni zbor veliko naredil, če bi ta amandma sprejel in bi verjetno marsikateri dejavnosti, marsikateremu investitorju odprl vrata v Sloveniji v prihodnjem obdobju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za besedo je prosila ministrica, gospa Darja Radić. Izvolite.
Hvala lepa. Gospodu Žerjavu bi odgovorila. Posebej sem preverila, 46 visoko izobraženih kemikov je zaposlilo podjetje Julon, Aquafil, investicije z italijanskim podjetjem, visoko tehnološka investicija. Gre za novo tehnologijo, ki se bo prvič v Sloveniji uporabila, in 46 visoko izobraženih kemikov bo zaposlenih s to tujo neposredno investicijo. In se strinjam z vami, tudi celotna politika Vlade na področju spodbujanja podjetništva in konkurenčnosti je usmerjena v spodbujanje ne tistih investicij, ki bodo odpirala delovna mesta, ki jih lahko plačajo samo z minimalno plačo. Tudi mi želimo sredstva, ta dragocena sredstva, ki jih imamo za spodbude, usmeriti v taka podjetja, ki bodo ustvarjala kakovostna delovna mesta. Se pravi, bodo lahko tudi plačali več kot samo minimalne plače. To je naš cilj. Glede investicije, ki ste jo omenili, se zahvaljujem, da niste omenili imena, ker tudi to, žal, so stvari, o katerih ne moremo takole govoriti, lahko pa – se opravičujem, ker se očitno nisem proceduralno tega lotila, lahko bi pa zaprli sejo. Zame ni problema sporočiti vam ali povedati, katere investicije so, vendar pred javnostjo ne želim tega narediti, zaradi tega, ker se verjetno sami prijavitelji ne bi strinjali s tem, dokler postopek ni zaključen. Toda to hočem reči, ravno tista investicija iz Maribora, ki je bila tudi medijsko že zelo izpostavljena, je bila taka, sami ste rekli, prvič, ko so prišli k nam, je bilo tisoč delovnih mest, potem jih je bilo vedno manj, omenili ste, nekaj sto. Na koncu se je izkazalo 100, ampak študentov, ne delovnih mest, takih pravih. Izkazalo se je tisto, kar je bilo danes večkrat omenjeno, da lastniki so oziroma tuji investitorji so ciprska podjetja. In potem mi povejte, kako naj se odločam za tako investicijo. Ali pa, kako naj predlagam Vladi sprejetje take investicije? Ali je to res v redu? In to vam želim povedati, s temi inštrumenti pa morate razumeti, da tudi na Ministrstvu poskušamo, tudi take primere izločiti, pravočasno izločiti, preden imamo probleme mi, pa še kdo drug, zaradi tovrstnih investicij. Kar se pa teh investicij tiče, ki so zdaj trenutno v obravnavi na ministrstvu - to pa lahko zagotovim, da ni nobeno ciprsko podjetje zadaj. Pa ne vem, mislim, smo tudi, kar se ciprskih podjetij tiče, moram reči, da smo včasih tudi, kako se temu reče, nefer, ker ni rečeno, da so vsa podjetja, ki so ustanovljena na Cipru, pa že po defaultu nepoštena ali pa imajo kakšne nepoštene namene. Tako, da včasih preveč zlorabljamo to ime ciprskih podjetij za nekaj, kar ima oznako slabo spredaj. Kar se tega tiče še enkrat želim poudariti, ne vem, zakaj ne želite razumeti, pa zadnjič to poudarjam, ta zakon ni pisan za te investicije, ki so trenutno v proceduri. Ta zakon je napisan kot procedura, ki bo veljala za te in seveda tudi za vse naslednje tuje neposredne investicije, ki bodo prišle v Slovenijo in za katere upam, da jih bo čim več. Lepo prosim, vzemite to tako in razumite to tako in te štiri investicije lahko, če je to dovoljeno, pa upam, da ne bom spet kakšno proceduralno napako naredila, lahko pošljem pod eno stopnjo zaupnosti vam v pregled, katere investicije oziroma katere vloge trenutno obravnavamo na ministrstvu. Nič ne skrivamo. Vse investicije so tudi postopki, v katerih smo jih obravnavali, zapisniki komisije so priloženi in boste lahko videli, za kakšne investicije gre. Dejstvo pa je, da v javnosti pa jih žal ne moremo omenjati, preden bodo potrjeni, bo o njih odločeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber ima besedo.
Hvala za besedo. Še vedno je moje mnenje, da si opozicija mora prizadevati predvsem za to, da vlada dela čim bolj transparentno in da seveda tudi nadzor nad tem parlament lahko vrši v skladu s svojimi pristojnostmi. To, kar pravite, da je ta zakon šlamastika zato, ker je Zakon o javnih financah določil, da je treba oziroma, da je mogoče skleniti neposredno pogodbo za tujo investicijo samo, če je zato sprejet poseben zakon se mi zdi izjemno potrebna in korektna rešitev. Sam osebno podpiram to rešitev v Zakonu o javnih financah. Zdaj, v zdajšnji zakonodaji velja, da lahko ministrica sama predlaga Vladi, s kom se bo sklenila pogodba. Niti ni nekih posebnih pogojev. Je sicer uredba sklenjena, objavljena, ampak tudi uredba je vladni dokument. To je izjemno visoko pooblastilo, da lahko z nekom skleneš neposredno pogodbo. In Zakon o javnih financah je zelo korektno napisan in zahteva, da se v teh primerih pripravi poseben zakon, zato je ta zakon danes v Državnem zboru in prav je, da ga sprejmemo čim prej. Tudi glede ostalih zadev ali naj pišejo tukaj imena podjetij ali ne v zakonu, zelo nenavadno je, da bi pisali imena podjetij v zakon. Mislim, da bi danes recimo pri tej razpravi prišlo vsaj 15, 20 predlogov iz najrazličnejših vrst. Jaz si želim to podjetje v tem zakonu, on bi si želel tretje. Oprostite tega zakona čez parlament, če pišemo imena, zagotovo ne spravimo skozi. Tako, da v zakon pač ni primerno, da se pišejo imena podjetij in tako, kot je ministrica povedala velja za vse tuje investitorje, ki bodo imeli interes, bodo na podlagi tega zakona lahko prišli do tistega trenutka, da tudi revizirajo svojo investicijo v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati k amandmaju in 2. členu? Še želite, izvolite, prijavite se k razpravi. Besedo ima gospod Ivan Grill.
Hvala lepa. Spoštovana, gospa ministrica. Če bi bil ta zakon tako kot vi tukaj zatrjujete resnično prepričljiv, lahko rečem, celo iskren in pa v korist tistim investitorjem iz tujine, ki bi tukaj želeli v Sloveniji resnično pripeljati neki know-how novo tehnologijo, ki bi imelo za posledico to, kar nam je vse skupaj cilj, tak zakon naj bi bil napisan na ta način kot je. Predvsem pa sem prepričan, da bi morali tukaj te pogoje postaviti na način, ki bi bili ne samo transparentni, ampak predvsem bi spodbujali različna podjetja predvsem iz tujine. Ampak, jaz sem mnenja predvsem ta, razprava me je tukaj spodbudila ali dala v razmislek, ker sam nisem član tega odbora, nisem te razprave zjutraj spremljal, da je to v bistvu sedaj že dogovorjeno, komu bo s tem zakonom možno seveda tudi ustreči, tudi s pomočjo komisije in tisto, kar seveda tukaj tudi sledi. Kakorkoli sedaj zmajate z glavo, jaz mislim da, verjetno je res, da vi nimate sedaj uradno tistih vlog za te investicijske subvencije, ampak da so v ozadju pa bili neki razgovori, dogovori ali pa celo zaobljube, da se je ta zakon seveda tudi tako pripravil. Kajti, nerazumljivo je tudi meni, zakaj zaostriti pogoj. Kajti tukaj so pogoji, v bistvu, tako enemu, drugemu kriteriju se pač vrstijo, da je na koncu verjetno tisti zbor, ki bodo lahko skozi to sito šli skozi bistveno manjši ali pa seveda tudi zoženo. Tudi sam, sem tega mnenja, ko je bilo danes v razpravi večkrat omenjeno, težko je pričakovati, če je klima v Sloveniji že za naše podjetnike tako slaba, da tisti najuspešnejši razmišljajo pa ne samo razmišljajo, dejansko se odločajo, da svojo proizvodnjo širijo ali pa selijo navzven, kako pa, samo na podlagi sedaj nekega takega zakona pričakovati, da bodo pa drugi podjetniki prišli k nam. Tudi tukaj je neka nelogičnost. Predvsem pa, poglejte, jaz bi tudi verjel, če bi vsako sejo Državnega zbora, redno sejo imam v mislih, predvsem z vašega resorja imeli dva ali tri zakone, interventne zakone bi lahko tudi razumeli, da bi bili, ki bi predvsem sledili potrebam ali zahtevam našega gospodarstva. Sprašujem vas ob tem, koliko tistih zahtev, ki so, mislim da tudi na vas naslovili predvsem mali podjetniki oziroma Obrtna zbornica Slovenije, ki dejansko so vam napisali, pa ne samo vam, tudi drugim resorjem, kaj pričakujejo, kaj želijo, da se bo v Sloveniji spremenilo, da bodo lahko oni zaživeli. Skupaj bi bilo treba te zadeve nekako vlagati v proceduro pa, da se to seveda sprejme. Potem bi človek imel bolj občutek, da si res ministrstvo, vlada prizadevata, da bi sledili temu. Ampak poglejte, samo ta zakon pa zagotovo ta občutek ne daje in jaz tudi na podlagi obrazložitve matičnega delovnega telesa, pripomb Zakonodajno-pravne službe pa tudi vaša obrazložitev, zakaj ne podpirate amandmajev Slovenske demokratske stranke nimam vtisa, da je to res namen dobiti, pritegniti tiste investitorje, ki bodo v Sloveniji res nekaj lahko doprinesli, ne samo v številu delovnih mest, ampak tudi z nekimi novimi tehnologijami in nenazadnje z davkom, ki bi ga seveda tukaj tudi plačali, ne pa, da bomo investirali ali pa subvencionirali taka podjetja, ki bodo seveda z računovodskimi takimi ali drugačnimi triki davek v bistvu ves prikazali oziroma poslovni izid prikazali tako, da davka ne bo. Tako da, jaz upam, da bo podpora našim amandmajem, da se vsaj na ta način ta zakon nekoliko bolj odpre. Bi bilo pa seveda bistveno bolj zanimivo, da bi mogoče ta zakon celo padel pa, da se ga še enkrat obravnava pa, da bi tam, kot ste rekli, brez zadržkov lahko razkrili, za katere investitorje dejansko se lahko tudi pogovarjamo za naprej. Tako, da jaz bom te amandmaje podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica Darja Radić, izvolite.
Hvala lepa. Jaz samo na tiste zahteve za, moram reči, da niti ena zahteva ni v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo. Smo pa kot resorno ministrstvo poskrbeli za koordinacijo, za usklajevanje z drugimi ministri, ki imajo pristojnosti, za te ukrepe in mislim, da smo pripravili tudi zelo konstruktivne odgovore z Obrtno zbornico. Jasno, da 100 % ne bodo izpolnjeni, še nobeni niso bile do zdaj, ampak kar en lep del zahtev pa je v bistvu upoštevanih. Kar se pa tega zakona pa še enkrat poudarjam, gre samo za prenos pravne podlage, na podlagi katerih smo zdaj že obravnavali; iz uredbe v zakon, zato ker je tako določil novi Zakon o javnih financah. Samo v tem je pravzaprav razlika in te vloge, ki so danes na ministrstvu so bile obravnavane po uredbi, nismo se nekaj naprej menili brez podlage in šele potem delali podlago. Prišle so na ministrstvo in bile obravnavane po tej uredbi, vmes se je spremenil Zakon o javnih financah, ki je rekel, da je uredba premalo, da moramo merila prenesti v zakon in s tem zakonom to delamo. Upam, da je to pojasnilo dosti jasno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Anton Kampuš.
Spoštovani predsednik, ministrica, kolegice in kolegi! Hvala lepa za besedo predsednik. Danes sem zelo strpno in pa počasi s preudarkom poslušal razprave in seveda, če sem slišal mojega kolega, ki je rekel takole, da se je stavil na račun tega in tega in na račun tega na veliko razpravljal, potem je res čuden ta parlament, če razpravljam na račun nekih stav in seveda praksa, ki je v Sloveniji v tem trenutku tudi izhaja iz tega parlamenta, mi ni prijetna. Če želimo neko poslovno okolje z nekim dodatnim zakonom izboljšati, torej si ne želimo. Ne, obratno. Še poslabšali bi pogoje. Želimo še poslabšati pogoje? Torej to ni normalno in ni sprejemljivo. Jaz si samo želim, da bi seveda zagotovili prijaznejšo poslovno okolje za vse naše domače investitorje, naše domače firme, kakor tudi za tuje investitorje, saj se nas tuji investitorji kar izogibajo. Na račun tega je treba sprejeti ta zakon in ne vem ali je zdaj nekomu ali pa nekomu eno delovno mesto nič ne pomeni? V redu. Ali 10 delovnih mest nič ne pomeni? Tudi v redu. Ali več kot 100 delovnih mest nekomu nič ne pomeni? To me pa čudi. Verjetno nekateri ne vedo kaj sploh pomeni imeti to delovno mesto. Imeti delovno mesto, si zagotavljajo svojo eksistenco in iz tega se preživljati in tako naprej. Smešno je govoriti včasih o tem, da tuje investicije ne bodo izboljšale gospodarske slike v Sloveniji. Jaz pravim tako. Seveda bodo, tudi, tudi in tudi. Vse investicije so v Slovenji dobrodošle iz več vidikov. Prvi vidik je seveda za mene novo delovno mesto, drugo pa seveda vse investicije so dobrodošle še posebej v času, torej sedanjem, v času krize, ki seveda spodbudijo tudi druga delovna mesta. Verjetno so firme, ki jih je treba zgraditi, če nekdo pride na novo v Slovenijo, tudi za sabo potegnejo nekaj novih delovnih mest. Zdaj pa seveda je jasno, da dobivamo nov zakon. Prej je bila uredba, tako kot ministrica pravi. S tem dajemo posebno pooblastilo Vladi Republike Slovenije oziroma Ministrstvu za gospodarstvo in v tem trenutku v Sloveniji poznamo dva postopka. Prvi postopek je čisto običajen. Torej je javni razpis, kateri je tudi sedaj odprt in se na njega lahko prijavijo tuji investitorji po normalnem postopku in seveda poseben oziroma za izredne razmere. To pa pomeni neposredno potrditev investicij, tako kot je ministrica rekla, torej gre za posebne odločitve, za hitre odločitve, ko je treba nekaj na hitro, torej ko pride nek investitor in ima vse pripravljeno za investicijo in je treba na hitro odločiti ali je ta investicija tudi izredno pomembna za Slovenijo iz več vidikov. Za mene je pozitivno to, da iz tega konteksta dobivamo nova delovna mesta in da k tem novim delovnim mestom spada tudi support, torej, če pride neka nova firma in investira v Sloveniji, potem k temu gre tudi support, ki pomeni veliko število podkooperantov, ki po navadi sodelujejo regijsko ali z bližnjimi in v smislu različnih uslug, če drugega ne, vsaj prometne distribucije ter drugo sodelovanje različnih podkooperantov po potrebi. Treba je omeniti tudi to, da iz tega izhaja plačilo dajatev za delavce, da iz tega izhajajo vse druge davčne obveznosti, da iz tega izhajajo tudi druge bančne transakcije in takšen zakon je za Slovenijo potreben. Ker je bilo veliko razprav tudi o nekaterih, torej tudi nekatere firme so že bile omenjene, na primer kot Renault. Renault je v Sloveniji posebna zgodba, in sicer pozitivna zgodba. Pozitivna zgodba v tem smislu, da je treba tudi vsa delovna mesta, ki v tem trenutku so, ohranjati. Tudi to je pozitivna vrednota, ohranjanje delovnih mest v Sloveniji. Pri Renaultu je verjetno treba reči, da je tudi to na nek način pomoč, da ne bi prišlo do tega kot nekateri načrtujejo v Sloveniji, to je selitev nekaterih firm drugam, kjer je ugodnejša ali cenejša delovna sila. Tudi to je treba upoštevati in tudi to je res, zaradi tega je tudi Renault treba naprej podpirati. In še posebej, če pogledamo ali če malo prelistate naše eminentne časopise vidite kooperacija Daimlerja in Renaulta, torej to je pozitivni trend, ki nam prinaša nadaljevanje te zgodbe v Renaultu in verjetno tudi izboljšanje in tudi nova delovna mesta. Tako, da bi si upal reči, da je ta zakon že takšen, da ga je treba podpreti in je kar primeren za to okolje.
Hvala lepa. Želi poleg gospoda Tanka še kdo besedo? Ne. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. No, na osnovi teh dveh zadnjih razprav koalicijskih poslancev, pa smo lahko kar malo razočarani. Vlada je zapisala v svojo obrazložitev, da je treba zakon sprejeti zato, ker da se odpravlja praznina, ki je nastala s sprejetjem nekega drugega zakona. To je ključen problem. In ta zakon je ne v celoti nadomestilo za uredbo, ki do sedaj omogoča to isto, kar se je delalo na tem področju. Ta zakon ne predstavlja nobene dodane vrednosti v primerjavi z uredbo, nobene. Postopki bodo tekli ravno tako skrivnostno kot so po uredbi. Državni zbor ne bo vedel nič o teh pomembnih naložbah ali sofinanciranih tujih investicij v Sloveniji, ni vedel po uredbi, ne bo vedel po zakonu. Nič. In tu mislim, da je problem. Če sprejemamo neke proračunske vire za neke namenske investicije in od nas želite odločitev, potem bi bilo odgovorno od Vlade, da pove za koga to gre, ker to je namenski zakon. Gre za tuje investicije, gre za, bom bolj natančen, štiri tuje investicije, tako je zapisano, in gre za predvidoma 971 delovnih mest. Tako piše v obrazložitvi vladnega predloga, torej vemo vse, ne vemo samo imen. In to je nekorektno, da se poslancem Državnega zbora, ki morajo odobriti proračunski vir za neke tuje naložbe to skriva. Prej sem rekel, da je možno, da gre lahko tudi za slovenska podjetja iz Cipra ali Nizozemske, tudi tehnološka podjetja lahko iz Nizozemske v slovenski lasti. Lahko gre, ampak to ni najbrž poslovna skrivnost. Ta podjetja so tam, po več jih je na istem naslovu in tako naprej. In me zanima ali gre v teh konkretnih primerih za neka dejansko nova podjetja ali gre za prevzeme obstoječih podjetij z nekaj obljubami o povečanju zaposlenih? To je tudi eno takšno temeljno vprašanje, ki bi ga bilo treba razrešiti. Vendar, dokler ne vemo na koga se to nanaša, je to tudi problem. Druga stvar kar pa je pa je filozofija. V času ko nam izredno rastejo nezaposleni, to se pravi, ko je prišlo do bistvenega povečanja na Uradu za zaposlovanje, to se pravi zdaj smo nekje na 115 tisoč brezposelnih, Vlada zaostruje pogoje za pridobitev državne pomoči za tuje investicije. To se pravi v času največje krize, ko bi rabili najbolj odpreti zadeve, da bi do teh tujih investicij prišlo, jih Vlada stiska, poslabšuje. In tisti, ki niste prebrali zakona, poglejte uredbo, poglejte zakon in poglejte naš amandma. To, kar predlaga Vlada je logično v primerih, ko bi rad zaprl, ko se otepaš tujih investicij, to je takrat, ko jih imaš že preveč, da zaostruješ pogoje. V primerih, ko pa ti rapidno rastejo nezaposleni na Zavodu za zaposlovanje, pa moraš zadevo v nasprotno smer odpreti, da boš dobil interesentov isto ali bistveno več kot jih je zdaj. To bi bila prava pot in v to smer gre naš amandma. In v tem konkretnem primeru pomeni vladni zakon bistveno poslabšanje tistih pogojev, ki so bili zapisani v uredbi, bistveno poslabšanje. In kar je najhujše, nelogično, povsem v nasprotno smer gre to. Takrat, ko največ potrebuješ investicij moraš zadevo najbolj odpreti, takrat ko si nasitil zadeve, ko pravzaprav nimaš več zaposlenih ali tako naprej, pa lahko nekoliko stiskaš pogoje za pridobivanje teh sredstev. In tu je point tega našega amandmaja. In me čudijo razprave vseh tistih poslancev v koaliciji, ki naj bi, ki imate toliko pohvalnih besed o rešitvi, ki zadeve poslabšuje. To vam lahko ministrica zdaj pove v dveh stavkih, da je to res. Uredba je bila blažja rešitev, zakon prinaša ostrejše pogoje in naš amandma te pogoje blaži. Drži? Jih blaži, sprošča in ne razumem vseh tistih, vas, ki se tako borite za nova delovna mesta, da govorite prav nasprotno, v nasprotno smer. Nemogoče je pričakovati v Ljubljani nove investicije, kaj šele v nekih perifernih območjih, kot so prekoobmejne zadeve, tam kjer še ceste ni primerne za kakšno tujo naložbo. In tu je treba ostro ugovarjati tem vašim ugotovitvam, ki jih imate v razpravah. Ravno nasprotno gredo naši amandmaji, ravno v nasprotni smeri. In če želimo karkoli konkretnega storiti na tem področju, če želimo zadeve sprostiti, potem je treba naš amandma sprejeti. Ni druge rešitve, če pa želite zadeve zapreti in delati tako selekcijo, kot se dogaja v vladnih službah, ko pridejo samo izbranci do pomembnih sredstev, proračunskih, do pomembnih sofinanciranj, bodisi na tehnološkem razvoju, tam še posebej, ker so pač nekatere zadeve tja prenesene že s spremembo zakona v tem mandatu, potem je to problem in jaz predlagam, da amandma podprete, da če je treba za tretjo obravnavo še kaj spremenite in izboljšate in da se potem dejansko zasleduje tiste cilje, ki jih želite, se pravi tuje naložbe, zaposlovanje visoko izobraženih kadrov, nove firme in tako naprej. To je edini način. Če pa boste to stiskali, zaostrovali, dvigovali pogoje v teh časih to najbrž ni primeren korak. Najbrž ni! Ima okolica, tako kot v mnogih drugih primerih Hrvaška, Madžarska in ostale države bistveno boljše pogoje, bistveno bolj odprte zadeve in zato tudi tja tečejo investicije. Mi pa rešujemo samo tisto, kar je škartirano na teh trgih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Javil se je še gospod Lojze Posedel. Še kdo? Pravite kasneje. Gospod Lojze Posedel, izvolite.
Hvala lepa za besedo gospod podpredsednik. Malce v šali, čeprav tudi zelo zares na Odboru za gospodarstvo smo danes slišali napoved kako dolga bo razprava in kako se bo prikazalo tudi to, zelo dobro potezo Vlade kot tisto, ki je slaba, ki bi lahko bila boljša ampak glede na to, da kolega Vizjaka ni, smo malo le računali, da temu ne bo tako pa vidimo da so tudi drugi strokovnjaki, pod narekovaji, ki želijo pokazati tako enostavno, tako logično, tako tudi zakonsko nujno potrebno potezo kot je ta sprememba zakona. Bilo je vsaj šestkrat povedano, vse poslanske skupine so povedale, da to podpirajo ali pa podpiramo zato, ker je resnično pravna praznina, ki je nastala z novim Zakonom o javnih financah in da je zato, da lahko pride do vlaganj treba to sprejeti. In brez tega, brez spremembe zakona ni res to kar je bilo malo prej rečeno, da uredba velja in bi lahko delali že tako kot je do zdaj tudi naprej. Ne, izrecno je treba sprejeti ta zakon zato, da se nadomesti uredba s tem zakonom, s temi spremembami. Zato je bilo tudi na Odboru za gospodarstvo nekajkrat povedano, da ne gre za poslabševanje pogojev ampak, da gredo ti kriteriji, ki morajo biti izpolnjeni zato, da bodo omejena sredstva, ki so na razpolago za ta neposredna vlaganja toliko bolj kvalitetno vložena zato, da bodo učinki za naše gospodarstvo, za Slovenijo, toliko boljši. Zato me res čudi, da se zadevo, ki bo dobra za podjetja želi prikazati kot neko slabo dejanje in da bi bilo lahko še boljše. Enako kot postopek samega izbiranja, ki je ničkolikokrat bil prikazan, da so kriteriji v uredbi zapisani, da ima komisija predpisan postopek izbire in da se to ne dela za izbrane investitorje, najmanj pa to, da bi se o vseh neposrednih dogovorih, ki se odvijajo in ki so logični razpravljali pred tem v parlamentu ali da bi se na odboru, tako, kot je bilo skoraj zahtevano, zasliševalo ministrico za gospodarstvo, kateri so tisti projekti in tisti investitorji s katerimi se to pripravlja. Tako da, jaz sem prepričan, da so tako pogoji, ki so zapisani, tako kriteriji kot sama sprememba dobri za gospodarstvo in da je treba to sprejeti v takšni predlagani obliki. Hvala.
Hvala lepa. Želi poleg gospoda Krivica še kdo razpravljati? Gospod Danijel Krivec, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Predhodnik me je spodbudil, da moram nekaj še vseeno dodati. Tudi jaz sem bil na odboru dopoldne in odbor je bil omejen na dveurno razpravo zaradi nadaljevanja drugih sej in tudi na odboru smo ugotovili, da se v temu členu zadeva spreminja v primerjavi z dosedanjo uredbo in je bilo tudi najavljeno da bomo predlagali amandma in tudi načeloma je bil odbor naklonjen temu da se pogleda ali je ta rešitev boljša ali slabša od obstoječe, ki velja sedaj v uredbi. In nobeden od nas razpravljavcev ni rekel, da nasprotuje temu zakonu, nobeden od nas ni razpravljal, da je zakon neprimeren ali da ga ne podpiramo, vendar smo opozarjali na to, da ni primerno, da v tem trenutku pogoje poslabšujemo. Samo o tem govorimo in verjamem, da ste korektno pregledali amandma, ki je predlagan. Ne ruši nobenega zakona, samo vrača v tem členu pogoje, ki so veljali v dosedanji uredbi, ki so veljali zadnjih mogoče par let in na osnovi katerih so tudi dosedanje prijave, te štiri o katerih je omemba in se jaz o tem ne sprašujem, ampak za te štiri so veljali pogoji, ki so veljali v uredbi in predlog je bil, da se pogoji tudi za naprej ne spreminjajo, sprememba pa gre na slabše. Če bi šla sprememba v olajšanje pogojev za nove investicije, verjetno mi amandmaja ne bi vložili. Ker pa Vlada s tem predlogom zaostruje pogoje v tem najbolj neugodnem času za investicije pa se nam zdi primerno in o tem vsi v tem parlamentu ves čas govorimo, da je treba investicije spodbujati in zagotavljati nova delovna mesta, zato smo se počutili za potrebne, da predlagamo rešitev kot je do zdaj v uredbi veljala, ki olajšuje pogoje za prijavo. Tako, da razprava na odboru dejansko ni bila zaključena, časovna stiska nas je privedla do tega, da o kakšnih amandmajih tam ni bilo govora, čeprav je bila pobuda naj si vzamemo pavzo in predlagamo amandma in v tem primeru bi že na odboru o tem razpravljali in verjetno bi se člani odbora, ki se pa na gospodarstvo kar dobro spoznajo po mojem mnenju, verjetno ta predlog tudi podprli, ker je edino smiseln, ker noben v nobeni razpravi, niti na odboru, niti danes tu v Državnem zboru ni razpravljal o tem, da je pristaš tega, da pogoje zaostrujemo, ampak vsi govorite o tem, da morajo biti pogoji čim bolj liberalni, odprti za nove investicije. Zato amandma to korigira in zato prosim, da ga tudi podprete.
Hvala lepa. Vidim, da ni več želje po razpravi o 2. členu in amandmaju k 2. členu. Zaradi tega zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj, to je ob 22.25. Lahko? S tem prekinjam to točko dnevnega reda in tudi 39. sejo, ki jo bomo nadaljevali z glasovanjem ob 22.25.
Spoštovani kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, spoštovani gospe in gospodje. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o volilni in referendumski kampanji. Nadaljujemo z drugo obravnavo predloga zakona, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 9. februarja 2011. Dva amandmaja sta vložena k 2. členu predloga zakona; to sta amandmaja Slovenske demokratske stranke in Slovenske ljudske stranke v enakem besedilu. Zato bomo hkrati odločali o obeh predlaganih amandmajih. Glasujemo. Pardon. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 46. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih in drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagana amandmaja nista bila sprejeta prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Želi kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Gospod Branko Grims, izvolite.
Spoštovani! Poslanska skupina SDS seveda ne bo podprla zakona, katerega obrazložitev se bere kot stare šale Radia Erevan. Utemeljitev, da gre za ustavno urejanje na osnovi odločbe Ustavnega sodišča skladno z odločbo Ustavnega sodišča in vsebino, ki jo je predpisalo, je seveda zapisano v obrazložitvi. Dejansko pa gre za dve leti prepozno urejanje nečesa, kar bi moralo po odločbi Ustavnega sodišča biti urejeno že leta 2009, in to tako, da se poleg tistega, kar je naložilo Ustavno sodišče, v resnici se hoče Vlado postaviti v privilegiran položaj proti vsem ostalim subjektom v tej zgodbi. Dejansko je sodišče namreč odločilo zgolj v korist enega od ustavnih predlagateljev zahteve za referendum, to je Državni svet, medtem ko vlada po Ustavi in zakonu ne more biti tista, ki zahteva referendum. To so lahko volivke in volivci, 40 tisoč overjenih podpisov, lahko 30 poslank in poslancev, najmanj 30 s svojimi podpisi, lahko sklep Državnega zbora, se pravi večina vseh poslank in poslancev ali pa Državni svet. Vlade v tej zgodbi, kot rečeno, ni in očitno gre za to, da si ena in ista politična sila hoče vnaprej postaviti neko boljše privilegirano izhodišče v času, ko se sicer na vseh koncih zateguje pas. Zakaj je referendum tak trn v peti, pa je jasno vsakomur, ki je prebral učbenik ustavnega prava Omejitev oblasti, v katerem zelo jasno piše, da je referendum danes v parlamentarnem sistemu edino učinkovito orodje omejevanja oblasti. In za to gre. Zanima vas pač oblast brez omejitev, toda mi bomo glasovali proti.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? [[Ne.]] Prehajamo torej na glasovanje o amandmaju oziroma prehajamo na glasovanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 33. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij. Nadaljujemo z drugo obravnavo tega zakona, to je z odločanjem o vloženem amandmaju k 2. členu zakona. Amandma je vložila Slovenska demokratska stranka. Gospod Krivec izvolite. V imenu poslanske skupine? Gospod Krivec ima obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. V poslanski skupini bomo amandma, ki je vložen, seveda podprli. Apeliram pa na vse poslance, ki so jih v zadnjem obdobju polna usta tega, kako moramo se konkretno spoprijemati s krizo, omogočati nova delovna mesta, spodbujati tuje investicije, da ta amandma podprejo in s tem dokažejo, da so dejansko na tem nivoju tudi začeli delati. Kajti, ko pride konkreten predlog v proceduro se ugotovi, ali so nas polne besede, ali so tudi konkretna dejanja za tistim, kar govorimo. In predlog zakona, ki zaostruje pogoje v tem primeru mislim, da za večino vas ne bi smel biti primeren in bi se morali strinjati s predlogom amandmaja, ki samo povzema dosedanjo ureditev v tem primeru. Želim vas še enkrat spodbuditi, da preidete od besed tudi k dejanjem.
Hvala lepa. Želi kdo obrazložiti glas v svojem imenu? Ne. Prehajamo na glasovanje. Na glasovanje dajem amandma k 2. členu zakona. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 44. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in s tem z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Zato prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o zakonu. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 1. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je bil zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 39. izredno sejo Državnega zbora. Hvala lepa. Seja se je končala 9. februarja 2011 ob 22.34.