Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam nadaljevanje 29. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščena sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Bogdan Barovič, Samo Bevk od 16.00 ure dalje, Janez Cimperman, Silva Črnugelj, Marko Diaci, Zoran Gračner, Roman Jakič, Aurelio Juri, Franc Kangler, Ivan Kebrič, Milan Kopušar od 18.30 ure dalje, Janez Kramberger, Aleksander Merlo, Valentin Pohorec, Ciril Pucko, Franc Pukšič, Jožef Špindler, Jože Tanko in Janko Veber. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZAGOTAVLJANJU NAVIGACIJSKIH SLUŽB ZRAČNEGA PROMETA. Predstavnike vlade in gospoda ministra med nami prav lepo pozdravljam. Predlog zakona je za tretjo obravnavo pripravila Vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dopolnilno obrazložitev predloga zakona. Gospod minister za promet, Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Vlada je na podlagi sklepa 28. seje državnega zbora pripravila besedilo predloga zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa za tretjo obravnavo v državnem zboru, v katerega je vključila vse v drugi obravnavi sprejete amandmaje ter opravila nekaj nomotehničnih popravkov in preštevilčenje členov predloga zakona. Določila je tudi besedilo amandmajev k 3., 13. in 29. členu predloga zakona za tretjo obravnavo, z namenom, da se odpravijo določene neskladnosti, ki so nastale po sprejetju amandmajev v drugi obravnavi predloga zakona. Ravno tako je vlada pripravila tudi dva uskladitvena amandmaja. Skladno s predhodnimi navedbami predlagam, da državni zbor besedilo predloga zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa skupaj s predlogi amandmajev vlade in pozneje tudi uskladitvenimi amandmaji vlade sprejme in s tem omogoči čimprejšnjo reorganizacijo sistema navigacijskih služb zračnega prometa v Republiki Sloveniji. Pri tem bi še poudaril oziroma predlagam, da damo možnost zakonodajno-pravni službi državnega zbora, da v 9. členu lahko izvede manjšo korekturo. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. O predlogu zakona v celoti dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Najprej nam bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil gospod Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Predstavniki vlade z ministrom na čelu, spoštovane kolegice poslanke in poslanci! Razpravljamo o zelo pomembnem zakonu, ker je organizacija navigacijskih služb izredno pomembna za delovanje oziroma za varnost v zračnem prometu. Nesreče na področju letalstva se sicer redko dogajajo, ko pa se dogodijo, pa so posledice takšnih nesreč večinoma velike, če ne celo katastrofalne. Za delovanje navigacijskih služb je gotovo treba zagotoviti, da te službe delujejo varno, redno, nemoteno, pa tudi, da so fleksibilne, tako pri organizaciji kot pri finančnih in kadrovskih vprašanjih. To je sigurno javni interes države na tem področju. Ta zakon predvideva ustanovitev javnega podjetja, ki bo v 100% lastnini države. Na to javno podjetje pa se potem prenesejo vsi delavci, ki so trenutno na tem področju zaposleni. Gre za približno 137 delavcev v tem trenutku. Na to javno podjetje se tudi prenese vse premoženje in pa, v sam začetek delovanja tega podjetja se vložijo sredstva iz proračuna v višini 240 milijonov slovenskih tolarjev. Tri službe, ki sedaj delujejo v okviru uprave Republike Slovenije za civilno letalstvo, to so služba letalskih informacij, potem služba zračnega prometa in pa služba letalskih telekomunikacij, bodo torej po novem, ko bo zakon sprejet, delovale v okviru tega javnega podjetja, med tem ko še vedno dve službi, in sicer služba letalske meteorologije in pa služba iskanja in pa reševanja zrakoplovov ostaneta organizirani v okviru ministrstva za okolje in prostor. V Novi Sloveniji smo že povedali in še vedno mislimo, da bi bilo primerneje te službe v celoti organizirati, zaradi razlogov, ki sem jih prej navedel, se pravi varnosti, fleksibilnosti, organizacijskih in pa finančnih ter kadrovskih vprašanj, v okviru enovitega podjetja. Vlada sicer meni drugače, tudi večina v tem parlamentu in konec koncev tudi v Novi Sloveniji takšni rešitvi ne bomo nasprotovali. Prepričani pa smo, da bo s takšno organizacijo zagotovljeno to, kar se od tega pričakuje. To je predvsem varnost in pa seveda, da bo to javno podjetje opravljalo službo za vsa letališča, navigacijsko službo za vsa letališča, ne pa samo za dve letališči, kar je bilotudi večkrat omenjeno v sami razpravi v drugem branju. Predvidevamo in upamo, da bo pogodba, ki jo bo potrebno skleniti na podlagi sprejetega zakona med vlado in pa tem javnim podjetjem, zastavljena tako, da bo to upoštevala. In pa še eno, naj povem, mi pričakujemo, da bo to, kar se plačuje, tudi ostalo v tej višini, kot je vlada obljubila, se pravi, da bo pristojbina ostala na ravni teh 70 evrov, o čemer je bila v tem državnem zboru tudi razprava. Hvala lepa. Zakon bomo v naši poslanski skupini podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni! V Slovenski nacionalni stranki se sicer strinjamo, da je materija, ki jo obravnava zakon, zelo pomembna. Ravno zaradi tega je pa potrebno, da bi bil tudi zakon dober, da bi bila organizacijska oblika oziroma matično podjetje boljše in da bi matično podjetje lahko zadostovalo oziroma opravljalo aktivnosti, ki jim jih ta zakon narekuje. Žal pa v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da zakon ne bo mogel zaživeti oziroma da podjetje Kontrola zračnega prometa Slovenije d.o.o. ne bo mogla opravljati funkcij, ki ji nalaga za zakon. Dejstvo je, da pravnoformalno zadeva ne more vzdržati. Zato bom prosil na koncu za komentar ministra, kajti seveda tudi želja Slovenske nacionalne stranke je po čim večji kvaliteti tovrstnih aktivnosti v naši državi. Poglejte, predlagatelj v 4. členu oziroma v 3. členu govori o javnem podjetju oziroma o službah in potem navaja, katere so in da se za te službe uporablja zakon o gospodarskih javnih službah. Dejstvo je, da se po zakonu o gospodarskih javnih službah javna podjetja kot ena izmed oblik opravljanja gospodarskih javnih služb ustanavljajo za področje energetike, prometa, zvez, komunale, vodnega gospodarstva in celotne logistike pod vplivom države. Do tu je predlagatelj sledil smernicam, ki veljajo v slovenski zakonodaji. Dejstvo je, da za gospodarske javne službe oziroma družbe velja princip, da njihov prvobitni namen ni ustvarjanje dobička, ampak zagotavljanje nekih aktivnosti, ki omogočajo državi lažje bivanje, varnost in podobno. Skratka, ne in pa le zgolj dobiček. Po drugi strani oziroma v nadaljevanju pa predlagatelj zakona izgubi zeleno nit, kar je stalna praksa slovenske vlade pri ustanavljanju javnih podjetij. In ta praksa se, žal, vedno, v vsakem primeru izkaže kot negativna. Skratka, v nadaljevanju, v 4. členu, ki govori o ustanovitvi, firmi in pa sedežu javnega podjetja, pa poleg določb zakona o javnih gospodarskih družbah dodaja zakon o gospodarskih družbah. Naša izvršilna veja oblasti in pa ta parlament se je že zdavnaj odločil, da bomo ločili med pojmom gospodarske družbe in javne gospodarske družbe. Kajti gospodarske družbe so ustanovljene z namenom ustvarjanja dobička. Gospodarske javne službe so ustvarjene z namenom zagotavljanja javnega interesa. To je bistvena razlika. Toda slovenska vlada, predlagatelj tudi tokrat skuša oba zakona oziroma podjetje ustanoviti po obeh zakonih. Zato je javno podjetje Kontrola zračnega prometa Republike Slovenije d.o.o. D.o.o je gospodarska družba, kapitalska družba, katere osnovni namen je zagotavljanje dobička. Seveda pa to ni edina pomanjkljivost tega zakona. Kajti dejstvo je, da iz statusne spremembe oziroma opredelitve določenega zakona izhajajo pravice in obveznosti tega podjetja. Govorimo o financiranju, zaposlovanju in pa o statusu v pravnem pogledu obstoječega podjetja. V Slovenski nacionalni stranki smatramo, da če že dajemo soglasje k reorganizaciji te dejavnosti, potem dajmo tako soglasje k taki reorganizaciji, ki bo lahko preživela tudi v pravnem pogledu. Verjetno vsi vi, ki se tudi ukvarjate z lokalno politiko, poznate primere, ko lokalne skupnosti po eni strani ustanavljajo podjetja na podlagi zakona o gospodarskih javnih službah, po drugi strani podjetja, isto podjetje na podlagi zakona o gospodarskih družbah. In do takih nepravilnosti prihaja. Po oceni Slovenske nacionalne stranke je potrebno zakon zaradi te malomarnosti - jaz iskreno upam seveda, da je bila malomarnost - zavreči. Predlagatelj se mora odločiti, ali bo imel podjetje, ki skrbi za izvajanje nalog iz naslova tega zakona, in te naloge so pomembne in o tem sploh ni debate. Kajti dejstvo je, da to področje moramo urediti. Ampak, smiselno bi bilo, da to področje uredimo na ta način, da bo tudi pravnoformalno vzdržalo in omogočilo izvajanje nalog, ki jih drugače predpisuje ta zakon. Gospod minister, jaz vas bom iskreno prosil za pojasnilo v povezavi z dilemo: zakon o gospodarskih javnih službah in pa zakon o gospodarskih družbah. Mislim, da ste s tem seznanjeni, v kolikor niste, lahko tudi pri meni dobite oba zakona, ki ločujeta statusne oblike oziroma specifizirata statusne oblike, ki imajo seveda posledice v pravnem prometu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Jože Avšič. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Torej, danes smo pred zadnjim dejanjem sprejemanja zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa. Ta zakon ureja, kot smo že slišali, zelo pomembno področje zagotavljanja navigacijskih služb, ureja vrste, obliko in način ter delovno in organizacijsko zasnovo upravljanja navigacijskih služb zračnega prometa z vsemi strokovnimi, tehničnimi in materialnimi podlagami za njihovo delovanje. Že v prvem in drugem branju smo se v bistvu odločili za koncept, ki ga bomo danes nedvomno tudi potrdili, torej da Republika Slovenija zagotavlja navigacijske službe zračnega prometa v skladu z zakonom o letalstvu v pogojih delovanja javne službe v posebni organizacijski obliki javnega gospodarskega podjetja in s tem smo pravzaprav zadevo pripeljali dotočke, ki jo moramo danes tudi potrditi. V Liberalni demokraciji Slovenije ugotavljamo, v poslanski skupini seveda, da je zakon usklajen tako z domačo zakonodajo kot tudi z vsemi mednarodnimi pogodbami in sporazumi, h katerim je Slovenija pristopila in do katerih imamo seveda tudi svoje obveznosti. Predvsem gre za tako imenovano Čhicaško konvencijo, gre za revidirano konvencijo Eurocontrol in gre za sporazum o storitvah v zračnem prometu ter delovanju objektov in naprav, ki jih zagotavlja Eurocontrol v srednjeevropskem centru za nadzor storitev v zračnem prometu. Iz teh navedenih razlogov seveda upamo, da bo zakon kar najhitreje zaživel, da bo na novo ustanovljeno podjetje v celoti izpolnjevalo naloge in zahteve, predvsem pa zagotavljalo varnost v zračnem prometu, zato bo naša poslanska skupina zakon sprejela, ga potrdila, ravno tako tudi vse tri amandmaje, ki vsebinsko ne posegajo v zakonsko materijo, ki je bila sprejeta v drugem branju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava o predlogu zakona v celoti. Poslanci se k razpravi niso prijavili, razpravo pa je napovedal predstavnik vlade. Besedo dajem državnemu sekretarju v ministrstvu za promet, mag. Bojanu Babiču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci! Rad bi samo odgovoril na komentar nacionalne stranke, gospoda Pečeta in dodal nekaj osnovnih pojasnil. V našem zakonu za zagotavljanje navigacijskih služb zračnega prometa smo pristopili k rešitvi, kot jo predlagamo, ravno z namenom zagotoviti večjo varnost v zračnem prometu, ki jo lahko zagotavljamo izključno ob pogojih, kot jih je omenil tudi poslanec Nove Slovenije gospod Sok, če nam ta zakon omogoča večjo fleksibilnost, tako v organizacijskem kot tudi v vseh ostalih smislih. Menimo, da nam taka rešitev to omogoča. Kar se tiče profitabilnosti same dejavnosti, vam moram povedati, da če bi mi stremeli samo za profitom, bi verjetno tudi predlagali drugačno ureditev. Temu ni tako. Naš namen je predvsem zagotoviti namenska sredstva, ki se bodo lahko vlagala ponovno nazaj v infrastrukturo, izboljšanje infrastrukture, komunikacije, za izboljšanje kadrovskih in ostalih pogojev, izobraževanje kontrolorjev in pa ostalih uslužbencev navigacijskih služb. To dosegamo s tem, da denar, ki bo pritekel, lahko na ta način usmerimo nazaj točno v te dejavnosti, katere sem sedaj naštel. Če bi pa ostali samo pri zagotavljanju navigacije, potem ne bi mogli vlagati nazaj v infrastrukturo in s tem v povečanje varnosti v zračnem prometu nad Republiko Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu zakona v celoti. Proceduralni predlog, gospod Peče.
Jaz bi prosil glede na to, da ni več nobenih prijavljenih, čas za to točko nam je ostal, da vprašate, kdo še želi razpravljati, to je običajno in ustaljena praksa.
Gospod Peče, dovolite, da vam pojasnim. Smo v tretji obravnavi predloga zakona, o predlogu zakona v celoti bi smeli razpravljati vse poslanke in poslanci, k besedi se ni prijavil, moral bi se prej prijaviti, se napovedati, nihče. Sedaj prehajamo na obravnavo posameznih amandmajev, gospod Peče, in poslanske skupine imate čas za razpravo, ki ste ga prijavile tudi za razpravo o posameznih amandmajih, ki so vloženi v okviru tretje obravnave predloga zakona. To, kar mislite, da je čas ostal, se dogaja v okviru prve obravnave, to je v splošni razpravi obravnave zakona. Takrat se razporeja preostali čas, sedaj pa postopek vendarle še teče in se lahko javite k besedi ob posameznem členu. Prehajamo torej na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 1. 10. 2003. Najprej dajem v razpravo 3. člen ter amandma vlade Republike Slovenije k temu členu. Želi kdo besedo? Gospod Peče, izvolite.
Spoštovani prisotni! Tudi 3. člen se navezuje na dilemo, ki sem jo izpostavil v okviru predstavitve poslanske skupine, mislim pa, da me predlagatelj ni razumel. Jaz verjamem, da, in tudi imam željo, da bi omenjeni zakon zagotavljal varnost in pa potrebno financiranje. Jaz vas še enkrat opozarjam, statusna oblika podjetja, kot ga predlagate, tega ne omogoča, ker so različni sistemi financiranja za gospodarske družbe, njihov osnovni, poglavitni cilj je financiranje na trgu, to je ustvarjanje dobička, in ta del firme imate vi označen v obliki d.o.o. - družba zomejeno odgovornostjo, ki spada pod kapitalske družbe. Drugi del financiranja pa se nanaša na 8. člen zakona o gospodarskih javnih službah, kjer so to gospodarske javne službe in javna podjetja. In imate v isti besedi in javno podjetje in kapitalsko družbo, ki se financirajo z oceno javnih dobrin iz proračunskih sredstev in podobno. Skratka, bistvena razlika je med zakonom o gospodarskih družbah in zakonom o javnih gospodarskih družbah. In jaz se bojim, po moji oceni, je pravno gledano to nevzdržno. Je pa res, da je bila v praksi, v pretekli praksi, oziroma v preteklosti to praksa slovenskega ustvarjanja podjetij po najmanjši liniji. Ampak tovrstno ustvarjanje podjetij povzroča zmedo in ta zmeda se bo kazala na organizacijski obliki in finančni obliki. Inzaradi te zmede to podjetje ne bo moglo delovati tako, da bi zagotavljajo vse določbe tega zakona in da bi opravljalo svojo nalogo v prid varnosti. Zato vam svetujem, vzemite si čas za razmislek. Ponudite drugo rešitev v obliki podjetja, ampak drugačno obliko podjetja. Enostavno ne gre skupaj, da mešate javno podjetje in pa kapitalsko družbo. Vlada Republike Slovenije, ko je pisala, predlagala zakon o javnih gospodarskih družbah in ko je predlagala zakona o gospodarskih družbah, je namenoma dala v proceduro dva zakona, zaradi tega, da bi med njima postavila ločnico. In še enkrat, za lažje razumevanje. Namen gospodarskih družb je ustvarjanje kapitala, ne v zagotavljanju javnega interesa oziroma dobrin, za lažje izvajanje javnega interesa, kajti za ta načinje ustvaril zakon oziroma je ponudila v sprejem, in ta državni zbor ga je sprejel, zakon o gospodarskih javnih službah. In moj apel vam ni nič drugega, kot samo to, da se odločite, ali boste delali po enem zakonu ali boste delali po drugem zakonu. Kajti dejstvo je, da kjerkoli v Sloveniji se je pojavilo javno podjetje xy in pa zadaj kratica kapitalske družbe, je nastopal problem. In tako bo problem nastopal tudi v tem primeru. Najsi gre za pokrivanje morebitne izgube podjetja, od kje bo, ali za delitev dobička. Kajti del se bo hotel obnašati tržno, v Mariboru imamo veliko teh problemov, ustanovitelju pa izkazujejo izgubo. Razmislite. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Peče, verjetno ste opazili, da ste prekoračili čas, ki je namenjen in priglašen bil s strani vaše poslanske skupine, tako da v nadaljevanju, vam žal, ne bom mogla dati več besede. Gospod Sok, izvolite.
Hvala za besedo. 3. člen govori o vrsti oblike in pa načinu zagotavljanja navigacijskih služb zračnega prometa. Jaz mislim, da ta dilema, ki jo izpostavlja kolega Peče, do neke mere je problematična in do tega tudi lahko pride, to smo opozarjali že v drugi obravnavi. Seveda pa je odvisno v marsičem od tega, kakšna pogodba bo sklenjena med vlado in pa med tem javnim podjetjem. Kajti, ko bo zakon sprejet, iz tega zakona izhaja, da bodo te pogodbene relacije določene s posebno pogodbo, in tukaj je potrebno vlado opozoriti na to, da pri sestavi te pogodbe mora imeti v prvi vrsti pred očmi, pred seboj zagotavljanje varnosti, kajti to je prvo vprašanje in vsa ostala vprašanja podrediti temu osnovnemu vprašanju, če naj navigacijske službe izpolnjujejo javni interes, tako kot ga državljani tudi dejansko pričakujemo. Jaz mislim, da bo tudi minister v zvezi s to dilemo odgovoril na to. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sprašujem predstavnike vlade, če želijo mogoče besedo? Gospod Babič, izvolite.
Rad bi bil čisto kratek. Strinjam se z obema sogovornikoma, z gospodom Pečetom in gospodom Sokom, da določene dileme pač obstajajo. Vendar smo v razgovorih z zakonodajno-pravno službo državnega zbora ob tehtanju vseh možnosti prišli do zaključka, da je v tem trenutku to najbolj optimalna rešitev. Se pa debelo zavedamo dileme, ki jo je izpostavil gospod Sok, in tudi s strani vlade, z naše strani zagotavljamo, da bomo v tej pogodbi zelo precizno definirali odnose med vlado in bodočofirmo, ki bo zagotavljala navigacijske službe v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o 3. členu in amandmaju vlade. V razpravo dajem 13. člen in amandma vlade k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. V razpravo dajem 29. člen in amandma vlade k temu členu. Želi kdo besedo? [[Ne želi.]] Razpravo zaključujem. O amandmajih in predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 17.10 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Ob 10.30 uri bomo prešli na 15. točko dnevnega reda, to je na prvo obravnavo predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Do takrat prekinjam sejo. Hvala lepa.
Drage kolegice in kolegi, prosim vse, da pridete v dvorano. Nadaljevali bomo s 15. TOČKO V OKVIRU REDNE SEJE. GRE ZA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PREPREČEVANJU NASPROTJA INTERESOV IN OMEJEVANJU KORUPCIJE. Ta razprava bo, kot kaže skupni čas prijavljenih, dolga, skorajda štiri ure. Zato bom prosil za potrpežljivost in strpnost. Preden bom odprl to razpravo, bom, zavedajoč se izkušenj ob podobnih razpravah, kar takoj opozoril: vsi smo se dolžni držati teme, ki je na dnevnem redu. Če bi to kdo poskušal izrabiti za kakšne druge namene, mu tega ne bom omogočil. Seveda pa vlada v skladu s poslovnikom in sicer seveda vsa svoboda govora, ni pa možno izkoriščati te teme za kakšna druga, za kakšne druge interese. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada. V zvezi s tem zakonom je skupina enajstih poslancev s prvopodpisanim kolegom Vizjakom zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Najprej bo v okviru te razprave dobil besedo predstavnik vlade, minister za pravosodje, magister Bizjak. Razumem, da ga bo v uvodu dopolnil, kot me je obvestil, gospod Boštjan Penko, direktor Urada Vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije. Potem bodo dobile besedo poslanske skupine in nato bo splošna razprava poslank in poslancev. Gremo po vrsti, najprej gospod minister. Prosim, imate besedo.
Gospod predsednik, gospe poslanke, gospodje poslanci!Vlada se zaveda, da je korupcija resen in nevaren pojav in da tudi Slovenija ni imuna pred tem pojavom. Glede na stanje, ki se kaže na osnovi odkritih primerov različnih oblik korupcije, se zavedamo, da ti odkriti primeri niso vsi pojavi, ki se na tem področju pojavljajo. Ocenjujemo, da ne gre za situacijo, ki bi zahtevala neke izjemne nesistemske ukrepe. Potrebno pa je poenotiti in dopolniti vse tiste normativne ureditve, ki se nanašajo na to področje, ki torej težijo k temu, da preprečijo vzroke za nastajanje korupcije, ki se nanašajo na omejevanje oziroma preprečevanje nasprotja interesov in seveda da se tudi enotno in kar najbolj pregledno uredijo vsi postopki, ki so s tem povezani. Zaradi tega predlagamo zakon o preprečevanju nasprotja interesov, in omejevanju korupcije. Hkrati pa ste prejeli že tudi izhodišča za resolucijo o nacionalnem programu za preprečevanje korupcije. Vlada namerava še pred koncem obravnave navedenega zakona predložiti tudi predlog te resolucije, s čimer bi vzpostavili tako zakonsko, normativno podlago za delovanje na tem področju in hkrati začrtali tudi konkretne ukrepe, ki jih je za uresničevanje tega cilja potrebno izvajati. Torej, osnovno izhodišče je, da se enotno uredijo vsa vprašanja. Zaradi tega zakon tudi določa krog oseb, funkcionarjev, na katere se ta zakon nanaša. Vzpostavlja neodvisno institucijo, komisijo, ki bo opravljala ključne nadzorne funkcije s tem v zvezi. Določa način delovanja te komisije, hkrati pa seveda vsebuje vse določbe, ki se nanašajo na omejitve. Omejitve glede pridobitne dejavnosti, omejitve sprejemanja daril in tudi omejitve poslovanja za vse tiste osebe, na katere se zakon nanaša. Hkrati predlagani zakon tudi enotno ureja nadzor nad premoženjskim stanjem vseh oseb, ki jih zakon zadeva. Uvaja pa tudi določene postopke, ki so jim zavezani državni organi oziroma organi, na katere se zakon nanaša, da bi vzpostavili učinkovite mehanizme za nastajanje vzrokov, nastajanje pogojev, v katerih bi se lahko dogajala koruptivna ravnanja. Temu so namenjene določbe, ki govorijo o načrtih integritete. Torej, za to obrazložitev nekaterih konkretnih rešitev tega zakona, dodatno obrazložitev, bi pa prosil, da prisluhnete direktorju urada za preprečevanje korupcije, gospodu Penku.
Prav. Gospod minister, torej, direktor urada, gospod Penko bo dopolnil vaš uvod, potem pa bomo prešli na predstavitev stališč poslanskih skupin. Izvolite, gospod Penko.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke, poslanci! Menimo, da je zakon o preprečevanju nasprotja interesu in omejevanju korupcije plod demokratičnega procesa nastajanja tega zakona. Približno dve leti se urad že ukvarja z oblikovanjem tega predpisa, predpis se je ves čas preverjal tudi izven vladnih krogov v strokovni in v širši javnosti in menimo, da smo v tem kontekstu in v tem smislu dosegli največ, kar je bilo v danih razmerah mogoče doseči. Zakon seveda ne ureja vseh področij, ki se nanašajo na boj proti korupciji, ampak jih nekako komplementira, dopolnjuje. Zakon se dejansko ukvarja z odpravljanjem vzrokov za nastanek korupcije in je temu tudi namenjen in zato tudi takšen naziv zakona, vsaj v tistem delu, ko govori o omejevanju korupcije. Če bomo korupcijo omejili na ustrezen nivo, ki ga bo mogoče obvladovati, seveda potem nastopijo drugi zakoni, nastopijo druge institucije, ki se pač s svojimi pooblastili, ki so drugačna od pooblastil po tem zakonu, morajo učinkovito lotiti problema in jih seveda ta zakon v ničemer ne odvezuje od takšnega ravnanja. Pomembno je torej, da razumete kontekst in namero tega zakona. Torej, zakon gre v marsikaterem pogledu mnogo bolj daleč, kot pa je to v do sedaj veljavni pravni ureditvi. Če pogledamo samo nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev, zajema funkcionarje v vseh vejah oblasti in jih podreja nadzoru neodvisne institucije, uvaja učinkovit sistem nadzora, sankcije, v končni fazi s prenehanjem mandata. O tem seveda odloča institucija v okviru pristojne veje oblasti, pa vendar pripelje zadevo tudi do takšnega konca, če je to potrebno, če funkcionar pač ne spoštuje postopkov po predvidenem zakonu. Zajema tudi funkcionarje lokalnih oblasti, kar je izjemnega pomena, in zajema tudi direktorje javnih služb, člane nadzornih organov javnih služb, zavodov itd., vse tisto, kar se je nekje v tej polemiki izkazalo, v tej predhodni diskusiji izkazalo kot nujno potrebno. Naj opozorim še na načrte integritete, ki so pomemben del tega zakona in v bistvu pomenijo proces samopreverjanja institucij, tako v javnem kot tudi v zasebnem sektorju, iskanje korupcijsko občutljivih področij in potem uvajanje ukrepov, ki ta področja nekako eliminirajo in dejansko onemogočajo nastanek korupcije v institucijah. Torej, rezultati tega zakona ne bodo vidni jutri, vidni bodo pa, upajmo da bodo vidni v srednjeročnem, zlasti pa v dolgoročnem obdobju. Toliko za zdaj. Hvala.
Dobro. Tako smo slišali uvodno obrazložitev predloga zakona s strani predlagatelja. Sedaj bomo šli na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prijavljene so prav vse poslanske skupine. Začeli bomo s stališči poslanske skupine DeSUS, kolega Čeligoj jih bo predstavil. Za njim pa kolegica Zupan poslanska stališča Nove Slovenije oziroma njene poslanske skupine. Najprej kolega Čeligoj. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Predlog zakona, ki je pred nami, zajema problematiko boja proti korupciji in nezdružljivost opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Odločen boj proti korupciji, ki se pogosto prepleta z bojem proti nezakonitemu bogatenju pri opravljanju javnih funkcij, je na splošno pogosto izražena želja v mnogih dokumentih, tako v domači zakonodaji kot v mednarodnopravnih dokumentih. Korupcijski delikti so podrobneje opredeljeni s kazenskim zakonikom. Obravnava današnjega predloga zakona pa je podlaga za preventivno delovanje na področju, ki v praksi, ne samo pri nas, povzroča nemalo preglavic in splošno nezaupanje državljanov tako v javne institucije kot v ostale subjekte na trgu. Precej moteča je korupcija tudi z ekonomskega vidika, saj denar odteka na stranpoti, zmanjkuje ga za osnovni namen, investicije ali morda celo preživetje posameznega podjetja. V poslanski skupini DeSUS z zadovoljstvom ugotavljamo, da končno pridobivamo zakon, ki bo na enem mestu uredil problematiko korupcije oziroma ki omogoča zbiranje in obdelovanje podatkov za vse javne funkcionarje v državi, ne glede na vejo oblasti. Zakon pa ni samemu sebi namenjen, z njegovim izvrševanjem je potrebno zapolniti primanjkljaj na področju etike, tako v javnem kot v zasebnem sektorju, na področju vrednotenja korupcije med državljani in na področju povezovanja vseh treh vej oblasti. Šele negativno vrednotenje je lahko osnova za kritično civilno družbo, ki lahko posredno omejuje nepravilnosti v delovanju. Predlog zakona je tudi le podlaga za ukrepanje drugih pristojnih organov, predvsem organov pregona in sodne oblasti. Strategija boja proti korupciji je naslednji korak, dolgoročni korak, ki ga moramo storiti. Pripomogel naj bi tudi nacionalni program za preprečevanje korupcije, ki naj povzame mednarodne dokumente, h katerim je Slovenija pristopila, pa tudi že obstoječe izkušnje in prakso na domačih tleh. Boj proti prevaram, korupciji in drugim nepravilnostim je prednostna naloga zakonodaje Evropske unije in s tem tudi Slovenije, ki je majhna država in so zaradi tega državljani toliko bolj podvrženi misli, da so ljudje, ki imajo v rokah določene vzvode oblasti, podvrženi koruptivnemu delovanju. Vsekakor ne moremo dopustiti, da bi se korupcija razrasla čez vsako razumno mejo in da postane način življenja, to je, da bi jo državljani sprejeli kot nekaj samoumevnega in z njo že kar računali. S sprejemom tega zakona se bodo načelne želje in priporočila tudi v praksi lahko bolje izvajale. Zato bomo v poslanski skupini DeSUS predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Čeligoj. Kolegica Majda Zupan bo predstavila stališča poslanske skupine Nove Slovenije, za njo kolega Peče stališča poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Najprej kolegica Zupanova, prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister, spoštovani direktor urada za preprečevanje korupcije, spoštovani zbor! Predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanja korupcije je vlada po težki poti le pripravila. Pri tem pa pade v oči dejstvo, da omenja korupcijo šele v drugem delu naslova, kot da bi ji bilo na nek način nerodno, da ta pojav pri nas obstaja ali pa da ni dovolj ambiciozna in suverena, da bi ga preprečevala in ne samo omejevala. Čeprav je zakon nastajal dve leti in je bila opravljena različna izmenjava mnenj, pa v naši poslanski skupini kljub vsemu menimo, da je to področje tako pomembno, da bi bila potrebna širša razprava, bolj odprta in ne v tako ozkih krogih, kot se je to zgodilo. Tudi zadnji dogodki na Ljubljanski borzi - govori se o več kot 500 navideznih poslih - kažejo na to, da je veliko prikritih in zakritih dogodkov, ki lahko sežejo tudi na to področje. In prav v zvezi s tem bi nas zanimalo in bi direktorja urada za preprečevanje korupcije prosila, ali bi lahko odgovoril, kako so ti dogodki vplivali ali pa kako bi lahko ti dogodki vplivali na statistične podatke in s tem uvrščenost naše države v mednarodnem prostoru; najbrž se da o tem marsikaj reči. Kaj pa korupcija je? V našem pravnem redu ne obstaja celovita in popolna definicija korupcije. V kazenski zakonodaji so posamezna korupcijska kazniva dejanja, pa tudi v obligacijskem zakonu najdemo primere, ki se vežejo na zastaralne roke. Kakršnokoli že imamo mnenje o delu urada za preprečevanje korupcije, pa lahko rečemo, da kar ni uspelo uradnikom ministrstva dolga leta, pa je uspelo uradu, da je jasno definiral, kaj vse korupcija je. Korupcija zajema protipravna dejanja in ravnanja, ki so neetična, nemoralna, predstavljajo zlorabo zakona in pomenijo okoriščanje posameznika z določenim položajem v zasebne namene. Posebno nevarno je povezovanje politike in gospodarstva, pa tudi, recimo, v šolstvu, zdravstvu, zlasti pa v fazah, ko se sprejemajo predpisi na določenih področjih, ko se oblikuje bodoči pravni red, ko se prerazporeja kapital iz državne v zasebno sfero, ko se oblikujejo razne paradržavne ustanove in organizacije, ki bodo za njihove akterje v bodoče imele bistvene posledice. Po sprejetju določenega zakona, podzakonskega akta ali predpisa lahko nastane tudi tak položaj, da zaradi koruptivnega sodelovanjaakterjev iz politike, gospodarstva, šolstva, zdravstva ali pa iz drugih struktur nastane monopol, privilegiran položaj posameznikov ali skupin in diskriminatoren položaj drugih. S tem pa velika koncentracija moči v rokah vladajoče gospodarsko-politične elite. Pri tem pa vsekakor ne smemo pozabiti tudi na tista ravnanja, ki so sicer koruptivna po svoji naravi in temelju, vendar pa jih ljudje kot takšna ne zaznavajo ali pa jih celo sprejemajo, tolerirajo, na njih pristajajo in jih brez slabe vesti celo sami izvršujejo. Gre za tista številna ravnanja v okviru male, drobne korupcije, do katerih prihaja v stiku z različnimi javnimi službami in v zasebnem sektorju in brez katerih si povprečni državljan skoraj ne more več predstavljati vsakdanjika. Pravo tovrstnih ravnanj običajno ne inkriminira v smislu prepovedanih dejanj, prekrškov ali kaznivih dejanj, ker so njihove posamične nevarnosti proti pravnosti in vrednosti neznatne. Velikokrat so celo takšna dejanja nujna v vsakdanjih stikih, v odnosih med ljudmi, saj temeljijo na različnih medsebojnih, prijateljskih, sorodstvenih in drugih povezavah. Vendar pa je skupno delovanje in njihov zbirni učinek tako velik in nič manjši in nič manj pomemben kot sistemska korupcija. Pomenijo pokvarjenost medčloveških odnosov, odnosov med posameznikom in državo in družbo. Torej, gre za primere, ko mora posameznik plačati tisto, do česar bi bil upravičen tudi zastonj, ko se znajde človek v neenakopravnem položaju, ko bi moral imeti po ustavi in zakonu, in po moralni in etičnih normah enak položaj. Korupcija že sama po sebi ogroža demokracijo, saj spodbuja nezaupanje v nosilce oblasti. S tem zanika načelo socialne pravičnosti in vodi do padca blaginje povprečnega državljana, ko preusmerja finančna sredstva v žepe privilegiranih posameznikov in skupin. Na drugi strani pa spodbuja nezaupanje v soljudi, kar ustvarja ozračje splošnega družbenega nezaupanja in ne nazadnje izkrivlja in blokira razvojne spodbude v gospodarstvu. Dejstvo je, da v Sloveniji korupcija obstaja in jo je čedalje več. Glede njenega obsega so ocene različne. Mnenje prebivalstva iz leta 1998 kaže, da se je kar 58% anketiranih prebivalcev strinjalo z ugotovitvijo, da se je po spremembi političnega sistema, korupcija pri nas povečala. Prva splošna raziskava o korupciji pri nas je iz leta 2002 in je pokazala, da je ocena državljanov o razširjenosti korupcije večja od dejanskih izkušenj na tem področju, ki jih imajo državljani. Tudi anketa med gospodarstveniki je pokazala, da kar 43% slovenskih menedžerjev meni, da je korupcija velik problem. Vladajoča elita si je dolga časa zatiskala oči pred tem pojavom. Čeprav je ena izmed poslanskih skupin že v letu 1994 poskušala vložiti zakon s tega področja, pa ga je vlada zavrnila z obrazložitvijo, da v Sloveniji za to ni potrebe Korupcija pa se je od takrat v Sloveniji močno razmahnila, tako da že ogroža interese nekaterih na oblasti. Vlada se je zbudila šele v letu 2000, potem ko je bilo v poročilu GRECA izpostavljen problem, da v Sloveniji ni nobenega organa, ki bi se ukvarjal samo s korupcijo in bi koordiniral protikorupcijske aktivnosti. V letu 2001 je vlada ustanovila koordinacijsko skupino preprečevanja korupcije kot medresorski organ V ministrstvu za notranje zadeve. Nekaj mesecev pozneje pa so njene naloge prešle na urad za preprečevanje korupcije kot samostojno strokovno službo. Namen urada ni bilo preganjanje korupcije, za to sta bila zadolžena, jasno, tožilstvo in policija. Vendar pa je javnost od urada in njegovega delovanja veliko pričakovala. Res je, na eni strani urad pripravljal analize stanja v Sloveniji, strategijo boja zoper korupcijo ter v končni fazi tudi zakon v boju zoper korupcijo. Vendar pa je vodstvo urada prevzelo vlogo, v kateri se ni moglo upreti oceni nekaterih primerov morebitnih malverzacij in zakonitosti in korupcije, pri čemer pa marsikatera trditev tega urada ni dobila nobenega epiloga in se marsikdaj še preiskava ni še začela. To pa je povzročalo med ljudmi čudne in ne prav dobre občutke. Iz primerjalnega pregleda lahko ugotovimo, da v vseh državah obstajajo protikorupcijski zakoni, tudi neodvisne ustanove za boj proti korupciji. Veliko držav ima institucijo z velikimi pooblastili. Delujejo preventivno in represivno in imajo pristojnost obravnave korupcijskih dejanj, tako da lahko vložijo obtožnico, na razpolago imajo tudi ustrezna preiskovalna sredstva in metode, da to tudi odkrijejo. Vlada nam je torej pripravila skupaj z uradom nov predlog zakona, ki združuje protikorupcijsko materijo z nezdružljivostjo opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Slednja je nedorečena že vrsto let. Pravzaprav od sprejetja izpred desetih let. Čeprav je komisija državnega zbora pripravila številne predloge za izboljšavo zakonskega besedila, vlada tega ni upoštevala. Vrsto let je bil neuresničen sklep državnega zbora, s katerim je naložil vladi pripravo zakonskih sprememb. Dosedanji zakon namreč ne vzpostavlja enotnega sistema v smislu zavezancev, ne opredeljuje dovolj dobro pojma funkcionar in prepušča bistvene rešitve drugim zakonom, ki pa jih sploh ni. Posebno pereče je področje lokalnih funkcionarjev, za katere ni določen noben nadzor, sploh pa ni enotnega mehanizma in učinkovitih sankcij. Dejstvo je, da obstoječi zakon ne zagotavlja celovitega sistem nadzora nad premoženjskim stanjem funkcionarjev. Želela bi se ustaviti nekoliko pri nekaterih predlaganih rešitvah. Na prvem mestu bi omenila bistveno novost, in sicer opredelitev, kdo so funkcionarji in njihovo taksativno naštetje, in sicer tisti, ki so opredeljeni v ustavi, razširja pa še na funkcionarje v državnih organih in lokalnih skupnostih, ustanovitev neodvisnega in samostojnega organa, komisije za integriteto javnega delovanja, in sveta komisije kot nadzornega organa komisije. V naši poslanski skupini imamo do ustanovitve take komisije določeno bojazen, smo skeptični, bojimo se, da bo to še ena komisija v vrsti komisij, ki ne bo mogla s takimi nalogami in pooblastili, kot jih ima, kaj prida ukrepati. Menimo, da bi bilo potrebno veliko več narediti na področju pregona: policija, tožilstva in sodišča bi morala na tem področju odigrati ključno vlogo. Potrebna bi bila večja strokovna odgovornost znotraj organov, večji nadzor, manjša prosta presoja postopkov in jasnejše opredelitve razmejitev področij politike in gospodarstva. Potem se bi ustavila tudi pri ureditvi glede nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, pri čemer pa je pohvalno, da se razširja krog funkcionarjev, kar je bilo v dosedanji ureditvi pomanjkljivo. Korupcija naj bo kazniva kot vsi drugi delikti, menimo, in država bi morala spodbujati represivne organe k dodatni dejavnosti za učinkovitejše delovanje, uvesti po potrebi dodatne ekspertne skupine, povečati medsebojno sodelovanja in celo zvišati kazni za določena kazniva dejanja. Tudi na področju sprejemanja daril je predlagana rešitev, za katero bi bilo vredno iskati še dopolnila in izboljšave. Določena je izrecna prepoved sprejemanja daril, z izjemo tistih daril, ki so izročena v skladu s protokolarnimi pravili ter priložnostnih daril manjše vrednosti. Določena je vrednost 15 tisoč tolarjev oziroma skupna vrednost 30 tisoč tolarjev v posameznem letu od iste osebe, velja pa tudi za družinske člane funkcionarjev. Sprejeta darila in njihovo vrednost naj bi funkcionarji vpisali v seznam daril, ki se vodijo pri organa v katerem funkcionar opravlja funkcijo. Pri tem se vprašamo, ali je vsota 15 tisočev res simbolična za večino Slovencev, ali si lahko takšno darilo privoščijo delavke iz Alpine ali iz druge tovarne. Postavljamo si tudi naslednje vprašanje. Funkcionar ali uradnik na občini pri izdajanju določenih listin lahko na dan pokasira kar nekajkrat po 15.000, saj izda veliko število raznih dovoljenj, raznih listin. Mogoče bi bila boljša rešitev, da je darilo vezano na funkcionarja enkrat letno v vrednosti 15.000. Vsekakor pa razumemo, da se je težko izogniti čisto vsakdanjim situacijam, recimo povabilu na kosilo ali pa drugačnim prilikam. Zato bi kazalo razpravljati o namenu darila, ne pa o znesku. To je nekaj naših pripomb. Poleg tega pa še vprašanje, kako resno misli vlada s tem zakonom. Znano je, da se kar 30% prijav, ki jih dobijo na uradu, nanaša na javna naročila, zato so zelo pomembne aktivnosti prav pri preprečevanju korupcije na tem področju. Zdajšnji zakon o javnih naročilih ne opredeljuje, da mora vsakapogodba o izbiri izvajalca oziroma dobavitelja vsebovati tako imenovano protikorupcijsko klavzulo. Tovrstne klavzule so namenjene morebitnim naknadnim ugotovitvam, da je v preteklosti prišlo do korupcije in predvidevajo odpoved posla v celoti oziroma ničnost pogodbe. Tudi predlog novega zakona na tem področju ne predvideva uvedbe obvezne protikorupcijske klavzule in ne določa, kakšne so posledice za morebitne druge za državo vezane posle dobavitelja ali izvajalca, za katerega je ugotovljeno dejanje podkupnine, saj podjetje zaradi suma korupcije po sedanjih določilih ne bo uvrščeno na tako imenovano črno listo podjetij, ki ne smejo nastopati na javnih razpisih. Raziskava javnega mnenja, ki jo je lani opravil urad za preprečevanje korupcije, vsekakor kaže, da je korupcije po mnenju državljanov danes bistveno več kot pred letom 1990. Prebivalstvo v Sloveniji se že nekaj časa vedno bolj in bolj deli in razslojuje, pri čemer so pripadniki zgornjih slojev pripravljeni, pa tudi zmožni plačevati vedno več za različne usluge, bodisi za izobraževanje, za zdravstvene, socialne, ekonomske. Na drugi strani pa imamo tisto skupino ljudi, ki nudi usluge, pa zaradi predvsem materialistične miselnosti, ki pa dejansko prevladuje pri nas, vzorec plačevanja uslug sprejema. Takšno stanje, smo prepričani, je za državo nevzdržno. Eni in isti ljudje vedno in znova čakajo v dolgih vrstah za različne usluge, medtem ko za druge, privilegirane, pa veljajo drugačna pravila. Jasno je, da s stališča pravne, pravične, socialne in demokratične države je takšno stanje nevzdržno, zato menimo, da zakon, ki je pred nami, in naj bi dejansko posegel na to področje, tega ne more storiti in da je premalo močan, premalo ima zob, da bi dejansko zagrizel, da bi bil učinkovit, s katerim bi lahko posegliv srž naše družbe, da gre prevelikokrat za sprenevedanje in samo za navidezno pripravljenost. In v naši poslanski skupini zaradi tega menimo, da zakon ni dober in ga ne moremo podpreti. Hvala lepa.
Hvala vam, kolegica Zupanova. Kolegica Peče ima sedaj besedo za predstavitev stališč poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Za njim kolega Potrč. Najprej torej kolega Peče. Prosim, imate besedo.
Spoštovani prisotni! Žal mi je, da je predsednik gospod Pahor že na začetku omejil vsebinsko razpravo o korupciji. Prav tako pa mi je žal, da se je pred nami znašel zakon, ki je po moji oceni, po oceni Slovenske nacionalne stranke zgolj metanje peska v oči. Zakon ne dosega tistega, za kar smo iskreno upali, da bo dosegel, v Slovenski nacionalni stranki. Prva pripomba, po naši oceni najpomembnejša pripomba, krog tistih, katerih se bo zakon dotikal. Jaz osebno ne verjamem, da so to samo ti, ki so našteti v 2. členu, poslanci, predsednik vlade in vse to. Po oceni Slovenske nacionalne stranke bi morali eksplicitno biti navedeni vsi - analitik, navaden uradnik, poslanec, predsednik države, vsi. In govoriti oziroma pisati zakon z 2. členom, takim kot je v tem trenutku v proceduri, po naši oceni sramoten zakon. In če gremo malenkost naprej do kazenskih določb. Kazenskih določb predloga zakona, katerega sta Vlada Republike Slovenije in urad v okviru Vlade Republike Slovenije tako hvalila, po oceni Slovenske nacionalne stranke, v kakršnokoli korupcijsko dejanje, minimalna kazen, kar je, je prepoved doživljenjskega opravljanja funkcije v javni upravi. Konec. To bi bilo nekaj, s čimer bi se ta država lahko pohvalila, da je stopila na prst oziroma poskusila stopiti na prst korupciji. Ne pa tak zakon, kot ga danes imamo pred seboj. Poleg tega pa seveda sam zakon, sami verjetno, vsi tisti, ki ste ga prelistali, veste, da ima 20 členov, ki govorijo samo o delu komisije, sestavi in podobnih stvareh. Torej, zakon, ki je v bistvu tudi poslovnik komisije in nič drugega. Že to ocenjujemo, da je nesprejemljivo in nakazuje na eno pot, da predlagatelj zakona ni imel kaj drugega pisati v zakon, kot to s čim naj se komisija ukvarja, s sestavo in podobne stvari. Po naši oceni je tudi to popolnoma nesmiselno. In po drugi strani pa bi le rad vprašal gospoda Penka. Poglejte, pred osmimi minutami smo sprejeli zakon, s katerim smo ustanovili, ta državni zbor je dal zeleno luč za ta zakon, s katerim oziroma kateri ima dve statusni opredelitvi. Eno javno podjetje, isto podjetje, drugi del tega podjetja je gospodarska družba, v 100% lasti države. Mislim, da je 200 milijonov tolarjev. Čez deset let bo prišla ali direktiva Evropske unije ali apel posameznega lobija Evropske unije, civilne iniciative v Republiki Sloveniji, da se to podjetje olastnini. Našli se bodo štirje, pet ljudi povezanih bolj ali manj s politiko in privatizirali podjetje.
Kolega Peče, tukaj me opozarjajo, da če govorite s kolegom Penkom, vas slabše slišijo v dvorani. Možno je tudi zasukati govorniški oder.
Po moji oceni je tudi to korupcija. In imam občutek, da imamo žal v našem sistemu elemente, ki omogočajo korupcijo, uzakonjene in teh elementov ne bomo, žal, mogli izpodbiti oziroma izničiti s takimi zakonskimi predlogi, kot nam jih Vlada Republike Slovenije v tem trenutku daje v obravnavo. V Slovenski nacionalni stranki ne nameravamo podpreti tovrstnega zakona. Ne nameravamo ga pa podpreti zaradi tega, ker nočemo, da bi kadarkoli dobili občutek in se okrog hvalili in lagali, saj državni zbor je sprejel zakon, državni zbor je svoje naredil. Ni res, sprejel je slab zakon, sprejel je zakon, ki bo zamegljeval, in sprejel je zakon brez kazenskih sankcij, z majhnim krogom upravičencev ali tistih, ki se jih zakondotika. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke bi bilo treba zakon izpopolniti, predvsem v tistem delu o kazenskih določbah, predvsem v širini. Je pa res, da z našimi odločitvami državnega zbora mi poslanci in poslanke ustvarjamo pogoje za korupcijo. Ustvarjamo pa te pogoje žal na željo in na vizijo, kar je toliko bolj boleče, Vlade Republike Slovenije.
Hvala lepa. Preden dam besedo kolegu Potrču, da bo predstavil stališča poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov, naj samo kolegu Pečetu povem, da ne samo, da ne želim, tudi ne smem omejevati razprave. Še enkrat pa povem, da prosim, da nihče ne izreče nobenih izjav, ki bi jih kdo drug sprejel kot žaljive, ni treba da danes ponovimo včerajšnjo situacijo. Kolega Potrč ima besedo, za njim kolega Podobnik. To je tudi vse. Prosim.
Gospod predsednik, gospod minister, spoštovane kolegice in kolegi! Vlada nam je v obravnavo in sprejem predlagala zakon o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Postopek sprejemanja tega zakona in odnos do njegove vsebine bo pokazal, ali stranke o korupciji govore le zaradi svoje promocije in da bi pokazale na primere, ki politično koristijo njim in škodujejo nasprotnikom, ali pa žele zagotoviti učinkovito odkrivanje in sankcioniranje korupcije vedno in povsod, ko do nje prihaja. Združena lista socialnih demokratov odločno podpira pripravljeni predlog protikorupcijske zakonodaje, skupaj z nacionalnim programom za preprečevanje korupcije. Storila bo vse, da se predlagana zakonodaja ob oceni še možnih izboljšav in dopolnitev čim prej sprejme, da odločen boj proti korupciji in vsem oblikam zlorabe položaja, nezakonitega okoriščenja in privilegijev postane ena od naših prioritet, ki bo zagotovila tudi usposobitev in odgovorno delovanje vseh institucij, ki lahko to zgotove. Združena lista socialnih demokratov se pri tem zaveda, da je v borbi proti korupciji lahko uspešna le država, v kateri oblast in vse odgovorne institucije skupaj z javnostjo izhajajo iz prepričanja, da je borba proti korupciji v prvi vrsti družbena naloga. Iz prepričanja, da je za preprečevanje korupcije treba postaviti najstrožje družbene in moralne norme. In iz prepričanja, da za njeno odpravljanje ni bistven dokazani obseg pojavov korupcije, saj ta v delu vedno ostane prekrita, temveč prepričanje, da je treba ustvariti sistemske in dejanske pogoje, da se ti pojavi preprečijo v celoti, da je družbeni problem vsak tak pojav posamično in kolikor do njega pride, ga je treba tudi pravočasno odkriti in odločno kaznovati. Že sedaj namreč ni mogoče trditi, da v Sloveniji nimamo nobenih pravil, zakonov in organov, ki naj bi preprečevali in sankcionirali korupcijo. Imamo jih, vendar niso dovolj učinkoviti, predvsem pa niso dovolj povezani v celovit sistem, ki bi bolj učinkovito deloval. Zato tudi v Združeni listi socialnih demokratov sprejemamo oceno, da sicer stanje korupcije v Sloveniji ni kritično. Vendar tudi ne takšno, da bi lahko bili do njega brezbrižni. Predvsem se je v Sloveniji v zadnjih letih močno povečala zavest o nevarnosti in prisotnosti korupcije. To je dobro. Ni pa dobro, da se temu ustrezno ni povečala tudi učinkovitost organov, ki odkrivajo in sankcionirajo koruptivna dejanja, saj tudi tako stanje prispeva k naraščajočemu nezadovoljstvu in nezaupanju državljanov v uspešnost delovanja organov pregona, tožilstva in pravosodja, posebej, ko gre za korupcijo nosilcev pomembnih upravnih in javnih pooblastil. Te naloge so posebej pomembne tudi zaradi tega, ker smo v času sprememb političnega in gospodarskega sistema dovolili, da ima želja po dobičku in lahkem zaslužku, da ima široko razumevanje zakonitosti, predvsem pa zelo tolerantno, pravno in moralno razumevanje dovoljenih ravnanj za skupno posledico, da se povečuje premoženje manjše skupine državljanov v takem obsegu, da večina ne verjame ali ne more razumeti, da je to mogoče le na zakonit način, brez kršenja zakonov ali vsaj ob njihovi zlorabi. In nemoč državnih organov, ki je v takih primerih pogosta, ustvarja dvom v družbene norme in pravičnost sprejetih zakonov ali v njihovo izvajanje. In takih primerov je na žalost kar nekaj, mnogo preveč, zato jih tudi ne bom našteval. Postavlja pa se vprašanje, če so bili morda nekateri zakoni le sprejeti prepovršno, brez zadostnega razmisleka, da ne bom rekel namerno zato, da se omogoči nagla in nesorazmerna obogatitev manjše skupine proti večini. Predvsem je tudi v takem ravnanju mogoče najti elemente koruptivnosti. Združena lista socialnih demokratov, končno, posebej pozdravlja sprejem protikorupcijske zakonodaje, saj je ob dopolnitvi zakona o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo predlagala, da se njegova obravnava preloži, dokler se v državni zbor ne predloži vladni protikorupcijski zakon. Sedaj ga imamo, in ocenjujemo, da smostorili prav, kajti predloženi zakon je neprimerno celovitejši in boljši, ureja mnogo širša vprašanja in hkrati vključuje tudi predloge, ki jih je vseboval predlog opozicije. To poudarjam zato, da ne bo ponovno neresničnega govorjenja o tem, kdo želi in kdo ne želi sprejemanja protikorupcijske zakonodaje. Končno nas veseli, da je zakon nastal ob tvornem sodelovanju urada za preprečevanje korupcije, saj so se prav na odnosu vlade do tega organa in obratno poskušala prikazovati nasprotja in vladi očitati, daželi ponovno zamegliti dejansko odgovornost. Predlagana protikorupcijska zakonodaja in ocene najodgovornejših funkcionarjev urada za preprečevanje korupcije o njej ta neobjektivna namigovanja v celoti demantirajo, in to je dobro. Kajti to ponovno potrjuje da lahko pridemo do ustrezne zakonodaje in uspešnega protikorupcijskega delovanja samo ob skupni akciji vseh, ne pa tako, da drug drugemu, bi rekel, očitamo nepripravljenost ali kaj drugega. Ob naši polni podpori predlaganim rešitvam pa bi radi opozorili, da je prav ob obravnavi zakona posebno pozornost posvetiti predvsem naslednjim vprašanjem: ponovni oceni ustreznosti predvidenega kroga funkcionarjev, na katere se zakon nanaša. Pozdravljamo bistveno razširjen krog, oceniti pa je treba predvsem, ali zajema v zadostni meri tudi funkcionarje v sferi javnih služb in javnih podjetij, v sferi razpolaganja z javnimi sredstvi, kjer je korupcija gotovo tudi ali posebej mogoča. Dalje, ali so pristojnim organom - mislim predvsem na državno komisijo za integriteto zagotavljanja - zagotovljena zadostna pooblastila za učinkovito delovanje. Pri tem se zavedamo nujnosti spoštovanja delitve oblasti in načel pravne države, vendar je treba preveriti vse mehanizme, ki bi na drug način zagotovili potrebno učinkovitost, posebej tudi drugih organov pregona in sodne veje oblasti, glede katerih je pogosto praviloma utemeljeno ocenjeno, da ne delujejo dovolj učinkovito, morda celo zaradi političnih interesov ali skorumpiranosti v lastnih vrstah. In, končno, treba je oceniti primernost predvidenih sankcij, tako za opustitev dolžnosti prijave premoženja ali sprejemanja daril in pooblastil organu za njihovo izrekanje, pa tudi jasnih in učinkovitih postopkov za prenehanje opravljanja funkcije tistih, ki svoje obveznosti do prijave premoženja ne bodo izpolnili. Zavedamo se, da vsa vprašanja ne morejo biti urejena v tem zakonu. Zato moramo zagotoviti, da bodo pravočasno pripravljene tudi dopolnitve drugih zakonov, ki omogočajo zlorabe za osebno korist in na škodo zaposlenih, malih delničarjev, poslovnih partnerjev, ki dopolnjujejo, če bo to potrebno, tudi materialne in postopkovne kazenske predpise, da določena družbeno nesprejemljiva ravnanja ne bodo mogla ostati nekaznovana. Organi pregona, nadzorne institucije, tožilstvo in pravosodje morajo v najkrajšem času jasno povedati, ali so take dopolnitve potrebne, in če so, jih tudi predlagati. Posebej pa si moramo določiti tudi jasne prioritete in mehanizme notranjega nadzora, da posamezniki svojih obsežnih pooblastil, neodvisnosti in strokovne samostojnosti ne bodo mogli zlorabljati za nedelo ali celo za lastne koristi. Nestrokovnost, nepripravljenost za odločno delovanje ali celo osebne zveze, politična povezanost ne smejo in ne morejo biti razlog, da se koruptivna dejanja ne odkrijejo in storilci ne kaznujejo. To morajo zagotoviti tudi ukrepi notranje kontrole in upravnega nadzora nad delovanjem teh sicer neodvisnih institucij. Samo to lahko zagotovi spoštovanje načela enakosti pred zakonom, pa tudi načela domnevne nedolžnosti, saj je namrečpričakovati, da bo javnost pogosto terjala kazni tudi v primerih, ko krivda ne bo ali še ne bo dokazana. Veseli bomo, če se bomo predlaganih rešitev lotile skupno vse stranke, koalicija in opozicija. To je namreč res skupna družbena skrb in skupna naloga. Upamo, da tokrat ne bodo prevladala prestižna vprašanja in politični interesi strank, temveč objektivne potrebe države, predvsem pa pričakovanje ljudi, da se pojavom korupcije in nezakonitega kriminala mnogo uspešneje in odločneje odpremo. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Potrč. Kolega Janez Podobnik bo predstavil stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke in za njim kolega Brejc, poslanske skupine SDS. Najprej kolega Podobnik. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani gospod minister, direktor urada, kolegice in kolegi! V Slovenski ljudski stranki in poslanski skupini pozdravljamo prizadevanja vlade in tudi urada za preprečevanje korupcije, ki so umerjena v vzpostavitev pravnih ter institucionalnih okvirjev za boj proti korupciji. Predlog zakona, o katerem danes poteka razprava v državnem zboru, pa tudi predlog nacionalnega programa sta po našem mnenju dobra osnova za začetek obdobja, ko v Sloveniji vzpostavljamo odkrito, javno razpravo o korupciji. To je tema, ki je bila še do nedavno nezaželena, skorajda tabu, toda povedali smo, dobra osnova in nič več, torej, dobra osnova in nič več. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pričakujemo, da ga bo danes večina v državnem zboru podprla in bo zakon nadaljeval svojo pot v proceduro. Če se bo to zgodilo, bomo potem v skladu s poslovnikom predlagali nekatere spremembe in poudarke samega zakona. Po našem mnenju tudi ni najboljša popotnica sami vsebini zakona, da pobuda zanj prihaja zgolj iz izvršilne veje oblasti. To je povsem legitimen, žal pa nikakor ni zadosten pogoj za uspešno in dolgoročno nadaljevanje boja proti korupciji. Če kdorkoli misli, da bomo samo s sprejemom zakona, kampanjsko nek proces obrnili nazaj, se moti. Tu je tudi konceptualno vprašanje, ali sploh potrebujemo poseben zakon, ali ga potrebujemo ali ne. Če bo danes večina odločila, da ga potrebujemo, tudi poslanska skupina bo glasovala, torej za, da je pot, kot je trasirana, dobra. Potem bomo pač popravljali sedanji zakon. Brez dvoma pa obstaja tudi druga pot, ki je izkušnja tudi nekaterih drugih držav. Z uveljavitvijo zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije bomo na Slovenskem dobili prvo profesionalno ustanovo za boj proti korupciji. Zdi se nam, da je za to potrebno posebno pozornost zagotoviti prav njej. Tudi zato, ker so v predlaganem zakonu nekatere rešitve, v predlogu zakona, v zvezi z zaposlovanjem in imenovanjem njenih članov, torej se nam ne zdijo najbolj posrečene. Po našem mnenju gre tudi za slabo prakso, strokovno in politično, da nekdo, ki je formalni predlagatelj in pisec zakona, v ta zakon vgradi take določbe, da si že vnaprej zagotovi svoje položaje v novonastali ustanovi. Saj je tukaj mesto, da o tem govorimo, če govorimo o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanja korupcije. Da ne bo nesporazuma, delo urada cenimo, tudi delo direktorja cenimo. Toda, ali je to politično oportuno in higienično, da pravzaprav si z zakonom vceloti podaljšaš mandat, ki ga imaš. To je načelno vprašanje tudi politične kulture predlagateljev zakonov. Velja tudi za druge predlagatelje zakonov, ne samo tega. Boj proti korupciji ima v razvitih, demokratičnih državah večstoletno zgodovino. V predlogu zakona bi bilo morda dobro, da bi bile predstavljene tudi analize tovrstnih protikorupcijskih dejavnosti. Nekatere kažejo, govorim sedaj za slovenske razmere, da pojavi korupcije, katerim smo bili priča v obdobju tranzicije, da sodijo v okvir tako imenovanega patronatstva oziroma pokroviteljstva. In izkušnje pravijo, da je pretežno izvršne veje oblasti nad ostalimi vejami oblasti, pa nad gospodarstvom, nad akademsko sfero, nad civilno družbo, pa tudi nad mediji. In kot rečeno, ker je predlog zakona in tudi predlog nacionalnega programa prišel iz izvršilne veje oblasti, predlagamo in pričakujemo, da bodo v nadaljevanju postopka tega zakona sodelovale tudi druge veje oblasti, tudi gospodarstvo, civilna družba in mediji. S sprejetjem predloga zakona, in tudi predlogom nacionalnega programa, kot ga je predlagala vlada, bomo v Sloveniji dobili močno protikorupcijsko birokracijo. To je lahko dobro, lahko pa tudi ni. Naj bo torej to mesto priložnost, da opozorimo na eno od možnih pasti, ki bi se lahko zgodila. Opozarjamo na določila v predlaganem zakonu, ki omogočajo novi protikorupcijski državni ustanovi oblikovanje mreže uradnikov, ki bodo skrbeli za izvajanje posameznih protikorupcijskih ukrepov v posameznih državnih organih. Obstaja nevarnost, da bo predlagana rešitev preveč centralizirala boj proti korupciji in ponudila priložnost oblikovanja prave upravne obveščevalne službe, ki bi povsem brez vsakega razloga zbirala informacije o delovanju državne in javne uprave in še posebej nadzorovala dejavnost lokalnih skupnosti. Zavzeli se bomo za to, da bo oblikovanje protikorupcijskih načrtov v večji meri prepuščeno posameznim ustanovam, prav tako pa tudi izobraževanju kadrov na tem področju. Nekaj bi rad spregovoril o vlogi civilne družbe. Kot rečeno, žal, pri sami pobudi oziroma pripravi tega zakona je premalo sodelovala celotna sfera civilne družbe. Tako opozorilo in opozorila prihajajo tudi iz tujine. Združeni narodi pripravljajo posebno konvencijo o boju proti korupciji, ki bo predvidoma sprejeta do konca letošnjega leta. Le-ta v svojem 13. členu določa, da mora država spodbujati sodelovanje posameznikov oziroma nevladnih organizacij civilne družbe pri delovanju njenih organov v preventivnem boju proti korupciji. Čeprav predlog nacionalnega programa deklarativno navaja takšne ukrepe, pa v predlogu zakona pogrešamo, da izrecno niso navedene oblike spodbujanja nevladnih organizacij in posameznikov k sodelovanju v boju proti korupciji. Nasprotno, predlog zakona tako rekoč skoraj vse pristojnosti daje novi protikorupcijski ustanovi, namesto da bi bistveni del preventivnih ukrepov prepustil nevladnim organizacijam in posameznikom in pri tem nudil tudi primerne materialne možnosti. Takšne določbe bi po našem mnenju spodbudile nastanek nevladnega protikorupcijskega gibanja. Konvencija Združenih narodov tudi priporoča, da država zagotovi večjo pristojnost javnosti v postopkih odločanja; da zagotovi učinkovit dostop do javnih informacij; da spodbuja večjo občutljivost do pojavov korupcije; da oblikuje programe izobraževanja o pojavih korupcije, ki naj se vključijo tudi v javne šolske programe in tudi v študijske programe univerzitetnega študija; spoštuje in spodbuja svobodo iskanja, pridobivanja in objavljanja informacij o pojavih korupcije; da naj zagotovi anonimen dostop do javnih protikorupcijskih ustanov in jim pri tem učinkovito zagotovi možnost sporočanja vseh informacij o pojavih korupcije, ki so določeni s to konvencijo. Ker pričakujemo, da bo Slovenija to konvencijo ratificirala, predlagamo, da bi se omenjena določila vključila v predlagani zakon in tudi nacionalni program. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tudi predlagamo, da predlagatelj ponovno premisli o načinu oblikovanja zakona, obeh, torej tudi nacionalnega programa, in da v nadaljnjo fazo sprejemanja vključi tudi vse ostale subjekte. Da ne bo nesporazuma, ponovno poudarjam, da je treba pozdraviti vsako pobudo in napor v smeri boja proti korupciji. Toda čeprav ni politično všečno, pa naj se na tem mestu pogumno pove, da se je treba zavedati, da so takšni napori lahko tudi povsem neučinkoviti in tudi škodljivi, če niso dovolj pretehtani in v skladu z dobro prakso, ki se je razvila v številnih državah. Kolegice in kolegi, dovolite mi, da z mesta državnega zbora spregovorim samo še nekaj stavkov o načelu delitve oblasti. Vlada se mora zavedati ustavnega načela delitve oblasti. Poseganje vlade v druge sfere oblasti je lahko tudi v nasprotju z ustavo. Zato predlagam, da še posebej pozorno s pravnimi službami in drugimi vedenji, ki jih imamo, ponovno preučimo, ali je korektno, tudi z vidika pravne kulture, da se s predlogom zakona, ki ga predlaga vlada, preprosto ukine delujoče telo državnega zbora, parlamenta, katerokoli že je. To se mi zdi, meni kot dolgoletnemu parlamentarcu, nehigienično. Da se torej z zakonom v tem primeru ukine delovno telo, ki ima za svojo pristojnost nezdružljivost javnih funkcij s pridobitno dejavnostjo. Zato apeliramo in predlagamo, da se v nadaljnji fazi oblikovanja obeh dokumentov v to delo bolj aktivno vključijo poslanske skupine, delovna telesa državnega zbora in vse njegove strokovne službe. Kot rečeno, pa bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke danes zvečer na glasovanju podprli, da je predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanja korupcije dobra podlaga za nadaljnji postopek. In, v tem postopku bomo z amandmaji aktivno sodelovali. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Podobnik. Kolega doktor Brejc bo predstavil stališča poslanske skupine SDS, za njim kolega Vnučec poslanske skupine SMS. Najprej kolega doktor Brejc, prosim.
Spoštovani gospod predsednik, minister, direktor urada!Kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Danes veliko govorimo o korupciji, veliko je slišati različnih izjav poslanskih skupin. Vendar, moj vtis je, da nekateri, ali niso zakona prebrali ali pa ne smejo povedati tega, kar o njem v resnici mislijo. Namreč, korupcija je kompleksen, politični, pravni, socialni in ne vem kakšen še odklonski pojav. Je nezakonito ravnanje tistih, ki dajejo in ki sprejemajo podkupnino, tako resen družbeni pojav, da se o njem moramo tudi resno pogovarjati. In ta prostor bi moral biti prostor za resno diskusijo. Korupcija je tudi univerzalni pojav, ruši temelje vsake demokratične in siceršnje družbe, ruši načelo zakonitosti, enakosti pred zakonom, tudi tržno gospodarstvo navsezadnje ogroža. Če pogledamo vzroke korupcije, kjerkoli po svetu, najdemo pravzaprav enako situacijo povsod. Družbeno okolje je strpno do korupcije, pomanjkanje dejanske politične volje za boj proti korupciji, hitre gospodarske družbene spremembe, močne sorodstvene, etnične, politične vezi, monopol države na gospodarskem področju, nizke plače v javnem sektorju, slabo vodenje, neustrezni postopki izbire javnih uslužbencev in tako naprej. In, v svetu tudi obstajajo različne oblike boja proti korupciji. Na prvem mestu sta sicer povsod več ali manj napisana policija in pravosodje, ki korupcijo seveda obravnavata kot kaznivo dejanje po kazenskem zakonu. Obstajajo tudi posebne vladne službe za boj proti korupciji, ki imajo nekako preventivno osveščevalno funkcijo in obstaja tudi v tem globalnem svetu, kot pravimo temu, etična infrastruktura, mogoče je to malo čuden izraz, ki vključuje tudi nadzorne in prevencijske mehanizme, in ta je Slovenija. Mi imamo, dobro, več ali manj solidne pravne podlage za kazenski pregon korupcije, številne pravne akte, ki naj bi omejevali korupcijo in navzkrižje interesov: zakon o javnih uslužbencih, zakon o javnih naročilih, zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, imamo celo vrsto kodeksov, za javne uslužbence, policiste, tožilce, sodnike, zdravnike itd. Skratka, obilo je teh pravnih in drugih podlag, ki so jasen znak, kako je treba ravnati, kaj se šteje v tej družbi za primerno, vendar imamo slabo obveščeno javnost imamo tudi zelo tolerantno javnost. To naše splošno družbeno okolje meni, da se poštenost ne splača. Iz gradiva, ki ga je vladna služba pripravila, tudi izhaja, da kar tretjina menedžerjev meni, da korupcija lahko pripomore k razvoju, rasti njihovega podjetja, skoraj polovica menedžerjev pa pravi, da je korupcija neizbežen del slovenskega ekonomskega sistema, 52 % menedžerjev pa meni, da ne potrebujejo etičnega kodeksa v svoji organizaciji. To je stanje duha v Sloveniji. Številne primere domnevnega koruptivnega ravnanja poznamo, do katerih imajo pa organi pregona zelo različen pristop. Poglejmo primer koprskega župana. V njegovem primeru naj bi šlo domnevno - po tistem, kar smo lahko brali včeraj, se mi zdi, v časopisu - za neka kazniva dejanja, kjer seveda so tudi takšna, ki so tu omenjena v tem zakonu, ampak vrednost bi se vrtela okoli 100 milijonov in seveda človek je zaprt zaradi nevarnosti vplivanja na priče. V drugem primeru, klinični center. Imamo primer nakupovoperacijskih miz, kjer gre po njihovi oceni za približno 600 milijonov ali koliko že, se pravi, nekajkrat večji znesek, ki naj bi bil porabljen tako in tako, govori se o nekih podkupninah itd. Govorice so seveda uničujoče in o njih ne kaže govoriti, ampakzanimivo je pa, da - tem primeru policija ni nikogar zaprla, zaradi, denimo, vplivanja na priče, izginjajo zapisniki ali ne vem še kaj vse, ja, pač se zgodi - zakaj je temu tako? To je tista stara logika, zdravnikom se ne smeš zameriti, kaj pa če bom enkrat na tisti mizi ležal, pa se me bo ta zdravnik spomnil, to je ta primitivna logika slovenske družbe. Kdorkoli ravna narobe, mora biti deležen kritike, pa naj stane, kar stane. Seveda taka pohlevnost, ki je značilna za slovensko politiko, na žalost tudi policijo, pa nam ne daje kakšne posebne možnosti, tudi v Evropi ne, seveda, da ne omenjam drugih primerov. Kolikor vem, v Sloveniji - in hkrati prosim tudi za odgovor gospoda ministra ali gospoda direktorja - toda kolikor vem, v Sloveniji nimamo niti ene pravnomočne sodne odločbe o prejemanju podkupnine. Ena je, se mi zdi, v zvezi z dajanjem, ampak, kot pravim, prosim za pojasnilo. Slovenska javnost bo zelo z zanimanjem prisluhnila, koliko je teh sodnih odločb bilo do zdaj izdanih - pravnomočnih, prosim, ne tistih, ki so v nekem procesu, ker ti procesi v Sloveniji čudežno zastarajo. Obstaja tudi strah pred maščevanjem v primeru naznanitve koruptivne osebe. Ljudje pravijo, ta in ta je tak in tak, koruptiven; prihajajo v poslansko pisarno in tam trosijo primere. Pa rečem, "oprostite, ali imate kakšen papir, imate karkoli konkretnega, podajte ovadbo, kakorkoli" - "ja, tega si pa ne upam, ker se bojim maščevanja". In to je seveda zato, ker v Sloveniji nimamo instituta, nimamo sistema, ki bi zaščitil tiste, ki nezakonite stvari razkrivajo. Se pravi, da ni interesa, da bi se spopadli s korupcijo v lastnem okolju - ker ni s strani države nobene zaščite. In dokler bo to tako, je vse zastonj. Tudi po mednarodnih merilih je Slovenija spoznana kot, kako naj rečem, verjetno srednjekoruptivna država. Po tistem, kar smo lahko prebrali v gradivu, je naše mesto tam med 27. in 31. mestom, v naši bližini je tudi Bocvana in tako naprej. Zdaj, v redu - ali smo mi lahko s tem zadovoljni? Zakaj so pa skandinavske države na prvem mestu po nekoruptivnosti, mi pa na 30.? To je! Potem pa ne vidimo tu nekega konkretnega cilja, da bi rekli, približali se bomo temu, poglejmo, kako imajo Skandinavci to urejeno. Prepišimo od njih model! Ampak potem bi morali tudi stanje duha prenesti v ta prostor, ki ima pa še zelo močan pridih preteklosti. Tako kot so me nekateri govori danes v tej dvorani spominjali na skupščino SRS. Pred devetimi leti sem vodil neko konferenco, ki jo je organiziral mednarodni inštitut za javno upravo v Bruslju, na temo korupcije. In takrat je eden od vladnih predstavnikov ene od nekdanjih sovjetskih držav rekel: "Pri nas se ne borimo proti korupciji, pri nas se borimo za učinkovito korupcijo." In na vprašanje "kaj pa je to", je rekel: "Ja, če že podkupiš uradnika, da potem vsaj naredi tisto, za kar si ga podkupil." Skratka, vidimo, da mi nismo tako daleč, mi smo že kar razviti v primerjavi z njimi. To namenoma ironiziram, ker bi rad jasno pokazal, kako smo neverjetno razumevajoči do vseh teh koruptivnih dejanj. In potem bereš zakon, ki ga je vlada pripravila, in v 1. členu, ki je en sam stavek - mimogrede, kolegica Potrata bo mogoče imela celo kakšno strokovno pripombo na to - en sam stavek, ki je precejšnja latovščina tudi, pravi: "Določa ukrepe za uresničevanje nacionalnega programa za preprečevanje korupcije, zlasti na področju identifikacije in odpravljanja vzrokov za korupcijo, oblikovanje načrtov integritete v javnem in zasebnem sektorju" in tako naprej in tako naprej. Se pravi, pojav je znan, težak - mi pa z njim na nek verbalen način. Osnovni cilj je seveda jasen: odpravljanje in preprečevanje vzrokov korupcije [[to piše tudi v obrazložitvi oziroma tam pri ciljih zakona]] . Vendar, saj vsi dobro vemo, da z zakonom ne moreš ničesar storiti. Zakon je podlaga, ki ne ustvari nekih primernih razmer. Ampak te primerne razmere je možno ustvariti samo, če je politična volja, če obstaja neka zavest o pojavu. V tistem, kar danes poslušam, vidim, da te zavesti ni. Ker hvalite ta zakon in pravite "ja, ja odlična podlaga za naprej". Jaz vam bom dokazal, da ni odlična podlaga. Ne rečem pa, da se ga ne da dograditi. Vsaka stvar se da. Nekaj konkretnih pripomb, to, da naslov zakona ni ravno ambiciozen, v to se ne bi ta hip spuščal. Je pa zanimivo, z zakonom se povečuje število funkcionarjev, organov in število zaposlenih v javnem sektorju. To je v direktnem nasprotju s tistim, kar smo lansko leto govorili, ko smo sprejemali zakon o javnih uslužbencih, to je v direktnem nasprotju. Če bo ta zakon sprejet, bomo imeli namesto enega funkcionarja pet funkcionarjev. Imeli bomo, mislim, da namesto sedem zaposlenih, če sem si prav zapomnil, dvajset zaposlenih. Imeli bomo dva poslovnika. En poslovnik bo imela komisija, in k temu poslovniku, drage kolegice in kolegi, bomo morali mi tukaj dati soglasje. Se pravi, bomo dobili ta tekst sem in ga bomo žvečili en dan ali dva. In seveda, tudi svet kot nadzorni organ mora imeti svoj poslovnik. Kako znana logična birokratska struktura, ki je tipična za realsocialistične države. Veliko poslovnikov, veliko obligacijskih oblik, veliko vsega, potem pa bo. Jaz bi vas tudi rad spomnil, recimo, mene so kot profesorja enkrat povabili k sodelovanju v republiški družbeni svet za organizacijo administrativno-strokovnih služb. In eno, dve leti smo se mučili, napisali program, kako te službe zmanjšati. Ta program je imel na koncu okoli sto strani. In eden od bistvenih sklepov je bil, da mora vsaka od 60-ih občin, takrat jih je bilo 60, imeti tudi svoj program. In na koncu smo si čestitali, ker smo super programe naredili.Ampak pri tem smo morali veliko ljudi zaposliti, da so vse to pisali, razširjali, množili in tako naprej. Kako so to naredili Japonci? Njihov program se je imenoval samo "simple and speedy", hitro in enostavno. In je imel samo tri vrstice. In v treh mesecih so zmanjšali samo materialne stroške pri papirju za 20%. Pri nas pa porabimo pet ton papirja na mesec v tem državnem zboru, pa kaj. Vse to ljudje plačajo. Imeli smo tudi komisije za izvor premoženja, če se spomnite. In kaj so te komisije delale? Ugotovile so, recimo, da lokalni pleskar dela na črno popoldan in zvečer in da si iz tega naslova povečuje premoženje, in hop po njem. Vseh velikih rib pa ni nihče prijel, se nihče dotaknil. In tako bo tudi v tem primeru oziroma tako tudi že je. Ko sem prej omenil zakon o reformi javne uprave v Sloveniji. Ali nismo mi tam zelo jasno rekli, nobenih novih organov več. Saj vendar ta drobitev nikamor ne vodi. Zdaj pa vlada, v nasprotju z izhodišči reforme, ki jo je sama sprejela, predlaga zakon, v katerem - in to je pa res nekaj fantastičnega že skorajda - predlaga komisijo za integriranje, ali kako se že imenuje, dolgo ime ima, kot samostojen organ, to je "sui generis" organ. Ta organ visi v zraku. Narišite si shemo slovenske državne uprave, poglejte si jo in se vprašajte: "Ja, kje pa bo zdaj ta komisija?" Ja, še en okenček zraven bomo nekje narisali. Ne pri vladi, ne pri parlamentu, torej nekje v tem upravnem vesolju bo ta komisija visela. Se pravi, še eno leto ni od tega, pa imamo že, ne že, spet na mizi primer, ko sama vlada deluje v nasprotju s cilji reforme, ki jo je tako vneto zagovarjala tudi sama in za katero smo imeli visoko soglasje v državnem zboru. In seveda namera in zakaj to vlada počne, zgolj ustavno, namesto, da bi sama prevzela odgovornost za boj proti korupciji, lepo prenaša to stvar na neko komisijo in si s tem lepo roke opere, saj imamo komisijo. In, to celo ustreza mednarodnim kriterijem, bodo rekli. Nas tukaj tujina čisto nič ne zanima in nas nič ne sili, da moramo - kakšen uradnik že tam v Bruslju ali pa še kje bo že svetoval in bo napisal celo pismo, da moramo to imeti. Ampak, njih čisto nič ne zanima, kakšna je naša notranja struktura, jih tudi nič ne briga, kakšna je. Mi sami odločamo o tem, kakšno strukturo bomo imeli. Imejmo tako, da bo učinkovita, ampak taka ne bo, kot jo imamo. Namesto, da bi se vlada torej resno lotila vprašanja, zakaj sta policija in pravosodje tako neučinkovita, se raje odloči za zakon, ki ne bo imel nobenega pomembnega učinka. Poleg te komisije si je zakonodajalec omislil še svet komisije, 8 uglednih ljudi bodo imenovale ugledne institucije, od predsednika države do državnega zbora, sodnega sveta, saj ste videli. In ta naj bi nadziral delo komisije, hkrati pa še premoženjsko stanje predsednika, namestnika in članov komisije. Se pravi, da je to nadzornik nad nadzorniki. To je spet ena taka stara formula. Kdo, kateri inšpektor nadzira inšpektorje, kateri nadzornik nadzira nadzornike. Ampak, vidite, tudi ta svet bo potreboval denar za svoje delovanje, imel bo svoj poslovnik, skratka člani bodo upravičeni do sejnin, si mislim, in stroški so tu. Koga to zanima? Ja, nikogar. Ni važno, kaj stane boj proti korupciji, važno je, da se borimo proti korupciji. 14. člen komisije je, zato sem bil prej tako zloben, ko sem rekel, da dvomim, da so gospodje prebrali ta zakon, 14. člen je kratek. Pravi: "Svet ima predsednico in predsednika in namestnico ali namestnika predsednika, ki jo za čas treh let izmed sebe izvolijo člani sveta." Zdaj pa pozor: "Funkcija predsednika komisije ni združljiva s funkcijo predsednika oziroma namestnika predsednika sveta." Kaj pa člani? Torej, prvič, ta stavek pomeni nekaj slaboumnega. Ja, saj vendar ne more v svetu sedeti nekdo, ki je član komisije. Saj to je pa, to je pa nekaj elementarnega. Ampak, nesamo to, dopušča pa se, da je pa član komisije član sveta. Ja, to je pa res skregano z zdravo pametjo. Potem, 17. člen, trije sklopi nalog, ampak če ta isti zakon preberemo zares, vidimo, da cela vrsta nalog, ki so pa zelo pomembne in posegajo pravzaprav na neko področje, tudi v integriteto posameznikov in instituciji, tu noter ni. Se pravi, precejšnja površnost. Ampak, to se da popraviti, seveda. 38. člen je tudi čudovit, torej za ljubitelje posebnosti, ampak je teh pri nas že toliko, da to ni več aktualno. Recimo, pravi: "Podatke o letnih dohodkih iz šeste alinee prvega odstavka prejšnjega člena izkazuje funkcionar vsako leto z odločbo o dohodnini." Se pravi, po 37. členu, zadnji alinei, bom predložil - če bom še funkcionar - podatke o premoženjskem stanju [[in seveda cel kup stvari je tu napisanih]] in na koncu o letnih dohodkih, ki so osnova za dohodnino. Prvič, taka določba je v direktnem nasprotju z intenco reforme javne uprave, pa tudi - če se spomnite, lansko leto smo spreminjali zakon o upravnem postopku, v katerem smo rekli, da zbirke podatkov, ki jih imajo državni organi, da te zbirke od državljanov ne smemo zahtevati, da predložijo katerokoli dokumentacijo iz te zbirke. Se pravi, če ima Durs te podatke, naj ta komisija stopi tja in naj dobi te podatke po uradni dolžnosti. Saj smo s tem hoteli državljanom prihraniti kakšno pot. Ampak, vidite, vlada tega ne ve, je že pozabila. Sprašujem se, kakšna je strokovnost ljudi, ki pripravljajo take zakone - oziroma nič se ne sprašujem, saj je očitno, kakšna je. Pa še nekaj. Spet moram reči, da je ta določba pravzaprav, blago rečeno, presenetljiva, da ne rečem slaboumna. Kajti, ali bo tisti, ki dobiva podkupnino, to prijavil v dohodnini, ali kako? Si to predstavljate? [[Oglašanje v dvorani.]] Ja, seveda bo moral, ker je pač pošten človek. [[Smeh.]]
Ni diskusije iz klopi, prosim.
Načrt integritete - to je pa dobra ideja. To pa, mislim, da je dobra ideja, ker pravzaprav z njim - če bi bila seveda pozitivno nastavljena, je pa represivno zastavljena - na tej ideji se pa splača delati. Ker to pomeni, da bi identificirali institucije in delovna mesta, kjer je, v narekovajih rečeno, ogroženost korupcije največja. Ampak to niso samo funkcionarji, to niso samo državni sekretarji,podsekretarji, svetovalci, referenti, to so tudi zdravniki, to so tudi vsi mogoči šefi in tako naprej. Kajti ni kriv samo tisti, ki vzame, kriv je tudi tisti, ki daje. Recimo, če bi se lotili, če bi policija hotela se s tem ukvarjati, pa se ne, pa če bi se pravosodje, tožilstvo hotelo s tem ukvarjati, bi, recimo, resno vzeli pripombe avtoprevoznikov, ki pravijo "ne morem dobiti dela, če nekaj ne dam, pa moram potem še enkrat dati, da mi to sploh plačajo". To je splošno znano, jaz dokazov nimam. Ampak, vidite, nihče ničesar ne stori. Kaj bi v takem primeru naredila ta komisija? Ja, po moje bi se te zadeve lotila jako študiozno. Ta represivni vidik mi ni preveč všeč, tudi zato, ker ta komisija - če lahko pogledate 5. poglavje, kjer gre za načrt integritete, preverjanje, delovanje in tako naprej - ima pravzaprav kar neke pristojnosti. In zdaj, recimo, da nek urad ali nek zavod, nek državni organ tega načrta integritete ne sprejme v nekem predpisanem roku in se pojavi tam komisija pa reče: "Aha, vi pa nimate načrta integritete." Pridete v javnost - ja, to je približno tako, kot da si že koruptivna oseba, diskvalifikacija je možna takoj. Torej, na to želim opozoriti, na ta negativni pristop pri sicer dobri ideji. Seveda imamo še kakšen lep primer v tem zakonu. 47. člen si oglejte! Komisija si je izmislila devet novih evidenc. Spet ista zgodba: namesto da bi bilo čim manj evidenc, oni ustvarijo devet novih evidenc! Toda ko se bodo resno lotili posla, vam povem, da bo še deseta - o evidencah, ki jih vodijo. Tudi v 48. členu sankcije, kazenske določbe - te so blažje kot v zakonu, ki smo ga mi predlagali - mi mislimo, da je stvar treba vzeti resno. Funkcionar, ki ne reagira na zahteve naše državnozborske komisije o premoženju itd., takega funkcionarja je treba zelo trdo prijeti, pa tudi vsak drug funkcionar, ki ne spoštuje prepisov, kaj se pa to pravi! Državljan mora spoštovati, je takoj kaznovan za vsako malenkost, funkcionarji, njim pa ni treba in nihče ne reagira. Poznamo imena, poznamo vse in nič. Nekateri župani bi morali vrniti plačo, zato ker so jo neupravičeno prejemali naprej, pa kaj, nič se ne zgodi, sedaj so poslanci in jim ni treba. Kakšen bi bil sedaj moj predlog? Sedaj, napisati nov zakon ali pa temeljito prenoviti stari zakon o nezdružljivosti funkcij, v katerem bi upoštevali nekaj teh pripomb in novih idej, to bi bila gotovo ena pot. Ta zakon predelati se seveda tudi da, to je tudi res, ampak bo veliko amandmajev in tam nastopi načelo koneksitete in to uskladiti bo zelo težko, ampak morda se to tudi da.Ne bi želel biti negativen do tega. Nobenega novega organa ne potrebujemo, ne komisije in ne sveta. Vlada naj prevzame odgovornost za vodenje politike na tem področju, za boj proti korupciji. Saj to je najbolj normalno. Seveda ne predsednik vlade, ne more pač vsega imeti predsednik vlade, ampak recimo, ne vem, pravosodni minister bi bil pa že prava oseba, in ta minister v svojem delokrogu oblikuje nekega posameznika, svetovalca ali pa celo službo, zaradi mene, ki lahko vse to, o čemer sedaj govorimo, pripravi: nacionalni program, strategijo in vse, kar hočete. To se pravi, dovolj možnosti je v obstoječi upravni strukturi zagotoviti zelo kvalificirano ekipo, ki bo to delala, ne pa ustvarjati nove institucije, nove službe, nove funkcionarje - funkcionarjev imamo ogromno, po mojem smo mi v svetovnem vrhu po številu funkcionarjev na število zaposlenih v javnem sektorju. Zato bi jaz dosedanji vladni urad ukinil in prestavil to ekipo k ministru za pravosodje. V tej smeri bi šli moji predlogi, naši predlogi, mi smo o tem razpravljali skupaj. Še ta očitek, glede mednarodnih zahtev, ki ga pričakujem, češ, GRECO pa tisto, pa tretje, vse mogoče asociacije bodo na nas pritisnile, nimate tega organa. Mi pokažimo, da je naša policija učinkovita, pokažimo, da je naše pravosodje učinkovito, nihče nas ne bo vprašal za neke upravne ali ne vem kakšne organe. Povedali boste, nekdo se bo moral znanstveno ukvarjati s tem vprašanjem, imamo visoko šolo za notranje zadeve, ki je kot nalašč, imamo pravne fakultete, prosim vas lepo! Skratka, mi smo se v Slovenski demokratski stranki odločili, da v tem hipu ne bomo pritrdili temu predlogu, ga pa tudi ne bomo označili kot nepotrebnega. Počakali bomo na odgovor vlade, počakali bomo na razpravo in se pred glasovanjem tudi odločili. Čeravno je razpoloženje v poslanski skupini slovenske demokratske stranke takšno, da bi morali ta zakon vrniti skratka nazaj in iti z novim tekstom. Predlagali bomo tudi javno predstavitev mnenj. In na koncu mi samo še to dovolite. Danes zjutraj ob 6.30 sem poslušal poročila in pravi "piar" za ta zakon. Rekli so, da danes bo državni zbor obravnaval zakon in tako naprej, gre za nove in sodobne rešitve v zakonu. Jaz ugotavljam, da niso niti nove niti sodobne. In na koncu pa še tole. Poglejte si prosim na 55. strani: Izhodišče za pripravo resolucije o nacionalnem programu za preprečevanje korupcije v Republiki Sloveniji. Izdelamo najprej izhodišča, potem bomo imeli resolucije in potem še nacionalni program. Ja, to mene spominja na tiste stare čase, veliko papirja, pa nič učinka. Kaj tako po nepotrebnem kompliciramo. Izdelajmo nacionalni program in pika. In v njem bo naša strategija in ukrepi in vse, kar hočete. Čemu se držite nekih starih miselnih vzorcev, ki jih nikjer na svetu ni več. O ja, so še, mislim, da je bilo - včasih je bilo 24 socialističnih držav, zdaj sta pa samo še dve. V tistih dveh je gotovo še to, pa v Sloveniji izgleda tudi. Hvala.
Hvala lepa kolegu Brejcu za predstavitev stališč poslanske skupine SDS. Poslanska skupina SMS bo predstavila stališča. Kolega Vnučec bo to storil in na koncu še kolega Vučko za poslansko skupino [[...]]
Hvala za besedo. Spoštovani minister, direktor, kolegice in kolegi! V uvodu razprave o predlogu zakona moram poudariti, da se v poslanski skupini Stranke mladih Slovenije zavzemamo za ureditev obravnavanega področja. Vendar imamo k predlogu zakona tudi mnogo pripomb in tudi poudarjamo, da bi bilo pri pripravi in sprejemanju zakona nujno več upoštevati tudi dolgoletne izkušnje in pripombe komisije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. 1. člen predloga zakona opredeljuje njegovo vsebino, iz katere izhaja, da naj bi zakon zajemal dve področji. Na eni strani naj bi v bistvu pristojna komisija nadaljevala delo urada Vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije, s tem, ko bi opravljala strateško-analitične naloge na področju korupcije, koordinativne naloge in svetovalno-izobraževalne naloge. Vendar pa posamezna koruptivna dejanja ostajajo kazniva dejanja. In kot taka, predmet kazenskega postopka. Na drugi strani, pa naj bi komisija konkretno opravljala nadzor samo nad določeno skupino oseb, kjer se lahko pojavi korupcija. Torej, nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev, kar pa že do sedaj opravlja komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Smisel instituta nezdružljivosti je, da se z nadzorom premoženjskega stanja funkcionarja in s tem z nadzorom nad omejitvijo poslovanja naročnikov po predpisih o javnih naročilih s poslovnimi subjekti, v katerih je udeležen funkcionar oziroma njegov družinski član, s sprejemanjem daril ter nezdružljivostjo posameznih funkcij oziroma dejavnosti zagotovi objektivno opravljanje funkcije oziroma odstrani kakršenkoli dvom o morebitnem pristranskem opravljanju te funkcije. Z opravljanjem nalog po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo predstavlja nadzor komisije nekakšen preventivni ukrep pred morebitno korupcijo na strani določene skupine oseb, funkcionarjev. Sankcije pa niso kaznovalne narave, v smislu kazenskega prava. Zato ne vidimo razloga, da bi se opravljanje nalog s teh dveh področij združilo, saj naj bi na podlagi predloga zakona pristojna komisija tako na eni strani delovala analitično, strateško, koordinativno ter svetovalno-izobraževalno, hkrati pa bi konkretno opravljala nadzor le nad določenimi osebami, ki ga po zakonu že opravlja komisija o nezdružljivosti javne funkcije s pridobitno dejavnostjo in seveda drugi organi. Kot je navedel že predlagatelj, pri razlogih za sprejem zakona je bil predlog GRECA skupine držav proti korupciji pri Svetu Evrope, da naj se ustanovi organ za koordinacijo vseh organov, institucij in sektorjev, ki se ukvarjajo s preprečevanjem in odkrivanjem korupcije, s čimer bi bilo njihovo konkretno delo olajšano in bolj učinkovito, vendar pa ne za nezdružljivost funkcij. Opozoril bi, da pri navedbi funkcionarjev v 2. členu predloga zakona niso navedeni državni pravobranilci ter družbeni pravobranilci, kajti slednjim premoženjsko stanje že sedaj ugotavlja komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo oziroma nadzoruje. S tem, da pa bo lahko v nadaljnjem podlaga za opredelitev pojma "funkcionar", kar predstavlja odprto vprašanje, na katerega je ta komisija tudi ves čas opozarjala, odlok, s katerim bo državni zbor na podlagi drugega odstavka 10. člena zakona o sistemu plač v javnem sektorju uvrstil posamezne funkcije v plačne razrede, kar je tudi naš predlog za uvrstitev na listo funkcionarjev, ki so dolžni svoje premoženjsko stanje dati na vpogled. Obravnavani predlog zakona naj bi postavil tudi temeljna pravila na področjih nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo za funkcionarje, omejitev glede sprejemanja daril v zvezi z opravljanjem funkcije, nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev ter omejitev poslovanja naročnikov po predpisih o javnih naročilih s poslovnimi subjekti, v katerih je udeležen funkcionarali njegov družinski član. Torej, postavil naj bi temeljna pravila, ki jih pa že zajema zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije, katerega naloge opravlja posebna komisija in drugi organi, na primer sodni svet, ki v delu izvršuje določbe prej navedenega zakona. Navedena komisija tako že od leta 1993 opravlja naloge, ki naj bi jih po predlogu zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije opravljal samostojen državni organ, in sicer komisija za integriteto javnega delovanja, pri kateri bi morala biti predsednik in namestnik zaposlena polni delovni čas, medtem ko sedanji člani komisije po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo opravljajo te naloge v okviru svoje funkcije, kajti to so poslanci in državni svetniki. Prav tako bi se moralo za nemoteno delo te nove komisije zaposliti še dodatno število javnih uslužbencev, kar samo po sebi dodatno obremenjuje državni proračun. Nadalje predlog zakona predvideva dvotirni sistem. Za nadzor nad izvajanjem nalog komisije naj bi se namreč ustanovil svet komisije, katerega člani bi sicer funkcijo opravljali častno, imeli bi pa pravico do povrnitve stroškov, nastalih v zvezi z delom v svetu. Svet naj bi opravljal nadzor nad delom komisije na podlagi poročanja predsednika komisije in nadziral premoženjsko stanje predsednika, namestnika in članov komisije. Glede na število članov sveta, povračilo stroškov le-tem v zvezi z delom v svetu, in glede na to, da bi svet opravljal nadzor v bistvu na podlagi poročanja predsednika komisije, dejansko bi pa neposredno nadziral samo premoženjsko stanje članov komisije, se postavlja vprašanje, ali je tak organ res potreben, s tem da tudi njegova sestava ne zajema vseh predstavnikov posameznih zvrsti funkcionarjev. Kot izhaja iz določil predloga zakona naj bi potemtakem komisija nadzorovala tudi poslovanje naročnikov po predpisih o javnih naročilih s poslovnimi subjekti, v katerih ima funkcionar oziroma njegov družinski član delež več kot 20%, in jih v primeru kršitve tudi kaznovala za prekršek. Ali je to smiselno glede na to, da so za nadzor porabe javnih naročil že drugi organi? Prav tako predlog zakona ne prinaša bistvenih novosti na področju omejitve opravljanja pridobitne dejavnosti, sprejemanja daril in poslovanja. Torej, novosti, ki bi zapolnile odprta vprašanja, na katera že ves čas delovanja opozarja tudi komisija po zakonu o nezdružljivosti javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Namreč, predlog zakona še vedno ne rešuje problema pri definiciji pojma funkcionar niti konkretno ne navaja vseh. Predlog zakona tako nič drugače kot obstoječi zakon o nezdružljivosti javne funkcije s pridobitno dejavnostjo ne ureja in torej ne rešuje primerov, ko funkcionar začne oziroma še naprej opravlja dejavnost ali funkcijo, ki ni združljiva z opravljanjem njegove funkcije. O tem naj bi komisija obvestila pristojni organ, tu pa se pristojnost komisije zaključi, pristojni organ je dolžan samo povratno informacijo in nič več. Prav tako darila. Darilo lahko predstavlja tudi odpust dolga ali odpoved pravici, kar lahko nam predstavlja problem pri ugotavljanju, da je bilo darilo dano v zvezi z opravljanjem funkcije. Prav tako je sporen tudi 40. člen, ki predvideva razrešitev funkcionarja, ki ne predloži zahtevanih podatkov o premoženjskem stanju. Nepredložitev podatkov je lahko najprej podlaga za disciplinsko odgovornost ter denarno kazen, ne pa avtomatično in samo razrešitev. Kaj pa hujše kršitve glede na to, da v Sloveniji ne poznamo šeriatskega prava in ne bomo sekali rok? Kako bodo potem drugi kaznovani, če pa jim bomo že zaradi take začetne malenkosti kaznovali? Glede na obstoječi sklep vlade z dne 13.7.2001, s katerim bi bil ustanovljen urad za preprečevanje korupcije in katerega naloge, ki jih sklep določa, bi na podlagi sprejetega predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije v bistvu povzela komisija za integiriteto javnega delovanja in glede na obstoječi zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, te naloge opravlja komisija po zakonu o nezdružljivosti upravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, se zdi smiselno, če že zaradi GRECA, da se področje prve komisije uredi z ustreznim zakonom, za opravljanje nalog druge komisije pa naj se spremeni in dopolni že obstoječizakon v smeri njegovega učinkovitejšega uveljavljanja, zlasti z rešitvijo najpogostejših vprašanj in problemov, s katerimi se srečuje komisija po zakonu o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, sploh pa tudi glede na to, da je predlog že v parlamentarni proceduri. V poslanski skupini Stranke mladih menimo, da je potrebno zakonodajo s tega področja spremeniti oziroma dopolniti tako, da bi se zagotovilo učinkovito uveljavljanje obstoječih mehanizmov, na primer sodelovanje davčnih organov. V zvezi s sankcijam bi bilo treba upoštevati pozitivno zakonodajo, s tem, da bi se določile sankcije, ki bi bile izvršljive. Zlasti bi bilo treba najti posebno rešitev za poslance kot predstavnike ljudstva, ki jim je lahko odvzeta individualnafunkcija, ne pa mandat. Skratka, v okviru danih pooblastil bi bilo treba zagotoviti operativno uveljavljanje zakonskih določb. V skladu z vašim upoštevanjem naših pripomb se bomo v poslanski skupini Stranke mladih odločili, ali bomo dopolnjen predlog zakona tudi podprli.
Prav. Hvala lepa, kolega Vnučec, za vašo obrazložitev stališč poslanske skupine SMS. Kolega Vučko, z vašim nastopom in predstavitvijo stališč poslanskega kluba LDS boste zaključili predstavitve vseh stališč poslanskih skupin. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice, kolegi! Spoštovani minister! Korupcija kot družbeno dejstvo vedno in povsod škoduje. Škoduje tako državljanom, kot državi. Ogroža vladavino prava, zmanjšuje politično stabilnost in socialni mir, ogroža zaupanje v najpomembnejše državne institucije in druge institucije in nenazadnje zavira ekonomski razvoj. Kot kažejo uradni podatki, zlasti organov pregona, bi lahko rekli, da je število korupcijskih kaznivih dejanj v Republiki Sloveniji relativno majhno. Vendar pa empirične raziskave kažejo, da je korupcije v državi dosti več. V poslanski skupini menimo, da še vedno ne toliko, da bi začeli z nepremišljenim ukrepanjem, da bi začeli z lovom na čarovnice. Seveda pa to ne pomeni, da ni potrebno ustrezno ukrepanje. Ukrepanje na različnih področjih in na različnih ravneh, ukrepanje države, ukrepanje vseh tistih, ki lahko z aktivnim sodelovanjem pripomorejok učinkovitejšemu boju proti korupciji. Predlog zakona, ki je pred nami, lahko uvrstimo med zakonodajne ukrepe države pri preprečevanju in omejevanju korupcije, pri čemer opozarjamo, da bo potrebno več storiti tudi na drugih ravneh, z drugačnimi pristopi,z drugačnimi ukrepi. S predlogom zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije, ki bo v bistvu nadomestil zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo, je po naši oceni vlada storila prvi korak. Prvi korak, ki je sicer majhen, vendar je z vidika oblikovanja neke visoke stopnje protikorupcijske kulture, pomemben. Gre za oblikovanje protikorupcijske kulture na osebni in na splošni družbeni ravni, ki pa je nujna za uspešen boj proti korupciji. V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije bomo predlog zakona podprli. Ob tem seveda pozdravljamo odločenost vlade, da bolj odločno poseže v področje omejevanja in preprečevanja korupcije z upanjem, da nam bo uspelo zagotoviti aktivno sodelovanje vseh tistih, ki lahko pripomorejo k uresničitvi osnovnega cilja tega zakona. V poslanski skupini bomo v nadaljnjem postopku podpirali tiste rešitve, ki bodo sledile temu cilju. Že v tem trenutku pa bi v imenu poslanske skupine opozoril na naslednje rešitve zakona. Glede na to, da večina držav, članic Unije, dopušča, da protokolarna darila postanejo last funkcionarjev, bi veljalo proučiti in dopustiti možnost, da funkcionar protokolarno darilo odkupi, seveda po nekih pravilih, ki se določijo. Pojavljajo se določene dileme glede prenehanja funkcije za funkcionarje v različnih vejah oblasti. Nemogoče je namreč podati enako rešitev za ugotavljanje odgovornosti in sankcioniranje funkcionarjev, predstavniške, izvršilne ali sodne veje oblasti, pa tudi lokalne samouprave, ki soizvoljeni, ali pa tiste, ki jih imenuje državni zbor, državni svet, vlada, predsednik vlade ali organi lokalne skupnosti. Ker poklicni funkcionarji ne smejo opravljati funkcij v gospodarskih družbah, pa tudi ne dejavnosti, namenjenih pridobivanju dohodka, bi bilo primerno določiti, da ne smejo opravljati teh funkcij tudi v gospodarskih interesnih združenjih, ki pa jih pojem gospodarske družbe ne pokriva. Gospodarsko interesno združenje lahko ustanovita dve ali več fizičnih oziroma pravnih oseb. Cilj združevanja pa je olajševati in pospeševati pridobitno dejavnost svojih članov. Enako velja za zbornice, saj gre v tem primeru za organizacije ki v velikih primerih izvajajo javna pooblastila, po statusni obliki pa so ali osebe javnega prava ali samo pravne osebe. Po oceni poslanske skupine LDS predlog zadovoljivo ne rešuje pravice do svobodne gospodarske pobude zakonca ali osebe, s katero funkcionar živi v izvenzakonski skupnosti, ali njegovih družinskih članov, s katerimi živi v istem gospodinjstvu. Predlagatelj predlaga, da gospodarske družbe ali podjetja ali zavod, v katerih imajo te osebe delež, večji od 20% vrednosti, ne smejo poslovati z državo ter javnim podjetjem in javnimi zavodi. Komisija lahko izjemoma dovoli takšno poslovanje, če to ni povezano z javnim delovanjem funkcionarja. Menimo, da se bo potrebno odločiti, ali takšno poslovanje prepovedati v celoti ali pa dopustiti, ne pa jo vezati na arbitrarne odločitve komisije brez določenih kriterijev. Predlog zakona, glede na nekatere razvpite primere zlorabe pooblastil in ravnanje v škodo lastnika, to je Republike Slovenije in lokalnih skupnosti, poslovodnih in nadzornih oseb v javnih podjetjih, zavodih, agencijah in skladih, ki jih imenuje vlada oziroma državni zbor, ne širi nadzora nad celotni javni sektor in na gospodarske družbe v večinski lasti Republike Slovenije in lokalnih skupnosti. Te osebe so sedaj brez tovrstne obveznosti nadzora, ki so mu podvrženi funkcionarji, vendar z bistveno večjo možnostjo morebitne pridobitve dodatne tovrstne premoženjske koristi. Zato menimo, da bi bilo potrebno preučiti, ali ne bi veljalo urediti nadzor nad celotni javni sektor in temu primerno dopolnitvi celotno besedilo predloga zakona. In sicer predvsem glede dveh stvari. Prvič, prepoved poslovanja teh pravnih oseb s poslovnimi subjekti, v katerih je poslovodja ali nadzorni oziroma njegov družinski član posredno ali neposredno imetnik poslovnega deleža, delnic ali drugih pravic. In drugič, vzpostaviti nadzor nad njihovim premoženjem. V poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije pričakujemo ob obravnavi tega zakona jasno izraženo politično podporo, saj preprečevanje, odkrivanje in preganjanje korupcije brez jasno izražene politične podpore ni možno.
Vse poslanske skupine so pojasnile svoja stališča. Sedaj bodo to storili tudi ostali poslanci in poslanke. Seznam je precej obširen. Šel bom po vrstnem redu. Najprej bom dal besedo kolegu Berniku in za njim kolegu Kontiču. Najprej imate besedo vi, kolega Bernik, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi, gospod direktor komisije. Ko sem gledal naslov tega zakona, sem bil nekako vesel, ko pa sem začel gledati vsebino, se mi je to veselje pokvarilo. Ta predlog je veliko razočaranje in če rečem farmacevtsko, je ta predlog za nas vse tukaj neke vrste placebo, po domače rečeno pa zavajanje slovenskih državljanov. Mislim, da je dosedanji urad, kakršne sestave je že bil, napravil dobro delo. To, kar se sedaj predlaga, mislim, da lahko dobimo samo v državah, ki ima tako imenovano dirigirano demokracijo. Ne bom šel v razne točke tega predloga, o tem je bilo že mnogo povedanega, vendar bi pa nekatere obrobne stvari, kljub temu rad omenil. Prvič, nasprotje interesov med nami ni bilo posebno poznano, kar me je čudilo. Drugod po svetu se ta koncept že dolgo uporablja in ko sem govoril z nekaterimi pravniki, so se čudili, kaj pod ta koncept spada. Mi smo v naši poslanski skupini predlagali, da se ta koncept vključi v zakon o državnih uslužbencih in dejansko je to sedaj, če še niste pogledali v 100. členu, ki govori o opravljanju drugih dejavnosti in konflikt interesov. To se pravi, to je bil dober napredek. Naj pa tudi omenim, da predlog, ki ga ta zakon vsebuje oziromaga misli vsebovati ustanovitev dveh komisij poleg stroškov, financ in pa novih uradnikov se mi zdi, da ta komisija nima nobenih pravnih posegov v to dejavnost korupcije, konfliktov interesov in bo dejansko več ali manj neke vrste platonsko delovanje komisije brez posebnih uspehov. Je pa res, da v dolžnosti komisije se omenja ena zelo zanimiva stvar, in to je nacionalni program. Ko človek gleda ta program je vesel, da se je nekdo na to spomnil in da je nekako naredil listo stvari, ki jih je potrebno napraviti. Človek se čudi, kako to, da vlada že do sedaj ni začela razmišljati o ukrepih, ki bi bili potrebni že po trinajstih letih naše demokracije, kakršnakoli pač je, da bi se nekatere stvari vključile že sedaj v ta predlog zakona in pa da bi se to razdelilovsem državnim uslužbencem. Ker vem, da bo vzelo ogromno časa, preden se ta nacionalni program spravi v neko dokončno obliko, morebiti pet let, bi predlagal, da vlada tole malo polepša, itd., da nekaj besedila in pripravi eno brošuro za vse državne urednike, da bodo videli, na kaj bi se morali spomniti, če se ne spomnijo sami. Malo pa me skrbi, da ta predlog ne bi bil posebno uspešen, to pa zaradi tega, ker imamo v naši javnosti in tudi v politiki izredno nizek standard etičnih principov. Morda bi bil drugi predlog bolj primeren, da bi se to in še nekatere stvari, ki so sedaj v našem oziroma vladnem predlogu, razdelile šolam. Kdo pa uči našo mladino standarde etike? Nihče. Če se to razdeli mladini, potem bi bilo treba najprej vzgojiti učitelje za to stvar. Naj zaključim s to mislijo. Da pišemo komplicirane zakone, ko pa pride do sprejetja, premalo informirano našo javnost. Tudi v tem pogledu bi bilo treba nekaj narediti, da se bodo ljudje resnično začeli zavedati, za kaj tukaj gre. Tukaj imam pri sebi eno brošuro, ki ima 17 strani in to je že 1994. leta neka večja ameriška družba razdelila vsem uslužbencem. Ima samo 17 strani, nič kompliciranega, ampak vsakemu, ta brošura pove, kakšno mora biti njegovo poslovno obnašanje. Imenuje se: Kodeks poslovnega obnašanja. Mislim, da za začetek bi bilo tudi za nas dovolj. Drugič. Ta predlog zakona me spominja na druge zakone, ki smo jih sprejemali, so bili sprejeti, vendar se potem nič ni zgodilo. Mislim, da je to ena od tistih zakonodajnih akrobacij, skozi katere gremo tudi sedaj. Ta predlog zakona bi nekako postavil ob stran zakona o grobiščih, kako bi rekel, sramotnega zakona o grobiščih, ki je bil sprejet v tem državnem zboru, ni pa se zgodilo ničesar in nič se ne bo zgodilo. Tam imamo papir, o tem zakonu oziroma predlogu, če bo sprejet, bomo imeli papir in tega naše oblasti potrebujejo za Evropsko unijo. Mislim, da bi že morali dozoreti v naši državotvornem razmišljanju, da bi resnično začeli stvari delati za življenje, ne pa za to, da gredo v arhiv in tam lepo izgledajo. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, spoštovani, gospod kolega dr. Bernik. Kolega Kontič ima sedaj besedo in za njim kolega Rokavec.
Hvala lepa, gospod predsednik. Predlagani zakon ni nekaj, kar bo samo po sebi odpravilo pomanjkljivosti oziroma tako imenovano koruptivnost. Kot je razvidno iz uvoda predlagatelja, anketiranci v raziskavi pomanjkljivo zakonodajo uvrščajo na tretje mesto vzrokov za korupcijo. In tu je naša najpomembnejša vloga in tudi očitek državljank in državljanov. Od nas torej zahtevajo nedvoumne zakone, v katerih ne bo vrzeli za nepravilnosti ali morda celo zlorabe. Takšen bo moral biti tudi ta zakon, na katerega smo slišali kar nekaj pripomb v razpravi. Če verjamemo ciljem in namenom zakona, je predlagateljev namen dober, menim pa, da bo treba zakon v drugi vsebinski obravnavi dopolniti z amandmaji. Zato predlagam v razmislek nekaj predlogov. Če že uvajamo nov organ, je treba njegovo vlogo dodatno okrepiti, vključno z določitvijo sankcij, ki jih ne le predlagajo, treba je razmisliti tudi o sankcijah, ki bi jih ta komisija lahko izvajala. Natančneje bo treba opredeliti vrednotenje daril, ki jih funkcionar sprejme, kdo bo to počel in na kakšen način. Morebitna koruptivnost ni samo na strani tistih, ki darilo ali morda celo nagrado sprejmejo. Vprašljivi so tudi tisti, ki dajejo oziroma nudijo. Če je prisotno samo povpraševanje, ponudbe pa ni, težko pride do kaznivega dejanja, ki ga želimo in hočemo preprečiti. Morda bi bilosmiselno določiti v zakonu tudi obvezo tistih, ki dajejo, da darila prijavijo. Nadzor bo v tem primeru temeljitejši. Ali ne bi bilo enostavneje določiti, da se darila ne dajejo, da se daril ne sprejema, če pa so protokolarne narave in jih funkcionar sprejme, avtomatsko postanejo last organa, ki mu funkcionar pripada. Zakon podrobno predpisuje sestavo komisije in njeno imenovanje. Določa, da je mandat predsednika, namestnika predsednika in članov komisije šest let, brez možnosti ponovnega imenovanja. Ocenjujem, da je mandatna doba glede na mandate funkcionarjev pravilno odmerjena, je pa vprašljiva prepoved ponovitve mandata za predsednika in podpredsednika, ki bosta funkcijo opravljala poklicno. Razloga, ki ju vidim, sta vsaj dva: delo je poklicno in dobrih kadrov samo za šest let ne bo tako enostavno pridobiti, in ali ne bodo na ta način tudi oni izpostavljeni raznim pritiskom. In drugič, zakaj zamenjati nekoga, ki dobro opravlja delo in si je pridobil izkušnje. Zamenjavo je treba predvideti za nekvalitetno opravljanje dela. Kot sem že v uvodu dejal, bi bil boljši zakon, ki bi združil vse sile na tem področju in dal organu nadzora večja pooblastila. Je pa kljub temu predlagani zakon korak naprej. Hvala.
Hvala lepa kolega Kontič, kolega Rokavec zdaj imate besedo vi.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gospod minister in pa direktor Urada! Dejstvo je, da je dejansko, tako kot je bilo že danes večkrat ugotovljeno, korupcija velik problem v vsaki družbi, tudi v naši. To tega zavedanja je prišlo tudi pri nas. Dejstvo pa je, da je korupcijo zelo težko ugotavljati, jo nadzorovati in tako naprej. Za preprečevanje korupcije je, po moji oceni, najbolj potrebno ustvarjanje pozitivnega družbenega okolja. Menim, da samo sprejeti zakon ni dovolj za ustvarjanje pozitivnega družbenega okolja. Verjetno je potrebno dejansko ne samo s strani vlade, reči zdaj bomo pa šli v tako imenovani protikorupcijski program, predlagali bomo zakon, ki botemu naredil konec, ampak je potrebno vse tiste institucije, ki v tem trenutku že delujejo, usposobiti, da bodo funkcionirale. To je verjetno za odkrivanje in preprečevanje korupcije prvi korak. Menim, da je ena pozitivna politična gesta, če se v tem smislu tudi sprejme zakon. Dvomim pa, da takšen, kakršen je predlagan, da bo odpravil oziroma začel v globalu odpravljati problem korupcije v Sloveniji. Namreč, že angleški premier Churcill je rekel: "Če problema ne moreš oziroma nočeš rešiti, potem ustanovi komisijo." Tako kot je bilo že danes rečeno, več kot tretjina zakona se ukvarja samo s členi o komisiji, druga pa o pristojnostih komisije, ki posegajo v vse veje oblasti, ne glede na sprejeto zakonodajo na tem področju, ustvarja tudi nove pogoje nezdružljivosti funkcij in dotika se v glavnem samo funkcionarjev. Jaz trdim, da v Republiki Sloveniji za pojav korupcije niso največji problem samo funkcionarji. V anketi iz leta 2002 je kar 44,2% anketirancev bilo mnenja, da javni uslužbenci sprejemajo podkupnino, ne funkcionarji, rečeno je bilo, da kar 31 anketiranim menedžerjev meni, da lahko korupcija, vsaj do neke mere pripomore k razvoju, rasti njihovega podjetja in slovenskega ekonomskega sistema. Teh vej se več ali manj ta zakon ne dotika. Druga, tretja liga je tista, ki kroji usodo ministrom in potem tudi na nižji ravni izvedbe programov. Če ta zakon tega ne bo vseboval, verjetno ne bomo zajeli globalnega bistva in pomena boja proti korupciji in ustvarjanja pozitivnega ozračja, da se korupcija v Sloveniji ne bo dogajala. In zdaj o sami komisiji. Kot je bilo že danes rečeno, komisijo imenujejo predsednik republike, dva člana, potem sodni svet, državni zbor in tako naprej, in pa Vlada Republike Slovenije, popolnoma smo izpustili civilno družbo, civilno iniciativo. Civilna družba je tista, ki lahko tudi dejansko gleda pod roke, pod prste vladajočim strukturam. Ne more sama vlada ali državni zbor ali večina v državnem zboru ali predsednik republike biti tisti, ki bodo sami sebi odkrivali in preprečevali korupcijo. Tukaj moramo vključiti tudi ta faktor v delovanje komisije, če hočemo, da bi bila ta komisija res komisija, ki bi dejansko začela ugotavljati in preprečevati ter predvsem ustvarjati okolje zmanjševanja korupcije v Sloveniji. Drugače menim, da bomo ustanovili še en organ, formirali še nekaj funkcionarjev in s tem tudi podražili državni proračun, navzen pa mogoče povedali, sprejeli smo zakon za boj proti korupciji, za preprečevanje nasprotja interesov, nezdružljivosti, smo na dobri poti, češ, Slovenija jeidilična v tem evropskem svetu. Kot je v tem trenutku, če gledamo tudi na primeru zdravstva, predlog zdravstvene reforme, tipični primer, kako se dejansko volivcem polaga na roko, pač mi smo na najboljši poti, da vse te probleme rešimo. Nimamo pa tistih glavnih instrumentov, ki bi dejansko lahko te probleme rešili. To se mi zdi velik problem. Če grem naprej, glede samih določitev funkcionarjev. Že v vladnem predlogu, na strani 33 in pa 32, ko se govori o tem, kdo so funkcionarji, po zdajšnjih veljavnih predpisih tukaj nikjer ne zasledim državnih sekretarjev, da so funkcionarji. Na strani 32, ne potem v gradivu samega zakona. Trdim, da državni sekretarji so funkcionarji v tem trenutku. Drugače pa menim, da je dejstvo, če gremo kar po členih. V 2. členu je nesprejemljivo, tako kot sem že prej povedal, da ta zakon zajema samo funkcionarje in družinske člane funkcionarjev. Zdi se mi še en večji absurd, da so funkcionarji lokalnih skupnosti, vemo kdo so, župan in pa občinski svetniki. To so funkcionarji v lokalni skupnosti. Ko gledamo možnost, nezdružljivost opravljanja določenih dejavnosti, pa menim, da je ta zakon popolnoma nekonsistenten. Povedal bom nekaj primerov. V 20. členu ta zakon govori v drugem odstavku, da ne glede na prvi odstavek, poklicni funkcionar lahko opravlja pedagoško, znanstveno, raziskovalno, umetniško, kulturno in publicistično delo. V 31. členu pa se zapiše, da poslovni subjekti iz 29. člena tega zakona "niso upravičeni do državnih pomoči", naprej, "do državnih pomoči tudi niso upravičena kmetijska, gospodarstva, katerih nosilci so funkcionarji in njihovi družinski člani". Po 20. členu, ko govori, kdo lahko še opravlja poklicno dejavnost, kmetijske dejavnosti ni več, ki je po zakonu o nezdružljivosti funkcij dejansko sedaj lahko opravlja In potem se to nadaljuje tudi v 50. členu, ko govori o prenehanju veljavnosti zakonodaje. Menim, da je tukaj prvo neskladje in pa neusklajenost, ki je zelo očitna v samem zakonu. Menim tudi, da je neprimerno, da v tem zakonu govorimo o tistih majhnih ribicah, 15 tisoč. Do 15 tisoč se pa lahko sprejema podkupnina. Za 15 tisoč verjetno podkupnine ni nihče obogatel v tej državi. Najhujši problemi so drugi in tam naj takoj ukrepa policija, kriminalistična služba, tožilstvo, sodstvo in takoj naprej. To je taproblem. Potem se pač vsak tak primer vleče toliko časa, da zastara, če ravno slučajno pride v javnost, če se že prej ne spravi pod preprogo. Jaz menim, da je iz te splošne družbene politične klime v tem trenutku primerno govoriti, da je potrebno nekaj narediti tudi na zakonodajni ravni. Iz tega vidika, če bodo tudi zadovoljivi odgovori na pomisleke, ki so bili, in vprašanja v razpravi, bom na koncu mogoče tudi podprl predlog zakona. Menim, da mora zakon do drugega branja razrešiti eno temeljno dilemo. Prvič. Ali bomo res ustanavljali posebno komisijo ali bomo pa v okviru tega zakona dali še določena dodatna pooblastila tistim organom, ki jih imajo že sedaj po svoji področni zakonodaji, oziroma oblikovali komisijo mogoče samo za eno koordinacijo? Drugič. Ali bomo med seboj uskladili, kako bo država dejansko preprečevala korupcijo največjega obsega? Da ne bomo tam za tisto korupcijo za 500 tolarjev mogoče nekomu skoraj vrat zavili, milijarde bodo šle pa mimo nas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Janez Janša ima sedaj besedo. Prosim.
Hvala za besedo. Tam nekje sredi 70. let prejšnjega stoletja je bivši jugoslovanski maršal ugotovil, da ni bogat samo on, ampak tudi nekateri drugi v tisti državi. In to se mu ni zdelo prav. Prišlo je do znamenitega pisma, do sestankov partijskih veljakov, ki so, jasno, tem ugotovitvam pritrdili. Tako je prišlo do ustanavljanja znanih komisij za ugotavljanje izvora premoženja. Ampak bolj so takratni partijski veljaki, še posebej v Sloveniji, brali tisto pismo, bolj so ugotavljali, da gre v bistvu za njih, da so oni tisti, ki imajo veliko premoženje, vikende, da dobro živijo, in da v primeru, če bi se to, kar je bilo napisano v teh političnih smernicah, uresničilo, da bi šlo predvsem za njihove glave. Potem so namesto tega, da bi morda reformirali institucije države, ki so pač takrat obstajale, da bi sodstvo preganjalo korupcijo in neopravičeno bogatenje, ustanovili neke partijske komisije za ugotavljanje izvora premoženja. In v teh komisijah so bili tisti, ki so imeli največ premoženja in so ugotavljali izvor tega premoženja, pisali številna poročila, referate. Na koncu kaj veliko ni bilo. V glavnem se je vse pozabilo. S to izjemo, da so kaznovali nekaj obrtnikov. Te so potem tudi sodno preganjali in je bilo to v časopisju kot tak eksemplarični primer. Ljudje so se temu smejali. Pavliha je takrat pisal Popitu, ki je vikend prepisal na sina, potem pa vodil komisijo, ki je ugotavljala premoženje. Skratka, nič ni bilo. Gre za primer, kako nekdo, ki vidi, da bi moral nekaj storiti, ko je odkrit nek družbeni problem, ugotovi, da gre pravzaprav za njega samega, da je hkrati tudi poklican, da reagira, in išče način, kako bi se izognil ukrepanju oziroma kako bi se izognil takšnemu ukrepanju, da bi bil na koncu sam prizadet. Sedaj smo v zelo podobni situaciji. Leta 1994 je naša poslanska skupina predlagala protikorupcijski zakon oziroma dopolnitve takratne zakonodaje o nezdružljivosti. Vlada je takrat odgovorila - imamo pisno mnenje - da to ni potrebno, da je obstoječa zakonodaja popolnoma v redu, da če je kje kaj narobe, bodo dopolnili in tako dalje. Nič se ni dopolnilo. Ta komisija v državnem zboru je imela silne težave s pridobivanjem poročil o premoženjskem stanju od peščice funkcionarjev, ki so sploh obvezani, da pač to dajo oziroma dajemo. Še danes mnogi funkcionarji, predvsem tisti oziroma izključno tisti iz vladnih strank teh poročil niso dali. Znana sta primera Sandija Češka, gospoda Kovačiča, bivšega direktorja HIT-a itd. Še vedno kljub mnogim pozivom, objav javnosti itn., teh poročil niso oddali. In to zato, ker ni nikakršnih sankcij. Zakon ne predvideva nobenih sankcij, če komisija o nezdružljivosti teh poročil ne dobi. Državni zbor je o tem razpravljal leta 1999, sprejel sklep, da mora vlada pripraviti zakon oziroma dopolnitve obstoječega zakona, vendar se v štirih letih ni zgodilo nič. Konec aprila letošnjega leta je naša poslanska skupina vložila zakon, ki rešuje bistvo problema o nezdružljivosti. Predlagali smo, da se razširi krog funkcionarjev, ki morajo poročati o svojem premoženjskem stanju. Predlagali smo, da so ti podatki, kolikor to dopušča zakonodaja, javni. Predlagali smo, da so sankcije za tiste, ki teh poročil ne oddajo. Predlagali smo tri ukrepe, ki bi rešili bistvo tega problema. Vendar pa je vlada takrat zakonu nasprotovala, češ, da bo pripravila svoje rešitve. Te rešitve imamo sedaj tukaj pred seboj v obliki zakona, ki ima zelo neposrečen naslov. Že v naslovu je nekako prišlo do izraza, nezavedno, tisti bistveni problem, pred katerim so bili vladni možje, ko so ugotovili, da morajo preganjati pravzaprav sebe oziroma svoje, tiste, ki so na oblasti, ker tam je največ korupcije oziroma skoraj izključno tam se pojavlja korupcija. Pri javnih naročilih, pri stvareh, kjer nekdo lahko odloča preko vrste in kjer lahko dela selekcijo, ker pač lahko zagotovi, da pred zakonom niso vsi enaki. Skratka, problem rešuje nekdo, ki je vanj vpleten, ki je del problema, hoče pa biti del rešitve oziroma hoče biti rešitev. Kot rečeno, že v samem zakonu, že v samem naslovu tega zakona je ta dilema zelo jasno izražena, kajti vlada ne predlaga preprečevanja korupcije, ampak samo omejevanje. Očitno je namen predlagatelja ne preprečiti korupcijo, ne preprečevati te pojave, ampak jih samo omejevati. Tudi sama vsebina zakon je takšna. Sankcije, ki jih zakon predlaga, so bistveno blažje od teh, ki smo jih mi predlagali v popravkih zakona o nezdružljivosti. Mehanizmi, ki so predlagani, so tako zapleteni, da bodo, prvič, zahtevali veliko časa, če se bo sploh kaj naredilo in da bodo, drugič, omogočali arbitrarnost. Se pravi, nekaj obravnavati, nekaj ne obravnavati, nekoga izpostaviti v javnosti, drugega ne izpostaviti. Zaradi tega je ta poskus vlade, kakorkoli je namen dober, ponesrečen. Zakon, ki je pred nami, je dolg in nejasen, ne rešuje niti stvari, ki smo jih rešili v nekih členih v predlogih za spremembo obstoječega zakona. Zakon uvaja nek pravi sistem, podoben nekaterim sferam, ki smo jih včasih urejali s samoupravljanjem, kjer bodo ljudje, novozaposleni državni uradniki, izdelovali načrt integritete, oceno integritete, preverili delovanje institucije, v skladu s prejetim načrtom integritete, in podobne neumnosti. Kje so tukaj zakoni, kje so institucije, ki jih imamo, ki jih že plačujemo, da delujejo? Če se ta zakon uveljavi tak, kot je predlagan, bomo dobili povsem nasprotne rezultate od teh, ki se predlagajo. Namesto da bi reagirali, namesto da bi izvršilna oblast reagirala na nepravilnosti, ki se dogajajo v njenih vrstah, in na ta način zagotavljala delovanje pravne države, se tukaj izgublja v nekih zelo posplošenih predlogih ničesar, kar ne bo dalo rezultatov. Imamo tožilstvo, imamo vrhovno državno tožilstvo, generalno državno tožilstvo, ki jeza eno leto izgubilo ovadbo v primeru SIB banke. Gospa Cerarjeva še vedno ne zna povedati slovenski javnosti, kje se je izgubila ovadba, še vedno je niso našli, pa je bila poslana v začetku lanskega leta. Nismo izvedeli nič o tem, da bi generalna državna tožilka odredila kakšen nadzor nad tem, ki je sama izgubila to ovadbo, ki je bila nanjo naslovljena, nihče tega ne preverja, tudi vlada, pravosodni minister, nihče tega ne preverja, pa gre za milijardno zadevo. Ne, gospa Cerarjeva se ukvarja s politiko, preverja Brezigarjevo, kandidatko na zadnjih predsedniških volitvah, hodi na inštrukcije na Kitajsko. Davkoplačevalci te države smo plačali ali še bomo plačali službeno pot generalne državne tožilka v državo, ki je znana po tem, da ima največ korupcije. Me prav zanima, kaj se je tam naučila, ker je to sistem delovanja v tej državi. Tam je bilo v času, ko cel svetovni tisk piše o tem, kako je Kitajska cenzurirala celo avtobiografijo Hillery Clinton, in se cel svet ukvarja z vprašanjem svobode človekovih pravicin delovanjem pravne države na Kitajskem, mi pa tukaj poslušamo na televiziji generalno državno tožilko, ki predava o tem, kakšen dober sistem je to, vlada pa ob tem nič ne pove, minister za pravosodje nič ne pove, čeprav bi moral povedati že prej, ko so se izgubile ovadbe o zelo pomembni zadevi. Če bo ta zakon uveljavljen, bomo dobili novo institucijo z velikim številom novozaposlenih funkcionarjev. Tu si obstoječi urad za preprečevanje korupcije očitno želi pač malo izboljšati svoj status in zagotoviti službe za vnaprej. Dobili bomo nove državne uradnike, velike stroške in dobili bomo tudi nove uradnike v obstoječih institucijah, kajti po tem zakonu bodo morale te institucije pisati poročila temu novemu uradu, in to bodo delali ljudje, ki jih bodo tam na novo zaposlili. To bodo nove naloge, prišlo bo do novih sistemizacij in do novih zaposlitev. Namesto da bi obstoječi kadri v teh institucijah bolj delali na preprečevanju korupcije, bodo pisali poročila nekemu uradu, ki pa seveda v skladu s slovensko ustavo nima nikakršnih pooblastil, kot jih imajo te redne institucije, jih tudi ne morejo imeti. Zato bo pač zahteval vedno nova poročila, delal analize in v teh analizah bo pač tisto, kar bo všeč predsedniku vlade. Predsednik vlade naj bi po tem zakonu predlagal šefa tega urada in bi ga tudi izbral. Me prav zanima, kako bo ta urad potem preganjal korupcijo, morebitno korupcijo, vezano na predsednika vlade. Verjetno tako kot zdaj, ko je gospod Penko dal izjavo, kako je korupcija velik problem v državi, naslednji dan je pa na televiziji rekel, da se to seveda ne nanaša na aktualnega predsednika vlade. [[Smeh.]] Ja, razumi, kdor more. Enako je zelo zanimivo poslušati drugega človeka v tem uradu zdaj, gospoda Kosa, kako se zavzema za spoštovanje človekovih pravic in za pravno državo, hkrati je pa bilo na sodišču ugotovljeno, da je zlorabljal posebne metode in sredstva in nezakonito prisluškoval novinarju Rancu - in on zdaj preganja korupcijo. Bog pomagaj! Najboljše zdravilo proti korupciji je to, da v demokraciji niso vedno eni in isti na oblasti. Če so vedno eni in isti na oblasti in ti ustanavljajo urade za preprečevanje korupcije, potem smo kmalu tam, kjer je danes Kitajska. Tisto, kar je treba v tem trenutku narediti, je uveljaviti predloge, ki smo jih že mi daliv naš predlog sprememb zakona o nezdružljivosti. Razširiti je treba krog funkcionarjev, ki morajo dajati poročila o premoženjskem stanju, tudi na člane uprave nadzornih svetov javnih podjetij povsod tam, kjer so javna sredstva in je vmes država kot lastnik. To stanje mora biti več ali manj javno, ker gre za opravljanje javnih funkcij. Tisti, ki gre pač v javno sfero, se mora sprijazniti s tem, da bodo ljudje poznali tudi njegovo premoženjsko stanje. To je normalno v vseh demokratičnih državah. Uvesti je treba sankcije za tiste, ki ne oddajajo teh poročil, da ne bomo spet ponavljali Sandija Češka in vseh ostalih funkcionarjev iz vladnih strank, ki so bili državni svetniki, poslanci in tako dalje, državni sekretarji, pa teh poročil niso oddajali, niso bili sankcionirani, niti niso bili nikoli zamenjani, niti niso bili nikoli okarani v svojih lastnih strankah. In če bo ta zakon sprejet, se bo to več ali manj nadaljevalo, ker so sankcije relativno blage oziroma bistveno blažje od teh, ki smo jih mi predlagali, in ne predstavljajo kakšnega zagotovila, da se bo zakon spoštoval. Tu sta dve zelo jasni alternativi, ali nekaj narediti z ukrepi, ki smo jih predlagali, lahko so zaradi nas tudi v tem obstoječem zakonu, če ste to pripravljeni vključiti v drugem branju, alisi pa še naprej metati pesek v oči, da bomo z ustanavljanjem novih institucij, z zaposlovanjem v državni upravi, s povečanjem birokracije preprečevali korupcijo. Dlje resnica je ravna obratna, več je birokracije več je možnosti za korupcijo. Tukaj je nekastranka na oblasti, več je možnosti za korupcijo. To so bistveni problemi in ta zakon jih ne rešuje.
Hvala lepa, kolega Janez Janša. Kolega, doktor Andrej Bajuk ima sedaj besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolega Rokavec me je prehitel in omenil znano izjavo bivšega britanskega premiera Churchila, če nočeš se česa lotiti, ustanovi komisija. Seveda mi poleg komisije, bomo ustanovili svet, vsaj tako nam vlada predlaga. Človek se pa le mora vprašati, zakaj sploh tako. Slišali smo že danes marsikaj, ponovno sedaj, da takšni predlogi, ki bi se dejansko lotili tega problema, so bili že v tem državnem zboru leta 1994. Kakšen je bil takrat pristop naše vlade do tega? Tega v Sloveniji ne potrebujemo. Dogodki kasneje, raznih privatizacij, preoblikovanja, lastninjenja, socialnega razslojevanja so le prinesli, da je vlada na podlagi lastnega sklepa ustanovila urad za preprečevanje korupcije. Ta urad nam danes predlaga preko vlade ta zakon. Ni zakona, ki bi lahko nadomestil to, kar je jedro problema korupcije na Slovenskem. To pa je politična volja oblastnikov, da bi na tem področju dejansko kaj napravili. Vsak dan ugotavljamo, da ravno te politične volje pa ni. Primer SIB banke je bil že omenjen. Eno leto se ni nič zgodilo, nič zgodilo, papirji so se izgubili v državnem tožilstvu. Ko je v državnem zboru opozicija ponovno na to opozarjala, smo pa le priznali, da nekaj je pa le narobe. A vendar, čeprav gre za milijarde, se še nič ne dogaja. Organi pregona naj binekaj napravili, a vendar meseci tečejo. Izjave predsednika vlade v tem državnem zboru, kako se bo za vse to zavzel, so pa še skoraj padle v pozabo. Ni politične volje s strani naših oblastnikov, da bi se dejansko na tem področju kaj zgodilo. To ugotavljamo vsak dan in v konkretnih primerih. In ponovno bom prinesel še en in isti primer, ker je gotovo mojim kolegicam in kolegom blizu, in to je zakon o javnih naročilih. Zdaj je že vsaj delno v slovenski javnosti jasno, da gre za zelo velike vsote, čez 460 milijard tolarjev v letu 2002 se pretaka preko teh pravil, ki so tam zapisana. Slovenska vlada pa ima do tega en pristop, ki je popolnoma nesprejemljiv, ki je bil jasno že vzpostavljen, a vendar napravi na tem področju nič. Kaj smo dobili v državni zbor dve leti po tem, ko je ta isti državni zbor to zahteval? Takšen predlog zakona, ki smo ga morali skoraj soglasno poslati nazaj, ker je nemogoč, nečitljiv in ne rešuje problemov. Gotovo se spomnite, ko smo to obravnavali, sem predlagal, seveda ne v skladu z našim poslovnikom, a vendarle v skladu z zdravo pametjo, da bi pri tem predlogu zakona tudi sodeloval urad za preprečevanje korupcije, da bi vsaj v tridesetih dneh zapisal, kaj so se pa naučili v vseh teh letih, ko gledajo te stvari, da bi nam v državnem zboru pomagali. Sklep ni mogel biti sprejet. Kakšno vlogo je pa ta urad do tega predloga zakona imel, nam ni znano in upam, da v teh desetih minutah, ki jih boste imeli, gospod direktor, da boste odgovarjali na vprašanja o tem državnem zboru, da boste tudi na to odgovorili: Ali ste sploh imeli kakšno vlogo? In če ne, vam pa priporočam, da jo imate, ker sicer to dolžnost imate po uredbi, ki je ustanovila vaš urad, da sicer delujete na podlagi usklajevanja stroke pri dejavnostih priprave zakonodaje s področja preprečevanja korupcije. Zanimivo bi bilo vaš odgovor o tem slišati. Vendar v tem konkretnem primeru javnih naročil, ko je tudi najbolj pavšalna ocena tako opozicije kot opozicije, da bi šlo, če bi se odločili vsaj minimalni red na tem področju postaviti, bi se lahko rešila več kot polovica primanjkljaja v našem proračunu. O tem se nič ne govori, noče se delati in se noče predlagati nek racionalni pristop. Torej ni politične volje. In tudi če bomo ustanovili komisije in svete, če te politične volje ne bo, potem je zaman vsak trudi. Kar pripravimo se, da bo to okolje, ki je bilo že imenovano, naše družbene okolje še naraščalo, ker zelo blizu smo že tega, da v naši družbi navadni državljan tiho občuduje korupcijo in ljudi, ki se z njo ukvarjajo, češ, ta je pa res "maher", zase je pa znal poskrbeti. In to je začetek konca pravne države in urejene družbe. In zakaj to? Ker ni politične volje in ni tistega minimalnega pristopa, ki ga zdrava slovenska pamet pozna, in to je dober zgled. Riba je še vedno smrdela pri glavi in še danes smrdi pri glavi. Dokler slovenska vlada ne bo odločneje pristopila k temu področju, so zaman zakoni, zaman ves trud. In da samo še končam zgodbico o zakonu o javnih naročilih. V eni oddaji na nacionalki smo kot zadnje besede slišali predstavnico vlade, državno sekretarko ministrstva za finance, ki je rekla, sedaj bomo popravili ta zakon, prihodnje leto se bomo pa lotili pravega. Torej, gospodje, ni politične volje, ni politične volje! To ugotavljamo vsak dan, ugotovili smo dve noči nazaj in še in še se bo to dogajalo. Končal bi pa samo s tem. Nova komisija za omejevanje korupcije. Zanimivo. To je zame popolnoma nesprejemljiv pristop, to se ne omejuje, nemogoče je kaj takega samo omejevati. Ampak to že samo po sebi daje pravi signal, za kaj pravzaprav gre. In samo eno vprašanje bi vam še enkrat zastavil. Ne samo vam, gospod direktor, ki vztrajate, gospod minister je že šel, ki vztrajate pri tej razpravi. Ali se spomnite, da je leta 1998 slovenskega vlada ustanovila komisijo za uresničevanjeantibirokratskega programa? Od takrat, ko imamo to komisijo, je število uslužbencev v javni upravi na Slovenskem zraslo za 25%. Ravno tako se bo zgodilo s to komisijo in katerokoli drugo komisijo, ki jo bomo ustanovili. Če ni politične volje, je zaman vaštrud in tudi trud tega državnega zbora! Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo kolegici mag. Potrati, naj povem, da je minister za pravosodje odšel v Bruselj, če prav domnevam, kjer zaseda svet ministrov in se državnemu zboru opravičuje, da v nadaljevanju diskusije ne bo prisoten. Direktor urada, gospod Penko, pa bo tukaj in bo na koncu tudi imel besedo. Mag. Potrata ima sedaj besedo. Za njo, če bo navzoč, kolega Kangler.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ko izrekam podporo predlogu zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije, moram takoj tudi poudariti, da se hkrati zavedam, da ta predlog ni niti idealen, niti ne seže njegova moč, če bo sprejet in popravljen, tako daleč, da bi korupcijo mogel preprečiti ali celo odpraviti. Če bi bilo tako, potem bi takega zakona niti ne potrebovali, saj nam obstoječa zakonodaja z marsikaterim določilom že omogoča preganjati koruptivna dejanja. Nenazadnje je tudi med ljudmi mogoče zaslediti večjo stopnjo vedenja o koruptivnih dejanjih, naj samo omenim primer Mestne občine Maribor, ki ima na svojih spletnih straneh objavljen kodeks javnih uslužbencev. S tem bi hotela opozoriti vendarle na to da se koruptivna dejanja od funkcionarjev morajo prenesti tudi na tiste, ki niso funkcionarji, ampak samo uslužbenci in se premikam v polje tistega problema, ki se mu reče korupcijska izpostavljenost. Naslova zakona ne vidim tako kritično, kot ga vidi morebiti kdo drug. Menim, da se je mogoče s tem naslovom ali interpretacijo tega naslova gibati tudi v to smer, da je preprečitev nasprotja interesov pravzaprav tista prava pot, ki zmanjšuje možnosti za korupcijo, ki zmanjšuje možnosti za korupcijsko izpostavljenost. Sem pa hkrati tudi realistka in si ne umišljam, da je korupcijo mogoče popolnoma izkoreniniti. Naj mi ne zameri državni zbor, če se spomnim na svojo prvotno poklicno dejavnost in opozorim na to, da je v celi vrsti literarnih besedil mogoče zaslediti kot pozitivno sposobnost posameznika, da se zna znajti. Znajti se, pa ima pogosto že znamenja koruktivnih dejanj. Pa lahko začnem pri Linhartovem Matičku, pa še kje drugje nadaljujem. Gre namreč za nek drug pojav, ki ga je mogoče zaslediti ali razbratiiz uvoda k temu zakonu. Opažam namreč, da obstaja velik razkorak med uradnimi podatki, ki govore o odkritih primerih korupcijskih kaznivih dejanj in med splošno percepcijo o koruptivnih dejanjih. Pri tem bi vas spomnila na podatke, ki so zapisani na 29. strani Poročevalca in govorijo o 51 koruptivnih kaznivih dejanjih med 77.218. drugimi kaznivimi dejanji. Ne spuščam se v to, kakšno vrednost posameznik pripisuje različnim javnomnenjskim raziskavam, ampak vendarle je zelo zanimivo to, da sicer 44,2% anketirancev meni, da so javni uslužbenci podkuplivi, da pa sicer nekoliko nižji odstotek anketiranih lahko to potrdi z osebno izkušnjo. Prav zanimivo bi bilo vedeti, kakšni bi bili odgovori, če suponiramo, da odgovarjajo anketiranci vedno iskreno. Kakšen bi bilodstotek odgovorov na vprašanje, ali bi bili pripravljeni tudi sami ponuditi podkupnino, če bi jim to omogočilo pričakovan, to pa je ustrezen izid njihovih želja. O tej stvari sem posebej razmišljala ob 8 poročilu varuha človekovih pravic, ko varuh med drugim ob posameznih pobudah, ki jih je dobil v letu 2002, navaja, da je med pobudami kar precej takih, za katere ali ob katerih posamezniki od varuha pričakujejo pomoč, ko gre za eklatantno nespoštovanje zakonskih določil, če bi naj varuh pomagal in pritrdil njihovi pobudi. Tako se mi zastavlja ali tako se mi razkriva kot velik problem pravzaprav ravno razumevanje korupcije. Zdi se mi, da je definicija, ki je zapisana v prilogi k predlogu zakona, dovolj široka, da opozarja posameznika na to, da ni v nevarnosti pred korupcijo in preganjanjem samo tisti, ki zlorablja svoj položaj ali pa ne naredi tistega, kar bi po uradni dolžnosti moral, ampak dela kaznivo dejanje tudi tisti, ki ponuja nagrado ali kakšno drugo ugodnost. Zato se mi zdi, da je do dosege cilja, ki je zapisan v prilogi, to pa je ničelna toleranca do korupcije, kjer bi vsa koruptivna dejanja šteli za nesprejemljiva sama po sebi, da je to ideal, h kateremu lahko težimo, je pa težko dosegljiv, če ne neuresničljiv. Ob tem, ko vsi izrekamo zaskrbljenost zaradi obsežnosti pojava korupcije, pri tem pa mislimo seveda na tista najbolj vidna, opazna koruptivna dejanja z največjimi ekonomskimi posledicami, pa se mi zdi zelo pomembno to, da je v predlaganem gradivu mogoče zaslediti tudi opozorilo na to, da vsi ukrepi, ki so uperjeni zoper korupcijo, vendarle niso taki, da bi pomenili kršitev domnevne nedolžnosti in da so posamezniku zagotovljene univerzalno priznane človekove pravice in svoboščine. Prav zaradi tega se mi zdi v predlaganem zakonu pomemben tisti del predloga zakona, ki govori o svetovalnih in izobraževalnih nalogah državne komisije za integriteto - pa pri tem znova puščam ob strani, ali se bo tako imenovala, ali bo sploh ustanovljena ali ne, gre pa mi za naloge, ki so ji naložene, kajti le tako si predstavljam, da bo lahko pojav mogoče v doglednem času omejiti in da bo mogoče prepričati javnost, da korupcije ni mogoče omejiti samo z zaostrenimi kaznimi [[zanimivo, v javnomnenjskih raziskavah kar 25% vprašanih meni, da je za razraščanje korupcije krivo to, da so kazni prenizke]] , pač pa da bomo spoznali, da je korupcijo mogoče omejevati tudi z vsemi tistimi akcijami, ki sodijo v sklop preprečevanja. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Kanglerja ne vidim, zato dajem besedo kolegu dr. Brejcu.
Samo en stavek. To je moje osebno mnenje. Ta zakon me spominja na pajkovo mrežo, majhne mušice se vanj ujamejo, velike muhe jo pa raztrgajo. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica Irma Pavlinič Krebs imate besedo. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod direktor, kolegice, kolegi! Različne države se zoper korupcijo borijo na različne načine. Kakšni so rezultati teh prizadevanj in po kakšnih poteh so doseženi, pa je vedno odvisno od tistih, ki imajo v teh državah pravico in dolžnost, da v predpisih, ki vzpostavljajo pravne okvire, za to borbo odločijo zadnji. Danes mi začenjamo razpravo in na koncu bomo mi tisti, ki bomo odločili. Samo od nas je odvisno, ali in na kakšen način se bo Slovenija uprla pojavu, zaradi katerega so že in še bodo propadali ekonomski, politični in socialni sistemi v državah, ki so se drznilipustiti v nemar korupcijo in njeno preprečevanje. Problema se seveda lahko lotimo na dva načina. Z medsebojnim obtoževanjem, kdo in zakaj je kriv, da nam na tem področju ne gre še bolje, kot nam, upam, da celo že gre, torej s pranjem umazanega perila iz celega poosamosvojitvenega obdobja ali pa z ustrezno in umirjeno oceno situacije, in temu primernimi ukrepi, ki naj zagotovijo na eni strani popolno spoštovanje temeljnih človekovih pravic in svoboščin in istočasno vzpostavijo vse potrebno za tisto, kar v najbolj civiliziranih državah tvori osnovo za pošteno, transparentno in odgovorno uresničevanje obveznosti na vseh položajih in na vseh področjih: od predsednika države do župana najmanjše občine, od državne administracije do zasebnih podjetij, korupcija se lahko pojavi povsod in povsod je treba ustvarjati pogoje za njeno preprečevanje. Ne smemo si zatiskati oči pred dejstvom, da smo bili v naši kratki zgodovini priča nezakonitim, nemoralnim in podobnem nespodobnem ravnanjem skoraj na vseh možnih položajih in v vseh možnih oblikah. Istočasno pa vemo tudi to, da smo tako po rezultatih domačih kot tudi tujih anket med najbolj poštenimi od nam primerljivih držav, boljši tudi od nekaterih uglednih članic Evropske unije. Nobene potrebe torej ni po naglih, nepremišljenih ali revolucionarnih rešitvah, prav tako pa mislim, da ni nobenega opravičila za našo morebitno popolno pasivnost. Nekatere države, kot na primer Litva, Hrvaška, se problema korupcije lotevajo z ustanavljanjem organov z maksimalnimi policijskimi pooblastili skorajda na način, ki je blizu izrednim razmeram. Takšne rešitve namreč predstavljajo grobo nezaupnico rednim organov odkrivanja in pregona, širijo represivni državni aparat in njegova pooblastila do neslutenih razsežnosti. Možnost sodne in parlamentarne kontrole nad delom teh organov je ob njihovi poplavi zreducirana na formalizem, pravice in svoboščine posameznika ostajajo v ozadju. Ocenjujem, da v Sloveniji ni nobenega razloga, da bi sledili tem trendom. Naša kazenska zakonodaja po vseh kriterijih lovi korak s tisto v najbolj razvitih državah Evropske unije. Organom odkrivanja, pregona in sojenja kljub temu, da bi si želeli, da bi delali bolje, še vedno gre zaupati. Korupcija pri nas kljub temu, da jo je nesporno dosti več, kot kažejo uradni podatki, še vedno ni dnevni način življenja. Nobenega razloga, ocenjujem, nimamo, da bi posegali po ekstremnih rešitvah, izpiliti in izpopolniti moramo tiste, ki so pri nas že uveljavljene. Ravno to mislim, da je namen zakona, o katerem danes začenjamo razpravo. Z dodelanimi rešitvami na področju preprečevanja konfliktov interesov, s prepovedjo opravljanja profitnih dejavnosti, z ustreznimi sankcijami za življenjsko in mednarodno povsem primerljivo ureditvijo sprejemanja daril na delovnem mestu in z dodelanim sistemom spremljanja premoženjskega stanja državnih funkcionarjev na vseh nivojih in vseh treh vejah oblasti bomo skušali zmanjšati možnosti za koruptivno ravnanje na minimum. Namesto da bi nadzor nad izvajanjem naštetih obveznosti razdrobili po različnih organih in ga s tem v bistvu amputirali, ustanavljamo nov organ, neodvisno in strokovno državno komisijo, ki bo odgovarjala samo tistemu, kateremu takšen organ v sodobni družbi lahko odgovarja: to je, nam poslancem državnega zbora predstavnikom zakonodajne veje oblasti. Poleg naštetega pa zakon prinaša še nekaj česar v tako dodelani obliki Evropa - Združene države Amerike in Avstralija pa že - še ne pozna, to je načrte integritete, obvezne v javnem in priporočene v zasebnem sektorju, po katerih bo skrb za etično delovanja zaposlenih v prvi vrsti naloga njihovih delodajalcev, šele potem prisilnega državnega aparata. Osebno ocenjujem, da bomo lahko rešitve - kot tisti, ki jih bomo oblikovali - v drugi obravnavi primerno dogradili z vsemi očitki, ki v prvi obravnavi spremljajo predlog zakona, ki nam ga je v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Zato ocenjujem, da je to solidna popotnica, da se bomo lahko spoprijeli s pojavi, ki si jih v naši družbi zagotovo ne želimo. Zato me žalosti, da pravzaprav mi ki zdaj imamo zakon v proceduri, le-tega ne pospremimo s politično enotnostjo, ob zavedanju, ki ga moramo sporočiti tudi naši javnosti, da je zakon zdaj v takšnem stanju, da ga lahko dopolnimo, popravimo in ga pošljemo na pot s predznakom politične enotnosti vseh nas v tem parlamentu, ki predstavljamo državljanke in državljane, da smo se vsaj politiki pripravljeni enotno spoprijeti s pojavi, ki lahko družbo, kot je slovenska mlada družba, onesnažijo do take mere, da v taki državi ljudem ne bo več prijetnoživeti. Tako osebno prosim kolege v opoziciji, katerih razprave sem skrbno spremljala, da vendarle v prvi obravnavi podprejo predlog zakona kot primerno podlago za delo v okviru druge obravnave, in s tem pokažemo enotnost pri spoprijemanju s temi pojavi. Respektiram vse njihove pripombe, ki se ukvarjajo z učinkovitostjo dela izvršilne oblasti, pa vendar ocenjujem, da njihove pripombe, ki so se dotikale tega zakona, niso takšne, da jih ne bi mogli v drugi obravnavi vgraditi v sam zakon. Tako da iskreno upam, da bomo s politično enotnostjo in seveda tudi s spoštovanjem določil tega zakona le-tega pospremili na pot. Le tako bomo tudi ljudi, za katere ocenjujemo, da bodo s svojo osveščenostjo pomagali pri preprečevanju tovrstnih dejanj, povabili v skupen boj proti korupciji. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolegica Krebsova, za vaš nastop. Kolega mag. Drobnič ima zdaj besedo.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Naj takoj na začetku povem, da se s tem zakonom ne strinjam. Ta zakon bo pravzaprav še pospeševal korupcijo. Zakaj? Zato, ker bo odkazoval tista potrebna dejanja, ki bi jih morali organi pregona opravljati, na neko komisijo, o kateri smo danes veliko govorili - na komisijo, ki nima posebnih pristojnosti za preganjanje kriminala. V državah, kjer so se resno lotili tega vprašanja, so mnogo večja pooblastila dali pristojnim organom, kriminalistični policiji in tožilstvu, usposobili so jih in dobro ekipirali. Kaj se je pri nas zgodilo? Namesto da bi okrepili tistioddelek za zatiranje gospodarskega kriminala, se je zgodilo to, da je nekaj najbolj usposobljenih uslužbencev odšlo drugam - upam, da ne v urad za preprečevanje korupcije ali kakorkoli se že imenuje. Veliko bolje bi bilo, če bi namesto uslužbencev v uradu, ki ga gospod Penko predstavlja, lepo stopili v oddelek kriminalistične policije in začeli preganjati kriminal. Omenil sem, da v državah, ki se resno s tem ukvarjajo, so postorili to v okviru regularnih organov pregona. Na drugi strani pa so države, ki imajo razširjeno korupcijo. V teh je način vladanja zmerna anarhija, temu pravim, in tako je tudi v Sloveniji. Ti ustanavljajo urade ali komisije brez pooblastil, znanja in odgovornosti. Tudi mi bomo imeli dva papirnata tigra, ki bosta grizla papirje in davkoplačevalski denar. Nič drugega. Tega pa davkoplačevalci in državljani ne potrebujemo. Tudi dosedanje delo urada za preprečevanje korupcije, kakšno pa je bilo njegovo delo? To je bilo neko teoretično splošno razglabljanje o tem, kaj je korupcija. To najštudirajo na fakultetah, na inštitutih naj se odvijajo debate, ne pa v uradu za preprečevanje korupcije. Fenomen v Sloveniji je, da je pozitivna korelacija med rastjo korupcije in zaupanjem vladi, ki je v prvi vrsti odgovorna za preprečevanje korupcije. S tem bi se moral še kakšen inštitut ukvarjati. To je zanimiv fenomen. Kako razumeti to? Vlada noče popolniti ta oddelek za preprečevanje, zlasti gospodarske kriminalitete in podobno. Ta korupcija spada tudi tja. Ali ni tudi nek način bojkota regularnega dela? Naj se dotaknem še nekaterih stvari v tem zakonu malo podrobneje. Prvi del - do 24. členov, so prazne določbe. V glavnem govorijo, kako se ustanovijo te komisije. V 29. členu pa prosti preudarek naročnikom poslovanja s poslovnimi subjekti. In to naj bi dala tudi ta komisija, torej prosti preudarek. Kdo bo potem nadziral komisijo za integriteto javnega delovanja? Ona bo posegala v to, ona bo odločala, ali sme ta poslovati ali ne, v primeru ko je izkazan konflikt interesov. Edini rezultat tega bo, dabo Slovenija lahko poslala v Bruselj poročilo, da imamo komisijo za integriteto javnega delovanja. Zelo učeno se to sliši. In zaposlenih 20 dobro plačanih uslužbencev. Podobno bo kot z zakonom o enakih možnosti [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]kot s to komisijo. Nič ni v dveh letih naredila, nobenega poročila. Nihče ni nič naredil. In podobno bo kot tudi z Elanom. Ko državni tožilki pošiljam dopise in ona mi z zadnjim sporoči, da pač ni zadovoljna s poročilom okrožnega tožilstva. To je pa odgovor državnemu zboru. Nič ne bo boljše tudi s tem zakonom ne.
Hvala lepa, kolega Drobnič. Kolega Potrča ni, kolega Brenčiča prav tako ne, kolega Vizjaka ni, kolega Pucka ni in kolega Podobnika ni. Želi kolega Zamernik besedo? Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zanimanje, ki se je vsaj v začetku kazalo pri sprejemanju tega zakona, je očitno malce uplahnilo, saj se kolegom, ki so bili na vrsti pred menoj, očitno to ne zdi dovolj resna tema, da bi o tem debatirali. Tudi jaz sem zelo pozorno poslušal prej kolegico, podpredsednico državnega zbora, ki nas je nekako pozivala na nek način, da naj tudi opozicija družno pristopi k sprejemu tega zakona in s tem omeji korupcijo v državi. Ne bi nikakor želel, da bi v javnosti izpadel vtis, da je sedaj opozicija tista, ki je proti omejevanju korupcije. Prav gotovo - to je bilo rečeno iz ust nekaterih mojih kolegov v opoziciji - mi smo predlog sprememb oziroma sprejetje takega zakona, ki bi omejeval korupcijo, predlagali že bistveno prej. Tudi to je bilo že rečeno, ko je že tako pozno, da ta korupcija škoduje že celo nekaterim, ki so na oblasti, pa nekako poskušamo pogasiti, kar se še pogasiti da. Nekako sedem let aktivno spremljam sprejemanje zakonov v tem državnem zboru. Nisem še slišal niti enkrat, da bi nekdo prevzel odgovornost za slab zakon, ki smo ga tukaj sprejeli. Pa je bilo kar nekaj takih primerov. Ampak vsakokrat ob sprejemanju je bilo s strani predlagatelja, večinoma je bila to vlada, rečeno, kako evropski, kako moderen zakon sprejemamo. Spomnimo se zakona o javnih naročilih, ki ga mislim, da bomo sedajle tretjič ali celo četrtič popravljali. Javna naročila, kjer se vrtijo vrtoglavi zneski, so lahko vir korupcije. Spomnimo se dogodkov pri Darsu, kjer kljub sprejetim sklepom na odboru za infrastrukturo, kjer je celotna ekipa te komisije, se pravi tako pozicija kot opozicija, sprejela sklep, da mora Dars bolj natančno pripraviti podatke, da se vidi, kje so bila sredstva porabljena. Tako pa nekako vse zavijamo na neko postavko "drugi odhodki", iz česar se seveda ne da ugotoviti, koliko denarja se je prelilo v zasebne žepe, kar se seveda dogaja v javnosti, sicer najbrž ne bi danes govorili o tem, o čemer govorimo. Pozorno sem poslušal gospo Pavlinič Krebsovo, ko je rekla, da je samo od nas odvisno, ali bomo namen, za katerega trdno verjamem, da je vseh nas enak, se pravi, omejiti korupcijo, ali bomo ta namen dosegli. Strinjam se, da je odvisno tudi od nas, ampak odvisno je tudi od slehernega posameznika, da nekaj stori s tem v zvezi. Škoda se mi zdi, ker ni gospe podpredsednice tukaj, ker bi ji rad rekel, da je odvisno tudi od tistega zagnanega pravnika, ki pride na neko tožilstvo in hoče nekaj storiti, pa ugotovi, da je stanje na tem tožilstvu tako, da se tam ne da zdržati, in, mislim, da po enem mesecu odide s tega tožilstva. V kuloarjih si to upa povedati, da je temu tako, ne upamo pa tega povedati na glas, v javnosti. Tam vse nekako zavijamo v celofan, kako je vse v najlepšem redu, kako se imata policija in tožilstvo rada, kako družno dosegata velike uspehe - po kuloarjih pa slišiš popolnoma drugačne informacije. In seveda tisti, ki zdaj poziva, da je od vseh nas ali pa predvsem od nas odvisno, kaj bomo s tem zakonom dosegli, bi se res moral vprašati, kaj sem pa jaz storil za to, da se bo tak način poslovanja v naši državi zaključil. Poglejte, eden od kolegov je tudi omenil, da ni kriv samo tisti, ki vzame podkupnino, pač pa da je kriv tudi tisti, ki daje. Poznam konkreten primer, ki se je zgodil v avgustu, ko so policisti pridržali osebo zaradi suma dajanja podkupnine. Ta oseba, ta prevoznik je dobil prošnjo nekega policijskega društva, da naj financira to njihovo društvo. In to osebo potem pridržijo zaradi dajanja podkupnine! Odvetnik te osebe, ki me je potem poklical in me je s tem seznanil, je rekel, da je vprašal te policiste, ali ste pridržali tudi tistega, ki je osumljen prejemanja podkupnine, pa je dobil odgovor od policista: "To pa tudi če bi vedel, vam ne bi povedal." Rečeno je tudi bilo, da je treba paziti, da se zdravniku ne zameriš, ker nikoli ne veš, kdaj se boš znašel na njegovi novi operacijski mizi. Ne, da se samo zdravniku ne gre zameriti, ne gre se zameriti policistu! Jutri me bo ustavil na cesti, in tudi njemu se ne smem zameriti. Ne smem se zameriti, ne vem, ministru za pravosodje, ne smem se zameriti sodniku, ker se bom jutri znašel pred njim. In sedaj, ker se ne smem nikomur zameriti, moram biti lepo tiho. Pravijo, zdaj sem se spomnil hrvaške, mislim, ali krilatice iz bivših bratskih republik, ki pravi: "Kdor laže tudi krade, kdor krade ima, kdor pa ima, z njim je treba pa lepo," ker drugače te lahko s kapitalom uniči. Poglejte, kaj se dogaja ljudem, ki so tukaj upali povedati, kaj je v državi narobe. Pred dvema dnevoma sem videl na tistem, približno na tistem delu, kjer so objavljene osmrtnice, sodbo v imenu ljudstva mojega bivšega poslanskega kolega Iva Hvalice, ki je opozarjal na korupcijo in nepravilnosti pred leti. Kaj se je zgodilo s tistimi ljudmi, lahko rečem, no zdaj, da ne bom še jaz jutri civilno tožen, kjer je obstajal zelo utemeljen sum, da je vendarle kaj bilo narobe, s temi se ni zgodilo nič, tukaj mi kolega Jerovšek kaže to. Poslanski kolega Ivo Hvalica pa mora plačati velike zneske z zamudnimi obrestmi, če zamudi en dan, plača 250 tisoč tolarjev za zamudnino, vsak dan 250 tisoč tolarjev. Lepo se borimo proti korupciji, zelo lepo. Za besedo, izrečene tukaj za govornico, 250 tisoč tolarjev dnevnih penalov, tisti, ki so pa spravili stvari tako "leva ruka, desni džep" ali kako so rekli, tam se pa ne zgodi nič. Kot sem že rekel, da ne bi bilo napak razumljeno, da je opozicija proti sprejemu zakona, ki bi omejil korupcijo, vendar pot se nam zdi, da ni prava, če sprejmemo nek zakon, potem se pa ponovno nič ne zgodi. Tako kot smo sprejelizakone, ki sem jih prej omenjal, pa se ni nič zgodilo, se bojim da se bo zgodilo tudi sedaj tako in seveda sedaj vračam apel, ki je bil dan nam, da potem, ko bomo, lahko rečem, ko bomo zakon sprejeli, se bo tudi dejansko kaj storilo na tem področju. Da ne bo tako, kot je rekel, zdaj sem se spomnil nekega obiska na seji komisije, ki jo vodi moj poslanski kolega Jerovšek, pa mislim, da je bilo na začetku tega mandata predstavnik FBI-ja, mislim, da je bil, ki je rekel: "Bil sem v eni od evropskih držav, pa ne bom povedal v kateri, mislim pa, da je glavno mesto Madrid, kjer so mi rekli, zbrali smo goro podatkov, ogromno podatkov imamo na mizi, kaj vse je narobe, nikogar pa še nismo spravili za zapahe." Ta primer me zelo spominja na to, kar naredimo tu. Seveda imam v mislim primer Mira Petka, kjer je tožilstvo v Slovenj Gradcu zbralo gore podatkov. Res so delali, ne morem reči, da se niso trudili, ampak efekta ni bilo, dokler ni zadeva šla v Maribor. Mi pa rečemo, vse je O.K. Ja, pa ni! In če si tega ne bomo upali ali pa znali, vsak posameznik, priznati, potem se ne bo nič zgodilo, pa če sprejmemo še deset protikorupcijskih zakonov. Kot sem rekel, vračam apel, lastno odgovornost slehernega posameznika, tudi če je v poziciji, da s preseka tiste strahove, ki smo jih prej naštevali, komu vse se ne sme zameriti, in da pove, če vidi in občuti mogoče celo na lastni koži, da je kaj narobe. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Zamernik. Naslednja ima besedo naše kolegica Majda Širca za njo kolega Kelemina. Prosim.
Hvala lepa. Neka dvojnost je vidna deloma iz podatkov, ki jih prilaga in prinaša predlog, deloma pa iz današnje razprave. Že v statistiki sami. Vseskozi se soočamo z občutkom, da tako rekoč ni več poštenega občana v Sloveniji, hkrati pa nam podatki prinašajo pravzaprav izjemno majhno število korupcijskih dejanj, ki so prikazane oziroma prijavljene. Recimo 51 v letu 2002, 43 v letu 2000 itd. Pa še en podatek, kazenska dejanja, ki pa segajo od 77 tisoč in še naprej. Druga dvojnost, na katero velja opozoriti oziroma smo danes že opozorili, je tudi dejstvo, da je razmeroma majhen procent teh prijavljenih ali obdelanih primerov tudi raziskanih, povprečje 50 % niti ne, 47%. Že ti sami podatki in ta današnja diskusija dokazuje, da ne govorim o splošnem vtisu, ki obstaja v javnosti in govori o, velikih dvomih o poštenosti slovenskega naroda. Velja pritegniti vsem tistim, ki podpirajo poti in rešitve pri odpravljanju, reševanju in razčiščevanju tovrstnih koruptivnih in drugih dejanj, dejanj, ki nastajajo zaradi konfliktnosti interesov in zaradi, bom rekla, vprašljive etične drže. Jaz mislim, da je ključni problem, ki tudi marsikoga - znotraj razprave sem to zaznala - navaja v dileme, je prav to, na kakšen način z zakonom uravnavati nekaj, kar ima temelje v etiki, [[...]]
Prosim!
[[..]]kar ima temelje v morali in kar konec koncev se nahaja v neki obči osveščenosti posameznika ali pa družbe na sploh. Kako z zakonom uravnavati nekaj, kar ima zagotovo posledice, pa ne le na ekonomski ravni, temveč tudi politični, socialni in zagotovo tudi na psihološki. Jaz mislim, da je to temeljno vprašanje. Marsikdo je danes na žalost izrazil dvom v učinke, ki jih lahko prinese ali pa tudi ne prinese predlagani tekst. Zagotovo je zakonska regulativa ena plat, niti ni nujno zveličavna, toda tudi sami predlagatelji vedo, da to ni edina in tudi mi sami vemo, da to ni edina. Ampak mislim, da prav mi smo zadnji tisti, ki lahko dvomimo v norme oziroma v normativno urejanje tovrstnih vprašanj.Zato naj poudarim, da preprečevanje nelegalnih, neetičnih dejanj ni le stvar tega zakona, temveč tudi drugih normativnih ureditev, konec koncev tudi kodeksov, ki omejujejo navskrižne interese, preprečujejo vdor privatnega interesa v javno dobro in podobno. Posredni ukrepi so lahko različni. Recimo, niti zakon o dostopu informacij javnega značaja se mi ne zdi tak ukrep, ki ga danes ne bi smeli spregledati oziroma spomniti kot enega izmed možnih. Tudi transparentnost javne objave, tudi oblike, ki javne organe in družbo nasploh silijo v to, da jasno objavljajo odločevalce, komisije, odbite prošnje, tiste, ki so sprejete. Drugačna in bolj konstruktivna atmosfera, se spomnim, je nastala, ko smo v vladi nekoč objavili vsako leto knjigo, govorim, o določenem resorju vlade znotraj kulture, kjer je bilo jasno napisano, ta in ta posameznik se je javil z željo, s tako in tako participacijo države, dobil je tako, je ni dobil, zakaj je ni dobil, ampak o njej so odločali tisti in šele nato se je pod to podpisala vlada oziroma minister. Hočem reči, da takih ukrepov je mnogo. Včasih celo mislim, da bi bilo zategnenje oziroma pospeševanje ali dopolnitve obstoječih koristno. Tako mislim, da bi bil, celo koristen zakon o lobiranju, če bi ga imeli tu na mizi. Strinjam pa se, da je preprečevanje koristoljubnosti potrebno ustvarjati s pozitivno atmosfero. Strinjam se s predgovorniki, ki so govorili o tem, kajti vem, da na psihološki ravni korupcija spodbuja nezaupanje v politične in družbene institucije, ampak ne samo v javne, državne, politične, ampak tudi v gospodarske. Danes je to nezaupanje vsak dan močnejše. Tudi mi ga včasih opravljamo oziroma smo ga deležni in ga slišimo. To nezaupanje megli poglede, ne samo javnosti, ampak včasih jih megli tudi nam samim. Recimo, še včeraj v tem prostoru je bilo izrečeno ob pripravi določenega zakona, takoj je bila podana podmena, da nekdo, ki hoče nekaj urediti z zakonsko regulativo, govorim o zakonu o parku, ima ob tem že določene interese in zelo taksativno se je tukaj izreklo nekaj, kar pravzaprav nihče ne more ne dokazati, niti na žalost ne more obsojeni izpodbijati zaradi konteksta v katerem smo. Izpodbijajo se stvari znotraj kaznivih postopkov. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ne zanikam, da ni vedno upravičeno javno nastopanje oziroma izpostavljanje tega vprašanja. Ampak hkrati naj povem le to, da gre za polje, ki je postalo javno in je prav, da se ga artikulira in seveda ne bom nadaljevala. Bom le toliko poudarila, da je potrebno predlog v tem smislu nadaljevati, da dobiva pozitivne učinke v naprej in izspodbija vse tisto, kar se nalaga včasih z velikim in pretiranim nezaupanjem.
Hvala gospa kolegica Širca. Kolega Kelemina ima sedaj besedo. Prosim. Kolega Kelemina.
Hvala lepa. Spoštovani! Najprej naj uvodoma izrazim protest, ker je začetek preprečevanja korupcije že v državnem zboru kot zakonodajni veji oblasti, ker ste pri tako pomembni razpravi omejili razpravo poslancev na tisti minimum, ki ga pač imamo pravico opraviti tukaj in že to prispeva k temu, da ne moremo v nekem normalnem času odkrito o tem spregovoriti. To je absurd in to je začetek korupcije tukaj. Tako protestiram proti omejevanju časa in vsi pač ne bodo mogli priti na vrsto, ki so se danes prijavili. Sicer pa se iskreno zahvaljujem predlagatelju tega predloga zakona. Namreč, ob dveurnem branju, kolikor sem si vzel za ta zakon, moram priznati, da sem se iskreno nasmejal. Moram enostavno ugotavljati, da je to vse skupaj ena velika smešnica. Temeljno vprašanje, ki ga mi moramo v tej državi rešiti, je, kdo bo v Sloveniji poskrbel za učinkovit sistem boja proti korupciji. Kdo? Obstoječa oblastniška struktura prav gotovo ne. Menda ja ne mislite, da res. Samo če pogledate, kako je obstoječa oblastniška struktura prišla na oblast, lahko vidite, da verjetno s korupcijo, s korupcijo medijev. Eden izmed teh stvari je že današnji članek proti meni, kjer je veliko laži notri. Z lažmi, kako pa drugače! In pa tudi spodbujanjem in dovoljevanjem korupcije. To je obstoječa oblast dovolila. To je evidentno. Seveda korupcija je v izvršni oblasti, kjer se pretakajo milijarde, prisotna, v sodstvu tudi, seveda pri rednih sodiščih in pa tudi, poglejte, prisotna korupcija je prav gotovo pri sodnikih za prekrške. Navaden državljan, če stori kakršnikoli prekršek in je zagrožena kazen, najvišja, recimo, 50 tisoč, bo v roku enega meseca ta kazen izterjana. Sodnik za prekrške bo to izterjal. Tam, kjer pa gre za zagrožene kazni od 10 do 20 milijonov tolarjev, kjer pravne osebe protizakonito posiljujejo slovensko prebivalstvo, pa tudi pol leta se ne zgodi nič in sodnik za prekrške ne ukrepa in ne izreče kazni. In čaka seveda na roke zastaranja, da bo potem lahko stvar zavržena. Vidite elemente korupcije! Pa se kdo vpraša, zakaj se milijonski prekrški ne izterjajo. In koliko teh prekrškov je bilo neizterjanih! Nihče se ne vpraša, ker to nikogar ne zanima, saj sami sebe kontroliratein sami sebi dajete denar iz enega žepa v drugega, popolnoma razumljivo. Da je pa korupcija tudi v državnem zboru, je pa tudi evidentno. Poglejte samo primer, da ne bom šel daleč nazaj, pri spremembi zakona o igrah na srečo, kjer predlagate, da bi lahko v naše igralnice prišel tuj kapital. Lepo vas prosim, pa kaj mi rabimo tuj kapital v naših igralnicah! To je tako zanimiva dejavnost, da je domačih vlagateljev dovolj, samo pustite jim, da pridejo zraven. Ne, ta predlog je narejen zdaj zato, da bo lahko tuj kapital, ki je bil ukraden v Sloveniji in odpeljan v tujino, sedaj prišel nazaj. To je bistvo tega zakona, in tega nihče tu ne omenja, ker pač ni treba, ker je državni zbor očitno padel pod nek pritisk kakršnekoli korupcije tega ali drugega. Skratka, korupcije je v državnem zboru dejansko preveč. In kdo jo bo ugotavljal? Predsednik državnega zbora? Opozicija, ali kdo? Tega ne more nihče dokazati, nihče in nikoli ne bo, sem trdno prepričan. Tisti, ki ste bliže oblastniškim in paradržavnim strukturam, danes govorite sicer strpno, umirjeno, uglajeno - čista folklora! Kakšna smešna folklora je to, lepo vas prosim! Uživam v tem, resnično. Če hočete res učinkovit sistem, potem bi morala ta sistem voditi, če že ne opozicija, ker je pač nihče v tej državi ne mara vsaj na pošten način izbrani ljudje iz civilne družbe, njihovi predstavniki. Samo deset bi jih bilo mogoče treba profesionalno zaposliti, zdaj boste pa porabili 200, 300, 500 milijonov na novo dodatnih sredstev za ta sistem in zaposlili celo vrsto ljudi zgodilo pa se ne bo nič. Samo nekaj jih je treba, pa bo zadeva rešena. Tudi poslanci, mislim, vsaj opozicije bi morali prispevati k temu, da bi se korupcija v Sloveniji omejila ali pa enostavno preprečila. Vendar ste ta inštitut poslanca kot borca za zakonitost, za pravičnost in tako naprej uničili. Omejili ste svobodo govora, to je prvo. Preganjate poslance na vseh nivojih, imunitete jim ne priznate in se borite proti temu, da bi poslanci imeli imuniteto [[bilo je že nekaj primerov navedenih]] . Skratka, jaz osebno lahko vsakemu povem karkoli v tej državi, ker mene obstoječa oblast, paradržavna oblast in nihče ne more kaznovati, zato ker nimam masla na glavi, niti trohice ne! Če bi ga imel, bi me že zdavnaj zaprli. Ampak ga nimam - nimam! Si lahko predstavljate? Si lahko predstavljate ironijo? In ta oblast in paradržavne institucije so mene izključile dejansko iz vsega, dotoka informacij in tako naprej. Poleg tega so mi kot predstavniku ljudstva onemogočili, da svobodno govorim. Še tega ne smem. To je naša demokracija. Hvala! Vsi normalni ljudje v naši državi, mislim, da vedo, kaj je to korupcija, vsi normalni ljudje. Če imamo opravka z nenormalnimi, je to druga stvar, očitno izgleda, da imamo. Točno se vidi, kdo je bogat. Točno se lahko vidi, na kakšen načinje prišel do tega bogastva, vendar to nobenega ne zanima. Lepo vas prosim, zakaj pa! Samega sebe boste lovili. Ne. Ta predlog je absolutno prenormiran. Dovolj bi bilo samo, da se naznani, da je korupcija prekršek, da je za to zagrožena kazen. Neizvršitev prekrška je pa ponovna kazen tistega, ki prekrška ni izvršil in pa tudi disciplinski ukrep. To bi bilo potrebno narediti, pa popolnoma nič drugega. Ampak kdo bo samega sebe zamenjal, lepo vas prosim?! O tem smo govorili danes, nima smisla. No, mi imamo sicer v državnem zboru kar nekaj takih ljudi, ki bi mogoče te stvari rešili čisto na enostaven način. Na primer, gospod Vučko pravi, da v Sloveniji še ni dovolj korupcije in da lov na čarovnice ni potreben. Dobro, to je zelo dobra ugotovitev. Gospod Kremžar bi pa tudi verjetno z levo roko pometel s tem. On kot zastopnik vedno rad pove, da imamo za to ustrezne inštitucije, ustrezne organe in da je vse urejeno, naj za vse poskrbijo, oni so plačani za to in naj to naredijo. Kaj naj še na koncu rečem? Morda to: živela korupcija.
Kolega Petan ima sedaj besedo. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Sam spadam med tiste, ki zastopajo stališče, da sam zakon še ne prinese ničesar, mora biti vsajen tudi v pravo okolje, v pravo zemljo, da lahko potem vzklije in da premeščanje ustanov izpod ene koklje na drugo kokljo ne bo prineslo ničesar in ustanavljanje uradov, ki imajo v bistvu največjo pomembnost v tem, da so statistični, da zbirajo statistiko in pa da analitično spremljajo zadeve, ne prinese nobenih dobrih rezultatov. Ker so kolegi veliko povedali, se sam ne bom ukvarjal s temi velikimi problemi, ki kažejo na korupcijo, ampak bom opozoril na majhen problemček, ki je vreden samo nekaj milijard. Mogoče smo že nanj pozabili, gre namreč za problem nalepk ali drugače, problem prometnega dovoljenja. Slovenija je imela to relativno dobro ali kar dobro, vzorno urejeno in Evropska unija, ni zahtevala, da moramo mi ta sistem, ki dobro funkcionira, spremeniti. Važnoje, da je učinkovit, in naš je bil. Pa vendar je nekoga mikal denar, ki ga je sedaj pobirala država in je bil, tudi del državnega proračuna. In zgodile so se nam nalepke, in to direktno prek ministrstva za notranje zadeve. Dobili smo nalepke in pa še vedno staro obstoječo listino, ki je prej reševala vse. Za strokovno lepljenje smo morali plačati 1.400 SIT. Kako je to izgledalo, to je drugo, kako je izgledalo strokovno odlepljenje nalepke, ki, če nič drugega smo, jo morali prinesti pri odjavi vozila. Včasih je bilo bolj enostavno prinesti celo šipo ali tisto, kar je ostalo od avtomobila, kot pa tisto nalepko uradniku, da si lahko odjavil vozilo. Zakaj je bil potreben ta skromen primer na oltarju slovenske možne korupcije? Ker je državna blagajna izgubila v takšni ali drugačni obliki približno 8 milijard tolarjev s spremembo organizacije tega dokumenta in se je ta denar, ki se je prej stekel v državni proračun, se je usmeril drugam k nekim firmam, ki so mogoče "naše", seveda v narekovaju. To je pa v bistvu naredila država sama. To se pravi, država sama je naredila nered in sama preusmerila denar iz svojega proračuna nekam drugam. In država je preko upravnih enot, kjer je imela utečen sistem izdajanja prometnih izkaznic, tam so bili tudi zaposleni, ki so ostali brez dela, brez teh prihodkov v državni proračun, ljudje so pa ostali. Sedaj pa država še plačuje vedno te ljudi, ker jih enostavno ni poslala na cesto. Sedaj pa se seveda sprašujem, lahko ali ni to tipičen primer omogočanja, ne trdim, da se to lahko zgodi, ampak omogočanja eventualne korupcije. Mogoče bi pa lahko rekel, da je tudi lep primer neumne države. Danes po dveh letih, ko smo ugotovili, da ta sistem ni dober, da ni učinkovit, da ne rešuje problema, da je zakompliciran, da imajo državljani vedno več problemov, ne da bi ukinili to zadevo, ampak govorimo o neki drugačni nalepki, ki bi pa mogoče lahko vse rešila. To je totalna neumnost. Problem, na katerega želim opozoriti, je pa to, da se je država sama odrekla denarju, ga je dala nekam drugam in pritem seveda spremenila celoten sistem, sama pa še vedno plačuje uslužbence, ki so prej to delali. Pa to je višek neumnosti, to je, kot sem dejal, orožje na oltar neumne države. Pa mogoče za konec, ker je še en kup kolegov, ki bi želeli razpravljati, časa pa ni več. Ta sprememba prav gotovo ne bo prinesla ničesar, takšna, kot je predvidena v tem zakonu, kjer bomo v bistvu korupcijo mogoče evidentirali, pa še to bo lahko samo dobra volja, premeščali organe in ljudi iz ene institucije v drugo, rezultata pa ne bo. Sedaj bi pa mogoče postavil vprašanje: Kaj pa so naredili na policiji, ki so še vedno organ v sestavi tega ministrstva, ki je predlagalo to neumnost in jo tudi izvedlo, kaj je v bistvu naredil urad v sedanji obliki in kaj bo lahko naredil v novi obliki, če bo drugače organiziran, imel še nekaj ljudi zraven, da bo lahko zaznal takšno neumnost, kot sem jo napovedal? Ker pa se mi čas izteka, imam še 20 sekund, pa dovolite, da še enkrat protestiram v imenu Slovenske demokratske stranke, ker je s sklepom kolegija omejen čas za razpravo, vidite, da je še kar nekaj prijavljenih iz naše poslanske skupine, in tudi tisti, ki so razpravljali, bi želeli povedati še nekaj več, menim, da to ni dobro, še posebej ne v tej točki, ko razpravljamo o takšnih deviacijah, ki se v naši družbi pojavljajo, kot je problem korupcije in mislim, da je drugič treba boljše razmisliti in ne se bati pogledati v ogledalo, kakšna je naša podoba. Da bi zaradi tega zakrivali ogledalo, to ni dobro, da zaradi tega skrajšujemo diskusijo, to ni dobro. In še enkrat protestiram v imenu Slovenske demokratske stranke. Hvala.
Najprej pojasnim, ker sem to dolžan storiti. Če bi bila moja pristojnost, da odrejam, koliko časa bomo diskutirali in če bi verjel, da se da z dolgo diskusijo preprečiti korupcijo, potem bi dal tri dni časa za razpravo. Ker to ni moja pristojnost, ampak jo precej jasno omejuje poslovnik, sem ga dolžan upoštevati - 67. člen, tretji odstavek, zelo jasno zapoveduje pravila. To je bilo pojasnjujejo tudi na kolegiju. Ta pravila veljajo tako za vas, kot za vse ostale. Če bo na koncu še čas, bom omogočil, da se ta čas do predvidenega izteka razprave porabi za nadaljevanje razprave. Kolega Cukjati, želite besedo? Prosim. Samo hipec, ker nimam zaslona.
Žal nimam časa, želel bi samo to povedati, gospod predsednik. Niste prav komentirali poslovnik. Poslovniško določilo pravi, da obstaja minimum časa, ki ga kolegij ne more več krčiti. Vi ste nam skrčili iz 115 na 65 minut, manj nam ne morete, ker nam poslovnik pa vendarle zagotavlja vsaj 65 minut v celotni razpravi. Hvala lepa.
Jaz se vam vseeno pustil, da ste to povedali, tudi zato, da obvestim kolegice in kolege, da na osnovi precej polemične razprave na kolegiju - ali imate prav vi ali drugi, ki so ugovarjali vaši razlagi poslovnika - sem se odločil in že poslal poslovniški komisiji mojo prošnjo, da za v naprej jasno pove, ali imate prav vi ali drugi pri razlagi tega poslovnika. Tako da teh zadreg, ko bo poslovniška komisija odločila glede tega, ne bo več. Sedaj pa mislim, da lahko damo besedo gospodu Penku. Gospod Penko bo kot predstavnik vlade odgovoril na vprašanja, komentiral to kar meni. Na voljo ima 10 minut in če bo še interes za razpravo in če bo čas, v poslanskih skupinah boste tudi dobili besedo. Najprej, gospod Penko. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Bilo je izraženih kar nekaj mnenj, kritičnih pripomb, komentarjev k predlaganemu zakonu. Poskušal bom odgovoriti na kar največ pripomb in vprašanj. Pri tem se opravičujem tistim, ki jim ne bom odgovoril, pri tem bom poskušal selekcionirati vprašanja na tista, ki so neposredno povezana s samim zakonom, in na tista druga, o katerih se verjetno lahko pogovorimo tudi ob drugi priliki. Najprej glede samega koncepta zakona. Vsak zakonski predlog seveda mora biti utemeljen na nekem predhodnem demokratične diskurzu in na neki resnični volji večine tistih, ki jih zakon zadeva oziroma, ki se jih loteva. V tem primeru smo dejansko poskušali vse, da bi ugotovili, kaj v tem trenutku Slovenija na področju boja proti korupciji potrebuje in kaj je tisto, kar pač lahko v teh okvirih naredimo. Ta diskurz, ki se ni izvajal in ni tekel samo v vladi, ampak tudi širše, vsi, ki so želeli sodelovati so se ali pa bi se lahko pri tem aktivirali. Tako širša javnost, ki je bila, lahko priznam, precej nezainteresirana kot tudi civilna družba, ki je praktično na tem področju pri nas ni, kot tudi predstavniki izobraževalnih institucij, univerz in tako naprej, ki so za kakršnokoli svoje mnenje najprej zahtevali honorar, da ne naštevam naprej. Torej vsi tisti, za katere smo menili in ki bi lahko kakorkoli prispevali k izboljšanju substance tega zakona, so bili povabljeni k razpravi in so imeli možnost. Na koncu dejansko smo, bom rekel, ostali več ali manj osamljeni pri tem, ko smo se potem ukvarjali naprej s tem projektom. Ampak vendarle smo pač na najširši možni način poskušali ugotoviti, kaj Slovenija potrebuje na tem področju. In kar smo ugotovili, je to, da ne obstaja konsenz v smeri, da potrebujemo nek pritisk, ki bo prinesel neko institucijo, ki je podobna institucijam, kot so jih uveljavile države, ki so ugotovile, da je pri njihvse skorumpirano, da je vse narobe, da je policija neučinkovita in skorumpirana, tožilstvo ne opravlja svojega dela, da nadzorni institucije ne opravljajo svojega dela, da je elita oblasti zaprta, in da je nemogoč nadzor oblasti itn. Torej te ugotovitve se v tem diskurzu niso oblikovale in skristalizirale na tak način, da bi dale možnost predlagatelju, da bi seveda pripravil takšen zakon, ki bi potem kršil načela delitve oblasti, kršil načela razmejitev pristojnosti itn., in dejansko oblikoval neko udarno pest, ki bi z vsemi sredstvi udarila po korupciji. Jasno je bilo ugotovljeno, tudi strokovno jasno je bilo ugotovljeno, da v Sloveniji imamo vse te pristojne institucije, in da imamo zadovoljivo pravno podlago, in da je več ali manj problem nedelovanja alipa neučinkovitosti teh institucij nekoordiniranost njihovega dela v povezavi s človeškim faktorjem akterjev, ki jih te institucije vodijo, in tistih, ki v teh institucijah delajo. To se lepo izkaže, ko pride nekdo, ki želi delati, na vrh institucije, so takoj razvidni ukrepi. Tako je v javnosti tudi očitno, da ta institucija ima pooblastila in da ta institucija lahko dela. Zato je nesmiselno in nevarno oblikovati novo tovrstno institucijo za boj proti korupciji, za boj proti kaznivim dejanjem s področja korupcije. Korupcija je mnogo širši problem, kot pa so le kazniva dejanja. Tega seveda se tudi v celoti zavedamo. Ocenili smo, da je velik deficit poleg neučinkovitosti institucij in neučinkovitosti nadzora tudi na področju etike in integritete. Zato smo posegli v to področje s predlaganim predpisom. Ocenjujem, da je storjen velik, izjemno velik korak naprej že s tem, in s tem dajem vse priznanje vladi, da je dopustila, da se urad za preprečevanje korupcije, ki je bil ves čas zelo glasen in zelo kritičen tudido vlade, tega verjetno nihče ne bo zanikal, da se izloči in postane neodvisna institucija, ki lahko nadzira tudi vlado samo. Torej institucija, ki bo v načelu odgovarjala državnemu zboru, ki bo s strani državnega zbora, vsaj v smislu funkcionarjev, ki vodijo, tudi oblikovana, konsolidirana, in ki bo imela vse pristojnosti, ki jih ima sedaj urad s strani, z nekega nepristranskega, neodvisnega avtonomnega položaja, ki bo omogočal kakršnokoli potrebno kritiko, potrebno intervencijo v skladu s tem novim predlogom zakona. Pomembno je vedeti, da bo v zakonu sledila resolucija o nacionalnem programu ali o izhodiščih boja proti korupciji, ki bo zelo podrobna in ki je neločljivo povezana s samim zakonom. Ta bodoča neodvisna institucija, kar ni nepomembno, bo imela nalogo, da skrbi za uresničevanje te resolucije. Kot ste videli v izhodiščih, ki so sedaj priloga obrazložitvi zakona, ta resolucija posega na vsa področja - na področje civilne družbe, na področje državnih institucij, zakonodajnih ukrepov, prakse, sodelovanja in tako naprej - torej praktično vse, kar mora biti združeno v neko protikorupcijsko iniciativo. In pomembno pooblastilo in naloga te bodoče institucije je, da skrbi za uresničevanje te strategije. Ob dveh novih pomembnih področjih, ki smo ju danes že omenili - zdaj ne morem v podrobnosti -, vam zagotavljam, da smo se potrudili, da bi zgradili kar najbolj konsistenten in učinkovit sistem nadzora nad premoženjskim stanjem funkcionarjev vseh vej oblasti z materialnimi določbami, ki so podlaga temu nadzoru. Seveda se lahko z amandmaji tu verjetno še kaj popravi. Zagotavljam vam tudi, da so načrti integritete, ki so tudi eden bistvenih delov zakona, projekt, ki ga izvajamo že v tem trenutku v obliki pilotskih projektov pri nekaterih institucijah, ki so zato izrazile pripravljenost in željo. To je projekt, ki dejansko dolgoročno lahko pripelje do bistvenega izboljšanja stanja v institucijah, ki se niti ne zavedajo, kje vse se pojavijo korupcijsko izpostavljena mesta. Tu gre dejansko za samoizpraševanje. Kot vidite iz zakona, komisija pri tem svetuje. Sicer zakon zahteva od institucij državne administracije in od organov lokalne samouprave, da takšne načrte imajo, ampak kljub temu gre v bistvu za samoiniciativno delovanje znotraj same institucije, ki lahko pomeni bistveno izboljšanje tistega, kar institucija daje navzven. Ravno ta projekt smo delali skupaj s Skandinavci, na katere ste se nekateri sklicevali. Integriteta je pri njih doma, to je praktično njihov pojem, oni so ga prinesli v bistvu v ta evropski prostor. Oni so nam pomagali tudi pri razumevanju in koncipiranju tega dela zakona. Tako da dejansko gre za sklop ukrepov, sklop načinov in metod, ki naj delujejo na odpravljanju vzrokov za korupcijo. Nikoli pa nismo trdili, da bo ta zakon posegal v boljše obravnavanje kaznivih dejanj, da bo dosegal večjo učinkovitost policije, tožilstva in tako naprej; tam so seveda drugi predpisi in drugi ukrepi, ki morajo zagotoviti, da bo tudi tisto delo boljše. In v tem se v celoti strinjam z vami. Rad bi zagotovil tudi to, da mi, ki delamo na uradu, v bistvu nimamo nikakršnih pretenzij. Tudi če jih imamo, so legitimne v smislu dela v tej bodoči instituciji. Postopek je odprt, vsak bo lahko kandidiral za člana te komisije, predsednika, namestnika. Državni zbor bo tisti, ki bo to kandidaturo potrdil ali pa ne potrdil. Tudi predlagatelji so različni. Vse, kar se tiče nas, je to, da - ker se naš organ ukinja in ker novi organ predstavlja kontinuiteto staremu organu - postanemo javni uslužbenci pri tej bodoči predvideni instituciji. To je ves privilegij, ki ga imamo, ki mislim, da ni nikakršen privilegij, ker bi drugače delali nekje drugje v državni upravi, če bi se ta institucija ukinila. Tudi glede racionalizacije je vredno že v tem trenutku povedati. Vlada v tem trenutku z zakonom ukinja pet uradov. Za ta naš urad pa smo na nek način skozi razpravo ugotovili, da naj se ga ne ukinja, temveč naj se iz tega napravi neodvisno institucijo, ravno iz razlogov, katere sem naštel. Ta neodvisna institucija bo, prvič, prevzela vse delavce sedanjega urada. Res je, da bo potrebovala nekaj novih delavcev, vendar pa bo nadomestila vse številne administracije, ki bi se sicer morale ustanoviti in vzpostaviti, da bi nadzorovale premoženjsko stanje funkcionarjev po posameznih vejah oblasti, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]po posameznih institucijah na nivoju lokalne samouprave in podobno. Torej. Tukaj gre dejansko za prihranek in ne za izgubo. Glede prihrankov, za katere pričakujem, da jih bo institucija dosegla s svojim učinkovitim delom, pa so praktično neizmerljivi. Vemo, koliko, ali pa se lahko mislimo, koliko stane korupcija Slovenijo. Zakon se zavzema za to, da bi te stroške korupcije delo bodoče institucije zmanjšalo kar na minimum. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Kup odprtih vprašanj je še, o katerih verjetno, zdaj, še nimam časa govoriti.
Ostale so tri minute. Gospod Penko, ker nihče od tistih, ki ima še čas, ne izraža interesa, vam bom dal še [[...]]Kolega Podobnik. Prosim, kolega Sok, ne vem, ali vam čas to dopušča? Proceduralni predlog. Prosim, če lahko v eni minuti, gospod Penko, končate vaš nastop. Kolega Podobnik bo dobil minuto. Potem bom dal besedo vam. Prosim, gospod Penko, če želite še dokončati kakšno pomembno misel pred iztekom. Prosim.
Hvala za dodatno možnost. Opozoril bi na področje daril, ki je bilo danes izpostavljeno. Predlog zakona govori o običajnih in o protokolarnih darilih. Pri tem se šteje, da se ta darila po zakonu lahko da legitimno, le v primeru, če niso v povezavi z opravljanjem kakršnekoli uradne funkcije. Če je še tako minimalno darilo, darilo brez vednosti, dano funkcionarju za to, da bo opravil ali pa ne bo opravil nekega uradnega dejanja, potem je to kaznivo dejanje. To je zelo jasno! Kaznivo dejanje oziroma jemanje podkupnine. Tukaj gre za nekaj drugega. Kar zadeva darila, zakon ureja dajanje daril brez kakršnegakoli koruptivnega namena ali motiva.Mislim, da nima smisla, da zahajam naprej v problematiko.
Saj to je splošna obravnava. Zakon bo še pred državnim zborom. Možnosti za razpravo, tako tukaj, kot na pristojnem delovnem telesu, bo še. Kolega Podobnik, ste želeli minuto? Prosim.
Hvala, predsednik. Tu je problem našega poslovnika. Kajti prav odgovor predstavnika vlade na nekatera vprašanja je najverjetneje ključen, kako se potem državni zbor odloči, ko glasuje. Zahvaljujem se direktorju za nekatere odgovore, ki jih je dal in jih tudi sprejemam. Ni pa odgovoril na zame - eno ključnih vprašanj. Ali konceptualno v ta zakon sodita tudi vprašanje nezdružljivosti in poseg v parlament? To bi želel slišati od vas, ampak očitno nimate več časa. Zelo pomembno pa bi komentiral vašo misel, da predstavniki civilne družbe, ki jih tako rekoč ni, v tem diskurzu pri pripravi tega zakona niso sodelovali, da pa so drugi sodelovali. Ali mi lahko zdaj - ne vem, kdaj - poveste, ali so bila ta srečanja kot priprava za ta zakon formalizirana? Kako ste vabili? Koga ste vabili? To je zelo pomembno vprašanje. Zelo previden bi bil z izjavo, da je civilna družba tukaj povsem poniknila in da jih ni. Zakaj jih pa ni? Da pa vaše vabilo ni bilo najboljše, kajti urad je neposredno pristojen predsedniku vlade. Tu je to vprašanje. Ali je dobro, da ideja za takšen zakon pride iz izvršilne veje oblasti? Ne samo to. Direktor urada, ki je neposredno odgovoren predsedniku vlade, je tisti, ki mu najverjetneje civilna družba ne bo povsem zaupala. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Želeli ste besedo za proceduralni predlog. Prosim.
Predlagam, spoštovani predsednik, da glede na še večje število prijavljenih razpravljalcev v skladu s 67. členom razpravo pri tej točki podaljšate. Hvala lepa.
Predlagam naslednjo rešitev. Sedaj, tako kot je prav, bi nadaljevali z dnevnim redom. Če pa bi državni zbor popoldne pred glasovanjem menil, da je podaljšati treba za eno uro, pa bomo dali ta predlog. Ne, nimamo glasovanj v času razprav. To, kolega Sok, ki ste zelo pozoren poslanec in ste vedno tukaj, veste. Pravim, če bi pred odločanjem danes poslanske skupine še menile, da je potrebno podaljšati eno uro, bom, če sam ne bi vodil glasovanja, predlagal podpredsednici, da da to na glasovanje in bo tako še ena ura možnosti za podaljšanje. Tukaj pa so zdaj že navzoči vsi ostali, ki želijo in so pripravljeni na nadaljnji potek državnega zbora. Tako, kot je bilo predvideno z načrtom. Prav, potem bom danes ta vaš predlog, kolega Sok, vsekakor upošteval. Če sam ne bom vodil glasovanja, bom to prenesel gospe podpredsednici. Državni zbor bo potem vaš predlog dal na glasovanje. To je sicer pravica predsedujočega, ki bo odločil, ali potrebuje še eno uro za to, da potem lahko tudi dokončno sklepa. Mislim, da je to tudi prav. Zdaj bomo prešli na naslednjo 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE PRVEGA ODSTAVKA 83. ČLENA ZAKONA O DRŽAVNI UPRAVI V ZVEZI Z DRUGIM IN TRETJIM ODSTAVKOM 103. ČLENA ZAKONA O UPRAVI. Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 83. člena zakona o državni upravi v zvezi z drugim in tretjim odstavkom 103. člena zakona o upravi je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Domnevam, da bo državni sekretar, dr. Virant želel predlog dopolnilno obrazložiti. Za to ima na voljo pet minut.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! Zakon o upravi je s 1.1.1995 ustanovil upravne enote in pristojnosti občinskih upravnih organov prenesel na upravne enote. Logiki prenosa pristojnosti je sledila tudi logika prenosa pravice uporabe prostorov in opreme, s katero so se te naloge opravljale. Zakon o upravi je v 103. členu določil, da upravne enote opravljajo delo v prostorih in s sredstvi, ki so jih prej kot družbeno premoženje uporabljali občinski upravni organi za področja tistih upravnih nalog, ki so bile s 1.1. prenesene. S tem je bila vzpostavljena neka vrste javnopravna omejitev lastninske pravice občine s pravico uporabe s strani države. Konkretno upravne enote proti plačilu sorazmernega dela stroškov za vzdrževanje in obratovanje. Ob pripravi novega zakona o državni upravi, ki je bil sprejet junija lansko leto, se je ponovno odprlo tudi vprašanje lastnine in uporabe prostorov upravnih enot. Pripravljalci smo tedaj razmišljali tudi o varianti lastninjenja oziroma prenosa lastnine, solastnine idealnega deleža na državo, kar bi bila gotovo pravno čista solucija. Vendar se je v razpravah, zlasti pri usklajevanju z združenji lokalnih skupnosti, izkazalo, da bi bila ta rešitev za občine nesprejemljiva. Tako, da zakon o državni upravi te rešitve ni vključil. Zakon o državni upravi o tem vprašanju molči. Zato, ker je bila določba 103. člena s 1.1.1995 konzumirana. Takrat je prišlo do olastninjenja prej družbenega premoženja. Torej, vzpostavitve lastninske pravice občine s hkratno javno pravno omejitvijo pravice uporabe v korist upravne enote proti plačilu sorazmernega dela stroškov obratovanja in vzdrževanja. Po sprejetju zakona o državni upravi so se pojavile nekatere razlage, da država sedaj nima več podlage za uporabo teh prostorov. Nekatere občine so poskušale - lahko rečem - kar izsiljevati s ponujanjem sklenitve najemne pogodbe, torej klasične civilno-pravne najemne pogodbe. Zato smo se odločili za pripravo avtentične razlage, ki bi razpršila dvome,ki bi jasno povedala, da razveljavitev 103. člena zakona o upravi ne pomeni tudi, da se spremenijo oziroma ukinejo razmerja, ki so s to določbo 103. člena nastala. Vsaka drugačna razlaga bi bila nepravilna in tudi škodljiva, ker bi ogrozila izvajanje državnih funkcij na lokalni ravni. Še enkrat pa povem, da je bila v igri tudi opcija - in država bi imela do tega vso pravico - opcija lastninjenja, prenosa lastnine ali vsaj idealnega deleža na prostorih iz občin na državo. Še to! Služba za zakonodajo je podala svoje stališče, ki je do avtentične razlage sicer odklonilno. Vendar ne zato, ker se ne bi strinjala s to razlago. Ampak ravno nasprotno, ker je po njenem stališču ta razlaga popolnoma jasna in zato nepotrebna. Oziroma določbe so jasne in ne potrebujejo dodatne interpretacije. Glede na poznavanje prakse kljub vsemu sodimo, da je zaradi pravne varnosti in v izogib nepotrebnim sporom in pravdanju vseeno bolje sprejeti to avtentično razlago. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog za razlago je obravnaval odbor za notranjo politiko kot matično delovno telo. Prosim člana odbora gospoda Mirana Potrča za poročilo odbora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Odbor za notranjo politiko predlaga Sržavnemu zboru Republike Slovenije, da predloga za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 83. člena zakona o državni upravi v zvezi z drugim in tretjim odstavkom 103. člena zakona o upravi ne sprejme. Ugotavljamo, da je predlog za sprejem avtentične razlage, ki formalno sicer vsebuje vse v drugem odstavku 149. člena Poslovnika zahtevane sestavine, podan iz razloga, ker so se s strani posameznih občin pojavile razlage, da je novi zakon o državni upravi - ki je začel veljati julija 2002 in je razveljavil zakon o upravi s tem, da ne vsebuje določb o razmerjih med občino in državo glede prostorov in sredstev, ki jih je sicer vseboval 103. člen razveljavljenega zakona o upravi - posegel v ta razmerja tako, da jih je sedaj potrebno novo urediti, vendar skladno z zakonom, ki ureja civilno - pravna najemna razmerja, ne pa po določilih, kot je bilo to urejeno v zakonu o upravi. O tem je govoril tudi državni sekretar. Matično delovno telo je ta vprašanja obravnavalo. Sledilo je mnenju zakonodajno-pravne službe, da novi zakon o državni upravi ni posegel v problematiko materialnih sredstev vključno s prostori, niti ni izničil veljave te ureditve v razveljavljenem zakonu o upravi. Novi zakon o državni upravi s tem, ko je razveljavil prej veljavni zakon o upravi,te ureditve ni odpravil ali spremenil, saj bi moral to sicer izrecno vsebovati, saj gre za vprašanja lastnine. Zato glede predmetnih prostorov in sredstev veljajo taka lastninska razmerja vključno z zakonitimi pravicami, ki to lastnino obremenjujejo, kot so bila vzpostavljena po 103. členu zakona o upravi. Ta določba je uredila lastninjenje. V nadaljnjem urejanju tega področja ni potrebno tega vprašanja ponovno urejati, niti ne tega dejstva, ki sledi iz samega zakona, ponovno potrjevati z obvezno razlago. Mnenje matičnega delovnega telesa je, da zakon, ki je urejal materialna razmerja med novimi lastniki in upravnimi organi, velja. Da veljajo tudi pogodbe, ki so bile sklenjene na tej podlagi, da ni potrebno na novo urejati in da bi bilo sprejemanje obvezne razlage v takem primeru v nasprotju z načeli, ki sicer veljajo za vsebino obvezne razlage. Ne gre torej za noben nejasen predpis, ki bi ga bilo treba na novo obrazložiti. Zdi se nam, da bi bilo potrebno v matičnem delovnem telesu vsa ta vprašanja poudariti jasno in nedvoumno. Da bi bil odpravljen vsak dvom o tem, da je mogoče zahtevati novo urejanje lastniških razmerij. Lastniška razmerja so urejena in teči morajo po pogodbah, ki so bile sklenjene na podlagi razveljavljenega 103. člena zakona o upravi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Besedo ima najprej gospa Majda Zupan, Nova Slovenija.
Hvala lepa. Na nek način razumem zahteve županov za sklenitev najemnih pogodb iz naslova najemnine, ki naj bi jo poravnavala država občinam za prostore, v katerih poslujejo državni uradniki na upravnih enotah. Leta 1995, ko so začele delovati upravne enote, so te začele delovati dejansko zelo na tiho in brez posebnega pompa, kot je ponavadi v takih primerih. Tako, da še danes lahko opazujemo, da državljanke in državljani enostavno ne ločijo med občino in med upravno enoto. Velikokrat slišimo: rečejo, gremo na občino, čeprav gredo na upravno enoto. S tega vidika se mi zdi prav tisti tihi in - ne vem, bi rekla - nekakšen ne ravno način, kot smo ga vajeni. Tihi prenos, tiha razdelitev med občino in državo. S tega vidika ni bilo najboljše. Zdi se mi, da bi zaradi informiranosti občanov ta črta morala biti, to dejanje, veliko bolj izrazito, dabi prišlo lažje v ušesa državljank in državljanov. Strinjamo se, da so bila leta 1995, ko so začele delovati upravne enote, urejena prostorska vprašanja tako, da so občine obdržale lastninsko pravico in da so upravne enote pridobile pravico uporabe, s tem da so bile udeležene pri delitvi stroškov za vzdrževanje in obratovanje. Leta 2002, potem ko smo sprejeli zakon o državni upravi, bi se najbrž na tem tudi dalo nekaj narediti. Vendar sprejeta je bila rešitev, da se pusti tako, kot je bilo, da se ohrani obstoječe stanje in se ne posega v lastninska razmerja. Glede na vse to v naši poslanski skupini menimo, da moramo upoštevati stvarno-pravna razmerja, kot so bila vzpostavljena s 1.1.1995, in da se le-ta kot takšna ne spreminjajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franci Rokavec. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci ter predstavnik vlade! Zakon o upravi iz leta 1994 je na novo opredelil teritorialno organiziranost uprave, in sicer je dotedanje družbeno premoženje, na katerem so imele zagotovljeno pravico uporabe bivše občine, v 104. členu olastninil. Tako da so prostori in sredstva postala last novonastalih občin. Vendar pa je njihovo lastninsko pravico omejil s pravico uporabe tako prostorov kot sredstev za opravljanje nalog, ki so bile poverjene upravnim enotam. Za uporabo prostorov, v katerih delujejo upravne enote, pa je bila Vlada Republike Slovenije skladno z zakonom dolžna zagotavljati povračilo sorazmernega dela stroškov za obratovanje in vzdrževanje. Novonastale občine so se takšni zakonski razrešitvi prostorske problematike sicer upirale tako, da niso bile pripravljene skleniti ustreznih pogodb. Pred ustavnim sodiščem je bil sprožen tudi ustavni spor zaradi mnenja, da je zakonska določba 103. člena v nasprotju z ustavo, čemur pa ustavno sodišče ni pritrdilo. Glede na navedeno v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke menimo, da ureditev, kakršna je glede uporabe prostorov za delo upravnih enot v veljavi z zakonom o upravi, sicer odstopa od uveljavljenih načinov prenosa premoženja na novonastale subjekte, vendar pa je zakonska norma jasna in v tem delu ne potrebuje dodatne obrazložitve. Zato te avtentične razlage v poslanski skupini ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani. Torej, kot smo slišali, ima ta zadeva korenine že od konca leta 1994, v začetku 1995 z reformo državne uprave in tudi lokalne s formiranjem upravnih enot, ki so takrat prevzele funkcije države, ki so jih do takrat opravljale občine. Opravljanje funkcije države v okviru upravnih enot je ostalo v istih prostorih. Ti so bili po večini last države in pa tudi z istimi ljudmi. Za nadomestilo, za uporabo teh prostorov občine ne dobivajo nobenih sredstev. Razen mogoče, nekaterih izjem. Ampak to ni pravilo. Država participira na stroških edino pri vzdrževanju preko ustreznega resornega ministrstva skupaj z občinami se ta zadeva vzdržuje. Seveda tak sistem ni enostaven. Med obema partnerjema se je težko dogovoriti takrat, ko ima občina v proračunu zagotovljena sredstva za vzdrževanje. Takrat ga verjetno država nima. Tako se je vsaj pokazalo in pa obratno. Po drugi strani mora občina, ki je lastnik teh prostorov, prositi za vzdrževanje prostorov, v katerih se nahaja drugi organ, ki zastopa državo. Tu je kup problemov, ki se v občinah rešuje tako, kakor kdo ve in zna. Tako, kot se župan znajde. Zato je tudi veliko problemov. Po drugi strani pa je potrebno priznati, da so službe, ki delajo v okviru pravnih enot kot servis občanov za posamezne funkcije države. Te usluge rabijo državljani. Potrebno je tudi potrebno upoštevati, da so te funkcije zaradi državljanov, ne pa obratno, kar se pri nas v časih tudi zamenjuje. Zato je sklep odbora za notranjo politiko do neke mere razumljiv. Sklepanje posameznih pogodb za vsako občino posebej bi bilo zelo komplicirano, dolgotrajno in zamudno, vendar pa v Slovenski demokratski stranki razumemo popolnoma težave, ki jih imamo občine, kjer so sedeži upravnih enot. Zato se bomo pri odločanju odločali interesno in to še posebej, ker imajo občine probleme pri tem. Država, ki bi morala biti bolj fleksibilna pri pomoči, vzdrževanju in mogoče dodelitvi sredstev za vzdrževanje teh stavb, malo bolj fleksibilna, se pa tako lahkotno odpoveduje milijardam sredstev. Omenil bom samo 100 milijard neizterjanih dolgov preko davčnega urada - da ne bi zašel - in spomnil mogoče nekoga na razpravo, ki je bila pri prejšnji točki, kjer se tudi država lahkotno odreka stotini milijard. Tu pa občine zelotežko pridejo do polno opravičenih sredstev. Verjetno bi bilo prav, če bi država kakšno drobtinico od teh sredstev, ki jih ne izterja, dodelila občinam. Nekaj milijard. Verjetno se ne bi poznalo. Potem pa bi bilo potrebno spremeniti miselnost. Zato v poslanski skupini nimamo enotnega mnenja. Glasovali bomo glasovali čisto interesno glede na težave, s katerimi se srečujejo naši kolegi na področju, ki ga pokrivajo. Hvala.
Hvala lepa. Še stališče Liberalne demokracije, gospa Irma Pavlinič Krebs.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani. Poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije bo podprla predlog odbora za notranjo politiko, da se predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 83. člena zakona o državni upravi v zvezi z drugim in tretjim odstavkom 103. člena zakona o upravi, ne sprejme. Kar pa ne pomeni, da v celoti ne podpiramo stališča Vlade Republike Slovenije, ki ga ima o tem vprašanju in ki je razvidno iz obrazložitve, ki ga predlaga ob sprejemu predloga za avtentično razlago. Predloga ne bomo podprli iz naslednjih razlogov. Institut predloga za sprejem avtentične razlage je namenjen zgolj razlagi nejasne zakonske določbe. 103. člen zakona o upravi, ne samo, da je bil le 1.1.1995 jasen, leta 1997 je prešel tudi v ustavno presojo. Ne samo, da je bil jasen, bil je tudi logična posledica nekega dejstva. In sicer, da so bile bivše občine dvoživke, da so opravljale naloge današnjih lokalnih skupnosti in naloge države uprave. Bilo je prav in racionalno - kot je prej kolega poslanec ugotovil - da je vse to skupaj servis za državljane, da so se razmerja uredila na takšen način. In sicer, ti prostori so bili prepuščeni v uporabo upravnim enotam proti plačilu sorazmernega dela stroškov za vzdrževanje in obratovanje. V tem delu sledimo takšni obrazložitvi zaradi tega, ker je bila zakonska določba jasna. Posamezne neuradne razlage posameznih občin, jasne zakonske določbe, ki so vnasprotju z nameni in cilji. Le-te pa ne morejo biti osnova za sprejem avtentične razlage. Drugi razlog: zakon, za katerega se avtentična razlaga predloga, ne velja več. Kot je bilo že danes jasno povedano, so bile te zakonske določbe, glede na to, da je šlo za predhodne določbe, že zdavnaj izčrpane. Sicer pa se poslanska skupina v celoti strinja z mnenjem zakonodajno-pravne službe, ki meni, da ureditev, kakršno je glede uporabe prostorov za delo upravnih enot, uveljavil zakon o upravi, sicer odstopa od uveljavljenih načinov prenosa premoženja na novonastale subjekte. Vendar pa je zakonska norma jasna. V tem delu ne potrebuje dodatne obrazložitve, zato glede takih prostorov ne veljajo takšna lastninska razmerja vključno z zakonitimi pravicami, ki to lastnino obremenjujejo, kot so bila vzpostavljena po 103. členu zakona o upravi. Ta določba je uredila lastninjenje. V nadaljnjem urejanju tega področja tega vprašanja ni potrebno ponovno urejati, saj so se - kot sem že prej povedala - te določbe prelile v pravo dejstvo lastnine s tako vsebino, kot je bila predpisana. Lastninska pravica občine je bila tako vzpostavljena in ostaja - vendar je potrebno - omejena skladno z določbo 103. člena zakona o državni upravi le, če in dokler te prostore in sredstva uporabljajo upravne enote. V primeru spora - za katerega, iskreno upamo, da tudi na podlagi današnje razprave ne bi več prihajalo med državo in občinami - lahko država svojo zakonito pravico uporabe iztoži pred sodišči, pa po drugi strani občine prav tako zapadle zneske obveznosti države po omenjeni določbi. Še enkrat, v poslanski skupini iz navedenih razlogov podpiramo predlog odbora in hkrati tudi razlago Vlade Republike Slovenije do tega vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima Franc Čebulj iz Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala lepa. V skladu z avtentično razlago s stališčem tudi odbora za notranjo politiko bom zadevo podprl. Toda nisem tega mnenja, da se s tem razrešuje vprašanje krajevnih uradov. Kot je meni znano, se na ministrstvu za notranje zadeve pripravlja pravilnik o ocenjevanju krajevnih uradov, ki so v pristojnosti upravne enote, skratka države, ki ne daje neke prednosti, da bi se krajevni uradi obdržali v oddaljenih občinah. Skratka, v občinah, ki so od same upravne enote oddaljene 10 kilometrov, več kot 15 kilometrov in potem sledi tudi ocenjevanje prisotnih oziroma dela samega na krajevnih uradih. Žal sem danes ta pravilnik pustil na občini, ker sem tudi na to vprašanje - hočem glede na kimanja državnega sekretarja, da ni tako - tudi včeraj vprašal državno sekretarko Prašnikarjevo, ker je pač pristojna za to področje lokalnih skupnosti. Dejala je, da so to v bistvu uskladili z združenjem občin, velikih malih. Pač, naša občina ni v to vključena in zato tega nisem videl. Ampak, zdaj sprašujem sledeče - da ne bi to zgodbo napletal, kaj sva midva govorila. Sprašujem sledeče, Konkretiziram, tam, kjer sem bil tudi izvoljen za poslanca. Občina Jezersko, ki ima 600 prebivalcev. Občina Šenčur, ki je pod 10 kilometrov. Vem pa, da je dokaj dober obisk na krajevnem uradu in spet, izpade iz tega pravilnika. Konkretno našo občino upam, da bomo ostali to. V samem pravilniku pa jasno govori, da je občina dolžna povrniti oziroma kriti vse stroška s sklepom občinskega sveta. S tega mesta bi gospoda državnega sekretarja in tudi ministrstvo za notranje zadeve opozoril, da to v skladu s to avtentično razlago ni v skladu z delovanjem krajevnih uradov. Mi smo zdaj samo rešili vprašanje upravnih enot, nismo pa rešili vprašanja krajevnih uradov, ki so na podeželju oziroma v manjših občinah. Za primer bom rekel: Veste, kje je Sveti Lenart v naši občini? Sidraž, ki je v bistvu na kamniški strani, ki ima v bistvu 20 kilometrov dokrajevnega urada v centru Cerkelj? In da so to ljudje, ki se ne vsakodnevno soočajo z našo zakonodajo, s pravili in tako dalje, in da so nenazadnje v teh uradih zaposleni ljudje, ki znajo tudi tem ljudem obrazložiti in postreči. Vsekakor je s tem ta osebaveliko obremenjena z delom. Toda po podatkih, katere boste pač zahtevali z ministrstva za notranje zadeve oziroma upravne enote, in sicer o tem, koliko je dejansko ta krajevni urad obremenjen, bo razvidno, da ta oseba časa na tem krajevnem uradu ne more opravljati 8 ur delovnega. Pač, to je sistem, ki ste ga vi pripravili. Žal ga nimam s seboj, ker bi lahko jasneje obrazložil, kaj v tem pravilniku piše. Hvala lepa. Pač želim, če mi lahko tudi na to odgovorite. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kanglerja ni. Gospod Rokavec. Že? Dobro. Ja, potem pa odgovor vlade. Prosim, doktor Virant.
Ja. No, ta tema krajevnih uradov, mislim, da ni neposredno povezana z avtentično razlago. Vseeno bom pa dal odgovor, da stvar ne ostane nedorečena. Res je, da so merila in vsebina krajevnih uradov v pristojnosti ministrstva za notranje zadeve in da bo to vprašanje urejeno s pravilnikom, vendar s precej drugačno vsebino, kot jo vi poznate. Namreč, ta pravilnik pripravljamo že kar nekaj časa. Zato, ker je v njem treba razrešiti eno dilemo. Pretehtati je potrebno oziroma na eni strani je potrebno uravnotežiti racionalno organizacijo upravnih enot, na drugi strani pa potrebo po približevanju storitev uporabnikom. Ali če poenostavim, radi bi, da bi bile ljudem storitve čim bliže, po drugi strani pa ne moremo pristajati na to v danih proračunskih razmerah, da ljudje v krajevnih uradih sedijo brez dela. No, končna rešitev, ki bo v pravilniku sprejeta, je zelo fleksibilna. Prvič ne določa več nobenih fiksnih kilometrskih pogojev. Pač nimate zadnje verzije pravilnika. Drugič. Prepušča načelniku upravne enote odločitev pod pogojem, da ima zagotovljene kadrovske in finančne pogoje. Tretjič. Ne spremljamo, ne bomo spremljali učinkovitosti posameznih krajevnih uradov, ker nas to kot ministrstva ne zanima. Ampak ostajamo pri sistemu spremljanja učinkovitosti upravne enote kot celote. Se pravi, mi ne bomo merili dela tistega referenta, ki dela na krajevnem uradu, ampak bomo gledali na produktivnost upravne enote kot celote po novem sistemu upravne statistike. Četrtič. Sistem je postavljen tako, da za razliko od dosedanjega zagotavlja enoten obseg storitev, ki jih bodo državljani, državljanke in pravne osebe dobili v krajevnih uradih. Imamo cel katalog. Poleg tistih storitev, ki so tam naštete - to pa je približno 40 najosnovnejših upravnih storitev - je v pravilniku zapisano tudi, da krajevni urad nudi vse informacije tudi o vseh ostalih upravnih storitvah, se pravi, da služi kotneka informacijska točka. Fleksibilnost pa je tudi v tem, da se bo načelnik upravne enote odločal o tem, kako bo z uradnimi urami. Se pravi, krajevni urad bo samo izjemoma - to bosta mogoče dva primera v Sloveniji - imel status organizacijske enote, ki bo poslovala 5 dni v tednu, 8 ur na dan. To bo izjema. Sicer pa bo fleksibilen, glede na potrebe lokalnega prebivalstva. Dvakrat na teden, trikrat na teden, enkrat na teden. Mogoče tudi samo v času nekih upravnih akcij, kot je menjava potnih listov in tako naprej. Torej, maksimalno fleksibilno. Glede prostorov pa lahko rečem samo to. Pogosto vprašanje je bilo - in to vprašanje je, recimo, povezano z uporabo prostorov s strani države, in to je bilo pogosto odprto - Ali je prav, da občine zagotovijo svoj prostor za delovanje upravne enote? Ali je prav, da občine posodijo svoj računalnik upravni enoti? Omejeni smo s sredstvi, ki so namenjena za delovanje upravnih enot. Občine pa so pripravljene priti naproti in prostor ter računalnik ne prenesti v last, ampak spet prenesti v uporabo države, v uporabo upravne enote. Korist je obojestranska: država da človeka, kader, enkrat, dvakrat, trikrat na teden po potrebi, občina pa ji pride naproti s svojim prostorom, pisarno in računalnikom na posodo. Ocenjujemo, da je ta sistem dober in da ga bomo obdržali tudi v prihodnje. Imamo preko 90 informatiziranih krajevnih uradov. Ohranili bomo samo tiste, ki bodo vključeni v informacijsko hrbtenico. Krajevni uradi v starem smislu matičnih uradov so nepotrebni. Smiselni so tam, kjer nudijo celovito storitev stranki, uporabniku.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo, ker imamo še nekaj časa? [[Ne želi.]] Potem zaključujem razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage. O predlogu sklepa matičnega odbora, da zbor predloga za sprejem navedene avtentične razlage ne sprejme, bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes ob 17.10 uri. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo ob 15.00 uri.
PREDLOGA ZA SPREJEMAVTENTIČNE RAZLAGE 218. ČLENA ZAKONA O GRADITVI OBJEKTOV. Predlog za sprejem avtentične razlage 218. člena zakona o graditvi objektov je v obravnavo zboru predložil Državni svet Republike Slovenije. Predstavniku državnega sveta dajem besedo za dopolnilno obrazložitev predloga. Gospod Fras, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči za besedo. Lepo pozdravljene kolegice poslanke, kolegi poslanci. Kot predstavnik državnega sveta bom poskušal obrazložiti našo zahtevo oziroma predlog za podajo avtentične razlage 218. člena zakona o graditvi objektov. Čeprav moram že uvodoma povedati - kot ste verjetno lahko tudi iz gradiva razbrali ali pa tisti, ki se nekoliko več ukvarjate z lokalno samoupravo oziroma tudi z občinami, samim načinom odmere nadomestila, verjetno že veste - da je kar nekaj teh razlogov, ki so bili glavni razlogi za vložitev te pobude, že odpadlo, ker je ministrstvo za okolje in prostor na odložitve te zahteve že izdalo dopolnjeno navodilo, s katerim odpravlja enega izmed bistvenih nesporazumov. Po našem mnenju ostaja tukaj še kar nekaj nerešenih vprašanj. Zato mi dovolite, da kljub temu dopolnim oziroma še dodatno podkrepim našo pobudo. Osnovni razlog za vložitev te pobude je bil pravzaprav v obrazložitvi oziroma "kompendiju", kot so ga imenovali ministrstvo za okolje in prostor, ki je bil objavljen oziroma mislim, da je še vedno na spletni strani ministrstva za okolje in prostor in v katerem so lokalnim skupnostim, da se po novem nadomestilo za pozidana stavbna zemljišča razlagali, odmerja dvakrat. In sicer kot seštevek, najprej enkrat nadomestila, odmerjenega za koristno poslovno oziroma stanovanjsko površino objekta, ki stoji na tem zemljišču. In še enkrat od površine zemljišča, na katerem ta objekt stoji. Takšna razvada ni imela podlage v zakonu oziroma te zadeve v 218. členu niso tako zapisane. Verjetno je tukaj zakonodajalec sicer imel namen nekaj zapisati, zapisano pa ni bilo tako. To je bil glavni in osnovni razlog, da smo zahtevali oziroma podali pobudo za avtentično razlago samega zakona. Vlada Republike Slovenije se je do naše zahteve opredelila in - kot izhaja tudi iz njenega mnenja - ne nasprotujetej zahtevi avtentične razlage. Vlada je predlagala dopolnitev, amandmiranje te zahteve za avtentično razlago. In sicer iz razloga, ker naša zahteva za avtentično razlago pojasnjuje oziroma odpravlja samo nesporazum ali pa nejasnost, v zvezi z načinom odmerjanja nadomestila za to pozidano stavbno zemljišče. Ne rešuje oziroma ne odgovarja pa na vprašanje, na kakšen način se bodo sedaj ugotavljale razlike med pozidanim in nepozidanim stavbnim zemljiščem oziroma kateri podatki se bodo uporabljali, da bomo prišli do tistih razlik. Se pravi, med površinami celotne parcele in površino, za katero se odmerja samo nadomestilo za pozidano stavbno zemljišče, in za površino, ki preostane na tej parceli, za katero bi bilo po razlagi ministrstva potrebno odmeriti nadomestilo kot za nepozidano stavbno zemljišče. Verjamem, da ta problematika oziroma razlaga te zadeve izgleda mogoče nekoliko komplicirano. Poskušal bom povedati čim bolj poenostavljeno. Gre za to, da se pri nepozidanih stavbnih zemljiščih ne spreminja nič. Pri pozidanih stavbnih zemljiščih dobimo dve situaciji. Ena je situacija, ko je na tem pozidanem stavbnem zemljišču kot takšnem gradbena parcela določena. Takrat se nadomestilo odmeri tako, kot je bilo po starem. Se pravi, od koristne oziroma poslovne površine objekta. V kolikor pa takšno pozidano stavbno zemljišče gradbene parcele nima določene - se pravi - lokacijsko dovoljeno ni bilo izdano ali tudi naknadno funkcionalno zemljišče za ta objekt ni bilo določeno, potem se nadomestilo za tako zemljišče odmerja dvakrat. Enkrat za pozidano stavbno zemljišče, in sicer za tisti del tega zemljišča, ki predstavlja fundus objekta, povečan za faktor 1.5. Za tisti del površine tega zemljišča se nadomestilo odmerja tako kot doslej, se pravi, od koristne oziroma stanovanjske površine. Sedaj pa je potrebno ugotoviti še razliko med površino tega fundusa objekta, povečanega za 1. 5 in celotno površino parcele ter za tisto razliko površine odmeriti nadomestilo za nepozidano stavbno zemljišče. Verjetno si lahko predstavljate, kakšen projekt je to za lokalne skupnosti. To pomeni, da je potrebno posamično preveriti vsako parcelo, ugotoviti, ali ima določeno - govorim o pozidanih stavbnih zemljiščih, da ne bo nesporazuma - gradbeno parcelo. Če jo ima, v redu. Če je nima, ugotoviti fundus objekta, ki na tej parceli stoji, ga pomnožiti z 1. 5 in to površino odšteti od celotne površine objekta. Skratka, gre za kar velik obseg, zelo zahtevno nalogo, ki bo v lokalni skupnosti terjala tudi kar nekaj časa in nenazadnje tudi denarja za to zadevo. To poudarjam predvsem iz tega konteksta, ker tudi predlagatelj oziroma ministrstvo za okolje in prostor samo ugotavlja, da gre za odmerjena nadomestila samo v predhodnem obdobju, dokler tega instrumenta oziroma te javno finančne dajatve ali pa davka ne bo nadomestil davek na premoženje kot tako.
Gospod Frans, vaš čas je že pred časom potekel, če niste opazili.
Bom upošteval. Torej, tudi mi v državnem svetu se pridružujemo in podpiramo predlog vlade, ki ga je podala za razširitev te razlage. Menimo, da bi bil koristen, vendar odbor za gospodarstvo na svoji obravnavi tega predloga vlade ni podprl. Mislim, da proceduralno tudi ni možnosti. Upam pa, da bo to bil kakšen podzakonski predpis. Se opravičujem za preseganje časa. Hvala lepa.
Sledijo predstavitve stališč poslanskih skupin. Najprej gospod Mamič, Nova Slovenija. Oprostite! Imate prav, malo pomote je bilo z moje strani. Predlog za razlago je obravnaval odbor za infrastrukturo in okolje kot matično delovno telo. Prosim, poročevalca odbora, da predstaviti poročilo. 3 minute.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za infrastrukturo je obravnaval predlog za sprejem avtentične razlage na svoji seji dne, 16. 5. 2003. Predloženemu predlogu za sprejem avtentične razlage sta pisno mnenje podali vlada Republike Slovenije in zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju ugotovila, da je glede na pravno naravo avtentične razlage le-ta za besedilo predmetnega člena ni potrebna. Ne glede na ugotovitev predlagatelja, da prehodno obdobje ni opredeljeno, česar pa ne rešuje niti avtentična razlaga, so sprejete rešitve dovolj jasno zapisane. Na njihovi podlagi je mogoče določiti površine, od katerih se plačujejo nadomestila, tako za zazidano, kot tudi nezazidano stavbno zemljišče. Pri celotni ureditvi pa je treba ustrezno upoštevati še prehodno določbo 180. člena zakona o urejanju prostora, ki dejansko predstavlja pravno podlago za plačevanje nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča kot davščine. Predstavnik vlade je podal stališče vlade, iz katerega izhaja, da sicer predlog za sprejem avtentične razlage besedila 218. člena zakona o graditvi objektov ne nasprotuje, vendar meni, da razlaga predmetnega člena ni potrebna. Odbor za infrastrukturo je tudi na podlagi tega stališča vlade po končani razpravi sprejel sklep, da sprejem avtentične razlage besedila 218. člena zakona o graditvi objektov ni potreben. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj so na vrsti stališča poslanskih skupin. Gospod Mamić.
Pozdravljam vse prisotne. Zahvaljujem se za besedo. Torej stališče Nove Slovenije v zvezi z avtentično razlago 218. člena zakona o graditvi objektov. Pri tej razlagi gre za vprašanje, kako odmerjati nadomestilo za uporabo stavbnih zemljišč glede na novo definicijo stavbnega zemljišča po lani sprejetem zakonu o graditvi objektov. Po dosedanji ureditvi se to nadomestilo za nezazidana stavbna zemljišča plačuje od celotne površine nezazidanega stavbnega zemljišča. Za zazidana stavbna zemljišča pa plačuje od stanovanjske oziroma poslovne površine stavbe, ki stoji na gradbeni parceli. V primerih večnadstropnih zgradb to pomeni, da se nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča odmeri za vsako etažo, ne pa le za tloris ali fundus zemljišča, na katerem stoji zgradba. Saj govorimo vendar o zemljišču Po 218. členu zakona o graditvi objektov iz lanskega leta pa se za zazidana stavbna zemljišča štejejo gradbene parcele z gradbenimi stavbami in gradbenimi inženirskimi objekti. Ob takšni definiciji so se občine ustrašile, da bodo odslej lahko obračunavale nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča tudi v primerih nebotičnikov le od tlorisa pritličja oziroma površine gradbene parcele, na kateri stoji ta zgradba, ne pa od tlorisa vseh etaž. Takšna razlaga bi škodila občinam, katerih prihodek so nadomestilaza uporabo stavbnih zemljišč. Po drugi strani pa bi razbremenila lastnike stavb, zavezancev za plačilo tega davka. Občine menijo, da zakon ne bi smel tako zmanjšati enega od najpomembnejših virov prihodkov občinskega proračuna, s katerim se marsikje zagotavljajo tudi sredstva za gospodarski in družbeni razvoj. Oziroma, z drugimi besedami denar za plače župana in drugih občinskih uradnikov. Zato je državni svet zahteval uradno razlago navedene določbe zakona tako, da bo občina še naprej omogočala pobirati nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča vsake etaže večnadstropnih zgradb, ne pa le od površine parcele, na kateri leži ta zgradba. V tolažbo občinam. V poslanski skupini Nove Slovenije se ob tem problemu najprej sprašujemo: Zakaj se še zdaj obračunava lastnikom zgradb prispevek za uporabo stavbnega zemljišča na podlagi zakona iz leta 1984, torej socialističnega zakona, ki je ta prispevek obravnaval kot nekakšno najemnino za stavbna zemljišča, ki so bila takrat lahko izključno v družbeni lastnini? Menda so se takrat le spremenila lastniška razmerja tako, da so zdaj lastniki zgradb lahko pravi lastniki zasebnih zemljišč, ne pa le uporabniki državnih zemljišč. Ta prispevek bi zato morali vsaj preimenovati v prispevek za komunalno opremo ali podobno. Nikakorpa ne more še naprej dajati vtisa, da nima lastnik vseh lastninskih pravic na svojem zemljišču ali v stavbi. Če to razlago presojamo s stališča davčne smotrnosti, menimo, da je dosedanja ureditev napačna. Saj morajo lastniki več etažnih zgradb za isto pozidano zemljišče plačevati nekajkrat večji prispevek kot lastniki pritličnih zgradb. Na ta način se spodbuja luksuzna in neracionalna izraba zemljišč. Kaznujejo pa se etažni lastniki, ki stanujejo drug nad drugim v blokih ali stolpnicah. Ob vseh teh razlagah pa se zavedamo, da je v tej državi financiranje občin zelo slabo urejeno, ki si morajo zato pomagati tudi s takšnimi prihodki, ko je nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča. Zato se strinjamo s predloženo uradno razlago, da lahko občine ne glede ne besedilo 218. člena zakona o graditvi objektov še naprej obračunavajo prispevek za uporabo stavbnega zemljišča na dosedanji način. Vendar takšno stališče ne obvezuje vlade k odgovornosti, da čim prej zagotovi občinam druge bolj utemeljene vire prihodkov in da odpravi prispevek za uporabo stavbnega zemljišča kot obliko obdavčevanja. Razmisliti bi veljalo tudi o tem, da se zazidljiva zemljišča, ki jih lastniki ne želijo prodati, obdavčijo. Poleg tega, da bi občina s tem imela bogatejši proračun, bi bil po mojem prepričanju tudi prispevek k izboljšanju demografskega problema, ki ga je v Sloveniji kar na pretek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Franci Rokavec stališče Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Večji del nesporazumov, kot je že tudi v imenu predlagateljev povedal gospod Fras, pač nejasnosti, ki so bile v zvezi s predlogom avtentične razlage 218. člena zakona o graditvi objektov, je bilo že v tem času odpravljenih. Namreč, bistveni problem vsega je bil predvsem v tem, ali se za določene parcele, zazidljive parcele plačuje tako imenovani dvojni prispevek, se pravi zazidljivo parcelno številko, kjer stoji objekt skupaj s funkcionalnim zemljiščem, ali se tam plačuje dvojni prispevek, se pravi tako kot prispevek zazidano stavbno površino kot za nezazidano stavbno površino. Te stvari so več ali manj razjasnjene. Tudi predstavniki ministrstva za okolje in prostor ter tudi državni sekretar so opozorili na nesprejemljive določbe v zakonu, da morajo občine odloke o nadomestilu stavbnega zemljišča na podlagi novega zakona o graditvi objektov urediti najpozneje v 6-tih mesecih. Zdaj lahko ugotavljamo, da so te določbe imele prekratek rok, da občine ne morejo tako zahtevnega projekta izpeljati v tako kratkem času. In potem tudi vseh drugih obveznosti, ki jih občinam nalaga zakon, ne bodo mogle izpeljati. Zato menim, da je to ena od priložnosti, da si v prihodnje, ko sprejemamo sistemske zakone na teh področjih, postavimo optimalne roke, ki so možni za izpolnitev vseh pogojev, ki jih nalaga zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Liberalne demokracije bo predstavil gospod Brank Janc.
Poslanska skupina Liberalne demokracije Slovenije bo sledila stališčem odbora in stališčem vlade, da avtentična razlaga ni potrebna. Zato bo tudi podprla predlagani sklep odbora, da avtentična razlaga 218. člena zakona ni potrebna.
Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Franc Čebulj, ki pa ni prisoten. Prav tako ni Franca Kanglerja, ne Francija Rokavca. Predlagatelj je svoj čas že porabil. Predstavnik vlade je tukaj. Lepo ga pozdravljam. V mojem pregledu ni videti, da bi se prijavili za razpravo. Toda če želite besedo, ker imamo še čas, prosim.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada soglaša s predlogom odbora, da avtentična razlaga besedila ni potrebna. Opravičujemo se zaradi vzvodov, ki so jih že predlagatelji povedali, da je bil nesporazum v enem izmed neformalnih kompendijev, ki so krožili okrog. Minister je julija izdal uradno navodilo, ki je dejansko ne samo v skladu, ampak je sam potek njegove izpeljave razumno obrazložen. Ključno v tem zakonu je bilo to, da sta v Sloveniji najmanj dva ali trije problemi, ki iz tega izhajajo iz dosedanje prakse pred uveljavitvijo zakona o graditvi objektov. In sicer, v Sloveniji imamo prakso, da nekatere občine pobirajo nadomestilo, nekatere celo ne [[res je teh vedno manj]] . Drugič, razmerje med pobranim nadomestilom od stavbe ali osebe karkoli, je celo v razmerju 1:38. Skratka, zelo velike razlike. To, kar je zakon o graditvi objektov postavil, je, da se mora nadomestilo obračunati od vseh objektov, vendar v skladu z dosedanjo evidenčno prakso in z vsemi stvarmi. Razen izjem, ki so določene. Medtem ko vrednost točke določa občina sama. Drugo, kar je novo, da se za nepozidana stavbna zemljišča ravno tako zaračunava nadomestilo, povsod iz enega samega ključnega razloga ali pa predvsem iz tega razloga, da se aktivirajo te zazidljive površine, namesto da bi širili zazidavo na neke druge nezazidljive površine po nepotrebnem, predvsem na kmetijska zemljišča kamorkoli drugam. Istočasno vas pa lahko obvestim, da je danes vlada že praktično zagotavila nekaj dodatnih sredstev, stimulirala občine za revitalizacijo prostorskih planov občin. Preko 80 občin je prosilo za to pomoč države in je zagotovilo s pogodbami, da bodo do novega leta že pripravili gradivo. Ostalih 70 pa prosi za po novem letu. Kar se tiče priporočil - gospod Mamić, samo še eno pojasnilo, za stavbe občine - kot sem dejal - lahko pobirajo naprej, kot so, če bodo ugotovili, da imajo pomanjkljivo evidenco, jo bodo pač dopolnile, ampak to je njihova stvar. Medtem ko dodatni vir je pa za tista nepozidana zemljišča, na katerem stavba ne stoji oziroma faktorji, kakršni so že tam izračunani. Glede rokov, je pa res, gospod Rokavec je pravilno opozoril na relativno kratek rok. Očitno smo vsi skupaj bili preveliki optimisti. Ta zakonski rok nima sankcij. To, na kar je Davčna uprava Republike Slovenije opozorila občine, pa je, da so dolžne sprejeti odloke najkasneje do konca letošnjega leta. Kar pomeni, da so imeli to naknadno obvestilo so imeli pojasnjeno, evidenco podati takoj potem. Tako, da upam, da bo v tem času postavljenih večina stvari. Drugič, tudi naše ministrstvo je zainteresirano, da bo ministrstvo za finance čimprej pripravilo nov zakon o davku na nepremičnine, ki bi seveda, zadeve reševal na daljši rok kot celoto. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo še nekaj časa. Kdo želi besedo? Jaz verjamem, da tisti, ki niste vajeni teh minut in sekund, ki so v tem državnem zboru, tako važni kot železnici, počutili, kakor da bi bil na železniški postaji, najbrž. Ampak, dobro, kdo še želi besedo? Nihče več. Potem zaključujem razpravo o predlogu za sprejem avtentične razlage. O predlogu sklepa matičnega odbora, da zbor predloga za sprejem navedene avtentične razlage ne sprejme, bomo v skladu s časovnim potekom seje odločali danes ob 17.10. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo ob 15.40 uri.
Nadaljujemo z delom. Med nami prav lepo pozdravljam predstavnika in predstavnici ministrstva za šolstvo, znanost in šport. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ODLOKA O PREOBLIKOVANJU UNIVERZE V MARIBORU. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga odloka. K besedi vabim ministra za šolstvo, znanost in šport dr. Slavka Gabra. Izvolite.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Gospe in gospodje! Pred nami je predlog za spremembo odloka Univerze v Mariboru. S tem odlokom poskušamo dopolniti program Univerze v Mariboru še z dvema fakultetama. V Univerzo v Mariboru se vključuje Fakulteta za policijsko varnostne vede - in kar je verjetno vsaj enako pomembno - s tem odlokom odpiramo formalna vrata za ustanovitev Medicinske fakultete v Mariboru. Materija, ki je pred nami, je relativno enostavna. Pričakujemo, da bo državni zbor sprejel odločitev za razširitev dejavnosti Univerze v Mariboru. Dovolite pa mi, da ob tem vendarle povem, da je danes ta operacija enostavna zaradi tega, ker je bilo v preteklosti opravljenega veliko prepotrebnega dela. Po eni strani je ministrstvo za zdravje skupaj z zbornico ugotovilo in za tem tudi danes stoji veliko potrebo po dodatnem kadru na tem področju. To je bil temeljni predpogoj za to, da se je sploh lahko pristopilo k resni pripravi tega celotnega projekta. Ob tem pa je seveda, pa so seveda pripravljalci opravili ogromno dela in dokazali, da so sposobni za tako zahteven projekt na primerni ravni zagotoviti tako strokovne podlage za začetek dela medicinske fakultete, kot je tudi prostor v celoti dokazal, da stoji za tem projektom in je pripravljen za to zagotoviti tudi določen del zagonskih sredstev. Danes lahko ugotovimo, da je pomemben del priprav na eventualni začetek dela medicinske fakultete v Mariboru v študijskem letu 2004/2005 za nami. Naj pa povem, ker mislim, da je prav tako, da vse še ni opravljeno. Da bo, tako pričakujemo, verjetno danes tukaj v državnem zboru opravljeno glasovanje, ki bo formalno odprlo vrata nastanku te fakultete. Da pa bo za to, da bi vpis res bil opravljen v študijskem letu, ki sem ga že omenil, potrebno dokončno sprejeti program, dokončati vse potrebno, kar zadeva infrastrukturo in kadrovsko ustrezno dopolniti celotno strukturo teinstitucije, ki se bo potem, ko bo začela z delom, še kar nekaj let oblikovala. Mi pričakujemo, da bo v študijskem letu 2010, 2011 v polni funkciji in da bomo takrat dokončno imeli to drugo medicinsko fakulteto v državi. Določeni temeljni podatki o tem, kako naj bi celoten projekt bil pokrit, torej ta celotna širitev dejavnosti univerze v Mariboru so pred vami tudi v gradivu, ki ga je v obravnavo poslala vlada. Dovolite mi, da v imenu vlade predlagam, da podprete te predvidene spremembe odloka. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog odloka je obravnaval odbor za kulturo, šolstvo, mladino, znanost in šport kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Rudolfa Mogeta, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Predsedujoča, hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, prav lep pozdrav! Odbor je na svoji 24. seji obravnaval predlog odloka o spremembi odloka Univerze v Mariboru in je v uvodnem delu ugotovil, da se je z vsebino tega odloka srečal na več sejah. Najprej na seji državnega zbora, kjer smo obravnavali nacionalni program visokega šolstva in je državni zbor sprejel znameniti sklep, ki se je glasil: "Državni zbor Slovenije predlaga Vladi Republike Slovenije in njenim strokovnim organom naj čimprej pripravijo strokovne podlage, potrebne za odločitev o upravičenosti medicinske fakultete v okviru univerze v Mariboru." Potem je že odbor na 12. seji 14.3.2002 obravnaval informacijo o postopkih za ustanovitev medicinske fakultete na Univerzi v Mariboru. Na 14. seji se je odbor seznanil s strokovnimi podlagami za odločitev o upravičenostjo ustanovitve medicinske fakultete na univerzi v Mariboru in je tudi pozval in predlagal Vladi Republike Slovenije, da v skladu s cilji nacionalnega programa visokega šolstva ob ugotovljenih povečanih potrebah po zdravnikih opredeli strategijo o zagotavljanju zdravnikov in pospeši aktivnosti, povezane s pobudo za ustanovitev medicinske fakultete v okviru univerze v Mariboru. Tudi na 20. seji dne 7.5.2002 je bila podana informacija o postopkih za ustanovitev medicinske fakultete na univerzi v Mariboru. Tudi tam je odbor sprejel podoben sklep, da se pospešijo vse aktivnosti za ustanovitev te medicinske fakultete. Tako smo na 24. seji 17. septembra, ko smo to obravnavali, poslušali predlagatelja, ki je ugotovil zakaj je potrebno spremeniti odlok in zakaj se na univerzi v Mariboru ustanovita dve fakulteti, medicinska fakulteta in fakulteta za policijsko varnostne vede. Povedal je, da je novo ustanovljena medicinska fakulteta nastala zaradi velikega pomanjkanja zdravnikov v Sloveniji, katerega medicinska fakulteta univerze v Ljubljani sama ne more spraviti. Nadalje je še povedal, da dosedanja visoka policijska varnostna šola, katere ustanovitelj je Republika Slovenija, je delovala kot notranja organizacijska enota ministrstva za notranje zadeve. Sedaj pa se kot fakulteta za policijsko- varnostne vede priključi univerzi v Mariboru. Njeni prostori pa ostajajo v lasti ustanovitelja fakultete in bodo tej fakulteti prepuščeni v uporabo. Predstavnica zakonodajne službe je k odloku seveda imela nekaj pripomb. Predvsem so bile pripombe glede zagotovitve prostorov za delovanje fakultete za policijsko-varnostne rede. Na odboru smo to pripombo z amandmajem zadovoljivo rešili. Hkrati je pa tudi opozorila, da niso zelo jasna razmerja pri medicinski fakulteti, saj odlok nima določb glede finančnih sredstev, ki jih kot zagonska sredstva [[za gradnjo prostorov in nakup opreme]] zagotovi finančni konzorcij. Gre za sredstva, iz katerih bo zgrajen inštitut za anatomijo in tako naprej, in so vse občine severovzhodne Slovenije približno zbrale en evro po glavi prebivalca, da so sami s svojimi sredstvi zagnali to investicijo. Kolikor vem, je bil prejšnji teden že tudi položen temeljni kamen. Predstavnik univerze v Mariboru je izrazil zadovoljstvo nad uspešnim potekom procesa preoblikovanja univerze in je na opozorila zakonodajno-pravne službe odgovoril, da so bila sredstva, ki so namenjena medicinski fakulteti, z izjavo, ki so jo podpisali direktor splošne bolnišnice Maribor, podpredsednik konzorcija za zagotovitev finančnih sredstev za razvojni projekt medicinske fakultete pri univerzi v Mariboru in rektor univerze v Mariboru, zagotovo namenjena tej izgradnji in se bodo potem, ko bo medicinska fakulteta formalnopravno ustanovljena, tudi dodelila njej v uporabo, se pravi, da so njena. Člani odbora so med obravnavo te problematike skozi več sej vedno skoraj soglasno podpirali ustanovitev tega javnega zavoda, medicinske fakultete, in tudi glede pripomb o priključitvi fakultete za policijsko-varnostne rede k univerzi v Mariboru ni imel nihče nobene pripombe. Tako so člani odbora s sinergijo vseh članov predlog zakona soglasno podprli in predlagali državnemu zboru, da dopolnjen predlogakta sprejme in s tem uresniči enega izmed temeljnih ciljev nacionalnega programa visokega šolstva. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod predsednik. O predlogu odloka dajem besedo predstavnikom poslanskih skupin. Najprej bo stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije predstavil gospod Vojko Čeligoj. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanska skupina DeSUS pozdravlja predlog odloka, ki je pred nami. Prinaša nam dve novosti. Prva je ta, da bo dosedanja visoka policijsko-varnostna šola, ki je do sedaj delovala kot samostojen visokošolski zavod, dokončno preoblikovana in povzdignjena v fakulteto - imenovala se bo fakulteta za policijsko-varnostne rede. Druga novost pa je ustanovitev medicinske fakultete. Obe fakulteti bosta s tem postali novi članici univerze v Mariboru. Poudarjamo, da bo s tem pridobil ne le Maribor, temveč vsa Slovenija, v več pogledih. Prvič, omenjeni novi fakulteti bosta prispevali k večji popolnosti univerze v Mariboru. Drugič,posledično bo to krepilo Maribor kot osrednje mesto vzhodnega dela države, na znanstvenem področju pa ustvarjanje širšega znanstvenega kroga in kritične mase. To bo nedvomno spodbudilo dinamiko izmenjave strokovnih mnenj in različnih pogledov, kar bo po našem mnenju krepilo samozavest slovenskih strokovnjakov medicinske stroke. To pa je tudi v njihovem interesu, saj se bodo že v bližnji prihodnosti, po vstopu v Evropsko unijo, soočili s konkurenco ostalih držav članic na podlagi enega od štirih temeljev Evropske unije svobodnega pretoka delovne sile. Ne nazadnje je ustanovitev medicinske fakultete tudi dogodek za vse državljane Slovenije in ostale, ki bodo znanstveno pomoč iskali v naših bolnišnicah ter drugod, kamor bodo diplomanti te fakultete odšli delat. Pričakujemo in verjamemo, da bo novo ustanovljena fakulteta resnično proizvedla toliko zdravnikov, s katerimi bomo pokrili predvideno povečanje potreb po teh kadrih v bodoče. Samo za ilustracijo. Projekcije do leta 2020 kažejo, da bomo v Sloveniji takrat potrebovali približno 1100 zdravnikov ali četrtino več, kot jih imamo danes. V državah Evropske unije, na primer na Finskem, ki se zelo hitro razvija predvsem zaradi visokih investicij v znanje in je tudi država, ki nam je za zgled, imajo eno medicinsko fakulteto na milijon prebivalcev. Če to preslikamo v naš prostor, ugotovimo, da z ustanovitvijo medicinske fakultete v Mariboru dohitimo nivo tistih držav, s katerimi se želimo primerjati. Na koncu naj dodamo še, da poslanska skupina DeSUS pričakuje, da bo v bodoče na medicinski fakulteti v Mariboru postopoma uveden tudi študij stomatologije oziroma dentalne medicine, kot se to po noveli zakona o znanstvenih nazivih po novem imenuje. Naša poslanska skupina bo predlog odloka o spremembah in dopolnitvah odloka v preoblikovanje univerze v Mariboru z veseljem podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Nove Slovenije bo predstavila gospoda Marija Ana Tisovic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospoda podpredsednica. Pozdravljeni predstavniki vlade, pozdravljene kolegice in kolegi. Z obravnavanim odlokom bo univerza v Mariboru bogatejša kar za dve fakulteti, fakulteto za policijsko varnostne vede in medicinsko fakulteto. V poslanski skupini Nove Slovenije smo veseli, da je projekt medicinske fakultete v Mariboru že tako daleč, da bomo danes v državnem zboru sprejemali predlog odloka za njeno ustanovitev. Žena samem začetku smo se zavedali, da je ustanovitev medicinske fakultete zelo zahteven projekt, zato smo danes toliko bolj zadovoljni, ko ugotavljamo, da je bil že sam pristop in nadaljevanje priprava elaborata in vsega, kar je še potrebno za izpeljavo, bilo resno in strokovno. Tudi svet za visoko šolstvo je v svojem mnenju potrdil, da so izpolnjeni vsi pogoji za ustavitev medicinske fakultete v sklopu univerze v Mariboru. V poslanski skupini Nove Slovenije se zavedamo, da je ustanovitev mariborske medicinske fakultete zelo pomembno za Slovenijo. Prvič, zaradi pomanjkanja domačih kadrov v zdravstvu, drugič, pa je pomembna tudi lokacija v Mariboru. Vzhodni del Slovenije gravitira v Mariboru oziroma bo gravitiral po vstopu Slovenije v EU v Gradec bolj kot v Ljubljano. Zato je pomembno, da bodo naši študentje lahko študirali v Mariboru in ne v Avstriji. Menimo tudi, da bi lahko prišlo v tem delu Evrope, med medicinskimi fakultetami v Ljubljani, Mariboru, Gradcu in Zagrebu, do sodelovanja in izmenjave študentov, saj so študijske vsebine mariborske medicinske fakultete primerljive z vsebinami sodobnih medicinskih fakultet. Zato v poslanski skupini Nove Slovenije pozdravljamo medicinsko fakulteto v Mariboru in želimo uspešno delo vsem, ki bodo na njej delovali in študirali. Prav tako tudi podpiramo fakulteto za policijsko-varnostne vede. Odlok o preoblikovanju Univerze v Mariboru bomo v Novi Sloveniji podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Za odlok oziroma vsebino odloka, ki je pred nami, v Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je odraz skupnega dela vseh poslanskih skupin v tem državnem zboru, vlade Republike Slovenije in pa, institucij mesta Maribor. Mislim, da lahko nakazuje tovrstno sodelovanje na širitev kvalitetnega dela tudi na ostalih področjih, s katerim se ukvarja ta državni zbor, s katerimi se ukvarja zakonodajna veja oblasti in pa navsezadnje tudi izvršilna veja oblasti. Preoblikovanje univerze v Mariboru in v tem smislu njena širitev je in pa mora biti vseslovenskega pomena tako na področju zdravstva, kjer so govorniki pred menoj in kjer je v gradivu zapisano, da so potrebe po novih zdravnikih, ki bodo po eni strani ponujali novo znanje, po drugi stranipa nenehen zdravstveni napredek in pa seveda tisto, kar je najpomembnejše, zdravstvene storitve. Po drugi strani pomeni širitev univerze v Mariboru tudi napredek na področju fakultete za policijsko-varnostne vede. Navsezadnje pa sam odlok pomeni tudi priznanje mestu Maribor, ki je v tem trenutku navkljub velikim besedam, to priznanje še kako potrebuje. Če se spomnimo, ste ravno pred 24-imi urami dajali mestu Maribor veliko zaušnico. Iz tega sledi, da je tovrstna pohvala v tem momentu potrebna. Ni pa ekvivalentna izgubi aktivnosti, ki ste jo včeraj povzročili, da v mestu Maribor, niti na Štajerski in nikjer drugje po Sloveniji ne bo nobene institucije izvršilne, zakonodajne, ne sodne veje oblasti, dopolnili ste pa še zadevo z evropskimi institucijami. V zameno za to ste mestu Maribor ponudili univerzo. Na vsak način mesto Maribor bo to sprejelo, ampak zavedati se moramo, da bo to sprejela Slovenija, kajti vse to je slovenskega pomena. Zato je neumestno pričakovati, da bo le Maribor imel koristi od tega. Ocenjujemo v nacionalni stranki, da je smiselno z zadnjim tokom tempa nadaljevati, da aktivnosti ne bodo zamrle, še preden se bodo našli in uresničili uzakonili viri, ki so potrebni, finančni viri, ki bodo potrebni za zagon. V Slovenski nacionalni stranki oziroma predstavniki poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bomo tudi v nadalje podpirali vse težnje, ki bodo šle v smer tega, da bo odlok resnično in pa čim hitreje zaživel v praksi, kar bo rezultat pa bodo novi kadri na obeh omenjenih področjih. V Slovenski nacionalni stranki seveda zadevo pozdravljamo. Še enkrat pa obžalujem, da ste včeraj poslanci in poslanke zavzeli stališče o tem, da nobeno drugo mesto v Republiki Sloveniji ne bo več nosilo nobene detajlne funkcije in še enkrat poudarjam ne na zakonodajni, ne na izvršni in ne na sodni veji oblasti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Združene liste socialnih demokratov bo predstavila mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavnici in predstavnik vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Predlagani odlok o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze v Mariboru zadeva dve fakulteti. In obe bosta pomembno dopolnili notranjo strukturo Univerze v Mariboru. Ko smo se v poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov odločali o podpori predlaganemu odloku, smo se oprli na dve strokovni mnenji sveta za visoko šolstvo Republike Slovenije. Ta je izrekel pozitivno mnenje o izpolnjevanju pogojev za ustanovitev fakultete za policijsko-varnostne vede in pri tem je upošteval mnenja ekspertov in ocene svetovne komisije za humanistično družboslovne vede in izobraževanje o elaboratu za preoblikovanje visoke policijske-varnostne šole v fakulteto za policijsko-varnostne vede. Zdaj je pred nami odlok o včlanitvi te fakultete v Univerzo v Mariboru. Novi univerzitetni program se ne bo več financiral iz proračuna ministrstva za notranje zadeve, ampak iz proračuna ministrstva za šolstvo, znanost in šport. Organizacijsko pane bo več vključen v Univerzo v Ljubljani, ampak se bo vključil v mariborsko univerzo, kot rečeno, čeprav ta fakulteta ne bo spremenila kraja svojega delovanja. S tem se na simbolni ravni potrjuje, da Univerza v Mariboru ni samo mariborska ali štajerska univerza, ampak slovenska univerza. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov pa smo še prav posebej veseli, da se s sprejemom današnjega odloka odpirajo formalne možnosti za ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru, s čimer se bodo potrdile nekaj desetletij dolge želje in prizadevanja za ustanovitev in vsebinsko dopolnitev univerze v Mariboru. Zdaj pa želim poudariti predvsem dva razloga, zaradi katerih menimo, da je ta na videz ne tako zelo pomemben korak, zelo pomemben za to, da bo fakulteta lahko odprla vrata novim študentom. Upajmo, da v naslednjem študijskem letu. Naj navedem ta dva razloga. Prvi je zagotovo ta, da bomo z izobraževanjem zdravnikov, tudi v Mariboru, postopoma zmanjšali pomanjkanje teh strokovnjakov, po drugi strani pa se mi zdi silno pomembno, da se bodo povečale možnosti za maturante, da se vključijo v tisti študij, ki so si ga izbrali kot svojo prvo usmeritev. V poslanski skupini Združene liste socialnih demokratov smo prepričani, da se bo visoka stopnja soglasja in usklajenega delovanja na lokalni in državni ravni potrdila v kakovostnem programu medicinske fakultete, in v njegovi izvedbi, ki bo spodbujala konkurenčnost pri usposabljanju za poklic, ki je v prvi vrsti usmerjen k ljudem in v pomoč ljudem. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Podobnik. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Gospod minister, kolegice in kolegi! To je ena od tistih točk dnevnega reda na sejah državnega zbora, kjer se ne more glasovati proti. Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke bo podprla predlagani odlok. Nikakor ne želimo zmanjševati pomena, da bo nova članica univerze v Mariboru fakulteta za policijsko-varnostne vede, in tega se veselimo, pa bi želel na tem mestu še posebej podati nekaj misli ob dejstvu, da bo nova članica univerze v Mariboru medicinska fakulteta. Ustanovitev medicinske fakultete je velik dogodek. Po našem mnenju je to tudi priložnost, ki poslankam in poslancem daje možnost, da povedo, kakšno bolj vzneseno besedo. To je velik dogodek za nacijo, za narod, za državo, za vse njene prebivalce, za univerzo, katere novi članici bosta postali obe fakulteti, za lokalno oziroma regionalno okolje. To je velik dogodek za slovensko zdravništvo, za slovensko medicinsko znanost. Predvsem pa je to velik dogodek za paciente. Pot je bila dolga. Veliko trme je bilo, vztrajnosti, strokovne verodostojnosti v Mariboru, sodelovanja s politiko na Štajerskem in na koncu se je zgodila simbioza, da je to trmo podprla tudi odločitev v glavah tistih v Ljubljani, ki kreirajo razvoj slovenske medicinske stroke in šolstva. Na tej poti so sodelovali številni, kot je rekel minister, veliko je bilo pripravljalcev. Vsem hvala lepa. Ne nazadnje tudi prejšnja rektorska ekipa je veliko storila, da imamo danes pred seboj tak odlok. To je pozitiven dogodek za celoten prostor slovenskega zdravstva. Prostor slovenskega zdravstva je preobremenjen z negativnimi silnicami. V slovenskem zdravstvu je veliko dobrega. Naj ustanovitev univerze v Mariboru, medicinske fakultete v Mariboru pripomore, da se bo pozitivna energija v slovenskem zdravstvu krepila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod France Cukjati. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Lepo je govoriti o projektu, o katerem vlada soglasje v tem državnem zboru. Mislim pa, da se vsi strinjate, da gre pri tem projektu predvsem za medicinsko fakulteto. Maribor bo dobil dve fakulteti, ena bo prenesla samo sedež, druga je pa nekaj novega v slovenskem prostoru. Dva razloga sta, zakaj verjetno vsi podpiramo ta projekt. Najprej je vprašanje potreb po zdravniškem kadru. Zagotovo morajo kapacitete fakultet slediti potrebam prebivalstva. Že vrsto let se ve, da je nujno treba povečati te zmogljivosti na medicinski fakulteti. V Ljubljani se je zmogljivost nekoliko povečala, vendar se več kot toliko ni mogla povečati. In mnogo napora, mnogo dokazovanj, mnogo prepričevanj je bilo potrebnih, da se je končno ugotovilo in je tudi najprej zdravstvena politika ugotovila, da res potrebujemo mnogo večje število zdravnikov, kot jih imamo. In sicer prvič zaradi tega, ker sedanje zmogljivosti niso dohajale umrljivosti zdravnikov, niti ni mogla sedanja fakulteta zagotavljati enake ponudbe zdravnikov Sloveniji, kaj šele, da bi odgovorila na potrebe vse večjega števila. In tako je končno dozorelo mnenje, da potrebujemo od 80 do 100 novih brucovskih mest na medicini. Seveda so bili problemi najprej izpostavljeni na področju zdravstva, v zdravstveni politiki. Tu se ni moglo najti rešitve in vse zahteve so romale potem na območje šolstva, kamor pravzaprav sodijo. In tu, začuda, je bilo najti soglasje, je bilo najti razumevanje za to, tako da se je prebudil tudi ves potencial na lokalnem nivoju, v Mariboru, v medicinskih krogih, med poslanci in podobno, in tako smo prišli do tega. Upoštevajoč to, da je pri nas nujno treba povečati zmogljivosti medicinske fakultete, ki bodo šele čez deset let prinesle pričakovan učinek, čeprav pozno, pa vendar bolje sedaj kot nikoli. Zakaj smo pa tudi prijetno presenečeni oziroma podpiramo, da se te zmogljivosti odprejo v Mariboru? Iz naslednjih razlogov: Štajerska je kadrovsko podhranjena mnogo bolj kot druga območja v Sloveniji, kar zadeva zdravnike. Verjetno je vzrok tudi v tem, da brhka dekleta, Štajerke, pridejo v Ljubljano, Ljubljančani seveda navalijo in pri letih, ko konča fakulteto, je že v tisti dobi, ko je že do ušes zaljubljena in ostane v okolju, kjer je študirala. Tudi Štajerci, fantje, pokončni, pogumni verjetno najdejo svoje partnerice pogosto v Ljubljani. Tako da se štajerski študentje ne vračajo, žal, ne vračajo na podeželje. To je prvi uspeh, da bodo Štajerci imeli možnost študirati v Mariboru. Spoštovani! To niso heci, to je problem, ki smo ga mi ugotavljali že dolgo, že dolgo ugotavljali. Pa ne dobite v Goričkem, pa ne dobite tam gor zdravnika zlepa, razen, če ga uvozite iz sosednje republike. Poglejte, koliko je hrvaško govorečih zdravnikov na Štajerskem. Drugi problem, na katerega premalo mislimo ob vstopanju v Evropo, pa je odpiranje meja in vdor germanskega intelektualnega potenciala oziroma moč teh fakultet, da posrkajo naše študente. Jaz imam kar nekaj kolegov, ki so študirali v Trstu, ki so študirali v Gradcu, ki so študirali drugje. Mnogi so ostali v tujini, mnogi so se izgubili in nekako so izgubili kontakt s Slovenijo. Izgubila se je, kako bi rekel, povezanost z rodno grudo. To je škoda. Mislim, da ohraniti slovenstvo pomeni na te meje postaviti intelektualni potencial, ojačati institucije, predvsem takšne institucije, kot so fakultete v Kopru, Gorici v Mariboru. Maribor se je pokazal sposoben to narediti, voljan to narediti, zato smo veseli tega odloka.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil gospod Ljubo Germič, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, gospod minister, sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo odlok o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Mariboru, ki z ustanovitvijo medicinske fakultete in vključitvijo fakultete za policijsko-varnostne vede, ki dopolnjujeta notranjo strukturo univerze v Mariboru, skladno z njenim razvojnim programom podprli. Vsebina odloka namreč sledi opredelitvam nacionalnega programa visokega šolstva v Republiki Sloveniji, kjer smo zapisali, da se ob izpolnjevanju pogojev za kakovostno delo omogoči ustrezno preoblikovanje sedanjih študijskih programov in uvajanje novih skladno z razvojnimi načrti univerz, kadrovskim stanjem na posameznih področjih in zaposlitvenim potrebami države in regij. Pri tem bo še posebna pozornost posvečena zdravstvu, pri čemer je treba čimprej razširiti možnosti zlasti za študij medicine, informacijskih tehnologij in študij jezikov. Čeprav so prizadevanja za ustanovitev druge medicinske fakultete v Sloveniji potekala že vrsto let so bila le-ta posebno intenzivirana v zadnjih dveh treh letih, pri čemer je zelo aktivno sodeloval tudi državni zbor. Temeljita analiza stanja in primerjava z vrsto evropskih držav je pokazala sorazmerno veliko zaostajanje s preskrbljenostjo zdravnikov v Sloveniji, izkazan je potrebe po zdravnikih pa je dodatno dopolnjevala tudi neugodna starostna struktuira zdravnikov. V utemeljitvi pozitivnega sklepa Sveta za visoko šolstvo Republike Slovenije o izpolnjevanju z zakonom določenih pogojev za ustanovitev medicinske fakultete univerze v Mariboru je zapisana jasna ocena ministra za zdravje, da bo Slovenija do leta 2020 potrebovala 1.100 zdravnikov ali okoli 25% več kot sedaj, in ugotovitev, da medicinska fakulteta univerze v Ljubljani zaradi specifike in narave samega študija ne more ustreči tem potrebam s povečevanjem vpisa. V utemeljitev podpore spremembi odloka je treba poudariti, da so priprave na ustanovitev medicinske fakultete v okviru univerze v Mariboru v sodelovanju s splošno bolnišnico Maribor ves čas potekale zelo temeljito. Pri tem so bile v celoti vključene vse dosedanje izkušnje splošne bolnišnice Maribor, ki je že do sedaj, kot tudi nekatere druge bolnišnice v Sloveniji, nosila in še nosi pomembno breme širitve vpisov na medicinsko fakulteto v Ljubljani, saj učenje znanj in veščin iz kliničnih predmetov zahteva delo v bolnišnici. Posebej je treba poudariti, da je pripravljavce študijskega programa ves čas vodila zahteva po mednarodni primerljivosti, kakovosti in sodobnosti, ki je nujna zaradi vstopanja v skupni evropski prostor. Tako so v študijski program vključene izkušnje različnih evropskih držav, izkušnje pri dosedanjem pouku na medicinski fakulteti v Ljubljani, usklajenost in sodelovanje med obema medicinskima fakultetama v Sloveniji pa bo omogočalo prosto prehajanje študentov med obema fakultetama. Ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru in izvajanje mednarodno primerljivega študijskega programa bo po našem mnenju imelo še vrsto drugih pozitivnih učinkov. Tako se bo povečala dostopnost za ta študij, saj se ob izrednem povečanju števila študentov v zadnjih letih število vpisnih mest na študij medicine praktično ni povečevalo. Tako bo vrsta kandidatov, ki so zaradi omejitve vpisa svoje izobraževanje v medicini nadaljevali v sosednjih državah oziroma so se zaradi objektivnih razlogov odločali za druge študijske programe, imelo priložnost za uresničitev svojih ciljev. Prav tako je izrednega pomena dejstvo, da bo z razvojem medicinske fakultete v Mariboru zagotovljen tudi višji nivo zdravstvenih storitev, saj se bodo lahko najnovejši dosežki znanosti hitreje uveljavljali v praksi, pri tem pa bo gotovo zaslediti pozitiven vpliv in dvig medicinskega znanjain zdravstvenih storitev v bolnišnicah, ne samo v Mariboru, temveč v celotni severovzhodni regiji, Sloveniji in, prepričani smo, tudi v širšem evropskem prostoru. Pri tem je treba še posebej poudariti podporo ustanovitvi medicinske fakultete univerze v Mariboru vrste institucij severovzhodne Slovenije, ki so v okviru konzorcija zagotovile že precej sredstev, potrebnih za pokritje zagonskih stroškov. Sprememba odloka pomeni pomemben korak v razvoju tudi za visoko policijsko-varnostno šolo, ki bo kot fakulteta za policijsko-varnostne vede pomembno dopolnila notranjo strukturo univerze v Mariboru. Že od samega začetka leta 1973, ko so na višji upravni šoli v Ljubljani ustanovili oddelek za izobraževanje s področja notranjih zadev, je z dopolnjevanjem vsebin študijskega programa rasla tudi ideja o samostojni šoli. S sprejetjem predloženega odloka si želimo, da bi tudi v prihodnje bile izvedene še vse potrebne aktivnosti, tako da bi lahko prižgali zeleno luč prvi vpisni generaciji v šolskem letu 2004-2005 in da bi izvajanje študijskih programov na omenjenih fakultetah pomenilo pomemben prispevek k uresničevanju na znanju temelječe družbe, enega izmed temeljnih razvojnih ciljev Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj dajem besedo poslankam in poslancem. Dr. Bajuka ni, gospoda Kanglerja tudi ne. Besedo ima gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki mariborske univerze, mariborske občine in mariborske bolnišnice ter bodoče medicinske fakultete, ki ste v loži! Naj mi bo dovoljeno, da tudi sam začnem s sintagmo, da je danes velik dan za Slovenijo, za Maribor, za slovensko nacijo in za vse tiste, ki smo življenjsko zainteresirani za prosperitete Slovenije v združeni Evropi. Ta odlok, ki formalno ustanavlja dve novi članici univerze v Mariboru, fakulteto za policijsko-varnostno vede in predvsem medicinsko fakulteto, bo pripomogel k temu, da bo univerza v Mariboru, ta naša druga, alma mater, dejansko postala zaokrožena, popolna univerza. Minister Keber je prejšnji teden na otvoritvi temeljnega kamna za anatomski institut, ki bo del bodoče medicinske fakultete, poudaril osebno mesto medicinske fakultete znotraj vsake univerze. In s tem se strinjam. Zaradi tega je bila nujno potrebno iz nacionalnih interesov, da se čimprej ustanovi medicinska fakulteta. Drugi pomembni faktorji pa so seveda pomanjkanje zdravniškega kadra, stalni deficit na vzhodnem delu Slovenije in pa tudi pravzaprav deficitarnost tega poklica v Sloveniji. Prenos sedeža fakultete za policijsko-varnostne vede iz Ljubljane pod mariborsko univerzo bo tudi po mojem imel številne pozitivne efekte, zagotovil bo neodvisnost te fakultete od državnobirokratskih vplivov in bo preprečil indoktrinacijo bodočih policijsko-varnostnih kadrov pred s to državno birokratsko miselnostjo, kar je izredno pomembno. Še večji pomen pa je ustanovitev medicinske fakultete. Ob tem, ko ustanavljamo medicinsko fakulteto, sem vesel, da sem lahko v tem času intenzivno sodeloval v bojih, ki tukaj niso bili lahki boji. Bilo je ogromno subtilnega nasprotovanja med vrsticami, čeprav so uradno vsi zagotavljali, da so za ustanovitev. To fazo smo prešli in sem vesel, da smo prešli, vendar se ob teh trenutkih seveda spominjam tistih velikanov, ki so omogočili, da je Maribor slovenski. To je škof Anton Martin Slomšek, ki je s prenosom lavantinske škofije in ustanovitvijo bogoslovnega vseučilišča dal temelje temu, kar danes ustanavljamo v Mariboru, drugi je general Maister, ki je zagotovil slovenskost v Mariboru in celotno Slovenijo. Brez teh dveh mož Slovenije ne bi bilo. Ta ustanovitev medicinske fakultete sicer ni tak primerljiv mejnik s tema dvema pohvalnima dejanjema, prenosom lavantinske škofije in prevzemom Maribora s strani generala Maistra, gre pa v isti rek. Tudi to je pomemben mejnik v zgodovini Slovencev in bo zasnovan za večne čase. Brez tega, da bi izpopolnili univerzo v Mariboru, bi Maribor počasi v združeni Evropi tonil pod hegemonijo znanstvene in kulturne premoči Gradca. Mi se moramo zavedati, da kljub temu, da vzdržujemo Evropo, moramo narediti vse za ohranitev slovenske identitete, za ohranitev slovenskega življa, slovenske znanosti in slovenske kulture. Mi na Štajerskem vemo, kakšnim raznarodovalnim pritiskom smo bili Štajerci podvrženi v preteklosti in ni nobene garancije, da smo za vse večne čase, kljub temu da je združena Evropa, varni ali pa pred temi vplivi. Takšni vplivi in takšne težnje tudi v sodobni Evropi vedno obstajajo. Zato, bi s tem rad odgovoril vsem tistim nasprotnikom medicinske fakultete v Mariboru, naj bodo vsaj dosledni Slovenci. In naj ne nasprotujejo. Tudi s tega vidika je smrtni greh nasprotovati tej medicinski fakulteti. Jaz upam, da ne bo intelektualcev, ki bi delali v bodočnosti smrtni greh za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Drobnič. Izvolite.
Tudi jaz se moram pridružiti temu razpoloženju, da je bila dosežena velika stopnja soglasja, glede ustanovitve teh dveh fakultet v Mariboru, v prvi vrsti pa medicinske fakultete. S tem se odpira tudi poglavje večje konkurenčnosti univerze oziroma fakultete morajo tudi med seboj na nek način vzpostavljati tekmovanje, in to v dobrem smislu. Ne gre za prave tržne pogoje, ampak za izboljšavo. Drugo je seveda decentralizacija, ki je pomembna, da na te punkte, to sem že včeraj ali predvčerajšnjim poudaril, na teh mestih, kjer se stikajo različne nacije, je zelo pomembno postaviti sidrišča slovenske identitete. To pa zagotovo je šolstvo, ni pa samo šolstvo, jaz pogrešam tudi pri drugih področjih, finančno ministrstvo, banke, da bi se tudi tam zavzeli na področju, kot je Primorska, torej Nova Gorica, pa Maribor, da se utrdijo tudi ti centri, ki bodo sevali, ne samo v okviru države Slovenije, ampak tudi čez, tam, kjer sega, slovenski živelj. Ko se vzpostavljajo nove regije v Evropi, bomo morali definirati nove regije. Avstrijci so že definirali in njihova regija bo segala - Štajerska regija do Hrvaške. Tudi gospod Il iz Trsta je povedal, da je zelo dobro, če se vzpostavi regija do Zagreba. Kolegice in kolegi, kje smo mi? Ali mi ne zaostajamo? Kje smo mi definirali regijo? To je konvencija o vprašanju Slovenije bodočnosti. Kako postaviti regijo? Tukaj ne gre za noben nacionalizem, ampak tukaj gre za vzpostavljanje ekonomskih in drugačnih centrov. To je pomembno. Vzpostavila se je regija Beneluks, vzpostavlja se. To so bodoče tirnice. Verjamem, da bo ustanovitev teh dveh fakultet pomenila pridobitev k slovenskemu znanju in povečanju števila kadrov, zdravnikov in ostalih, ki so še kako potrebni v slovenskem gospodarskem in socialnem prostoru. Nekaj pa bi vseeno lahko še k temu dodal, da ne bo zgolj samo veselje. Pred nekaj dnevi se mi je oglasil en zdravnik, Slovenec iz tako imenovane kategorije Slovencev po svetu, prihaja iz klinike, ki jo je tudi sam ustanavljal, izredno pomemben možakar z dvajsetletno prakso in bi se rad zaposlil v Sloveniji. Ne more se. Državna birokracija ga onemogoča. Nazadnje je ključni razlog bil ta, da še nima izpolnjenega tečaja oziroma izpita iz spoznavanja zakona o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju. Za izvajanje najbolj zahtevnih operacij mu tukaj postavljajo, ne more pa nastopiti, ker je z nekimi drugimi administrativnimi ovirami to povezano. Ta zakon, ki smo ga že trikrat popolnoma spremenili v enem letu, naj bi se človek, ki je kirurg, učil trikrat zapovrstjo te neumnosti, ki jih mi sprejemamo in to je pogoj, da bo on dobil licenco. Ne more dobiti licence zaradi tega. Seveda to tudi vpliva, da je pomanjkanje zdravnikov v Sloveniji, tako "pišmeuhovstvo". V Italiji so za vračanje svojih državljanov iz tujine odprli urade, kjer vabijo ljudi, vabijo Italijane iz sveta, da bi pomagali njihovi nacionalni ekonomiji. Kaj pa mi? To je tudi še tisto, kar bo potrebno postoriti. Ampak vseeno menim, da je ta korak dober in da smo s tem skupnim pristopom naredili pomemben premik v Sloveniji, morda pa tudi razumevanju med nami v parlamentu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa, gospoda podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospod minister in prav prisrčen pozdrav Štajerci iz Maribora! Pravzaprav lahko danes rečemo ob sprejemanju odloka o oblikovanju univerze v Mariboru, da bo Univerza v Mariboru imela vse tisto, kar imajo veliki. Danes lahko rečemo, da je ministrstvo za šolstvo v tem mandatu naredilo vse tisto, kar velika ministrstva naredijo. Čudno se sliši, da nekdo iz opozicije hvali na ta način ministrstvo, ampak tisto, kar je za povedati v pozitivnem smislu, se seveda pove tudi s strani opozicije. In to, če kaj, potem to z največjim veseljem in radostjo naredim. Zato pa seveda tudi toliko bolj ogorčeno povem tisto, kar ni v redu. Slovenska vlada kot celota tega v tem mandatu ni naredila. Ni naredila tistega, da bi imela država vse tisto, kar imajo velike države. Ni naredila tega, o čemer je bilo danes že nekaj omenjenega o regionalizmu, o prenosu določenih zadev na ostala področja Slovenije. Slovenija gre v Evropsko unijo, Slovenija bo seveda vključena v regionalizacijo Evrope. Tu smo, ni druge poti. V tem mandatu smo ustanovili Univerzo v Kopru. Mariborska univerza dobiva dve novi fakulteti in ne bom se čudil oziroma vesel bi bil razmišljanja, da še kakšno univerzo na slovenskem prostoru ob meji naredimo. To so tista področja, to so tiste točke, kjer seveda mora biti slovenski nacionalni interes in kjer je slovenski nacionalni interes enoten in skupen. Projekti, ki smo jih peljali v tej državi za interes države, državljank in državljanov, skupaj z opozicija in pozicija, so uspeli. Uspeli so veliki projekti, od Evropske unije, zveze Nato. Za ta razvoj in obstoj v Evropi, regiji, za nas je seveda tudi velik projekt nove medicinske fakultete v Mariboru. Vseskozi sem sodeloval kot član odbora za šolstvo, znanost in kulturo pri ustanavljanju tega projekta. Podatki, ki so na razpolago, od tega, da se je število študirajočih povečalo iz 33 na 68 tisoč, da se pa seveda ni spreminjalo število na medicinski fakulteti in je ostajalo vseskozi tako rekoč 150. Analiza, ki je narejena, je zaskrbljujoča, v naslednjih letih bi izgubilai veliko število zdravnikov, zato se seveda postavlja vprašanje: Zakaj se je nekdo vendar tako branil ali zakaj je nekdo temu tako nasprotoval? Eden od odgovorov so odgovori, ki se dajejo sami, kjer sami prihajajo na dan, ki se dogajajo v zdravstvu, ki se seveda ne bi smelo dogajati. V tistih okoljih zdravstva, kjer se udeležuje ali kjer mora zdravnik, da pride do boljših delovnih pogojev, do boljših pogojev za pacienta sodelovati vsak posameznik, lokalna skupnost tam tudi ni teh svinjarij, kot pa tam, kjer seveda zapravljajo milijarde slovenskega denarja neupravičeno in nekontrolirano. Medicinska fakulteta verjamem, da bo prispevala k temu, da bo seveda takšnih malverzacij in takšnih obnašanj v zdravstvu vse manj in manj. Vesel sem in tako kot vedno tudi danes bo moj "za" za medicinsko fakulteto v Mariboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Petan, izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani! Ne zgodi se vsak dan v parlamentu, da se vse poslanske skupine, pa še posebej, da smo vsi poslanci tako enotni ob nekem problemu ali o neki zadevi. Očitno je ta današnji akt, ko pripravljamo odlok ali spreminjamo odlok o spremembi v mariborski univerzi tisti, ki nas je nekako resnično poenotil. To po drugi strani dokazuje, da je stvar resnično potrebna, nujna in da jo vsi čutimo nekako za svojo. Ob tem, mogoče niti ni potrebno nekih velikih besed, pa vendar, ta sprememba odloka je ena od pomembnejših v zadnjih letih in pri širitvi druge slovenske univerze v Mariboru je še posebejpomembna ustanovitev nove institucije, to je medicinske fakultete. Ta fakulteta pa se ustanavlja v času, ki ima nekaj bistvenih značilnosti, ki so tudi pogojevale to ustanovitev. Prvo bi lahko omenil, akutno, lahko že rečem akutno pomanjkanje zdravnikov v naši državi. Naslednje, kar se mi zdi pomembno, je, da se slovenska družba stara, kar pomeni, da je specifična potreba zdravnikov na določeno število prebivalcev toliko večja. Naslednje dejstvo je, da do sedaj edina institucija, ki je v Sloveniji skrbela za izobraževanje tega kadra, nekako ne more izšolati zadostnega števila zdravniškega kadra. In verjetno tudi ni nepomembno, da je bil sistem šolanja na sedanji univerzi takšen, da je čas trajanja šolanja nekoliko daljši, kot je drugod v Evropi. Evropaje že opravila določene spremembe. Ta nova institucija bo tudi to pospešila, da se bo to zgodilo. Poleg tega pa mogoče ne tisto najnepomembnejše, da je vsaka konkurenca na vsakem področju dobra. Dejstvo, da je šolanje pri nas za ta kader nekoliko daljše, ima posledice tudi pri tem, ker so diplomanti starejši in je marsikje na kakšnem mednarodnem tenderju pogoj za pridobitev dodatnega usposabljanja starost, pri čemer so naši diplomanti nekoliko prikrajšani. Prav je, da se ozremo tudi na čas, ko se z odlokom ustanavlja nova institucija. Omenil sem že, da pri nas je primanjkljaj zdravnikov, ki smo ga do sedaj pokrivali, kot smo vedeli in znali. Toda rešitev je bila vedno ta, da smo iskali diplomante iz nekdanje skupne države, kar pa je marsikdaj bilo tudi problematično. Ne nazadnje je na to opozoril tudi minister glede strokovnosti, ko je še pred dvema letoma predlagal, da bi za ljudi, ki bi jih pridobili iz drugih republik nekdanje skupne države, organizirali poseben dodaten izobraževalni proces; to seveda meče slabo luč na tako rešitev in ni dobra popotnica za te ljudi. Nujnost druge medicinske fakultete ne nazadnje narekuje tudi dejstvo, da je minister pred časom nekako najavil sodelovanje s podobnim ministrstvom v Republiki Hrvaški in s tamkajšnjo medicinsko fakulteto, kar pomeni nekako lažji prehod diplomantov zdravnikov iz Republike Hrvaške v Slovenijo. To je seveda čudno in zato je ta zadeva naravnost klicala po tem, da tudi v Sloveniji nekaj naredimo in ustanovimo še eno fakulteto, o kateri se pa že dolgo govori. Za Maribor in za ta del slovenskega prostora je ustanovitev medicinske fakultete prav gotovo velik izziv, odgovorna naloga. Z odprtjem Slovenije v evropski prostor bi vztrajanje pri starem - se pravi, neustanovitvi druge medicinske fakultete v Mariboru - pomenilo odhod mladih iz tega dela na študij v bližnje univerze, kjer imajo to urejeno, v Graz, Budimpešto, Zagreb, na Reko in ne nazadnje tudi na bližnje italijanske univerze. To bi pa pomenilo slabitev slovenskega nacionalnega prostora. Ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru pomeni tudi veliko okrepitev pomembnosti in moči Maribora v širšem prostoru in to tudi prerašča samo medicinsko stroko. Sedaj bi nadaljeval tam, kjer je moj poslanski kolega že pričel - da je mogoče nekoliko preveč sentimentalno primerjati ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru z dejanjem Antona Martina Slomška, ko je prestavil škofijo. Pa ne samo to, ampak tisto, kar je sledilo, ko se je v Mariboru začelo formirati tudi najprej versko šolstvo, kasneje kmetijsko. Mogoče je ta del tista končna pika na i pri zaokrožitvi šolanja v Mariboru, kot nekem močnem regijskem, univerzitetnem centru, in to v slovenskem jeziku. Na koncu ob tem prijetnem trenutku bi mogoče lahko samo še zavzdihnil, zakaj smo navsezadnje čakali tako dolgo, da ustanovimo to drugo medicinsko fakulteto, ko pa so potrebe po kadrih, ki jih izobražuje, tako velike in v slovenskem prostoru tako velik primanjkljaj. Seveda bom podprl ta odlok. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo stališča poslank in poslancev, ki so se priglasili k besedi. Ker je ostalo še nekaj časa in je seveda možno v okviru razpoložljivega časa, le-tega porazporediti med poslanke in poslance, ki bi še želeli razpravljati, sta se mi k besedi javila dva. Sprašujem, ali bi želel še kdo besedo? Trije. Hvala lepa. Po 5 minut. Najprej gospod Sok, potem gospod Kremžar in gospod Kavtičnik. Gospod Sok, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegic poslanke in poslanci. Sedaj ne vem, s kakšnim časom razpolagam? 4 minute?
5 minut.
5 minut. Še enkrat hvala lepa za besedo. Nekoč, ne tako davno, smo lahko slišali, da Maribor nima dovolj ustreznega kadra, da bi lahko opravljal neko pomembno področje energetike. Prav danes smo nekaj podobnega slišali, da je res problem s kadri na področju Štajerske. In tukaj vsekakor je problem v zdravstvu dokaj pereč in pa velik. Ne gre pozabiti, da je Maribor v bližnji preteklosti doživel, lahko bi rekel, velik gospodarski zlom, da so v Mariboru propadla mnoga podjetja, da je država takrat Mariboru na nek način obrnila hrbet in da jeto seveda imelo velike posledice za celotno severovzhodno Slovenijo, ker Maribor predstavlja to našo, kot rečemo, štajersko metropolo. Posledice so seveda vidne še danes. Vendar se danes Maribor kljub svojemu kmetijskemu zaledju počasi krepi. Gospodarstvopočasi pač prihaja k sebi, če se tako izrazim. Sigurno je bližina Avstrije in pa bližnji vstop Slovenije v Evropsko unijo velika priložnost za Maribor na eni strani, na drugi strani pa seveda tudi odgovornost. Ko govorimo o odgovornosti, ne moremo mimo tega, kar je danes tukaj že bilo povedano, to kar se je zgodilo pred več kot 150-imi leti, ko je slovenski jezik in pa slovenski narod bil ogrožen s strani drugih evropskih narodov. Danes, ko vstopamo v Evropsko unijo, ko mej tako rekoč, ki so nas zavarovale več ne bo, je še kako pomembno ustvariti močno univerzo in pa seveda tudi posledično močno gospodarstvo kot branik pred temi vplivi, ki bodo tukaj vsekakor velikI. Jaz sem prepričan, da s tem dejanjem to tudi uresničujemo, da ni nobena redkost že danes, da mariborsko opero obiskujejo mnogi Avstrijci in da Maribor ima priložnosti v tej smeri izredno velike. Vendar, ko sprejemamo ta odlok, pa moram povedati, da me tudi ne navdaja neka velika evforija, kajti ta odlok, ki ga bomo danes sprejeli, vse, kar se tiče medicinske fakultete, je le majhen kamenček v mozaiku tega, kar se bo zgodilo. Predvsem seveda je potrebno zagotoviti finančna sredstva. Občine in pa mariborsko gospodarstvo s svojim zaledjem tega same ne bodo zmogle. In če vidimo, kakšne so težave prigradnji onkološkega inštituta, pediatrične klinike, pričakujem, da se bo nekaj podobnega dogajalo tudi tukaj in že kmalu bo priložnost, ko bomo spreminjali proračun za leto 2004 in ko bomo sprejemali proračun za leto 2005, da bo lahko tako vlada s svojim šolskim ministrstvom kakor tudi poslanci tukaj pokazali, ali mislimo resno ali ne. Kar se tiče nas poslancev s Štajerske in pa seveda tistih, ki bodo prišli za nami, sem prepričan, da bodo nenehno izvajali pritisk in pa to zahtevo, da se to čim prej realizira. Jaz mislim, da je čakati do leta 2010, 2012, kot je uvodoma povedal minister, predolgo. Torej, mi moramo do te rešitve priti prej, mi moramo do te rešitve priti kmalu, kajti če ne, nas bodo drugi, tako kot nas prehitevajo na ostalih področjih, tudi natem področju prehiteli. Torej, na eni strani odprta meja, na drugi strani naše možnosti. Vse moči moramo združiti v to, da do te odločitve pride čim prej. Ker sem pa že pri besedi, naj ob koncu omenim še nekaj. Gospod minister, v Mariboru je še en velik problem, ki se tiče univerze v Mariboru, morate razrešiti še vprašanje kmetijske fakultete, to mora ta država tudi rešiti v okviru mariborske univerze. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Kremžar. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Ustanovitev medicinske fakultete v Mariboru je pomemben dogodek gotovo za vso Slovenijo, kajti gre za ustanovitev še ene slovenske medicinske fakultete. Gre za to, da bo potrebno in da je prav, da se to naredi, pokriti nekaj, kar se ve, da je deficitarno, da je premalo zdravnikov v tem trenutku in da je premalo zdravnikov tudi v prihodnje, tako kažejo raziskave, tako kažejo predvidevanja. Pomembno je torej, da se neka zelo pomembna luknja, če tako rečem, zapolni, pomembno je pa, da se zapolni na ta način. Gre za neki preskok, bi rekel, v miselnost lahko, in sicer centralizacija, o kateri veliko govorimo, je v bistvu napaka v glavi, v miselnosti in kadarkoli se preseže ta napaka, kadarkoli se naredi nekaj takega, kot je v tem primeru, je to velik dosežek, velik dosežek predlagatelja in vseh tistih, ki v končnem dejanju stisnejo ta gumb in odločijo, da je temu tako. Kaže pa seveda tudi na to, da se nekaterim ljudem, nekaterim institucijam izreka neko priznanje. Izreka se priznanje mariborski univerzi. Le najboljše univerze imajo medicinske fakultete. Izreka se priznanje neki univerzi, ki se dolga leta resno in dobro trudi in je naredila veliko, pa vendarle je v neki daljni preteklosti imela neke, recimo temu, pomisleke v nekaterih okoljih, seveda izven te univerze. Svoj čas se je reklo delavska univerza itd., čeprav jaz v tem nisem videl nikoli nič slabega. Pa vendarle, to je priznanje univerzi, to je priznanje celotnemu okolju, to je priznanje zdravstvu severovzhodne Slovenije, to je priznanje konec koncev tega, da bo ta vpliv zdravstva na univerzo in univerze na zdravstvo - kajti, gre za obojestransko učinkovanje, ne gre samo za to, da so tam kapacitete - gre za to, da se bo z medicinsko fakulteto seveda izboljšalo, skozi raziskovalno delo, skozi vse kar sledi takemu študiju, tudi samo delo v bolnišnicah in v celotnem okolju. Skratka, gre za veliko dejanje, gre za velike stvari, ki niso zgolj mariborske in se mi zdi, da v tem trenutku poudarjanje samo, da je to fakulteta v Mariboru, je premalo. To je fakulteta, slovenska medicinska fakulteta in to je pomembno. Pomembno je pa seveda, da kaže tudi na to, da imamo v tej naši majhni državi seveda sposobne ljudi tudi v zdravstvu severovzhodne Slovenije, kajti brez te baze, brez baze na eni strani v bolnišnici in na drugi strani brez baze v univerzi seveda tega ne bi bilo. Ker je temu zadoščeno, je to lepo in hvala vsem tistim, ki ste se zelo trudili za to, da je ta fakulteta dobila svoje mesto pod tem našim slovenskim soncem, če sem malce patetičen. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še gospod Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Prepričan sem, da bomo danes potrdili in sprejeli odlok o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju univerze v Mariboru. Prepričan sem, da bomo s tem ustanovili dve pomembni fakulteti, in obeh fakultet ne bo dobil Maribor, ampak ju bo dobila Slovenija, s sedežem v Mariboru. To je začetek nekega dela. Seveda je bilo potrebno, in prepričan sem tudi, da je bilo veliko storjenega. Prepričan sem pa tudi, da bo še veliko potrebno rediti, da bosta obe fakulteti, predvsem pa da bo medicinska fakulteta v Mariboru dobila ustrezne pogoje in tudi ustrezen kader, da bo fakulteta postala takšna, da bo lahko konkurirala ljubljanski in da bomo na ta način dobili kvalitetnejši študij v Sloveniji, na katerega bodo prihajali tudi študentje iz Evrope. Zato vam ob tem želim - mestu, ministrstvu in univerzama -, da bi naredili veliko, da bi našli to sinergijo in ustvarili dobre pogoje za študij na teh fakultetah.
Hvala lepa. Razpravo zaključujem. O predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora glasovali danes ob 17.10 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se najlepše zahvaljujem za sodelovanje in prekinjam zasedanje, ki ga bomo nadaljevali ob 17.10 uri, ko bomo pričeli z glasovanji. Hvala lepa.
Spoštovani, spoštovane! Prehajamo na glasovanja ob obravnavi danes dopoldne. Obobravnavi 15. točke dnevnega reda - predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije, je poslanska skupina Nove Slovenije predlagala predsedniku državnega zbora, ki je bil predsedujoči, da se obravnava te točke podaljša v skladu s petim odstavkom 67. člena poslovnika Državnega zbora za ne več kot eno uro. Predsednik je kot predsedujoči odločil, da bo dal Državnemu zboru seveda možnost, da se o tem predlogu odloči, in sicer, da se podaljša razprava o tej točki dnevnega reda za eno uro. Tako je predsednik rekel. O tem predlogu bomo glasovali. Obrazložitev glasu, gospod Sok, izvolite.
Spoštovana predsedujoča! Mislim, da lahko predsednik, ki vodi državni zbor, določi, ali je smiselno podaljšati razpravo in za koliko in potem predlagati državnemu zboru, da o tem odloči. Nisem predlagal eno uro. Šlo je za to, da je še kar nekaj razpravljavcev pripravljenih razpravljati in niso dobili v tem času priložnosti za razpravo in tudi gospod Penko ni imel priložnosti, da bi odgovoril na vsa postavljena vprašanja. Iz tega razloga sem predlagal, da se čas za razpravo podaljša. Vas pa prosim, da preverite, ali je potrebno podaljšati za eno uro. Prosim lepo.
Hvala lepa za to pripombo, gospod Sok. Vendar, če sem prav razumela, predsednik je v času, ko smo razpravljali o tej točki, ki je bila na dnevnem redu, uporabil eno uro. Če vi kot predlagatelj ocenjujete, da rabite manj časa, prosim, da to poveste. 30 minut? Ta čas, v kolikor bo ta predlog sprejet, se bo razdelil med tiste,ki se bodo priglasili k besedi, glede na število priglašenih. Torej, predlagatelj je zdaj oblikoval svoj predlog, in sicer želi, da se podaljša obravnava te točke za 30 minut. O tem bo odločil državni zbor. Glasujemo! Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 18. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da se je državni zbor odločil, da bomo splošno razpravo ob obravnavi 15. točke dnevnega reda podaljšali za 30 minut. Lepo prosim vse, ki bi se želeli priglasiti k besedi, da dvignejo roko in jih nekaj časa držite vzrak. Gospod Penko, sprašujem tudi vas, bi želeli besedo? Hvala lepa. Dovolite, da preberem imena oziroma priimke, da vidim, če nisem morda koga spregledala: gospod Sok, Cukjati, Jerovšek, Pukšič, Kremžar, gospod Penko in gospod Zlobec. Vsak govornik bi imel na razpolago štiri minute. Minute, ki ostanejo, mislim, da lahko damo na razpolago gospodu Penku, in sicer dve minuti. Besedo ima gospod Sok. Izvolite.
Hvala lepa. Očitno je, da nisem pričakoval tako velikega interesa za razpravo, ker bi sicer predlagali, da se ta čas podaljša na eno uro. Kakorkoli že, rad bi v tem kratkem času, ki ga imam na razpolago, opozoril, da ta zakon o preprečevanju oziroma, kot se imenuje, o omejevanju korupcije ne bo zaživel v praksi, če ne bomo istočasno spremenili tudi nekaterih drugih zakonov. In če bo ta komisija, ki jo ta zakon uzakonja, naredila vsaj to, da bo pregledala in predlagala, katere zakone je treba spremeniti, bo to že nekaj. Naj na tem mestu omenim samo dve zadevi, ki sta me v zadnjem času presenetili. Kot prvo bi rad opozoril, da je pred kakšnim mesecem in pol vlada sprejela sklep, da mora ministrstvo za kmetijstvo objaviti imena vseh, ki so v letu 2002 dobili subvencije iz kakršnegakoli naslova. Ministrstvo je ta spisek resnično objavilo, vendar je objavilo samo imena in priimke dobitnikov subvencij. Tako se je, če uporabim to primerjavo, recimo ime Novak Janez med dobitniki po različnih kriterijih teh subvencij pojavilo, bom tako na pamet rekel, stokrat. Ko so potem prišle dodatne zahteve, da je treba objaviti tudi točen naslov, je bil odgovor, da to ni možno, ker pač to sodi med tajne podatke. In kaj lahko doprinesemo k transparentnosti na tem področju, če podatki o dobitnikihsodijo med tajne podatke? Tega potem ni možno na nikakršen način kontrolirati. In zdaj se vračam - se pravi, če naj ta zakon o omejevanju korupcije zaživi, potem je treba spremeniti tudi ta zakon, ki ne bo določal na takšen način in nekoga varoval, kajti po takšnem kriteriju ne moremo priti do transparentnosti in preglednosti. In pa druga zadeva. Spremljal sem, tako kot ostali, razpravo v oddaji Tarča v zvezi z javnimi naročili. Mene je presenetil podatek, da bi lahko s transparentnostjo na tem področju letno privarčevali 10% denarja, gre za približno 46 milijonov slovenskih tolarjev. Ker so tu udeležene tudi občine, bi vas rad opozoril na to, da smo v preteklosti vso zakonodajo na tem področju speljali tako, da o javnih naročilih na lokalni ravni odločajo samo župani. Zakaj se je ta zadeva spremenila na takšen način, ko pa bi lahko pustili tisto, kar je veljalo v bližnji preteklosti, da je o izboru najboljših naročnikov odločal občinski svet. Torej, hočem opozoriti na to, da je treba spremeniti nekatere zakone, pa bomo takoj dobili sistem, ki bo pregleden, transparenten in v katerem ne bo možno izigravati zakonskih določil. Ker mi je čas potekel, se zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dovolite, da povem po vrstnem redu, kot boste dobili besedo: gospod Cukjati, gospod Kremžar, gospod Jerovšek, gospod Zlobec, gospod Pukšič in na koncu gospod Penko. Besedo ima gospod Cukjati, izvolite.
Hvala za besedo. Zagotovo ne gre v slovenskem primeru samo za problem podkupovanja v primeru javnih razpisov ali kakorkoli zahtevanje ugodnosti oziroma daril pri premoženjskih zadevah, ampak v Sloveniji je še večji problem politične korupcije, gospodje. Naj samo en primer omenim. Imamo 42.000 oziroma 41.000 upokojencev iz naslova borčevskih pokojnin. Mi vemo, kakšna je starostna struktura ljudi, da je tisti, ki je bil leta 1945 star 15 let danes 72 let in je zelo enostavno interpolirati starostno strukturo, preračunati nazaj in bi potem lahko ugotovili, bi morali ugotoviti, da je bilo leta 1945 300.000 borcev. Takrat je bilo v Sloveniji samo 1.400.000 prebivalcev. Zagotovo gre tukaj za neverjetno dodeljevanje nekih pravic, ki niso upravičene. Mi smo na odboru, ko smo na to opozorili, da pravzaprav pri 41.000 pokojninah iz naslova borcev, to se pravi borčevskih pokojninah bi jih morali po naravni starostni lestvici vsako leto zmanjšati za 10%, kajti v tej starostni skupini 10% ljudi vsako leto umre. Ampak pri nas se zmanjšajo samo za 500, to se pravi od 41.000 samo za 500, namesto da bi se za 4.000 zmanjšale, za 1% se zmanjšajo. To se pravi, vsako leto se dodajo novi. Kdo deli te pravice? In to mi seveda imenujemo politična korupcija, kjer tisti, ki dodeli to pravico, nima neposredne osebne koristi, ima pa neki politični sistem ima neka stranka, morda na tak način kupuje svoje naslove, jaz ne vem. Sicer je to strahotno draga kupčija za državljane, za davkoplačevalce, in kot smo izračunali, imamo trenutno 32 tisoč neupravičenih borčevskih pokojnin, kajti takrat ni bilo 300 tisočborcev, to vemo. In to pomeni 5 milijard na mesec, to pomeni 60 milijard tolarjev na leto, 60 milijard na koruptivni način razdeljeno. Jaz bi se samo vprašal, zakaj poslanci vladajoče koalicije niste podprli našega predloga na odboru, kjer smo želeli to vprašanje nekoliko razčistiti, ta sum nekoliko vzeti pod drobnogled in predstavnik ZPIZ-a je bil pripravljen do prihodnje seje nam posredovati podatke. Mi smo postavili samo eno ključno vprašanje: Koliko teh borcev, ki imajo sedaj borčevske pokojnine, je bilo rojenih po letu 1945? Samo to vprašanje smo postavili. Seveda, izglasovali ste "ne, ne želimo razčiščevanja, ne želimo odgovora". To, gospodje, naš politični sistem temelji na korupciji. Sedaj, se bomo mi borili z nekimi malimi provizijami, kuvertami, enimi majhnimi stvarmi, celoten sistem na tem temelji in tega je mene strah, tega gospodje.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Kremžar. Izvolite.
Hvala lepa. Pravzaprav bo moja razprava nekakšna replika. Gospod Kelemina me je omenjal v svoji razpravi, tako približno, jaz sem pa počakal seveda na magnetogram, da bom lahko prebral točno tako, kot je bilo rečeno. Povedal je: "Gospod Kremžar bi pa tudi verjetno z levo roko pometal s tem, tistim, kot zastopnik vedno rad pove, da imamo za to ustrezne institucije, ustrezne organe in da je vse urejeno in za vse poskrbijo, oni so plačani za to in naj to naredijo." Natančno tako mislim, hvala gospod Kelemina, da ste me citirali tako natančno, kot jaz mislim in tako mora biti. V vsaki normalni pravno urejeni, dobro urejeni državi je tako in ta naša država mora biti, če še ni, dobro urejena pravna država. Tam seveda velja pravni red, veljajo institucije, velja nadzor nad temi institucijami, je zelo pomembna zadeva, to je tudi sestavni del institucije, nadzor nad institucijami. Nikoli nisem trdil in ne trdim, da je to pri nas brezhibno, daleč od tega, ampak tako se dela država in to je demokracija, demokracija grškega tipa, kjer bi se vsi zbrali na nekem polju in bi bili vsi sodniki in tožniki. Pač gre in paše v neki drugi čas, ne v tega našega, sedanjega. Zato se bom vedno zavzemal za to, da država ima institucije, da policija opravi svoje delo, da opravi svoje delo tožilstvo, da opravi svoje delo sodišče in da parlament ne nastopa kot tožilec ali kot sodnik, ampak da nastopa v funkciji nadzora, tam, kjer mora nadzirati, in da nastopa v funkciji, kadar se imenujejo različni organi, da se to naredi tako, da potem tudi funkcionira. To je bistvo te, ne bom rekel, da je to moja filozofija, daleč od tega, to je filozofija nekih urejenih držav. Kot primer zmeraj dajemo skandinavske države. Jaz nisem čisto prepričan, da je tam manjša koruptivnost, kardejansko je, samo zaradi tega, ker so ljudje drugačni. Tudi najbrž, ampak na nekih izkušnjah. Tam je to zaradi tega, ker država funkcionira na tak način. In to mora biti naš cilj. Ne da bomo mi lovili lopove, da tako rečem, in tiste, ki dajejo, in tiste, ki sprejemajo, ampak mi in predvsem ta parlament mora ustvariti pogoje za to, da je manj koruptivnosti. Mora biti zakonodaja takšna in morajo biti organi takšni in mora biti ves sistem tako naravnan, da je te koruptivnosti manj oziroma da je sploh ni, v neki idealni prihodnosti. Bistvo tega mojega razmisleka je vedno isto in nikoli ne bom spreminjal tega, zato ker sem globoko prepričan, da edino na ta način lahko deluje. Ne z izrednimi sredstvi, ne z izrednim stanjem, ne s hitrimi sodišči, ne z našimi hitrimi odločitvami, takšnimi ali drugačnimi, temveč z eno urejeno državo, državo, kjer se točno ve, kdo kaj mora narediti, in ta to tudi mora narediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Če bi seveda predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije prinašal to, kar bi moral, potem bi to bilo dobro. Žal pa seveda tega takšen zakon, kot je, ne prinaša. Glejte, zadnji čas se dogajajo oziroma odkrivajo razne nepravilnosti, ponovno. To, kar se dogaja zadnji čas na borzi in tako dalje. Koliko nepravilnosti se je dogajalo v zvezi z našim gospodarstvom v času preoblikovanja tega oškodovanja družbenega premoženja, o kraji in tako dalje, o tem smo pravzaprav v prejšnjem mandatu imeli komisijo, ampak seveda da bi o tem spregovorili in na osnovi teh dejstev in sklepov, ki jih je tudi takratna komisija sprejela, prišli do nekih zaključkov in bi bile tudi vodilo za pripravo zakona, tega nismo naredili. No, zakaj ne? Zato, ker je seveda skupina poslancev, ki je pač temu nasprotovala, se bala, da bi ob tem poročilu prišle še kakšne druge konkretne zadeve v javnost. Ampak dobro bi bilo, da biprišle. Recimo, če bi ta zakon bil tudi tako naravnan, da bi recimo takšne stvari, kot so revizijska poročila, ko je bilo med Slovenijacesto tehniko narejeno revizijsko poročilo in ko je bilo ugotovljeno, da je zaradi odpisanih terjatev prišlo do oškodovanja družbene lastnine SCT za 11 milijonov pa še nekaj, 12 milijonov finančnih sredstev. Potem pa v nadaljevanju govori o tem, da je prišlo med SCT in Stranko demokratične prenove, zdajšnjo Združeno listo socialnih demokratov, do sklenitve pogodbe o asignaciji, da z navedeno pogodbo SCT Ljubljana pooblašča svojega dolžnika Arkado, da namesto njega plača 10 milijonov v korist Stranke demokratične prenove oziroma bi ta zakon prinašal to, da ne bi več prihajalo do tega, kot je v tem poročilu zapisano, da je SDPSlovenija, ki je dolgovala sredstva za plačilo stroškov volilne kampanje podjetju Telstar, katerega direktor je Dušan Kumer, naredilo koncesijsko pogodbo, in tako dalje, in s tem zopet oškodovalo - tako piše v poročilu - za 4,5 milijona tolarjev. Gospe in gospodje, s korupcijo se žal, žal dobivajo volitve, in to je narobe! Preveč denarja je tu v igri, preveč koruptivnega denarja, s katerim se dobivajo, žal, volitve, kar ni v redu, kar se kaže potem tudi v delovanju takšnega parlamenta, ko se sprejema določena zakonodaja, katero pa potem državljanke in državljani na referendumih zavračajo.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zlobec. Izvolite.
Hotel sem sicer govoriti o drugih stvareh, ampak me je kolega Cukjati spodbodel s svojo tezo o tem, kako ljudje, ki so bili rojeni po drugi svetovni vojni, dobivajo denar, ki pripada borcem. Lahko bi rekel, kolega Cukjati, da je to, kar ste rekli, dejansko moralna korupcija in erozija. V celi Evropi so stari borci in veterani, ki so bili na pravi strani v drugi svetovni vojni, spoštovani, razen v deželah, niso razčistile s kolaboracijo, kot so Italija, Španija, Avstrija. In ravno zato, ker te dežele tega niso razčistile, niso razčistile tudi z osnovnimi etičnimi zakoni. Žal mi je in hudo mi je, da je skoraj polovica našega parlamenta takšnega, da si tega vprašanja niti intimno niso razčistili, kaj šele družbeno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Korupcija je prav gotovo najhujše družbeno zlo, ki razjeda našo družbo in se je zarila visoko v vrhove oblasti te države. Glavni krivec, da danes obravnavamo zakon,ki je v boju proti korupciji brez zob, pa ni gospod Penko, ki sedi tukaj, ki mora sedeti tukaj pred nami, vsi drugi ministri, ki se jih to bistveno bolj tiče, pa seveda niso prisotni, ampak je usmeritev vlade, strategija vlade, ki dobesedno podpira, še stalno podpira korupcijo. Včeraj smo imeli primer, kako sta gospod Rop in gospod Bavčar določila direktorju banke, kako se naj znajdejo. To je korupcija. In so prelili - ko so zmanjšali plače, v sejnine in nagrade v nadzornih svetih. Država ni nikoli preprečila teh enormnih izplačil in nagrad. Ko je pa prišel novi kupec v Ljubljansko banko, pa smo letos prebrali, je rekel neupravičene so te enormne nagrade. Država se pa nikoli ni borila za denar. Država je pospeševala korupcijo. Gospoda Penka, moram reči, da so ga takoj degradirali, da so mu takoj vzeli predlagateljstvo zakona in kar hitro je ugotovil, kaj je glavni vzrok korupcije v naši državi. Dolgotrajna vladavina, dolgotrajna politična vladavina en pohlepne stranke v povezavi z gospodarstvom in tako naprej. Nastale so posledice, ki jih je v tem trenutku težko urediti. To je točna ugotovitev. Seveda so reagirali bliskovito, praktično so ga politično likvidirali, ker hitro je zaznal, kaj je glavni vzrok. Moram reči, da je dejansko stanje s korupcijo v naši državi tako kritično, da ste v 12 letih svoje oblasti pripeljali do take stopnje, ko dobesedno, kot je antičnemu Rimu uspelo v par stoletjih, ki je zaradi tega v dekadenci propadel. Vam je to uspelo v dvanajstih letih. Glejte, delalo se je načrtno. Naša komisija za nadzor je ugotovila, da nihče od vlade nikdar ni vprašal obveščevalcev, kako, kaj pomenijo neke ponudbe s Kajmanskih otokov in tako naprej za prevzem naših podjetij. Ne, to so podpirali. Urgirali smo, da naj okrepijo, recimo, oddelek za gospodarski kriminal. Do letošnjega leta nič, letos so zaposlili ljudi, ki bodo operativni čez pet let. Na tak način se ne ovira, na tak način se pospešuje korupcijo in gospodarski kriminal. Ker s tem, ko so zdaj to objavili, so dali navodilo še tistim, zdaj še ukradite, ker država ne preganja in ni sposobna preganjati, skrajšali so pa zastaralne roke. In glejte, tudi v aktualnih primerih korupcije država ne deluje z enakim vatlom. Dobil sem, brez oznak, da je zaupno, odgovor s policije, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], če so v zadevah SIB banke, klinični center, se pravi te mize, Zbiljski gaj in zadeva BUS v Mariboru le uporabljene tudi posebne metode in sredstva, tako kot v zadevi koprskega župana. Ne, niso bile, ker pristojni državni tožilci niso dali teh navodil za uporabo nadzorovalnih ukrepov. Povejte mi, koliko je meja, da more nekdo ukrasti 500 milijonov [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ali milijardo, da je zaščiten pred državo, da ga ne preganjajo, ker očitno tisti, ki dosti ukradejo, so zaščiteni, kajti tistim se ne zgodi nič in se ne preganjajo. Očitno obstaja ta meja in to navodilo.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. Na koncu še gospod Penko, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci! Skušal bom odgovoriti še na preostala neodgovorjena vprašanja. V jutranjem delu razprave je bilo med drugim problematizirano, da se zakon nanaša le na funkcionarje in ne zajema dovolj širokega kroga oseb. Torej, dejansko se na funkcionarje nanaša le tisti del, ki se ukvarja in ki govori o nadzoru nad premoženjskim stanjem funkcionarjev in o nezdružljivosti opravljanja funkcije s pridobitno dejavnostjo. In v ta namen je v 2. členu tudi opredeljen pojem funkcionar. In potem je v predhodnih določbah ta pojem razširjen tudi še na nekatere druge pomembne osebe. V vsem preostalem delu se zakon seveda nanaša na vse, na primer pri načrtih integritete seveda sploh ne gre za to, da bi morali integriteto spoštovati in imeti le funkcionarji in se pač tako vesti, ampak gre za integriteto institucij, ki zajema vse javne uslužbence, tudi funkcionarje in tako naprej. In v končni fazi se zakon nanaša tudi na drugo stran, tudi na tiste, ki stopajo v morebitne interakcije s funkcionarji, ki torej morebiti pridejo v koruptivno razmerje. Tudi na njih se seveda zakon nanaša, ko funkcionarju seveda prepoveduje takšno ravnanje recimo v kontaktu z zasebnim sektorjem. Tako, da je pač obseg zakona takšen. Ne pozabimo, da imamo posebno zakonodajo o javnih uslužbencih, ki posebej določa ta pravila, ki jih tukaj pač prinašamo za funkcionarje. Glede pomanjkanja sankcij ponavljam, da zakon ni hunitivne, ni kaznovalne narave, sankcije so v drugih predpisih. Samo zakon o javnih naročilih pozna morda 50 različnih prekrškov ali pa še več. In tako je praktično z vsemi zakoni. Sankcij je na tisoče. In kazenski zakon seveda pozna stroge sankcije za kazniva dejanja s področja korupcije. Tako da novih sankcij v tem primeru ni bilo potrebno niti ni smotrno predpisovati. Sankcije obstajajo za funkcionarje, če kršijo, če ne spoštujejo postopkov, predvidenih v zvezi z nadzorom. Te sankcije so postopne, od opozorila do zmanjšanja plače pa potem do odstopa pristojnemu organu, ki naj odloči o prenehanju mandata ali pa o morebitnih drugih sankcijah, v kolikor prenehanje mandata ni na mestu glede na, morda, način izvolitve, položaja posameznega funkcionarja itd. Zato je v tistem delu zakon odprt, govori o prenehanju mandata in drugih postopkih. Glede pravnomočnih sodnih odločb v zvezi s kaznivimi dejanji s področja korupcije imam podatke, torej, sodna statistika je takšna, da je od leta 1995 dalje bilo obsojenih 15, 1996. 19, 1997. 13, 1998. 16, 1999. 15 in 2000. 9 oseb, za naprej ni podatkov o pravnomočnih obsodbah. V teh primerih gre praviloma za korupcijo na srednjem in nižjem nivoju, s podkupnino iz roke v roko na tem nižjem nivoju. Podatki o obtožbah, morda za zanimivost, v letu 2000 18 obtožb v tej smeri, 2001 27 in 2002 13 obtožb. To je iz tožilske statistike. Torej, bil je podan na neki način pomislek, kritika, da ni zaščite tistih, ki prijavljajo korupcijo. Mi smo se s tem ukvarjali in v neki fazi v zakonodajnem postopku je ta ideja bila, vendar smo videli, da na neki način prevzemamo s tem zakonom potem pristojnosti drugih institucij. Ko smo pregledali zakonodajo, smo videli, da je taka diskriminacija zoper tiste, ki na primer prijavijo korupcijo, prepovedana že na ustavnem nivoju in se potempač vleče skozi različno zakonodajo. Možno je iskati pravico na delovnem sodišču, možno je zaslišati anonimne priče v kazenskem postopku itd., torej, sistem je obširen in zapleten in sedaj dodajati tukaj še nekaj na načelni ravni, verjetno nima posebnega smisla. Tako da, iz tega razloga, ponavljam, potrebno je poznati in izvrševati obstoječe predpise. Bil je pomislek glede statusa tega organa, ki je dejansko status "sui generis". Mi smo zadevo preverili tudi iz ustavnopravnega stališče, ugotovili smo, da obstajata vsaj dva precedensa od tistih organov, ki niso našteti v ustavi, kot samostojni organi, kot sta na primer računsko sodišče, varuh človekovih pravic itd. Ta dva precedensa, ki temeljita na zakonu, sta državna revizijska komisija in republiška volila komisija. To sta samostojna organa, ki nimata takega statusa v ustavi, sta pa dejansko izločena iz veje oblasti. Tako da, v bistvu se tudi na to nekje sklicujemo pri tej argumentaciji. Tukaj so bila sprožena vprašanja glede odnosa komisije in sveta komisije, glede članstva v enem in drugem organu. Mislim, da je to bolj predmet debate. Rekel bi, da je, mislim, da je stvar urejena konsistentno. Gre za to, da je predsednik komisije član sveta iz več razlogov, ki jih ne bi sedaj našteval. Ostali člani komisije niso člani sveta, ker so ostali člani sveta taksativno našteti. Tako da ne more priti do kakšnega takšnega neskladja. Pa dajmo pustiti to diskusijo morda za posamezne člene, kjer lahko še vedno zadevo, če je potrebno, popravimo. Na prvi pogled, mislim, da je zadeva konsistentno urejena. Glede vprašanja, ali je možno sedaj, da se ukinja delovno telo državnega zbora s tem predpisom. Jaz bi rekel, da tukaj gre pač za zakon, ki ga predlaga vlada, isti predlagatelj, ki je predlagal tudi ta zakon, veljavni zakon o nezdružljivosti opravljanja javne funkcije s pridobitno dejavnostjo. Gre za novejši zakon, ki prinaša drugačno institucionalno ureditev na tem področju. Ne pomeni pa v tem zakonu, nikjer ni eksplicitno rečeno, da se s tem ukinja telo državnega zbora. Državni zbor lahko ohranja to telo. V tem zakonu se govori o tem, da se prenašajo pristojnosti tega telesa v bodočo komisijo, arhive in tako dalje. Lahko pa to telo ohrani seveda neko drugo vlogo v primerih, ko bo pač komisija ugotovila nepravilnosti in zadeve posredovala v meritorno odločanje pristojnim institucijam. In tam je mogoče najti pač vlogo tega telesa, ki pač, kot vsa druga telesa, kot telo sodnega sveta, kot telesa na nivoju lokalne samouprave, ki bi morala biti ustanovljena, ne bo mogel opravljati parcialno tega nadzora, če je sprejet koncept. Koncept pač enovitega nadzora s strani neodvisne institucije. Drugače pa glede odnosa med predpisi verjetno ni posebne težave pri razumevanju, da novejši zakon derogira kasnejšega tudi v tem delu. Strinjam se, da, kot je poslanec, gospod Petan odprl problem policije, seveda tudi mi zaznavamo ta problem in se z njim ves čas na nek način ukvarjamo. O tem smo obvestili predsednika vlade in tudi predlagali konkretne ukrepe za spremembo stanja na tem področju. Več pač urad za preprečevanje korupcije ne more v tem primeru storiti. Lahko imamo tudi različne poglede na postopke ministrstva za kmetijstvo v zvezi z objavljanjem podatkov o subvencijah in zagovarjamo seveda transparentnost kakršnegakoli poslovanja države z državnimi sredstvi, vendar v tem primeru pač nastopam v imenu predlagatelja in se v to ne bom nadalje spuščal. Menim, in zaključujem s tem, da gre vendarle za velik korak naprej v okviru danih možnosti. Tisto, kar je optimalno mogoče storiti, da moramo vzporedno storiti tudi še kaj drugega na drugih področjih, ki smo jih danes večkrat omenjali, da je mogoče zakon tudi še popraviti med postopkom in da mu je morda mogoče dati tudi več zob, kot se nekateri izražate. Mi smo pač storili, kar je bilo v danih možnostih mogoče. In v imenu predlagatelja poslancem predlagam, da ta projekt podprejo. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem splošno razpravo. Gospod Bajuk, proceduralni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Opazil sem, da ste med vodenjem seje dejansko dovolili - in vam za to čestitam -, da je gospod predstavnik vlade lahko odgovarjal širše in dlje časa, kot mu je bilo namenjeno. Takšen pristop bom pričakoval tudi v drugih primerih, da ne bo poslancu, ki je sredi nekega stavka, onemogočeno, da bi vsaj dokončal. Na vsak način pa ugotavljam, da gospod predstavnik vlade ni odgovoril na vprašanje, ki sem ga zastavil, pa je imel, očitno, zdaj časa dovolj. Hvala.
Hvala lepa, gospod Bajuk, za čestitke, vendar nimate prav. Točno toliko časa je gospod Penko porabil, kot sem povedala. Na razpolago smo imeli 30 minut, deljeno s sedem je 28, in v začetku sem rekla, štiri plus dve minuti gospod Penko. Poglejte magnetogram. Splošno razpravo sem že zaključila in s tem prekinila to točko dnevnega reda. Glasovanje o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo opravili v okviru te točke, ki jo zdaj začenjam, to je točka glasovanje. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - s tretjo obravnavo predloga zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih. Najprej bomo glasovali o amandmaju Vlade Republike Slovenije k 3. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 60, za je glasovalo 51, proti 2. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na glasovanje o amandmaju vlade k 13. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 58, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo še o amandmaju vlade k 29. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 62, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Končali smo glasovanje o amandmajih. Ker je zaradi sprejetih amandmajev prišlo do neusklajenosti določb predloga zakona, je vlada kot predlagateljica zakona predložila uskladitvena amandmaja k 5. in 20. členu. Ta dva uskladitvena amandmaja ste prejeli na klop. Želi besedo predstavnik vlade? Izvolite, gospod minister Presečnik.
Pri dopoldanski razpravi o tem zakonu sem navedel, da bo zakonodajna služba predlagala uskladitev, samo en popravek 9. člena. Pri nadaljnjem usklajevanju je bilo ugotovljeno, da je treba pripraviti tudi uskladitveni amandma, zato je le-ta vložen k 9. členu.
Hvala lepa, gospod minister. Poslanke in poslanci so do zdaj dobili na klop dva uskladitvena amandmaja, in sicer k 5. in 20. členu. Spoštovane poslanke in poslanci, če dovolite, bi prekinila to točko dnevnega reda, da razčistimo ta nesporazum, in se vrnemo k njej, ko opravimo ostale točke dnevnega reda. Prekinjam torej 13. točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda - s prvo obravnavo predloga zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o preprečevanju nasprotja interesov in omejevanju korupcije, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Obrazložitev glasu, gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa. Za razpravo o zadevi, o kateri sem si v tem letu v fasciklu z naslovom "Korupcije" ustvaril tri take fascikle iz člankov v slovenskih časopisih, sem imel na razpolago štiri minute, kljub temu, da sem v preteklih letih - si upam trditi - postavil največ poslanskih vprašanj na to temo, pa tudi prek komisije se borim. Zato moram povedati, da tega zakona ne morem podpreti, ker je popolnoma brez zob. Ker je to nadaljevanje strategije in politične volje vlade, da se na tem področju ne naredi nič. Da bodo tisti, ki so najbolj "namočeni" v korupcijske zadeve, in ogromno teh povezanih oseb je v nadzornih svetih [[nedavno, ob zadnjih odločitvahje vlada take ljudi postavila v pomembne nadzorne svete in svete zavodov]] - da bodo ti mirno delovali naprej. Da se na tem področju ne bo naredilo nič, kajti vlada, kot sem že rekel, eliminira v trenutku, če se pojavi kdo, ki postavi jasno diagnozo. Gospod Penko jo je, o krivdi stranke, ki je na oblasti, za takšno stanje. In dokler bo tako, da bodo najbolj drakonsko obsojeni tisti, ki so se iskreno borili proti korupciji, kot je to, kar je v stalinistični sodbi naložilo sodišče gospodu Hvalici, ki je povedal tisto, kar smo vedeli vsi, ker smo vsi vedeli, kateri državni funkcionar dela na tak način, ki je povedal čisto resnico, ki smo jo vsi poznali, in je zaradi tega dobil tako drakonsko sodbo - da mora plačati 250.000, če ne objavi v tistem dnevu in objavivsakodnevno. Veste, to je sramota za državo, da se ni pripravljena boriti proti korupciji. In s tem zakonom se ni pripravljena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitev glasu. Gospod Drobnič. Izvolite.
Poslanska skupina Nove Slovenije tega zakona ne bo podprla, ker ne bo čisto nič prispeval k zmanjšanju korupcije, morda jo bo celo pospešil. To je, tisti argumenti, ki smo jih navedli v razpravi, še kako držijo. Pač, v slovenski državi ni politične volje, zlasti pri eliti, ki sedaj vlada, to je ključno, volje ni za zatiranje korupcije, neomejevanje korupcije tako, kot je že kolega poslanec povedal. Vi govorite o omejevanju korupcije in res je, nekako v enem parku se odvija ta korupcija. Ustanavljanje komisij in podobnih novih teles samo napeljuje tiste, ki bi se morali ukvarjati s preprečevanjem, zatiranjem, da bodo preložili problem na nekoga drugega. Ta zakon torej ne bo prinesel čisto nič in zato tudi ga nima smisla podpreti.
Hvala lepa. Gospod Cukjati, obrazložitev glasu, izvolite.
Hvala za besedo. Korupcija je zagotovo zelo razpasen, težek problem in težka cokla za naš nadaljnji razvoj ob vstopu v Evropsko unijo. Želeli bi, pričakovali bi, da bi bil to celosten paket, kjer bi poleg tega zakona razreševali tudi kazenski zakonik, dopolnjevali tudi druge zakone, neki celoten prestop, kjer bi resnično skušali zajeziti to poplavo in to kugo tega desetletja. Besedilo samo je tako pomanjkljivo in v tem smislu, kot je bilo že rečeno, na neki način brez zoba, na podlagi katerega mi ne upamo, da bo prišlo, oziroma vsaj jaz ne upam, da bo prišlo do učinkovitih rezultatov, nasprotno, imeli bomo občutek, sprejeli smo neki zakon, sedaj pa čakajmo pet, deset let, kaj bo iz tega, morda pa bo le manj korupcije in se bo vsa stvar zopet zamaknila. Zopet ne bomo imeli nekaj časa kvalitetnega, obsežnega, celostnega pristopa. Če bo, jaz sam ne bom podrl zakona, če bo pa zakon sprejet, potem pričakujte, da bomo mi z vrsto amandmajev resnično skušali rešiti, kar se rešiti da oziroma ga dopolniti tako, da bo vsaj nekaj soka dal za to naše bodoče življenje naše države. Hvala.
Hvala lepa. Slišali smo [[...]]Gospod Potrč, obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Jaz sem že v uvodni predstavitvi poslanske skupine povedal, da bomo poslanci Združene liste zakon podprli in rekel tudi, da bo odnos do tega zakona, ki ni idealen, ki bo najbrž dosegel ali pa doživel še kakšne dopolnitve, pokazal, ali želimo stanje izboljševati ali ga želimo zanalašč prikazovati čim slabše, da bi morda za nas enkrat kasneje bilo boljše. S tem mislim na odnos vladajoča koalicija-opozicija. To je nedržavotvorno ravnanje. In na tej točki se mi zdi, da bi bilo res koristno, pa magari minimalne popravke v sistemu zagotavljanja protikorupktivnega delovanja doseči in ta zakon jih prav gotovo, vsaj minimalne, daje. Verjamem pa, da bomo, in to smo vsi rekli, morali dopolniti še kazenski zakon, morali dopolniti še predvsem obnašanja in ravnanja, morali dopolniti še konkretno obnašanje ljudi v teh institucijah, samo brez želje, da to počasi, korak za korakom storimo, ne bomo prišli nikamor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Brejc. Izvolite.
Hvala lepa. No, po vsem tem, kar je danes povedal predstavnik vlade, je jasno, da ta zakon ne bo reševal vprašanja korupcije v Sloveniji, pač pa bo zagotavljal zgolj pet novih funkcionarskih mest in še toliko drugih zraven, 20 uslužbenskih, da bo državo stal toliko in toliko, učinki ne bodo nikakršni. Tu sploh ne gre za boj proti korupciji, tu gre zgolj za to, da se odkljuka neka obveznost vizavi javnosti, morda tudi mednarodne javnosti in se reče tako: "Organe imamo, predpise imamo in torej korupcije ne bo." V resnici je pa situacija popolnoma drugačna. S tem zakonom se bo ustvaril birokratski aparat, ki bo veliko stal, učinkov ne bo in jih tudi ne more biti po sami naravi stvari, kakor je zakon zapisan. Dalje je več kot očitno, da je ta zakon v neposrednem nasprotju z reformo javne uprave, kajti ustvarja nove organe, širi število zaposlenih, širi število funkcionarjev in seveda od tega si ne moremo dosti obetati. Ta državni zbor je podprl reformo javne uprave, s tem ko bo danes - jaz ne dvomim, da boste to izglasovali - s tem bo pa seveda stopil spet en korak nazaj.In ker to ni edini predpis, je to jasen dokaz, da bo seveda ta reforma javne uprave doživela tako usodo, kot so jo že mnoge druge. Ampak večina očitno to želi, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]ker ne želi imeti učinkovite javne uprave, ker je bolje imeti meglo, nejasne odnose, nejasne relacije. Odgovori, ki smo jih danes slišali od predstavnika vlade, pa kažejo ravno oziroma samo potrjuje to, kar pravi. Skratka, jaz tega ne bom podprl, in ker sem danes napovedal, da se bomo v poslanski skupini dogovorili o tej stvari, moji kolegi tudi ne.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Kelemina. Izvolite.
Hvala. Samo to bom rekel, proti bom. Ker recimo, gospod Kremžar je prej lepo povedal, pa on je vaš, ali pa recimo tam, iz tiste skupine, to se vi pač doma zmenite, kako imate, je lepo povedal, da imamo toliko obstoječe zakonodaje in tako lepo napisano, da je samo potrebno spoštovati in je vse urejeno. In dejansko je to res. Saj ima prav, popolnoma prav ima. Mi novih zakonov na tem področju dejansko ne potrebujemo. Zdaj, če hočemo biti všeč nekomu, da spet, ne vem kaj vse delamo in ustvarjamo neko polemiko in upanje ljudstvu, da bomo vsa ta vprašanja uredili. Ne. To so lažne obljube, ki jih ima na milijone ta oblast. Gospod Penko je tudi lepo povedal, kazenskih sankcij je na tisoče, vse je zapisano, nihče ne uresničuje. Lepo vas prosim, dokler mi ne bomo kaznovali tistega, kar sem prej povedal, ki noče izreči sankcij proti tistemu, ki je koruptivno dejanje storil ali pa karkoli drugega v zvezi s tem, tako dolgo ne bo nič. Mi ne sankcioniramo tistih, ki bi morali sankcije izvajati - kako pa naj jih sankcioniramo? Samo tako, da jih kadrovsko umaknemo, kaznujemo zato, ker niso storili svojega dela in tako naprej. Tega pa mi ne bomo naredili oziroma vi. Ne. Nima smisla, škoda časa, pa denarja. 400, 300 milijonov denarja bomo spet vrgli stran, in iz tega ne bo nič.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu gospod Bernik. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Gospodje ministri, državni sekretarji, dame in gospodje. Jaz na žalost ne bom mogel glasovati za ta predlog zakona iz več razlogov. Če bi ta zakon vseboval nekatere točke, ki so potem navedene kot osnutek za nacionalni program, bi to gotovo sprejel. Vendar to ni tak slučaj. Navedel bom samo eno stvar, kjer se dela velika škoda naši državi in našim ljudem in vlada ničesar ne spremeni. Bom prebral iz strani 61, ki pravi: "Sprejemanje objektivnega in politično nepristranskega delovanja Uradniškega sveta za dejansko zagotovitev izključno meritokratskega zaposlovanja in napredovanja javnih uslužbencev." Na to sem že večkrat opozarjal tukaj, da en mlad Slovenec nima možnosti, da bi dobil mesto v državni upravi, razen, če pride v eni gotovi uniformi. To se godi tudi pri sprejemanju prošenj za Ad futuro in tako dalje. Dobro bi se bilo o tem zamisliti. S tem se dela velika škoda vsem Slovencem. Ne samo tistim, ki ne dobijo službe, ampak tudi tistim, ki jo potem na ta način dobijo. Končno pa še ena opomba o tem, da sprejema včasih dobre zakone, ampak zakon ni dober, če nima duha. Tega duha pa naši zakoni včasih ne kažejo in to se godi samo v dirigiranih demokracijah. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Podobnik. Izvolite.
Hvala podpredsednica. Kolegice in kolegi. V poslanski skupini bomo ravnali tako, kot sem že dopoldne v predstavitvi povedal. Ocenjujemo, da je predlagani zakon dobra osnova, da na podlagi teh rešitev po proceduri izpeljemo dobre rešitve. Torej, dobra osnova. Ko bo zakon pogledala še zakonodajno-pravna služba državnega zbora, bo po našem mnenju imela na številne člene pripombe. Tudi iz nomotehničnega vidika. V zakonu je tudi nekaj konceptualnodelikatnih rešitev. Ta zakon bo v proceduri dobil zelo veliko amandmajev. Poslanska skupina bo tvorno in vsebinsko in zelo nepopustljivo sodelovala pri predlaganju teh amandmajev. Upamo, da bo danes večina za, da postopek gre naprej. Želimo tudi, da bi se v nadaljnjih postopkih pri tem projektu pridružilatudi opozicija. Potem bo imel ta zakon tudi večjo legitimnost v slovenski državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bajuk, izvolite.
Hvala lepa gospa predsedujoča. Jaz in moji kolegi Nove Slovenije bomo glasovali proti temu zakonu, ker je po prepričanju napačna osnova za rešitev teh problemov. In bolj napačna ne bi mogla biti, ker smo že ugotovili, da je ključni problem na Slovenskem pojava korupcije, pomanjkanje dokumentirane politične volje s strani naše oblasti. In sedaj bom pa še nekaj dodal, ker zavračam, odločno zavračam argumente, ki sem jih slišal sedaj v obrazložitvi glasu, češ, saj to je za pričakovati, opozicija hoče črne stvari pokazati, dejansko bomo pa le napredovali z malimi korakci, ko bomo to uredili. Spoštovane kolegice in kolegi, male korake smo že delali dolgo časa, a vendar naša vlada se ne premakne. Še en primer za vaš premislek, zakaj naša vlada se ne zanima za to. Zakon o javnih naročilih je ustvaril Urad za javna naročila in jim naložil vlogo, naj vzgoji birokrate, da bodo zakon razumeli in ga tudi izvajali. Ali veste, koliko programov je izvedel Urad za javna naročila? Nič, nula, nothing! To je to, tu je naš problem. Problem je, da sprejemamo zakone, ki so brez zob. Potem napišemo odločbo, da naj vlada pripravi protezo, vlada se pa ne premakne. Zato pa še vedno capljamo, tako kot capljamo in imamo takšno državo kot imamo! Hvala lepa.
Hvala lepa. Slišali smo obrazložitve glasov. Preidemo lahko na glasovanje o predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo! Navzočih nas je 64, za je glasovalo 44, proti 14. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavniku vlade se za sodelovanje lepo zahvaljujem. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - obravnavo predloga za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 83.člena zakona o državni upravi v zvezi z drugim odstavkom 103. člena zakona o upravi. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog za sprejem avtentične razlage prvega odstavka 83. člena zakona o državni upravi v zvezi z drugim odstavkom 103. člena zakona o upravi se ne sprejme. O tem predlogu sklepa glasujemo. Glasujemo! Navzočih nas je 65, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel zato je postopek obravnave te avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s PREKINJENO 18. TOČKO DNEVNEGA REDA - Z OBRAVNAVO PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 218. ČLENA ZAKONA O GRADITVI OBJEKTOV. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa. Predlog za sprejem avtentične razlage 218. člena zakona o graditvi objektov se ne sprejme. O tem glasujemo. Glasujemo Navzočih nas je 63, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet, zato je postopek obravnave te avtentične razlage končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1 9. točko dnevnega reda - z obravnavo predloga odloka o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze v Mariboru. Prehajamo na odločanje o odloku o spremembah in dopolnitvah odloka o preoblikovanju Univerze v Mariboru. Obrazložitev glasu, gospod Moge. Izvolite.
Hvala lepa. Zagotovo bom glasoval za ta odlok. Hkrati pa bi tukajle rekel iskrena hvala za prispevek, utkan, v sprejem odloka zdravniškemu lobiju v državnem zboru, gospodom [[po abecedi]] , Cukjatiju, Gaspariniju, Merlu in Podobniku, ker so vedno podpirali tu stvari; vsem članicam in članom odbora, tebi, vodja poslanskega kluba, ki si bil od začetka bil za to idejo, in vam, spoštovane kolegice in kolegi, ki boste glasovali za. Jaz bi bil zelo srečen, če bi bili vsi za. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko preidemo na glasovanje? Glasujemo! Navzočih nas je 63, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Aplavz.]] [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani odlok sprejet. S tem zaključujem tudi to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O NAJEMU KREDITA PRI EVROPSKI INVESTICIJSKI BANKI DO ZNESKA 34 MILIJONOV EVROV ZA FINANCIRANJE ŽELEZNIŠKIH PROJEKTOV, NUJNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada Republike Slovenije. Želi predstavnik vlade besedo za dopolnilno obrazložitev predloga zakona? Besedo dajem državnemu sekretarju na ministrstvu za finance, mag. Antonu Žuniču. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Pred seboj imamo predlog zakona o najemu kredita pri Evropski investicijski banki do zneska 34 milijonov evrov za financiranje železniških projektov. Pri prometni infrastrukturi, ki zagotavlja zanesljiv in stroškovno učinkovit prevoz blaga in potnikov, je izrednega pomena za vsako državo in pomemben faktor v splošnem gospodarskem razvoju. Zato je del ukrepov evropske prometne politike usmerjen tudi v izboljšanje prometne infrastrukture. Za posodobitev prometne infrastrukture in odpravo ozkih grl, ki omogočajo nemoten in varen pretok potnikov in blaga, namenja Evropska skupnost vsako leto znatna finančna sredstva v obliki različnih programov. Eden od programov je tudi finančni instrument Ispa, ki v obdobju od let 2000 do 2006 namenja finančno pomoč državam kandidatkam za investicije na področju okolja in prometne infrastrukture. Prejemnica teh sredstev je tudi Republika Slovenija. Financiranje poteka tako, da se del, večina sredstev zagotavlja iz programa Ispa, delno je pa potrebno zagotoviti vire tudi iz lastnih sredstev. S sredstvi Ispa in z današnjim morebitno sprejetim zakonom, s katerim bo omogočena potem kasneje podpisana pogodba o posojilu EIB-ja, bodo financirani naslednji projekti. Gre za povečanje hitrosti na progi Ljubljana-Zidani Most-Maribor, prva in druga faza.
Lepo prosim za mir v dvorani! Hvala lepa. Gospod Žunič, izvolite.
Drugi projekt, obnova odseka Križni vrh z obnovo proge od postaje Poljčane do kilometra 564 plus 860 in obnova tirov, številka 1 in 2 na postaji Ponikva, na železniški postaji Zidani Most-Maribor. In pa gre tudi za modernizacijo signalno-varnostnih naprav na progi Divača-Koper. Iz načelnega predloga zakona in poglavitnih rešitev predloga zakona izhaja, da gre za pravzaprav ugoden kredit. Gre za ugodno obrestno mero in za ostale pogoje in zato predlagamo, da se zakon sprejme. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Želi poročevalec odbora besedo? Ne. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej bo stališče poslanske skupine Nove Slovenije predstavil gospod Ivan Mamić. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Pozdravljam vse prisotne. Zadnjič sem na odboru za infrastrukturo rekel, da se zgodovina ponavlja in to povem še tukaj. Zgodovina se ponavlja, tako se da vsako leto vedno več in več zadolžujemo, bodisi kot poroštvo, letos pa še direktno. Sicer tu ni nobene razlike, država bo plačala. Spominjam se, da smo se leta 2001 zadolžili za 6 milijard 250 milijonov, leta 2002 za 8 milijard 250 milijonov, letos že za 12 milijard in pol. Sedaj je še teh 34 milijonov evrov, kar pomeni okrog 8 in pol milijard, oziroma 21 milijard letošnjih zadolžitev. Tako da vse skupaj, kar je glavnica in kar bo obresti in tako naprej in tako naprej, se bliža cifri 60 milijard. Me lahko popravijo tisti, ki se bolj spoznajo na te stvari. In sedaj od vsega tega nič ne gre za investicije. Se pravi, imamo samo vzdrževanje, ker je povedano, v par vrsticah je napisano. Ali je recimo teh 34 milijonov evrov danes, ki jih boste danes sprejeli, ali je to premalo, ali je to preveč, ali koliko je to ? Zakaj ravno 34? Zakaj jih je bilo 8 in pol, zakaj jih je bilo 12 in pol in tako naprej. In tudi na moje vprašanje, ki sem ga postavil na odboru za infrastrukturo, da mi malo razložijo, da malo nadzirajo, kako je prišlo recimo do 12 milijard in pol, pa nobenega odgovora. Ravno tako bi lahko rekli pa 20, ali pa samo 3 in ne vem kaj. To je, se pravi, tako netransparentno, tako zamegljeno vse skupaj. Gospodje poslanci vi glasujte, vlada že ima prav, tako razmišlja in konec. To je demagogija prve vrste, vas lepo prosim. Od nacionalnega programa za železnice niti govora, niti besedice ni napisanega že od kar sem jaz v tem parlamentu. Eni celo trdijo, da imamo nacionalni program. Kje je? Pa tudi če je napisan 1998 ali ne vem katerega leta, če je to samo mrtva črka na papirju, to ni nič, vas lepo prosim. Mogoče še boljše, da ga nimamo nacionalnega programa. Zakaj? Zato, ker bi bilo vzdrževanje še enkrat toliko kolikor dajemo zdaj zaporoštvo enega kredita za vzdrževanje. Tisti ljudje, ki delajo na železnicah, jaz verjamem, da morajo živeti od nečesa, torej dobivajo plačo. Samo, če železnica nič ne ustvarja, da samo futramo zato, da obstaja in da imamo toliko stroškov vsako leto, ne vem, človek bi rekel: "ja pa dajmo jih vse ukiniti." Jaz sem proti ukinitvi jasno, ampak sem za to, da se enkrat sistemsko nekaj naredi na tem področju, saj železnice rabimo, saj je dokazano, da so železnice zelo racionalna komunikacija. Ja in pri nas imamo eno samo zgubo. Nedolgo tega smo imeli tudi referendum o železnicah. In po tistih famoznih listih, ki so prišli zadnji ali bom rekel predzadnji dan, ker je bil volilni molk, glasovati proti. In to je bilo čisto zavajanje, ker so ljudje mislili, da bodo dosegli to, da se ne bodo prodajale železnice. Je tako bilo napisano, da ljudje tega niso razumeli in s tesnim rezultatom je šlo skozi, da se bo lastninilo. Zdaj, ko se bo lastninilo, ko smo se sprijaznili vsi s tem, zdaj imamo kar v istemu letu še dodatne kredite. Vas lepo prosim, ne mi govoriti o ugodnih kreditih. Noben kredit ni ugoden, saj smo imeli ugoden kredit za Rebrnice- avtocesto brez obresti, in smo ga čakali deset let, da so ga začeli uporabljati. To je prav kontradikcija, ki jo ima naša oblast. Lepo vas prosim, kaj je ugodno za nas? Bomo kredite vračali? Ne bomo. Bo moj pravnuk. Jaz sem mogoče malo starejše generacije. Sem izračunal, da bom, če bom imel [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]hvala bogu, če jih bom imel pravnuke, da bodo vračali tisto, kar je njihov praded se zadolževal. Ker on ne bo vedel, da sem jaz bil opozicija, in da sem glasoval proti.
Hvala lepa.
To je neodgovorno za naš prihodnji rod. Lepo vas prosim. In zdaj, če že gremo v to [[...]]
Gospod Mamić [[...]]
Zakaj vlada ni, kljub temu, da smo jih opozarjali že toliko časa, se mi izteka čas, sem mislil samo zaključno misel. Zakaj niso analizirali, pa povedali, v tej rubriki je toliko in toliko, 3 milijarde je za to, za to, za to, ene pet, šest alinej napisati, vsaj toliko, da se ve. Drugače za potrošnjo tolikih milijard, bi moral biti tudi "en špeh" papirja, da bi lahko tudi videli, kaj je notri. In vas lepo prosim, mene zavajate, če pravite, dajte to podpreti. Bom proti, jaz in moja stranka.
Hvala lepa gospod Mamić. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke, bo predstavil gospod Sašo Peče. Izvolite.
Spoštovani prisotni. Res je, držijo besede, ki jih je izrekel oziroma predstavil govornik pred menoj. Danes sprejemamo proračunske obveznosti, ne vemo pa, kakšne so proračunske obveznosti, koliko časa bodo te obveznosti bremenile proračune Republike Slovenije, niti kako bo to vplivalo na deficitni, niti javni dolg, ničesar. V tej naši državi, žal, ne vemo niti strukturo deficita, kaj šele, da bi vedeli, kako bodo take poteze, ki jih žal, resnično sprejemamo z levo roko, vplivale na podobo javnih financ v naši državi. Poleg tega pa ocenjujemo v Nacionalni stranki, da je predlog podan z dvema pomanjkljivostima. Prvič, razumljivo bi bilo, če se najame kredit, ga poplača tudi tisti, ki ga direktno lastnini ali pa uporabi. Potemtakem se je smiselno vprašati in vem, da na odboru je nekaj besed o tem bilo, o višini uporabnine Slovenskih železnic, njihove infrastrukture. Dejstvo je, da uporabnine danes skoraj ni oziroma je neke simbolične vrste. Mi bomo posodobili železnice, po njih se bodo s 1.5. naslednjega leta začeli voziti vlaki v tuji lasti. Ali bo Slovenija premogla toliko pameti in dvignila uporabnine? Mogoče bi se tudi s tem, dal del dolga, kredita, poplačati. Prvo vprašanje namenjeno predstavnikom vlade oziroma zagovornikom zakona. In pa mislim, da je zelo strogo pripravljen predvsem tretji del predloga zakona, o cenah finančnih posledic predloga zakona za državni proračun in druga javna finančna sredstva. V celotnem zakonu in čeprav govorimo o zakonu, ki za seboj nosi, samo osnovnega kredita višini 34 milijonov evrov, piše izključno samo to: sredstva za vračilo kredita, se bodo zagotavljala vproračunu Republike Slovenije, v okviru vsakoletnih kvot, namenjenih za plačilo zapadlih obveznosti, po kreditih najetih v tujini. Mislim, bi se morali zavedati, da ne govorimo o majhnem znesku. In prepričan sem, da nas bi morala Vlada Republike Slovenijeseznaniti z vsemi transferji, ki se odvijajo okoli tega zneska. Mislim, da ne smemo na ta način dodatno obremenjevati proračuna, zaradi tega, ker je nek državni sekretar rekel - ali ste državni sekretar ali ne? - ker je rekel, da je to ugodni kredit. To ni noben garant. Ne vemo, če je ugodni kredit, ne vemo niti, kako ga bomo poplačali in ne vemo, niti ne poznamo vizije infrastrukture Slovenskih železnic oziroma njihovega sistema. Preveč je neznank na tem področju in v Slovenski nacionalni stranki, ravno zaradi teh vprašajev ne bomo podprli predloga zakona. Smiselno pa bi bilo, da bi Vlada Republike Slovenije ponovno prišla s predlogom zakona, ga močneje utemeljila, povedala, kaj je z uporabnino, kakšna bo vizija teh Slovenskih železnic, ali so res obstoječi tiri tako slabi, da se jih bodo nekoč začeli tujci izogibati, ko bodo transport vozili, ali to drži ali to ne drži? Seveda še najpomembnejše vprašanje: Kakšen bo vpliv tega najetega kredita na javne finance? Ob vsakoletnem proračunu vidimo, da se javne finance vedno v slabšem stanju. Tako pa danes sprejemamo na vrat na nos brez prevelike razprave, brez vsega, obveznosti v višini nekaj milijonov evrov. Jaz osebno ocenjujem, da prelahkotno sprejemate tovrstno odločitev. Slovenska nacionalna stranka te odgovornosti noče imeti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Jurij Malovrh. Izvolite.
Hvala lepa, za besedo. Naša poslanska skupina bo podprla omenjeni zakon z obema amandmajema vred k 1. členu. In tako, kot je povedal predstavnik ministrstva za finance, ta kredit je dokaj ugoden, glede na to, da države, kot je tudi Slovenija ta Ispa zagotavlja od leta 2000-2006 finančno pomoč za investicije od 75 pa največ do 85 %, ostalo pa mora zagotoviti matična država. Govorniku pred menoj bi samo povedal, da smo z zakonom o železnicah ustanovili agencijo za železniški promet. In drugo, da smo pospešili reorganizacijo slovenskih železnic. Z zakonom smo naredili tudi to, da je za železniško infrastrukturo odgovorna država in jo tudi financira država in seveda tudi odplačuje kredite. Res je, kar je ugotovila zakonodajno-pravna služba, da v nacionalnem programu niso navedene te investicije, vendar prav v tem državnem zboru smo umaknili nacionalni program lansko leto, da pa smo ga že leta 1994 pa leta 1998 dali obravnavali tukaj, se dogovorili za marsikatero stvar. Vendar ta nacionalni program spremljamo po finančni plati tam nekje okoli 15%. Moram reči, glede na to, da sem železničar po poklicu, se malce bojim, če ne bomo modernizirali naših prog, da nas bodo počasi zaobšli, tako Italijani, tako Avstrijci, tako Madžari, kajti ti že pospešeno gradijo proge in potem čez leta nam modernizacija ne bo nič pripomogla. Mi moramo zmodernizirati tako proge kot signalno varnostne naprave zato, da zagotovimo varnost v železniškem prometu. In pa seveda, da zvišamo tako imenovano tehnično hitrost, kajti le na tanačin se bomo lahko uvrstili v ta tako imenovani peti in pa deseti koridor, da bo tovor v tranzitu tekel tudi preko Slovenije. Prav iz teh razlogov bo naša poslanska skupina navedeni zakon z amandmaji tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Socialdemokratske stranke Slovenije bo predstavil gospod Branko Kelemina. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! V naši poslanski skupin, v Slovenski demokratski stranki menimo, da je najemanje kreditov v bistvu zelo odgovorno delo. Tudi v tem primeru, ko najemamo kredit v višini približno dvajsetih oziroma osemnajstih milijard, ne vem, nekaj takega, ni važno 10, 18 ali 20, nekaj takega, bi morali, če bi ravnali odgovorno, seveda zelo natančno izdelati in investicijski program in vse ostale dokumente, na podlagi katerih bi seveda lahko upravičeno dejali, da smo vzeli kredit, ki bo imel neke res prave efekte, gospodarske efekte, gospodarske učinke. Tudi bi morali vedeti, seveda, kako bomo te kredite vrnili nazaj, kdaj jih bomo vrnili in tako naprej. Ampak, žal smo ugotovili na odboru za finance, da vlada, kljub temu, da gre za izredno skromen zakon, dva, trije členi, ima izredno velike težave, da takšen predlog pripravi kolikor toliko transparentno in brez napake. Naša zakonodajno-pravna služba je opozorila na celo vrsto pomanjkljivosti. Večino smo poskušali na samem odboru odpraviti, vendar še z naknadnim poročilom zakonodajno-pravna služba ponovno ugotavlja, da določene stvari še niso urejene tako, kot bi bilo treba. In potem spet koalicija, seveda zaradi postopka, ki ji to omogoča, daje nov amandma, s katerim tekst izboljšuje. Lepo vas prosim, saj ja niste otroci! Saj niste otroci. Imate vso podporo, vso informacijsko podporo, ki je nima nihče v naši državi take, kot jo imate vi tam na vladi, pa niste sposobni spraviti skupaj, s svojimi pravniki, strokovnjaki, doktorji, inženirji in kaj vem še s kom vse; tisoče vas je tam, pa ne znate skupaj spraviti štirih, petih členov zakona, ki bi bil verodostojen in ki bi ga bilo treba v državnem zboru samo podpreti. Dogovorili smo se tudi, da boste dodatne dokumente dostavili, ker manjkajo, pa smo rekli, do seje državnega zbora boste dali neke dodatne dokumente. Jaz jih nisem videl. Kje so? Jaz jih nisem dobil. Zdaj, če smo jih dobili v pisarne, se opravičujem. Sicer sem pregledoval pošto kolikor toliko, ampak jih enostavno nisem videl. Skratka, da ne govorimo o resoluciji o nacionalnem programu razvoja slovenske železniške infrastrukture, ki bi že morala zdavnaj biti v državnem zboru, pa je ni. Zdaj obljubljate, da bo v letošnjem letu - to ste obljubljali že tri leta nazaj ali pa dve leti. Skratka, meni se močno zdi, da gasimo požare. Vem, da so sredstva v železniško infrastrukturo izredno potrebna, to vemo vsi. Samo zdaj je vprašanje, ali so te investicije, ki jih zdaj izvajamo, dejansko tako pretehtane, da bodo najprej prinašale največje učinke, kapitalske in vse ostale, prilive, prihodke, in ali so te investicije resnično najbolj potrebne, da se zakrpa neka luknja, zaradi katere smo - zaradi nevlaganja v preteklosti - danes v težki situaciji, kako Slovenske železnice usposobiti, da bi bile konkurenčne evropskemu trgu, ki se bo vsak trenutek na tem področju odprl. Skratka, moramo izreči kritiko na račun vlade zaradi zelo slabo dodelanih tudi vzporednih dokumentov, ki bi sodili zraven. Ne želimo si ničesar drugega kot to, da bi resnično prišli s celovitimi dokumenti v državni zbor, na podlagi katerih bi lahko - na podlagi letnih planov in potem vseh ostalih planov - dolgoročno načrtovali, kako bomo Slovenske železnice dolgoročno usposobili. Skratka, nasprotovati seveda takemu zakonu ne moremo, glede na poznavanje razmer, kritiko pa si vlada prav gotovo v tej smeri zasluži. Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Kelemina. Kolega Lenko bo predstavil stališče poslanske skupine DeSUS.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani minister in ostali člani vlade, kolegice in kolegi poslanci! Moje izvajanje ali pa naše stališče ni tako kritično, kot je bilo tu izrečeno s strani opozicije. Namreč, železniška infrastruktura pri nas močno zaostaja v primerjavi z železniško infrastrukturo v Evropski uniji. Zaradi hitrega približevanja polnopravnemu članstvu Evropske unije in hitrega vključevanja v železniški sistem v državah pristopnicah, ki bo ustvarilo integriranje v vseevropsko železniško omrežje in omogočalo ponujanje kakovostnih, in uporabnikom prilagojenih storitev, v poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev menimo, da lovimo zadnji vlak, kiše omogoča modernizacijo in s tem tudi večjo konkurenco slovenskega železniškega prometa, ki je ob liberalizaciji trga nujna. V poslanski skupini DeSUS menimo, da lahko s prenosom tovornega prometa na železnice, odločno pripomoremo k zmanjševanju onesnaženja okolja, ki je tudi zahteva, ki nam jo nalaga Kjotski protokol. Zato je spodbudna novica, da se uvajajo številni novi produkti proge, ki posredno stremijo k temu cilju. Z vlaganjem v železniško infrastrukturo, lahko ključno pripomoremo k uresničevanju določil Kjotskega protokola. Strinjamo pa se, na kar je opozorila že zakonodajno-pravna služba, da je potrebno eksplicitno navesti, za katere objekte bodo sredstva, pridobljena na podlagi tega zakona, porabljena, saj je potrebno opredeliti nacionalne prioritetne naloge pri razvoju železniškega omrežja. V poslanski skupini DeSUS prav tako podpiramo sklep odbora za infrastrukturo, s katerim vlado poziva, da pripravi nov nacionalni program. Kakor navedeno v še veljavnem nacionalnem programu, je promet dejavnik,ki neposredno vpliva na pospeševanje ali omejevanje in zaviranje razvoja družbe kot celote. Železniška infrastruktura je pomemben del tega sistema. Vemo, da marsikatera železniška proga ne ustreza glede zmogljivosti, ne ustreza evropskim kriterijem. Slovenija ima ugoden železniški prometni položaj, ki pa ga je treba še ustrezno izkoristiti. Zaradi tega bo naša poslanska skupina predlog tega zakona podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa vam, kolega Lenko. Še eno predstavitev imam. Kolega Štemberger bo predstavil stališče [[...]]Ga ni? Prav. Kolega Janc, potem ste vi na vrsti za predstavitev stališča poslanske skupine LDS.
Hvala za besedo. Naša poslanska skupina bo predlagani zakon podprla. Seveda je bilo na račun tega zakona nekoliko kritik izrečenih, tako na odboru za infrastrukturo, kakor tudi na odboru za finance, pri tem pa se je le potrebno zavedati, da je sektor železniške infrastrukture bil v zadnjih letih izrazito podhranjen. Pozdravljam ta zakon, ki v enem delu seveda oziroma ali sam zakon zagotavlja lastno udeležbo za skupna investicijska vlaganja za štiri predlagane odseke oziroma za štiri predlagane projekte, ki naj bi bili seveda sofinancirani s sredstvi Ispe in seveda ta napor Slovenije, da je uspela pridobiti 27 milijonov evrov sredstev iz sredstva Ispa. Opozorila, ki so jih izrekli tudi moji predgovorniki, je seveda potrebno vzeti resno. In na tem mestu velja opozoriti predvsem na neizdelan nacionalni program razvoja slovenske javne železniške infrastrukture, ki pa je po zagotovilu ministrstva v pripravi in naj bi prišel na klopi državnega zbora v jeseni. V tem dokumentu, pa seveda bolj natančno določene prioritete. V tem trenutku pa so očitno prioritete, ki so določene z nacionalno Ispo strategijo. Ta dva dokumenta nista v soglasju, tako da se z amandmaji, ki so predlagani, nekoliko bolj natančno ureja način porabe teh sredstev in seveda se odpravlja dvom v tistem delu, ali bodo ta sredstva tudi dejansko porabljena za projekte, ki so tu navedeni. Mi seveda podpiramo oba predlagana amandmaja in predlagam tudi drugim poslanskim skupinam, da ta dva amandmaja skupaj z zakonom podprejo. Hvala.
Hvala lepa, kolega Janc. To je bila zadnja predstavitev stališč poslanskih skupin. Sedaj bomo prešli na razpravo o vloženem amandmaju. Vložile so ga štiri poslanske skupine. Gre za amandma k 1. členu. Tega dajem tudi v obravnavo. Želi kdo besedo o njem, sicer bomo prešli na odločanje. Prav. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju štirih poslanskih skupin k 1. členu. Prosim, če preverite glasovalne naprave. Glasovali bomo o tem predlogu. Prosim, glasujemo. Prosim za pozor, smo sredi glasovanja! 47 navzočih, 38 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 38.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da smo ta amandma sprejeli. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Bil je sprejet en amandma k 1. členu. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, če želijo vložiti amandma? Ugotavljam, da ne. Amandmaji torej niso vloženi, niso napovedani. Moramo ugotoviti usklajenost. Ali ima kdo obvestilo, da besedilo ni usklajeno? Nihče. Potemtakem lahko preidemo na odločanje o zakonu. Glasujemo o zakonu. Pardon, se opravičujem, prekinjam in imate besedo za obrazložitev glasu. Žal tokratnisem pogledal po dvorani, to je moja napaka, tako da najprej. Vas sem videl prvega, kolega magister Vizjak. Imate besedo za obrazložitev glasu, prosim.
Hvala lepa predsednik. Seveda se strinjam z vsemi razpravljavci, da je železniška infrastruktura v naši državi premalo razvita, še posebej premalo razvita za izzive, ki čakajo Slovenijo v prometnem smislu z vstopom v Evropsko skupnost. Prav gotovo se nahajamo na pomembnem prometnem področju bodoče Evropske skupnosti, ki bo večja kot jedanes. Mislim, da je zaradi tega seveda vsak napor vlade in tudi te naše države k posodobitvi infrastrukture več kot utemeljen. Vendar se mi postavlja vprašanje: Ali je najemanje kreditov tisti pravi način, kako posodabljati to infrastrukturo? Ali ni morebiti le potrebno posodabljati to s proračunskimi sredstvi brez zadolževanja in seveda se morebiti kateri drugi zadevi odreči v ta namen? To me skrbi, zaradi tega, kajti, te kredite, kakor tudi vse ostale kredite bo nekoč potrebno vrniti. In žal mi kot članu odbora za finance ni znana strategija države na področju vlaganja vseh naštetih kreditov, ki jih seveda v tej državi kar precej z lahkoto najemamo. Mislim, da bomo s tem obremenjevali tako mlajše generacije kot tudi generacije srednjih let in bojim se, da bo enkrat ta zgodba počila. Zato izražam ob teh prepotrebnih investicijah v železniško infrastrukturo, prav ta pomislek, da imamo večno na tehtnici to zadolževanje in investicije. Zmeraj se odločimo v prid investicij, po moje pa premalo pozornosti posvetimo zadolževanju oziroma kako bomo ta dolg, ki kar narašča enkrat vračali. Mislim, da je to potrebno opozoriti ob teh točki. Hvala.
Hvala lepa, kolega mag. Vizjak. Kolega mag. Drobnič ima sedaj besedo, potem sem videl roko še kolega Maršiča.
Hvala lepa za besedo. Vlada nas vsake pol leta ali pa vsako leto preseneti; morda pa to ni več presenečenje; z nekim kreditom, ki ga bo država oziroma železnica najela s poroštvom države. Gre v glavnem za tekoče vzdrževanje ne pa za resne investicije, s katerimi bi posodobili slovensko železniško gospodarstvo. Ampak vlada in gospod minister so nas takrat ob tistem referendumu obvestili, da če bo referendum padel, da bomo privarčevali 150 milijard. Ko smo šli gledati ta sredstva, 150 milijard v bilanci, jih ni bilo. Ne vemo, kam so izginila. Morda so to postala izvenbilančna sredstva. Zagotovo pa so, če je vlada trdila to. Zato jaz predlagam, da se ta sredstva črpajo iz tega izvenbilančnega fonda, za katerega ne vemo kje je, namesto kredita, ki bi obremenjeval državo. Ali ni to dober predlog? S tem bi bila ta mreža mnogo hitreje posodobljena, pa še obremenitve države ne bi bilo. Poglejte, ne se smejati, če je to res, kar ste takrat obljubljali, potem se je treba tega držati. Teh sredstev 150 milijard zagotovo ne rabite še za enega falkona niti za volitve prihodnje leto, čeprav imamo dvoje. Zaradi teh razlogov predlagam, da se ta projekt, ki ste ga notri omenili zagotovi iz te izvenbilančne vsote, enega dela izvenbilančne vsote in zato jaz tega ne bom podprl tega, ne bom pa nasprotoval, zato ker ste vse to sprejeli sami - to zavoženo zgodbo.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo za obrazložitev glasu, ne za polemiko, kolega Maršič. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Dejstvo je, da najemanje kreditov dostikrat zbudi vprašanje, ali je to primeren način financiranja kateregakoli projekta. V tem primeru,pa verjamem, da gre za projekt, ki je pomemben ne samo toliko za vključitev v peti prometni koridor, ampak tudi za Slovenijo, za uveljavitev razvojne strategije tako imenovanega transportnega in logističnega grozda, ki nastaja v Sloveniji. Slovenija ima s svojim razvitim železniškim sistemom ter s koprskim pristaniščem priložnost, da kot članica Evropske unije postne vodilna tranzitna smer za prekomorkse blagovne tokove, za potrebe gospodarstva držav Srednje Evrope. To je ena od pomembnih razvojnih možnosti za slovensko gospodarstvo, saj dejavnost pristanišča in logistike multiplikativno vpliva na razvoj nacionalnega gospodarstva. Jaz mislim, da o tem ni dvoma. In ki lahko takoj iz naslova tranzita blaga zasluži letno milijardo evrov. Glede na to, da bo večji del tega kredita namenjen modernizaciji proge Ljubljana-Maribor in pa signalnovarnostnih naprav Divača-Koper, kar bo povečalo propustnost prometa v tej smeri, verjamem, da se bo denar, ki bo najet [[....]] [[Opozorilni znak za konecrazprave.]] [[...]]s tem kreditom v kratkem vračal tudi na tak način kot sem ga prej omenil, in sicer s tistim multiplikativnim faktorjem, ki ga te tansportne povezave prav gotovo omogočajo. Zato bom ta predlog zakona podprl. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Podobnik, vi imate besedo za obrazložitev glasu.
Hvala za besedo predsednik. Podprl bom ta zakon. Argumentiral bi pa z naslednjim, podobno kot kolega Maršič. V ponedeljek na odboru za generalno politiko, transport in turizem Evropskega parlamenta so se predstavili vsi ministri za transport držav članic, ki vstopajo v Evropsko unijo. Naš minister Presečnik je dobil zelo veliko vprašanj s strani evro poslancev. Avstrijci in Nemci so ga vprašali kakšne načrte ima Slovenija s Koprom, istočasno je bilo postavljeno vprašanje kako bo Slovenija s svojimi projekti v kombinaciji z van Miertovim poročilom nadgradila veljavni tretji koridor na področju železniških sistemov. Gre za strateško odločitev, kolegice in kolegi. Če sami ne bomo bedeli nad slovenskih delom te trase se, bo lahko zgodilo, da se bodo nekateri odločali in bodo dali prednost nekaterim smerem in zaobšli Slovenijo. To je strateško pravilna odločitev in jo danes podprimo. Pa ni to argument, ampak je zelo aktualen argument, ki je dobil tudi v Bruslju svojo težo. Hvala lepa.
Dr. Bajuk.
Hvala lepa gospod predsednik. Moram vam priznati, da imam velike težave glede tega predloga, ker po eni strani razumem ali vsaj skušam razumeti argumentacijo ministrstva za finance in vlade glede, da se pravilno izrazim, relativne ugodnosti tega posojila napram drugim, ki jih država dejansko zdaj najema. Dejstvo je, predvsem pa je opozorilo, ponovno opozorilo, da je vsaka zadolžitev, dodatna zadolžitev Republike Slovenije v tem trenutku sama po sebi negativna, ker že je nam sama vlada priznala v svojih poročilih v ta državni zbor, da naše zadolževanje sicer po maastrichtskih kriterijih še ni doseglo tiste mere, a vendar, da servisiranje tega dolga, takšnega kot je že sedaj, ali pa v kolikor bo še naraščal, bo onemogočeno samo zaradi tega, ker imamo takšno strukturo našega proračuna, kjer imamo toliko fiksnih izdatkov. To je poročilo vlade same. Jaz se seveda s tem strinjam. Dejstvo pa je, da ko nam govorite o ugodnih ali neugodnih posojilih, bi rad videl tudi, da bi nam enkrat slovenska vlada obrazložila v čem vidi ugodnost, potem ko se je odločila, da se zadolžuje pretežno na domačem trgu, ki pa je očitno dražji, trenutno dražji, kot pa v tujini. Torej, vse to so vprašanja, res, sistemske narave, ki jih pa naša vlada pavšalno predstavlja v tem državnem zboru. Vprašanja, ki so vam jih postavili kolegi poslanci in poslanke, gospodje, so legitimna, odgovori od vas pa na žalost nikakor ne.
Kolega, doktor Bajuk, da ne bo nesporazuma. Ni odgovornost predstavnika vlade, da vam ne bo odgovoril na vprašanje, ampak moje, da mu ne dam besede. Namreč, sedaj smo pri obrazložitvi glasu in mu te besede tudi ne morem dati. Tako da bo jasno. Še kdo? Kolega Peče, prosim.
Jaz res ne bi rad zavlačeval seje, ampak mislim, da vse prepogostokrat in preveč enostavno mešamo dve zgodbi. Jaz verjamem, da je v Sloveniji 1000 segmentov, ki jih je potrebno obnavljati na ta ali drug način. Seveda železnice so eden izmed njih. To kar je kolega iz liberalne demokracije povedal, drži, ampak vprašaj, oziroma druga plat te zgodbe pa je vir. Je to najbolj ugoden vir za Republiko Slovenijo? Jaz ocenjujem, da ni. Kredit ni ugoden vir, posebej ob vedenju, da vemo, da 100 milijard slovenskih tolarjev leži v Dresden banki od naslova kupnine Nove ljubljanske banke. In naj enkrat vlada Republike Slovenije v interesu te države poda stanje, kako dela z našim denarjem v tujih bankah. In to je napaka današnje morebitne pozitivne odločitve. Toda, seveda, odločili ste se, da boste predlog podprli. Jaz še enkrat poudarjam, to je neodgovorna odločitev državnega zbora.
Odločali bomo o zakonu. Glasujemo! Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja. Glasujemo o zakonu. 59 navzočih. 45 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Zakon je sprejet. Točka pa zaključena. Smo pri 21. TOČKI DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TAJNIH PODATKIH. Gre za odločanje po nujnem postopku. Predlog zakona je v parlamentarno proceduro vložila vlada. Ali so predstavniki vlade že navzoči? Želijo besedo? Prosim, gospod državni sekretar Molan, imate besedo. Prosim.
Hvala lepa gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci. Zakon o tajnih podatkih je bil sprejet pred dvema letoma in v času izvajanja so se zgodili nekateri dogodki, ki so zahtevali prilagoditev oziroma spremembe in dopolnitve. In ta predlog sprememb in dopolnitev je danes pred vami. V letošnjem letu je prišlo do pobude za oceno ustavnosti in zakonitosti nekaterih določb, zlasti 25. člena zakona, glede izvajanja varnostnega preverjanja in ustavno sodišče je z odločbo začasno zadržalo izvajanje tega člena. V letošnjem letu sta bili opravljeni tudi inšpekciji s strani varnostnih organov Nata in Evropske unije, ki sta dali vedeti, da niso zadovoljni z načinom varnostnega preverjanja oziroma z zakonsko rešitvijo varnostnega preverjanja v Sloveniji, saj ne daje garancije, da se z varnostnim preverjanjem zagotovi, da se izločijo osebe, ki ne bi smele imeti dostopa do tajnih podatkov. Glede na ta opozorila in dejstvo, da z začetkom naslednjega leta vstopamo v evroatlantske povezave in iz tega izhajajočo nujo, da bodo vsi, ki bodo sodelovali pri delu različnih delovnih teles v teh asociacijah, potrebovali dovoljenje za dostop do tajnih podatkov, smo pripravili spremembo zakona, ki posega zlasti na področje varnostnega preverjanja. Uvajamo stopenjsko varnostno preverjanje, in sicer osnovno in pa razširjeno varnostno preverjanje s poizvedovanjem. To je v bistvu koncept, ki ga zastopa Nato in je povsem identičen konceptom varnostnega preverjanja v večini evropskih držav. V zakonu rešujemo tudi nacionalni varnostni organ kot generični pojem, ki ga uporabljamo. Torej, sedanji urad Vlade Republike Slovenije za tajne podatke nadomeščamo z generičnim pojmom nacionalni varnostni organ, ki je pa lahko po odločitvi kdorkoli, v tem trenutku je to ta urad, ni pa nujno, da to ime urada ostane tudi v bodoče. Zaradi možnosti spreminjanja smo uvedli generični pojem, smo mu pa zagotovili pooblastila, na katerih vztraja tudi varnostni organ Nata. Glede na spremenjen način varnostnega preverjanja smo razširili krog organov, ki izvajajo varnostno preverjanje. Doslej je to opravljala posebna služba ministrstva za notranje zadeve za vse delavce v državnih organih, razen delavce Sove in ministrstva za obrambo. Odslej naprej pa, zlasti zaradi tega razširjenega varnostnega preverjanja z varnostnim poizvedovanjem, pooblaščamo tudi z zakonom, da opravlja varnostno preverjanje za zaposlene v policiji policija. Kar je tudi skladno z določili zakona o policiji. Naslednja novost, ki se še predlaga, je sprememba rokov za zamenjavo oznak tajnosti za dokumente, ki so nastali v preteklosti, in s tem sanacija stanja, ki bi lahko nastopilo zaradi tega, ker so dokumenti na različnih medijih in je nemogoče za vse naenkrat spremeniti oznako tajnosti. Vlada Republike Slovenije podpira amandmaje matičnega delovnega telesa, odbora za notranjo politiko, in predlagamo, da zakon podprete in omogočite polnopravno nastopanje predstavnikov Republike Slovenije v mednarodnih organizacijah. Hvala.
Hvala lepa gospod državni sekretar. Zakon je obravnaval tudi pristojni odbor. Želi poročevalec odbora, kolega Vučko, besedo? Želite? Prosim, imate besedo.
Čisto kratko predsedujoči, oziroma predsednik. Odbor za notranjo politiko je predlog zakona obravnaval na 37. nujni seji, dne 25.09.2003. V uvodu je predstavnik predlagatelja pojasnil razloge za spremembo. V razpravi, ki se je potem odvila, so članice in člani, kot tudi predstavnice zakonodajne-pravne službe opozorili na določena odprta vprašanja. In na podlagi teh vprašanj je odbor sprejel kot svoje amandmaje k 4., 8., 12., 13. ter 18. členu, ki so razvidni iz poročila in predlaga odbor državnemu zboru, da zakon sprejme v tej predloženi obliki.
Hvala lepa gospod poročevalec odbora, kolega Vučko. Sedaj bomo slišali predstavitve stališč poslanskih skupin. Imam pred seboj seznam tistih, ki jih bodo predstavili. Najprej kolegica Majda Zupan, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Vlada kot predlagatelj želi po nujnem postopku novelirati zakon o tajnih podatkih, ker bi sicer, če ne bi prišlo do nujnega postopka, lahko nastopila težko popravljiva posledica za delovanje države. Med razloge, zaradi katerih nastopijo tako hude posledice, vlada navaja začasno ustavitev vseh postopkov varnostnega preverjanja s sklepom ustavnega sodišča. Ogrožena bi bila varnost države in izpolnjevanje mednarodnih obveznosti, predvsem do Nata, kar bi negativno vplivalo na delovanje ministrstva za obrambo, pa tudi k verodostojnosti in ugledu naše države, takšno stanje ne bi pripomoglo. V okviru predpristopnih pogajanj za članstvo v Natu, se je naša država zavezala, da bo najkasneje do 31.12.2003 svojo zakonodajo uskladila z minimalnimi standardi Nata, to pa je vzpostavitev ustreznega sistema [[...]]
Mir v dvorani.
[[...]]obravnavanja tajnih podatkov. Gre za varovanje tajnih podatkov oziroma varnostnega preverjanja oseb, pred izdajo dovoljenja za dostop do tajnih podatkov, na kar je bila Slovenija izrecno opozorjena s strani inšpekcije zveze Nata in inšpektorjev Evropske unije. Dostop do tajnih podatkov imajo le osebe, ki jim je bilo izdano dovoljenje za dostop do podatkov določene stopnje tajnosti. Po predlogu bi z varnostnim preverjanjem, ki je lahko osnovno, razširjeno, ali pa razširjeno varnostno preverjanje, ki ga pri nas opravljajo posebna služba pri ministrstvu za notranje zadeve Sova, ministrstvo za obrambo, in na novo še policija, je potrebno namreč ugotoviti, ali je oseba dovolj zanesljiva, lojalna in verodostojna, da ima lahko dostop do tajnih podatkov. Zoper zavrnitve izdaje dovoljenja, lahko preverjena oseba po novem vloži pritožbo, o kateri odloča komisija za pritožbe iz delovnega razmerja pri vladi. Za vsako vrsto varnostnega preverjanja je treba izpolniti vprašalnik, ki sledi standardom, kot so uveljavljeni v Natu in Evropski uniji. Vsebina vprašalnika naj bi zagotavljala potrebne podatke glede identitete osebe, osebnostnega značaja in okoliščine za nastanek morebitnih problemov. Vprašalnik, ki ga imamo tudi v samem predlogu, s tem mislim na osnovni vprašalnik je zanimiv. V odboru za notranjo politiko smo v zvezi z njim precej razpravljali. V naši poslanski skupini pa bi opozorili tudi na to, da bi bilo pravilno, da bi recimo pred 16. točko uvrstili tudi članstvo v tajnih službah. Da bi bil tudi to podatek, ki bi bil najbrž zanimiv tudi za Nato. V posebnem vprašalnik, pa je zanimiva 4. točka, ki govori o lastnostih in okoliščinah iz življenja preverjene osebe. Sprašujemo se: Kakšne, katere lastnosti so to, ali spol, vera, homoseksualnost? Predpogoj za dostop do tajnih podatkov Nata je zagotovilo nacionalnega varnostnega organa, da je oseba, ki ji je omogočen dostop, ustrezno varnostno preverjena. Nacionalni varnostni organ izda potrdilo na podlagi izdanega nacionalnega dovoljenja. 43. člen določa naj bi po novem vlada določila nacionalni varnostni organ, ki bi spremljal izvajanje zakona in drugih predpisov. Zanimivo se nam zdi pri vsem tem, da je seveda velika skrb Nata, da tajni podatki ne bi odtekali po starih udbovskih kanalih v tranzicijskih državah. Zastavlja se vprašanje, kako zagotoviti, da zaupni podatki, do katerih bodo imele dostop tudi vzhodnoevropske države, ne bodo odtekale v roke ljudi iz komunističnega obdobja. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] V naši poslanski skupini smo veseli, da se bo slovenski obveščevalni sistem moral dejansko podrediti Natovemu zavezniškemu in odtekanje podatkov po kanalih, kakršna je bila navada včasih, se ne more več tolerirati, zlasti pa ne po usodnem 11. septembru, ko se je začela globalna protiteroristična vojna.
Kolegica Zupanova, čas je potekel.
Slovenija [[...]]
Čas je potekel.
No, v tej smeri se bomo tudi odločali pri podpori zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Zmago Jelinčič bo predstavil stališče poslanske skupine SNS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. No, jaz nisem tako zelo navdušen in v naši stranki tudi ne,nad tem zakonom. Konec koncev je ta zakon slaba kopija kompilacije ameriških in evropskih zakonov, s tem seveda, da je glavno težišče na aktih NSA-ja oziroma "National Security Authorityja". Menda se moramo zavedati, da smo vendarle zrasli v drugačnih okvirih in da živimo v Evropi, ne v Združenih državah Amerike. Zato imam občutek, da tu želi nekdo vzpostaviti novo, tretjo obveščevalno službo, ki bo obveščevalna služba vseh obveščevalnih služb, kajti v obrazložitvi piše: "V Republiki Sloveniji naj bi naloge nacionalnega varnostnega organa izvajal organ, ki ga določi Vlada Republike Slovenije." Mislim, da je to skrajno neustrezno. Zakaj potem imamo Sovo in zakaj imamo vojaško obveščevalno službo? Res je, da Sova nič ne dela in da tudi vojaška obveščevalna služba skoraj nič ne dela. In niti ena niti druga ne vesta najbolj osnovnih podatkov, kaj delajo Hrvatje in kdaj bodo Hrvatje napovedali oziroma izvedli novo akcijo, ki bo udarila Slovence po glavi oziroma kdaj se bo zopet zgodilo kaj podobnega kot takrat, ko so gospodu Drnovšku za darilo, za poobedek pripeljali vohunski kombi, o katerem nihče ni nič vedel. Čudi me tudi, kako je gospod Molan govoril o "generičnih" imenih za nekatere zadeve. Ne vem, katera "generična" imena naj bi bila generična imena za obveščevalno službo. Mislim, da je to vse skupaj zelo smešno. Ne bi se spuščal v vse člene, vendar že samo to, da v zakon uvajamo novi 22.a, 22.b, 22.c, 22.d in 22.e člen, kaže, da gre za popolno nekonsistentnost in neznanje ter nepoznavanje delovanja na zakonodajnem področju. Kajti v primeru, če bi vedeli, kako to gre, bi rekli, uvedejo se novi členi, ostali pa se preštevilčijo. Tako se vsaj dela v normalnih državah, mislim pa, da pri nas še dolgo ne bomo dosegli tega statusa. Pa če vzamem samo še 6. člen, kjer v točki 14 piše "odvisnost od alkohola". Glede na Kebrov zakon je odvisen od alkohola vsak, ki enkrat na mesec tudi povoha zamašek od steklenice s cvičkom. Lepo vas prosim, kaj se gremo tukaj in kaj bomo pisali? Ali pa pod točko 16 - "članstvo ali sodelovanje v organizacijah, ki se zavzemajo za neustavno spremembo ustavne ureditve Republike Slovenije". Ja, kaj res mislite, da tisti, ki je član te organizacije, bo obkrožil "ja, sem član"? To je tak idiotizem, ki ga lahko srečamo samo še na tistih listih, ko človek vstopa v Združene države Amerike, kjer piše "ali nameravate izvajati teroristična dejanja v Združenih državah Amerike". Kateri kreten bi rekel "ja nameravam", tudi če namerava, bo rekel, ne in mi, kot "idioti" sledimo enim takim slabim in slaboumnim vzorcem. To kaže na ponovno nesposobnost ministrstva za policijo oziroma ministrstva za notranje zadeve. Nesposobnost dojemanja, kaj to obveščevalne službe so, kaj pomeni zakon o tajnih podatkih in kaj pomeni preverjanje, če ne drugače, naj bi se pogledali in naj bi si vzeli vzorce po stari službi državne varnosti, ki je te zadeve vedela, poznala in obvladala, ne pa, da se gremo tukaj in pripravljamo neki zakon, s katerim bomo seveda mahali pred nosom Američanom in Nato paktu in se hvalili - poglejte saj smo tako rekoč prepisali vaš zakon. Skratka, zakon je zanič in Slovenska nacionalna stranka ga ne bo podprla. Hvala.
Hvala lepa. Kolegica mag. Potrata bo predstavila stališče za ZLSD. Prosim.
Hvala, gospod predsednik. V poslanski skupini Združene liste socialdemokratov smo se odločili podpreti predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o tajnih podatkih. Za tako odločitev ali k taki odločitvi sta nas navedli dve dejstvi. In sicer, začasno zadržanje izvajanja določil 25. člena zakona o tajnih podatkih o varnostnem preverjanju, zaradi katerih ni mogoče izdajati dovoljenj za dostop do tajnih podatkov. Nacionalno dovoljenje za dostop do tajnih podatkov je pa osnova za dostop do tajnih podatkov, tudi tistih, ki so povezani z Natom in Evropsko unijo in posledično to pomeni, da naši predstavniki ne bi mogli biti vključeni v sodelovanje pri teh mednarodnih povezavah. Ker pa so ti že, tako rekoč, dejstvo glede na naše stanje pripravljenosti za vključitev v prihodnjem letu, se nam je zdelo to vendarle vredno upoštevanja. Prav tako pa se nam je zdelo ob tem potrebno upoštevati tudi pripombe, da so nekatera določila obstoječega zakona o tajnih podatkih podnormirana, zlasti v tistih zadevah, ki so povezane z varnostnim preverjanjem in z obsegom oseb, ki so izvzete iz zakona o varnostnem preverjanju. O problemih in o rešitvah, ki so v zakonu predlagane smo razpravljali v poslanski skupini in na odboru, zato jih sedaj ne bom povzemala, strnem naj to svoje kratko poročilo le z vnovičnim pričakovanjem, da bodo amandmaji vsaj del tistih naših pomislekov odpravili. Hvala.
Kolega Petan, kar vam dajem besedo, ker kolega Kanglerja ni, za predstavitev stališč poslanske skupine.
Hvala za besedo. Torej, da ne zavlačujem. Sicer imam pripravljeno vse, vendar bom povedal samo zaključek. V Slovenski demokratski stranki bomo podprli ta predlog, ki je bil kot zaključni izdelekpripravljen na odboru za notranjo politiko. To, kar je bilo pripravljeno, podpiramo in bomo tako tudi glasovali. Hvala.
Kolega Čeligoj se besedi odpoveduje. Kolega Školč, imate besedo v imenu poslanskega kluba LDS.
Nastopil bom v svojem imenu, če je mogoče, sicer umikam.
Ne, tega pa ne morete. Lahko pa izkoristite priložnost v imenu kluba, če imate to pooblastilo. [[Ne.]] V drugi obravnavi amandmajev ni bilo vloženih, tako da lahko preidemo - spričo dejstva, da smo sredi nujnega postopka - na obravnavo predloga v tretji obravnavi. Vloženih amandmajev ni bilo, kot sem rekel, zato jih tudi zdaj v tej fazi ni mogoče vlagati na novo. Prehajamo na odločanje o zakonu. Nisem obveščen, da bi bil tekst neusklajen. Če želite, kolega Školč, imate zdaj možnost za obrazložitev glasu. Sicer pa vidim, da želi to možnost izkoristiti tudi kolega Drobnič. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Sem mislil, da bo prej gospod Školč, ki se je prej javil. Glejte, jaz zakona ne bom podprl, zato ker v vseh določilih ni povsem ustrezen. Naša država se bo lahko znašla v težki situaciji. Ta zakon namreč ne zagotavlja preveritve podatkov v zvezi s sodelovanjem v tajnih službah v okviru prejšnjega komunističnega sistema. Ko bomo ljudi napotili v takšne oddelke v okviru Nata ali druge misije, se bomo slej ko prej znašli v težki situaciji. Ugotovilo se bo, da je osebasodelovala, da je morda povezana tudi s sodelavci v drugih državah, in zaplet bo tu. Zakaj, za božjo voljo, niste pripravili tudi tega, da bi se to registriralo? Ne samo za tiste, ki - tako kot je kolega Jelinčič omenil, da se boš sam prijavil in sam ovadil, da sodeluješ z nekimi skupinami, ki so rušilne, proti demokratičnemu sistemu. To sem že na kolegiju predsednika državnega zbora omenil, da ko bomo sprejemali ta zakon, dajmo ga sprejeti tako, da se ne bomo zapletli. In to ni urejeno v zakonu. Ni, pripravljavec zakona na to ni pomislil. Spet neko izogibanje, potem bodo pa zagate, pa odbor za zunanje zadeve, zaprte seje in ne vem kaj še vse. Ja, ne bi bilo potrebno, če bi imeli ta zakon, glede prejšnjih služb urejen, ampak v tej Sloveniji še nismo to uredili, ničesar od tega. Zaplet bo, vam povem, ob prvi priložnosti. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Zato tudi ne bom podprl tega zakona.
Želi še kdo obrazložiti svoj glas? Nihče. Potem bomo prešli [[...]]Dr. Bajuk, prosim.
Res je, težko je v tem državnem zboru delovati na takšen način, ko tako pomembne zakone dobivamo na takšen način, ko onemogoča neko daljšo razpravo in so očitno pripravljeni na hitrico. Rad bi pa samo izrabil to priložnost. Kolega Jelinčič vedno ima zelo veliko povedati o Združenih državah. En popravek za magnetogram, govoril je o NSA kot National Security Administration, to je prav gotovo [[...]]
Ni polemike [[...]]
[[...]]hvala lepa. Saj to ni polemika, to je pojasnilo. Veliko se govori, ampak s tem se pa pokaže, da se zelo malo razume. Hvala.
Kakorkoli referiranje na imena kolegic in kolegov ni ne morejo replicirati, ni možno. Prosim, kolega Školč, imate besedo za obrazložitev glasu.
Hvala lepa. Jaz se bom pri tem zakonu vzdržal, kar seveda ni, boste rekli, neke vrste odločitev. Glasovati proti je težko, ker je pač zakon potrebno novelirati, in urediti določene stvari, glasovati za, je pa nemogoče, ker so rešitve, ki bi bile popolnoma nedvoumne, premalo jasne. Iz tega bo nastalo veliko zapletov, kdo je zaupanja vreden, in kdo ni zaupanja vreden. Če bi imeli možnost neke širše diskusije, ki jo pa, bom rekel ta reorganizacija odločanja v državnem zboru na nek način, bom rekel, onemogoča, potem bi seveda, zagovarjal, bom rekel, zaupanja vredni, po naši presoji, ne samo zaradi teh zunanjih zahtev, ne more biti. Ne more biti nihče, ki je iz kakršnegakoli razloga, kakršnikoli dokument, ki je bil označen z neko stopnjo zaupnosti [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]dal od sebe. Po drugi strani bi pa rad, da bi se tudi v tem zboru, v prejšnjih sklicih to ni bilo mogoče, preverilo možnost, da zaupanja vredni ne bi bili tudi vsi tisti, ki so, bom rekel, še v prejšnjem sistemu, sicer delovali lojalno sistemu v smislu tega, da so na veliko [[...]] [[Opozorilni znak zakonec razprave.]] [[...]]ovajali notranje sovražnike. To je v nasprotju s tem, zaradi česar so te organizacije, v katere pač rinemo, nastajale. In v nasprotju tudi s tistim, za kar se sam, bom rekel, iskreno 15 let zavzemam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Kolega Potrč, ste želeli besedo? Ne. Prav, potem lahko odločimo. Prosim, glasovali bomo o zakonu. Smo sredi glasovanja. Prosim za pozornost. 53 navzočih, 40 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Poti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem pa tudi zaključena ta točka dnevnega. Prehajamo na RATIFIKACIJE, NAJPREJ NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE BOLGARIJE O SODELOVANJU V KOMBINIRANEM PREVOZU. Želi vlada kot predlagatelj besedo? Želi besedo poročevalec odbora za zunanjo politiko? Matično delovno telo, torej pristojni odbor ni sprejel nobenega amandmaja, zato tudi ni razprave o njih. Prehajamo na tretjo obravnavo in odločali bomo o tem predlogu zakona o ratifikaciji. Glasujemo! Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja o predlogu zakona o ratifikaciji sporazuma. 52 navzočih, 49 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in zaključena ta točka dnevnega reda. Odločali bomo o PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI PROTOKOLA ŠTEVILKA 13H KONVENCIJI O VARSTVU ČLOVEKOVIH PRAVIC IN TEMELJNIH SVOBOŠČIN GLEDE ODPRAVE SMRTNE KAZNI V VSEH OKOLIŠČINAH. Tudi tukaj je predlagatelj vlada. Odbor za zunanjo politiko je predlog obravnaval. Vloženega ni nobenega amandmaja. Prehajamo na tretjo obravnavo in odločanje o zakonu. Glasujemo! Glasujemo o predlogu zakona o tej ratifikaciji. 50 navzočih, 45 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 2.]] Zakon je sprejet, točka zaključena. Pri 24. TOČKI DNEVNEGA REDA IMAMO OBRAVNAVO IN ODLOČANJE O PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O VARSTVU NETOPIRJEV V EVROPI. Predlagatelj je vlada, odbor je to obravnaval, amandmajev ni vloženih, tako bomo zdaj odločali o zakonu. Lahko odločimo? Državni zbor bo glasoval o zakonu. Prosim, glasujte. Glasujemo o zakonu o ratifikaciji. Prosim za pozornost! Mir! 49 navzočih, 48 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet, točka pa zaključena. 25. TOČKA DNEVNEGA REDA VSEBUJE OBRAVNAVO IN ODLOČANJE O PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SODELOVANJU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN EVROPSKO ORGANIZACIJO ZA UPORABO METEOROLOŠKIH SATELITOV. Predlagatelj je vlada, odbor za zunanjo politiko je to obravnaval, ni nobenega amandmaja, ni razprave. Odločanje o zakonu je pred nami. Želi kdo besedo za obrazložitev glasu? Nihče. Odločamo o zakonu. Glasujemo o zakonu o ratifikaciji. 53 navzočih, 52 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet, točka pa zaključena. 26. TOČKA IMA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI DRUGEGA PROTOKOLA K HAAŠKI KONVENCIJI IZ LETA 1954 O VARSTVU KULTURNIH DOBRIN V PRIMERU OBOROŽENEGA SPOPADA. Želi kdo besedo od kvalificiranih razpravljavcev? Potem bomo odločali o zakonu. Glasujemo. Glasujemo o predlogu zakona o ratifikaciji. 53 navzočih, 51 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 51.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet. Točka pa zaključena. PRI 27. TOČKI DNEVNEGA REDA IMAMO OPRAVKA S PREDLOGOM ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O VARNOSTI OSEBJA ZDRUŽENIH NARODOV IN SPREMLJEVALNEGA OSEBJA. Želi kdo od kvalificiranih razpravljavcev besedo? [[Nihče.]] Amandmajev ni vloženih. Smo pri tretji obravnavi in odločanju o zakonu. Glasujemo. Glasujemo o predlogu zakona. 54 navzočih, 49 za, nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Zakon je sprejet, točka pa zaključena. 28. TOČKA DNEVNEGA REDA PRINAŠA OBRAVNAVO IN ODLOČANJE O PREDLOGU ZAKONA O RATIFIKACIJI EVROPSKE KONVENCIJE O FILMSKI KOPRODUKCIJI. Želi kdo od kvalificiranih razpravljavcev besedo? Samo hipec. Od kvalificiranih razpravljavcev, vi pa niste prijavljeni, tako da vam besede ne morem dati. Kot predstavnik poslanskih skupin se k besedi niste prijavili. Tako prehajamo na odločanje. Želite obrazložiti glas? To pa. Prosim.
Hvala lepa. Evropska unija nima mnogo regulative na področju kulture. Pravzaprav ima zgolj samo eno direktivo, ima pa zaradi tega kar nekaj ukrepov konvencij združenj znotraj Sveta Evrope, ki so na avdivizualnem področju kot pravzaprav najbolj ogrožene in na največjem udaru druge celine. Korigirajo tiste nevarnosti, skozi katere se lahko raznolikosti kulturne produkcije v Evropi izgubijo. V tem smislu velja pozdraviti Evropsko konvencijo o filmski koprodukciji tudi mogoče z neko žalostjo, da se je šele sedaj zgodila, zaradi tega, ker vstopamo pač znotraj tistega kroga držav, ki so se odločile, da bodo povezale svoje sile, kot sem že rekla vis-a-vis ekonomski premoči ameriške celine. Slovenski film se je po osamosvojitvi znašel v popolni temi. Prva vlada, oziroma prva ministrstva so ga zabila tako rekoč v stečaj, so mu odvzela možnost dihanja, so mu odvzela sredstva, infrastrukturo in šele po kar nekaj letih se je soočal s ponovno renesanso. Ampak kljub temu, in kljub njegovemu velikemu priznanju trenutno v svetu, vseeno tak kot je in z načinom, kot je organiziran, ker gre za zelo, zelo drago produkcijo, sam ne bo mogel kontrirati ekonomskim in ostalim logikam, ki veljajo, ne samo v Evropi, ampak predvsem v širšem svetu. Zato se lahko Slovenci najdemo v tistem polju, ki nas povezuje v evropskem prostoru. Zato velja še najprej skrajno močno in skrajno entuziastično delati v polju Eurimagesa, predvsem pa tudi izrabiti vse možnosti, ki jih ta evropska konvencija nudi.
Hvala lepa. Odločali bomo o zakonu. Glasujemo. Prosim za pozornost, smo sredi glasovanja. 57 navzočih, 49 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 49.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet, točka zaključena. Ja prosim, kolega Jerovšek.
Gospod predsednik, današnja seja se bo očitno še vlekla dolgo. Smo pa prej pri eni točki, o ustanovitvi Medicinske fakultete v Mariboru soglasno ugotavljali, da je to velik dan za Slovenijo. Mariborski, zainteresirani, se pravi rektor in Mariborčani so nam pripravili, da nazdravimo ob tem velikem dnevu za Slovenijo.
Kolega Jerovšek [[...]]
In jaz mislim, da je, da ni potrebno da čakajo do polnoči, ampak da pol ure prekinemo zasedanje in nazdravimo [[...]]
Kolega Jerovšek [[...]]
[[...]]in s tem končno se upremo tudi nesmiselnosti Kebrovega zakona [[...]]
Mir v dvorani!
[[...]]da niti za dan državnosti in za velike dogodke ne smemo nazdraviti.
Kolega Jerovšek [[...]]
Jaz mislim, da je potrebno to izjemo narediti in predlagam, da glasujemo, oziroma da odobrite polurno pavzo. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek. Prosim za mir v dvorani! Vašega proceduralnega predloga ne sprejmem. Najprej, nismo zelo daleč od konca seje. Če bomo koncentrirano odločali, domnevam, bomo v desetih minutah ali petnajstih, tudi sklenili sejo. Drugič, razlog, ki ga navajate, ni relevanten za prekinitev seje. Prešli bomo na 29. TOČKO DNEVNEGA REDA - PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI LETNEGA SPORAZUMA O FINANCIRANJU POSEBNEGA PRISTOPNEGA PROGRAMA ZA KMETIJSTVO IN RAZVOJ PODEŽELJA V REPUBLIKI SLOVENIJI MED KOMISIJO EVROPSK E SKUPNOSTI V IMENU EVROPSKE SKUPNOSTI IN VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE. Samo pri obrazložitvi glasu boste dobili besedo. Želi kdo od kvalificiranih razpravljavcev besedo? [[Ne želi.]] Torej, pred odločanjem, kolega Jelinčič, obrazložitev glasu.
Hvala lepa, gospod predsednik. Že za leto 2002 smo ratificirali ta letni sporazum o financiranju programa Sapard, vendar je že takrat ministrstvo za kmetijstvo naredilo veliko napako. Namreč, ta sporazum Sapard vsebuje določila, po katerih lahko države podpisnice črpajo finančna sredstva za izredne razmere, kot so razne naravne nesreče, suše in podobne stvari. V tem sporazumu je zabeleženo, da je možno povrniti do 80% stroškov, ki nastanejo, recimo, s sušo. Republika Slovenija je sama iz svojih stroškov pokrivala hude razmere zaradi suše in že tako skromen proračun in že tako luknjast proračun še bolj preluknjala in naluknjala. Sicer bom in tudi v Slovenski nacionalni stranki bomo podprli ta predlog zakona, predlagam pa, da minister za kmetijstvo vendarle uporabi to možnost in iz Evrope dobi kaj sredstev za Republiko Slovenijo. Naj ga ne bo strah zahtevati, naj ga ne bo strah predložiti tistega, kjer bi lahko kaj dobili, in naj to naredijo tudi vnaprej. Jaz upam, da bo zdaj, ko je sprememba na vidiku, kaj bolje. Predvsem pa naj se naša vlada, vsaj nekatera resorna ministrstva vendarle zbudijo in naj tam, kjer se da dobiti denar od Evrope, le-tega tudi dobijo. Tako počnejo vse ostale pristopnice v Evropsko unijo, Slovenija je edina, ki tega ne izkorišča. Hvala lepa.
Kolega Džuban. Kolega Jerovšek, vi nimate besede.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bom glasoval za ta predlog zakona. To je zakon, ki je formalno v tretjem letu predpristopnega obdobja za področje kmetijstva in zagotavlja ne veliko sredstev. Gre za milijardo, dve, kar je, za katere je namen predpisan. Mi sicer lahko nekoliko širimo upravičence za te namene v primerjavi z dogodki, ki so se zgodili v letošnjem letu, gre za elementarne nesreče, pa ne predstavljajo nič, ker je seštevek dogodkov desetkrat večji, kot so razpoložljiva sredstva, o katerih bomo glasovali. Hvala lepa.
Ne vidim več želje za obrazložitev glasu. Potem takem prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Mir v dvorani! 56 navzočih, 53 za in nihče proti. [[Za je glasovalo 53.]] [[Nihče proti.]] Zakon je sprejet, ta točka pa zaključena. No, sedaj bom prosil do konca seje za pozornost. Domnevam, da se bomo hitro premikali od odločitve do odločitve in vas prosim za pozornost pri glasovanju. Najprej bomo šli na 30. TOČKO DNEVNEGA REDA - POTRDITVE URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Ta prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba in jih zbor potrdi brez razprave. Najprej bomo prešli na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: da se potrdi uradno prečiščeno besedilo zakona o prekrških zoper javni red in mir. Glasujemo. Prosim za pozornost. Glasujemo, smo sredi glasovanja, prosim za pozornost in mir v dvorani. 56 navzočih, 47 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[1 proti.]] To besedilo smo potrdili. Odločali bomo o sklepu, da se potrdi uradno prečiščeno besedilo zakona o kazenskem postopku. Glasujemo. 54 navzočih, 44 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[2 proti.]] Uradno prečiščeno besedilo smo potrdili. Predlagam enak sklep za uradno prečiščeno besedilo zakona o bančništvu. Glasujemo. Prosim za pozornost. Smo sredi glasovanja. Zakon o bančništvu. Potrditev uradnega prečiščenega besedila. Prosim. 54 navzočih, 44 za, 2 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[2 proti.]] Sprejeto. Predlog o sklepu, da se potrdi uradno prečiščeno besedilo zakona o predhodnih sestavinah za prepovedane droge. Glasujemo. 55 navzočih, 47 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[2 proti.]] To navedeno prečiščeno besedilo je sprejeto. Gremo naprej na sklep o prečiščenem besedilu zakona o kemikalijah. Glasujemo! Zakon o kemikalijah. 55 navzočih, 48 za in dva proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 2.]] Ta sklep je potrjen. Naprej sklep o uradnem prečiščenem besedili zakona o kozmetičnih proizvodih. Glasujemo! Kozmetični proizvodi. 55 navzočih, 43 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Sklep je sprejet. Imamo predlog sklepa, potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2003 in 2004. Glasujemo! Potrditev prečiščenega besedila. 55 navzočih, 44 za in 6 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Prosti 6.]] Sprejeto je. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa, potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o policiji. Glasujemo! Zakon o policiji, prečiščeno besedilo. 49 navzočih, 39 za in 5 proti. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 5.]] Sprejeto. Imamo predlog sklepa o prečiščenem besedilu zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Glasujemo! Starševsko varstvo in družinski prejemki, smo sredi glasovanja. 54 navzočih, 46 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 1.]] Sprejeto. Prečiščeno besedilo zakona o vojnih veteranih. Glasujemo o sklepu za potrditev uradnega prečiščenega besedila zakona o vojnih veteranih. 53 navzočih, 42 za, 5 proti. [[Za je glasovalo 42]] [[Proti 5.]] Sprejeto. Sklep o potrditvi uradnega prečiščenega besedila zakona o deviznem poslovanju. Glasujemo! Prosil bom za malo več pozornosti! Mir v dvorani. Še enkrat bomo drugič odločali o potrditvi uradnega prečiščenega besedila zakona o deviznem poslovanju. Odločamo! V drugo odločamo, prosim za pozornost. 56 navzočih, 47 za in 1 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[1 proti.]] Sprejeto. Še pet takšnih sklepov nas čaka. Najprej o prečiščenem besedilu zakona o prevozih v cestnem prometu. Glasujemo. Zakon o prevozih v cestnem prometu. 51 navzočih, 43 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[2 proti.]] Sprejet. Predlog prečiščenega besedila zakona o vrtcih. Glasujemo, zakon o vrtcih. 52 navzočih, 44 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[2 proti.]] Sprejeto. Zakon o zunanjih zadevah, prečiščeno besedilo. Glasujemo, zakon o zunanjih zadevah, prečiščeno besedilo. 52 navzočih, 46 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[2 proti.]] Sprejeto. Še dva sklepa. Najprej zakon o sistemu plač v javnem sektorju, prečiščeno besedilo. Glasujemo. 55 navzočih, 47 za in 6 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[6 proti.]] Sprejeto. In še zadnji sklep o prečiščenem besedilu zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja. Glasujemo. 55 navzočih, 46 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[2 proti.]] Ta točka je zaključena. In zdaj smo zares pri zadnji, 31. TOČKI DNEVNEGA REDA. Tudi tukaj imamo nekaj glasovanj. Prosim za pozornost. Na vrsti so MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Sodni svet je državnemu zboru predložil 8 predlogov o izvolitvi v sodniško funkcijo. In sicer na sodniška mesta šestih okrajnih sodnic na Okrajnem sodišču v Ljubljani in Mariboru in višje sodnice na Upravnem sodišču Republike Slovenije. Želi kvalificiran predlagatelj besedo? Predsednik komisije? Ne. Potem prehajamo na odločanje. Najprej bomo odločali o predlogu sklepa o izvolitvi na sodniško funkcijo, gospe Urške Gašperin, na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Prosim za pozornost, smo sredi glasovanj. Ta predlog smo sprejeli. 55 navzočih, 43 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 4.]] Predlog je sprejet. Odločali bomo o predlogu sklepov o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Urške Kusič na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Gospe Uršek Kusič. Prosim za pozornost. 56 navzočih, 46 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 3.]] Odločitev je sprejeta. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Junike Marflak na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Gospa Junika Marflak za sodniško mesto okrajen sodnice na okrajnem sodišču v Ljubljani. Ta sklep smo sprejeli. 53 navzočih, 44 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 4.]] Ta sklep je sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospoda Mateja Paplerja na sodniško mesto okrajnega sodnika na okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Gospod Matej Papler za sodniško mesto v Ljubljani. 56 navzočih, 46 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Sklep je sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Valerije Štern na sodniško mesto okrajne sodnice na okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. 56 navzočih, 46 za, 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Sklep je sprejet. In končno prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o izvolitvi na sodniško funkcijo gospe Janje Žejen na sodniško mesto okrajne sodnice v Ljubljani. Glasujemo. Prosim za pozornost. 57 navzočih, 46 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 4.]] Sklep je sprejet. Odločali bomo še o predlogu sklepa o izvolitvi na sodniško funkcijo mag. Andreje Veselič na sodniško mesto v Mariboru. Glasujemo. 58 navzočih, 48 za in 4 proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 4.]] Sklep je sprejet. Še ena odločitev nas čaka. Prehajamo na odločitev predloga sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Slavice Ivanovič Kocelj na sodniško mesto višje sodnice na Upravnem sodišču Republike Slovenije. Glasujemo. 60 navzočih, 47 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ta sklep je sprejet. Sedaj prehajamo na predlog sklepa o razrešitvi gospe Nevenke Cukolj Mavec s funkcije članice računskega sodišča Republike Slovenije. Od kvalificiranih, torej razpravljavcev se je za besedo prijavil kolega Kelemina, v imenu poslanske skupine SDS. Prosim, imate besedo.
Hvala lepa za besedo. Ob tem predlogu za razrešitev oziroma vloge, ki so jih podale dve članici oziroma vrhovne državne revizorke v naši poslanski skupini dejansko prihaja do vprašanj, zakaj je dejansko do teh odstopov prišlo. V enem primeru je sicer navedeno, da zaradi osebnih razlogov, v enem primeru pa ni navedeno, iz kakšnih razlogov. Nam je pa iz zanesljivih virov znano, da od uveljavitve tega novega zakona o računskem sodišču, na računskem sodišču dejansko vladajo neke čudne razmere. Iz zanesljivih virov vemo, da ti dve predstavnici odstopata zaradi nevzdržanih razmer oziroma stanja, ki na računskem sodišču vlada glede vrhovnih državnih revizorjev. V naši poslanski skupini menimo, da bi se državni zbor ne glede na to, da se ne sme vmešavati v delo računskega sodišča, moral pozabavati s tem, kako računsko sodišče v resnici funkcionira. Kajti, državni zbor po zakonu, ki mu postavi, ima pravico vedeti in se vmešavati v to ali računsko sodišče funkcionira pravilno, transparentno, pošteno, pravično in ali so delovni odnosi tudi tam takšni, kakršni morajo biti, vzdušje takšno, kakršno mora biti, da so potem tudi rezultati, ki jih državni zbor zahteva in jih potrebuje za svoje delo, relevantni. Nam je iz zanesljivih virov jasno, da se vrši na državne revizorke izredno hud pritisk pri odločanju v posameznih zadevah, da se jim daje natančna navodila, kako morajo vršiti preglede, in tako naprej. Skratka, odkar imamo v veljavi nov zakon, so stanja na tem področju dejansko nevzdržna. In to ni samo pripomba teh dveh revizork, ki zdaj odstopata - seveda tega nista nikjer navedli - to bi lahko potrdili tudi drugi državni revizorji. Vendar zaradi ljubega miru in zaradi pravice, ki je ne izrazijo, tam dejansko vlada neko čudno stanje, neki čudni vplivi, zunanji vplivi na računske sodnike oziroma na vrhovne državne revizorje. In potem se lahko samo vprašamo, kakšni so ti rezultati, ki jih potem dobimo v državni zbor. O tem se nihče ne vpraša. [[Oglašanje iz dvorane.]]
Mir! Nimate besede, kolega Zlobec. Kolega Kelemina, prosim. [[Oglašanje iz dvorane.]] Prosim, kolega Kelemina, vi imate edini besedo.
Se opravičujem. Ne vem, zakaj se gospod Zlobec zdaj na tak način tukaj razburja. On itak že celo življenje živi na račun davkoplačevalcev. Ne vem, kaj bi rad.
Prosim! Prosim, dajmo se vzdržati izjav. Prosim.
Saj ima vse že od rojstva do smrti postlano.
Prosim! Prosim, kolega Kelemina.
Skratka, dejansko bi se državni zbor moral s temi vprašanji pozabavati. Vendar očitno večina, ki jo imate tam na oni strani, o teh vprašanjih noče razpravljati in vam je malo mar, kakšne podatke računsko sodišče daje državnemu zboru. Tudi tu so elementi korupcije in vseh ostalih vprašanj, o katerih smo maloprej razpravljali, prav gotovo prisotni. Če vrhovni državni revizorji ne morejo svojega dela opravljati tako, kot je v skladu z zakonodajo, kot je v skladu z ustavo, potem so prav gotovo tudi v tem elementi dovoljevanja in omogočanja tudi korupcijskih postopkov, o katerih smo ravno prej govorili. Skratka, osebno in v naši poslanski skupini bi želeli, da se dejansko vprašamo, zakaj se to v računskem sodišču dogaja. Hvala.
Odločali bomo o sklepu o razrešitvi. Prosim, kolega Jerovšek, proceduralno, prosim.
Gospod predsednik, kolegice, kolegi. O tem, kar je bilo sedaj povedanega, jaz se s to točko nisem ukvarjal, ampak sem pa že slišal tudi, o
Mir v dvorani!
[[...]]napadih na neodvisnost odločanja vrhovnih državnih revizorjev. To so zastrašujoče informacije in jaz predlagam, da se tema dvema vrhovnima državnima revizorkama da možnost, če želita, da obrazložita svojo potezo, kajti to bo znatno pripomoglo k nadaljnjemu delovanju računskega sodišča. Mislim, da je računsko razsodišče paralizirano. O teh, ker so se pritiski, to pa je znano, države, posameznih ministrstev, na računsko sodišče vršili, in če hočemo popraviti stanje, moramo biti v tej točki izredno pozorni do slednjih. Tudi predsednik računskega sodišča bi lahko sedel tukaj, ob tako pomembni točki. To je neresno ravnanje in prekinimo to točko in omogočimo, da nam, če želijo seveda, jaz ne vem, če si upajo in želijo. Vem, da je to nevarno početje, če bi prišle sem, vendar to možnost jim moramo dati in prosim, da jim to možnost dejansko omogočimo. Hvala lepa.
Glejte, tega vašega predloga ne bom dal na glasovanje in bom tudi povedal zakaj. Ta predlog ni sedaj prišel v državni zbor in ni res, da ga nihče doslej ni obravnaval. Obravnavala ga je mandatno-volilna komisija. Tako da tudi tam, ali tukaj, bi lahko, če bi bil tak predlog, slišali stališče. Menim, da torej ta vaš predlog ni utemeljen. Prosim, pojasnil sem, zakaj. In sprašujem kolega Podobnika, ali ima tudi proceduralni predlog ali stališče? Prosim, kolega Podobnik.
Gospod predsednik, v razpravi pri tej točki dnevnega reda je poslanski kolega Kelemina izjavil, da je lahko eden od razlogov za odstop dveh članic računskega sodišča tudi v tem, da se je na njiju vršil pritisk pri njunih odločitvah. Če bomo šli mimo tega stališča, kot da nihče nič ni rekel, potem ne vem, če bomo ravnali odgovorno. Besede so bile povedane tukaj, na seji državnega zbora, jaz sem jih slišal. [[Oglašanje iz dvorane.]]
Mir. Ne, čakajte, mora biti poslovniško stvar formulirana tako, da ne bomo delali nobenih presedanov niti izjem. Prosim za mir v dvorani! Imate možnost, da kot poslanska skupina predlagate preložitev na eno izmed naslednjih sej. Drži? In to možnost je mogoče predlagati. Zakaj tega ne storite? Prosim, kolega Anderlič, ste želeli besedo? Prosim, kolega Anderlič.
Jaz bom podprl ta predlog, pa ne zaradi tega, ker bi želel, da se razreši ena ali druga revizorka, ampak preprosto zaradi tega, ker je to njuna pravica, ene in druge - da se ne bom dvakrat oglašal -, da se prijavita, da opravljata to funkcijo in da tudi odstopita, če tako želita. In to sta storili, to je njuna pravica. Jaz tudi verjamem, da je to lahko celo absurd, da moradržavni zbor odločati o razrešitvi. Če nekdo nepreklicno odstopi z neke funkcije, pomeni, da tega dela ne želi več opravljati. In bi najbrž bilo bolje [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] To nima veze s poslovnikom, gospod Kelemina.
Mir v dvorani! Mir v dvorani, kolega Kelemina!
In ker je res narobe, da se smešimo tukaj. To vajo smo vzeli že na mandatno-volilni komisiji, bilo je vse pojasnjeno in tudi odločeno. Bila je javna seja, bilo je sporočeno vsem, tudi tema dvema kandidatkama, predsedniku in tako naprej, da se bo odločalo na komisiji, in obveščeno, na dnevnem redu te seje državnega zbora danes. Če želite razpravljati o razmerah na računskem sodišču, potem imate vse možnosti, da v okviru poročil, ki jih računsko sodišče daje, v okviru točk, ki jih želite sami predlagati, pripravite gradivo, ki bo utemeljeno in bo izkazovalo te vaše trditve v pismeni obliki. Ustrezno delovno telo jih bo obravnavalo in če bodo razmere take, prav gotovo tudi državni zbor. Nikakor pa ni dobro in v ponos ali kakorkoli že temu državnemu zboru, da kar napovprek govorimo, kako se je nekaj izrednega in izjemnega zgodilo in da zdaj te gospe odstopajo. Imajo pravico, in naša dolžnost je na osnovi zakona, da o tem glasujemo. Če ne bomo razrešili, bomo pač enkrat kasneje morali razrešiti, ampak bomo povzročili problem v računskem sodišču, kajti ti dve sta nepreklicno odstopili, novega postopka pa ne bo in to bi bilo slabo.
Prosim za mir v dvorani. Vsak od vas, od nas, ima enake možnosti, da uporabi poslovnik. Povedal sem že, kakšna je poslovniška možnost. Če bo vaša poslanska skupina to predlagala, bom dal najprej na voljo poslanskim skupinam, da se glede predloga opredelijo v treh minutnih razpravah, če bodo tako želeli in potem je odločanje. Kolega Jelinčič ste imeli proceduralni predlog? Kajti drugače ni možna razprava, ta je zaključena.
Ja, proceduralni predlog.
Prosim.
Najprej bi pa pojasnil. Dejstvo je, da računskega sodišča tako ali tako v Republiki Sloveniji nihče ne upošteva. Dejstvo je, da negativna mnenja, ki jih je podalo računsko sodišče, nikogar ne skrbijo in ne vlečejo nobenih konsekvenc. Dejstvo je, da si ministrstva s tistimi dokumenti, kjer je računsko sodišče ugotovilo množico nepravilnosti, po domače rečeno, nekaj obrišejo. Žal se take zadeve dogajajo v Republiki Sloveniji in jaz razumem skrb nekaterih kolegov poslancev, ki jim ni do tega, da bi se to dogajalo še naprej. Tudi v poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke smo enakega mnenja in sodimo, da če že imamo računsko sodišče, naj bo to kompetentna ustanova, ne pa da, tako kot je že bilo rečeno, dobri revizorji in poštene revizorke bežijo iz te ustanove zaradi tega, ker se ne da delati. Poslanska skupina Slovenske stranke predlaga, da izvedemo razpravo o tej točki.
Ne. Tak predlog, procedura seveda ni relavanten in to veste. Vas prosim, da upoštevate poslovnik. Prosim za mir v dvorani. Zdaj, najprej želite dati ta proceduralni predloga v skladu s 74. členom, kolega Cukjati? Da, dajete ta predlog, da se predloži odločitev na eno izmed [[...]]Dobro.
Dovolite, da ga izustim in to obrazložim.
Prosim.
Naša poslanska skupina predlaga, da se glasovanje pod to točko prenese na naslednjo sejo. In sicer obrazložitev je pa naslednja. Ena članica računskega sodišča je obrazložila, da gre za osebne probleme. Druga članica ni obrazložila svoje pobude. Gre za nekatere namige, da je v ozadju marsikaj, kar bi nas moralo skrbeti in mi bomo poprosili obe članici računskega sodišča, da, v kolikor sta pripravljeni, da dodatno obrazložita svoj odstop. Kajti, kar dve od osem članskega kolektiva in dva meseca pred zaključkom mandata je zaskrbljajoče, zato predlagamo, da državni zbor sprejme sklep, da se o tem glasuje na naslednji seji.
Ta predlog je tako, kot vsi drugi predlogi v skladu s 74. členom, in bomo o njem takoj odločali, potem, ko bodo, če bodo tako hotele poslanske skupine, sporočila svoja stališča. Še enkrat moram pojasniti. Ta predlog ni bil danes vložen v državni zbor, o njem je odločala mandatno-volilna komisija in je sedaj pred odločitvijo v državnem zboru. Je pa ta predlog vaš v skladu s poslovnikom. Sprašujem, želi kakšna poslanska skupina obrazložiti svoj glas? V imenu poslanskega kluba LDS, kolega Školč.
Jaz menim, da bomo naredili veliko napako, če bomo opravili to preložitev. Tu ne gre samo za to, sploh ne gre za to, da bi mi lahko razpravljali na ta način o razmerah na računskem sodišču, kot bi lahko razpravljali, če bi kdo od poslancev ali delovnih teles pripravil na to temo ustrezen material. Vi veste, da imamo, bolj ali manj z redkimi omejitvami, vsi biti pravico voljeni in izvoljeni in seveda sestavni del te pravice je, da tudi prenehamo neki mandat. Sam ne bom razlagal o okoliščinah v tem primeru, ker niti to ni, bom rekel, hudo relevantno, ampak zakon je, bom rekel, toliko neroden, da moramo tudi takrat, ko nekdo nepreklicno odstopi, to sprejeti na znanje. Sedaj se pa seveda sprašujem ali je mogoče, če nekdo pove, da izstopi iz osebnih razlogov, da njemu ne verjamemo oziroma v tem primeru njej, verjamemo pa gospodu Kelemini, ki pravi, da ima neke druge podatke, ki jih mi ne poznamo. To pomeni, da na neki način postavljamo pod vprašaj verodostojnost ene in druge izjave. Druga okoliščina, ki jo je pač potrebno povedati, pa ne bi sedaj spet o teh dveh imenih, je, da se mandat izteka v parih mesecih. Tretja okoliščina je, da nekdo od teh prosi za razrešitev tudi zato, da bi lahko registriral svojo poslovno dejavnost. Mi ne bomo naredili velike usluge, če bomo to preložili, ker bomo nekoga onemogočili v tem, kar bi rad počel, ne more pa početi, če ni tu na formalen način razrešen. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]
Kolega Jerovšek.
Ni potrebe, o tem smo se pogovarjali na mandatno-volilni komisiji. Tam je bilo povedano bistveno več, kot je v tem trenutku. Jaz seveda obžalujem, da glede na ta velik interes niste prebrali teh diskusij niti se pozanimali pri ljudeh, ki so o tem diskutirali, ampak opozarjam, pa tudi na to [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]da s tem če odložimo to želeno razrešitev, posegamo v pravice teh dveh gospa. In iz tega zadnjega razloga sem za to, da mi to opravimo. Če pa gospod Kelemina pripravi ustrezen material v katerega se bo podpisal [[...]]
Čas je potekel.
[[...]]mislim, da bomo našli način, da bomo lahko na enem od odborov državnega zbora o tem razpravljali. Neodgovorno je tukaj priti z določenimi insinuacijami, opravičujem se. Jaz se zavedam, da smo sredi nekega proceduralnega prekrška, ampak ni mogoče v bistvu zahtevati [[...]]
Čas je potekel. Moram tudi pri vas, oprostite, minuta čez je [[...]]
Če mi dovolite en stavek?
Zadnji stavek.
Da. Ni mogoče v bistvu zahtevati razprave, ne da bi položili dokumente, na osnovi katerih bi vsi lahko razpravljali in presojali o njihovi verodostojnosti. Hvala lepa in se opravičujem za to kršitev.
Hvala lepa. Ne, proceduralno zdaj ne morete, ker smo sredi obrazložitve stališč poslanskih skupin. Brez problema, preden bomo šli na odločanje, vam bom dal besedo. Ali je želel še kdo? Kolega dr. Bajuk, v imenu poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Mandatno-volilna komisija je o tej stvari razpravljala. Jasno je bilo tudi obrazloženo, da zakon ne zahteva, ne zahteva obrazložitve. Res je, - ena vrhovna revizorka je obrazložila in sicer, da so to, zaradi svojih osebnih razlogov. Drugi pa nima nobene obrazložitve. Menim da, res je, da kolega Školč govori, da bi posegali v pravice teh kandidatk, to se pravi obeh, ki odstopata, vendar je pa tudi pravica tega državnega zbora, da svojo dolžnost, ki jo ima po zakonu, tudi izvede na najbolj primeren način. Menim, da bi bila možnost, ki bi jo s tem nudili, da bi vsaj ta kandidatka, ki ni obrazložila svoje odločitve, tudi to napravila, da bi bila pozitivnaza našo odločitev. Torej, mi bomo glasovali za. Hvala lepa.
Kolega Jerovšek. Zdaj vam bom dal besedo, ampak ne za proceduralni predlog. Za stališče poslanske skupine. Prosim. In ne parlamentirajte, prosim, z [[...]]ki vam ne morejo odgovarjati.
Na isto temo kot je gospod Bajuk. Namreč, tudi v imenu naše poslanske skupine, glede na to, kar je govoril gospod Školč, da bi posegli v osebne pravice. In zahtevamo pojasnilo, ali je to res. Če smo mi te osebe izvolili, po naših poslovniških določitvah, mislim, da jih imamo tudi pravico razrešiti, po tem, kar predvideva naš poslovnik in dovoljuje. In jaz se čudim, da predsednik Kviaz-a govori, da bi mi s tem posegli v osebne pravice. Jaz mislim, da to nikakor ne drži. Mi jih imamo pravico, v skladu z našim poslovnikom, z vsemi določili, ki jih naš poslovnik predvideva, razreševati. Prosim, da pravniki dajo tolmačenje. Ali je to res?
Mir v dvorani.
Ker potem je to, če to ni res, je zastraševanje drugih poslancev. In vplivanje na njihovo odločitev je [[...]]
[[...]]obrazložitev glasu, ne polemika.
Ampak to je zelo važno. Zagotovite pravnike, naj razložijo.
Ni za to nobene potrebe. Poglejte, v skladu s proceduro je bil dan predlog. Obravnavala ga je mandatno-volilna komisija, predložila zboru v odločanje. Mir v dvorani!
[[...]]če to ni res, je zastraševanje drugih poslancev in vplivanje na njihovo odločitev je kršenje [[...]]
Obrazložitev glasu. Ne polemika!
[[...]]osnovnega pravila, da smo neodvisni. Ja, no, ampak to je zelo važno. Da pridobite pravnike, da razložijo.
Ni zato nobene potrebe. Poglejte, v skladu s proceduro je bil dan predlog, obravnavala ga je mandatno-volilna komisija, predložila zboru v odločanje. Tukaj je bil v skladu s proceduro, s 74. členom, dan predlog, da se stvar preloži na eno od naslednjih sej. Če bo predlog sprejet, bom to tudi storil, drugače bomo danes odločali. In to je ravnanje v skladu s proceduro. Še kakšna poslanska skupina? Ne? Potem bomo odločali o predlogu poslanske skupine SDS, da preložimo to odločanje na eno izmed prihodnjih sej. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Na naslednjo. Glasujemo. Glasujemo o tem proceduralnem predlogu. Mir v dvorani! 53 navzočih, 16 za in 34 proti. [[Za je glasovalo 16.]] [[34 proti.]] Ta predlog ni dobil potrebne podpore, zato bomo sedaj prešli na glasovanje o predlogu za razrešitev. Obrazložitev glasu. Kolega Kelemina, prosim.
Ja, hvala lepa. No, jaz bom glasoval seveda proti. Ker določene stvari seveda ne morem izdati, tudi ne virov, od katerih dobivam določene podatke. To je razumljivo, ampak definitivno pa je - no vi se kar smejte, gospod [[...]]
Prosim, ni polemike. Obrazložitev glasu.
[[...]]definitivno pa je, resnično problemi na računskem sodišču v tej smeri obstajajo in sta ti dve predstavnici računskega sodišča morali oditi zaradi nevzdržnih razmer na računskem sodišču. In logično je, da sedaj oni dve, ali pa še tudi kateri drug, ki je tam zaposlen, dokumentacije, o kateri govori gospod Školč, ne bodo dali. Ker ne morejo, ker se vsi vas bojijo kot hudič križa. Edino jaz se vas ne bojim, ker mi ne morete čisto nič. Vsi ostali se vas pa bojijo in ne bo nihče dal nobenega podatka, ker vedo, da bodo morali naprej delati. Pravite, sedaj da bodo dobili, neke nove dejavnosti, se bodo odpirale. Ja, pa saj jih boste uničili, če bodo kakršenkoli podatek dali. Se sploh zavedate, ljudje v naši državi mogoče sploh ne vedo, kakšen teror se v tej državi zganja. Komunisti niso delali nič proti temu, kar se dogaja danes. Vsako delovno mesto, vsaka pozicija, čisto vse je pod nadzorom, vse je načrtovano. To, kar je tukaj, tega ni nikjer na svetu, se meni zdi. Sam bom sicer poskušal te podatke pridobiti, če mi pa ne bo uspelo, bo pa samo zato,ker v mafijski družbi seveda dokumentov ni, tam je samo denar na mizi, pištola pa pod mizo. Hvala lepa.
Prosim za mir v dvorani. Za večino nas je to dvanajsta ura tukaj in v hiši, ampak to ne opravičuje, da bi dajali izjave, ki niso primerne. Kolega Partljič, prosim.
Seveda bom podprl ta odlok, ker me pravzaprav vsi ti odgovori niso zelo prepričali. Bilo je povedano, da je možnost, da se da na dnevni red s pripravljenim gradivom vprašanje računskega sodišča, če ne prej, ko bomo nove tu imenovali, in bi se s tem popolnoma strinjal. To, kakšni pritiski - jaz ne morem priti v gledališče, da mi ne bi vsi razlagali, kako jih direktor "zajebava".
Prosim, kolega.
Ne morem priti v zbornico, da ne bi rekli, da ni mogoče delati, ker imajo takega ravnatelja. In pravzaprav kamorkoli se človek obrne, so ti razlogi taki. In tu je treba imeti vendarle nekaj v rokah, ne pa na račun takih govoric.
Dobro. Kolega Džuban, obrazložitev glasu. Prosim, da ni polemike.
Ne, ne bom polemiziral. Glasoval bom za oba predloga sklepov, ker pri nobenem ne vem, za koga glasujem. V razpravi, ki je bila, tudi nihče ni govoril o nikomer, vse je bilo samo narobe. In bi se lahko zgodilo, če bi glasoval proti kateremu od sklepov, da bi glasoval prav nasprotno. Ena članica je obrazložila, zakaj odstopa, druga ni, mi pa govorimo vse povprek in glasujemo vse proti in se zgodba malo že spreminja v Babilon ko nam je vse narobe, nam nič ne paše in smo vse proti. Kdo pa je v tem trenutku povedal, da bo proti zato, ker je ta članica, z imenom in priimkom, izjavila to - saj ne vemo! In tisti, ki nas spremlja - škoda, da ni zdaj neposrednega prenosa - bi si lahko spet svoje mislil, tako kot smo včeraj imeli tudi nek čuden sklep o neki izredni razpravi v tem državnem zboru. Glasoval bom za oba predloga, ker tako, kot izgleda, tudi vsi drugi, ki razpravljajo o tem, ne vedo natančno, za koga glasujejo. Hvala lepa.
No, zdaj imamo samo en predlog sklepa. Gre za razrešitev gospe Nevenke Cukon Mavec. Potem pa še drug, tako da glasujemo ločeno, da ne bo nesporazumov. Najprej o tem predlogu sklepa odloča državni zbor. Glasujemo o predlogu sklepa o razrešitvi gospe Nevenke Cukon Mavec. Prosim za pozornost. 57 navzočih, 43 za in 2 proti. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 2.]] Ta predlog sklepa je bil sprejet. Sedaj imamo predlog sklepa o razrešitvi gospe Ane Praprotnik funkcije članice Računskega sodišča Republike Slovenije. Želite besedo? [[Nihče.]] Potem bom dal to odločanje torej na glasovanje. Glasujemo. Sklep o razrešitvi je na glasovanju, prosim za pozornost. 57 navzočih, 40 za in 8 proti. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 8.]] Predlog sklepa je sprejet. Ta točka je zdaj zaključena. Smo pri 3. točki dnevnega reda - tretji obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na dodano vrednost. Dober večer. Mimogrede, tako zgleda pregled, ki ga bomo pogosteje uporabljali pri nadaljevanju sej ob glasovanju. Zdaj ga ne uporabljamo zato, ker je potem pri glasovanjih nekaj več časa potrebnega za prehod na nadaljevanje. No, zdaj smo pri tretji obravnavi predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na dodano vrednost. Mi smo vtorek opravili drugo obravnavo, v tej obravnavi so bili sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov in na osnovi 138. člena poslovnika bomo zdaj opravili tretjo obravnavo. Dal bom najprej besedo [[...]]prosim za mir v dvorani! Najprej bom dal, če tako želi. V začetku obravnave, torej ni bilo vloženih amandmajev, zato bomo zdaj opravili razpravo o predlogu zakona v celoti. Sprašujem, želijo kvalificirani predlagatelji besedo? Vlada? Ne. Želi kdo drug besedo? Potem bomo sedaj odločali o predlogu zakona v celoti. Nihče me ni obvestil o tem, da bil predlog besedila neusklajen. Tako odločamo o zakonu v celoti. Glasujemo o zakonu v celoti. Mir v dvorani. Navzočih 56, 46 za in 3 proti. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 3.]] Zakon je sprejet. Potem imamo tukaj na isti način 5. točko dnevnega reda, tretjo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o igrah na srečo. Imamo enak razlog, 138. člen poslovnika, ker v drugi obravnavi ni bilo sprejetih več amandmajev kot k desetini členov, smo sedaj pri tretji obravnavi. Želijo kvalificirani predlagatelji besedo? Prosim za mir v dvorani! Drugače bomo odločali o predlogu zakona v celoti. Poslanke in poslanci? Kolega Jerovšek.
Sem proti, bom glasoval proti temu zakonu, ker sem slišal potrditev, da gre pri tem zakonu zgolj za to, da se bo opral denar, ki je bil iz slovenskih igralnic poslan v tujino in bo sedaj na legalen način, opran način prišel kot kapital v domovino. To je žalostno, da na dan, ko govorimo o boju proti korupciji, je žalostna stvar, da sprejemamo tak zakon in da sprejemamo tako strategijo vlade, ki gre točno proti temu, proti boju proti korupciji. Ena najhujših korupcij je bila v igralnicah in sedaj jo legaliziramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Drobnič.
Bom glasoval proti temu zakonu, zato ker ni nobene potrebe, da bi en del igralnic, torej tistih igralnic klasične igre na srečo, dajali tujcem v lastništvo. Tu ni nobene obveznosti glede priključevanja v Evropsko unijo, resne, zato ker je opredeljeno, da se del koncesnine in pa dividenda namenja za razvoj dobrodelnih in humanitarnih ter športnih organizacij. Res ni nobene potrebe. Če smo tako opredelili v naši državi, potem bi tujci tudi to spremenili. Tako imamo še ostali dve skupini iger na srečo, ki gredo po normalni poti v privatizacijo in na tisti pač niso vezane toliko takšne dejavnosti. Zato bom seveda glasoval proti temu zakonu. Zakaj bi vendar neko reč, ki nima dosti povezave s kapitalom, ima pa povezavo s pridobivanjem sredstev iz vloženih pač teh stav in potem seveda od dividend in koncesnine, ki gre za te namene, ki so javnega pomena, javnega značaja. Hvala.
Odločamo o predlogu zakona v celoti. Prosim za pozornost. Glasujemo o zakonu v celoti. 60 navzočih, 44 za in 14 proti. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 14.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zdaj smo pri 6. točki dnevnega reda - tretji obravnavi predloga zako na o splošni varnosti proizvodov. Gre za uporabo 139. člena poslovnika. Prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo o zakonu o splošni varnosti proizvodov. 58 navzočih, 48 za in eden proti. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Zadnja odločitev današnjega dne in tudi seje, to je 7. točka dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o Geometričnem središču Slovenije. Lahko odločimo še o tej temi? Prosim, glasujemo o zakonu o geometričnem središču Slovenije. A, pardon! Prekinjam glasovanje. Prosim. Predzadnja točka je to, se opravičujem, predzadnje glasovanje.
Glasoval bom proti zakonu, kajti iz mnenja vlade in siceršnjega vedenja o tej stvari ni prav nobenih razlogov, da bi tak zakon sprejemali. Gre za to, da se v tem zakonu pravzaprav programsko opredeljuje, kaj naj bi delal nek zavod, neka organizacija, in naj bi za to prejemala tudi državna sredstva. To geometrično središče ne sodi v nobeno kulturno dediščino ali naravno vrednoto, ampak gre sedaj po korigiranem predlogu, najprej bi bila celo točka določena, sedaj po korigiranem predlogu, kajti točka se ni dala določiti, za odkup neke parcele, na kateri naj bi se dogajali protokolarni dogodki in seveda, da bi vsako leto to bila postavka v državnem proračunu. Vsi dogodki, vsi programi, ki se odvijajo in dogajajo tam, se lahko skozi programe, ki jih razpisuje, najsibo kulturno ministrstvo in nekatera druga ministrstva, izvajajo in tudi financirajo iz državnega proračuna. Nikakor pa ni smiselno sprejemati zakonov, ki bodo pravzaprav odsevali nekaj, kar bo [[...]]
Mir!
[[...]]odstopalo od splošnih načel, kaj je tisto, kar je narodnostno, nacionalno, vsedržavno in tako naprej, kar naj bi se pripisalo v tem zakonu. Veliko je razlogov najbrž, da bi to območje postalo krajinski park ali karkoli drugega. Nikakor pa ne samo uzakonjenje neke točke, ki sedaj niti ni določena točka, ampak je neko ožje področje in zato naj bi pravzaprav nastal javni zavod in se uvrstil na spisek za državna sredstva in mislim, da takega zakona ne potrebujemo.
Ali sem prav videl, kolega Rokavec? A, kolegica Širca. Prosim.
Jaz sem pazljivo spremljala razpravo ob tem zakonu in moram reči, da tudi poskušala na osnovi te razprave opredeliti svoje stališče, ki je bilo zelo ambivalentno na začetku. Ampak vendarle povzetek razprave se je potem utemeljeval na treh, zame zelo spornih, razlogih. Po eni strani se je geometrično središče definiralo kot geografski pojem, potem kot politični pojem, vezan tudi na samo osamosvojitev, potem kot na praktični pojem, kot tisti, ki pač se bi uzakonil, skozi katerega bi se uzakonila neke vrste nagrada za društvo. Na Portugalskem je najjužnejša točka, mislim da gre za Cabo da Roca, opredeljena, ne uzakonjena z zakonom, ampak je opredeljena kot turistična znamenitost, ki ima svoje pač ekonomske in sicer druge razloge, da obstaja. Medtem ko naš zakon opravičuje to, bom rekla področje, z razlogom, da gre za simboliziranje zakoreninjenosti Slovencev na območju Republike Slovenije. In na tem mestu se sprašujem, glede na kaj, če gre za zakoreninjenost Slovencev na območju, glede na kaj se potemdoloča meja, ali glede na državno, politično mejo ali glede na etnično, kar potem pomeni, da bi morali upoštevati tudi zakoreninjenost slovenskega naroda izven območij, ki veljajo skozi državno mejo, se pravi, tudi s Slovenci, ki posegajo na drugo stran meje, na Koroškem in še kje in na jugu države. V tem smislu sem se potem odločila, da ga ne morem podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Partljič, izvolite.
Obrazlagam glas seveda kakor moji predgovorniki, da tega ne bom podprl. Čeprav imam neko nostalgično relacijo do tega kraja. Nekoč sem bil povabljen, da sem tam govoril ob 8. februarju. Tam sem sam sklical nek odbor bralne značke Slovenije, da bi pokazal skrb za vse. Takrat je bilo to na neki, da ne rečem, civilni pobudi pa na nečem, kar je bilo lokalno patriotsko in državno patriotsko, šarmantno se mi je to zdelo, zelo umestno. Ko pa to postaja na nek način z zakonom, od državi potrjeno. se prvič ta del zgublja, drugič pa ne vidim nobenega razloga, da ne bom vložil zakona o stari trti v Mariboru. Ker je velika prireditev vsako leto, iz vse Evrope pridejo vinogradniki, veleposlaniki se udeležujejo in preprosto ne vidim razloga. Mislim, da, če gre komu drugemu kaj po glavi, jaz imam občutek, da gre tu za to, da bi se stvar institucionalizirala na način, da bi se neka sredstva iz države še za to pripeljala. Prepričan sem, da jih to področje potrebuje, ampak seveda z nekimi drugimi argumenti, ne pa s tem argumentom. Zato tega ne morem podpreti, čeprav se bom prireditvam tam rad odzival in upam, da me zaradi tega ne bodo nagnali.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu, gospod Rokavec. Izvolite.
Hvala za besedo. Jaz bom ta predlog zakona podprl. Namreč, dejstvo je, da GEOSS-a ne moremo in tudi izročila GEOSS-a, tako geografskega, zgodovinskega, znanstvenega, narodnega, ne moremo umestiti v noben sistemski zakon. To je dejstvo, to je bilo tudi jasno sporočilo zakonodajno-pravne službe vsem nam, ki smo sodelovali pri pripravi tega zakona. Dejstvo je, da GEOSS kot središčna točka simbolizira enotnost državljank in državljanov Republike Slovenije v procesu osamosvojitve. Od 14. septembra leta 1998, ko so se takratni delegati, skupaj z vsemi župani slovenskih občin odločili na tej točki, da bodo vztrajali pri sprejetju za federacijo spornih amandmajev. In potem so se vsa ta hotenja potrjevala v vsem tem času naprej. Slovenija je ena redkih držav na tej zemeljski obli, ki lahko izračuna svojo težiščno, središčno točko. In Slovenija ima tudi že svojo zgodovino iz Karantanije, iz pač knežjega, vojvodinskega prestola. In Sloveniji pri vstopanju v Evropsko unijo prej koristi kot škoduje sprejetje tega zakona. Namreč, s tem zakonom bo država dodala še dodatno potrditev svoji narodni biti in tudi utrjevanje te biti pri vstopanja v evropske integracije - poleg tega, pa seveda, namenila minimalna sredstva za tisto, kar pri drugih zakonihsprejemamo [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]v tem državnem zboru za skrb za nadaljnji razvoj GEOSS-a. Ob tej priliki pa mi dovolite samo še en stavek, da bi se zahvalil kljub vsemu vsem sopredlagateljem, ki pa prihajajo iz vseh poslanskih skupin, ki ste se pridružili k temu projektu. In kljub vsemu, pozivam, kljub tem pomislekom, da podremo ta zakon, ker mislim, da bo v ponos naši državi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu gospod Avšič. Izvolite.
Hvala lepa. Sem menda eden redkih poslancev, ki je dal že v smem začetku razprave o tem zakonu svoje pripombe z vidika, ki ga ni danes nihče omenjal. Jaz se sicer z vsemi razlogi, ki so jih moji poslanski kolegi že povedali, iz moje poslanske skupine, strinjam. Vendar pa gre nekako mimo nas, da uzakonjamo geografski pojem, izračunan na temelju državnih mej oziroma republiških mej, ki so veljale v SFRJ leta 1981. Na odboru za infrastrukturo smo do neke mere sicer popravili ta zakon tako, da ne gre več za geometrično točko, ampak gre za parcelo, ki določa to območje, vendarle ni bilo moje mnenje upoštevano, da bi kazalo zapisati, da gre za to središčno točko kontinentalnega dela Republike Slovenije. Ozemlje Republike Slovenije ni samo kontinentalni oziroma kopenski del Slovenije, pač pa je tudi ozemlje, prekrito z morjem in predstavlja tako imenovan morski del države, ki pa ni določen. In moj pomislek k temu je, da seveda lahko z uzakonjanjem tega naredimo nek prejudic, ki ima lahko v bodočnosti, upam da ne, lahko pa ima tudi kakšne nezaželene učinke. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še obrazložitev glasu, gospod Horvat, če sem prav [[...]]ne. Hvala lepa. Slišali smo torej obrazložitve glasov in lahko [[..]]Prehajamo torej na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih nas je 56, za je glasovalo 36 proti 18. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Opraviti moramo še uskladitveni postopek, in sicer prehajamo na prekinjeno 13. točko dnevnega reda, obravnavo zakona o zagotavljanju navigacijskih služb zračnega prometa. Zaradi sprejetihamandmajev je prišlo do neusklajenosti določb predloga zakona. Vlada kot predlagateljica zakona je predložila uskladitvena amandmaja k 5., 9. in 20. členu zakona. Vse tri ste prejeli na klop. Želi besedo predstavnik vlade? [[Ne želi.]] Kdo od poslanskih skupin? Poslanke in poslanci? [[Tudi ne.]] Najprej bomo odločali o uskladitvenem amandmaju k 5. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 43, proti 3. [[Za je glasovalo 43.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o uskladitvenem amandmaju k 9. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 54, za je glasovalo 42, proti 2. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je tudi ta amandma sprejet. Glasujemo še o zadnjem uskladitvenem amandmaju, k 20. členu. Glasujemo. Navzočih nas je 52, za je glasovalo 47, proti 2. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je tudi ta uskladitveni amandma sprejet. Zato lahko preidemo na odločanje o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih nas je 55, za je glasovalo 50, proti 2. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Predstavnikom vlade se za sodelovanje najlepše zahvaljujem. Spoštovane poslanke in poslanci, zaključujem 29. sejo Državnega zbora Republike Slovenije. Hvala lepa in lahko noč!