Spoštovani poslanci, spoštovane poslanke! Pričenjam nadaljevanje 16. seje državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Franc Capuder, mag. Milan M. Cvikl, Ljubo Germič, mag. Branko Grims, Zmago Jelinčič Plemeniti, Miran Jerič, Aurelio Juri, Stane Pajk, Majda Širca, Jožef Školč, Davorin Terčon, Milenko Ziherl in Barbara Žgajner Tavš. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA - TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZA SPREJEM AVTENTIČNE RAZLAGE 3. IN 5. TOČKE DRUGEGA ODSTAVKA 57. ČLENA ZAKONA O DOHODNINI. Seznanjam vas, da je za skupen čas razprave predvidenih 1 uro in 5 minut. Predlog za sprejem avtentične razlage so v obravnavo zboru predložile poslanske skupine SDS, NSi, SLS in DeSUS. Besedo zato dajem predstavniku predlagateljev za dodatno obrazložitev predloga.
Hvala lepa. Predsedujoči, predstavniki vlade! Cilj predlagane avtentične razlage je bil, da bi se pridelava grozdja in oljk, kakor tudi proizvodnja vina in oljčnega olja iz lastnega pridelka v celoti štela za osnovno kmetijsko dejavnost, ki se obdavčuje po sistemu katastrskega dohodka. Po tedaj veljavnem zakonu o dohodnini se je proizvodnja vina in oljčnega olja iz lastnega pridelka štela kot dohodek iz dejavnosti. Prepričani smo bili, da je vinarjem to povzročalo v praksi nerešljive oziroma bi jim povzročalo, v kolikor bi se to zakonsko določilo uveljavilo v praksi, nerešljive administrativne zaplete, ker bi dohodnino od proizvodnje grozdja plačevali po katastru, za prodajo vina pa bi morali ustanoviti gospodarsko družbo in plačevati davek iz dejavnosti. Predlog avtentične razlage je bil eden od poskusov urediti nevzdržno situacijo. Ni se nam namreč zdelo prav, da bi se kmeta, ki proizvaja vino iz lastnega pridelanega grozdja, postavilo v davčno enak položaj kot trgovca, ki grozdje prosto kupuje na trgu in iz njega proizvaja vino. Veljavna zakonodaja je tako stoletne vinarske hiše enačila z gospodarskimi dejavnostmi brez tradicije kmetijskega duha, splošno uveljavljenih evropskih norm in predpisov o poreklih vina. Pomanjkljivost sedaj veljavne zakonodaje je bila tudi v tem, da je potencirala in povečevala problematiko sivega trga, potrebno je še poudariti, da je obračunavanje in plačevanje davkov po sistemu katastrskega dohodka uveljavljeno v praktično vseh evropskih državah. V času po vložitvi predloga za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 75. člena zakona o dohodnini, je vlada Republike Slovenije pripravila in vložila predlog zakona o dohodnini, ki celovito obravnava in rešuje to problematiko. Zakon je bil v okviru 13. točke 16. redne seje državnega zbora, ki se danes zaključuje, tudi že sprejet. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo kot eni od predlagateljev, da dopolnjeno in že sprejeto besedilo zakonskega predloga zakona o dohodnini v celoti zadošča namenu, ki smo ga kot predlagatelji avtentične razlage imeli, ker celovito in ustrezno rešuje vsebinsko enako materijo. Tako sprejeti zakon daje možnost vinogradnikom, ki so hkrati tudi vinarji in pridelovalcem oljk, ki so hkrati tudi oljarji, da določajo davčno osnovo tudi na podlagi katastrskega dohodka, vendar tako, da se preko povečanega katastrskega dohodka vinogradnikom in plantažnih sadovnjakov omogoči na primeren način tudi obdavčitev dohodka od dodane vrednosti predelave grozdja oziroma oljčnega olja. Poleg vinarjev in oljarjev pa ustrezno obdavčuje ta zakonski predlog tudi čebelarje. Če dovolite, bi podal še kar stališče poslanske skupine do te avtentične razlage. Na osnovi navedenega in po sprejetju novele zakona o dohodnini menimo, da tako za sprejem avtentične razlage ni več razloga, zato bomo kot predlagatelji, in to izjavljam tudi v imenu poslanske skupine, podprli predlog sklepa odbora za finance in monetarno politiko, da se predlog za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini ne sprejme. Hvala lepa.
Hvala. Predlog za sprejem avtentične razlage je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor je na svoji 17. seji, dne 11.2. uvrstil tudi točko avtentične razlage zakona drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini. Potem ko državni zbor na svoji 14. seji, dne 3.3. ni sprejel predloženega sklepa odbora, ki smo ga sprejeli že 15.2., da avtentična razlaga ni potrebna. S tem se je potem postopek nadaljeval. V okviru te seje 11.4. je odbor predhodno obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki s sprejetimi dopolnili sočasno v pretežni meri rešuje v predlogu avtentične razlage izpostavljeno problematiko v zvezi z davčnimi zavezanci, kmeti, vinarji oziroma oljkarji. Zato je bilo na odboru prevladujoče mnenje, da avtentična razlaga ni več potrebna. Tudi predlagatelji so se strinjali, da rešitve, ki jih je prinesla sprememba zakona o dohodnini, v zadostni meri in pravilno rešujejo problematiko vinarjev in kmetov, ker uvajajo dodatno tretjo možnost, da se poleg dohodka oziroma 70% materialnih stroškov uvede še tretja varianta, obdavčitev po večkratniku katastrskega dohodka. Zato je odbor za finance sprejel sklep, ki ga predlaga državnemu zboru, da se predloga za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini ne sprejme. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem tudi predstavniku vlade za uvodno obrazložitev predloga. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je obravnavala predlog avtentične razlage in ji ni nasprotovala. Glede na to, da je bila sprejeta sprememba in dopolnitev zakona o dohodnini, ki je na ustrezen način, po našem mnenju, rešil vprašanje obdavčitve vinarjev, oljarjev in čebelarjev, menimo, da avtentična razlaga ni potrebna oziroma ni razloga za avtentično razlago. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Dr. Mitja Slavinec bo predstavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. V poslanskem klubu LDS ocenjujemo, da gre pri predlagani avtentični razlagi za čisto sprenevedanje koalicije, saj če bi želela rešiti problematiko vinarjev in oljarjev, bi lahko podprla predlog zakona o dohodnini, ki ga je predlagala opozicija prav z namenom reševanja te problematike pri dohodnini za 2005, vendar je bil na matičnem delovnem telesu, žal, gladko zavrnjen. Tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora je obrazložila, da je predlagana avtentična razlaga v nasprotju z namenom in razlogi za avtentično razlago, saj je institut le-te namenjen razreševanju nejasnosti odločb. Prav tako je pri tej avtentični razlagi sporno tudi dejstvo, da čeprav bi matično delovno telo sprejelo sklep o primernosti za nadaljnjo obravnavo, ga ne bi mogli podpreti, saj ni dopustno sprejemati avtentične razlage, ki je retroaktivna in velja za leto in pol nazaj, na kar je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Zaradi navedenega v poslanskem klubu LDS nadaljnje obravnave avtentične razlage ne bomo podprli, saj ni smiselna in še manj potrebna. Ponovno pa pozivamo vlado, naj enako kot proizvodnjo oljčnega olja razbremeni tudi proizvodnjo bučnega olja. Hvala lepa.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Socialnih demokratov. Poslanec Feri Horvat, izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod državni sekretar. To, kar počnemo zdaj, pomeni pravzaprav popravni izpit za vlado in pa za vladno koalicijo. In to početje ne bi bilo potrebno, če bi takrat, ko smo obravnavali vzporedno na isti seji odbora za finance, podprli predlog, ki ga je vložil kolega Janko Veber, ki pravkar prihaja v dvorano, in pa skupaj z drugi poslanci Socialne demokracije. Podpirali so ga tudi kolegi iz Liberalne demokracije. Spomnimo se, da takrat ta predlog ni bil sprejet, da je bil zavrnjen, kljub temu da je zakonodajno-pravna služba zelo jasno predlogo zakona o avtentični razlagi zapisala v svojem mnenje, da je tak način reševanja tega problema pravno nesistemski in neustrezen. Ampak, je pač vztrajala koalicija na svojem. Naš predlog zakona je zavrnila in smo potem prišli v situacijo, kot smo jo doživljali in kot jo imamo. Izgubili smo na času, postavljalo se je vprašanje retroaktivnosti veljavnosti zakona o dohodnini, ki smo ga podprli in je bil sprejet. In naj ob tem še povem, da je rešitev, ki smo jo skupaj s kolegom Vebrom predlagali in podpirali, bila tudi vsebinsko ugodnejša za vinarje in oljkarje, kot je rešitev, ki smo jo sprejeli. Končno glede na to, da je bil zakon sprejet, ki smo ga, pravim, tudi mi podprli, postaja dejansko ta zadeva, ki jo sedaj obravnavamo, avtentična razlaga, tako rekoč brezpredmetna in seveda podpiramo njeno zavrnitev. Upam pa, da bo to v poduk tako vladi kot vladni koaliciji za ravnanje v prihodnje. Hvala.
Hvala vam. Sledi predstavitev stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, poslanec Josip Bajc. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala lepa. Spoštovani predstavnik vlade, kolegice in kolegi! Ker smo poslanci Slovenske ljudske stranke skupaj z nekaterimi drugimi poslanci iskali življenjsko rešitev za neživljenjsko ureditev področja obdavčevanja vinarjev in oljkarjev, kot jo je prinesel zakon o dohodnini iz leta 2004, smo sopodpisali obvezno razlago 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini. Glede na to, da je v postopku, ko je bila že sprejeta ta obvezna razlaga in napotena na matično delovno telo, vlada pripravlja spremembe in dopolnitve 57. člena oziroma zakona o dohodnini, smo poslanci Slovenske ljudske stranke tudi zagovarjali to rešitev, ki je nekoliko širša od same obvezne razlage 57. člena, saj vključuje tudi rešitev obdavčitve oziroma bolj življenjske obdavčitve čebelarjev in glede na to, da smo tudi zadeve uredili za leto 2005, čeprav se nekaterimi zdijo - ta rešitev, ki je uredila neurejeno stanje tudi za davčne zavezance na podlagi sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini, ko smo jo prejšnji teden sprejeli, bomo poslanci Slovenske ljudske stranke, ne glede na to, da smo obvezno razlago podpisali, podprli stališče matičnega delovnega telesa, glede na to, da je postala ta obvezna razlaga brezpredmetna. V tistem času, ko je bila pa sprejeta na državnem zboru, pa je bila še kako predmetna.
Hvala. Stališče poslanska skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil poslanski kolega Srečko Prijatelj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik. Hvala lepa. Kolegice in kolegi. Gre za enako vsebino, kot jo predlaga tudi zakon o dohodnini, zato tudi mi smatramo, da predloženo besedilo za avtentično razlago ni več primerno in potrebno za nadaljnjo diskusijo, obravnavo in potrditev. Hkrati pa bi želeli opozoriti tudi na neurejeno v bistvu problematiko na področju kmetijstva pa tudi na področju v bistvu davkov, kajti vemo, da subvencije za lansko leto niso bile izplačane, letos bodo za lansko in letošnje leto. Vprašanje se odpira, kako bodo kmetje obdavčeni in kakšno stopnjo dohodnine bodo morali plačati. Ravno tako v bistvu je odprto tudi vprašanje celotnega kmetijskega področja, kajti vemo, da ni problem samo v oljkarstvu in vinarski industriji, da je ta panoga najbolj v nazadovanju in da je to vseevropski problem, in zato bi bilo tudi zaželeno, da se kmetijsko ministrstvo bolj angažira na tem, da se pridobi večja sredstva iz tako imenovanih kvot Evropske unije in pa, da se bolj ažurno tudi izplačuje te subvencije, kajti vemo, da subvencije s plačili zamujajo tako za vinogradnike, oljkarje, rejce drobnice in na splošno za celotno kmetijsko področje. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil poslanec Ivan Jelen. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci, gospod predsedujoči. V poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev smo mnenja, da ni vredno podpreti avtentične razlage tretje in pete točke 57. člena zakona o dohodnini. Smatramo, da je takšna razlaga slaba in ni primerna, ker je v njej izražen nacionalni interes, kakor tudi prepoznavnost vinogradništva in oljarstva na Slovenskem. Smatramo, da gre za slab način ohranjanja sistema obdavčenja dohodka oljarske in vinarske predelave, za način, ki je bil že uveljavljen pred letom 2005. Avtentična razlaga ni več potrebna. Ob uveljavitvi te zakonodaje se bo tudi na področju obdavčenja dohodkov iz kmetijske dejavnosti predvsem kmečkih predelovalcev sledilo splošnim načelom obdavčenja dohodkov v smeri enake obravnave zavezanci dohodkov v podobnem ekonomskem položaju ter celovitejšim zajemanjem vseh dohodkov obdavčitve, kar na tak način omogoča manj sorazmerna davčna bremena. V skladu s takšnimi izhodišči se bo kmetijska dejavnost razdelila na osnovno kmetijsko dejavnost in gozdarsko dejavnost, za katere se davčna osnova določa že v sami dohodnini. Predlagamo, da se vse dejavnosti obravnavajo pod enakimi pogoji, ker je to najbolj smiselno in izenačeno v smeri pridobivanja naravnih dobrin. Na takšen način bodo zagotovljeni vsi predpisi ob ugotavljanju dohodnine. Na takšen način se bo lahko ugotovila dohodnina na podlagi vseh povprečnih prihodkov kot tudi stroškov za vsako kulturo, ki bo kazalec dejanske rabe zemljišča in katastrskega razreda, v katerem se bo lahko odražala vsaka posamezna naravna danost. Predlaganega zakona ne bomo podprli, ker je opredeljen že v predlogu zakona o dohodnini, od torka naprej, 25.4.2006, ki ureja tozadevno problematiko.
Hvala. Kolega Franc Sušnik, če sem vas pravilno razumel, je bilo stališče poslanske skupine SDS predstavljeno že pri besedi predlagatelja. Hvala. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo poslank in poslancev o predlogu za sprejem avtentične razlage. Besedo dajem poslancu Janku Vebru. Izvolite.
Hvala za besedo. Avtentična razlaga 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini je danes povsem po nepotrebnem na seji državnega zbora. Namreč, vedeti moramo, da je matično delovno telo že pred časom sprejelo odločitev, da ni primerna podlaga za nadaljnjo obravnavo, saj avtentična razlaga, kot je bila posredovana, po vsebini presega svoj namen, kajti spreminja zakonsko besedilo. In nekako nam je bilo nerazumljivo, da je bil takrat, ko smo razpravljali v državnem zboru o rešitvah, ki so bile podane z zakonom, ki sem ga vložil skupaj s kolegi, zakon zavrnjen, avtentična razlaga pa je v državnem zboru dobila podporo, in zato danes tukaj ta točka dnevnega reda. Zadovoljen sem, da je pravzaprav vlada prišla s svojimi rešitvami in zapolnila to praznino ali pa to neusklajenost pravzaprav z našim poslovnikom ter ustavo, ko bi pač avtentična razlaga po svoji vsebini prerasla svoj namen in rešila problem, ki je bil nekako pričakovan s strani oljkarjev in vinarjev. Žal pa moram pri tem še enkrat poudariti, da je bil naš prvotni zakonski predlog bistveno ugodnejši od tega, kar smo sprejeli nazadnje, kajti nanašal se je le na obdavčenje na podlagi katastrskega dohodka, ne glede na to, ali imaš potem še kot vinar dodatno dopolnilno dejavnost in ali imaš kot oljkar tudi polnilnico in tako naprej. Nov zakon je dodatno obdavčil, torej povečal katastrski dohodek za tiste, ki imajo še stekleničenje vin in stekleničenje olja, in se s tem odmaknil od našega predloga, predvsem v tem smislu, da so oljkarji in vinarji bolj obremenjeni, kot bi sicer bilo potrebno zaradi njihovega izjemnega vpliva na dvig kvalitete vinogradništva in na sam razvoj oljkarstva. Seveda bom proti avtentični razlagi, takšni, kot je vložena, ob pripombi, da smo zamudili priložnost, da bi lahko sprejeli prijaznejši zakon za vinarje in oljkarje. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Srečku Prijatelju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon o dohodnini pušča odprta vprašanja, tudi če smo ga sprejeli in če je bolj ugoden od prejšnjega. Predlog za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini resnično v bistvu ni potreben. Je pa res, da je nerazumljivo, da vlada v bistvu obdavčuje področja, katera so v recesiji. In če govorimo o kmetijstvu, po mojem globokem prepričanju kmetijstvo ne bi smelo biti obdavčena panoga, sploh pa ne v Sloveniji. Prepričan sem, da bi morali biti veseli vsi državljani, če si lahko nekdo sam priskrbi eksistenco z obdelovanjem neke površine, ki vemo, da ni niti malo v okviru evropskih obdelovalnih površin, kmetijskih, da je naša konfiguracija terena taka, kot je, pa naj si gre za kmetijsko panogo na področju vinarstva, oljkarstva ali pa v bistvu reje drobnice ali pa govedoreje. Skratka, davke uvajati tam, kjer država ne nudi niti zadostnega nivoja pomoči, pa bi lahko tudi z evropskimi sredstvi prispevala več za razvoj tega področja, je nerazumljivo. Hvaliti se, da smo uredili vzorno to področje, ker smo vključili tudi čebelarje - seveda smo jih vključili, jim dali dodatno obvezo, tudi vinarjem smo dali dodatno obvezo. Jaz pravim, da v bistvu je to dodatna obremenitev za družine, ki se ukvarjajo s to dejavnostjo, kmetijsko dejavnostjo na sploh. In dejstvo je, da vlada bi lahko našla tukaj na tem področju druge regulative in drugače pomagala tem ljudem, ki so še voljni vztrajati na slovenski zemlji in jo obdelovati in se s tem tudi preživljati. Hvala.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Antonu Anderliču. Izvolite, prosim.
Ni potrebno posebno veliko truda, da človek ugotovi, da pri obravnavi tega vprašanja je zmeda ali pač načrtna politika peljala vso stvar v neko zmedo. Pa če vzamem za izhodišče samo nekoga, ki je referiral v imenu poslanske skupine, ki je rekel, da je razlaga popolnoma neprimerna in kasneje šele razvil, da je nepotrebna, je pa podpisan na to obvezno razlago. Kdo ne ve, da že pred več kot pol leta je predsednik odbora za kmetijstvo vehementno zavračal vsakršen poseg na področje obdavčitve vinarjev in oljkarjev. Kdo ne ve, da je bila narejena škoda s tem, ko so ti, ki so prejšnji teden v zakonu dobili drugačen status, imeli za oddati dohodninsko napoved in so jo oddali in da bodo imeli sedaj oni dodatno delo in da bo imela davčna uprava in vsi tisti, ki bodo morali vse te davčne napovedi ponovno obravnavati. In govoriti danes tukaj, da kako je to sedaj vse lepo urejeno in kako je to koalicija uredila, ker je prisluhnila po letu in pol tem željam in sugestijam vinarjem in oljarjem, je licemerno. Je nekaj, kar je za ljudi, ki resno delajo svoj posel, nezaslišano. Ampak očitno je treba to tudi povedati. Kajti nemogoče je pristati na to logiko, da najprej ljudi potisnete v nemogoč položaj, tudi strinjam se s tistimi, ki pravite, zakaj pa večkratnik pri katastrskem dohodku za nekatere kategorije. Ne vem, kaj bo pokazal čas, mogoče boste prihodnje leto prišli z drugačno rešitvijo, ko boste ugotovili, da tudi ta ni dobra. Jaz, seveda, ko govorimo o tej obvezni razlagi, se strinjam s tem, kar je odbor predlagal, ampak ta odbor je dobil, na tem istem zboru od istih poslancev, ki so na odboru bili, zaušnico in povratno karto nazaj na odbor in potem se je našla "to bože" čudežna formula, da bomo retroaktivno, čeprav ta retroaktivnost na način, kot se tukaj uporablja z zakonom rešili to zadevo, tudi zakon sem podprl. Škoda je le to, da na eni strani to ne kaže na to, da bi se način razmišljanja in sprejemanja odločitev spremenil. Torej, da bi najprej prisluhnili problemom, argumentom in poskušali nemudoma te stvari rešiti, ampak nasprotno, nastati morajo posledice, zganiti se mora, pravzaprav, ne vem kaj v Sloveniji, 15 ali koliko tisoč podpisov družinskih kmetij je bilo posredovanih na ministrstvo za kmetijstvo že krepko v jeseni lanskega leta, ne pozimi, pa se ni zgodilo nič. Post festom, ko so pa že bile oddane davčne napovedi oziroma dohodninske napovedi, pa, ker bi to pomenilo, ne vem, kakšne, po mojem celo pokop nekaterih družinskih kmetij, je pa bilo potrebno nekaj narediti. In tukaj predsedniku odbora za kmetijstvo državnega zbora ne gre čast in slava, ampak prej kakšna graja. Glede na to, da se danes tudi ni pojavil tukaj, najbrž ima slabo vest.
Hvala. Glede na to, da je čas poslanski skupini Liberalne demokracije Slovenije potekel, dajem besedo kar poslancu Slovenske nacionalne stranke Boštjanu Zagorcu. Izvolite.
Hvala za besedo. 1.1.2005 leta je stopil v veljavo zakon o dohodnini, ki se je izkazal za izredno neprijaznega, predvsem do vinogradnikov in oljkarjev. Se pravi tistih, ki, bom rekel, iz svojega grozdja in iz svojih oljk pridelujejo določen proizvod, ki ga ne nazadnje imamo tako enega ko drugega vsi zelo radi. Moram povedati, da me ne zanima, katera vlada je ta zakon dala v proceduro in pod taktirko katere vlade je ta zakon začel veljati. Bolj zanimivo je dejstvo, da smo v Slovenski nacionalni stranki na težavo, ki jo je ta zakon prinesel do vinogradnikov in oljkarjev, opozarjali že od začetka uveljavitve tega zakona, vendar se pod taktirko, to pa lahko rečem, te vlade vse do prejšnjega tedna ni zgodilo popolnoma, popolnoma ničesar, razen praznih obljub o tem, da se bo ta zadeva že nekako uredila. Porabili smo skoraj dve leti za to, da se je ta zadeva, bom rekel, vsaj delno uredila tako, kot so vinarji in oljkarji to želeli in tako, kot je to tudi prav. Se pravi, da ni dvojnega obdavčenja za te ljudi. Pri razpravi o zakonu o dohodnini, ki smo jo imeli prejšnji teden, je eden izmed poslancev spraševal o retroaktivnosti, takrat, spoštovani gospodje, predvsem iz vladne koalicije ste vsi malo "poševno" gledali, kaj pa je to retroaktivnost, kaj pa ima to veze z retroaktivnostjo. Retroaktivnost je v tem primeru bila toliko pomembna, ker se je ljudem, bom rekel vinarjem in oljkarjem s področja Primorske očitalo ves čas, ko bi morali oddati davčno napoved, da so v prekršku, saj to je bila retroaktivnost, spoštovani gospodje, pomembna - ali so oni v času uveljavi tega zakona v prekršku ali niso? Retroaktivnost namreč pomeni za nazaj in njim so nekateri, med drugimi tudi minister za finance, v odgovoru na moje poslansko vprašanje dokazovali in govorili, da so v prekršku. Ko sem se sam pozanimal, kako naj vinarji in oljkarji v času, ko je bil uveljavljen zakon, ki ga je predlagala prejšnja vlada, oddajo svojo davčno napoved, vam moram povedati, da v 40% davčnih uradov tudi v večjih mestih, takšen, kot je Koper, niso imeli pojma, kako naj tem ljudem dohodnino obračunajo. Vse, kar so mi znali povedati, je to, da pač nimajo še ustreznih podzakonskih predpisov, na podlagi katerih bi to lahko naredili. Druga zadeva, ki jo je potrebno poudariti danes, je tukaj, da je zelo zanimivo že bilo, ko smo prvič obravnavali avtentično razlago, to, da tisti, ki predlaga avtentično razlogo, nasprotuje tej avtentični razlagi, ne glede na to, kako slaba ali pa dobra je ta avtentična razlaga. To je en "unicum", ki se pojavlja v tem parlamentu. Ponavadi ljudje v tem parlamentu karkoli predlagajo, ne glede na to, kako dobro ali slabo je za to državo, pač za tem stojijo do konca. Vi, spoštovani gospodje iz vladne koalicije ste pa temu nasprotovali od samega začetka. Mislim, da je poceni nabiranje političnih točk bilo to, da ste to avtentično razlago sploh predlagali v sprejem temu državnemu zbor. Že ko smo to prvič obravnavali, smo v Slovenski nacionalni stranki povedali, da takšne avtentične razlage pač ne bomo podprli in enako velja tudi danes - ne glede na to, da je to vaša želja. Ampak, zanimivo je, predlagali ste neko avtentično razlago, verjamem, glede na to, da ste v vladi in imate dostop do vira informacij, da ste že takrat vedeli, da bo prejšnji teden sprejeta sprememba zakona o dohodnini; ampak, ali se vam ne zdi, da bi bilo bolj korektno, da bi takrat, ko je poslanec Veber predlagal zakon, ki bi to že urejal, ta zakon enostavno podprli, mogoče potem predlagali spremembe, ne pa, da ste takrat prileteli z avtentično razlago, kateri ste že takrat sami nasprotovali. Zelo neresna igra in zelo prozorna, bom rekel, poteza vladnih poslancev. Spoštovani gospodje, moram vam povedati, da so vas tudi uporabniki tega zakona zelo, zelo spregledali. Hvala lepa.
Hvala vam. V okviru razprave o predlogu za sprejem avtentične razlage - kolega Bajc, dovolite prosim, da jaz vodim sejo, hvala - se je prijavila tudi vlada. Sprašujem državnega sekretarja, če še želi besedo. Dobro, to razumem kot ne. Glede na to, da smo v okviru te točke imeli prijavljene 1 uro in 5 minut razprave, in glede na to, da nam je ostalo še 32 minut, sprašujem na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika, če želi še kdo razpravljati. Prosim, da tisti, ki želite, dvignite roke! Kolega Bajc. Še kdo drug? Nihče drug. Kolega Bajc, kolega Zagorac po 5 minut. Izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Moram se oglasiti ne glede na to, da pri predstavitvi stališča Slovenske ljudske stranke sem povedal, da ne bomo podprli, da smo jo pa sprejeli takrat na rezervo, in bi oba kolega iz Slovenske nacionalne stranke spomnil, naj prebereta, kaj danes obravnavamo in kdaj je bil sprejet zakon, ki smo ga, kot sem že pri obravnavi sprememb in dopolnitev zakona o dohodnini rekel že četrtič, se pravi, da popravljamo, zelo slab zakon iz leta 2004 in ne zakona iz leta 2006. In nazadnje, kar bi hotel reči, kolega - mislim, da je zadnji razpravljavec, ki je omenjal, je rekel, da smo bili proti obvezni razlagi. Saj ni res! Takrat, ko smo sprejeli na temu državnemu zboru obvezno razlago zakona, ki smo ga sprejeli v torek, ni bilo še v proceduri, ampak je vlada naknadno prišla, da se z boljšo rešitvijo, kot je rešitev bila iz same obvezne razlage 57. člena. Res pa je tukaj kolega Anderlič rekel, da je pa predsednik odbora skoraj do zadnjega, razen pri samemu zakonu o spremembi in dopolnitvi zakona o dohodnini, nasprotoval rešitvi, taki, kot je bila sprejeta v samemu zakonu o dohodnini.
Hvala. Besedo dajem poslancu Zagorcu. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Par besed mojega predhodnika meje zmotilo, predvsem beseda o rezervi, ki je bila nekako druga oziroma tretja beseda mojega predgovornika. Rezerva čemu je bila avtentična razlaga? Verjetno rezerva Vebrovemu zakonu, kar je klasika te vlade, da v kolikor opozicijski poslanec predlaga nek zakon, ki bi bil dober, najde neko rezervo in v tem primeru je bila avtentična razlaga. Sami veste, kakšen je bil potek tiste seje. Najprej smo zavrnili zakon kolega Vebra, potem smo pa zavrnili še avtentično razlago, ker v tem trenutku enostavno ni bila več potrebna. Kdaj je bil sprejet zakon o dohodnini? Poglejte, če vam to dosti pomeni, vam povem, da je bil sprejet v prejšnjem mandatu, ko je bila vladavina LDS-a. Povedal sem že, da je zakon bil zelo nenaklonjen, tako vinarjem kot oljkarjem in če vam to dosti pomeni, ja LDS je tisti, ki je takšen zakon o dohodnini dal, ampak treba je povedati tudi, da je ta vlada porabila dve leti, da je to neumnost, ki jo je ta zakon uvedel, popravila. In kolega predhodnik, naj vam povem še to, dajte si priskrbeti od vaših strokovnih služb, kako je del Slovenske ljudske stranke o zakonu o dohodnini glasoval. Šele takrat govorite o tem, ali je zakon bil slab ali pa mogoče dober. Hvala lepa.
Hvala. In zadnji razpravljavec, kolega Prijatelj. Izvolite.
Kolegu Bajcu bi rad povedal samo to, da naj drugič malo bolj pozorno posluša, kdo je kaj rekel, da bo lahko naslavljal replike na kogarkoli. Zelo slab zakon je bil prej, ta zakon je malo boljši od tistega, ki je bil prej, vendar za kmete še vedno slab. In če ste že titulari in nosilci kmetijskega področja in zagovarjate to svojo srednjo, ne samo vi, tudi še kakšna druga stranka v tem, potem vsaj v tem parlamentu izpišite kakšen bolj prijazen zakon za kmete, ker niti nam niti vam kmetje danes ne ploskajo. Tako, da boste vedeli, da v bistvu to, kar ste naredili na popravnem izpitu in smo tudi mi sprejeli, vsi ostali, z veliko večino oziroma nihče ni bil proti, je samo izhod v sili, je pa še vedno slabo stanje za slovensko kmetijstvo. In govoriti o tem, kdo je kaj naredil in si pripenjati titule, kvečjemu ste porinili v blato še bolj slovenskega kmeta, kot je bil do včeraj. Hvala.
Hvala. S tem tudi zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog za sprejem obvezne razlage neprimeren in se ne sprejme, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 19. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19. uri in 25 minut. Predstavniku vlade, državnemu sekretarju se zahvaljujem. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VOLITVAH V DRŽAVNI ZBOR. Seznanjam vas, da je za skupni čas razprave predvidenih 4 ure in 20 minut. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. V zvezi s tem zakonom je skupina desetih poslancev s prvopodpisanim Miranom Potrčem zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. V skladu s poslovnikom državnega zbora dajem besedo predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Minister dr. Gregor Virant, izvolite, prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! Do rednih parlamentarnih volitev nas ločita še dobri dve leti oziroma skoraj dve leti in pol in verjetno se zastavlja vprašanje, zakaj spremembe in dopolnitve zakona o volitvah v državni zbor že zdaj. Dva razloga sta. Prvi razlog je, da to zahteva nekaj odločb ustavnega sodišča, torej zakon usklajujemo z odločbami ustavnega sodišča. In drugič zato, ker je bolje, da se volilna zakonodaja doreče v doglednem času pred volitvami in da se o tej občutljivi politični temi ne razpravlja v volilnem letu. Spremembe in dopolnitve, ki so pred vami, niso radikalne, niso pa nepomembne. Volilni sistem v svojih bistvenih elementih ostaja enak, ostaja nespremenjen. Nobena skrivnost ni, da so bile ambicije, sprva tudi moje ambicije, glede spreminjanja volilne zakonodaje večje. Ni skrivnost, da sem se zavzemal za ukinitev volilnih okrajev in uvedbo preferenčnega glasu, torej za podoben sistem, kot je bil v prejšnjem mandatu državnega zbora že predlagan in je v državnem zboru pogorel oziroma ni bil izglasovan s potrebno večino, kot jo ustava zahteva. Tudi v tem mandatu smo hitro ugotovili, da v koaliciji ni podpore za spremembo volilnega sistema, in smo zato pristopili k tistim spremembam volilne zakonodaje, ki to podporo imajo in ki imajo tudi možnost, da so s potrebno večino izglasovane v državnem zboru. Katere spremembe novela prinaša? Prinaša naslednje sklope sprememb: prvič, uvedbo tako imenovanih kvot za zagotavljanje večje udeležbe žensk v političnem življenju oziroma konkretno na volitvah v državni zbor; drugič, volivcu prijaznejše uresničevanje volilne pravice; tretjič, racionalizacijo volilnih postopkov; četrtič, uskladitev z odločbami ustavnega sodišča; petič, tehnično prelitje ustavnega zakona v dopolnitvi 80. člena ustave v zakon o volitvah v državni zbor. Če grem po vrsti, najprej nekaj besed o tistih točkah, ki govorijo o volivcu prijaznejšemu uresničevanju volilne pravice. Zakon olajšuje dajanje podpore kandidaturam. Zakon omogoča drugačno obveščanje volivcev o kandidatnih listah, tudi z brošurami, ki bi jih razdelili v vsako slovensko gospodinjstvo; omogoča oziroma zahteva posebna volišča za invalide in pa posebna volišča za tiste, ki bodo želeli glasovati izven kraja ali okraja svojega stalnega prebivališča. Torej, zakon bo omogočil, da bo vsakdo, ki želi na dan glasovanja glasovati v drugem okraju, kot pa je prijavljeno njegovo stalno prebivališče, da to stori, ob predhodni najavi, če to prijavi tri dni pred dnem glasovanja. Velikih poenostavitev je deležno tudi glasovanje iz tujine, omogočeno je glasovanje na tako imenovani prazni glasovnici, ki omogoča pravočasno pošiljanje volilnega gradiva, denimo v prekomorske države, ni potrebno overjanje podpisa na volilni karti, ko se glasovnica pošilja nazaj v domovino in na povratek glasovnice čaka do osmega dne po glasovanju do 12. ure. Racionalizacija. Zakon vsebuje racionalnejše rešitve glede financiranja volitev in na ta način olajšuje delo volilnih organov. Potem, ukinja monopol Uradnega lista pri tiskanju volilnega gradiva in določa, da se izvajalec izbira po postopkih, kot veljajo za javna naročila, to se pravi preko javnega razpisa. Potem, povečuje potrebno število podpisov za vlaganje kandidatnih list, ki jih ne podprejo politične stranke, dvig praga je s 100 na 1000, kar je še vedno glede na 4% volilni prag relativno majhno, torej minimalno število. Zakon predvideva volilne skrinjice iz čvrstega materiala, kar pomeni, da se jih bo lahko nabavilo enkrat samkrat in bodo v uporabi na vsakih volitvah in tako naprej. Zakon predvideva večjo vlogo političnih strank pri sestavljanju volilnih komisij in odborov. Predvideva prosojne volilne skrinjice in pa zapečatenje volilnega materiala po predčasnem glasovanju. Glede uskladitev z odločbami ustavnega sodišča velja omeniti uskladitev z odločbo, ki govori o volilni pravici za tiste državljane, ki jim je bila odvzeta, ki jim je odvzeta poslovna sposobnost. Do sedaj je zakon predvideval avtomatično izključitev volilne pravice za vse tiste, ki jim je bila odvzeta poslovna sposobnost, sedaj se bo v vsakem konkretnem primeru, ko bo nepravdno sodišče odločalo o odvzemu poslovne sposobnosti, odločalo tudi o tem, ali je državljan, glede na svoje psihične in fizične zmožnosti, torej tisti, glede katerega se odločajo o odvzemu poslovne sposobnosti, ali je zmožen oblikovati voljo in na volitvah in ali mu je potrebno odvzeti volilno pravico ali ne. V vsakem primeru posebej se bo odločalo o odvzemu poslovne sposobnosti, ali se vzame tudi volilna pravica ali ne. Potem, kot rečeno, gre za prelitje ustavnega zakona v zakon o volitvah v državni zbor, gre za Droppov količnik, za 4-odstotni volilni prag, za odpravo nacionalnih list, to se pravi stvari, ki so se v praksi že odvijale na podlagi ustavnega zakona in jih sedaj samo prenašamo v zakon o volitvah v državni zbor. In republiška volilna komisija se preimenuje v državno volilno komisijo. In še nekaj besed o tisti temi, ki bo verjetno deležna najbolj intenzivne razprave danes, to je uvajanje tako imenovanih kvot za zagotavljanje večje udeležbe žensk v političnem življenju. Predlagana je kvota v višini 35% kandidatov na listi in v prehodni določbi za prve naslednje državnozborske volitve v višini 25%. Relativno majhna udeležba žensk na volitvah v državni zbor, v samem državnem zboru in političnem življenju na sploh, je kljub formalno enaki možnostim resen problem slovenske politike. To nam pokažejo podatki. Če pogledamo podatke za volitve v letu 2004, ugotovimo, da smo imeli na kandidatnih listah v povprečju, govorim o povprečju,k 24,87% kandidatk in da je bilo izvoljenih od vseh poslank in poslancev zgolj 12,22% poslank. Ti odstotki se od stranke do stranke razlikujejo, vendar podatki kažejo, da je bil najvišji odstotek, najvišji delež žensk na kandidatnih listah 31,03%, pri izvolitvah pa je najvišji delež, ki ga je dosegla posamezna stranka, 22,22%. Zato so ukrepi za zagotovitev večje udeležbe žensk v političnem življenju potrebni. Uvedeni so bili že v zakon, ki ureja volitve v evropski parlament, uvedeni so bili v zakon, ki ureja lokalne volitve, zato je logično, da se uvede tudi v zakon, ki ureja volitve v državni zbor. Ti ukrepi so potrebni ne samo zaradi izenačevanja dejanskih možnosti, ampak tudi zaradi zagotavljanja višje kvalitete v politiki. Prepričan sem namreč, da bi bilo v politiki več modrosti, več preudarnosti, več treznega preudarka, če bi bilo v politiki več žensk. No, kvote lahko k temu pripomorejo, niso pa čarobna palica, ki bi lahko čez noč rešila ta problem. Uvedba kvot ja premalo. Ta mehanizem pomeni korekturo enega dejavnika ravnanja političnih strank pri izbiri kandidatk in kandidatov. In ta problem, recimo mu tradicionalistični odnos političnih strank do udeležbe žensk v politiki, je gotovo eden izmed problemov, ni pa edini. Zelo blagodejno bi na udeležbo žensk v politiki vplivalo povečanje splošnega ugleda politike - za to lahko največ naredimo politiki sami - in spreminjanje stereotipa o politiko kot o moški panogi. Kvote torej niso čudežno zdravilo. Treba je povedati tudi in ne smemo pozabiti na to, da imajo lahko "ceteris paribus" to se pravi, ob nespremenjenih drugih okoliščinah, tudi negativne učinke. Z določitvijo kvot lahko pride do tega, da spol kot merilo nadomesti druga merila za določanje kandidatur. Da ne bo nesporazuma, naj pojasnim s primerom; v primeru, da se za neko kandidatno mesto poteguje 10 žensk in 1 moški ali obratno 10 moških in 1 ženska, verjetno ni prav, če spol postane odločilno merilo namesto siceršnjih kvalitet, ki so za kandidature pomembne. Toliko spoštovani za uvod. Hvala lepa.
Hvala vam. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Poslanec Miran Potrč bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospod minister, kolegice in kolegi! Najbrž je zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor takšen akt, o katerem je prav, da opravimo v državnem zboru splošno razpravo, ker če kaj, potem volilni sistem vsakokrat, ko o njem govorimo, sproža nekatera nova ali stara vprašanja in zahteva od nas, da temeljito razmislimo, ker je že itak v zvezi z njim, o vlogi strank, o vlogi politike nasploh državnega zbora res ogromno nepreciznosti, po mojem tudi ogromno enostranskih mnenj. Sami smo veliko krivi, da se v javnosti o politiki in državnem zboru ustvarjajo mnogokrat tudi neobjektivna mnenja in nepotrebna kritika. Zato se mi zdi, da je prav, da v miru spregovorimo tudi o volilnem sistemu, ki nam ga vlada tokrat predlaga v spremembo in dopolnitev, in da smo do tega kar se da objektivni in kritični. Prav gotovo je volilni sistem vedno odraz nekega političnega stanja v družbi, nekih hotenj in teženj političnih strank, realnih razmerij moči in ima svoj vpliv tudi na to, kako se oblikuje politika. Reči, da volilni sistem na to nima nobenega vpliva, bi bilo neobjektivno, ker prav gotovo vemo, da večinski na eni strani in proporcionalni na drugi strani, kot najbolj groba delitev v svetu poznanih volilnih sistemov, pač dajeta različne učinke. Večinski je lahko, poenostavljeno, za koga bolj učinkovit v smeri izvajanja, brez dvoma pa daje preferenco velikim strankam in povzroča bipolarnost v politiki, v razvoju, če že ne v nekem trenutku. Medtem ko proporcionalni volilni sistem omogoča, da se različni pogledi v politiki zrcalijo tudi v državnem zboru, povzroča pa nekaj več angažiranja pri oblikovanju vlad, ki praviloma morajo biti koalicijske, zahteva tudi nekaj več usklajevanja vsebine in odločitev. Predpostaviti pa je, da bi vsebine in odločitve, ki jih sprejemajo koalicijske vlade, bile bliže pogledom širšega kroga državljank in državljanov kot pri večinskem volilnem sistemu, kjer, kot nam je znano, že dobra tretjina oddanih volilnih glasov lahko zagotovi absolutno večino in polno vladanje neki stranki. Enako velja tudi za mnoge druge temelje volilnega sistema - kako bolj ali manj zagotoviti, poleg vloge, ki jo v volilnem sistemu imajo stranke, tudi vlogo, ki jo naj v volilnem sistemu imajo, poleg seveda demokratičnih neposrednih svobodnih volitev, ki se izraža prek oddajanja volilnih glasov, ki jo imajo tudi državljanke, državljani ali pri oblikovanju volilnih list ali pri neposrednem vplivu na izvolitev. Zato se postavlja vprašanje, ali naj oblikovanje volilnih list bo samo stvar strank ali tudi državljank in državljanov. Mi imamo tudi državljanske liste, čeprav je realna možnost izvolitev kandidatov na državljanskih listah relativno zelo majhna, kar zadeva volitve v državni zbor. Bile pa so ideje v razmišljanjih, in gospod minister jih je omenil tudi v svojem uvodu, ali bi ob spremembah volilnega sistema kazalo večjo vlogo dati tudi prefernčnim glasovom in možnosti volivk in volivcev, da iz določene skupine kandidatk poleg glasovanja za listo izberejo še posameznika iz te liste, ki mu dajejo prednost. Takšne ideje so bile v preteklem mandatu v državnem zboru dokaj prisotne, posebej tudi pri vodilnih strankah v koaliciji, vendar niso bile deležne podpore v državnem zboru, pa tudi ne enotne podpore v okviru posameznih političnih strank. V naši poslanski skupini smo pričakovali, da bo ta ideja vsaj deloma prisotna tudi v razpravah o spremembah volilnega sistema, ki je danes v obravnavi, in bili bi pripravljeni takšni usmeritvi slediti, pa nam je gospod minister na razgovoru v poslanski skupini pojasnil, da kljub njegovim prizadevanjem za to ni pripravljenosti v okviru štirih koalicijskih strank, ki take usmeritve pač ne bi bile pripravljene podpreti. Ko smo ga izrecno vprašali, ali ima smisel, da postavljamo to vprašanje kot opozicijska stranka, nam je zelo iskreno povedal, da seveda imamo takšno možnost in pravico, da so se pa zaenkrat v koaliciji dogovorili, da bodo tudi kot amandmaje podpirali tiste predloge, ki bodo imeli večinsko podporo v okviru vseh štirih koalicijskih strank, kar z drugimi besedami pomeni predlagate lahko, zelo mali ali nič verjetnosti pa ni, da bi razprava o ukinitvi volilnih okrajev o tem, da imamo v volilnih enotah enotne liste z največ, v tem primeru, 11 kandidati in možnost preferenčnih glasov, dobila v tem državnem zboru potrebno podporo. Zanima me, ali bo mogoče še kdorkoli od predstavnikov poslanskih skupin ali posameznih poslancev o tej možnosti govoril, ker bi na ta način ob prvi obravnavi bilo možno oceniti, ali je razmislek o tem aktualen v času teh sprememb volilne zakonodaje ali ne. In če ta razmislek ni aktualen, potem je aktualen še toliko manj razmislek o večinskem volilnem sistemu, ki bi, če drugega ne, terjal takoj tudi dvotretjinsko spremembo ustreznih ustavnih členov, ker smo v ustavo zapisali proporcionalen volilni sistem kot načelo, po katerem volimo državni zbor. V poslanski skupini sicer soglašamo, da je nekaj koristnih sprememb in dopolnitev v zakon vključenih, da so vključene rešitve, ki zadevajo izpolnitev obveznosti do ustavnega sodišča in do novih določb v ustavi, in da je tudi za nas temeljno vprašanje, glede katerega nismo zadovoljni, čeprav je od osnutka nek napredek storjen, vprašanje enakopravnosti obeh spolov v sistemu kandidiranja za volitve v državni zbor. Ne trdimo, da smo zaslužni, vendar želimo povedati, da je na podlagi prvega razgovora prišlo na tej točki, morda tudi zaradi naših sugestij in opozoril, do določenih pozitivnih sprememb in da je prvotni predlog, s katerim je vladna koalicija šla v prehodno usklajevanje, tokrat tudi k opozicijskim strankam imel kot maksimum 30% udeležbo na listah, zdaj je 35, na žalost pa šele leta 2012, saj je v letu 2008 najprej bilo predvidenih 20, zdaj se je to povečalo na 25%. Mi, v poslanski skupini Socialnih demokratov s tako rešitvijo nismo zadovoljni, čeprav pomeni napredek glede na sedanjo ureditev, ki enakopravnosti spolov ni imela v okviru kandidiranja sploh urejenega. Ne vemo pa, kje so posebni razlogi, da se državni zbor in politične stranke tako različno obnašamo, ko gre za urejanje sistema volitev za lokalne skupnosti, za evropski parlament in za državnozborske volitve. Ali je razlog v tem, da se nam državnozborske zdijo toliko pomembnejše in moramo zato znižati procent eventualne enakopravne zastopanosti, kar v praksi pomeni znižati delež zastopanosti žensk na kandidatnih listah, ker eno je načelo, drugo je praksa. Saj smo za volitve v lokalne skupnosti tako možnost predvideli v 40-ih odstotkih, na žalost šele v letu 2014, se pravi dva mandata še ne. Medtem smo pri volitvah za evropski parlament že za izvedene volitve in naslednje predvideli, da je kvota za vsakega od obeh spolov najmanj 40% in predvideli celo delež zastopanosti v okviru posameznih, vrhnjega dela list med moškimi in ženskami, tako da smo tukaj naredili največji približek sprejemljivim rešitvam. Zdaj, ko bi lahko temu približku sledili tudi pri urejanju volilnega sistema v državni zbor, pa vladajoča koalicija tega koraka ni bila pripravljena ali ni bila glede na miselni pogled sposobna narediti. Mi glede na napredek, ki ga zakon daje, večinsko bomo zakon podprli. Napovedujemo pa, da bomo vložili amandma, posebej kar zadeva enakopravnost obeh spolov pri deležu na kandidatnih listah, in pričakujemo razpravo in tudi podporo takšnim usmeritvam, koliko bo tudi ta del uspešen pri naših prizadevanjih, bo odvisno tudi od tega, kaj bomo v drugi in tretji obravnavi potem glede zakona storili. Hvala lepa.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Antona Kokalja, ki bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Izvolite.
Lep pozdrav vsem! Sprememba zakona je pogojena z odločbami ustavnega sodišča glede glasovanja volilnih upravičencev, ki so na dan glasovanja v tujini, in glede pogoja za volilno pravico, vezano na poslovno sposobnost, in glede izvrševanja volilne pravice volivcev, ki osebno ne morejo dati podpore listi kandidatov - invalidi, zaporniki in bolniki. Sprememba pomeni tudi uskladitev z 80. členom ustave Republike Slovenije, ki volilni prag zvišuje na 4% v celotni državi. V skladu z ustavnim zakonom se uzakonja Droppov količnik, več mandatov se razdeli že v volilnih enotah za liste, ki so vložene v dveh ali več volilnih enotah, in v skladu z ustavnim zakonom se ukinjajo nacionalne liste. Prvi sklop sprememb je nujen zaradi sprememb sistemskih, ki so se zgodile v preteklosti, in zahtevajo spremembo zakona, ki pravzaprav že zamuja. V predlogu zakona so predvidene rešitve, ki spodbujajo enakomernejšo spolno zastopanost na kandidatnih listih. Tu moram poudariti, da pozdravljamo neke vrste prisilo, ki je po naši oceni ustrezna, 25% v tem trenutku, seveda se v javnosti včasih pojavljajo tudi razlage, češ da je to premalo. Treba je povedati, da zakon zgornje meje ne postavlja. Zanimivo bi bilo, če bi katera od političnih strank uporabilo teh 25% v drugačnem spolnem razmerju, kot smo navajeni razmišljati. To je tudi mogoče, samo četrtina moških na listah. Predlog zakona odpravlja nekatere pomanjkljivosti pri delu volilnih organov, financiranja volitev, olajšuje glasovanje po pošti, predvsem iz tujine, in ukinja potrjevanje volilnih kart, kar se nam zdi zelo pomembna sprememba. Predlog državljanov Republike Slovenije, ki nimajo stalnega prebivališča v Republiki Sloveniji in so vpisani v volilni imenik, omogoča odločitev, ali bodo glasovali po pošti ali na diplomatsko-konzularnem predstavništvu Republike Slovenije, kar se nam zdi tudi zelo pomembna sprememba. Uvedena je uradna prazna glasovnica, ki jo volivci izpolnijo sami in vrnejo po pošti. Ta sklop je po naši oceni končno prvi korak k ustreznemu obravnavanju volivcev, ki ne živijo v Republiki Sloveniji. Predlog vsebuje tudi možnost dajanja podpore kandidatnim listam pred vsakim pristojnim organom, ne glede na kraj svoje stalnega prebivališča. Predlagane so tudi nekatere rešitve, kot je obrazložil že gospod minister, ki omogočajo večjo transparentnost volitev in zmanjšujejo možnost zlorab na voliščih, kot so glasovalne skrinjice, uvedbe podpisa volivca na volilnem imeniku, večji poudarek na predlogih političnih strank pri sestavi volilnih organov ter zagotavljanju njihove pluralne sestave. Predlog predpisuje, da mora na območju volilnega okraja biti vsaj eno volišče dostopno invalidom. Volilna komisija pa lahko omogoči glasovanje s posebnimi glasovnicami in glasovalnimi stroji. Republiška volilna komisija se preimenuje v državno volilno komisijo. Glede na navedene spremembe v poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je predlog sprememb zakona o volitvah v državnem zboru ustrezen, in ga podpiramo.
Hvala. Stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil poslanec Jakob Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon, ki ureja volitve v državni zbor, je pomemben zakon, saj se na njegovi podlagi zagotavlja transparentnost volitev in podrobneje ureja delitev mandatov med kandidate oziroma tiste, ki kandidirajo v državni zbor. Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, je nujen iz nekaj razlogov. Sam zakon ne prinaša večjih vsebinskih sprememb, saj je njegov sprejem potreben zlasti zaradi ustavnega zakona iz leta 2000, ki je dopolnil 80. člen ustave Republike Slovenije. Poleg tega se predlagani zakon usklajuje z odločbami ustavnega sodišča in odpravlja še nekatere druge pomanjkljivosti. Najpomembnejša novost predlaganega zakona je po našem mnenju poleg ukrepov za dostopnejše, lažje in volivcu prijaznejše izvajanje aktivne volilne pravice zlasti predlagano določilo za povečanje participacije žensk v javnem življenju. Kot pomembno pridobitev v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo tudi ukrepe za lažje izvrševanje volilne pravice. Dobrodošla je tako rešitev glede posebnega volišča v vsakem volilnem okraju za volivce, ki v tistem volilnem okraju nimajo stalnega prebivališča, in prilagojeno volišče za invalide v vsakem volilnem okraju. K transparentnosti volitev naj bi po mnenju predlagatelja pripomogla uvedba prosojne glasovalne skrinjice in podpis volivca v volilni imenik. Predvsem slednji ukrep bo gotovo onemogočil oziroma otežil morebitne zlorabe na voliščih, obenem pa povečal zaupanje volivcev v poštenost volitev. Predlog zakona z namenom oziroma ciljem čim večje zastopanosti obeh spolov v državnem zboru predlaga rešitev, po kateri na posamezni kandidatni listi noben spol ne sme biti zastopan z manj kot 35%. Pri tem predlog zakona določa prehodno obdobje za prve naslednje volitve, za katere je ta meja določena na 25%. Predlagano rešitev poslanci Slovenske ljudske stranke podpiramo. Ob tem pa bi radi poudarili, da takšno zakonsko urejanje za enakost spolov razumemo kot skrajno sredstvo. Žal pa se je v zadnjih letih izkazalo, da je takšen način zagotavljanja enakosti spolov pravzaprav edini, ki je tudi učinkovit. Kljub temu pa pričakujem, upam, da upravičeno, da bo čez nekaj let ali morda desetletje postalo enakovredno zastopanje obeh spolov v javnem življenju samo po sebi umevno in da ne bo več treba sprejemati takšnih določil. Zagotavljanje enakosti spolov in še kakšne druge enakosti je predvsem naloga in odgovornost političnih strank, ko oblikujejo kandidatne liste. Poleg enakega zastopanja spolov bomo morali verjetno določen odstotek mest nameniti tudi mlajšim kandidatom, saj je zlasti v zadnjem času za Slovenijo značilen problem gerontokracije, prevlade starejših ljudi. Vse ključne odločitve v večini sprejemamo vedno starejši ljudje, to pa verjetno ni najbolj spodbudno za inovativne in v bolj drzno prihodnost usmerjene ideje. Poslanci Slovenske ljudske stranke bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. Stališče poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil poslanec Bogdan Barovič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, minister s sodelavci! V Slovenski nacionalni stranki smo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor že zaradi razlogov, ki so bili povedani, natančno proučili v vseh njegovih členih in ugotovili naslednje. Prvič, da je dejstvo, da je ta predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor potreben, nujen, zakonsko obvezen zaradi uskladitev zakona z 80. členom ustave in odločb ustavnega sodišča. Drugič. V Slovenski nacionalni stranki smo ocenili, da je ta predlog zakona pomemben zaradi tega, ker v njem, vsaj v tem zakonu, po oceni Slovenske nacionalne stranke dajemo več pozornosti volivkam in volivcem, ne pa samim sebi. Ker smo si vedno najbolj pomembni, tokrat omogočamo nekatere tehnične in druge spremembe, da začnemo od invalidov in omogočanja poti invalidom na volišča itd., da se obračamo, da smo pozorni do volivcem in da jim dajemo možnosti, da so najbolj aktivni in najbolj aktivno sodelujejo na volitvah. Veliko besed je bilo povedano o ciljih in namenu tega zakona, zato dovolite, da se v imenu Slovenske nacionalne stranke osredotočim na nekatere elemente, ki smo jih proučili. V Slovenski nacionalni stranki najprej toplo pozdravljamo med poglavitnimi rešitvami možnost, da volivec lahko da podporo kandidatnim listam pred vsakim pristojnim organom ne glede na kraj svojega stalnega bivališča. Mislim, da je to ena pomembnih rešitev, ki jo je za pohvaliti in seveda potrebno tudi potrditi. V Slovenski nacionalni stranki smo bili pravzaprav med pobudniki, zato še posebej podpiramo tudi dejstvo, da podpis volivca v volilnem imeniku je potreben, da gre za podpis volivca v volilnem imeniku in ne več za potrditev volilne karte. To je zelo pomemben element, kar se bo izkazalo na prvih prihodnjih volitvah. V Slovenski nacionalni stranki smo prepričani in bomo vztrajali tudi na tem, da bo uvedena, sedaj pa poudarjam, uvedena prosojna glasovalna skrinja ne pa prozorna, med njima je bistvena razlika. V prosojni se vidi vsebine ne vidi, se pa natančno ime, priimek, črta, vejica, pika. V prozorni se vidi vse. Vztrajamo pri tem, da je prosojna skrinjica, ne pa prozorna. V Slovenski nacionalni stranki pa smo se ustavili pri nekaterih vprašanjih, na katera pričakujem od spoštovanega gospoda ministra, ki je z nami, odgovore še danes, če ne pa, ker smo pač v prvi obravnavi, v prihodnosti. V vsebini zakona je opredeljeno, da sedanji tajnik volilne komisije, republiške, postane direktor službe državne volilne komisije s 5-letnim mandatom, od tu naprej pa se nam poraja vprašanje. Nekrivdni razlogi za razrešitev direktorja državne volilne komisije v roku enega leta od odstopa mandata. Jaz sem zanalašč prebral "nekrivdni razlogi za razrešitev". Zelo pomembno vprašanje: Kaj to pomeni? Upam, da bomo slišali odgovor. Kaj to pomeni? Namreč, ljudje smo navajeni, da vedno pomislimo ne na najboljše, ampak na najslabše. Ali to pomeni, da se lahko, hipotetično, uvede zloraba strani vladajočih? Ne govorim sedaj, kdo je kdo, hipotetično. Kaj to pomeni "nekrivdni razlogi" za razrešitev direktorja državne volilne komisije. Slovenska nacionalna stranka je velik pomen dala tudi 11. členu, ko govori o listi kandidatov v posamezni volilni enoti, ki jo določi po novem 1.000 volivcev, ne več 100. Po mnenju Slovenske nacionalne stranke je to dobra odločitev, "fer" odločitev in poštena odločitev. In ne glede na našo politično barvo moramo vztrajati pri tej rešitvi. Poraja se nam spet vprašanje, in sicer gre za 14. člen predloga zakona, ki govori, da se črta 53.a člen. Zelo dvomljiva odločitev, vsaj po mnenju Slovenske nacionalne stranke. 53.a člen namreč govori: Ime liste kandidatov ne sme vsebovati imena tuje države ali tuje stranke, njihovih simbolov ter kratic, ki jih uporabljajo. Mi, v Slovenski nacionalni stranki teh problemov nimamo in jih ne bomo imeli. Zanima pa nas razlog za ukinitev tega člena. Če poslušam spoštovane kolege in kolegice iz prejšnjega mandata, govorim o mandatih, kjer sem bil zraven, se je velikokrat uporabljalo ime, sploh ob vstopu v EU, da so se nekatere politične opcije, politične stranke v državi Republiki Sloveniji v tem parlamentu enačile z imeni političnih strank v evropskem merilu. Sedaj zelo hipotetično poudarjam, da ne jemati osebno, ne vem, če je v Evropi ogromno strank, ki se imenujejo Socialni demokrati, to pomeni, da Socialni demokrati, hipotetično, ne smejo uporabljati tega imena. Slovenska demokratska stranka je bila pametna in je spremenila ime v Slovensko demokratsko stranko, kar je težko pričakovati v 24 državah EU, da bo še katera takšna, ampak temu je tako. Če bi bili pa še Socialdemokratska stranka, bi ta člen, ki ga črtamo sedaj, pomenil, da bi se morali preimenovati. Dvomi so, zakaj temu tako. Ne nazadnje lahko so liberalni demokrati, lahko so socialni demokrati, vemo pa, da živimo v državi Republiki Sloveniji, in če to kdo pozablja, je seveda njegov problem, ni pa sedaj problem zakon, da bomo reševali ta problem s črtanjem nekega člena. Ne nazadnje, če dovolite, se bom ustavil pri 10. členu predloga zakona v prvi obravnavi, ki govori o kvoti. Najprej bom povedal mnenje Slovenske nacionalne stranke, pa če dovolite, večji delež, 51% delež je mojega osebna mnenja v tem. Ves čas jaz spremljam dogajanje in tako imenovane, jih nočem slišati, ženske kvote, že šest let. S tem, ko želimo izenačiti državljanko ali državljana Republike Slovenije, s čimer se v Slovenski nacionalni stranki absolutno strinjamo, mi delamo ravno nasprotno. Mi želimo izpostavljati grd izraz - ženska kvota, kaj vendarle je to. Ženske so ženske, moški smo moški, vsi smo ljudje. Mi želimo enačiti, po drugi strani pa poudarjamo neke odstotke in poudarjamo neke ženske kvote, s tem smo v bistvu kontraproduktivni, s tem poudarjamo neke razlike, ki jih seveda na ven, proti ljudem želimo izenačiti, mi smo liberalni, mi smo demokratični, mi želimo ženske enačiti z moškimi, poudarjamo pa vedno ženska kvota, ženska kvota. Mislim, da je bistven problem ravno v tem, ne moremo na ven izpasti lepi, navznotraj pa javno s tem poudarjamo, da je neka razlika. Ni je, te razlike ni. In v Slovenski nacionalni stranki smo prepričani, da 10. člena, o prehodni določbi se bom oglasil malo kasneje, ne bo tako enostavno uresničiti, spoštovani gospe in gospodje. Ker 10. člen je zelo jasen in govori v svojem drugem odstavku. Jaz ne bom več govoril o ženskih, lahko govorim pa o moških kvotah, če želite. Govori: "na kandidatni listi noben spol ne sme biti zastopan z manj kot 35-imi odstotki od skupnega dejanskega števila kandidatk in kandidatov na listi." To je cilj, ki smo ga spremljali, cilj, da smo demokratični, odprti v tej družbi, in še enkrat pravim spol - ne ženski, ne moški, lahko je obratno. Po drugi strani pa imamo v tem predlogu zakona v prvi obravnavi prehodno določbo, in to je 34. člen, ki govori, da ne glede na deseti in enajsti odstavek na prihodnjih državnozborskih volitvah ne sme biti zastopan noben spol z manj kot 25-imi odstotki. Poglejmo si v oči, bodimo iskreni, bodimo pošteni. Zakaj zapisati v zakon, v 10. člen zakona določen odstotek, ki ni hipotetičen, ki ni neskončen v eno ali drugo smer, ni do 35, ampak 35, po drugi strani pa imamo prehodno določbo, ki ta predlog zakona znižuje. Kolegice in kolegi, pošteno ali ne, ne glede na politične barve priznajmo, da je to malce dvolično. Veste, ne gre, da bi mi kupili in napisali listek lotu, kjer so pravila zelo jasna, če imaš vseh sedem številk, zadeneš, če sta dva, si delita dobiček. Dobiček je 50 milijonov, 50 milijonov je tvojih. In kako bi gledali sedaj, da bi bilo v prehodnih odločbah pa napisano, v prehodnih odločbah pa je polovica tistega zneska, ki ste ga dobili na loto, sigurno vaših, ostalo pa tako tako. Ne gre. Oprostite, ne gre. Jaz sem za to, da se omogoči enakopravnost spolov, kolegice in kolegi, mi smo vstopili v Evropo. Evropa zahteva nov politični, predvsem pa gospodarski tok. V gospodarskem toku smo se odločili, to je zelo povezano s tem, da bomo ravnali in delali tako, kot dela Evropa. Pomeni delavnik med 9. in 18. uro, vmes ura kosila itn. Jaz govorim za gospodarsko področje in prav je, da se tega držimo, kajti edino delo je tisto, ki ustvarja nek prihodek in ki ustvarja blaginjo naroda. Ampak nekaj pa smo pozabili pri tem, vsaj v začetku, ko smo želeli oponašati Evropo, ko smo želeli priti v ta tok, vrtci, vzgojni in varstveni zavod so bili pa odprti od 6-ih zjutraj do dveh popoldne oziroma najkasneje do štirih. Pomeni, oče in mati delata od devetih do šestih, sedmih zvečer, majhni otroci, ki jih imajo, pa so v vrtcu do štirih. Nekdo jih mora varovati. Nismo poskrbeli za vzporedno varovanje, da smo omogočili nemoteno in varno delo, brezskrbno delo ljudem po eni strani in brezskrbno vzgojo in varovanje otrok. Sprašujem se, če gremo po tem principu, prav je, naj bo 35%, kot piše 10. člen, zastopanost spolov, ne glede kateri, ali so v preteklosti in danes pristojna ministrstva, poudarjam pristojna ministrstva, prvo - ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, drugo - ministrstvo za šolstvo in šport, tretje - ministrstvo za gospodarstvo, ustvarila pogoje, poudarjam, ustvarila pogoje za to, da lahko danes, tokrat bom naredil izjemo, da lahko danes mati brezskrbno vstopi v politično življenje, da brezskrbno odloži otroka nekam, da je brezskrbna, da ima ta otrok varstvo, da je družina varovana, da imajo svoj dom. Ocenjujem in Slovenska nacionalna stranka ocenjuje, da temu ni tako. Lepo je in pošteno je, da smo spoli enakovredni in enakovredno zastopani. Vprašanje pa je, kdo pa bo potem skrbel za nadaljnji razvoj družine, ki jo imamo za seboj, sinovi in hčere, stare od dve leti do, nenazadnje, to nam tudi manjka, tudi do petnajst, šestnajst let, da vemo, kje so, kaj delajo in kje hodijo? Ko bomo imeli te pogoje zagotovljene, to je mnenje Slovenske nacionalne stranke, potem je pošteno, pošteno, da vsi, ki imajo voljo, željo, hotenje izboljšati neko stanje, vstopijo v konkretno politiko na osnovi tega zakona. To je dejstvo. Prisiljevati nekoga samo za to, da ga bomo vključili na neko listo na državnozbornih volitvah za to, da bo zagotovljeno nekemu odstotku, zapisanemu v 10. členu, se mi ne zdi pošteno, ne zdi pošteno niti do nekaterih, ki so, govorim lahko hipotetično, prisiljeni, pa naj bodo to tudi moški, zakaj pa ne, tudi moški so lahko prisiljeni ali vsiljeni. Nobena prisila ni prinesla nič dobrega. Tu poudarjam, da je sicer prav, da prehodna določba omili tisto, kar člen, zato pa je napisana. Jaz menim, da imam prav, zato pa je prehodna odločba napisana tako, da že v naslednjem obdobju, to je leto 2008, znižujemo že v 10. členu dogovorjeni odstotek, ki je 35. Pomeni, da smo s tem priznali, da nismo zreli. Jaz nisem pravnik, gospodje me bodo popravili, ampak nekdo bi lahko povedal, da ta zakon ni usklajen, ni v skladu s prehodno odločbo, saj po moji presoji, če eden člen natančno določa z manj ne sme biti prisoten, z manj kot 35 damo pa v prehodno odločbo, vendar na naslednjih je pa lahko 25, povejte mi smisel tega. Če napišemo 35, držimo se 35, spoštujmo člen zakona in naredimo pogoje za to. Če nismo prepričani, potem raje izpustimo ta člen ali pa v člen daje neko - to bodo gospodje matematiki pa gospodje bolj izkušeni poslanci povedali - rešitev, ki je konsistentna. Kajti po moji presoji rešitev določiti natančen odstotek v členu zakona, s prehodno določbo pa nekaj izpodbijati, za mene, lahko da sem velik laik, ni konsistentna, ni pošteno, naš namen ni pošten. Če mi rečemo 35, držimo se 35, ne dajati nekje pogoje, sedaj 25 ja, razlika pa ne. Zakaj ne damo v člen 25? Govorim spolov. Lahko se zgodi, da bo 75% žensk, hvala bogu, v Slovenski nacionalni stranki s tem nimamo nobenih problemov, več je žensk, raje imamo, ker tudi priznamo, da podpirajo tri vogale hiše, lahko se zgodi obratno. Ampak bodimo konsistentni in imejmo neko določilo v členu zakona, ker ta zakon ne pišemo samo za pol leta, ali bomo spet govorili o njem pa prehodne določbe ukinjali pa veljavnost prehodnih odločb, kolikor sem uspel prebrati, ni določena, pomeni, da to lahko velja, čeprav piše tudi za prihodnje volitve, ampak za prihodnje volitve ne piše, katerega leta. In jaz lahko, če bom recimo poslanec v naslednjem mandatu, enako rečem, to piše v prihodnji odločbi in gremo naprej v leto 2012 po tej politiki. To je dobronamerna pripomba Slovenske nacionalne stranke. Bodimo konsistentni, določimo v členu zakona odstotek enakosti spolov, zaradi mene, 50, samo ne 52, ker potem bomo kot Milošević imeli 104% zmage, to pa ne. Določimo in držimo se členov zakona ali pa oblikujmo člen zakona tako, da bo zelo jasen. Seveda pa nihče ne more nikomur, nobena ženska moškemu in nobeden moški ženski, prepovedati, toliko pa smo demokratični v tej Sloveniji, da gre na volitve, ne more. Vsak lahko gre na volitve, vsak je lahko izbran in vsak lahko seveda opravlja svoje delo, ali piše tu 35 ali pa ne piše. Se pa strinjam, da je prav, da nismo nenazadnje samo, včasih že preveč pametni, možakarji v tem državnem zboru. Toda ne prisile in če že določamo odstotek, bodimo konkretni, korektni in povejmo, da je člen zakona tak, kakšen je. Prehodne odločbe so sicer včasih zelo dobrodošle, včasih pa tudi zelo moteče. V Slovenski nacionalni stranki ocenjujemo, da je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor glede na to, da je v prvi obravnavi vsekakor sprejemljiv in vsekakor potreben. Poudarjam še enkrat, gledamo na to, da je namenjen v največji meri volivkam in volivcev in jim ustvarja neke nove, olajševalne pogoje, neke nove možnosti za to, da se odločajo po svoji vesti. Tudi ta zakon se tiče vseh nas in ocenjujemo, da bi na vsaj tisti dve vprašanji, torej na ukinitev 53.a člena in na vprašanje 10. člena bilo potrebno razmisliti v nadaljevanju. V Slovenski nacionalni stranki predlogu zakona absolutno ne bomo nasprotovali. Želimo pa, da bi se ta oblikoval in izboljšal tako, da bi bil v korist pravzaprav vseh Slovenk in Slovencev. Kdo bo sedel tu po letu 2008, pa bodo tako oni odločali.
Hvala lepa. K besedi vabim gospod Vilija Rezmana, da predstavi stališča DeSUS-a.
Hvala lepa. Spreminjanje siceršnjih okoliščin in razmer občasno potegne za sabo tudi potrebo po spreminjanju volilne zakonodaje in volilnega sistema. To pot po mnenju naše poslanske skupine sicer ne gre za kak vratolomni preukrep v volilnem sistemu, gre pa za poizkus nekega prerazporejanja. Sicer ocenjujemo, da je pozitivno to, da je predlagatelj sprejel z naklonjenostjo izziv opozicije, da se opravi ta splošna razprava, da si damo čas za razmislek, preden dokončno sprejmemo spremembe in dopolnitve zakona, in ocenjujemo tudi, da je zelo pozitivno bilo to, da je pripravljavec gradiva znal upoštevati nekatere pomisleke posamičnih poslanskih skupin že v obdobju priprave, da niso prišle v sam predlog in da niso predmet razcepa sedaj. Danes je bilo že govorjeno o tem, da bi bilo pod prvo tudi kakšne druge spremembe, morebiti kdo ne bi, ampak tisto, kar je pomembno, je to, da vse, kar je sicer lahko tudi dobro, še ni sprejemljivo za vse, zlasti ne na določeni stopnji razvoja demokracije, kakršna je pri nas, ker bi se lahko s tem kaj pozitivnega tudi izgubilo. Zato je tudi Demokratična stranka upokojencev Slovenije nekaterim predlogom, ki so bili tudi na mizi takrat, nasprotovala in sodimo da je prav, da vsi predlogi sedaj še niso na mizi oziroma, da se je upoštevala tudi volja nekaterih manjših strank in njihovih poslanskih skupin. Mi podpiramo siceršnje izboljšave, ki jih te dopolnitve in spreminjanje zakona prinašajo, ker so tako ali tako nekatere nujne zaradi ustavnih določb, zaradi odločb ustavnega sodišča, pa tudi zavoljo tega, da ne bi morebiti na vrat na nos hiteli tik pred naslednjimi volitvami, za katere se tako ali tako nikoli ne ve natančno, kdaj bodo. Prav je, da imamo možnost se pripravljati ustrezno s spremenjeno volilno zakonodajo. Razlogi za spremembe pa so najbrž lahko različni in mi grupiramo na dvoje razlogov. Eni so pogojno rečeno formalni razlogi, ki ne prinašajo zelo pomembnih sprememb v konstalaciji politične moči, in drugi so vsebinski razlogi. Bistvo spreminjanja volilne zakonodaje po naši sodbi je namreč v tem, da se moramo vprašati, kaj se potem spremeni v sestavi državnega zbora, kaj se spremeni v moči političnih strank ali političnih subjektov, kaj se spremeni pri možnosti vplivanja na odločitve oziroma kaj se pač spremeni v končni posledici v zvezi z načinom in možnostjo vladanja v Sloveniji. Za to v principu gre takrat, kadar se spreminja volilna zakonodaja. Gre torej za prerazporeditev političnega prostora in za prerazporejanje moči v tem prostoru. Nekatere druge spremembe, ki so tudi dobrodošle in ki jih mi podpiramo, se zdijo bolj obrobnega značaja. Morebiti se vsak s tem ne bi strinjal, vendar to, da spreminjamo način dela volilnih organov, da se nekaj popravlja tudi na področju financiranja volitev, da se popravljajo nekateri tehnični vidiki. Nekateri sodijo, da je pač strašno pomembno, če imamo prosojne volilne skrinjice, mi pa mislimo, da to ni ravno nekaj, kar bi morali obešati na veliki zvon. Celo nekaj slabosti bo v zvezi s tem, ker se bojda nameščajo te prosojne volilne skrinje predvsem zavoljo tega, da bi se preprečile morebitne zlorabe. Kar seveda govori o tem, da bi lahko kdo posumil, da pa je doslej, ko ni bilo takšnih volilnih skrinj, bilo veliko tovrstnih zlorab in je zaradi tovrstnih zlorab bila morebiti politična moč napak prerazporejena. Torej, dokazov za kaj takšnega, tudi kakšnih posebnih prepirov okoli tega doslej ni bilo opaziti. Pohvalno je, da se nekoliko res spreminja način, v bistvu tehnika glasovanja, da se spreminja tisto, kar je pač bilo danes najbolj in bo še najbrž omenjeno, možnost oziroma večja enakopravnost spolov pri glasovanju in pri zasedanju političnega prostora, torej pri možnosti za odločanje. Nismo prvič na tem področju, že v lanskem letu smo imeli precej polemik v zvezi s tem in takrat se je pojavil nek strah pred ženskami, ki je bil po naši sodbi neupravičen. Mi smo takrat pledirali za višji odstotek, za verigo in za večjo izvoljivostjo žensk, ne samo za njihovo kandidiranje. Žal se tudi tokrat 35% hitro razstopi v prehodnih določbah in se ta naklonjenost do udeležbe, do participacije v realni politiki v prehodnih določbah pač staplja. Je pa res, da je teh 25% točno toliko, ena desetinka manj, kot je bilo na zadnjih volitvah kandidiranih žensk, 24,9% je bilo kandidiranih. Za eno desetinko smo le izboljšali. To je teoretično. V praksi pa bo zagotovo nekaj več v povprečju potem udeleženih žensk kot kandidatk, ker bo to spodnja meja. Nekatere stranke bodo zagotovo imele večji odstotek žensk na kandidatnih listah. Tu pa žal nič ne govori o tem, koliko bo izvoljenih. Mi lahko samo upamo, da ne bomo zadovoljni že s tem, če bo na kandidatnih listah in izvoljenih nekaj več kot v arabskem svetu, kjer je žensk na listah najmanj. Nekateri se boje poudarjanja razlik, pa mislim, da nič ni napak, če poudarimo to, da ne gre za spole nasploh, ampak gre za čisto konkretne empirične razlike, ker se tudi v aktualnem življenju te razlike kažejo zelo konkretno in zelo empirično, žal v smislu diskriminiranja ženskega spola. Zato mi sodimo, da je prav, da se ti odstotki dvigujejo kolikor se le da, da nismo nič sramežljivi pri tem, ko jih skušamo povečevati. V poslanski skupini DeSUS bomo pripravljeni kak dober amandma s tem v zvezi tudi podpreti v nadaljnjih obravnavah. Nič se ni treba bati žensk v politiki, kot je bilo v lanskem letu rečeno, da bi lahko ženske celo zrušile politiko, da bi bile lahko škodljive v politiki. Upam, da vsaj tiste, ki so že v politiki, lahko to demantirajo, zlasti naše v evropskem svetu, kjer nam ni treba zardevati, ko govorimo o odstotkih udeležbe pri funkcioniranju evropskega parlamenta. Je pa še nekaj drugih slabosti, na katere samo mimo grede opozarjam v tem predlogu. Ena izmed takšnih je, da smo se zopet izognili nezdružljivosti funkcij župana in poslanca, pa naša poslanska skupina to nezdružljivost podpira. Ocenjujemo, da ni najboljša rešitev podeseterjenje števila podpisov za kandidatne liste, kajti to, gospod minister, ni minimalna številka 1.000, to je desetkrat večja od obstoječe. To je morebiti minimalna za vrednotne nekaterih ljudi, ki se s tem ukvarjajo, za nekatere druge pa je to strašno visoko. In mi bi podprli tudi kakšen amandma, ki bi to številko znižal. Sicer pa bomo podprli predlog in bomo aktivno sodelovali tudi v drugi in tretji obravnavi, ker vendarle izboljšuje z ozirom na sedanje stanje, in prav je, da ga v prihodnje s kakšnimi amandmaji š izboljšamo.
Hvala lepa. Med tem so se nam na tribuni pridružile mlade obiskovalke in obiskovalci, ki jih lepo pozdravljam. Dobrodošli v slovenskem parlamentu! Mimogrede, fotografiranje je prepovedano, podobno kot kje drugje. Na vrsti je pa že dr. Gaber, ker predhodna dva razpravljavca manjkata [[gospod Grims in gospa Pozsonec]] . [[Oglašanje iz ozadja.]] V scenariju tega podatka ni. Se opravičujem, trenutno nadomeščam kolega podpredsednika Pečeta. Dr. Gaber, beseda je vaša. Lahko pa še vedno nastopi kdo namesto gospoda Grimsa. Boste vi? Gospod Petan, imate besedo. [[Oglašanje iz ozadja.]] Ja, gospod Petan, pravilno bi bilo, da bi vnaprej najavili. Jaz sem se odločil, da vam dam besedo. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Dobesedno hvala za besedo. Spoštovani gospod minister s sodelavcem, kolegice in kolegi! Problematika, ki jo obravnava ta zakon, ima lepo in bogato zgodovino. Izrečenih je bilo veliko besed, prepričan sem, da celo preveč predvsem v tistem delu, ki govori o tem, ali je treba spoštovati odločbe ustavnega sodišča. O čem govorim? Ustava Republike Slovenije v prvotnem besedilu ni določala volilnega sistema v svoji vsebini in 80. člen ustave je urejal samo sestavo državnega zbora, ne pa po kakšnem sistemu bomo volili to sestavo državnega zbora. V času do leta 2000, ko smo v 80. člen vgradili to famozno določilo o sistemu volitev v državni zbor, se je pred tem zgodil referendum o večinskem volilnem sistemu. In ker je bilo politično vzdušje takšno, da večinski volilni sistem kljub temu, da je bil o tem referendum in so bili rezultati takšni, kot so bili - ne bom jih še enkrat razlagal, ker smo o tem govorili že prevečkrat in o tem izrekli preveč besed -, je bilo možno obiti te rezultate referenduma samo z ustavnim zakonom, z vgraditvijo v ustavo. Seveda, to ima svoje dobre in tudi slabe strani. Dobra stran, mogoče pod narekovaji, je ta, da je takšen sistem zabetoniran in ni odvisen od vsakokratne volje vladajoče koalicije. Govoriti, da vladajoča koalicija v tem mandatu nima volje, da bi nekaj spremenili, je seveda govorjenje v prazno, ker je za spremembo potrebna dvotretjinska večina; in vemo, da ta koalicija dvotretjinske večine nima. Slaba stran je pa popolnoma enaka - ker je sistem zabetoniran, je tudi vsako spremembo težko pripraviti. In tudi ta sprememba, ki je pred nami, bo verjetno imela še trnovo pot. Dejstvo je tudi to, da takšen sistem, kot smo ga vgradili v 80. člen ustave, ravno sedaj dviguje precej prahu o vsebini tega, o posledicah tega, da imajo politične stranke preveliko moč. V tem je ravno problem, ker takšen sistem, kot ga imamo sedaj, ki je vgrajen v ustavo, ravno daje moč političnim strankam, ker o vsem odločajo politične stranke, ne pa neki programski bloki, kar je seveda potrebno pri večinskem volilnem sistemu. Tam je neki programski blok, ki ima enake poglede na določene vsebine, in potem pred volitvami sestavijo blok. Pri tem sistemu, ki smo ga vgradili v 80. člen ustave in ki bi ga danes malo radi popravili, malenkost popravili, je pa ravno obratno. Tu imajo politične stranke večjo moč. Nobenega problema, vendar problem je samo v tem, ker ravno tisti, ki so bili največji zagovorniki, da se preigra referendum za večinski volilni sistem, danes problematizirajo preveliko moč političnih strank. V tem je problem, ker se je treba odločiti, zakaj smo takrat naredili zadevo takšno in tak sistem, ki favorizira stranke. S tem se moramo sprijazniti in tisti, ki so glasovali za si naj malo izprašajo svojo vest. Dejstvo je, da te spremembe ki so pred nami, so nastale zaradi tega, da se ravno dopolni, seveda če bo zadostna večina, mi bomo v stranki SDS podprli te predvidene spremembe, izboljša osnovni 80. člen, po drugi strani je pa ta sprememba ali te spremembe so potrebne zaradi uskladitve z nekaterimi odločbami ustavnega sodišča. Teh je bilo cel kup in skoraj ni minilo leto, da ne bi bila kakšna odločba ustavnega sodišča, leta 1996, 1997, 2002, 2003, 2005, vsako leto je bilo kakšno opozorilo s strani ustavnega sodišča in brez tega, da bi ga tolmačili kreativno, bo te odločbe potrebno nekako spoštovati. Upam, da tudi te odločbe ne bomo kdaj ponovno prešli ali izničili z kakšnim ustavnim zakonom. Po drugi strani so te spremembe tudi potrebne zaradi nekaterih pomanjkljivosti, zaradi katerih so otežene izvedbe volitev, ki se nanašajo na delo volilnih organov. Določeni problemi se pojavljajo tudi pri financiranju, ker je osnovni zakon v volitvah v državni zbor bil sprejet že kar nekaj let nazaj, in zakonodaja gre svojo pot, življenje gre naprej in določene stvari je potrebno spremeniti. Ena od predvidenih predlaganih sprememb se tudi nanaša na tako imenovane, ne vem, ali naj uporabim izraz ženske kvote, ker me ta izraz zelo moti. Mogoče s participacijo žensk v politiki bi bilo mogoče malo lepše, ampak ženska kvota, takoj razumemo, za kaj gre, in izraz je zelo enostaven in omogoča, da bi prišlo do ravnovesja med obema spoloma tudi na tem področju našega življenja. Res je, to je treba priznati, da same kvote bistva problema ne bodo rešile. Še vedno je bilo tako, da tisto, kar je bilo vsiljeno, ni bilo nikoli dobro, tisto, kar je bilo z zakonom predpisano, je pač prisiljeno. To tudi ni bilo učinkovito in ni doseglo svojega namena v pravem pomenu, pa vendar mogoče bo tudi to pripomoglo k temu, da se bo izboljšala klima in da bomo verjetno v naši družbi tudi spoznali za potrebno in sprejemljivo zastopanje obeh spolov tudi v politiki. Seveda nobeden ad hoc postopek ni dober, ampak je potrebna neka postopna pot ravno zaradi izboljšanja te klime. Klimo za uravnoteženo zastopanje pa se verjetno čez noč ali čez dan ali kar tako čez palec, na hitro ne da pripraviti in ne da usmeriti. Zato je verjetno ta postopnost sprejemljiva in primerna in te spremembe, ki so danes predmet v prvi obravnavi, so verjetno tiste, ki bi lahko tudi prispevale. Tudi zato bomo v SDS te predlagane spremembe podprli. Dejstvo je, da so te spremembe takšne, ki izboljšujejo sedanji, tudi ta ustavni zakon, ki še vedno velja, in upam, da ne bo zacementiran za večno, ker 2/3 večina ni tako enostavna. Poleg tega pa, ker smo že nekaj slišali o demokratičnosti tudi pri 2/3 večini, bi postavil vprašanje, ki bi ga postavil na konkretno stališče, namreč kaj je bolj demokratično. Ali 2/3 večina, kar je sprejeto z 2/3 večino, ali pa kar z navadno večino? Na hitro, če bi odgovoril, bi verjetno bil odgovor jasen, vendar veliko se tudi govori in piše, da je za večjo večino potreben vedno gnil kompromis. Če je za 2/3 večino potreben gnil kompromis, potem pa se vprašamo, kaj pa je bolj demokratično, ali navadna večina, za katero ni potreben gnil kompromis, ali pa dvotretjinska večina, za katero je potreben. In sedaj se vrnem na začetek, na izhodišče, v ustavnem zakonu je pač potrebna vedno dvotretjinska večina in zato moramo napraviti ogromno naporov, da pridemo do tega. Seveda neodvisno od vsakokratne vladajoče koalicije. Po drugi strani pa, če bi to bil takrat navaden zakon, ki ne bi obšel referenduma, potem bi bila potrebna navadna večina, res pa je, da bi bilo bolj odvisno od trenutne vladajoče koalicije. In glede na to, da smo danes že slišali, da vladajoča koalicija mogoče nima posluha, se postavlja vprašanje. V vsakem primeru pa teh sprememb, ki so danes tukaj in jih bomo v SDS podprli, ne bi bilo potrebno, če bi takrat spoštovali odločbo ustavnega sodišča, če bi se zavedali, da je bil izveden referendum. Če so se ljudje na referendumu tako odločili, ne glede na to, kako je bil sistem izpeljan na principu odcepitve glasov, da nista bili dve vprašanji, ampak tri, potem verjetno danes ne bi bilo potrebno zopet razpravljati. Sem pa že na začetku dejal, da je bilo verjetno ob tej problematiki izrečeno veliko preveč nepotrebnih besed, navedel sem katere, predvsem o ustreznosti ali potrebnosti upoštevati odločb ustavnega sodišča. In bojim se, da bomo verjetno tudi ob teh spremembah, ki so res kozmetične in samo olajšujejo ali izboljšujejo sedanji zakon, ki ima nič kaj svetlo preteklost, ker smo izigrali odločbo ustavnega sodišča, tudi rezultate referenduma. Kot pravi pregovor "Boljše je čisto majhna lučka, kot pa preklinjati temo", potem je to zadosten razlog, da bomo v SDS te predlagane spremembe podprli. Če se bo našla še kakšna dobra rešitev za izboljšavo in če bo potrebna večina, jo bomo seveda tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala vam. In sledi še predstavitev stališča poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, dr. Slavko Gaber. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, gospod minister, gospe in gospodje! V LDS pozdravljamo pripravljenost vlade in koalicije, da skladno z določili ustave dopolni zakon o volitvah v državni zbor. Ob ustreznih dopolnitvah zakona ga bo naša poslanska skupina tudi podprla. Seveda pa moram hkrati povedati, da v LDS obžalujemo, ker koalicija ni zmogla moči za predlog sprememb, ki bi udejanjile osnovno zahtevo ustave iz leta 2000, namreč zahtevo, da imajo volivci odločilen vpliv na dodelitev mandatov kandidatkam in kandidatom. To je nekaj, kar nas, kot dobro ve tudi minister in vsi, ki se vsaj od daleč ukvarjajo tudi z vprašanji volilnega sistema, še čaka. V poslanskem klubu tako ugotavljamo, da državni zbor z zakonom, ki ga imamo danes pred seboj, najpomembnejše zahteve ustave z novo ureditvijo ne bo izpolnil. Kljub temu, da je bilo danes tu že rečeno, da je majhna verjetnost, da bi do te dopolnitve, do takšne rešitve, ki bi to omogočala, prišlo, predlagamo, da opravimo skupen razmislek o uvedbi list v volilnih enotah. In iz teh volilnih enot, ki naj sovpadajo z bodočimi pokrajinami, pripeljemo enakomerno zastopanost iz celotne Slovenije v državni zbor na ta način, da ne bo stranka odločila o tem, kdo z liste bo zares izbran v parlament, ampak bodo na osnovi glasov to odločile volivke in volivci. Ker je zadnje dni veliko slišati o pomenu vpliva glasov ljudi in o potrebnosti zmanjšanja vpliva strank na to, kdo sedi v parlamentu, ne kaže bežati od dejstva, da imamo po Evropi sisteme, ki to omogočajo, uveljavljene. Resen preferenčen glas, morda celo takšen, kot ga pozna Finska že leta in dobro deluje, je naš predlog za razmislek do naslednjega kroga, v katerem se bo parlament ponovno ukvarjal s tem vprašanjem. Dovolite pa mi, gospe in gospodje, da se v uvodu dotaknem še ene od rešitev, ki je sicer pravilno usmerjena, a ostaja na pol poti. Govoril bom o tem, o čemer so govorili že nekateri pred menoj, s to razliko, da mene ni sram govoriti o kvotah, ker se mi zdi, da so kot normalen mehanizem v civiliziranih evropskih državah že dolgo v veljavi - o kvotah, ki zagotavljajo primerno oziroma vsaj zadostno zastopanost določenih skupin ljudi v tem državnem zboru. Vprašanje reprezentativnosti parlamenta je eno temeljnih vprašanj parlamentarne demokracije in zanimivo je to, da ga mi, ne da bi se zavedali, na primer z delitvijo Slovenije na volilne enote že vse skozi imamo. Pri tem nič ne govorimo o tem, da želimo zagotoviti vsakemu delu Slovenije tukaj, v tem državnem zboru vsaj določeno število poslank in poslancev, kaj je to drugega, gospe in gospodje, kot kvota. To je kvota, ker je regionalna, ker je lokalna, jo sprejemamo, močno pa nas moti na nekem drugem področju oziroma imamo s tem težave. Kot sem že napovedal, v Liberalni demokraciji Sloveniji pozdravljamo idejo in mislim, da je to napredek v primerjavi z obstoječo ureditvijo, da se v skladu z določbami 43. člena ustave to določilo o najnižjem številu zastopanih oseb enega ali drugega spola na listah vnese tudi v zakon. Tisto, kar nas moti, je, da smo pri tem premalo ambiciozni. Očitno je, da že povprečje iz prejšnjih volitev govori o tem, da vsakdo, ki se le nekaj potrudi, lahko doseže teh 25%, kar je sedaj spoden prag za volitve leta 2008. Naš predlog je torej, da skupaj razmislimo o tem, ali ne bi že za volitve 2008 nekaj zvišali ambicij te države in postavili 30% prag kot tisti prag, ki naj bi ga dosegle stranke, če naj bi šle na te volitve v tem letu. Prav tako predlagamo, da skupaj razmislimo o tem, da ne bi imeli 35% delež enega spola na listah kot končni cilj našega volilnega sistema, ampak bi ga postavili na 40%, to se nam zdi bistveno bolj smiseln delež enega ali drugega spola, še posebej spoštovani gospodje, ker ima kolega Barovič prav, ko govori o tem, da je povsem mogoče, da nam zna ta odstotek koristiti še kdaj kot spolu v bodoče. V tej državi je namreč že nekaj časa tako, da prihaja s fakultet in drugih visokošolskih institucij več oseb ženskega spola z diplomo kot moškega, tako da je morda tudi zaradi nekega opreza, moško šovinističnega, smiselno razmišljati o kvotah, takrat, sem skorajda prepričan, se bodo slišale drugače kot sedaj, takrat bo to prav mehanizem. Mogoče je, spoštovani gospod minister, razmisliti tudi o tem, da v primeru, da stranke ne zagotovijo tega omenjenega deleža na listah, pač tako kot poznajo to v Franciji, in kljub temu pustimo kandidirati, vendar spodbudimo njihov razmislek o tem, da bi bilo dobro imeti na listah zadostno število oseb različnega spola tudi s tem, da dobijo nekaj manj sredstev povrnjenih, ko gre za poplačilo stroškov volilne kampanje in da dobijo manj sredstev za tekoče delovanje poslanskih klubov. Če bi na primer na volitvah leta 2008 ob 30% katera od strank tega ne dosegla bi jo verjetno k dodatnemu razmisleku pripravilo že 25% znižanje sredstev pri povračilu stroškov. Tako da, gospe in gospodje, predlagam ob tem, ko pozdravljamo v poslanskem klubu LDS zakon, ki ga imamo pred seboj, razmislek o njegovi dodelavi, več kot kliče po tem in naj rečem, da tiste, ki dvomijo o tem, da bi znala opozicija tokrat dodati svoj delež glasov k bolj ambicioznim rešitvam, lahko v miru potolažim. Nam ne gre za to, ali boste vi sprejeli zakon, ki bo udejanil to, kar nam ustava nalaga, ali bo sprejet v našem mandatu. Mi bomo s sorazmernim deležem svojih glasov bolj ambiciozne rešitve podprli. Hvala.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na splošno razpravo poslank in poslancev. Besedo dajem poslancu Bojanu Kontiču. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zakon, ki ga danes obravnavamo v splošni, v prvi obravnavi je vsekakor zrel za nadaljnjo obravnavo v državnem svetu, po mojem tudi predvsem zaradi tega, ker ne posega zelo temeljito v volilni sistem, čeprav so te ideje o spremembi volilnega sistema še vedno prisotne, govori se o večinskem sistemu, govori se o ukinitvi volilnih okrajev, ampak vse te zgodbe smo v preteklosti že neštetokrat slišali, se do njih opredelili in zakonodaja je takšna, kot je, in tudi spremembe v tem trenutku ne gredo v smer, o kateri smo še v preteklem mandatu zelo intenzivno razpravljali in odločali. Če bi tudi tokrat razpravljali o vsebini, ki je bila na sporedu že v prejšnjem mandatu državnega zbora, bi se odločal podobno. Zavrnil bi ukinitev volilnih okrajev, pa o razlogih tokrat niti ni potrebno pretirano razpravljati, ker to ni na dnevnem redu. Vsekakor pozdravljam prizadevanja oziroma usmeritve v tej smeri, da se poskrbi za invalide, ki so do sedaj imeli težave s prihodom na volišče. To bi moralo biti že urejeno, je pa prav, da se to zapiše v ta zakon in da se to uredi. Jaz mislim, da bo država tudi morala nameniti nekaj sredstev za to, da se volišča uredijo tako, da bodo primerna tudi za invalide. Sprememba količnika oziroma načina izračunavanja v volilnih enotah je vsekakor boljša, ker bo več glasov oziroma na ta način tudi mandatov ostalo znotraj volilne enote, torej se bo na prvi ravni razdelilo več poslanskih mandatov in potem na drugi državi ravni nekoliko manj. Imam pa, kot je imel že kolega iz poslanske skupine DeSUS, nekaj pomislekov okoli zaostrovanja pravil na volišču. Verjetno to ni posledica izkušenj iz preteklosti, ampak zgolj želje, da se zadeve izboljšajo, kajti drugače bi pod vprašaj postavili vse volitve v preteklosti, jaz pa upam, da temu ni tako. To, da je politična moč, če temu ne bi bilo tako, lahko napačno razporejena, se pa verjetno strinjamo vsi tisti, ki smo v opoziciji, ker bi si želeli drugačen rezultat. V členih teh sprememb zakona se spreminja tudi število podpisnikov za liste oziroma kandidaturo znotraj volilne enote, kjer s 100 dvigujemo na 1.000, kar je pomemben dvig zahtevane kvote. To seveda pomeni, da se zadeve tudi tu zaostrujejo, podobno kot so se pred tem na lokalnih volitvah oziroma na lokalnem nivoju, kjer je bil občutno prisoten strah pred tako imenovanimi nestrankarskimi kandidati in pred tem, da bi politične stranke lahko pri tem izgubile del moči oziroma del vpliva. Ta zgodba se sedaj prenaša v ta zakon, kjer pa hkrati pravimo, da omogočamo lažje zbiranje podpisov, ker bodo lahko podpisovali pred vsakim, za to pristojnim organom. Hkrati dajemo in hkrati vzamemo, ampak jaz mislim, da ta zadeva ni dobra in da bi bilo smiselno o tem še enkrat razmisliti. Veliko besed je bilo tudi o kvotah, pa naj bodo to ženske ali pa moške kvote. Ko gledam rezultat preteklih volitev za državni zbor, lahko ugotovim, da vladajočo koalicijo tvorijo štiri stranke, in dve izmed njih sploh nimata ženske kot predstavnice v svojih skupinah. Se pravi, da je stanje zaskrbljujoče. Da je zgolj ena poslanska skupina se približala določilu, ki je zapisano v prehodnih določbah tega člena, čeprav vem, da je razlika med voljenimi in izvoljenimi. To velja za oba spola in seveda velja, če ni ponudbe, tudi možnosti ni za izbiro, zato je dobro, da je to v zakonu zapisano. Je pa vprašanje, če je dobro to, da v zakonu piše 35, potem v prehodnih določbah pa: ampak na naslednjih volitvah pa 25. Verjetno bi bilo smiselno razmisliti tudi o amandmaju. Da ne bi ostal pri vladni koaliciji, saj opozicija ni bistveno boljša pri sestavi poslanskih skupin, ampak nekaj odstotkov pa vseeno odstopa. Tudi s tako imenovano ukinitvijo volilnih okrajev se struktura, vsaj po moji oceni, ne bi bistveno spremenila. Verjetno bo potrebno postoriti tudi kaj drugega, čeprav tudi danes vemo, da s tem, ko imamo volilne okraje, tudi določamo na nek način možnost izvolitve posameznika oziroma posameznice. In če bi tam spole zamenjali, bi tudi slika v parlamentu bila drugačna. Sam volilni sistem ne bo odpravil te pomanjkljivosti ali hibe, ki jo v tem trenutku v slovenski politiki imamo, nismo pa neka posebna izjema. Bo pa na tem področju potrebno storiti še kaj več, kot zgolj spreminjati volilno zakonodajo. Je pa to korak naprej in vsekakor ga je vredno podpreti in tudi razmišljanje ministra, ki ugotavlja, da volilne spremembe oziroma spremembe volilne zakonodaje v volilnem letu niso primerne, da je to sedaj še pravi čas, da to postorimo. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Jakobu Presečniku. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi jaz sem že prej v mnenju poslanske skupine jasno nakazal, da podpiram te predlagane spremembe, ki so v teh spremembah zakona v vseh njenih delih kar se tiče ženske kvote kot same tehnike na voliščih itd., kjer tudi po mojem mnenju ne gre za nezaupanje ali pa za sume kakršnihkoli zlorab v preteklosti in v preteklih volitvah. Gre predvsem za to, da v največji meri eventualne možnosti za pomanjkljivosti oziroma zlorabe odpravimo že v samem zakonu in na ta način zagotovimo, da bodo rezultati, da na rezultate volitev ne bo padel noben sum o nelegitimnosti, kar pogosto uporabljamo ta izraz. Pomembna se nam zdijo določila o kvotah. Res je, kar je moj predgovornik pred menoj govoril, da nekatere koalicijske in opozicijske stranke v svojih vrstah nimamo predstavnic poslank. Tako je pač, vsaj pri nas velja tako, da smo kandidirali, tudi sam sem sodeloval pri teh kandidaturah, pri določanju in nagovarjanju, posameznih kandidatk in kandidatov za kandidiranje v državni zbor, da smo imeli kar precejšnje število - jaz se ne spomnim sedajle procenta - ampak ni bil ta procent najslabši. Mislim, da je bil tam okrog 14%, kolegic, ki so kandidirale za poslanke v državnem zboru, vendar žal rezultati so bili takšni, kot je bilo pri sedanjih Socialnih demokratih, v predpreteklem mandatu pa zopet ob sorazmernem velikem številu kandidatk ni bilo nobene poslanke v državnem zboru. Če postavljamo ta prag nekoliko višje v prvem in drugem koraku, potem je ta možnost po izvolitvi bistveno večja, predvsem je pa potrebno paziti - jaz sem že uvodoma rekel, da je predvsem odgovornost političnih strank, vodstva političnih strank, da ženske kandidirajo na takšnih mestih, kjer je tudi možna izvoljivost. Jaz sem poudaril tudi še en problem, to je problem mladih kadrov v strankah, v državnem zboru. Torej je vsa ta določila nemogoče za pisati v zakonu, ampak so pa pomembna takšna razmišljanja po mojem takrat, ko nabiramo kandidate, ko določamo kandidate, da tudi v političnih strankah kandidiramo mlade ljudi, da jim damo tudi mladim možnost, da zavzamejo pomembna mesta v politiki, v gospodarstvu se, kot vidimo, to že dogaja in mislim, da je to za razvoj države, za umeščenost Slovenije v evropski in svetovni globalni prostor izredno pomembno. Torej, kot rečeno bom ta zakon podprl, pomembno pa se mi zdi tudi to, da govorimo predvsem o tistih delih, ki jih ta zakon obravnava. Večkrat mnogo govornikov pred menoj in ob raznih drugih prilikah govori o zadevah, o rešitvah glede zakona o volitvah, ki niso predmet tega zakona in ki so bile na takšen ali drugačen način v preteklosti zavrnjene. Tudi mi smo leta 2000, v takratni poslanski skupini v prilikah, ko je bil takrat obravnavan zakon o volitvah v državni zbor, podpirali večinski volilni sistem, vendar ko smo enkrat videli, da ta večinski sistem ne bo dobil zadostnega števila glasov, smo poskušali urediti nekatere stvari, ki jih je bilo nujno potrebno urediti. To nam nekateri mečejo že 6 let pod nos, ampak s tem se ne obremenjujemo, ker mislimo tako, kot smo mislili takrat, da je večinski volilni sistem za slovenski prostor in za slovenskega volivca slab. Torej kot rečeno, podpiramo vse te spremembe zakona in bom tudi zakon v prvi obravnavi, ko bo glasovanje, podprl. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem magistri Majdi Potrata. Izvolite.
Hvala. Načelni podpori predlaganim spremembam bi želela vednarle dodati dva pomisleka. Prvi se nanaša na sklep oziroma predlog, da bi volilne liste kot posebno publikacijo prinesli v vsak dom, to publikacijo pa dali na javni natečaj. Ne sprejmite tega kot cinizem, ampak upam, da bi vendarle pravočasno lahko prišle v gospodinjstva glede na izkušnje, ki jih imamo od kod drugod. Jedrni del moje razprave pa se bo dotikal tistega, kar je velika večina razpravljavcev do zdaj tudi že omenjala. 100 let je, odkar je Finska dovolila ženskam vstopiti v politiko na velika vrata. Ampak če boste predlagane spremembe v uvodnem delu pregledali, boste videli, da tudi Finci z zakonom določajo kvote, in tu želim nadaljevati, kvote tam, kjer ne gre za neposredno voljene funkcije, ker je to že standard pri njih, da je participacija žensk v odločanju dosežena Tarja Halonen pa še kaj drugega je verjetno dovolj dober dokaz za to mojo trditev. Tudi v predlaganem zakonu ne najdem napisanih ženskih kvot, tudi ne moških, so samo kvote. Če koga beseda kvota moti, si jo naj nadomesti z deležem ali s kakšno drugo besedo, saj je vseeno, kako bomo, s katerim besednim znakom bomo zadevo poimenovali. Gre pa za to, da je uravnotežena zastopanost spolov nekaj, s čimer smo se soočili ob zelo visoki podpori spremembe 43. člena ustave, ob čemer smo dosegli soglasje, ko smo sprejemali zakon o volitvah v evropski parlament, kar pa ni šlo več tako gladko, da ne rečem še humano, ko smo govorili o zakonu o lokalnih volitvah. Dovolite. Ni mogoče vseh treh zakonov direktno primerjati, ker so volilni sistemi različni, in pridružujem se vsem tistim, ki pravijo, da zakon sam po sebi ne bo prinesel večjega deleža žensk v slovenski državni zbor preprosto zato, ker je poleg tega, koliko naj bo žensk na kandidatni listi v volilni enoti, ali naj bodo tri, štiri ali naj jih bo pet, kar bi ti odstotki 25%, 35% in 40% prinesli, kako bo to število žensk po volilnih okrajih razporejeno, ker dobro se zavedamo, da za stranke je zelo pomembno, kako močno podporo v volilnem telesu imajo v kakšnem od volilnih okrajev. Če se bo ponavljala zgodba, da bomo dosegali sicer odstotek, kot je bil povedan, kakšen je bil povprečen odstotek kandidiranja že na državnozborskih volitvah v letu 2004, in če bodo ta odstotek pomagale dvigovati predvsem majhne stranke, ki ne bodo prestopile praga državnega zbora, potem žensk v državnem zboru več kot toliko, kolikor nas je sedaj, verjetno ne bo, saj giblje se pa ta odstotek izvoljenih žensk v slovenskem parlamentu vedno okoli številke 12 ali pa še celo nižje, samo za kratek čas ob koncu prejšnjega mandata jih je bilo 14. To je za evropske standarde nesprejemljivo število, ni mogoče govoriti, da smo me, ki smo v parlament prinesle, v slovensko politiko, novo kakovost, ker je naš vpliv premajhen; za to, da bi bil vpliv žensk na odločanje večji, bi pa morala biti večja zastopanost. Če mene vprašate, toliko, kolikor je razmerje med spoloma v naravi. Hvala.
Hvala. Besedo dajem poslancu Josipu Bajcu. Izvolite. Se odpovedujete. Besedo ima poslanka Breda Pečan.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Dober dan, kolegice in kolegi. Pri zakonu o volitvah v državni zbor je za nas, poslanke in poslance, ena najpomembnejših sprememb določitev spolnih deležev, bi jaz temu rekla, ne pa ženskih kvot. Namreč, ta zakon ni napisan za danes in za jutri, niti ne za leto 2008, ampak, vsaj upam enkrat za spremembo, za morda 10 ali 15 let. In bi bilo bolj prav, da bi govorili o spolnih kvotah, če že govorimo o kvotah, ker tukaj ne gre za zaščito interesov ženskega dela slovenskega prebivalstva, ampak za zaščito interesov tako moškega kot ženskega dela slovenskega prebivalstva. Če se vendarle oziramo na to, kakšna je sedanja razdelitev mest v parlamentih kar velikega števila evropskih držav, so spolne kvote nujno potrebne, da se ohrani vsaj 40% sedežev v parlamentih za moški del prebivalstva, ne pa za ženskega. Konkretno je že na Norveškem in na Švedskem več kot polovica žensk v parlamentu. In mislim, da je to dovolj resno opozorilo, da uvajanje spolnih kvot v volilni zakon samo po sebi ni dovolj, zlasti še pri volilnem sistemu, kot ga imamo mi. Pri večinskem volilnem sistemu ali pri križancu, kot ga imamo mi, križancu proporcionalnega in večinskega sistema, je pravzaprav bolj pomembno to, v katerem volilnem okraju so pripadniki ali pripadnice posameznega spola, ne pa, ali je število enega oziroma pripadnikov enega ali drugega spola dovolj značilno, bi rekla, bolj blizu idealni 50-odstotni zastopanosti. Tudi če bi imeli v zakonu določeno in tudi že uvedeno razmerje 50:50, bi na koncu doživeli nekaj podobnega kot doživljamo sedaj, kot je že povedala moja kolegica Majda Potrata, da je odvisno od tega, v katerem volilnem okraju kdo kandidira, da vsaka stranka po 1992, 1996, 2000 in 2004, že po štirih zaporednih volitvah po tem volilnem sistemu, zelo dobro vemo, kje so kandidati posamezne stranke zares izvoljivi in kateri ne. Če se spomnite, smo pred slabima dvema letoma pa pred slabimi šestimi leti rekli takole, "če bi kandidiral konj v posameznem volilnem okraju na listi posamezne stranke, pa bi bil izvoljen." Tako da vemo, kako je s tem. Se pravi, če bi posamezna stranka imela resen namen, da bo v parlament poslala polovico svojih kandidatov, izvoljenih kandidatov, potem bi seveda postavila ženske v tiste volilne okraje, kjer ima ta stranka gotovost, da bodo njene kandidatke ali njeni kandidati tudi zares izvoljeni. Niti to ni pomembno, če stranka ve, da bo dobila približno 12 mandatov, bi potem pač v tistih 12-ih volilnih okrajih, kjer je prepričana, da bo dobila izvoljene kandidate, postavila šest žensk in šest moških, pa sploh ni potrebno, da imamo spolne kvote, če smo čisto pošteni in realni. Pri nas se skrivamo za nekatere formalne, navidezne ukrepe, za navidezno spreminjanje zakonodaje, kaj se pa potem v resnici zgodi, je pa stvar dobre volje vsake stranke. Saj ni težko dobiti ženske na liste, ko pravite, kako ste jih morali prepričevati, da so kandidirale, posebno še če jim rečete, saj ne boš izvoljena, pridi pa samo kandidiraj v tem volilnem okraju, da bomo imeli polno listo in da bomo imeli zagotovljenih tistih 20 ali 25%. Brez bojazni, dragi kolegi in kolegice, mirne duše bi lahko rekli, da je končni cilj 50% kandidatk in kandidatov na listi od vsakega spola. Mirne duše. Zaradi tega, ker tako ali tako bodo posamezne stranke poskrbele, da bo tistih 50% žensk v tistih volilnih okrajih, kjer zagotovo ne bodo izvoljene ali pa bo zelo malo možnosti. To je prava resnica pri tem zakonu in zato nehajmo se sprenevedati. Jaz mislim, da vse druge stvari lahko človek še nekako, bom rekla, prežveči in prebavi, ampak takega sprenevedanja pa po mojem res ni potrebno niti žvečiti niti prebavljati, in zato ne bom glasovala, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo, ker vsaj videz smo popravili, tako da bomo lahko pred Evropsko unijo in pred Združenimi narodi pa pred raznimi mednarodnimi ženskimi asociacijami rekli: "Mi pa skrbimo za enakopravnost žensk v politiki," ko bodo pa potem pogledali, kakšni bodo rezultati volitev leta 2008, se bodo pa samo pomilovalno nasmehnili in rekli: "Res, polna usta so vas demokracije samo takrat, ko je treba izvajati v živo, v resnici ste pa malo drugačni." Hvala.
Hvala vam, poslanka Pečan. K besedi pa vabim poslanko Darjo Lavtižar Bebler. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. K temu, kar je v imenu poslanskega kluba LDS že uvodoma povedal kolega dr. Gaber, je težko dodati še kaj vsebinskega. Sploh pa je težko imeti vsebinsko razpravo na spremembe zakona, ki pač niso vsebinske, ampak so zgolj tehnične narave. Neverjetno je, kako je predlagatelju uspelo izogniti se večjim spremembah vsebinske narave in nenazadnje tudi izogniti se določilom ustave, denimo 80. člena ustave, ki pravi, da imajo vpliv na dodelitev mandatov kandidatom volivci. Tukaj ni v ničemer nikakršnega napredka. Prav tako se je predlagatelju uspelo deloma izogniti tudi 43. členu ustave, ki govori o ustreznejši zastopanosti žensk v parlamentu, in lahko bi rekli, da ta sprememba zakona prinaša zgolj tehnične izboljšave, tehnikalije, ki nekatere tudi niso po mojem mnenju potrebne, čeprav so koristne. Denimo to, da se zagotovi večja ali pa vsaj primerna dostopnost invalidov na volišča, to bi tudi brez spremembe tega zakona morali storiti. V šali bi lahko rekla, da vrhunec kakovosti sprememb tega zakona pravzaprav predstavlja prosojna glasovalna skrinjica. Kakšnih večjih sprememb na bolje pač od tega tako zasnovanega zakona ni mogoče pričakovati. Je pa res, da ne gre nasprotovati tistim spremembam, ki jih narekujejo odločbe ustavnega sodišča, in v tem smislu je tudi naša dolžnost, da te spremembe podpremo. Je pa tudi ena zanimiva podrobnost, ki jo je uvodoma nanizal že gospod Barovič, in sicer, kako se bo imenovalo oziroma razrešilo tajnika državne volilne komisije - s tem, da se bodo smiselno uporabljale določbe zakona o javnih uslužbencih. Vemo, kaj to pomeni. Se pravi, tistega tajnika, ki bi utegnil biti politično nekompatibilen, se bo tudi iz nekrivdnih razlogov razrešilo. To bo sicer storila državna volilna komisija, toda če pogledamo, kako je državna volilna komisija sestavljena, potem nam je jasno, katerim političnim opcijam bo moral biti takšen tajnik državne volilne komisije všečen in za katero politično opcijo bo moral biti sprejemljiv. Dotaknila bi se še problema zastopanosti žensk. Če pogledam zdajle okrog sebe, vidim, da je danes ob tej razpravi prisotna večina žensk, poslank, in seveda manjšina od manjšine moških poslancev. To najbrž tudi nekaj pove. Pove najbrž tudi to, da je ta razprava tu tako mrtva in dolgočasna zato, ker so tako mrtve in dolgočasne tudi številne spremembe, ki jih ta zakon, tako kot je zasnovan, prinaša. Danes je torej siceršnja zastopanost poslank v tem parlamentu 13%. Po predlogu novele zakona o volitvah v državni zbor, ki ga obravnavamo danes, bodo leta 2008 med 11 kandidati v volilni enoti zgolj 3 kandidatke, leta 2012 pa zgolj 4. Rešitev, ki jo ponuja predlog zakona, pravi "na kandidatni listi noben spol ne sme biti zastopan z manj kakor 35% od skupnega števila kandidatk in kandidatov na listi." Ta rešitev pa je za LDS odmik od ciljev, ki smo jim sledili tako pri noveli zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah poslancev iz Republike Slovenije v evropski parlament, ki določa zastopanost obeh spolov v višini 40%, kot tudi pri noveli zakona o lokalnih volitvah, ki ima sicer predolgo in neambiciozno zastavljeno prehodno obdobje. Želja, da se vsaj nekoliko približamo nordijskim državam, ki dosegajo zavidljiv odstotek žensk v parlamentu, se z vladnim predlogom torej odmika. Zato bomo v LDS v nadaljnji obravnavi predlagali dopolnilo, s katerim bi dosegli, da bi bile leta 2008 med 11 kandidati v volilni enoti vsaj 4 kandidatke, leta 2012 pa vsaj 5 žensk - kandidatk. Upamo oziroma vztrajamo pri tem, da bi edino s tako dopolnjeno določbo bil ta zakon sprejemljiv tudi za nas. Hvala.
Hvala. K besedi vabim poslanca Stanislava Brenčiča. [[Ga ni.]] K besedi vabim poslanca Milana Petka, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Nekako na začetku nisem razmišljal, da bi se oglasil, vendar me je ta nekako enolična in duhamorna razprava danes pripeljala do tega, da skušam svoje razmišljanje povedati, ki ne bo bistveno bolj duhamorno in drugačno, bo pa dalo misliti še komu drugemu. Kot rečeno, zakon resnično ne prinaša nič revolucionarnega. Sam bi si želel, da v tej dihotomiji tega dogajanja pa le najdemo čas in možnost, da bi se nekoliko bolj posvečali potrebnim, vsaj po moji presoji, potrebnim spremembam zakona na tem področju. In očitno kaže, da te zrelosti v slovenskem političnem prostoru ni, in tako je je ni tudi v tem parlamentu, da bi delali konkretnejše spremembe ali zahtevnejše spremembe v zakonu. Sam bi bil takoj za to, da se dogovarjamo in pogovarjamo o tem, ali je potrebno odpraviti okraje. Jaz menim, da okraji niso dobra rešitev. Okraji so rešitev, v kateri pravzaprav niso izvoljeni najbolj kompetentni predstavniki posameznih področij. Tako pač je, očitno je v nekem trenutku bilo potrebno, očitno nekateri še presojate, da to ni potrebno spreminjati, in mislim, da bi odpravo okrajev, v katerih bi 11 poslancev tekmovalo med seboj, v katerem bi preferenčni oglas omogočal izbor kompetentnejših, sposobnejših, bolj poklicanih ljudi, bila prava rešitev za bodočo stopnjo ali način demokracije, ki bi jo v parlamentu bolje prezentirali, kot pa do sedaj. Ne vem, kje je predlagatelj videl razlog za uvajanje te prosojne skrinjice. Menim, da v dosedanji praksi volilnih opravil ni bilo zaznati, vsaj ne poznam teh primerov in mislim, da tudi nihče med nami ni doživljal nepravilnosti, in tudi ne razumem, kako naj bi prosojna skrinjica zagotavljala odpravo pomanjkljivosti pri volilnih opravilih. Jaz si tega ne znam predstavljati. Upam, da bo nekdo to pojasnil, kaj to pomeni, zaradi česar bi ta prosojna skrinjica omogočila morebitne nepravilnosti. Ali pa sem jaz naiven in menim neupravičeno menim, da tega v slovenskem prostoru ni bilo. Tisti členih, o katerih se danes največ govori, to so 10., 11. in 34., ki korigira določilo 10. in 11. člena, mi je žal, da je prišlo do 24. člena. Mislim, da bi mi morali jasno in glasno zapisati, da je v slovenskem prostoru nastala situacija s spremembo, da te kvote, ki se jim nekateri zelo radi izogibajo, morajo biti take, da enostavno povedo: razmerje moške in ženske populacije v slovenskem prostoru je 50:50. Najmanj vemo, da je v korist žensk, še več, ampak vsaj 50:50 bi moral biti cilj, ki bi ga morali v zakon zapisati, ker bi s tem odpadel alibi, da smo pisali 35% kot cilj do leta 2012, ker bomo v letu 2008 spet ugotovili, da bi morebiti bilo primerno pisati nek drug cilj, pa se bomo tega cilja bali in zaradi tega bomo spet z dilemami in dvomi pisali te kvote v takih številkah, kot menimo, da na koncu moramo priti. Sam osebno menim, da bi morali že sedaj napisati, da nam je cilj 50% moške, 50% ženske populacije, ker bi se s tem izognili temu, da bi sami odločali o nas. Tukaj sedi večina moških in ti moški stalno nekako mačistično razmišljamo, "ne, sedaj še ne, bomo počakali še naslednjo generacijo poslancev, pa naj se oni s tem orehom ubadajo." Ne. Mislim, da bi morali presekati, leta 2012 nas mora biti 50:50 v tem parlamentu, v volitvah leta 2008 mora biti 30% in ta stopnja bi bila vsaj po moji presoji naravna in bi dosegala tiste standarde, ki so jih v večini evropskih, posebej svobodnih demokratičnih, z demokratično tradicijo razdvojili, in mislim, da bi v Sloveniji bil čas, da tudi to naredimo. Ker je volja vladajoče koalicije takšna, da je glasovanje odvisno predvsem od njih, si ne delam utvar, da bi ta cilj lahko dosegli že v tem mandatu, v razmislek vsem nam in tudi za magnetograme, ki bodo ostali zanamcem pa mislim, da je prav, da povemo, kaj si o takih številkah vsak posebej med nami misli. Osebno bom tudi podprl ta zakon, če bo pa še izboljšal ali številke, o katerih govorim, ali nekatere nedoslednosti v tistem delu, ko govorijo o okrajih, mislim, da bi morali napraviti korak v odpravo volilnih okrajev, bi zakon podprl še raje, kot ga bom sedaj. Hvala.
Hvala vam. K besedi vabim poslanca Boštjana Zagorca.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Dovolite mi, da mimo poslovnika izkoristim 10 sekund svojega časa, da izrečem iskrene čestitke ob rojstnem dnevu v imenu Slovenske nacionalne stranke podpredsedniku državnega zbora. Če se vrnem nazaj k zakonu, največ govora v predstavitvi vlade Republike Slovenije, zakaj so te spremembe potrebne, je bilo predvsem zato, ker zasleduje cilj ustavnega zakona. Ustavni zakon je terjal te spremembe v dveh členih, mi jih pa spreminjamo 32, 30 členov sprememb zakona je takšnih, ki jih lahko razumemo tudi kot tehnična narava. Nekaj besed je bilo spregovorjenih tudi o prosojnih skrinjicah. Sam moram povedati, da zelo podpiram uveljavitev teh prosojnih skrinjic, kar je bila že v začetku ideja Slovenske nacionalne stranke, in sicer predvsem zaradi razloga, da ovržemo vse sence dvoma ali vsaj večino senc dvoma o regularnosti posameznih parlamentarnih ali tudi občinskih volitev s tem, ko bomo imeli prosojne skrinjice in se bo videlo, koliko glasovnic je že ali pa ni v skrinjici ob 7.00 uri zjutraj, ko se volišča odprejo. Zelo veliko besed je bilo spregovorjenih tudi o tako imenovanih kvotah. Kvote, kot jih je opredelila vlada in smo jih opredelili že v zakonu o lokalnih volitvah, so dejstvo ali prisila nekih strank, ki so bile včasih na oblasti, čeprav se mi zdi, da je ureditev, takšna kot je danes predlagana, samo pesek v oči. Že obstoječa ustava Republike Slovenije je dovoljevala 50:50, 80:20, kolikor pač bi bilo razmerje žensk v tem parlamentu. S tem, ko uzakonjamo, dajemo v zakon določbo, da mora določena kvota žensk kandidirati na volitvah, se mi zdi, da vršimo neke vrste prisilo oziroma podcenjujemo ženske. Če so ženske imele namen oziroma če imajo namen ukvarjati se s politiko, so to možnost imele oziroma jo imajo še danes. Mislim, da ni politične stranke v tem parlamentu, tudi ne predstavnika politične stranke, ki bi rekel, "mi pa nismo hoteli dati žensk na neko mesto, ki bi bilo izvoljivo ali pa neizvoljivo"; takega predstavnika ni v tem parlamentu. Vsi smo imeli možnost med 90 oziroma 88 kandidati nastaviti 80 žensk, v kolikor je to politika določene stranke in v kolikor določena politična stranka takšni kvoti žensk, ki so pripravljene, brez da jim to zakonodajalec oziroma zakon nalaga, daje možnost, da se volitev udeležijo. Sam ne bom nasprotoval predlogu zakona, ker sem prepričan po temeljitem pregledu zakona, da gre za tehnične popravke. Celo verjamem, da sledimo ustavnemu zakonu iz leta 2004 v tistih dveh členih. Vse ostalo pa se mi zdi, da gre za določene tehnične popravke, in pozdravljam tudi uveljavitev prosojnih skrinjic. Hvala.
Dvakrat hvala. Besedo dajem poslancu Bojanu Ruglju.
Hvala lepa. No, mislim, da je treba poudariti, da je ta zakon zelo dobro pripravljen, saj ga bo večina od vas v bistvu podprla, čeprav imate kakšne pripombe, kar je razumljivo. Ko poslušam razne razprave, bi se osebno najraje zavzel za večinski sistem. Takrat bi se volivci odločali, kateri spol bodo volili, vsaj nekateri volivci. Mislim, da tega ne smemo v preveliki meri predpisovati volivcem. In kvote za različne spole so po mojem mnenju nekje primerne, na začetku pač četrtina, potem dobra tretjina. Te kvote naj bi samo spodbujale, ne morejo pa predpisovati, koliko žensk mora tu sedeti. Volivci morajo imeti še vedno pravico odločati, koga bodo volili. Če smo ljudje med sabo enaki, ženske in moški, mislim, da ravno tisti, ki to pretirano poudarjate, s tem dobesedno to tudi zanikate. Kar se tega tiče, mislim, da ni nobenih ovir in te kvote v bistvu predpisujejo minimum. Ne vem, zakaj se zdaj vsi ustavljamo pri 25 pa 35%, to so minimumu. Ko pa ti predpišeš točen odstotek, pa že spet nekomu jemlješ. Kaj pa tam, kjer želi ne vem koliko moških kandidirati in ne želi nobena ženska kandidirati? Ja, kaj naj zdaj naredimo? Se pravi, nekomu smo vzeli pravico, da bi kandidiral, ker rečemo, drugi spol mora kandidirati. Vemo pa, da smo vsi enakopravni. Tako da mislim, da v okviru tega spodbujanja enakomerne zastopanosti obeh spolov na listah in tudi v parlamentu so te kvote kar primerne, vsaj zame osebno. Kar se tiče volilnih okrajev, je tudi moje mnenje, da je prav, da so ostali, kajti ravno volilni okraji nam omogočajo decentralizacijo Slovenije. Če bi volilne okraje ukinili, bi, bodite prepričani, po vsej verjetnosti prišli v parlament večinoma volivci iz večjih krajev, ne okrajev, ampak krajev. In takrat bi nastala centralizacija, kar ne bi bilo dobro. Osebno pa se zavzemam, kot sem že na začetku rekel, za čisti večinski sistem. Slovenija je razdeljena na toliko in toliko volilnih okrajev, kjer bi se volivci lahko svobodno odločali, koga bodo volili, ali je to ženska ali moški. In potem bi bilo tako brezpredmetno razpravljati sploh o kakršnihkoli kvotah. Ali pa želi kdo še to predpisati, koga morajo volivci nazadnje voliti. Mislim, da je ta zakon resnično primeren; glede na proporcionalni sistem, kakršnega pač trenutno imamo, se kaj dosti boljšega ne da narediti, zato ga bom z veseljem podprl.
Hvala. Besedo dajem mag. Francu Žnidaršiču. [[Ga ni.]] Besedo ima mag. Janez Kramberger. [[Ga ni.]] Besedo dajem poslancu Gezi Džubanu. [[Ga ni.]] Besedo dajem poslancu Mihaelu Prevcu. [[Ga ni.]] Besedo dajem poslancu mag. Branku Grimsu. [[Ga ni.]] Besedo ima poslanka Mojca Kucler Dolinar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Predlog zakona o volitvah v državni zbor je tudi skupaj s to določbo, o kateri je tudi največ govora o minimalni udeležbi ženskih kandidatk, sicer lahko govorimo o minimalni zastopanosti obeh spolov, prišel v državni zbor okoli 8. marca. In sama sem to štela kot nekaj simbolike okoli mednarodnega dneva žensk. Vendar pa upam, da bo zakon s to dobronamerno določbo bil tudi v realnosti udejanjen in da bomo prišli tudi od besed k dejanjem. Predvsem pa se mi zdi - tukaj sta dve pomembni vprašanji. Predvsem za moške, ali si res želite enakomernosti zastopanja; pa tudi za nas ženske, za tiste, ki smo v politiki, pa tudi za tiste, ki še niso v politiki, ali res delamo v smeri, da nas bo v politiki več in da se bo tudi naš glas bolje slišal. Sama sem ponosna, da prihajam iz poslanske skupine Nove Slovenije, kjer je v primerjavi z drugimi strankami enakomerna zastopanost obeh spolov nadpovprečna, nadpovprečno je število poslank. Torej to pomeni, da se tega zavedamo v svojem bistvu, brez kričečega vpitja o pomenu ženske v vseh sferah družbenega življenja, in predvsem na to kažejo številke. Danes naj jih nekaj navedem, da se ne bi potem zopet pisalo drugače, da to ne velja, predvsem na tiste argumente, s katerimi so danes skušali kritizirati uvedbo takega praga s strani poslanske skupine SDS, kolega Gabra in kolegice Darje Lavtižar Bebler. Torej, v poslanski skupini Nove Slovenije smo ženske zastopane z nekaj več kot 22 odstotkov. Če grem za primerjavo pogledati poslansko skupino LDS, tam so od 23-ih poslancev, ki jih je skupaj v poslanski skupini, tri poslanke, torej ta delež je 13%, potem SDS okoli 10%, SNS dobrih 16% in kot že ugotovljeno, v dveh političnih strankah SLS in DeSUS poslank ni. Toliko o tem, o ambicioznosti samega zakonskega predloga, v poslanski skupini SD je tudi ta odstotek nekoliko nižji kot pri nas, je 20%. Torej, zakon je dokaj ambiciozno zastavljen. Kolega Gaber je govoril, da tu ni ambicioznosti. Jaz mislim, da je veliko manj ambicioznosti bilo doslej pri njihovi stranki. Ali je prag ustrezen ali ne, mora gotovo vsaka politična stranka najprej pogledati pred svojim pragom in sama zase se vprašati, ali naredi res vse za to, da bi bilo na kandidatnih listah in tudi kasneje izvoljenih več žensk, da bi prišlo tudi več poslank v ta državni zbor kot nas je sedaj. Seveda je tudi moje stališče tako kot naše Nove Slovenije, da moramo težiti, da bo žensk v politiki več. Smiselna se mi zdi uvedba tega minimalnega deleža postopno, sicer bi lahko ta zakonska odločba in ta zakonski predlog nekako šla v nasprotni smeri. Seveda pa je to samo ena od spodbud. Predvsem pa je tu pomembno moje uvodoma zastavljeno vprašanje, koliko je v tem našem prostoru resnične želje po enakopravnem, enakomernem zastopanju obeh spolov. Težnja po tem je torej eno, osnova pa mora biti vendarle v tem, da ne sme iti za neko prisilo. Pomembno je, da se ženska sama odloči in da se odloči v želji po udeležbi v političnem življenju predvsem z motivom delati dobro za državljanke in državljane in ob izvajanju tiste zakonske določbe, ki govori o tem, da smo poslanci in poslanke predstavniki vseh ljudi, in sicer brez tistega apriornega izhodišča glede na spol, saj bodo le tako prišle do izraza tudi naše pozitivne lastnosti, posebnosti, naše prednosti, predvsem pa naše dobro sodelovanje z moškimi kolegi, da bomo tukaj lahko predstavljali le komplementaren del družbene stvarnosti. Na to novo določbo lahko gledamo kot na enega od ukrepov, predvsem s sporočilom strankam, da kandidirajo ženske tudi na realno izvoljive okraje, na realno izvoljiva mesta. Naj za zaključek še povem, da menim, da je osnova predvsem v tem, da nas tako ženske kot moške v politiki mora povezovati ista stvar, torej to je tisto delo za ljudi, predvsem pa je vse prej kot smiselno govoriti o konkurenci med moškimi in ženskami v politiki. Predvsem moramo ostati ženske, brez prevzemanja značilnosti drugega spola, ter ohraniti svojo lastno identiteto. Mislim, da je predlog zakona ustrezen, predvsem zaradi te postopne uvedbe minimalnega deleža žensk na kandidatnih listah. Zato bom sama že v tem prvem branju glasovala za zakon.
Hvala. K besedi vabim poslanca Kristijana Janca. [[Se odpoveduje.]] Besedo dajem poslanki Evi Irgl.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Danes je bilo že precej povedanega o določenih spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor. Sama bi se osredotočila na tri stvari. Prva stvar, ki se mi zdi pri teh spremembah izjemno pomembna, je ta, da predlagane spremembe zagotavljajo volivcu boljše pogoje za uresničevanje svoje volilne pravice, kar se ta trenutek v tem zakonu kaže predvsem z večjimi možnostmi glasovanja po pošti. Predlagana sprememba, kot vemo, namreč podaljšuje rok, do katerega se še upoštevajo glasovnice, oddane po pošti iz tujine. Ne nazadnje zakon ureja tudi volilno pravico poslovno nesposobnih oseb. Pomembno se mi zdi tudi, da se določene predlagane rešitve pojavljajo predvsem za večjo transparentnost volitev in onemogočanje zlorab na voliščih. Tu je bila že omenjena tako imenovana uvedba prosojne glasovalne skrinjice in uvedba podpisa volivca v volilnem imeniku. Seveda pa danes vsi največ razpravljamo, predvsem pa poslanke v državnem zboru, o povečanju participacije žensk v javnem življenju, predvsem v državnem zboru, v politiki. Tu se mi postavlja, morda upravičeno, morda neupravičeno, vprašanje, ali je vpeljava tako imenovanih ženskih kvot res tisti najboljši način, ki bi lahko pripeljal do večjega deleža žensk v politiki. Moram reči, da sem kot ena izmed redkih izvoljenih predstavnic v državnem zboru ponosna, da sem bila izvoljena, vendar je treba poudariti, da sem si sama želela tega vstopa v politiko. Ne bom rekla, da kvote ne predstavljajo nekega koraka naprej pri povečanju deleža žensk v državnem zboru, vendar pa menim, da se bo morda včasih zgodilo, da bodo kakšne ženske na listi bolj pod prisilo kot pa zaradi tega, ker si tega udejstvovanja v politiki kot ženske zares želijo. Po mojem mnenju je v prvi vrsti treba zagotoviti neke drugačne pogoje, da ne rečem, celo spremeniti malce miselnost državljanov Republike Slovenije in vseh nas, ki živimo v tej državi, da se bodo ženske dejansko same odločale, da si želijo vstopiti v politiko, da želijo soustvarjati, sokrojiti ta političen prostor. Je pa res, kot je v začetku dejal tudi gospod Kontič, pa tudi vsi se strinjamo in je tudi danes tu videti, žensk je premalo v politiki, vendar pa sama menim, če bi moški vsaj malo prerasli svoj velik ego, potem sem prepričana, in če bi ženske postavljali na bolj izvoljiva mesta, potem bi bila slika danes v državnem zboru bistveno drugačna, kot jo lahko vidimo sedaj. Bi se za konec rada dotaknila še ene zadeve, velikokrat s strani opozicijskih poslancev pa tudi poslank slišimo, kako je v vladajoči koaliciji premalo storjenega za ženske, premalo za emancipacijo žensk, kako ta vladna koalicija, smo prej slišali, v dveh poslanskih skupinah nima predstavnice ženskega spola. To je sicer res, to zadnje, vendar ne gre pozabiti, da smo pred leti imeli predsedniške volitve, kjer je bila tudi kandidatka za predsednico, po mojem mnenju bi bila zelo dobra predsednica, to je sicer moje subjektivno mnenje, pa do tega imam pravico, vendar pa žal takrat mislim, da ravno poslanke iz opozicijskih strank niso bile preveč naklonjene dejstvu, da bi bila ženska lahko predsednica države. Ne vem sicer, kako so te poslanke volile, tega vpogleda nimam, zato lahko predpostavljam, da so tudi volile kandidatko, lahko celo rečem oziroma iskreno verjamem, da so si želele voliti kandidatko oziroma žensko predstavnico, vendar je žal ostalo samo pri pobožni želji. Najlepša hvala.
Hvala. K besedi vabim poslanko Marjetko Uhan. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni minister s sodelavcem in vsi ostali prisotni v dvorani! Predlagani zakon prinaša nekatere spremembe, ki naj bi tudi prinesle boljše zaupanje v volitve, v državni zbor, pa najsibo to glede skrinjic, glede volilnih odborov pa še marsičesa. Gotovo bi se dalo veliko debatirati in zlasti z opozicije veliko govorijo o samem načinu volitev, o pravicah volivcev. Naj povem, da je Nova Slovenija v prejšnjem mandatu ta sistem že podprla, vendar v takratni vladajoči koaliciji ni dobil podpore zadosti velike. Kar se tiče enega komentarja poslanca, ki je govoril, da se zakon ne dotika združljivosti poslanske in županske funkcije, mislim, da ta zakon tega ne ureja. Bi se dalo tudi o tem kaj reči, pa me tudi zanima, katera poslanska skupina bo prišla prva s takim predlogom amandmaja, ki bi to nezdružljivost predlagal. Glede spolnih kvot oziroma o kvotah se danes največ govori, pa naj se jih kot ženska še sama dotaknem. Kvote v tem zakonu naj ne bi bile prisila, pač pa spodbuda, vsaj tako razumemo v Novi Sloveniji te kvote. Mislim, da v Novi Sloveniji s temi deleži ne bomo imeli težav, kot je dejala poslanka Kuclerjeva smo skorajda tak procent že imeli in ga tudi dosegli na zadnjih volitvah. Če pa sama odkrito povem, bi pa bilo za mene normalno, da ne bi bilo kvot ali pa da bi pričakovali, da bo, recimo, "fifty fifty", 50:50, tako je v naravi. Danes je tudi že eden argument bil, da imajo ženske celo večjo oziroma višjo izobrazbo ali pa več diplom kot moški, mogoče tudi je to tudi en kriterij, pa mislim, da ni edini. Skratka, mislim, da bi si morale ženske same želeti, da bi bile izvoljene, da bi kandidirale in da samo s prisilo, s kvotami ne bomo dosegli kaj dosti. Že s pozitivnim gledanjem na politiko, prikazovanjem in pa vplivom, ki naj bi jo imele ženske tudi na zakonodajno telo, na sprejemanje zakonov, da bi lahko v bistvu prispevali, da bi se ženske raje odločale, da bi kandidirale, da bi tudi same s svojim deležem prispevale k zakonodajnemu telesu. Skratka, v Novi Sloveniji bomo ta zakon podprli, spremembe se nam zdijo dobrodošle. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Kangler. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci. Tudi sam bom z velikim veseljem podprl omenjene spremembe. Zelo vneto sem poslušal nekatere razpravljavce pred menoj in seveda glede na mojo 10-letno politično kilometrino, ki jo imam v državnem zboru, in na nekatere mandate, kjer so bili poizkusi taki ali drugačni s strani posameznih članov nekaterih vladnih koalicij ali opozicijskih strank po večjih spremembah volilne zakonodaje, si prav gotovo lahko človek po takšnem obdobju ustvari določeno mnenje. Za nas v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke in tudi za mene osebno kot člana te skupine je zelo pomembno, da za spremembe volilne zakonodaje si je potrebno vzeti čas. Jaz mislim, da vlada z gospodom Virantom je dobro pripravila ta zakon, da je upoštevale nekatere potrebe po spremembah tega zakona, vse, kar bi bilo več ali bi dišalo po večjih spremembah, mislim, da v tem danem trenutku v državnem zboru ne bi bilo dvotretjinske podpore takšnim spremembam. Tudi sam prihajam iz poslanske skupine, v kateri nimamo niti ene poslanke, čeprav si upam trditi z vso odgovornostjo, da je pred volitvami na listi Slovenske ljudske stranke kandidiralo kar veliko žensk, dobrih žensk tudi v takšnih volilnih okrajih, kjer so izvoljive, vendar pač volilno telo jim ni namenilo niti enega mandata iz naše stranke in pač nimamo poslanke. Dobro je, da smo v zakon zapisali, kar se tiče kvot, da damo priložnost in možnost tudi ženskam, da se politično uveljavijo, vendar miselnost volivcev bo pa potrebno tudi spremeniti in čas bo seveda prinesel. V neki daljši, dolgoletni tradiciji demokracije bomo verjetno tudi deležni v slovenskem političnem prostoru, da se bo več žensk odločilo za politično pot s tem, da jim omogočimo in dajmo možnost in priložnost, da se uvrstijo na kandidacijske liste posameznih političnih strank, to še ne pomeni, da imajo garancijo, da bodo tudi izvoljene. Zaenkrat so volivci tisti, ki odločajo o mandatih, in tako tudi ostaja. Sem pa z zanimanjem poslušal nekatere druge poslance, predvsem iz poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije, ki so imeli na določene člene pripombe in pomisleke. Eden izmed poslancev je celo očital vladni koaliciji, da spremembe zakonodaje ne sledijo zahtevam ustavnega sodišča in podobno. Želel bi poudariti, kar sem že večkrat v državnem zboru poudaril, da edino ta veja oblasti, zakonodajna veja oblasti, ni centralizirana tako, kot bi si nekateri želeli. Edino ta veja oblasti je enakomerno razdeljena po svojih mandatih po celotni Republiki Sloveniji. Prekmurje, Koroška, Štajerska, Dolenjska, Notranjska, Primorska, Gorenjska - vsi imajo glede na število prebivalcev enako število svojih predstavnikov. Težnje, ki so bile vrsto let tako po večinskem volilnem sistemu, tako po odpravi volilnih okrajev, volilnih enot, prav v Liberalni demokraciji Slovenije so si nekateri želeli, da bi v Sloveniji imeli eno volilno enoto in 88 kandidatov. Kar pomeni, da tista gospoda, ki prihajajo iz Ljubljane, ki so neposredno aktivni in vplivni v političnih strankah, sedeže imajo vse v Ljubljani, bi bili na vrhu izvoljivih mest. Drugi, ki pa zaradi oddaljenosti in zaradi takšnih ali drugačnih vplivov v politiki ne bi bili toliko angažirani v posameznih političnih strankah, pa ne bi dobili ne priložnosti ne možnosti, da bi bili izvoljeni - v primeru, če bi ukinili volilne okraje in volilne enote. Nekateri si tudi želijo - in tudi sam podpiram -, da bi volivci nekoliko drugače zaupali svoj glas in nekoliko drugače vplivali neposredno z oddanim glasom na izbor posameznega poslanca. Vendar se ne morem strinjati s tem, da bi tudi znotraj volilnih enot ukinili volilne okrajev. Če ukinemo znotraj volilnih enot volilne okraje, sem prepričan, da takšna mesta, kot imajo danes svoje predstavnike ljudstva, poslance, kot so Ruše, Slovenske Konjice, Slovenska Bistrica, Lenart, Pesnica pri Mariboru, Šentilj, ne bodo več imela možnosti niti ne priložnosti, da dobijo svojega predstavnika v parlamentu. To je pa druga nevarnost, kjer ponovno lahko govorimo o centralizaciji znotraj enot in znotraj zakonodajne veje oblasti. In sami poslanci se lahko prepričate, da to drži, vsak na svojem območju, od koder pač prihaja. In zakonodajna veja oblasti je edina veja oblasti v Republiki Sloveniji, ki ni skoncentrirana na enem mestu. Če gremo pogledat za primerjavo sodno vejo oblasti - kar poglejte si, od kod prihajajo ustavni sodniki, koliko je vrhovnih sodnikov in od kod in kdo jih je postavil. Če gremo gledat izvršno vejo oblasti, od ministrov, državnih sekretarjev, direktorjev direktoratov in še bi naštevali - to je vse posledica tega, ko govorimo o centralizaciji. Če se to zgodi, da bodo politične stranke posegle bistveno po spremembah volilne zakonodaje na ta način, da bo do ukinile volilne okraje, pa po možnosti nekateri razmišljajo tudi o volilnih enotah, potem bomo priča eni največjih centralizacij v Republiki Sloveniji. In proti takšni centralizaciji bom osebno proti in v skladu z vsemi možnostmi, ki jih bom kot politik, v kolikor bi v tem mandatu nekdo želel s tem se poigravati, tudi vse storil, da to preprečim. Zaenkrat se mi zdi pošteno, da imajo volilni okraji, kakorkoli so razdeljeni po Republiki Sloveniji, svojega predstavnika. Res je, da so primeri in pošteno moramo povedati, da so v eni izmed volilnih enot znotraj volilnih okrajev izvoljena tudi po dva poslanca. Bili so primeri tudi po tri, vendar odstopajo. Če pa ukinjamo volilne okraje znotraj volilnih enot, pa v večini teh mest, ki sem jih naštel, predvsem manjših mest, ker volilne enote, imamo jih 8, so vezane na velike centre. Volilne enote so vezane na velike centre - posebna volilna enota je v Mariboru, osma je, recimo, na Ptuju, Ljubljana ima kar dve in podobno. To pomeni, da kandidati, ki bodo prihajali neposredno iz centra, bodo imeli več možnosti, da pridobijo neposredno dodeljene glase, kot tisti, ki prihajajo, recimo, iz Slovenskih Konjic, Slovenske Bistrice, Hoč ali Starš ali podobno. In tudi prepoznavnost politično aktivnih ljudi iz večjih centrov je nekoliko drugačna kot prepoznavnost političnih ljudi iz manjših mest ali krajev. Zato bom osebno podprl te spremembe, istočasno je tudi moja razprava namenjena v tej smeri, da tisti, ki kakorkoli razmišljate izza kulisja in za nami, tisti, ki ste politični akterji po posameznih strankah, da dobro premislite, v kolikor si želite še kakšne spremembe na tem področju in v kolikor bi vas te spremembe zanesle po tej poti, ki sem jo na nek način orisal in tudi prikazal. Prepričan sem, da take spremembe ne bi dobile dvotretjinske podpore v državnem zboru. To je nevarna igra in kolikor poznam parlamentarno demokracijo tudi v nekaterih drugih zahodnih evropskih državah z razvito tradicijo, se volilni sistemi redkokdaj menjajo in ko se menjajo, se menjajo za daljše obdobje in volilni sistemi držijo. Niti v Republiki Sloveniji si ne smemo privoščiti, zato ker se je menjala oblast z levice na desnico ali z desnice na levico, da zaradi tega nekdo kalkulira na takšen ali drugačen način, da bi s spremembo volilnega sistema lahko prišli do drugačnega političnega ali volilnega rezultata na naslednjih parlamentarnih volitvah. Takšnemu načinu osebno nasprotujem. Sam bom omenjene spremembe, ki jih vlada predlaga, podprl. V smislu, kot sem že prej dejal, krepitve decentralizacije in prav gotovo večjih sprememb ne moremo in niti ne smemo sprejeti, ker bi bile uperjene kvečjemu k večji centralizaciji, čemur pa jaz in moja poslanska skupina nasprotujemo.
Besedo ima gospod Miran Potrč. Prosim.
Hvala lepa. Ker smo v poslanski skupini bili predlagatelji te splošne razprave v državnem zboru, naj povem, da sem tudi potem, ko je več ali manj po seznamu, ne še po času opravljena, prepričan, da je koristno, da smo jo opravili in da smo na podlagi nje dobili približno sliko, kaj bo tudi dokončen sprejem zakona. Mogoče bo kdo presenečen, če rečem, da bomo v poslanski skupini sicer poskušali še kakšne izboljšave zakona doseči, vendar že tako sprejet zakon bo boljši od obstoječega. Spomnim se, enako kot kolega Kangler, deset let nazaj, ko smo prvič razpravljali - pa morda ni točno deset let, lahko je devet ali pa enajst, ampak dolga leta nazaj prvič razpravljali o enakopravnosti spolov v volilnem sistemu, ko se je pol dvorane hihitalo ali govorilo s posmehom o tem dejstvu in o tem, da je treba tudi v okviru volilnega sistema zagotavljati eno od možnosti, ne edino, ne najboljšo, ampak eno od možnosti ali pa minimalno od njih, da se zagotovi večja enakopravnost obeh spolov v okviru volilnega sistema. Danes takšne razprave s strani kogarkoli, ki bi imel kakšne pomisleke, nisem več slišal. V vsakem primeru je to napredek za državni zbor, ki daje nekaj upanja, da bo v določanju kandidatnih list, predvsem pa tudi v izvolitvah, prišlo do boljših rezultatov. Kot drugo, veseli me, da smo danes govorili o povezavi z različnimi možnimi volilnimi sistemi in njihovimi posledicami. Mislim, da je to korektno in prav in da se tega zavedamo - ni idealnega volilnega sistema. Vsak volilni sistem daje neke prednosti stranki, neke prednosti večjim ali manjšim občinam, mislim, krajem, neke prednosti tudi vplivu volivcev na izvolitev; različni volilni sistemi dajejo različne efekte. In danes smo k sreči na ta način govorili, ker zelo neprijetno je, kadar potem posamezni predstavniki stranke na veliko govorijo, smo za demokracijo in večstrankarski sistem, pa se bojimo vpliva strank, kar je čista neumnost, hkrati pa ne povemo, da v tem sistemu stranke na žalost ali pa k sreči določen vpliv imajo in da je ta vpliv pri določanju kandidatov, da je ta vpliv pri razvrščanju kandidatov v volilne okraje in s tem v veliki meri pri določanju samega volilnega sistema in s tem v veliki meri določa naprej tudi, kakšen bo končen rezultat. Tako je. Lahko pa iščemo volilni sistem, kjer bo vpliv manjši, ampak čisto ukinili ga ne bomo, zaradi tega, ker če bomo tudi imeli preferenčen glas, še vedno bo vrstni red strankarskih list določen. Če bomo tudi imeli ukinitev volilnih okrajev, bomo še vedno imeli stranke, ki bodo določale vrstni red in podobno, zato se mi zdi, da je v tem smislu realnost koristna in potrebna. In zadnje, naj povem, da bi bil zelo vesel, če se ne bi tudi v podtekstu več uporabljale besede o izigravanju rezultatov referenduma v zvezi z volilnim sistemom. Tudi v podtekstu je uporaba tega nekorektna, posebej za stranke, ki so imele priložnost in so jo tudi izkoristile, da so celo kot vladne beneški komisiji za demokracijo skozi pravo posredovale vprašanje, ali je na tej točki šlo za kakršnokoli izigravanje referenduma in dobili odgovor: ne, ni šlo. Zato prosim, ne te poceni demagogije ob vsaki priložnosti, ko o volilnem sistemu govorimo, uporabljati, ker čisto nikomur ne koristi. Hvala.
Besedo ima gospod Sašo Peče. Prosim.
Spoštovani prisotni! Rad bi se pridružil mnenju kolega Potrča, ki je rekel, da je bila razprava učinkovita, nujno potrebna in pa hvalevredna. Ampak dejstvo je, da imamo tovrstno razpravo s približno enako vsebino, kadar se srečujemo z volitvami v okvir Evropskega parlamenta, z volitvami v okvir lokalnih skupnosti in sedaj v končni fazi tudi z volitvami v državni zbor. Vse te besede o velikih potezah aktualne vlade pred tremi leti, prejšnje vlade, danes te vlade, o tem, kako se bori in kako naredi vse za učinkovitejši in pa množičnejši vstop žensk v politiko, so seveda besede, ki bi jih lahko iz enega, katerihkoli let, vzeli iz magnetograma in na glas prebrali. In drugega se dejansko ne naredi nič. Rad bi izpostavil eno izmed dobrih besed in pa vsaj po moji oceni hvalevrednih besed, ki jih je izrekel minister, kajti prvič smo priča tistemu, da je predstavnik vlade povedal, da volilne zakonodaje v volilnem letu ni za spreminjati. O tem sicer govori odločba ustavnega sodišča, mislim, da iz leta 1998, ampak to je prvič, da je predstavnik vlade uporabil, po moji oceni sila pozitiven pristop, to je, da se državljane in državljanke, volivk in volivcev in ne nazadnje tudi kandidatk in kandidatov ne postavlja pred nova pravila igre tik pred zdajci. To je namen tega stavka in s tega mesta, seveda, to pozdravljam. Drugo bi rad izpostavil nestrinjanje s kolegom Bogdanom Barovičem, predstavnikom Nacionalne stranke, ki je rekel, da je tokratni zakon, torej spremembe zakona o volitvah v državni zbor, pisan ljudem. Po moji oceni ni osnovni, glavni namen nobenih sprememb, žal, nobenih sprememb zakona pisan ljudem, ampak izključno za to, kako bi politične stranke, vse skupaj, ali pa kandidati in kandidatke pridobili več glasov na lažji način in da je to pravi namen spremembe posamezne volilne zakonodaje. Mislim, da je zelo naivno gledanje ali pa pavšalno gledanje, če trdimo, da je ta zakon izključno namenjen biti prijazen potencialnim volivkam in volivcem. Po moji oceni to ni res. Skušate ali pa skušamo poenostaviti pot, kako priti do glasov, najsibo v našem primeru danes, do glasov iz tujine ali pa glasov tistih, ki imajo zaradi take ali drugačne individualne ovire otežen pristop do volišča. Ampak ni poanta v temu, da bomo njemu pomagali, ampak da bo politika pomagala sama sebi, da bo pridobila več glasov. V nadaljevanju bi rad izpostavil dilemo, ki sem ji dokaj pozorno prisluhnil, in sicer o odpravi volilnih okrajev. Jaz osebno ne trdim, da bi to povzročalo dodatno centralizacijo. Po moji oceni bi odprava volilnih enot povzročila decentralizacijo, ne pa odprava volilnih okrajev, kajti dejstvo je, da je še vedno bolje imeti 11 zaokroženih enot kot pa izključno eno, čemur priča smo danes. To je seveda mesto Ljubljana. Danes lahko govorimo o centralistični ureditvi v okviru naše države, ne bi pa mogli govoriti o temu, v kolikor bi seveda uzakonili 11 tovrstnih centrov. In tisto, kar je najpomembneje in po moji oceni nakazuje na neplodnost razprave in na neplodnost predlaganega zakona, torej zakon, ki ima "figo v žepu" ali pa na hrbtni strani omenjenega zakona. V kolikor bi politika ali pa vlada Republike Slovenije resnično težila k temu, da bi na politične funkcije lažje pristopile oziroma jih lažje zasedle predstavnice ženskega spola, potem jaz ne vem, kaj čakamo, zakaj minister ne predlaga spremembe zakona o vladi in pove, da je tudi tam procent ženskih ministric, ampak seveda, to vam ne pride na pamet! In še to vam povem, če bi predlagali to, potem ne bi rabili niti volitev, ker vemo, da je vlada imenovana, se ne preizkusi na volitvah in bi lahko to dosegli po moji oceni v treh mesecih, v treh obravnavah - glede na to, da ste vsi danes tukaj govorili o pozitivnem koraku naprej, verjamem, da bi to tudi podprli. In iz tega naslova se mi zdi, gospod minister, da bi pa lahko naslednjič obdarili državni zbor s spremembo zakona o vladi, kjer bi, ne vem, ali v končnih, splošnih določbah pač napisali, da je pa 30 ali pa 35% članov vlade ženskega spola. S tem bi seveda vlado povzdignili med vse tiste evropske države, o katerih so vam danes tako polna usta. Ugotavljati oziroma uzakonjati pa izključno en temelj, ki ne omogoča večje udeležbe žensk v parlamentu, je pa seveda dokaj brezpredmetno. Dejansko moramo vedeti, in tu se strinjam z večjim delom razpravljavk in razpravljavcev, da postavljanje kvot ali pa deležev, kakorkoli jih imenujete, seveda ne pomeni, roko na srce, da bo v naslednjem mandatu sedelo med nami ali pa z vami več predstavnic ženskega spola. Hvala.
Želi predstavnik vlade, gospod minister, besedo? Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Tudi sam ocenjujem, da je bila ta splošna razprava o predlogu sprememb in dopolnitev zakona o volitvah v državni zbor koristna. V glavnem se je vrtela okoli dveh vsebinskih točk, okoli dveh tem, vse ostalo je ostalo bolj na obrobju. Prva točka, okoli katere se je vrtela razprava, je vprašanje volilnega sistema. Nedvomno glede tega vprašanja ostajajo mnenja deljena. In jaz mislim, da niti ne toliko v odvisnosti od tega, kateri stranki pripada kakšen poslanec, ampak če kje, potem tukaj dejansko vsak poslanec oblikuje svoje lastno stališče in mnenje o tem, kateri volilni sistem je primeren. Tu bi težko govorili o monolitnosti političnih strank, morda z izjemo ene, največ dveh, sicer pa se v vseh strankah, to je pokazalo končno tudi glasovanje v prejšnjem mandatu, oblikujejo različna stališča glede tega vprašanja. Prepričan sem, da ta razprava s sprejetjem tega zakona v Sloveniji ne zaprta, ampak da se bo v tej ali oni obliki ponovno odpirala in da v prihodnosti tudi spremembe volilnega sistema v tisti smeri, ki se nam nekaterim zdi primernejša od sedanjega sistema, niso izključene. Druga tema, okoli katere se je vrtela razprava, so tako imenovane kvote, ženske ali moške, v praksi seveda predvsem ženske kvote. Iz te splošne razprave je bilo mogoče ugotoviti, da ste tej rešitvi vsi, brez izjeme, naklonjeni. Da so pa v razpravah nianse, zlasti v koaliciji je bilo čutiti glasno priznanje, da so občutki glede kvot mešani. Namreč, tudi tisti, ki zagovarjamo večjo udeležbo žensk v politiki in na volitvah in v parlamentu, imamo dvojne občutke glede kvot, ker vemo, da so te kvote vendarle nek prisilen, administrativen ukrep, da so veliko premalo za dejansko doseganje večje vloge žensk v političnem življenju. Da jih je mogoče interpretirati celo kot podcenjevanje žensk, v tem smislu, da nismo tako enaki in enakopravni, da bi ne mogli te enakosti zagotavljati, ne da bi jo izrecno zapisali v zakon, ali pa celo, kot je bilo danes omenjeno, da se lahko pojavi očitek, ti poslanka si bila izvoljena zato, ne zaradi svojih kvalitet, ampak zaradi tega, ker so ti to prinesle kvote. Ti občutki so mešani, to moramo priznati. Vsi pa se zavedamo tudi, da ta ukrep, čeprav administrativen, lahko vpliva na izboljšanje kulture, da lahko stanje popravi in da je postal evropski standard, ki mu mora Slovenija slediti. Bi pa rad posebej omenil kot protiargument očitkom, da so ti deleži premajhni. Doslej, v tem trenutku je ta standard nič, torej v tem trenutku kvot v zakonu nimamo; kar pomeni, da ta vlada in ta koalicija predlaga državnemu zboru prvič tudi kvote v zakonu o volitvah v državni zbor. Potrebno je tudi povedati, da bo za veliko večino strank parlamentarnih in ostalih ta kvota pomenila dvig standarda. Tisti, ki ste to kvoto že do sedaj dosegali ali presegali, lahko greste v prihodnosti še višje, še na višji standard, ampak dosežek bo v tem, da bodo tiste stranke, ki so pod tem standardom, morale dvigniti svoj procent kandidatk. Od obrobnih vprašanj mogoče je bilo bolj izpostavljeno vprašanje direktorja službe državne volilne komisije oziroma tajnika republiške volilne komisije. Njegov status je analogen status direktorjev v državni upravi, s to razliko, da njega ne postavlja in ne razrešuje vlada, ampak državna volilna komisija. Teh stalnih podtikanj, da je zakonska možnost razrešitve brez postopka ugotavljanja krivde namenjena političnim razrešitvam in političnim čistkam, tega pa, moram povedati, sem pa že naveličan. Tudi rok, ki ga je zakon določil, se je iztekel, rezultati in dejansko stanje ja znano, prišlo je do takšne razrešitve v osmih primerih, poznam vseh osem in lahko zagotavljam v nobenem primeru ni bila razrešitev politična. Tako, da s tem mislim, da je čas, da se preneha. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so tudi želeli, so dobili besedo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Prijavljena sta že bila dva: dr. Slavko Gaber, gospa Maria Pozsonec, gospa Potrata, gospod Peče in Zagorac. Gospod Sok in Kangler. Vsi prijavljeni imate na razpolago 5 minut - vsak. Prosim, gospod dr. Slavko Gaber. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane gospode in gospodje. Dovolite mi, da se dotaknem dveh, treh stvari iz današnje razprave. Začel bom s tematiziranjem mislim, da danes najbolj pogosto razpravljanje teme, to je vprašanje kvot. Tudi minister je sedaj rekel, da bi lahko katera od poslank dobila očitek, da je bilo o tem govora tukaj, češ da je bila izvoljena zaradi kvot. Mislim, da je prav, da si tukaj zelo jasno povem. Po tem, kar je predlagano, tudi če to dvignemo še za 5% točk navzgor, deleže, ki jih mora vsak spol doseči na listi, ne bo še vedno nihče izvoljen zaradi kvot. Poslanske in poslanci naslednjega državnega zbora bodo tukaj sedeli zaradi glasov, ki jih bodo dobili. Tisto, o čemer pri kvotah govorimo, je uvršanje ljudi na liste, gre zgolj za to, da nekdo dobi priložnost, da se o njem glasuje. Ne gre za to vsaj v mojih očeh ne, da bi pri tem morali doseči ekstremno enakost, ne vem, pol-pol ali pa kaj podobnega. Tisto, kar moti verjetno vsakogar, je, da je žensk v tem državnem zboru zgolj za vzorec. Tako evidentno je, da je nekaj narobe - iz tega. Nič ni narobe s kvotami, jaz sem prepričan, prav zaradi tega ne, ker je hudo nekaj narobe s sistemom, ki ga imamo sedaj, da je zasedba parlamenta takšna, kot je. In strinjal bi se tudi z gospodom ministrom, da je najverjetneje pretirano se bati, da je tudi tukaj nastavljena kakšna priložnost za politične menjave, in z njim bi se strinjal tudi v osnovni poanti. Res je čas za to, da se neha govoriti o političnih menjavah, ampak takoj zatem, ko se bo nehalo tudi s političnimi menjavami. S tem namreč še nismo nehali v tej državi in tu imate nekateri velike zasluge za to, da je teh res toliko, kot jih pač je. Naj končam še enkrat s preprostim pozivom. Danes je diskusija pokazala, kje so polja, v katerih se da iskati možnosti za dograditev tega sistema. Jaz bi si zelo želel, ker cenim ministrovo pripravljenost za to, da se zakon dograjuje, da se o tem razmisli. Nekaj točk je, kjer bi lahko šli korak naprej in če bomo to res naredili, bo to dober znak tudi za kaj drugega v prihodnje.
Besedo ima gospa Maria Pozsonec. Prosim.
Lep pozdrav vsem! Jaz bi na kratko opozorila na izvedbo narodnostnih volitev. Že od osamosvojitve je ena vrsta rangiranja in točkovanja, kar je težko razumljivo in pripadniki narodnosti s tem niso zadovoljni. Torej predlagam, da se prouči možnost drugačne izvedbe narodnostnih volitev. Jaz bi predlagala večinski sistem, če bi bilo možno. Hvala.
Besedo ima gospa magistrica Majda Potrata.
Hvala. Še enkrat bom razpravljala o kvotah, to iz preprostega razloga, ker se mi zdi, da je treba vnovič posebej poudariti, da govorimo o možnosti za kandidiranje in priložnosti za izbiro. Na to, kaj volitve pokažejo, vpliva cela vrsta dejavnikov, zato je nemogoče razpravljati na način: saj ste imeli priložnost, pa niste izbrali - saj ni bilo med čim izbirati. Jaz namreč vendarle verjamem, da smo ženske politična bitja z izdelanim političnim prepričanjem in da tudi ženske ne odločamo samo po spolu, ampak tudi po tem, kaj ženska glede na svojo politično orientacijo, na svoja stališča in preference, predstavlja. In ravno zato zagovarjam kvote, ker kvote omogočajo večje število kandidatk in večjo možnost izbire med različnimi kandidatkami. Takrat, ko bo dobilo več žensk priložnost za kandidiranje, bo mogoče tudi narediti celo pahljačo, ne samo po političnem prepričanju, tudi po starosti, o čemer je bilo danes govora, da bi morali poskrbeti za večjo zastopanost mlajših kandidatk in kandidatov. Soglašam z ministrom, da je uvrstitev 35 ali 40% kvote v zakon veliko premalo za to, da bi tudi dejansko izvoljenih predstavnic bilo več, v tem primeru gre za ženske. Se pa sprašujem - sicer ne maram tovrstnih razprav, kaj bi bilo, če bi bilo, ampak vendar bi zastavila retorično vprašanje. Če bi temu ukrepu, boljšim možnostim za kandidiranje, sledili še nekateri drugi pozitivni ukrepi, ki jih nekatere države poznajo, zato sprašujem, ali bi predstavniki nekaterih strank še vedno trdili, da ženske nočemo vstopati v politiko, če bi sprejeli take ukrepe, kot jih je, denimo, sprejela Francija, da morajo stranke plačevati penale, če ne dosežejo neke določene strukture, ali kakšen drug pozitiven ukrep. Tako da je to, veste, kako je s pripravljenostjo ali nepripravljenostjo, vprašanje, na katerega jaz ne bi upala kar tako odgovarjati v imenu slovenskega volilnega telesa, posebej zaradi tega ne, ker javnomnenjske raziskave - pa jih spet ne želim absolutizirati - vendar potrjuje, da ljudje menijo, da niso ženske v politiki ustrezno prisotne. Ker je pritisku javnega mnenja pripisati, da smo spremenili zakon o volitvah v evropski parlament, tako kot smo ga spremenili, čeprav so nekateri takrat imeli veliko pomislekov o tem, ali je to mogoče storiti ali ne, ker je bil ta zakon spremenjen prej, preden smo spremenili določbo 43. člena ustave. In še bi lahko naštevala primerov za to. Seveda sem zadovoljna in zato podpiram spremembo zakona, da bo zdaj vsaj nekaj, čeravno ne tako, kot bi si želela, da je, ampak vse to je lahko vpeljano šele zdaj, ko je zakon mogoče opreti tudi na spremembo ustave. In konsenz v politiki med koalicijo in opozicijo je za spremembo volilne zakonodaje potreben. Zato je prav, da vendarle ugotovimo, da smo pripravljeni ali pa končno zreli tudi za take spremembe, ki morebiti pri komu puščajo nelagodje, ampak vse v politiki je tekma, volitve so tekma. In tudi kvota pri kandidiranju še vedno pušča odprto tekmo znotraj strankarskih kandidatnih list. Zato verjemite mi, ni treba skrbeti, da bi se ženske morale čutiti ponižane, če bodo izvoljene. Hvala.
Besedo ima gospod Sašo Peče.
Spoštovani prisotni! Še enkrat. Nočem reči, da me ta monotona razprava tekom različnih let ali pa identična razprava dolgočasi. Razočaran pa sem nam odgovorom ministra, ki nam po eni strani ponuja, vsaj po moji oceni, dokaj nekonkurenčen ali pa neučinkovit ukrep, torej uzakonitev kvot na področju, ki ne bodo pripeljale do tistega želenega rezultata. Da pa niste odgovorili na pobudo o spremembi zakona o vladi in da bi dejansko pristopili k tistemu ukrepu, ki bi v trenutku, med mandatom, niti ne bi bilo potrebno čakati na mandat, ampak dali tiste najpomembnejše izvršilne funkcije oblasti v naši državi v roke tudi predstavnicam ženskega spola v višjem, mnogo višjem razmerju, kot je danes. Verjetno pa veste, da je razmerje v okviru vlade Republike Slovenije bilo vedno nižje kot v parlamentu. Torej vsaj po moji oceni gledano, bi bilo potrebno ukrepe izpeljati v prvi fazi v okviru vlade Republike Slovenije, v okviru izvršne veje oblasti, kjer bi prišlo do, če uporabim besede nekaterih drugih poslank, do novih razmislekov, do boljšega intelekta, v kolikor bi bile vpeljane tako imenovane kvote tudi v okviru članov in pa članic vlade Republike Slovenije. Žal mi je, da v okviru poslovnika državnega zbora tovrstnega sklepa ne morem predlagati državnemu zboru, torej, da bi ob sprejemu tega zakona obravnaval tudi sklep, ki bi narekoval vladi Republike Slovenije, da pripravi novelo zakona o vladi. Dejstvo je, da mi to poslovnik ne dopušča. Ampak po drugi strani in po drugi oceni, če izhajamo iz prisluha poslank in poslancev, ki so ga podali tekom današnje razprave, gospod minister, jaz ne vidim razloga, zakaj k temu ne bi pristopili, in tudi iz magnetogramskih zapisov bo razvidno, da bi tovrstno spremembo, h kateri verjamem, da težite tudi vi sami, glede na to, da ste spisali ta zakon, ki se sicer vas kot predstavnika vlade ne dotika, ampak ste izključno odprli neko drugo fronto, ki je od vas zelo odmaknjena, pripravite tudi novelo tega zakona. Lahko je po enakem kopitu, kot je bil zakon o volitvah v evropski parlament, ne nazadnje zakon o volitvah v organe lokalnih skupnosti in pa s tem zakonom, ki ste ga sedajle pa vi spisali oziroma vaši ožji sodelavci, zakon o volitvah v državni zbor. Skratka, enaka ideja kot je tukaj, le da bi bila vkomponirana v zakon o vladi Republike Slovenije in njegova življenjska doba bi bila mnogo bližja oziroma rojstvo, rezultat, rešitvi bi bilo mnogo bližje, kot je sedaj, ko čakam na leto 2008 oziroma njegovo polno izoblikovanje še v naslednjih mandatih. Torej bi enostavno tekom mandata prišli k temu ukrepu, katerega zagovarjamo, mislim, da vsi razpravljavci, ki smo danes tukaj govorili. Prav tako pa individualno tudi mislim, da bi svež, nov veter v okviru vlade Republike Slovenije popeljal to našo državo naprej. Hvala.
Besedo ima gospod Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni. Nekdo oziroma eden od predgovornikov oziroma predgovornic, je kot razloge za sprejem tega zakona navedel tri temeljne točke. Prva točka med temi tremi je bila, da se je zakon približal volivcem in kot razlog, zakaj se je približal volivcem, je bilo navedeno dejstvo, da se je podaljšal rok za prejemanje glasovnic po pošti, se pravi glasovnic iz tujine. Mislim, da je to zelo slab razlog, ki nam vsem, ki smo že nekaj časa v tej hiši bodisi kot poslanci bodisi kako drugače, pove, da pač vsaka vladajoča struktura si zakon kroji po svoji usodi ali pa svojemu bližnjemu bliže. Ne nazadnje, ve se, komu in od kod prihajajo tiste glasovnice po pošti, ki odločajo o tem, koliko poslancev oziroma ali bo ena stranka imela enega več ali enega poslanca manj. Nekaj besed je bilo povedanih tudi o 2. točki, se pravi o tem, da bi bile volitve bolj transparentne in bi bilo manj kršitev, morebitnih kršitev, ki jih v Sloveniji ne poznamo, to je o prosojnih skrinjicah, za katere moram reči, da tudi sam podpiram uvedbo le-teh, da se ovrže vsak dvom oziroma vsak sum kakršnekoli možnosti zlorabe. In 3. točka je bila tako imenovane - ali pa jih vi radi imenujete ženske kvote, jaz jih bom samo imenoval "odstotki, ki ste jih uzakonili". Par besed je bilo povedanih o moškem egu. Upam, da je bil ta moški ego mišljen tudi za vašo stranko, ne samo za ostale, glede na to, da največja vladna stranka ima procentualno med vladnimi strankami najmanj zastopanih žensk. Nekdo je tudi rekel, da je zakon oziroma uvedba kvot spodbuda za to, da bodo ženske šle v politiko. Sam se ne morem strinjati, da je zakonska določba lahko spodbuda. Zakonska določba, spoštovane gospe in gospodje, je obligacija, obveznost, ne pa spodbuda. Se pravi, če te obligacije ne izpolniš, ne moreš kandidirati, to ni spodbuda, to je določena obveznost. In ne nazadnje, 43. člen ustave drugi odstavek "vsak državljan, ki je dopolnil 18 let, ima pravico voliti in biti voljen". Tudi ta člen je dal možnost vsem zagovornikom ženskih kvot, da so to že do danes naredile. In sam verjamem, čeprav verjamem, da naivno verjamem, da ste vsi tisti, ki danes to zagovarjate, ki to smatrate kot spodbudo, to uresničili že na prejšnjih volitvah, glede na to, da se o tem govori 9 ali 11 let. Ampak žal, volilno telo volivci in volivke so odločili, da v tem parlamentu pač danes ne sedi procentualno 50:50, ampak sedi nek določen drug procent. Jaz čestitam vsem ženskam, izvoljenim v ta parlament, da so imele toliko korajže, da so nastopale na volitvah. Ampak kot zagovorniki teh kvot, teh 50:50, verjamem, se bom pa tudi prepričal, ali ste to res upoštevali ali to danes samo na veliko trdite, da bi to bilo pa prav, ampak tega pač takrat niste mogli upoštevati, čeprav vam ustava to možnost daje. In ne nazadnje morem povedati, danes ne glede na to, koliko si lahko danes zatiskamo oči, vemo, da razna interesna združenja takšna in drugačna ustanavljajo politične stranke. Imamo tudi stranko žensk pa stranko moških. Ali se vam ne zdi prisila, da boste tej stranki žensk določili kvoto - jaz sicer ne poznam moškega, ki bi se tej stranki pridružil, ne glede na program -, da mora imeti 25% moških na tej listi ali pa obratno, ne glede na spol. Vsak se po svoji želji, po svoji presoji, po interesu ali po programu stranke vključi v določeno stranko. Ne nazadnje smo pol leta nazaj tu zagovarjali istospolne partnerske skupnosti. Tudi istospolne partnerske skupnosti, geji, pedri, lezbijke, kakorkoli jih imenujete, lahko ustanovijo svojo stranke. Ampak dajte mi povedati ali pa pokazati žensko, ki bo šla na gejevsko listo! Je ni! Ustava to omogoča. Vse to, kar danes pravite o tem, da je to spodbuda, je navadno metanje peska v oči. Možnost o tem, o enakopravnem zastopanju žensk in moških na posameznih političnih listah, je bila oziroma je že zapisana v ustavi Republike Slovenije.
Besedo ima gospod Alojz Sok. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister s sodelavcem! Res je, da ta zakon prinaša veliko dobrih rešitev, ni ga bilo treba v celoti pisati na novo, pač pa popraviti tisto, kar je v tem trenutku možno popraviti. Res pa je, da ne vsebuje tistega, na kar so nekateri - predvsem sem poslušal predstavnike LDS - opozorili, to pa je, da se ni dotaknil tistega dela, kjer je bilo v ustavo leta 2000 zapisano, da bo volivec imel pretežen vpliv pri volitvah. Z drugimi besedami povedano, ni posegal v tisto, da bi odpravil volilne okraje in tako na ravni volilnih enot povedal liste kandidatov, kjer bi pač volivke in volivci imeli možnost glasovati s preferenčnim glasom. V Novi Sloveniji s tem že takrat nismo imeli problema in smo to podprli kot takratna opozicijska stranka. Res pa je, da za takšen predlog ni v celoti glasovala vladajoča koalicija. Še danes se spomnim vodje takratne največje stranke LDS, ko bi bilo treba glasovati, mu je pozvonil mobitel in je zapustil dvorano državnega zbora in ni glasoval za takšno rešitev. Zato tudi težko danes razumem, da prav predstavniki LDS tu opozarjajo najbolj na to; česar sami niso mogli uveljaviti, naj sedaj uveljavi neka druga vladna koalicija, ki pa prav tako za to nima potrebne večine; se pravi, nimamo tistih glasov, s katerimi bi to bilo možno narediti. Kar se tiče kvot, bom pa povedal svoje osebno mnenje. Meni se ta zadeva prav tako zdi ena velika demagogija, ki smo ji praktično vsi v Evropi nasedli. Poglejte, nobenih zakonov za kvote nimamo na področjih, kjer so ženske danes že v večini, recimo v sodstvu, novinarstvu, šolstvu, vsaj v osnovnem šolstvu, pa še kje, tudi v zdravstvu - brez kakršnihkoli kvot. V politiko jih bomo pa z zakonom spravili in bomo rekli: morate. Mimogrede povem, meni žena pravi, da za nič na svetu ne bi tega delala, kar jaz delam. In tudi ne predstavljam si, kako bi zgledala naša družina, če bi še ona bila toliko zdoma kot sem jaz. Jaz pač dopuščam, da nekatere ženske drugače o tem razmišljate, in hvala bogu, vendar dopustite tudi to, da pa nekatere druge ženske v tej državi drugače razmišljajo, kot pa ve razmišljate. Nimamo problema tudi s tem, če se to dela z nekim zakonom o teh kvotah, pa naj potem to postopno gre, ampak če bomo to politiko naredili, bi rekel, bolj človeško, bolj ljudsko, potem verjamem, da bodo tudi ženske z veseljem v to vstopale. In še enkrat povem, v Novi Sloveniji s tem nimajo problema, ne na državni ravni ne na lokalni ravni. In še to vas lahko spomnim, ko smo močno podprli žensko za predsednico države, ki bi lahko dala vzor temu, da bi se ženske za to odločale, ste bile nekatere ženske z leve proti tej gospe, ki se je pisala Barbara Brezigar, in to zelo močno. Naredile ste vse, da slučajno ne bi ženska prišla na predsedniški položaj v tej državi. Se pravi, nismo še zreli za to potezo, še nam manjka nekaj časa. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Hvala lepa, navadno ministrom postavljamo vprašanje, vi ste zdaj meni postavili vprašanje - zakaj je nismo potrdili? Zato, ker ji pač verjetno nismo zadosti zaupali, saj zato - se vam zdi smešno. Jaz pač lahko volim tiste, ki ga volim. Kako boste mene prisilili, da bomo volil nekoga, ki ga pač ne želim [[...]] [[no, tako]] , ampak jaz vam govorim ženska vizavi ženska, ne pa, vi mene sprašujete, zakaj kot moški nisem podprl neke kandidatke. Jaz sem vam odgovoril. Ta zakon, kot sem že rekel, ima pa številne druge dobre predloge in ni samo tisto, kar ste nekateri omenjali. Tukaj še gre za eno zelo dobro rešitev, to je rešitev glasovanja preko prazne glasovnice, jaz mislim, da bo zelo poenostavila za mnoge, ki volijo v tujini in živijo po svetu - upam, da bo na podlagi tega tudi večja udeležba teh ljudi, ki živijo po svetu in imajo pravico voliti, z vsemi postopki v preteklosti, pa se jim je to oteževalo. Bo pa potrebno še v nadaljevanju spremeniti zakon o evidenci volilne pravice. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Franc Kangler.
Hvala za besedo. Prav zanimivo je poslušati nekatere moje predhodne sogovornike. Moram reči, da tudi v nekaterih segmentih se tudi strinjam s kolegom Sokom, vendar bi pa rad želel poudariti sledeče. Pričakujem od ministra, da mi poda odgovor na moje postavljeno vprašanje. Ali imate opravljene analize in procente glede zadnjih državnozborskih volitev, koliko je katera od parlamentarnih stranka kandidirala žensk na svojih listah? Jaz osebno sem prepričan, da ne glede na to, kakšne bomo mi kvote sprejeli in zapisali v zakon, da v večini parlamentarne stranke so se držale tega vidika, da so upoštevale in da so dale priložnost in možnosti tudi ženskam, da poskušajo svojo kariero tudi na politični poti. Poznam nekatere parlamentarne stranke, ki pač so tukaj v parlamentu prisotne, pa ne govorim o svoji, ki po listi in pregledu kandidatov v 88-ih volilnih okrajih lahko ugotovimo, da so se približale takšnemu procentu. Zato mislim, da je odveč vsaka beseda na tem mestu, da tako temeljito in vsebinsko govorimo o tako imenovanih ženskih kvotah. Tu je kolega Zagorac dejal, kaj pa tista, kjer samo ženske kandidirajo? Ali bomo zapisali, da morajo imeti drugo kvoto, kvoto moških? So poklici v Republiki Sloveniji, takšni in drugačni, kjer se ženske zaradi takšnih ali drugačnih obveznosti težje odločajo za takšne poklice. Prav gotovo bi mogoče tudi meni bilo v veselje marsikatero žensko na tem mestu gledati kot pa katerega od vas poslanskih kolegov zaradi takšnega ali drugačnega političnega mnenja. In drugo kar je, tudi sam bi si mogoče želel, da enkrat na čelo države pride predsednica države, glede na zadnje volitve, ki so bile, imamo predsednika države, kar ne pomeni, da ne moremo imeti predsednice države. Kako bomo tam zapisali? V zakon o volitvah predsednika države, da tudi mora biti 3, 5%, 10 ali pa 30% žensk kandidatk? Problem, ker so večinske volitve za predsednika države in za to mora biti tudi pogum in tudi volja in podpora, da se za to odloči. Nekdo je omenil, da zakon prinaša tudi glasovanje po pošti in predvsem, da očitki letijo, da so to glasovi, ki prihajajo iz tujine, za nekatere politične opcije. Jaz sem prepričan, da volitve po pošti ne ogrožajo ne političnega sistema ne političnih strank ali parlamentarnih strank v parlamentu. Dejstvo pa je, da država Republika Slovenija mora poskrbeti, da vsak državljan Republike Slovenije, ki je na začasnem ali stalnem delu v tujini, ki stalno živi v tujini in ima državljanstvo Republike Slovenije, da ima priložnost in možnost, da glasuje in da se volitev udeleži. To mora država zagotoviti. Govorim za državljane Republike Slovenije in ve se, kdo so in kaj so, tako da sem prepričan, ko bomo slišali ministra Viranta, kakšen procent so imele na zadnjih volitvah parlamentarne stranke, ki danes tu sedijo v parlamentu, žensk na svojih listah, bomo lahko ugotovili, da so politične stranke kar upoštevale in da takšne kvote, katere predlagajo, skoraj niso potrebne. Drugo, kar bi rad poudaril, da si bi tudi sam mogoče želel - in tu ima kolega Peče prav, pravi pa, v izvršilni veji oblasti lahko vlada poskrbela, da bi več funkcij, ki jih ima na razpolago, tako ministre, državne sekretarje, direktorje direktoratov in podobno lahko razdelili med tako imenovane ženske kvote. Tam ima možnost in priložnost, da to stori izvršna veja oblasti, ki si prizadeva, da tudi mi, ki sprejemamo zakon o volitvah v državni zbor, sledimo takšnimi spremembami. Sam osebno, še enkrat, bom podprl te spremembe.
Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po končani 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA RESOLUCIJE O PROMETNI POLITIKI REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog resolucije je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo bi rad dal predstavniku vlade, vendar ugotavljam, da minister prihaja v dvorano, zato prosim predstavnika vlade, gospoda mag. Janeza Božiča, da poda dodatno obrazložitev predloga resolucije. Izvolite, prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci. Vlada Republike Slovenije je julija 2005 sprejela predlog resolucije o prometni politiki Republike Slovenije in jo posredovala v sprejem državnemu zboru Republike Slovenije. Odbor za promet državnega zbora je predlog resolucije obravnaval na svoji 14. seji dne 12.4.2006 in jo sprejel. Resolucija o prometni politiki Republike Slovenije na sodoben, kratek in jedrnat način v izhodiščih, viziji, ciljih in ukrepih določa temeljne usmeritve prometne politike za prihodnost. Glavni kazalniki zapisane prometne politike izhajajo iz mobilnosti, dostopnosti in varovanja okolja in varnosti, gospodarskega razvoja, optimalne izkoriščenosti virov, intermodalnosti, interoperabilnosti in uravnoteženosti med transportnimi sistemi. Pri načrtovanju resolucije smo v polni meri upoštevali principe trajnostnega razvoja in dosledno zapisali cilje in ukrepe prometne politike, ki je enakovredno, simultano in neodvisno obravnavajo vse tri dimenzije trajnostnega razvoja: ekonomijo, družbo in okolje. Glavni cilji prometne politike so tako doseganje družbenega optimuma v delu, ki se nanaša na prometni sektor, povečanje prometne varnosti in varovanja, učinkovita poraba energije in čisto okolje. Z ekološkega vidika pa morajo nosilci prometne politike omogočati razvoj novih transportnih tehnik in tehnologij, ki bodo za okolje manj obremenjujoče, in spodbujati uporabo varčnejših in ekološko sprejemljivejših vozil. Zapisana vizija mobilnosti prebivalca v Sloveniji je odgovor na neskladen razvoj javnega potniškega prometa tudi v duhu javnega interesa na tem področju, ki je povezan tudi s socialnimi in ekološkimi razlogi. Glavnim nosilcem javnega potniškega prometa avtobusnim in železniškim prevoznikom določata sedaj pogoje izvajanja storitev dva različna zakona in dva upravljavca, ki skrbita za izvajanje gospodarske javne službe. To področje je potrebno poenotiti in vzgojiti potnike za uporabo potniškega prometa na intermodalni način. Na trajnostnem razvoju pa mora temeljiti tudi oskrba gospodarstva. V interesu države je razvoj in konkurenčnost prevozniških podjetij, ki bodo svoje storitve izvajala kakovostno in uspešno, povečevala dodatne vrednosti in inovativnost, saj hud konkurenčni boj na evropskem transportnem trgu podjetja sili k racionalizaciji poslovanja in borbi za preživetje. Oblikovani bodo ukrepi za stabilen in trajnostni razvoj slovenskega cestnega tovornega prometa, ki bodo spodbujali k razvoju tovrstnih storitev. Z gospodarskega vidika predvidevamo vključevanje zasebnega kapitala v razvoj prometne infrastrukture, ki ga je treba vključiti povsod tam, kjer je z zasebno pobudo mogoče doseči želene rezultate in tako razbremeniti javne finance. V ukrepih prometne politike predvidevamo postavitev sistema zaračunavanja uporabnin infrastrukture, ki bo slonel na tržni osnovi. S predpisi in drugimi akti je potrebno urediti predvsem pogoje za razvoj kakovostne tržne strukture na področju transportna. Z izgradnjo prometne infrastrukture, primerne infrastrukture, tako pomorske, ureditev koprskega pristanišča, kot tudi železniške in cestne, želi Slovenija omogočiti tekoč in varen promet v in skozi državo, tako slovenskim kot tujim prevoznikom ter okrepiti vlogo železniškega in pomorskega prometa. Svobodno tržno gospodarstvo, ponudba celovitih logističnih storitev in administrativno urejanje in neoviranje prometa bo spodbudilo razvoj panoge in konkurenčnost slovenskih prevoznikov. Resolucija o prometni politiki Republike Slovenije seveda predstavlja krovni dokument na področju prometne politike. Skladno z opredelitvami, cilji in usmeritvami te prometne politike bo ministrstvo, pristojno za promet, pripravilo ustrezne predpise, nacionalne programe in druge akte za njeno realizacijo. Posamezne projekte pa bo vlada sproti načrtovala, uresničevala in evalvirala ter ukrepe prometne politike prilagajala izidom evalvacijskih poročil. Hvala lepa na poslušanju.
Hvala lepa. Predlog resolucije je obravnaval odbor za promet kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Franca Kanglerja, da predstavi poročilo odbora.
Hvala za besedo. Spoštovani minister, spoštovane poslanke in poslanci! Odbor državnega zbora za promet je na 14. seji dne 12.4.2006 obravnaval predlog resolucije o prometni politiki Republike Slovenije, ki jo je v proceduro v državni zbor vložila vlada Republike Slovenije. Na seji so bili prisotni predstavniki predlagatelja, predloga resolucije, kot predstavniki Darsa, Gospodarske zbornice Republike Slovenije, Koordinacije združenih prevoznikov Slovenije, koalicije za trajnostno politiko, prometno politiko, Cipra, in predstavnike zakonodajno-pravne službe. Uvodoma je minister za promet mag. Janez Božič seznanil člane, da se Republika Slovenije kot polnopravna članica Evropske unije sooča s procesi svetovne organizacije, ko se razdalje med državami vse manjše in se mobilnost ljudi, blaga in kapitala povečuje, meje izginjajo in smo priča vse večji integraciji. Evropska unija z belo knjigo o prometu odgovarja na zahteve modernizacije, liberalizacije in integracije obstoječih transportnih sistemov delujočo celoto. Odločitve, ki se sprejemajo danes, bodo določale pogoje poslovanja gospodarstva in življenje ljudi vsaj za nekaj desetletij. Z vstopom Slovenije v Unijo, ko so dokončno dozorele razmere, ko je treba zagotoviti enotno delovanje vseh prometnih sistemov hkrati, le tako bo na trgu potniškega in tovornega prometa mogoče ponuditi storitve, ki bodo za Slovenijo dolgoročno sprejemljive in vzdržne. Dokument opredeljuje izhodišča, cilje, ukrepe za doseganje ciljev in ključne nosilce prometne politike. Za izvedbo tega dokumenta bo vlada pripravila izvedbeni dokument, v katerih bo določila merljive in konkretne cilje ter aktivnosti za njihovo doseganje pristojnosti in odgovornosti, zlasti aktivnosti s finančno in časovno perspektivo. Promet je osnova za gospodarski razvoj države, zato je ena od temeljnih medresorskih komunikacij. Priprava resolucije o prometni politiki je bila zahtevana v državnem zboru že v prejšnjem mandatnem obdobju. Nekaj poskusov in celo predlogov politike razvoja prometa je bilo pripravljenih, vendar pa niso doživeli razprave in sprejema v državnem zboru. Zakonodajno-pravna služba državnega zbora v svojem mnenju ugotavlja, da je predlagana resolucija o prometni politiki zasnovana na zelo načelni ravni, zaradi česar se nakazuje vprašanje, ali so predstavljena izhodišča, cilji in ukrepi za razvoj prometnih sistemov primerna oziroma zadostna osnova za oblikovanje nacionalnih programov, s katerimi se konkretizirajo usmeritve in določajo prioritetne naloge s posameznega prometnega sistema. V tej zvezi meni, da bi kazalo zlasti ločeno zapisati predvidene ukrepe na posameznem področju in jih tudi časovno opredeliti, prav tako pa tudi nakazati možne vire sredstev za realizacijo predstavljene politike. V okviru splošne razprave so člani odbora izrazili zadovoljstvo, da bo Republika Slovenija sprejela resolucijo o prometni politiki, ki predstavlja krovni dokument na področju prometa in odgovarja na zahteve modernizacije, liberalizacije in integracije obstoječih transportnih sistemov v delujočo celoto. Menili so, da je treba posamezne vrste prometa integrirati in povezati ter zagotoviti pomembnejšo vlogo železniškega prometa in modernizacijo ter dograditev železniške infrastrukture. V splošni razpravi pa so bila izražena tudi kritična stališča k predloženemu dokumentu, kot preveč splošnem, ki ga ni možno dopolnjevati z amandmaji. Menili so, da ni navedenih oprijemljivih ukrepov za pripravo izvedbenih dokumentov na posameznih področjih prometa. Ni navedenih konkretnih nalog z določenimi roki in predvidenimi viri zanje. Zato so člani odbora iz poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije in Slovenske nacionalne stranke sklenili, da ne bodo sodelovali pri razpravi in odločanju o predlogih za dopolnitev predloga resolucije o prometni politiki. Ob zaključku splošne razprave je odbor za promet sklenil, da je predlog resolucije o prometni politiki primeren za nadaljnjo obravnavo. Nato je odbor prešel na drugo obravnavo predloga resolucije o prometni politiki Republike Slovenije. V poslovniško določenem roku ni bilo k predlogu resolucije vloženih nobenih amandmajev, vendar je odbor kljub temu sprejel nekatere amandmaje na podlagi mnenja zakonodajno-pravne službe. Odbor za promet je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora Republike Slovenije glasoval še o vseh delih predloga resolucije skupaj in jih sprejel. Z upoštevanjem sprejetih amandmajev je v skladu s prvim odstavkom 130. člena poslovnika državnega zbora Republike Slovenije pripravljen in dopolnjen predlog resolucije o prometni politiki Republike Slovenije, ki je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Jožef Horvat, v imenu Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister s sodelavcema, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da Slovenija lahko zaradi svoje strateške lege objektivno pridobi na razvojnih prednostih, če se smiselno, sistematično in urejeno loti razvoja, ne samo cestnega in železniškega sistema, temveč sleherne entitete v mozaiku, ki mu pravimo promet. Vsekakor je potrebno pri tem upoštevati gospodarske, ekološke, varnostne, sociološke in politične vidike domačega in mednarodnega transporta. Mi se zavedamo, da globalizacija med drugim krajša razdalje med ljudmi, drastično pa povečuje mobilnost ljudi, blaga in kapitala. Sam sem prepričan in tako moje kolegice in kolegi v poslanski skupini Nove Slovenije, da ta seja državnega zbora Republike Slovenije dobiva na pomembnosti prav z obravnavo predloga resolucije o prometni politiki Republike Slovenije. Ta seja državnega zbora s to vsebino dobiva, lahko bi rekli, zgodovinski značaj, saj bomo sprejeli, v to sem prepričan, danes prvič v 15 letnem obstoju države Slovenije po mnogih poskusih, vendar nikoli z dovolj politične volje, resolucijo o prometni politiki Republike Slovenije. Danes sprejete odločitve bodo glede prometne politike določale poslovanje slovenskega gospodarstva, določale bodo življenje in ljudi globoko v prihodnost. Po našem mnenju resolucija kvalitetno opredeljuje izhodišča, cilje in ukrepe za doseganje teh ciljev in ključne nosilce prometne politike. Resolucija seveda po definiciji ni izvedbeni dokument. Mi ne pričakujemo, da bi ta dokument vseboval tudi konkretne izvedbene elemente. Pričakujemo pa, da bodo temu dokumentu sledili konkretnejši dokumenti, ki jih bo vlada Republike Slovenije prinesla v ta državni zbor. Resolucija je torej krovni dokument, sledijo naj mu izvedbeni akti, programi in projekti, ki bodo na taktično operativni ravni uresničevali zastavljeno prometno politiko. Te aktivnosti bo morala vlada sproti načrtovati, uresničevati in evalvirati, ter ukrepe prometne politike prilagajati izidom evalvacijskih poročil. Cilji v teh dokumentih bodo vzpostavljeni po kriterijih njihove merljivosti, preverljivosti, primerljivosti in realnosti. Naj navedem primer. V resoluciji je opredeljen splošni cilj: povečanje prometne varnosti in varovanja. V nacionalnem programu varnosti cestnega prometa, ki sodi med prve strateške izvedbene načrte, pa bomo našli konkretno navedeni cilj. Najpomembnejši bo opredeljen nekako takole: V Republiki Sloveniji ne smemo dopustiti, da bi v prometnih nesrečah do konca leta 2010 umrlo letno več kot 157 ljudi. Temu cilju bodo sledili tudi ostali podcilji na področju, kot so: hitrost, alkohol, varnost peščev in tako dalje. V Novi Sloveniji pričakujemo, da bo državni zbor obravnaval nacionalni program varnosti cestnega prometa še to leto. Resolucija upošteva nezadržen proces globalizacije, upošteva, da živimo v času in upam, da bomo živeli v času, ko ne bo več meja, ko je integracija v polnem zamahu in prav ta situacija prinaša nove prometne tokove oziroma redefinira prometne tokove, predvsem seveda v kopenskem oziroma točneje cestnem prometu. Dokument je potreben, zato po našem mnenju ne gre odlašati s sprejemanjem. Država mora vendar imeti nek okvir, ki pomeni nacionalno prometno politiko. Za ilustracijo naj vam povem, spoštovane kolegice in kolegi, kaj se lahko zgodi in se žal dogaja, če država nima prometne politike ali če ima država stihijsko prometno politiko. Ne bom razpravljal o političnem, še manj v politikantskem tonu. Govoril bom o konkretnih številkah, za katerimi stojim in ki so izračunane na osnovi kompetentnega štetja tovornega prometa na našem vzhodnem oknu v svet, kot radi rečemo. Govoril bom samo o tovornem prometu na odseku ceste iz centra države na vzhod oziroma iz vzhoda proti centru. Plastično vam želim predstaviti primer stihijske politike, prometne politike, ki vodi v prometni kolaps. Danes principielno ne bom govoril o številu tovornjakov, ki dnevno ali na uro vstopajo in izstopajo iz države na mejnem prehodu Dolga vas. Ta podatek vam je tako ali tako vsem poznan. Želim pa vam predstaviti frapantne rezultate preprostega računa, ki pokaže, da na enem kilometru cestišča ceste G-13, to je Lendava - Maribor, ti tovornjaki na dan porabijo oziroma pokurijo tisoč litrov goriva. Za lažjo predstavo, samo tranzitni tovorni promet pokuri en liter goriva na meter cestišča, in to vsak dan. Naj zdravstvena in naravovarstvena in še kakšna stroka pove, kakšen je to vpliv na okolje in seveda na zdravje ljudi, ki tukaj živijo. Danes ne bom govoril tudi o posledicah, ki nastanejo na objektih, na katerih se zaradi močnih vibracij pojavljajo trajne in nepopravljive poškodbe. Želim biti objektiven in želim verjeti, da je vstop Slovenije pred dvema letoma v Evropsko unijo redefiniral prometne tokove in da nihče ni znal napovedati, kako se bodo ti prometni tokovi redefinirali in v katerih smereh bomo doživeli enormni porast prometa. Verjamem tudi, da je edina in edina rešitev navedenega problema, pa vem, da jih je v Sloveniji kar nekaj, seveda čimprejšnja izgradnja avtoceste. Šele takrat se bodo lahko nehala kriminalna dejanja, ki ogrožajo prebivalstvo ob navedeni cesti. V poslanski skupini Nove Slovenije dajemo priznanje načrtovalcem slovenske prometne politike, ki so upoštevali tudi načela trajnostnega razvoja. Dosledno so zapisani cilji in ukrepi prometne politike, ki enakovredno, simultano in neodvisno obravnavajo vse tri dimenzije trajnostnega razvoja, ekonomijo, družbo in okolje. Glavni cilji prometne politike so tako doseganje družbenega optimuma v delu, ki se nanaša na prometni sektor, povečanje prometne varnosti in učinkovita poraba energije in čisto okolje. Z ekološkega vidika morajo nosilci prometne politike omogočati razvoj novih transportnih tehnik in tehnologij, ki bodo za okolje manj obremenjujoče, ter spodbujati uporabo varčnejših in ekološko sprejemljivejših vozil. Ob spremenjenih družbenih navadah in gospodarski dinamiki Slovenije pa je treba pri državljanih vzbuditi zavest o pomenu trajnostnega razvoja, o vlogi transporta in njegovem delovanju ter optimalni uporabi. Javni interes na področju zagotavljanja mobilnosti prebivalstva je povezan tudi s socialnimi in ekološkimi razlogi. Povečanje blaginje prebivalcev Slovenije in tudi Evropske unije je naš skupni cilj. Ne le to, pomembna je optimalna obremenjenost uporabnikov. Povedano drugače, država mora na področju transporta posredovati na trgu in investirati v razvoj prometne infrastrukture samo do tiste mere, pri kateri je bolj učinkovita od zasebnega sektorja. Če neko storitev lahko zasebni sektor zagotovi ceneje in učinkoviteje kot država, je potem nesmiselno, da trošimo za takšne storitve proračunska sredstva in s tem obremenjujemo davkoplačevalce. Povsod tam, kjer je država bolj učinkovita od zasebnega sektorja, pa je jasno, da bo država opravila svojo vlogo. Na koncu bi rad poudaril pozitivno mnenje poslanske skupine Nove Slovenije k predlogu resolucije o prometni politiki Republike Slovenije, ki ga danes obravnavamo. Resolucija se z občutkom za reševanje kompleksnih vprašanj dotika vseh dimenzij prometa, tako z vidika državljana, ki želi uresničevati svojo vrednoto in pravico po mobilnosti, kot z vidika gospodarstva, ki želi zanesljivo in hitro oskrbo, predvsem pa tudi z vidika ohranjanja okolja našim zanamcem. Po mnenju poslanske skupine Nove Slovenije je resolucija o prometni politiki Republike Slovenije ustrezen kompromis, zato ga bomo tudi podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Kangler v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani minister! Z velikim veseljem bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli dokument, ki ga danes sprejemamo, o njem govorimo, tako imenovano resolucijo o prometni politiki Republike Slovenije. Kljub temu da nekatere predvsem politične opcije ali posamezniki niso zadovoljni z vsebino tega dokumenta, pa menimo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, da je končno prišel čas, da kljub velikemu prizadevanju, in to priznanje vladi Republike Slovenije in ministru, da imamo priložnost in možnost, da takšen dokument, prvi tovrstni dokument tudi v naši državi dobimo. Ne smemo zanemarjati dejstva, da je Republika Slovenija članica Evropske unije, da so meje padle, da smo del gospodarskega utripa, ne več na Balkanu, predvsem pa znotraj Evropske unije. Glede na gospodarski utrip in na evropski trg je zelo pomembno, da se vsi segmenti prometne politike znotraj Republike Slovenije prilagodijo predvsem tem trendom znotraj Evrope, in tudi tistim trendom, ki so izven evropske integracije, izven tistih meja, kjer države predvsem čakajo in delajo kot bližajoče se oziroma kandidatke za članstvo Evropske unije. Tega segmenta ne smemo zanemarjati, zato je pomembno, da Slovenija dobi pravno podlago, dokument, ki govori o prometni politiki. Na podlagi takšnega dokumenta lahko vlada Republike Slovenije tudi skozi zakonodajno telo v državnem zboru pripravlja programe, zakonodajno normativno dejavnost, da lahko sledimo tako evropskemu kot gospodarskemu utripu, ki kakorkoli neposredno vpliva na slovenske razmere. Predvsem resolucija govori o prometni politiki tako potniškega kot tovornega prometa v Republiki Sloveniji. Dejstvo je, da potniški promet lahko razdelimo na cestni, letalski in železniški. Bistveno je, da velik poudarek znotraj omenjenega dokumenta resolucija namenja sanaciji in prilagoditvijo slovenskih železnic razmeram evropskega trga. Pomembno je, da slovenske železnice ne morejo slediti razvoju, če ostala prometna infrastruktura ne bo neposredno in tesno povezana z železniško infrastrukturo. Uporabnina infrastrukture je zelo pomembna, ker je Slovenija na področju cestnega prometa, predvsem pri izgradnji avtocestnega križa in programa, najela kar nekaj milijard kredita za izvedbo in dokončanje takšnih projektov. Najeti krediti se bodo poplačevali predvsem s pobiranjem uporabnin za vso državno infrastrukturo, tako na področju avtocestnega programa kot na področju železniškega programa in tudi nekaterih drugih programov. Ta dokument je tudi podlaga za razvoj tako imenovane tretje razvojne osi, ki ji v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke polagamo veliko pozornost. Veliko pozornost pa zato, ker tretja razvojna os, tako od severa na jug, tudi proti vzhodu in zahodu, povezuje tudi nekatere druge slovenske kraje, ki so nekoliko odročni od avtocestnega programa in avtocestnega križa. Tretja razvojna os daje priložnost in možnost gospodarskega razvoja v teh predelih, kjer bi naj bila zajeta. Ne smemo zanemarjati, da je Slovenija kot taka zelo tranzitna država in pomembno je tudi prilagoditi in dati priložnost in možnost tudi razvoja letalskega prometa v Republiki Sloveniji. Na področju letalstva bo potrebno s strani vlade kar veliko še postoriti in prav gotovo je, da je ena od podlag za razvoj tega prometa tudi resolucija o prometni politiki Republike Slovenije. V nadaljevanju se bodo tudi posamezni člani poslanskih skupin, poslanski kolegi se bodo do posameznih točk znotraj resolucije o prometni politiki opredelili, zato mi dovolite, da s predstavitvijo poslanske skupine končam in z veseljem poudarim, da v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo omenjeni dokument, resolucijo o prometni politiki Republike Slovenije, soglasno podprli.
Hvala. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj, in sicer v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Prometna politika, zapisana v resoluciji, terja od vseh nas resen pristop, predvsem pa od koalicije, da prisluhe tudi argumentom opozicije. To se seveda ni zgodilo. In če povzamem kar vse eminentne dejavnike na tem področju, kaj so zapisali, bi se najprej navezal na stavke prof. dr. Marka Pavlihe, ki je zapisal, da znanstveni, tehnološki in družbeni napredek ter globalizacijski procesi zahtevajo usklajeno upravljanje prometa in strategijo razvoja prometne politike s sinergijskimi učinki na gospodarski in družbeni ter trajnostni razvoj. Te materije omenjena resolucija prav gotovo ne vsebuje. Koalicija je za trajnostno politiko zapisala, da v javni razpravi o predlogu resolucije ni bilo zaznati dejanskih tehtnih razlogov za sprejetje, da je resolucija preveč splošna in da nima načelnosti. Koordinacija združenih avtoprevoznikov Slovenije navaja, da je resolucija mogoče preveč splošna, da bi karkoli lahko prispevala k hitrejšemu reševanju problemov na področju prometa oziroma njegovemu razvoju. Gospodarska zbornica meni, da je predlog resolucije pomanjkljiv in predvsem preveč splošen, da je na zelo načelni ravni in da bo Sloveniji prej v škodo kot korist. To so zapisana stališča. Mnenje Slovenske nacionalne stranke pa je, da je predlog resolucije o prometni politiki Slovenije pomanjkljiv, preveč splošen, ne obsega dejanskega stanja, ne postavlja konkretnih dejanj in konkretnih rokov za izvedbo posameznih ukrepov, ni časovnega razvida, za katero obdobje se sprejema; vlada bi morala konkretizirati izvedbene ukrepe, pa jih ni; ni navedbe konkretnih pomoči države pri posameznih projektih; resolucija ne zajema celostnega prometnega sistema, govori le o posodobitvi prometne infrastrukture. Ni dolgoročnih, ni kratkoročnih ciljev, ni nosilcev izvedbenih storitev, ni finančnega okvira. To je res in mnenje Slovenske nacionalne stranke je, da v bistvu to zelo lepo napisan spis na nivoju srednješolske izobrazbe, prej v sramoto ministrstvu kot pa v ponos. Posledica, ki je že danes vidna in je iz dneva v dan večja, je gospodarska škoda. Nihče se ne sprašuje o tem, kdo bo odgovoren za izgubo v gospodarstvu, ki je iz ure v uro večja. Jaz sem gospoda ministra večkrat opozoril na to in ga tudi javno pozval, naj se opredeli do tega, da bo prevzel del odgovornosti. Najboljše in najbolj perspektivne projekte, ki jih Evropa uvršča med prve projekte, odlaga na stranski tir. Dejansko bi morali začeti s projekti drugega tira že leta 2004, vlada pravi, da bo čisto v redu, če bomo začeli leta 2008. Zanimivo, Evropa namenja za to tudi sredstva. Luka Koper ima vrsto objektov, zgrajenih na črno, in je v bistvu onemogočena v nadaljnji širitvi, ker ni zadostnega posluha s strani vlade. Če govorim o primerjavi drugih držav, se lahko ozremo na Hrvaško, ki je bil v vojni, pa vidimo, da dela boljše povezave z vzhodom Evrope na železniškem področju in tudi na cestnem, medtem ko mi stagniramo. Na cestnem področju smo namenili znatna sredstva za razvoj avtocestnega programa, državne ceste so tako rekoč v razsulu. Jaz tudi ne vidim zdrave logike, zakaj nismo imeli trajnostnega namena in enakopravnega razvoja in zagotavljali pol milijarde evrov za železnice, pol milijarda pa za ceste, pa bi oba projekta peljali vzporedno. Konec koncev pomanjkljivosti, ki se vidijo v hitro pripravljenih dokumentih so vidne tudi v tem, da ceste terjajo zmerom večje človeške žrtve. Zmeraj več je tistih udeležencev v cestnem prometu, ki tragično končajo. Smrtne žrtve nam rastejo, ker državne ceste pri nas skoraj nihče ne vzdržuje. Luški promet, kot sem že omenil, bi morala država posodobiti in tudi prisluhniti vsem tistim strokovnjakom, ki govorijo o tem, kaj vse bi bilo potrebno storiti na tem področju. Na letalskem prometu pa lahko vidimo, vsaj člani odbora, ker smo se seznanili s to problematiko, da so želje, hotenja in strateški načrti napisani zgolj v obliki prošenj. Lep primer je mariborsko letališče. Bili smo tam, prosili so nas, v dveh letih se ni zgodilo nič, še manj kot nič. Jutri, pojutrišnjem bodo ukinjeni in centralizirani vitalni deli evropskega upravljanja, mogoče agencija za železniški promet, prenesene bodo dejavnosti v druge okvire, centralne. S tem se bo zgolj gradilo tisto, kar je dobičkonosno za nekatere, kar je seveda izraženo z velikimi predračunskimi vsotami in tam se najlažje tudi pobere denar. Zanimivo bi bilo vedeti kje konča ves denar iz avtocestnega programa. Vemo, da skoraj ni pogodbe, ki ne bi imela obsežnih aneksov ob podpisu osnovne pogodbe. Zaradi vsega naštetega in seveda predvsem zaradi dejstva, da niso bili upoštevani argumenti opozicije pa tudi ne stroke, Slovenka nacionalna stranka ne želi sodelovati v diskusiji pri tej materiji in napovedujemo obstrukcijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Maria Pozsonec.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Pozdravljeni gospod minister s sodelavci in pozdravljene vse kolegice in kolegi! Splošni cilji prometne politike na nacionalni ravni so prioritetno razvrščeni takole: prvič, doseganje družbenega optimuma v delu, ki se nanaša na prometni sektor, drugič, povečanje prometne varnosti in varovanja, tretjič, učinkovita poraba energije in čisto okolje, četrtič, povečanje obsega in kakovosti javnega potniškega, cestnega in železniškega prometa, petič, usklajeno delovanje celotnega transportnega sistema, šestič, postavljanje arhitekture inteligentnih transportnih sistemov z uveljavljanjem regionalnih, nacionalnih in evropskih specifičnosti, sedmič, zagotovitev potrebne prometne infrastrukture tako za kopenski kot tudi pomorski ni zračni transport, ki bo sledil načelom trajnostnega in skladnega regionalnega razvoja, osmič, zagotovitev zanesljivega, varnega, cenovno konkurenčnega in okolju prijaznega transporta v tovornem in potniškem prometu, devetič, optimalno izkoriščanje razpoložljivih virov. In tako bil še lahko nadaljevala. Iz naštetih sledi, da država tudi s prometno politiko mora skrbeti za posamezna dela države. Mora skrbeti, da bi kvaliteta življenja tudi ob takšni progi, kot je G3, primerna, da bo zdravo okolje in da bo za ljudi in se bo dalo tam živeti oziroma skladen regionalni razvoj je treba uskladiti z pametno in pravično prometno politiko ter s skladnim razvijanjem prometne infrastrukture. Iz gospodarskega vidika bi bilo treba vsak del države povezati s centrom z železnico, tudi severovzhodni del Slovenije, v železniškem prometu drugo progo, ena od glavnih nalog pa je elektrifikacija proge do madžarske meje, kajti neučinkovito je, da manj kot tri ure z vlakom ne moreš priti iz Murske Sobote v Ljubljano. Pa je tudi čas, da razmišljamo bolj smelo o zračnem prometu. Mislim, da ob mariborskem letališču je tudi treba razmišljati o rakičanskem letališču, ki bi omogočal povezavo z novi letališčem v Šarvaru na Madžarskem, torej bi odpiral vrata proti vzhodu ter neprecenljiv bi bil pri razvoju zdraviliškega turizma. Mislim na "panonske terme". In še to, da bi bilo treba priskrbeti za gostoto javnega prometa, da tudi tisti, ki ne vozi avtomobil, bi bil mobilen. Iz Lendave v Ljubljano ne moreš priti že več z avtobusi, ker jih ni. Menim, da je resolucija dobro postavljena, le treba se je držati napisanega. V preteklosti je bila tisoč in enkrat med izvedbo prekršena, spremenjena, ne da bi kdo odgovarjal za to. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Jelen v imenu poslanske skupine DeSUS. Gospod Jelen se vam opravičujem, ker sem naredil preskok.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poslanke in poslanci, gospod minister. V poslanski skupini DeSUS bomo vladni predlog resolucije o prometni politiki Republike Slovenije podprli. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da ta vladni dokument predstavlja krovni dokument slovenske prometne politike, saj vzpostavlja temeljne trajnosti razvoja slovenskega prometa v okviru družbene, okoljevarstvene in ekonomske dimenzije. Z vidika časovne dimenzije je za naš razvoj prometa vsekakor potrebno prilagajanje, konstantno dopolnjevanje oziroma dograjevanje, vsestransko odgovorno ravnanje uporabnikov in udeležencev. Zavedamo se, da moramo upoštevati načela slediti trendom in razvojnim vizijam. Tako predlagana resolucija po našem vedenju zagotavlja oziroma okvirja temeljne usmeritve bodoče prometne politike v smislu mobilnosti ljudi, blaga, ureditve prometne infrastrukture, varstva okolja, zagotavljanja večje varnosti in varovanja vseh udeležencev v prometu, razvoja tako gospodarskega kot regionalnega, maksimalno izkoriščanje virov ter ne nazadnje tudi uravnoteženosti mednarodnih povezav. Ravno slednje, torej razvoj prometne infrastrukture, narekuje posodobitev sistema v smislu mednarodne enotnosti in usklajenosti. Še zlasti se nam zdi pomembna tako imenovana vsakdanja cestna varnost, saj vemo, da zahteva to področje korenito preobrazbo glede zagotavljanja večje in boljše varnosti v cestnem prometu, zato je postavljen ključni cilj cestno prometne varnosti, da ne bi umrlo več kot 157 ljudi do leta 2010. Bistveni namen je doseganje višje prometne in okoljevarstvene kulture, učinkovitost in racionalnost rabe energije ter z ekonomskega vidika tudi rentabilnost poslovanja v okviru navedenih 12-ih ciljev po kriteriju pomembnosti. Pri slednji bi radi poudarili, da je po našem vedenju smiselno povabiti tudi tujega partnerja oziroma vključiti zasebni sektor v razvoj prometne infrastrukture, saj bi lahko dosegli boljše in bolj kakovostne rezultate tudi glede časovne komponente izvajanja ter ne nazadnje razbremenitev javnih financ. Pri investiranju prometne infrastrukture mora biti vloga države naravnava tako oziroma, da dosega tisto mero, kjer bo učinkovitejša od zasebnega kapitala. Za takšen kakovostno naravnani razvoj v naši poslanski skupini DeSUS menimo, da je potrebna liberalizacija strukture prometnega trga od gospodarstva do administracije ter treba je omogočiti hitrejši pretok urejanja dokumentacije in izvedbo. Dejstvo je, da je ta politika še vedno v domeni nacionalne politike, evropska prometna politika je šele za samem začetku, sploh uvedba evra in vinjete. Omenjena resolucija je bila deležne nekaterih očitkov glede presplošne vsebine, sploh ciljev, vendar v poslanski skupini DeSUS z gotovostjo trdimo, da je predlog resolucije dobro osnovan in dobra podlaga drugim navezujočim se določbam. Ob tem pa opozarjamo tudi na tesnejše sodelovanje drugih ministrstev za gospodarstvo, finance, okolje in prostor in lokalnih skupnosti, da bo zagotovljena učinkovitost in poštena konkurenca izvajanja, večja prometna osveščenost državljanov, varovanje okolja tudi v prihodnje. V poslanski skupini DeSUS smo prepričani, da mora pristojno ministrstvo izpolnjevati svoje poslanstvo in omogočiti usklajeno, zanesljivo in stroškovno učinkovito delovanje celotnega prometnega sistema tudi z določitvijo konkretnih ciljev v določenem časovnem obdobju in racionalizacijo zastavljenega. Poslanci DeSUS-a bomo podprli omenjeno resolucijo, saj menimo, da je potrebno takšen dokument sprejeti čim prej, ker dolgoročno in trajnostjo načrtuje razvoj prometne politike in mobilnosti vseh komponent uporabnikov. Vlada pa naj čim prej pripravi izvedbene dokumente, ki bodo upoštevali tudi probleme varovanja okolja, prostorskega umeščanja, demografske trende, probleme mirujočega prometa ter vizijo razvoja družbe v nerazsipniški, nizko entropijski smeri.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc, v imenu poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj. V uvodu bi rad posebej poudaril, da v Sloveniji doslej tovrstnega dokumenta nismo imeli ne v prejšnji državi in tudi ne v samostojni Sloveniji. Bilo je več poskusov, da bi do takšnega dokumenta prišli. Zadnji je bil leta 2004, ko je bivša vlada sprejela predlog te resolucije o prometni politiki, ki pa žal ni doživel sprejema v državnem zboru. Posledica tega, da nismo imeli sistemsko, načrtno urejeno to področje, je, da so se posamezni prometni podsistemi razvijali po neki svoji logiki, in da v Sloveniji ne moremo reči, da smo imeli organizirano politiko, ampak neko stihijsko, anarhično. Če bi pogledali, kaj se je dogajalo zaradi tega v praksi. Prevelik poudarek se je dajal avtocestam, četudi so te nujno bile potrebne in so še potrebne, na račun državnih cest. Če pogledamo železniško infrastrukturo, je ta v strašno slabem stanju in že zavira ali pa celo onemogoča nadaljnji razvoj Luke Koper, sili pa tovor na ceste. Tu ni problem samo drugi tir, ki bi po še veljavni resoluciji o nacionalnem programu razvoja železniške infrastrukture moral biti zgrajen že do leta 2002, ampak je problem celoten peti koridor. Nič ne pomaga, če odpravimo eno ozko grlo, pa na poteku koridorja ostanejo še naprej številna ozka grla. Ne gre pa samo za peti koridor, ampak tudi za desetega, pa še za marsikaj drugega. Imamo sistem cestnin, ki ni noben sistem, ki je nepravičen, ki ne zagotavlja, da tisti, ki uporabljajo avtoceste, tudi dejansko plačajo cestnino ali pa uporabnino, glede na dejansko prevožene kilometre te avtoceste. Na področju javnega potniškega prometa imamo vzporedne linije različnih avtoprevoznikov oziroma prevoznikov, ki se tudi delno ali pa v pretežni meri sofinancirajo iz državnega proračuna ali pa v nekaterih primerih tudi iz občinskih proračunov. Nimamo neke skupne vozovnice, da ne govorim o nekem organiziranem intermodalnem prometu. Nimamo razvitih logističnih centrov in zaradi stanja infrastrukture obstaja velika nevarnost, da nas bodo transportni tokovi zaobšli, kljub našemu zelo ugodnemu geostrateškemu položaju. Imamo tri letališča, ki se niso razvijala enakomerno. Nimamo omrežja kolesarskih stez in peš poti. Imamo neurejeno področje mirujočega prometa, pa še bi lahko našteval. To vse kaže na to, da je sprejem takega dokumenta, ki ga imamo danes v obravnavi, nujen, zato ga bomo v Slovenski demokratski stranki z veseljem podprli. Zakaj v preteklosti ni bilo neke volje, da bi sprejeli tak dokument? Nekaj je bil problem politične volje, nekaj pa tudi to, da je nekaterim tako stanje odgovarjalo. Tistim pač, ki so se v tem neurejenem stanju bolje znašli, je bilo pač pisano na kožo, da dokumenta, ki bi celovito urejal to področje, enostavno nimamo. Drugi razlog je bil pa ta, da nikoli ni prišlo do dogovora, ali naj bo dokument o prometni politiki bolj splošen ali natančen, precizen. Nekateri so zagovarjali princip, da mora biti v resoluciji o prometni politiki določeno vse podrobno, natančno, za vsak kilometer ceste, cena, termini in tako naprej, za pet, deset, mogoče tudi dvajset let vnaprej. In zato, ker so bili tako različni pristopi in pogledi, takega dokumenta nismo imeli. V Slovenski demokratski stranki se zavedamo pomena, teže tega dokumenta, zato smo tudi podprli javno predstavitev, kar je pomenilo to, da se je proces sprejema tega dokumenta nekoliko zavlekel. Vendar mislim, da je bila predstavitev koristna, da smo slišali tudi nekaj pripomb, precej pohval, pa tudi nekaj koristnih predlogov. Po obravnavi na matičnem delovnem telesu, kjer je bilo sprejetih tudi nekaj amandmajev, mislim, da je ta dokument povsem primeren za sprejem in da smo končno prišli do modernega, evropsko usmerjenega dokumenta. Kot že rečeno, v Slovenski demokratski stranki bomo predlog resolucije o prometni politiki podprli, in sicer iz naslednjih razlogov: prvič, ker ima vgrajeno tudi evropsko politiko iz tako imenovane bele knjige; drugič, ker sledi evropskim direktivam, je tudi v duhu pričakovanj, ki jih je ob obisku v Sloveniji izrazil evropski sekretar za transport in podpredsednik evropske komisije gospod Jacques Barros. Resolucija odgovarja tudi na izzive globalizacije in na spremenjeno vlogo prometa v teh sodobnih razmerah. Upošteva tudi geostrateški položaj Slovenije na križišču petega in desetega vseevropskega koridorja. Po našem prepričanju je dokument dovolj splošen, da bo v nadaljevanju z ustreznimi nacionalnimi programi in drugimi izvedbenimi akti omogočal dovolj veliko prožnost in hitro odzivnost v današnjem svetu hitrih sprememb. Po drugi strani je dovolj konkreten, da omogoča usklajen razvoj posameznih prometnih podsistemov in doseganje zastavljenih ciljev. V ukrepih predvideva preusmeritev tovora iz cest na železnice. To je v današnjem času, ko so naše ceste, avtoceste natrpane s tovornjaki zelo pomemben ukrep in ga zelo podpiramo. Podpiramo tudi to, da daje resolucija posebno pozornost javnemu potniškemu prometu. Naslednje, kar je zelo pomembno, je to, da predvideva zaračunavanje realnih stroškov uporabnine na podlagi mejnih družbenih stroškov in s tem spodbuja prevoze, kjer so ti stroški nižji. Tu so vključeni tudi okoljski stroški. Pozitivno je tudi to, da posebno pozornost namenja tudi kolesarskim stezam, peš potem in spodbuja intermodalnost. Omogoča pa tudi nadaljnji razvoj Luke Koper in daje ustrezno vlogo ali možnost za razvoj letalskega prometa. Pomembno je to, da so posledice teh ukrepov pozitivne, kar se tiče čistega okolja, kar se tiče manjše porabe energije, kar se tiče povečanja varnosti, kar se tiče mobilnosti prebivalstva in razvoja gospodarstva. Zato prvi takšen dokument v samostojni Sloveniji z veseljem podpiramo, ob tem, da se zavedamo, da gre za krovni dokument in zato pričakujemo, da bodo v primernih rokih pripravljeni tudi ustrezni izvedbeni programi. In še to, kar se nam zdi zelo pomembno, pričakujemo tudi, da bo v prihodnje, tako kot so bila za avtoceste zagotovljena sredstva, da bo tudi za ostale transportne ali infrastrukture zagotovljeno ustrezno financiranje. Tu imam v mislih vse te vrste prometa, še posebej bi opozoril na železnico, ker je finančno gledano ta zalogaj daleč največji. V Slovenski demokratski stranki bomo resolucijo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Marko Pavliha v imenu poslanske skupine LDS.
Hvala lepa, gospod podpredsednik za besedo. Spoštovani gospod minister, državni sekretar, doktor Verlič, magister Vrčko, spoštovane kolegice in kolegi! Ko je pred letom in pol gospod Janša predlagal svojo novo vlado, ministre, je sam priznal, da je to najboljše ta hip, da kaj boljšega trenutno ne more ponuditi. Ampak nekaj imen je vendarle vlivalo zaupanje in vlivalo optimizem. Eden od teh je bil gotovo tudi magister Božič, tako zaradi svoje izobrazbe, če ravno je ta postavljala domnevo, da bo to še en minister, ki bo preveč avtocestni ali cestni minister, ampak kakorkoli že, tudi moje izkušnje so bile v času mojega kratkega ministrovanja dobre. Še več. Minister Božič je 30. novembra leta 2004 dobro predstavil svoj program, v programu poskušal enakovredno obravnavati vse prometne panoge in v zvezi s prometno resolucijo, ki jo je prvič v zgodovini samostojne Slovenije sprejela vlada magistra Ropa 15. julija 2004, izjavil, citiram: Torej v vsakem primeru poznam dokument, ki sem ga v teh dneh uspel prebrati in lahko rečem, da je to izjemno kvalitetna osnova, da ga v proceduri čim prej sprejmemo s potrebnimi modifikacijami. Naj spomnim, da gre za dokument na 62-tih straneh, 9-ih poglavjih, ki je zasnovan tako na obstoječih strateških slovenskih dokumentih kakor tudi na evropski prometni politiki in "acquis communitaire" v celoti. Silno vzpodbudna izjava in celo verjeli smo ji. A že 14 dni kasneje vlada iz parlamentarne oziroma iz zakonodajne procedure umakne resolucijo o prometni politiki iz leta 2004 in napove svoj dokument. Ta dokument je vlada res sprejela julija lansko leto in že tako rekoč pred vložitvijo v državni zbor je bil deležen kar nekaj kritik, zato smo se v poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije odločili, da konstruktivno predlagamo v skladu s poslovnikom javno predstavitev mnenj. In zopet je vsaj malo posijalo sonce optimizma, ko je bil ta naš predlog nepričakovano tako rekoč soglasno izglasovan na odboru za promet. Potem smo imeli razpravo, ki je trajala več kot 4 ure, bila je množično obiskana tako s strani stroke, civilne družbe, politike in še bi lahko naštevali. In ni res, da smo tu in tam slišali nekaj kritike, večinoma pa pohvale. Preberite magnetogram, ki obstaja. Večinoma smo štiri ure poslušali kritike. Bom konkreten. Kritiko smo lahko slišali s strani koalicije za trajnostno prometno politiko, v katero se je združilo 9 ekoloških organizacij. Kritiko smo slišali s strani združenja za promet pri Gospodarski zbornici Slovenije. Prav tako je bila odločno kritična zveza šoferjev in avtomehanikov Slovenije oziroma njeni posamezni člani. Naj omenim zvezo šoferjev, pardon, koordinacijo združenih avtoprevoznikov Slovenije. Predstavniki invalidov so pisno nekajkrat opozorili na pomanjkljivosti. Slišali smo profesorje, strokovnjake iz ekonomske fakultete, dekana fakultete za pomorstvo in promet, prof. dr. Jurija Kolenca, enega od rekih strokovnjakov v Sloveniji, ki ima doktorat na področju prometnih znanosti in ne nazadnje je bil do prometne politike precej kritičen tudi državni svet, konkretno komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, in pa tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Naj morda pri slednji povem to, kar je rdeča nit vseh pripomb, ki jim imamo tako na strani stroke, politike, civilne družbe. Zakonodajno-pravna služba opozarja, da je ta politika zasnovana na zelo, zelo načelni ravni in da bi kazalo zlasti določneje zapisati predvidene ukrepe na posameznem področju in jih tudi, poudarjam, in jih tudi časovno opredeliti. Prav tako pa tudi nakazati možne vire sredstev za realizacijo predstavljene politike in potem smo predlagali še nekaj konkretnih pripomb, ampak žal je bilo vse bob ob steno. Ponovno povzetek štiriurne razprave lahko strnemo v ugotovitev, da je ta politika presplošna, preohlapna, brez konkretnih ukrepov in rokov za njihovo izvedbo in postavlja se domneva, da želi predlagatelj s takšnim dokumentom ostati politično imun, da enostavno ne želi prevzeti tako rekoč sredi svoje mandata nobene odgovornosti. Kolega Milan Petek je bil morda še najbolj slikovit in tudi upravičeno oster, ko je izjavil, da gre za dokument, ki je enostavno zanič. Sam bi lahko podobno povedal, z malce bolj univerzitetnim in pedagoškim žargonom, pa bi rekel, da gre za nezadostno seminarsko naloge. Katere so naše konkretne pripombe? Prvič, dovolite mi, če prometno politiko seciram kot seminarsko nalogo, kajti kot kakšen resnejši dokument ga ne morem, zaman iščemo vsebinsko kazalo, vsebinsko kazalo, ki bi nam približno ali vsaj malo pomagalo prehoditi tistih nekaj strani, kjer je nametano brez vrstnega reda kar nekaj tematike. Če smo že pri tematiki oziroma sistematiki, predlagatelj pomeša problematiko glede na izhodišče prometne politike, na primer v drugem poglavju obravnava prometno infrastrukturo, varnost, mobilnost, potem cilje. Tretje poglavje je razdeljeno na splošne cilje in področje potniškega ter tovornega prometa in slednje na ukrepe, na primer v četrtem poglavju se potniškemu in tovornemu prometu nepričakovano pridruži še področje prometne infrastrukture. Prav tako je nejasno, v kolikšni meri so snovalci resolucije upoštevali že obstoječe sprejete dokumente. Seveda je na nekaterih mestih omenjena evropska prometna politika, ki je mimogrede ravnokar doživela korenito analizo učinkovitosti v prvem obdobju. Ta prometna politika je nastala - gospod predsedujoči, jaz bi prosil kolege iz Socialne demokracije, če lahko [[...]]Hvala lepa. Ta prometna politika je nastala leta 2000 in obsega obdobje do leta 2010, kar pomeni, da je delno že zastarela. Ne more potem pomeniti alfo in omego našega dokumenta, ki bi ga mimogrede morali sprejeti najmanj do leta 2020, če ne dlje. Ni jasno, v kolikšni meri je upoštevana resolucija o pomorski usmeritvi Republike Slovenije. Dokument, na katerega se spomnimo samo 7. marca, ko praznujemo dan slovenskega pomorstva. V kolikšni meri je upoštevana strategija prostorskega razvoja Slovenije iz leta 2004, strategija razvoja Slovenije iz leta 2005 in še bi lahko naštevali. Naj ob tem omenim, da na primer evropska komisija pripravlja zeleno knjigo o pomorstvu, ki bo sprejeta maja 2006 in tudi na tem področju ne bev ne mev. Če smo 15 let čakali na sprejem tega dokumenta, bi veljalo počakati še nekaj mesecev in obstoječi dokument z vsemi tistimi pripombami, ki smo jih slišali na javni predstavitvi, tudi ustrezno dopolniti. In mimogrede ne drži podatek, da Slovenci prometne politike nismo imeli. Imeli smo jo konec 70. let, nastala je pod taktirko tedanjega ministra, prof. dr. Livija Jakomina, ki je bil recenzent kasneje v Ropovi vladi naše prometne politike, a tudi to ni bilo dovolj. Prav tako bi po našem mnenju morala biti bolj natančno opravljena sistemska vloga, pravno-sistemska vloga prometne politike. Imamo prometno politiko, ki je podrobneje izvedena z nacionalnimi programi. Ampak kako in v kolikšnemu roku? Kje so ti roki? Že v času mojega ministrovanja je bil tako rekoč pripravljen nacionalni program na področju državnih cest. Tako rekoč pripravljen nacionalni program na področju letalstva, na področju pomorstva. Kje so sedaj ti dokumenti? Skoraj da na sredi mandata smo. Pričakoval bi, da bo prometna politika vsaj nakazala, ali bo to v roku enega leta ali do konca mandata, kar je ponovno dokaz, da ne želi nobenega zavezati. In tisto, kar pa res najbolj bode v oči in kar je poglavitna pomanjkljivost te prometne politike, je dejstvo, da skoraj nič pozornosti ni namenjeno varstvu okolja in zdravja v prometu. Naj povem, da je prometna politika iz časa Ropove vlade obsegala posebno poglavje številka 8, z naslovom Varovanje okolja in zdravja. Če si ta dokument pogledamo, lahko ugotovimo, da natančno govori o oblikovanju tako imenovanih okoljskih stroškov in njihovi porazdelitvi, o emisiji škodljivih plinov, o prevozu nevarnih snovi, o hrupu, o uporabi prostora, o razdelitvi eksternih stroškov prometa - vse je opremljeno, gospe in gospodje, z razpredelnicami, statističnimi podatki in z vsem, kar mora takšen dokument imeti. Pa je to samo to poglavje, celotna politika na 62 straneh je tako zasnovana. Ta tega nima. Zakaj? Zato, ker ta splošnost, ta ohlapnost očitno nekomu odgovarja. Nič ni o specifičnih potrebah oseb z različnimi senzornimi, gibalnimi ali drugimi invalidnostmi. Naj tu priznam, da je bila na tem področju tudi prometna politika iz leta 2004 šibka, ampak to ne pomeni, da mi teh pripomb ne bi upoštevali. Invalidi so nas večkrat opozorili, da ne gre samo za ljudi na vozičkih, ampak gre ravno tako za slepe, slabovidne, gluhe, naglušne in druge pri nas domala zanemarjene ljudi, ki imajo takšne ali drugačne pomanjkljivosti. In če bi takšno infrastrukturo pravočasno načrtovali, bi tudi prihranili nekaj stroškov. O pomorstvu sem že dejal, da je pomanjkljivo obdelano. Ravno tako tako rekoč nič o plovbi po celinskih vodah. Saj je v Sloveniji relativno nepomembna, ampak imamo pa potencial, zlasti na področju turizma. Kaj je s špedicijo, ladjarstvom, ladjedelništvom, logistiko? In tisto, kar moti, je tudi velik razkorak med teorijo in prakso. Poglejte, na eni strani lahko večkrat opazimo pomen Luke Koper v predlogu resolucije, na drugi strani pa vsi vemo, kaj se s tem izjemno pomembnim podjetjem dogaja - zamenjujejo sposobne ljudi, dogajajo se kadrovske čistke, o tretjem pomolu enkrat pozitivno, enkrat negativno, drugi tir je enkrat na stranskem tiru, drugič spet na svojem tiru in še bi lahko našteval. S tem, da direktorat za pomorstvo vodi človek, ki je z morjem bolj ali manj povezan samo z imenom. Predstavniki cestnih prevoznikov so večkrat opozarjali, da bi morali tudi njihovi prevozniški dejavnosti prepustiti več političnega prostora, saj pravilno ugotavljajo, da se glede cest največkrat pogovarjamo samo o infrastrukturi. In to je res. Najlažje je reči, čim več tovora in čim več tovornjakov na železnice. Ja, kaj bomo pa s cestami naredili? Ceste bodo še vedno ena od najhitrejših, najboljših možnosti za prevoz, seveda v sodelovanju z železnico oziroma drugimi prometnimi panogami. In ravno zato tako poudarjamo kontejnerski prevoz, poudarjamo intermodalnost in se vedno znova vračamo nazaj, tudi na primer na tretji pomol, katerega usoda je ta trenutek neznana. Več pozornosti bi kazalo nameniti sodelovanju slovenskega ministrstva za promet z drugimi domačimi upravnimi organi in institucijami - nekaj malega sicer piše v 5. poglavju -, zlasti pa tudi z Evropsko unijo. Ni dovolj, da gostimo visoke predstavnike komisije ali parlamenta ali kogarkoli drugega, gre za tesno sodelovanje z generalnim direktoratom evropske komisije za transport, odborom evropskega parlamenta za regijsko politiko, transport in turizem ter drugimi organi. In naj opozorim na še eno možnost, ki je ta trenutek bolj hipotetična, bo pa kmalu na pladnju. Na podlagi 244. člena pogodbe o ustavi za Evropo lahko pričakujemo ustanovitev posebnega svetovalnega odbora pri evropski komisiji za področje prometa, kamor bo vsaka članica lahko imenovala svojega predstavnika. Jaz upam, da Slovenija ne bo imenovala nekoga, ki se spozna na promet kot zajec na boben. Čeprav sedanja vlada obožuje strateške svete, ni jasno, zakaj ste opustili idejo, da bi pri ministru za promet imeli svet za promet, kakršen je že obstajal in bi združeval tako stroko kot tudi gospodarstvo, civilno družbo in druge sfere, in konec koncev bi moralo biti vsaj nekaj pozornosti posvečeno znanstvenoraziskovalni in izobraževalni dejavnosti. Spoštovane kolegice in kolegi! Na podlagi teh razlogov je naša poslanska skupina v veliki dilemi, kaj narediti. Od prvega do zadnjega trenutka parlamentarne procedure tako rekoč niti ena naša vejica, ena naša pika ni bila upoštevana, kljub temu da je minister Božič 30. novembra leta 2004 dejal, da bomo ta dokument sprejemali skupno. In drugače ne moremo misliti in trditi, kot da je za takšen dokument in tudi za zamudo kriv minister za promet. Za zamudo, torej skorajda dvoletno pri sprejemanju tega pomembnega strateškega dokumenta ne more in ne sme biti kriv odbor za promet zaradi tega, ker je pač sklical javno predstavitev mnenj, nekajkrat v javnosti pa je bilo s strani ministra slišati, da se pač zavlačuje s sprejemom tega dokumenta zaradi odbora za promet. Zato obžalujemo, da ni bil sprejet naš predlog, da se resolucija umakne iz zakonodajne procedure in da se ustrezno spremeni in nadgradi. Ne nazadnje ste imeli možnost obstoječi dokument iz leta 2004 ustrezno prilagoditi oziroma ga še izboljšati, ampak očitno gre tudi na tem področju za stvar prestiža, za to, kdo bo tisti prvi minister, ki je sprejel prometno politiko, ne pa, da bo ta prometna politika res omogočala trajnostni razvoj. Ta prometna politika vodi v dolgoročni polom. Zato v imenu vodje poslanske skupine v skladu z drugim odstavkom 65. člena poslovnika državnega zbora napovedujem odsotnost vseh naših poslank in poslancev pri obravnavi in pri odločanju o tej točki dnevnega reda. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov.
Lepo pozdravljeni v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov! Pozdravljam tudi ministra, odgovornega za promet. Današnja obravnava predloga resolucije o prometni politiki je zagotovo ena pomembnejših tem, saj prometna politika predstavlja ukrepe države, s katerimi se v skladu z želenimi cilji vpliva za izgradnjo in delovanje transportnega sistema. Temeljni cilji transportne politike pa morajo biti učinkovit transport za zadovoljitev potreb gospodarstva in prebivalcev, znižanje transportnih stroškov in smotrna izraba energije, varovanje okolja in prostora ter zagotavljanje skladnega regionalnega razvoja. Tako v svetu kot tudi pri nas je neusklajen razvoj prometa, prekomerno izkoriščanje naravnih dobrin in pehanje za profitom povzročilo prekomerno degradacijo prostora, onesnaženje okolja ter vedno preštevilne človeške žrtve in materialno škodo. Zato pričakujemo učinkovit odgovor tudi v resoluciji. Ugotavljamo, da resolucija ne daje učinkovitih odgovorov na vsa ta vprašanja, je nekoliko preohlapna, premalo ambiciozna in predvsem nima zapisane dinamike izvajanja aktivnosti. Zato smo v poslanski skupini Socialnih demokratov pripravili amandmaje, s katerimi želimo bolj konkretizirati prometno politiko. Predlagamo, da se jasno zapiše v resoluciji o prometni politiki, da si za dosego makroekonomskega pomena prometa Slovenija zastavlja izziv, da bo postala evropsko logistično in distribucijsko središče v srednji Evropi. Dejstvo, da Republika Slovenija leži na stičišču petega in desetega vseevropskega koridorja, pomeni odlično izhodišče za logistično in distribucijsko središče širšega območja. Države, ki so se opredelile za takšno območje, so doživele izjemen gospodarski in družbeni razvoj. V svoji geopolitični usmeritvi, v Evropski uniji, kot državi, ki predstavlja zunanjo mejo Evropske unije, mora Slovenija predvideti razvoj učinkovite prometne politike, predvsem pa prometne povezave med jugozahodno Evropo od Španije, preko južne Francije, severne Italije, do Madžarske in nadalje do vzhodne Evrope in z odcepom do Balkana in jugovzhodne Evrope. Prometne povezave na južni strani Alp, ki potekajo v Sloveniji, lahko služijo kot alternativa že prometno zasičenim potem v centralni in severni Evropi. In seveda, gre za povezavo med severno in srednjo Evropo od Nemčije, Poljske, Češke preko Avstrije do Kopra in s tem do pomorskih poti in seveda do Balkana in jugovzhodne Evrope. Skratka, učinkovitost teh povezav in ustrezno prilagajanje prometnega sektorja v Sloveniji lahko predstavljal spodbudo za razvoj nacionalnega gospodarstva in dobrobit prebivalstva. Drugi amandma, ki ga vlagamo, povezuje območja, ki so izven evropskih koridorjev in avtocestnega križa v Sloveniji, seveda pa želimo ta območja navezati na sistem evropskih povezav. Gre za območje Kočevske, Idrijsko-cerkljanskega in Kozjanskega. Želimo izpostaviti, da je za izvajanje prometne politike nujno upoštevanje strategije prostorskega razvoja Slovenije. Tega se predlagatelj sicer zaveda, toda v nadaljevanju v resoluciji ne sledi v celoti tej usmeritvi, saj strategija prostorskega razvoja določa središča nacionalnega pomena, regionalno središče, ki se razvija v nacionalno središče, potem regionalna središča in medobčinska središča. V predloženi resoluciji pa govori samo o regionalnih središčih, kar pomeni, da upošteva samo največja mesta v statističnih regijah. V ta središča se pa naj bi umeščali intermodalni potniški terminali. Gre za rešitve o načinu integracije javnega prevoza potnikov, postajališč in prestopnih točk in gre tudi na področju tovora za umestitev logističnih centrov, kjer tovor prehaja iz enega na drug transportni sistem, na primer z morskih in zračnih poti na kopenske ter s cest na železnice in obratno. Zato predlagamo, da se upošteva strategija prostorskega razvoja, s katero lahko dosežemo izziv, ki ga predlagamo Socialni demokrati v amandmaju, da Slovenija postane evropsko logistično in distribucijsko središče. Z izgradnjo logističnih centrov v središčih nacionalnega pomena in bodočemu središču nacionalnega pomena se doseže tudi vzdržen prostorski razvoj. S tem se odpre tudi pot za reševanje izjemno perečih problemov na področju cestne infrastrukture. Namreč, ugotavljamo, da cestna povezava ali pa da mreža državnih cest vendarle ni zgrajena na način, da bi si lahko zagotovili vzdržen prostorski razvoj, problematična pa je tudi sicer kvaliteta vozišč oziroma vzdrževanje le-teh. Če se ozremo na hitro na železnice, ugotavljamo, da se sanacija in razvoj slovenskih železnic ne izvaja dovolj učinkovito. To vprašanje je očitno daleč najbolj neusklajeno in izven možnega učinkovitega ukrepanja predvidenih nosilcev prometne politike. Namreč, resolucija predvideva, da so nosilci državni zbor, vlada in pristojna ministrstva, lokalne skupnosti, gospodarske družbe, znanstvene in raziskovalne institucije. Če upoštevamo, da je državni zbor sprejel zakone, ki pa se očitno niso izpeljali, saj danes tako govorimo le o formalni izpeljani ločitvi železnic na pooblaščenega upravljavca od infrastrukture in od prevoza potnikov ter blaga v železniškem prometu, lahko govorimo o tem, da odločitev na podlagi sprejetih zakonov do sedaj ni zaživela. Takšne razmere so nevzdržne in odstopajo od usmeritev državnega zbora, ki je sprejel ustrezne zakone in je takšno stanje izredno problematično, saj danes lahko posledice takšnega stanja merimo že v nekaj milijardah. Konkretno se govori celo o dveh in pol milijardni izgubi pri slovenskih železnicah. Imamo tudi povsem nasprotne primere. Če pogledamo področje letalstva. Letalstvo še vedno nima svojega nacionalnega programa. Danes pa ugotavljamo, da imamo pri nacionalnem letalskem prevozniku improvizirane odločitve pri sanaciji poslovanja tega prevoznika. Torej gre za premalo premišljen ukrep na področju letalstva, kar govori o tem, da očitno res nimamo še vseh dokumentov, ki bi omogočili jasnejšo strategijo pri reševanju nacionalnega letalskega prevoznika. Če se dotaknemo pomorskega prometa in zadnje aktualne teme, je neučinkovitost reagiranja na izgradnjo terminala v Tržaškem zalivu, ki bo zagotovo spremenil tudi plovne poti in s tem predstavlja tudi omejitev za razvoj Luke Koper, se nam odpira tudi v aktualnih dogodkih omejitev za Luko Koper, kar ni dobro. Zato, če nekako strnem misli o resoluciji o prometni politiki, ugotavljamo, da je preveč odprtih vprašanj, ki jih naša diplomacija in ministrstva ter s tem seveda tudi vlada ne rešuje dovolj učinkovito, zato menimo, da bi s sprejemom resolucije o prometni politiki, skupaj z našimi amandmaji, omogočili diplomaciji in vladi ambicioznejšo vlogo Slovenije v Evropski uniji in predvsem bi pospešili rešitev opisanega stanja na vseh prometnih področjih. Zato tudi pričakujemo, da bo v nadaljevanju obravnave resolucije prišlo do razprave in podpore v zvezi z amandmaji, ki smo jih vložili k resoluciji, in s tem omogočenje tega, da je resolucija bistveno kvalitetnejša, kot je trenutno predložena. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava o predlogu resolucije. Besedo ima gospa Breda Pečan. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Jaz bi v zvezi z resolucijo o prometni politiki Slovenije rada povedala samo dva poudarka, in sicer je eden ta, da pogrešam bistveno močnejši poudarek celovitemu urejanju in pospeševanju javnega potniškega prometa, čeprav moram povedati, da je kar precej napisanega okrog tega, vendar kot so že prej predstavniki poslanskih skupin povedali, mnogo preveč na splošno in prioritete niso dovolj jasno poudarjene. Dejstvo je, da se moram v nekaterih stvareh strinjati z izvajanjem kolega Pavliha, ki pravi, da bi konkretno morala ta resolucija zajemati daljše obdobje kot pa do leta 2010. Namreč, dejstvo je, da so nekateri ukrepi, ki lahko dolgoročno prinesejo zmanjševanje obremenjevanja ozračja z toplogrednimi plini in varčno ravnanje z energijo, vezani zlasti na zelo, zelo pospešen razvoj javnega potniškega prometa in s tem povezano zmanjševanje osebnega avtomobilskega prevoza. Dejstvo je, da dobro vemo, da je glavni generator toplogrednih plinov promet in znotraj prometa pravzaprav osebni avtomobilski promet, na celem svetu, v Evropi in Združenih državah Amerike pa še posebej. In zato menim, da je torej premalo poudarjen cilj, ki ni uresničljiv, še daleč ni uresničljiv do leta 2010, to je cilj, da bi bistveno zmanjšali število osebnih avtomobilov na tisoč prebivalcev v naši državi, da bi miselnost, mentaliteto nas Slovencev postopoma spremenili na tak način, da bi podobno, kot se to že dogaja v drugih evropskih državah, preusmerili v to, da avtomobil ni nujno prevozno sredstvo, da se da tudi brez njega preživeti, seveda ob pogoju, da država in lokalne skupnosti poskrbijo za to, da je javni potniški promet tak kot je tudi v resoluciji zapisano, udoben, hiter, dobro povezan, se pravi, da gre za dejansko intermodalni sistem, kjer lahko z uporabo različnih javnih prevoznih sredstev dosežeš večjo hitrost in istočasno tudi večje udobje, pa povezano s subvencioniranjem stroškov prevoza dosežemo tudi to, da je javni potniški promet cenejši kot pa osebni avtomobilski promet. Tukaj seveda naša država, ne samo da v zadnjih 15-ih letih, ampak nikoli ni nič naredila, da bi bil avtomobilski promet, osebni avtomobilski promet, bistveno dražji kot pa javni potniški promet. V takih razmerah kot so danes, seveda ne moremo pričakovati, da bi se kdorkoli, ki ima malo zdrave pameti, odločil za to, da se bo raje peljal iz Kopra v Ljubljano ali iz Murske Sobote v Ljubljano z vlakom ali z avtobusom, ker v vsakem primeru porabi precej več časa, več ga stane in istočasno mu zagotovo ta prevoz ni niti najmanj udoben. Isto pa seveda velja zlasti ta, ki je največji generator onesnaževanja in tudi prometa, to pa je vsakodnevni prevoz na delo in iz dela, v šolo in iz šole, itd. Druga stvar, ki bi jo rada poudarila, je to, da bi pravzaprav ta resolucija morala pokazati bistveni preobrat tudi pri preusmerjanju cestnega tovornega prometa, in to tranzitnega cestnega tovornega prometa, na železnice. Dejstvo je, da smo priča ne samo v Prekmurju, kjer naši kolegi, sploh državljanke in državljani najbolj čutijo ta strahovit porast števila tovornjakov, ki vozijo po cestah preko Prekmurja, ampak ker je vendarle večji del te osi sedaj že pokrit z avtocestnim križem. Bolj je to opazno, če gledamo to skozi čas, kako so bile pred desetimi, dvanajstimi leti obremenjene avtoceste s tovornim prometom in kaj se dogaja danes. Na relaciji Nova Gorica, Ljubljana, Maribor, Murska Sobota, itd., in proti Zagrebu in Srbiji je tovorni promet porasel, jaz seveda podatkov nimam, vendar pa pri vas na ministrstvu za promet zagotovo ni nobena težava ugotoviti. Tako nič ni nenavadnega, da skoraj nova avtocesta na odseku od Razdrtega proti Primorski potrebuje popolnoma novo cestno strukturo zaradi tega, ker so tovornjaki uničili praktično avtocesto. Mislim, da to kaže na to, da enostavno, namesto da bi sistematično usposabljali naše železniške proge in tudi vlake za oprtni prevoz tovornjakov, se usmerjamo zgolj in samo v izgradnjo avtocest, ker so tako obremenjene, potem seveda gre ogromno denarja tudi za vzdrževanje avtocest, med tem ko železnica žalostno bivakira, mi pa gledamo in vdihavamo produkte, ki jih ti tovornjaki proizvajajo. Nekateri imamo srečo, da ne živimo vsak dan ob teh prometnicah. Mislim, da nam je lahko samo hudo za naše sodržavljanke in sodržavljane, ki so žrtve, bom rekla, nesmotrnega in predvsem neambicioznega urejanja tovornega prometa, ki pelje z enega konca Slovenije na drug konec Slovenije, od meje do meje. Ta tranzit je namreč največji generator tovornega prometa. Mislim, da bi to v resoluciji moralo biti bistveno bolj poudarjeno, ker potem teh 8% zmanjšanja toplogrednih emisij do leta 2012 ne bi bil noben poseben problem. Mislim, da je tudi tukaj ena od nalog ministrstva za promet, da bi dejansko z izračuni dokazalo, da preusmeritev tovornega prometa na železnico in spremembe, to se pravi, v bistvu vzgoja državljank in državljanov, da preidemo namesto na prevoze z osebnimi avtomobili na javni potniški promet ob predhodnih pogojih, ki sem jih prej že naštela, seveda lahko ne samo za 8, ampak za 16 in več odstotkov zmanjša emisije toplogrednih plinov v Sloveniji. To pomeni, da prinese tudi dovolj denarja za to, da lahko ta razvoj preusmerimo v popolnoma drugačne vode, kot ga imamo do sedaj. Hvala.
Besedo ima gospod Kristijan Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči! Gospod minister, sekretar, kolegice in kolegi! Obžalujem, da kolegi iz opoziciji ne sodelujejo na tej razpravi pri tem pomembnem sprejemanju dokumenta o prometni politiki Republike Slovenije, kljub temu da imajo drugačna mnenja in drugačne potrebe, pa vendar bi bilo prav, da bi ob teh pomembnih dogodkih sodelovali zraven. Verjamem, da tudi na samem odboru, kjer smo tudi te zadeve obravnavali, na matičnem delovnem telesu, verjamem, da je to plod skupnega dela številnih ljudi, ki so pri tem dokumentu sodelovali, tako v vladi kot zunanjih predstavnikov in tudi konec koncev sami smo podprli javno predstavitev te resolucije prometne politike, kjer so se izpostavila številna mnenja, takšna in drugačna. Verjamem, da je dosti teh pripomb upoštevanih v tej resoluciji. Prepričan sem, da je to dobra osnova, dobra podlaga za nadaljnji razvoj prometne politike v Republiki Sloveniji. Verjamem pa tudi, da bo za ta dokument potrebne tudi veliko volje, ko se bodo delali novi državni proračuni in se za to tudi resornemu ministrstvu namenila dodatna finančna podpora, da se bo ta dokument lahko tudi udejanjil. To je bistvo tega sporočila, kajti verjamem, da se tega zavedamo vsi, ki smo v tem parlamentu, kot tudi vlada, kako pomembna je ta resolucija za nadaljnji hitrejši razvoj Republike Slovenije kot tudi za večjo varnost, večjo pretočnost in samo varovanje okolja, kot razvoj državnih cest, za katere vemo, da so bile v preteklosti močno zapostavljene, da so bila vlaganja v državno infrastrukturo minimalna, poleg tega je svoje naredila še zima, neurja in slabo vzdrževanje, kar je povzročilo še toliko večjo škodo. Zato tisti, ki pač imamo to smolo, da te ceste dnevno uporabljamo, nismo v enakovrednem položaju s tistimi, ki imajo srečo in že imajo avtocestni križ, in tako naprej. Zato verjamem, da bo tudi podpora, ki je že izkazana v proračunih za leti 2006 in 2007, namenjena državnim regionalnim cestam, ki jih je v državi zelo veliko in so v zelo slabem stanju. O obnovi in razvoju železniške infrastrukture smo veliko govorili v tem parlamentu, tudi na matičnem odboru, in vlada se še kako zaveda, da je to področje močno zapostavljeno, podhranjeno. Verjamem, da bomo o tem še več povedali v petek na matičnem delovnem telesu, ko bomo posebej obravnavali samo to točko dnevnega reda in sprejeli tudi nekatere ustrezne sklepe, kako in na kakšen način v bodoče razvijati železniško infrastrukturo v Sloveniji. Tudi to področje resolucija dovolj dobro opredeljuje, pri čemer si je tudi vlada zastavila določene cilje, terminske plane, in upam, da jih bo poskušala tudi izpeljati, čeprav vem, da ni samo kocka na vladi, kocka je tudi na drugi strani verjetno, na holdingu Slovenskih železnic, vodstvu, ekipi in tako naprej. Pa vendar sem vesel, da se avtocestni križ počasi dokončuje. Mislim, da ima vse osnovne pogoje in temelje, da bodo lahko investitorji oziroma izvajalci dokončali v roku do leta 2008 in se bo ta pomemben projekt za Slovenijo tudi uspešno zaključil. Še bolj sem pa ob tem zadovoljen, da tretja razvojna os v Sloveniji postaja realnost. To je bila tudi zadana naloga slovenski vladi. Temu je dana tudi velika podpora v tem parlamentu in se stvari premikajo od besed k dejanjem, da bomo vendarle tudi tisti, ki nimamo sreče, da živimo ob avtocestnem križu, nekoč imeli srečo in imeli tretjo razvojno os, od Koroške, Celja, Posavja, Dolenjske in Bele krajine, da bodo tudi te regije dobile tisto, kar nas v tem času močno omejuje pri našem razvoju, pri našem uravnoteženem, skladnem regionalnem razvoju, o katerem v Sloveniji tudi veliko govorimo, pa tudi povezanost, hitrejša pretočnost - vse to bo zagotovo s tretjo razvojno osjo dalo velik zagon predvsem tistim regijam, kot so Koroška, Posavje, Bela krajina in še katera, ki so v razvoju zavrte, s čimer je oslabljena moč tistih regij, ki nimajo dobre regionalne cestne povezave, napram tistim, ki to imajo. Tisti, ki to povezavo imajo, se hitreje razvijajo. To se predvsem kaže v današnjem času avtocestnega križa. Tisti, ki pa tega nimamo, smo danes močno oslabljeni in prikrajšani. Tu je volja, tu gredo poti v pravo smer in upam, da se bo tudi ta tretja razvojna os čim prej pripravila, dokumentacijsko in vse ostalo, da bomo vendarle lahko še v tem mandatu vlade in parlamenta dokončno rekli tudi o tem najbolj pomembnem nacionalnem projektu Republike Slovenije na področju prometa. Verjamem tudi, da bo dan večji poudarek letalstvu, kot enem najpomembnejših hitro rastočih področij prometa, kjer morda nismo lahko najbolj zadovoljni. Če vzamemo za primer letališče Maribor, kjer sem bil tudi sam kot član odbora za promet prisoten, se tam nisem mogel naužiti nekih lepih ogledov tistega letališča in verjamem, da je to tudi ponos slovenski vladi, ne Mariboru, ne letalskemu prometu in verjamem, da te priložnosti, ki jih ima lahko to letališče Maribor z okolico, lahko tudi ta vlada z lastnikom čim prej uredi nekatere stvari, da bi lahko ta potencial, ki ga ima tovrstna infrastruktura v Mariboru, letališče, tudi lahko čim prej izkoristili v dobrobit Slovenije in predvsem tega področja štajerske dežele. Kar se tiče vseh ostalih zadev, jaz verjamem, da tudi ta dokument, ki, še enkrat poudarjam, je dober, je dobro pripravljen in konec koncev plod večletnega dela številnih posameznikov, strokovnjakov, takšnih in drugačnih in tudi usklajen s številnimi akterji te zgodbe, očitno pa ne z vsemi, ki bi ti nekateri žal nezadovoljni, da to ni v redu, da je to zanič in da ne vedo nič in toliko ni vreden, da bi celo poslušali to razpravo, sem samo malo kot poslanec užaloščen, pa vendarle takšno je življenje, da si ne znamo tudi ob tako pomembnih dokumentov, kot je ta resolucija, malce naliti čistega vina, narediti skupaj neke stvari, da bi ta dokument bil za vse poslance, ne samo za opozicijske. To mislim, da bi bilo škoda tudi konec koncev za vse tiste, ki so pri tem aktivno sodelovali. Pa vendarle, življenje gre naprej, tudi ta resolucija verjamem, da bo dobila svojo veljavo in potrditev v državnemu zboru, naložila ministrstvu za promet in vladi predvsem odgovorno delo ni jaz verjamem, da je na dobri poti in da bodo tudi te besede, ki so zapisane v tej resoluciji dobile čim prej v življenju tudi dejanja in tisto, kar naši državljani tudi upravičeno pričakujejo - boljšo infrastrukturo, takšno ali drugačno, za boljši in večji razvoj te Slovenije, ki ima neizmerne priložnosti, da tudi to izkoristi v tej Evropski uniji. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Zvonko Černač. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice in kolegi in ostali prisotni! Govorimo o resoluciji o prometni politiki v Republiki Sloveniji in glede na to, da smo že meseca maja 2006, bi lahko rekli - končno. Po tistem, ko se je javna predstavitev mnenj iz meni neznanega razloga iz meseca januarja, kar je sklenil odbor za promet, premaknila v marec, smo sedaj v maju in na dokument, ki mu po mojem mnenju ni kaj očitati, tudi danes poslušamo oziroma smo poslušali, dokler kolegi niso naredili obstrukcije, pripombe predvsem o tem, da je presplošen, preveč načelen, da resolucija ne vsebuje konkretnih ukrepov in tako naprej. Kar nekaj resolucij imamo v tej državi, tudi nacionalnih programov, ki so po hierarhiji en dokument nižje ali višje, kakorkoli hočete - skratka, dokumentov, ki so mnogo bolj operativni, kot naj bi bile resolucije. Pa dajmo pogledati samo enega, ki je bil sprejet po dolgih letih naprezanj in muk - nacionalni stanovanjski program, ki bi ga morala imeti država v kakem letu po uveljavitvi stanovanjskega zakona leta 1991 in ki ga je dobila v prejšnjem sklicu državnega zbora. Zelo natančen je ta dokument, mnogo ukrepov predvideva in če ga danes vzamemo v roke, ko bi moral biti na vrhuncu tega izvrševanja oziroma če bi ga vzeli v roke pred dvema letoma, ko naj bi se ta vrhunec nekako začel in ko naj bi v tej državi gradili po 10 tisoč neprofitnih stanovanj letno in ko naj bi bili deležni v preteklih letih še mnogih drugih ukrepov, ki bi spodbujali tako gradnjo v neprofitnem sektorju kot dostopnost stanovanj tistim, na katere tako radi v razpravah vsi po vrsti prisegamo, se pravi, mladim družinam, bomo ugotovili, da smo zelo daleč od tistega, kar je bilo tam sprejeto in napisano. Ne uresničuje se ta program niti 10%, niti 10%! In nekaj podobnega mislim, da je pomembno tudi na tem področju. Mislim, da je bil skrajni čas, da smo do te resolucije o prometni politiki prišli, ker je to ena osnova, ena usmeritev, ena zaveza tako ministrstvu za promet, vladi in nam vsem skupaj, da bomo pri sprejemanju odločitev, ki nas na podlagi te usmeritve nedvomno čakajo in katerih rezultati se bodo pokazali šele v prihodnjem mandatu, ker vemo, da gre za strateške, dolgoročne odločitve, da bomo torej pri sprejemanju teh odločitev in usmeritev pokazali eno večjo širino, kot jo nekateri kažejo danes. Ko govorijo o vsemogočih stvareh, ki po mojem v to razpravo ne sodijo in so povezane s konkretnimi dokumenti - na primer drugi tir, tolikokrat že izpostavljen, problematiziran. Tudi če bi imeli denar, kaj pa naj bi naredili, saj niti projektna dokumentacija ni bila v preteklih letih izgotovljena! In mnogo je še drugih primerov, ki govori o tem, da je skrajni čas, da se na področju prometa začnejo zadeve urejati na sistemski način, kar ta resolucija po mojem mnenju omogoča. To je pač prva točka, na kateri se lahko začnejo dogajati konkretne stvari in ko bomo na podlagi te resolucije v ta državni zbor dobivali podobne dokumente, kot smo jim bili priča pred meseci, ki naj bi zagotavljali hitrejšo gradnjo avtocest, takrat pa resnično pričakujem, da razprave ne bodo podobne takim, kot so bile takrat, ko so nekateri govorili, za koliko tisoč, 100 tisoč tolarjev, bomo vsakega izmed naših otrok na tem področju zadolžili, kar je bila čista manipulacija in neumnost. Takrat pa se po mojem pričakujejo razprave, ki bodo povedale kaj boljšega, ki bodo ugotovile, da pot, ki se predlaga, ni prava in da je treba iti po drugi poti, samo zaenkrat takih predlogov ni bilo in tudi danes ob tej resoluciji jih je bilo verjetno škoda pričakovati. Jaz moram tudi z obžalovanjem ugotoviti, da nekateri, ki si očitno nikakor ne morejo izbiti iz glave, da država pač ni njihov dedni fevd, da smo s strani teh ponovno danes ob tej resoluciji poslušali, da so očitno bili samo oni sposobni postaviti primerne ljudi v svoji 12-letni vladavini in vsi ostali so pa nesposobni. Danes ponovno ob tej resoluciji poslušamo te zgodbice. Lepo vas prosim, pa dajmo biti vendar resni, če že imamo en resen dokument na mizah in dajmo se resno o resnih stvareh pogovarjati. In dajmo nehati s temi namišljenimi drugimi tiri, kako ta vlada ga ne podpira in tako naprej, vemo, da smo ga imeli in v nacionalnem železniškem programu in v posebnem zakonu, ki je urejal progo proti Mariboru, takrat je bil "pripipan" tudi ta tir zraven, pa se nič ni zgodilo. Nič se ni zgodilo. In sedaj, ko se stvari začenjajo dogajati, ko je treba sprejeti še en kup stvari, da bi prišli do uresničitve, je ta točka taka, kjer se po mojem po nepotrebnem problematizirajo zadeve, za katere mislim pa, da so pomembne. In trdno sem prepričan, da tudi tisti, ki so to dvorano zapustili, se bodo strinjali v tem, da si Slovenija zasluži urejene ceste, da si zasluži urejeno ne samo cestno prometno infrastrukturo, železniško prometno infrastrukturo, letališča in pristanišče, ampak tudi vse ostalo, kar omogoča en sodoben javni promet. Da pa bo do tega prišla, pa verjetno ne bo dovolj preostanek tega mandata, ampak še kakšen zraven bo potreben, pa po moji oceni kar nekaj konkretnih odločitev, ki jih bomo morali sprejeti tudi v tem državnem zboru. Mislim pa, da bo za dosego vseh ciljev, za katerem mislim, da si vsi prizadevamo oziroma si bomo prizadevali, da bo potrebno tudi kakšna organizacijska sprememba na ravni izvajanja posameznih služb, ki naj bi skrbele za to uresničevanje. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Samo Bevk. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik, spoštovani zbor. Prometna politika daje smernice za učinkovit in usklajen prometni sistem. Slediti in usmerjati mora prometne tokove blaga in ljudi ter potrebe gospodarstva. Ne nazadnje mora slediti tudi željam prebivalcev, da svobodno izbirajo prevozno sredstvo in pot. Slovenija je pomorska in tranzitna država. Zaradi njene geopolitične lege je prometna politika zanjo še posebej pomembna. Ta strategija mora oziroma resolucija mora biti tudi usklajena s strategijo prostorskega razvoja Slovenije, ki smo jo sprejeli leta 2004, saj ima v okviru gospodarske javne infrastrukture usklajen razvoj prometne infrastrukture zelo pomembno vlogo. V strategiji prostorskega razvoja Slovenije smo zapisali, da ustrezna prometna infrastruktura podpira razvoj policentričnega omrežja mest in drugih naselij, skladen razvoj območij s skupnimi prostorsko-razvojnimi značilnostmi, medsebojno dopolnjevanje funkcij podeželskih in urbanih območij ter njihovo povezanost z evropskimi prometnimi sistemi in urbanim omrežjem. V nadaljevanju želim izpostaviti nekaj odprtih vprašanj v zvezi z razvojem cestnega omrežja v Sloveniji. Že v sami resoluciji je zapisana ugotovitev, da je naša država v zadnjem obdobju v dobrih desetih letih dala izrazit poudarek na dograjevanju avtocestnega križa v okviru petega in desetega koridorja, ki potekata skozi Slovenijo. Preostalo območje oziroma preostalo obstoječe omrežje državnih cest pa se je vzdrževalo in ohranjalo. Odpravljala so se le ozka grla s ciljem povečati propustnost in varnost prometa. Pospešeno so se razvijala le območja neposredno ob avtocestnem križu, medtem ko se dostopnost ostalih območij na avtocestni sistem nista izboljšala ali bolje rečeno, dostopnost odročnih območij se je zelo poslabšala. To je izrecno zapisano tudi v resoluciji, ki jo danes obravnavamo in citiram: "Splošno stanje obstoječega omrežja državnih cest, kategorij glavnih in regionalnih cest se v tem obdobju celo poslabšalo. Trenutne razmere namreč kažejo, da je 42% omrežja teh cest v slabem oziroma zelo slabem stanju. Opisano stanje je omejitveni dejavnik skladnega regionalnega razvoja območij Slovenije, ki ne ležijo ob avtocestnem križu. Območja zaradi slabe dostopnosti postajajo nekonkurenčna." Tako je zapisano v resoluciji in to popolnoma drži. Zaradi razmestitve gospodarskih dejavnosti in seveda posledično tudi poselitve na prometno bolj ugodnih lokacijah se še bolj krepi center države z Ljubljano kot glavnim mestom ter neposredna območja ob avtocestnem križu. Vsa ostala območja v Sloveniji pa bodo na dolgi rok postopoma in stalno nazadovala. Da bi zaustavili te negativne trende, je nujno potrebno posodobiti tudi državno cestno omrežje izven tako imenovanega avtocestnega križa oziroma petega in desetega evropskega koridorja. Toda v resoluciji o prometni politiki v Republiki Sloveniji je v izhodiščih prometne politike med priložnosti uvrščen zgolj razvoj tretje prometne osi od Koroške proti Beli krajini, ki bo povezala regionalna središča v Avstriji, Sloveniji in na Hrvaškem in ki bo omogočila navezavo cestnega prometa teh regij na glavne prometne evropske poti. Medtem ko se ostale prometne razvojne osi znajdejo zgolj v poglavju, ki govori o ukrepih na področju prometne infrastrukture, kjer piše, da bodo cilji doseženi, citiram, "z dograjevanjem in vzdrževanjem avtocestnega sistema in drugih državnih cest kot razvojnih osi". Tako v resoluciji. Rad bi vam povedal, spoštovane kolegice in kolegi, da v Sloveniji nimamo samo tretje razvojne osi, temveč tudi četrto in še katero, kot je razvidno iz amandmaja tudi tretjo A. in tretjo B. razvojno os poimenovano. Rad bi vam torej še enkrat dejal, da v Sloveniji nimamo samo avtocestnega križa, temveč imamo tudi regije, ki so od njega prometno zelo odmaknjene in s tem zapostavljene ter že v startu z manjšimi možnostmi za pospešen razvoj. Naj omenim samo severno Primorsko z zgornjim Posočjem in idrijsko-cerkljansko regijo, del Gorenjske s Poljansko in Selško dolino, celotno območje kočevske regije, Belo krajino, Koroško, Prekmurje in še bi se dalo dobiti kakšno področje oziroma regijo. V poslanski skupini Socialnih demokratov smo zato vložili amandma k poglavju o izhodiščih prometne politike, kjer predlagamo, da se med priložnosti zapišejo še tretja A., tretja B., in četrta razvojna prometna os. Dovolite mi, da nekaj povem še o četrti razvojni osi, ki je v strategiji prostorskega razvoja Slovenija opisana kot cestna povezava čezmejnega pomena in poteka od Vidma preko Tolmina oziroma Bovca in Škofja Loke naprej do Domžal ter od Želina preko Idrije do Logatca z navezavo na omrežje mednarodnih daljinskih cestnih povezav. Četrta razvojna os torej povezuje severno Primorsko in del Gorenjske z Italijo in slovenskim avtocestnim križem in ima v strategiji prostorskega razvoja države enak rang kot hitra cesta v Vipavski dolini ali tretja razvojna os. Resnici na ljubo je potrebno povedati, da je o četrti prometni osi najprej spregovoril minister za promet mag. Janez Božič. V članku Večina denarja državnim cestam in železnici, objavljenim v časopisu Delo je novinar Aleš Strgar takole zapisal, citiram: "K tretji osi od Koroške proti Beli krajini dodaja Janez Božič tudi četrto severnoprimorsko - Gorenjsko, Keltiko, od Bovca preko Tolmina in Idrije oziroma Cerknega do Škofja Loke." Konec citata. Ob tem je potrebno poudariti in dodati, da je minister Božič pozabil omeniti tudi povezavo od Idrije do avtoceste v Logatcu. Še bolj pa je zaskrbljujoč podatek, da povezava od Želina in Spodnje Idrije do Idrije in Logatca ni uvrščena med investicijske prioritete v Sloveniji za obdobje 2007-2013 iz državnega razvojnega programa, ki naj bi se sofinancirala iz skladov EU v naslednji finančni perspektivi. V zvezi z zahtevami po umestitvi četrte razvojne osi v strateške načrte države smo meseca marca v Žireh podpisali nekateri primorski in gorenjski poslanci ter nekateri primorski in gorenjski župani posebno žirovsko izjavo, ki to izrecno zahteva, potem je tukaj še zahteva idrijskega občinskega sveta, ki so jo podpisale tudi vse politične stranke, ustanove in gospodarstvo, po zahtevi o umestitvi desnega kraka te četrte razvojne osi v strateške načrte, kjer bo omogočeno tudi kandidiranje za sredstva iz evropskih skladov. Marsikaj smo razčistili tudi ob nedavnem obisku vlade na Severnoprimorskem oziroma Goriškem, ko smo imeli sestanke v Idriji in Novi Gorici. Upam, da ne bo ostalo le pri obljubah, ampak da se bodo stvari tudi konkretizirale. Vseeno pa pričakujem, da bo ministrstvo pripravilo in vlada v državni zbor poslala nacionalni program posodobitve državne cestne mreže, ki je zelo ambiciozno zastavljen, saj se pojavljajo podatki od treh in pol do štiri milijarde evrov, ki naj bi jih bilo potrebno zagotoviti za ustrezno prenovo državne cestne mreže. Želim si, da bi poslanke in poslanci podprli amandma Socialnih demokratov, tako bom tudi laže glasoval za resolucijo. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bojan Kontič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Naj najprej odgovorim gospodu Kristijanu Jancu, da smo opozicija in da sodelujemo pri obravnavi te točke, ker je bilo rečeno, da smo na žalost iz opozicije zapustili sejo parlamenta, žal pa mu niti ne morem odgovoriti, ker njega in njegovih kolegov ni na seji, najavili pa tudi niso, da bodo obstruirali. Ne gre mi za prestiž pri tej resoluciji, gre predvsem za to, da bi ta resolucija dala nekatere rezultate. Prometna politika mora ostati oziroma mora postati dejavnik skladnejšega regionalnega razvoja. Pomeniti mora, da ovira, s katero se srečujemo, preoblikujemo v našo prednost, da bomo poznani kot država s prometno infrastrukturo, ki omogoča prednost pri odločitvah morebitnih investitorjev. Da bomo dejansko postali država, ki ne bo vedno znova v dilemi, čemu dati prednost, cestnemu ali železniškemu prometu, da bomo sposobni zagotoviti trajnostni razvoj, ki ne bo na škodo okolja niti gospodarstva, če mu rečemo trajnostni razvoj, potem ti dve komponenti tako ali tako vsebuje. Živimo v času globalizacije, je zapisano v uvodu te resolucije, ko so razdalje med nami vse manjše. Če živiš ob tako imenovani tretji razvojni osi, lahko ugotoviš, da razdalje ostajajo iste v kilometrih, čas za premagovanje teh razdalj pa čedalje daljši. Izgradnja avtocest je dejansko pospešila razvoj območij ob avtocestnem križu, povsod drugje pa se je v tem času stanje predvsem poslabšalo, nikakor ne izboljšalo. In zato je dobro v tej resoluciji, da ima vizijo oskrbe gospodarstva. Pri tem bo pomembno vlogo odigrala tako imenovana informacijska tehnologija. Seveda je za uspešno izvajanje te informacijske tehnologije potrebno, da imamo ustrezno prometno infrastrukturo. Pri tem ne gre spregledati ugotovitve oziroma dejstva, da je cestni transport bistveno lažje zadovoljil potrebe trga in prevzel večji delež prevozov, tako kot je zapisano tudi v tej resoluciji, in da bo potrebno odpraviti ozka grla, dograditi avtocestno omrežje in dejansko povezati vse transportne koridorje, vse evropske transportne koridorje z našim avtocestnim križem, kar tudi vsebuje predlog te resolucije. Kolega Samo Bevk je govoril o tako imenovani tretji razvojni osi, da imamo tretjo razvojno os. Žal v tem trenutku nimamo nobene razvojne osi, ne tretje, ne tretje A, ne tretje B, ne četrte, se pa dela na tem, da bi to postale razvojne osi, in res je vredno podpreti amandma Socialnih demokratov, ki te razvojne osi tudi umešča v to resolucijo. Torej kot sem dejal, jaz s tem nimam težave, kdo je predlagatelj. Želim pa si, da bi dejansko ta resolucija pomenila prvi korak v nadaljevanju seveda vse ostale korake, zato da bomo imeli prometno politiko, zato da bomo imeli prometno infrastrukturo takšno, kot si jo naša država tudi zasluži. Vsekakor pozdravljam predvsem to, da kot priložnosti v tej resoluciji navajamo tudi razvojne osi. To je zelo pomembno, ne samo za področja, ki jih povezuje ta, recimo, avtocesta, ki bo nekako hrbtenica razvojne osi, ampak predvsem za gospodarske možnosti, za uveljavljanje vsega potenciala, ki ga te regije, ki niso tik ob avtocestnem križu, imajo, pa ga žal zaradi prometne infrastrukture, ki jo danes imamo, ne morejo izkoristiti v celoti.
Besedo ima gospod Rudolf Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani minister s sodelavci! Najprej bi želel povedati, da se zavedam, da resolucija ni izvedbeni dokument, ki bi določal trase ali pa jih črtal v kar neki izvedbeni natančnosti, temveč je neka generalna smernica, ki daje okvir za prometno politiko v najširšem pomenu, pa ne glede na to, ali govorimo o cestni, letalski, pomorski, železniški ali katerikoli infrastrukturi ali politiki kot celoti. Zdi se mi pa pomembno, da spet enkrat lahko govorimo tudi o železniški infrastrukturi, o železnici in njeni politiki na splošno, ker menim, da se je v preteklosti ravno to železniško področje zanemarjalo. Namenjali smo veliko milijard za avtoceste, kar je v redu, železnico pa smo nekoliko zanemarjali, potem smo pa želeli, da bi kar obe infrastrukturi bili enakovredni, da bi bilo stanje na obeh enako, vendar to enostavno ne gre. Sam bi se osredotočil na dve temi, pri čemer se pa zavedam, da nista tisti najbolj nosilni v resoluciji, vendar se mi zdita še kako pomembni, morda še najbolj za določen del državljanov. Tu mislim tretjo razvojno os, ne glede na to, kaj nekateri mislijo o tej tretji razvojni osi, ali o koridorju ali posameznih delih koridorja. Drugo področje, o katerem bom spregovoril nekaj besed, pa so cestnine, cestninjenje. Vem, da to ni nosilna tema, ampak mislim, da nas bo še bolela glava ravno zaradi te teme. Rešitve v resoluciji morajo biti takšne, da ne omejujejo stroke pri strokovnih predlogih za posamezne rešitve in da si ne zapiramo eventualnih možnih rešitev s kakšnimi hitrimi in nepremišljenimi spremembami, tako na "ad hock", in da imamo potem kup problemov. Tu mislim konkretno na sistem cestninjenja. Zelo hitro je prišlo do neke spremembe in danes pač imamo stanje, ki ne kaže na to, da bi imeli sistem. Zato, da imaš na 200 kilometrih ali pa še manj kot 200 kilometrih, 150 kilometrih, tri načine cestninjenja, vmes se ti pa tovornjaki, predvsem tisti z vzhoda, veselo umikajo in potem v posameznih krajih povzročajo nemogoče težave, to ni več sistem. Kot sem že poudaril, to seveda ni glavni poudarek tega dokumenta, bojim pa se, da bo ministra verjetno ali ga pa že boli glava, pa še koga drugega, ampak prepričan sem, da bo ministra najbolj bolela glava, ker na koncu bo on tisti strelovod, na katerega se vse to nekako skoncentrira. In če bo prišlo do tega, kar se nekako pripravlja deset let - namreč, deset let približno trajajo te razmere na področju cestninjenja. Sam osebno sem velikokrat opozarjal, pa ne zdaj, zadnji čas, zdaj smo vsi generali že, takrat, ko se je ta sistem začel, in takrat, ko smo v lokalni skupnosti kot člani občinskega sveta glasovali o neki takšni čelni postaji, pa smo imeli kup pomislekov, sam tudi, ampak to je šlo veselo mimo, ker je pač šlo za določene "deale". Ko sem pa govoril o tem, kako bo ministra bolela glava, o tem, kar se pripravlja, verjetno bo v zelo kratkem - upam sicer, da do tega ne bo prišlo - zgodila zapora ceste na Vrholah, to je med Slovenskimi Konjicami in Slovensko Bistrico. Vsak, ki pozna to zadevo, v Bistrici stopi z avtoceste, preskoči cestninsko postajo v Tepanjah in potem, ali pelje v Celje ali pa kako drugače reši zadevo in to ne samo domačini, ampak sedaj že veselo vsi, tudi tovornjaki, ki so ta sistem že osvojili. O škodi rajši ne bi govoril. Najprej, škoda je zato, ker se ne poberejo cestnine, tisti, ki pa vozijo ali vozimo po avtocesti, pa zato plačujemo dražje; ali drugače, če bi vsi tisti, ki bi morali iti na avtocesto, to plačali, bi lahko vsi ostali plačali manj, pa bi dobili isto ali pa še nekoliko več. Zato je seveda položaj še toliko bolj nerazumljiv, ker na določenih področjih, na določenih cestninskih postajah, tisti, ki tam živimo, plačamo vse. Slovenske Konjice so ene od takšnih - ali se peljemo v Maribor ali pa proti Celju ali v Ljubljano, plačamo vse, če je cestnina malce nižja, to je druga zadeva, ampak plačamo vse. Drugi se pa vozijo veselo po 50 km, pa ne plačajo nič. Mi v Dramlje, kjer je 5 km, plačamo tudi to, drugi pa se iz Dramelj do 50 km oddaljenega Vranskega pelje lahko zastonj. Mi jih ne kritiziramo, da se vozijo zastonj, OK, če je takšen sistem, samo sistem ni pravičen. In to je tisti problem, na katerega želim opozoriti tudi pri tej resoluciji, kljub temu da se zavedam, da to ni nosilna tema, je pa zelo pomembna in še kako je pomembna. Jaz upam, da se bo v kratkem res nekaj rešilo, ker če ne, bo res koga še huda bolela glava. Zato seveda tudi sam osebno pričakujem rešitve, še posebej zato, ker sem že postavil v tej dvorani najmanj 15, 20 poslanskih vprašanj na to temo, več v prejšnjem obdobju, ko se je to začelo, ne zdaj. Zdaj jih seveda vsi postavljamo, ker smo vsi videli, za kaj gre, in zato tudi pričakujem neke rešitve. Kar je pa najbolj zanimivo, pa tisti, ki so takrat pomagali ustvarjati tak sistem, tudi na lokalnem nivoju, so danes v prvih vrstah, ko nasprotujejo in pljuvajo po ministru, po ministrstvu, da to nič "ne štima" v zvezi s cestninami. Nekateri to dobro poznamo, ne bom govoril o imenih, ampak tako pač je. In še druga tema, o kateri sem želel nekaj spregovoriti, nekaj besed, to pa je tretja razvojna os. Tudi glede tega sem postavil pred nedavnim poslansko vprašanje, in sicer konkretno o delu trase, ki povezuje štajersko in pa dolenjsko avtocesto. Sam zagovarjam stališče, da ta tretja razvojna os mora biti nekje v nacionalnem interesu, to se pravi, da je največ nacionalnega interesa nekje, bom uporabil domači izraz, obešeno na to traso, da ne postavimo traso tam, kjer ni koristi nobene, kjer ne moremo narediti nobene navezave, ne levo, ne desno ali pa smo s celotno traso v tunelu. In trasa, ki bi šla skozi Kozjansko, je prav gotovo v nacionalnem interesu, iz več razlogov. Odprla bi to področje, od boga pozabljeno. Veliko se je govorilo že, ampak ni se še storilo dosti, ne bom rekel nič, veliko se je že storilo, ampak še vedno premalo, tako da še vedno zaostajajo za drugimi regijami. In če bi ta trasa, ta del trase bil postavljen na delu Kozjanskega, bi verjetno bil dosežen najširši nacionalni interes. Takrat ob poslanskem vprašanju pred dvema mesecema mi je minister odgovoril, da se bo pripravila analiza, in potem bo stroka odločila, kje bo verjetno tista najboljša trasa. Jaz se s tem strinjam, zato tudi pravim, da mora biti rešitev v resoluciji takšna, da si ne zapremo kakršnekoli strokovne odločitve, da ne bomo mi zacementirali, stroka pa lahko govori, karkoli hoče. To je pa primer pri cestninah. Tam sem prepričan, da stroka ni imela nič zraven, ker stroka ne bi predlagala takšnega sistema, in tukaj želim opozoriti, da se tudi tukaj ne bi naredila takšna napaka. Podpiram to resolucijo in sem prepričan, da resolucija ni seminarska naloga, tako kot je bilo rečeno že danes, ki jo ocenjuje profesor. Resolucija je dokument vlade, ki mora dobiti podporo v parlamentu, in to resolucijo ne ocenjuje profesor, ampak vsi državljani in državljanke Republike Slovenije. V tem pa je bistvena razlika in da ne bi bil preveč hudoben, pa bom vseeno rekel, da tisti, ki so govorili o seminarski nalogi, so zapustili dvorano, in to dokazuje, da mislijo tako, da so oni profesor. In ko je profesor dal oceno, potem jih ne zanima več stvar, kaj se dogaja, lahko gredo iz dvorane, lahko gredo domov, konec koncev lahko gredo tudi tisto seminarsko nalogo zapit, če se malo pohecam. To je neresen odnos. Gre za resolucijo, ki ima dolgoročne posledice, to ne gre od danes do jutri in tisti, ki misli, da je resolucija od danes do jutri, prav gotovo dela napako. Jaz ne mislim, da sem najbolj pameten, ampak vem, kaj resolucija je. Ima dolgoročne posledice in ravno pri resoluciji se včasih splača malo potrpeti pa tudi včasih kakšno besedo reči, ko gre za konkretne dokumente, mogoče res zelo hitro mine, pri resolucijah pa ni tako. So dolgoročne posledice, zato sem samo opozoril na dva problema, na katerima bo vlada in ministrstvo morala resno delati. In zdi se mi, da je kar primeren dokument, tako da jaz osebno ga bom podprl. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavcema, kolegice in kolegi. Jaz se bom osredotočil predvsem na razvojne gospodarske vidike prometa. Menim, da ni pretirano reči, da promet ni samo izjemno pomembna sestavina naše razvojne strategije, ampak je pravzaprav eden ključnih predpogojev za njeno učinkovito uresničevanje. To dokazujejo že podatki o sedanjem pomenu prometa v narodnem gospodarstvu, ki so navedeni tudi v gradivu. Naj navedem samo tri; delež v bruto domačen proizvodu 7,5%, delež zaposlenih v prometu 10% in delež v gradbeništvu 60%, kar je izjemno visok delež. Priznati je pa treba, da možnosti še zdaleč niso izkoriščene, da nam še večje možnosti ponuja promet v prihodnosti glede na geostrateški položaj naše države in to še posebej v novih razmerah širitve Evropske unije proti vzhodu jugovzhodu. Zelo pomembni so učinki prometa za podjetja, regije in državo. Razvit promet s sodobno prometno infrastrukturo je pogoj za skladen regionalni razvoj, lahko bi rekli tudi drugače, danes sta še vedno marsikje nerazvita prometna infrastruktura in nerazvit promet ovira za skladnejši regionalni razvoj. Da je promet skladnega regionalnega razvoja še vedno velik problem slovenske razvojne politike, dokazuje tudi najnovejše poročilo o razvoju, ki je pravkar v vladni proceduri in kjer vidimo podatke v prilogi za obdobje 1995 do leta 2003, nekatere podatke do leta 2005, da se razlike v bruto domačem proizvodu regij še vedno povečujejo, namesto da bi se zmanjševale. Izračuni za regijo, iz katere prihajam, v Pomurju kažejo, da regija zaradi nezgrajene avtoceste letno utrpi več kot 2 milijardi tolarjev škode. Ta znesek močno povečuje škoda, ki nastaja na državnih cestah, na lokalni infrastrukturi, na stanovanjskih objektih in vozilih. Velika škoda je na zdravju ljudi, to je bilo že danes omenjeno v razpravi, degradiranem okolju in neizkoriščenih možnostih razvoja, zlasti turizma, prometa, trgovine in drugih dejavnosti, ki so tesno vezane na promet. Vse to je seveda posledica izrednega naraščanja tranzitnega prometa tovornjakov v smeri vzhod - zahod in obratno. Zato bi bilo po mojem mnenju tudi smiselno v resoluciji opredeliti, kot je predlagano s prvim amandmajem, da se v podpoglavju 1.1. "izzivi časa" da poudarek oziroma konkretno zapiše, da je eden od ciljev Slovenije, da postane evropsko logistično in distribucijsko središče v srednji Evropi za širšo regijo. To bi prispevalo tudi k temu, da bi bil dokument še bolj konkreten glede na pripombe, da je presplošen, in prispevalo bi k večji ambicioznosti tega dokumenta. Tudi resolucije, ki so v splošnih dokumentih, morajo biti ambiciozen, ker pravzaprav opredeljujejo cilje in politiko. Seveda pa politika za daljše obdobje ne more in ne sme biti vezana na kratka obdobja, na posamezne politične opcije, ki so na oblasti. Pomemben je tudi faktor časa in ta ne dela nam v prid oziroma za nas, kajti druge države, mislim predvsem na sosednje države, s svojimi konkurenčnimi prometnimi koridorji in prometnimi sistemi ne čakajo, ampak tudi pospešeno gradijo te sisteme in koridorje. Zato je za Slovenijo strateško pomembna odločitev čim prejšnje izgradnje in uresničevanje integralnega koncepta prometnega, logističnega in distribucijskega središča, ki bo omogočil pospešen razvoj prometne infrastrukture in prometa z vzporednimi dejavnostmi. To bo pogoj za čim boljšo notranjo povezanost slovenskih regij, krajev in mest in seveda za povezanost Slovenije z ožjim in širšim okoljem v Evropi in svetu. To bo omogočilo dejansko nadaljnjo pospešeno internacionalizacijo slovenskega gospodarstva. In samo še en stavek na koncu k poglavju 4 Ukrepi prometne politike na področju prometne infrastrukture, dograjevanje in vzdrževanje avtocest in državnih cest. Mislim, da je tukaj nujna hitra intervencija vlade in tudi, če je potrebno, državnega zbora, predvsem v smislu zagotovitve sredstev, kajti stanje je katastrofalno na posameznih odsekih. To je bilo za nekatere odseke že omenjeno. Moram reči za pomurski odsek, o njem je govoril kolega Jožef Horvat, stanje na cesti G-13 je tako, da se je vse bolj nevarno po tej cesti voziti. Več je na cesti lukenj, kot je normalnega asfalta, in v teh dneh, ko je pomlad, od vse pomladi najbolj cveti pravzaprav ta cesta. In če se hočemo izogniti še večji škodi, nesrečam in škodi tudi za državo, potem je intervencija, in to hitra intervenca, nujna. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Han.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovani kolegi! To je še ena resolucija, ki jo sprejemamo v kratkem času in ki bo za Slovenijo imela tako ali drugače vpliv na življenje ljudi oziroma resolucije, ki so platforme za izpeljavo nekaterih zakonov. Če s prvo resolucijo, kot sem že omenil resolucijo o socialnem varstvu, nismo in ne moremo biti zadovoljni, je mene osebno strah in tudi jaz sem prepričan, tudi z resolucijo, ki je pred nami, z dokumentom jaz osebno na nek način ne morem biti zadovoljen. To je moje osebno mnenje. Vsi vemo, kaj pomeni promet in prometna politika za življenje ljudi. Danes živimo v času globalizacije, v času tržne ekonomije in če sem bolj plastičen, bi rekel, v času, ko se mora vsak človek boriti za vsakdanji kruh in se morajo na delo voziti tudi po 100 in več kilometrov, zato je takšnemu človeku prometna povezava oziroma cestna infrastruktura še kako pomembna, da ne govorim tudi o železnicah. Vemo, kaj pomeni promet nasploh za gospodarstvo v naši Sloveniji. Vemo, da bo lahko samo uspešno gospodarstvo tisto, ki zagotavlja tudi socialno varnost in blaginjo za Slovenijo. In če na koncu vemo, da prometni resor oziroma sektor ustvari 7,5% prihodkov v GDP, potem vemo, da je promet oziroma sistem, ki se ga tiče, zelo pomemben za Slovenijo. Zato bi lahko grobo rekel, da se mi ta resolucija oziroma ta dokument zdi slab, preohlapen in tudi premalo ambiciozen. Osebno sem velikokrat rekel, da papir prenese vse, da je na papirju lahko lepo napisano, vendar je življenje vse kaj drugega in v njem so vsak dan nove zgodbe. Tako kot drugi se moram tudi sam ustaviti na lokalni ravni. Prepričan sem, da so lokalne, občinske in tudi druge ceste javnega pomena pomembne za mobilnost ljudi, pomembne za gospodarski razvoj in nasploh pomembne za življenje ljudi. Osebno prihajam iz okolja, kot je bilo že velikokrat rečeno, ki ni povezano z avtocestnim križem. Tako smo na nek način v tem okolju, v mojem Zasavju oziroma občini Laško-Moravče in tako imenovanem Posavju hendikepirani. Hendikepirani smo predvsem zato, ker se ne more razvijati gospodarstvo, na tem območju imamo veliko turizma. Na koncu koncev imajo tu ljudje hiše, stanovanja, pri čemer so cene nepremičnin bistveno nižje kot drugje po Sloveniji, kjer je avtocestni križ, in je nasploh življenje ljudi oteženo. Vsi ti ljudje pa plačujejo enake davke kot ljudje v Ljubljani, Mariboru ali kje drugje, kjer imajo ta avtocestni križ. Osebno iz tega dokumenta ne vidim, da bi se temu okolju v bodoče godilo bolje, čeprav je na nek način umeščena tretja razvojna os, ki po nekih podatkih gre čez naše območje. Jaz upam, da bo temu res tako, čeprav ne nasprotujem drugim osem, ki se zdaj imenujejo A, B, C in ne vem, kako še vse. Osebno bom kot poslanec državnega zbora zadovoljen, če bodo vsi kraji v Sloveniji povezani s cestno infrastrukturo in bodo ljudje zadovoljni. Upam, da ne bo politika krojila cestne povezave, da ne bo politika gradila cest oziroma da ne bodo šle odločitve predvsem v političnem smislu. Vem, da je za vse to potrebno veliko finančnih sredstev, tega pa v proračunu ni. Vendar če država namenja ogromno milijard za oboroževanje - in v zadnjem času smo bili priče, da bo za nabavo oklepnikov v dveh letih namenila 63 milijard slovenskih tolarjev -, potem se sprašujem, kje je tu smisel. Vem, da bi lahko za 63 milijard v tem času, v dveh letih, pokrpali veliko lokalnih cest, in bi ljudje bili na tem področju zadovoljni. Mi pa raje dajemo v neke oklepnike, kar na koncu koncev Sloveniji ne bo ne vem kaj prineslo. Da zaključim. O železnicah ne bi govoril, ker bo za to priložnost na odboru za promet, kjer smo Socialni demokrati sklicali izredno sejo glede problematike, ki se pojavlja na področju železnic. Naj zaključim s tem, resolucija je za moje pojme dokument kot dokument, lahko ga nekateri imenujejo spis, drugi resen projekt, resen dokument. Sam pa bom rekel tako, dokler ne bom videl dobre volje s strani ministrstva in dokler se ne bodo resnično začeli reševati problemi, s katerimi se srečujemo vsak dan, potem bo to še en dokument, ki ga bomo danes sprejeli ali pa ne sprejeli, in bo se nabiral na žalost prah na njem. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Hvauc. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Jaz obžalujem, da tu na moji levi ni naših kolegov, ki so se odločili, da dvorano zapustijo. Sicer to ne prispeva k kvalitetni razpravi in iskanju boljših rešitev, ampak to je njihova odločitev. Prepričan sem, da bo še mnogo priložnosti, da o prometu govorimo. Pred nami so sprejemi izvedbenih programov, nacionalnih programov in upam, da takrat bodo pripravljeni bolj aktivno sodelovati. Jaz bi mogoče okrog te pripombe, da je ta program presplošen, preveč načelen, premalo natančen, pokazal dva primera, ki kažeta na to, da mogoče ni res vse tako, kot nekateri hočejo prikazati. Tukaj je bilo malo prej povedano ali pa nekaj prej povedano, da je evropska politika bila sprejeta leta 2000 in da velja do leta 2010 in da v letu 2006 praktično že rahlo zastarela in da bo zaradi tega prišlo do razprave o nekih spremembah. In seveda spremembe bodo verjetno večje ali manjše in jaz sem prepričan, da ta naš dokument v primeru nekih normalnih sprememb je dovolj okvirno ohlapen, da ga ne bo potrebno spreminjati, da bomo te spremembe lahko spremenili ali spremljali skozi te izvedbene programe. In to je prednost tega dokumenta, saj pravim, dovolj velika fleksibilnost v današnjem svetu, ki se tako hitro spreminja. Druga pripomba, ki je bila tudi podana konkretno od našega kolega, je ta, da je v pomorstvu pomanjkljivo obdelan, hkrati pa v oči bode razkorak med teorijo in prakso. In v praksi se potem navaja zamenjava članov nadzornega sveta in sto direktorjev luke, povečanje števila članov uprave, zamenjava direktorja pomorskega direktorata in tako naprej. Jaz vse to razumem, da je potem želja po konkretizaciji tega programa to, da bomo napisali, kdo bo direktor luke, kdo bo v nadzornem svetu in kdo bo direktor direktorata in tako naprej. Jaz mislim, da v tak program v nobenem primeru ne spada. In še tretje, da ni bilo na področju prometa prometne politike doslej nič narejenega, da zaradi tega nastaja škoda in tako naprej. Jaz se s tem absolutno ne morem strinjati, to sicer izpade tako, kot da se je prometno ministrstvo ves ta čas ukvarjalo samo s pripravo dokumenta o resoluciji v prometni politiki, da na drugih področjih ni bilo nič storjenega. Jaz bom samo spomnil na to, ker toliko govorimo o tem drugem tiru, ta vlada je sprejela lokacijski načrt za drugi tir. Ta vlada in to je pomemben korak k temu naprej, da pristopimo k izgradnji. Drugo, če govorimo zopet še o tem drugem tiru, poteka projekt modernizacije obstoječega tira, ki je težak 20 in več milijard slovenskih tolarjev, ki bo omogočil, da bo v tem prehodnem obdobju, dokler ne bo izgrajen drugi tir ali celo druga proga, da bo ta obstoječi tir lahko te povišane kapacitete tudi prevzel. Če grem naprej na avtocestni program. Ta vlada, to ministrstvo si je zastavilo zelo ambiciozen avtocestni program, ga pospešilo in tudi ta avtocestni program se uspešno izvaja po terminskem načrtu tudi tam, kjer so prej bili zaostanki, govorim o Prekmurju, govorimo o Pyhrnski avtocesti in Slivnica-Gruškovje pa še več bi lahko teh odsekov naštel. Državne ceste. Državne ceste so bile popolnoma zanemarjene. Z rebalansom proračuna za lansko leto in za letošnje leto smo vsaj te luknje, ki so bile, na nek način poskušali zakrpati. Je pa res, da se v enem letu ne da popraviti to, kar se je dogajalo prej v desetih ali pa še več letih. Kar se tiče Luke Koper. Luka Koper se je znašla na evropskem zemljevidu. To, da smo prišli v projekt pomorskih avtocest, to se ni zgodilo samo. Za to je bilo potrebno vložiti precej truda. In nenazadnje naj spomnim še to, da smo v tem parlamentu pred kratkim sprejeli tudi poroštveni zakon, ki bo tudi finančno omogočil, da se bo ta projekt izgradnje avtocest tudi v teh in naslednjih letih dejansko izvajal, in to kaže na to, da se na tem področju nekaj premika, da bomo pa ostali v nekih okvirih, pa nujno potrebujemo ta dokument, ki se imenuje resolucija prometne politike, in v nadaljevanju tudi vse izvedbene akte, ki bodo temu sledili. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Kokalj. Izvolite.
Resolucija o prometni politiki Republike Slovenije, kot je bilo slišati iz predhodnih razprav, je pomemben dokument, čeprav je del opozicije napovedal oziroma med samo razpravo pravzaprav zadevo začel obstruirati. Na žalost ni bilo veliko, vsaj sam nisem videl konkretnih predlogov k izboljšavi, ampak gre za načelno nasprotovanje. Glede na to, da rabimo dokument, ki bo pomenil en minimalni konsenz okrog tega, kaj se bo z osnovo za gospodarski razvoj v Sloveniji dogajalo za naprej, glede na to, da smo se znašli po drugi obletnici vstopa v Evropsko unijo v novem kontekstu tudi na tem področju, se mi zdi nujno, da se tak osnovni dokument sprejme. Prepričan sem, da se bo še dopolnjeval tudi zaradi tega, kar je bilo omenjeno. Če se bo prometna politika v okviru Evropske unije kakorkoli spreminjala, sem prepričan, da je možno tako preko zainteresiranih delovnih teles tak dokument tudi bolj dentalno obravnavati in ga prilagajati, sam pa bi se dotaknil samo komentarja k amandmaju. Sicer vem, da ni sedaj razprava o amandmajih, ampak ker zadeva celotno problematiko in sistematičen pristop k podpoglavju 2.1 - rezultati in analize, predvsem v zvezi s četrto razvojno prometno osjo. S strani nekaterih kolegov poslancev je bilo že omenjeno, da je v marcu potekal sestanek, ki so se ga udeležili vsi župani in poslanci ne glede na strankarsko pripadnost v Žireh. Sestanek je bil sklican na pobudo poslancev s tega področja. Ta prisotnost in izredno konstruktiven pogovor sta pripomogla, tam nas je bilo verjetno okrog 30, da smo se v dveh urah uspeli dogovoriti ključne zadeve in smo tudi podpisali tako imenovano Žirovsko izjavo. Osebno menim, da bi omemba četrte prometne osi v resolucijo sodila. Gre za povezavo centra Ljubljane z najbolj oddaljenimi predeli od centra proti vzhodu oziroma proti zahodu, proti Italiji, in ta četrta razvojna os ne pomeni samo razvojne osi oziroma prometne osi, ampak pomeni tudi omogočanje predvsem tistega področja gospodarstva, ki ga v nekaterih predelih Slovenije nimamo, to pa je predvsem proizvodnja. Mislim, da je v tem predelu ta segment gospodarstva še relativno močan in ga je treba nujno podpreti. Vemo pa, hrbtenica za razvoj kateregakoli dela ali kateregakoli nivoja države od občine, regije do države je vedno infrastruktura, v tem primeru prometna; brez infrastrukture enostavno nimamo možnosti hitrega razvoja glede na celotno situacijo v tem globalnem gospodarskem sistemu, v katerem smo se znašli. Industrija, ki leži na tem področju, predstavniki industrije, tudi župani, ki so se udeležili tega sestanka, so nas soočili z dejstvi in z načrtovanimi možnimi odločitvami, če prometna infrastruktura ne bo omogočala optimalnega transporta, je to tudi eden od faktorjev, da razmišljajo vodstva teh proizvodnih dejavnosti o selitvi te industrije tudi na vzhod ali še celo na daljni vzhod. Sam v tem kontekstu resolucijo podpiram, seveda sem pa pristaš tega, da se na podlagi sestanka in zelo velikega konsenza, ki ni bil spolitiziran, resnično zelo visoke stopnje politične in tudi strokovne konsistence, četrta razvojna os umesti v resolucijo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, minister s sodelavci. Predlog resolucije o prometni politiki smo danes slišali po elektronskih medijih, da znatna leta kasni, to je prišlo iz opozicijskih ust in jaz si moram pritrditi, da ta resolucija dejansko dolgo časa kasni iz enega razloga, ker je pač bila država pod taktirko iste politike, ki ni imela posluha za izjemen geostrateški in infrastrukturni položaj Republike Slovenije. Zaradi tega moram opozoriti tiste, ki nas gledajo, da ni čudno, da ta poslanska skupina ob tako pomembni debati nastopa tako anarhistično proti razvoju Slovenije in da pri tako pomembni točki v bistvu obstruira od razprave. Jaz jih na neki način globoko razumem, kajti tudi v tej resoluciji, ko se v poglavju 2.1 navajajo na eni strani priložnosti in na drugi strani nevarnosti, moram ugotoviti, da vse nevarnosti, ki so tukaj zabeležene, so nevarnosti, ki izhajajo iz 10 ali 15-letne prometne politike. Odliv tranzitnih transportnih tokov na vzporedno mrežo proti Italiji, Avstriji, Hrvaški, Madžarski je izrazita posledica neaktivnosti države v tem obdobju, neuresničevanja projektov, slabe porabe denarja na področju prometne infrastrukture in katastrofalne miselnosti, ki je vladala predvsem v zvezi z železniško infrastrukturo, prav tako tudi tovornega pristaniškega tranzita mimo Kopra. Koper bi danes lahko bil še bistveno bolj utrjena jadranska luka, če bi se pravočasno pristopilo k projektu drugega železniškega tira in če bi se tudi ne tako slabo ne pogajalo z Republiko Hrvaško o vprašanju morske meje. Povsem jasno je, da je Hrvaška spretno, tudi morda pod mizo skupaj z ljubljanskimi interesi glede Trsta, zavirala in na račun Luke Koper tudi delovala proti temu, da bi se ta zadeva v takratnem času rešila. Pravzaprav smo bili v času prejšnjega mandata na nek način priča temu, da so Hrvatje prelisičili Slovenijo in da je Slovenija dajala nekatere koncesije na kopnem, na morju pa je sporazum Račan-Drnovšek na koncu padel v vodo. In jaz moram ugotavljati, da je prometna resolucija, ki jo nekateri napadajo danes, češ da je slaba, da je ne vem kaj, seminarska naloga, izrazito potreben dokument, da se na tem področju začne stvari premikati v pozitivno smer. Jaz gledam vso to dezorientacijo, ki prihaja iz te manjkajoče stranke in moram reči, da ne razumem. Ko smo sprejemali poroštvo za kredite za izgradnjo prometne infrastrukture in je kljub temu, da so v tistem poroštvu, v tistih projektih nekateri ključni projekti severovzhodne Slovenije iz okolice Maribora, je bil najbolj goreč nasprotnik teh projektov poslanec iz Maribora, Milan Petek. Jaz takšnega odzivanja poslancev ne razumem. In na podlagi takšne politike pravzaprav bi Slovenija obtičala nekje v prejšnjem času; sreča, da se je takšna politika končala, in smo danes na dobri poti, da tudi s pomočjo te resolucije, ki jo je možno izboljšati, ki je osnovni dokument, ki je začetni dokument, začnemo delati hitrejše korake naprej. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Testen. Izvolite.
Hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, gospod predsednik, minister, poslanke in poslanci! Naj najprej povem, da bom podprl resolucijo, bom podprl pa tudi amandma, ki vključuje četrto razvojno os. Če vam za ponazoritev povem, da je iz Tolmina do Ljubljane 100 km, da se je treba s kakšnim prekrškom vmes voziti dve uri, potem mislim, da je dovolj jasno povedano, kakšne pogoje prevoza imamo. Kadarkoli je bil v zgornjem Posočju ali na idrijskem in cerkljanskem katerikoli minister, tudi zdaj pred 14-imi dnevi, ko nas je obiskala vlada, smo se velik del, 50 ali tudi več procentov časa pogovarjali izključno o cestah; ceste, ceste in zopet ceste. To so naš glavni problem, zato mislim, da je nujno, da gre tudi ta del v resolucijo in ne samo v resolucijo, da se tudi čim prej predvidi rok za izvedbo. Kadar se pogovarjamo o zgornjem Posočju, govorimo, da je njegova edina prava gospodarska možnost turizem. Kako bomo razvijali turizem brez prometnih povezav, brez cest in brez ostale prometne infrastrukture. Jaz si tega ne predstavljam. Druga stvar, o kateri bi rad nekaj rekel. V tej resoluciji piše, da ima Slovenija določene prednosti, za katere pa je nujno, da jih čim prej udejanji, če hoče, da bodo dale tudi ustrezne rezultate. To je na področju prometa povezano z velikimi sredstvi in jaz se sprašujem, tukaj je sicer omenjen privaten kapital, javno in zasebno partnerstvo, ampak jaz se sprašujem, na katerem prometnem področju bo Slovenija to partnerstvo lahko udejanjila. Mislim, da najlepšo priložnost smo zamudili pri avtocestah. Mislim, da so tudi nekatere na področju pomorskega prometa pa mogoče še kje drugje, ampak mislim, da glavne priložnosti so nam ušle. Bi se ustavil še pri eni zadevi, ki jo je že precej omenjala gospa Pečanova - javni prevoz. Poglejte, pred kratkim smo imeli v Baški grapi podor, ko je cesto zaprlo, se je usula hribina na državno cesto. Če bi imeli javni prevoz organiziran, kot bi bilo potrebno, imamo po Baški grapi vlak in če bi od postaje na Mostu na Soči bil promet vsaj približno ustrezno organiziran, bi ne bilo prevelikih problemov. Problemi so zaradi tega, ker smo popolnoma neorganizirani. Cestni prevozniki zapostavljajo, jaz bi celo lahko rekel, da včasih tudi namenoma gredo mimo železniških postaj, da usmerjajo potnike na svoj mlin. To se dogaja, to se v našem primeru dogaja. Poleg tega pa ima to za posledico, da je javni prevoz zelo drag. Veste, mene zadnje čase ustavljajo tudi starejši ljudje, pa včasih vprašam, zakaj ne gredo z avtobusom, pa pravijo, da je predrago. In to je danes velik problem. Javni prevoz se bo moral poceniti, da bomo dosegli to, da se bo več ljudi vozilo z javnim prevozom. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Miro Petek. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Žal tukaj ni kolegov iz LDS-a. Mislim, da imajo tudi nekaj malega slabe vesti glede na to, kakšna je njihova dediščina na področju prometa in prometne infrastrukture. Vsaj za Koroško velja, da niti upadi Turkov niti 50 let komunizma ni Koroški prizadejalo toliko škode kot 12-letna vladavina LDS-a s svojimi sateliti. In Koroško je prejšnja oblast na področju prometa pustila v nekem predmodernem času. Prometna struktura pa vemo, da je osnova za gospodarski razvoj, kjer pa danes Koroška in mnoge druge regije, ki nimajo avtocest, zelo zaostaja. In Koroška je danes v položaju, ko jo z Ljubljano, ko jo z osrednjo Slovenijo povezujejo le še potni listi in davčne obveznosti. Na vso srečo je prišlo do spremembe oblasti in šele ta vlada je začela resno razmišljati o odpiranju Koroške, to je o gradnji, o projektu tretje razvojne osi, ki pa ni samo cesta, ki je nekaj več. V prejšnjem sistemu smo bili priča ignoranci prometnega položaja koroške regije in prejšnja oblast je ukinila celo železniško povezavo od Velenja do Slovenj Gradca oziroma naprej do Otiškega vrha. To ignoranco komunistične oblasti pa je LDS še nadgradil. Bili smo priča nekakšnemu dialektičnemu preskoku od ignorance v aroganco. Sedanji razvoj državne cestne infrastrukture v Sloveniji je omogočil le razvoj regij ob avtocestnem križu, ostala območja pa so nazadovala, kar se kaže v mnogih kazalcih družbenega in gospodarskega razvoja v Republiki Sloveniji. Z gradnjo avtocest je za mnoge regije šlo le še na slabše, kajti zaradi vlaganja v avtocestni program je bil zanemarjen program razvoja ostalih državnih cest. V resoluciji tako lepo piše, da je kar 42% omrežja državnih cest, to je glavnih in regionalnih, v slabem oziroma zelo slabem stanju in ta območja, kamor seveda sodi tudi Koroška, zaradi slabe dostopnosti, zaradi višjih transportnih stroškov ostajajo nezanimiva in nekonkurenčna. Ljudje se iz teh okolij selijo in v ta okolja se ne seli sodobna industrija, ker si boljše lokacije lahko poišče bliže letališč, bližje ostalih ugodnih prometnih komunikacij. Mislim, da resolucija o prometni politiki pravilno ugotavlja, da so zato, da bodo ljudje več uporabljali javna prevozna sredstva, potrebne ustrezne cene, hitrost, udobnost in frekvence. Sam bi dodal, da morajo k temu biti prilagojeni tudi vozni redi. Na železniški koroški progi od Maribora do Prevalj že dve desetletji vozijo vlaki ob takem voznem času, ob takem voznem redu, da ni primeren niti za dijake niti za delavce, in ob vsakih spremembah voznega reda smo priča ukinjanju posameznih vlakov in tako smo priča ukinjanju vlakov vse do tiste točke, ko lahko pride tudi do ukinitve te železniške povezave. Podobni zadevi smo že bili priča v primeru železnice od Velenja do Slovenj Gradca. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mikolič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lepo pozdravljeni! Tudi sam smatram, da je predlagana resolucija dobra osnova za tako imenovano, če lahko rečem pod narekovaji, izvedbeno prometno politiko. Ali je ta dokument presplošen oziroma preveč načelen, kot so zatrjevali nekateri, ki so sejo zapustili, bi samo dodal, če bi v tem dokumentu šli preveč v detajle, potem prav gotovo ta dokument ne bi imel naziva resolucija, ampak kvečjemu kakšen nacionalni program, kakšen izvedben akt ali izvedben dokument ali pa nabor projektov. Je pa prav gotovo predlagana resolucija dobra osnova za delo ministrstva za promet za naprej. Pravzaprav ni samo dobra osnova, ampak je tudi zaveza ministrstvu za promet, priprava tako imenovanih izvedbenih projektov. Bi se pa tudi sam na kratko dotaknil vsaj za mene oziroma za območje, s katerega prihajam, najbolj problematične teme, ki je omenjena tudi v resoluciji, to so tako imenovani problemi cestnih povezav v Sloveniji, in mislim, da je v analizi to tudi dokaj dobro predstavljeno. Veste, jaz vsak tak dokument in tudi tega, ki je resolucija, gledam nekako skozi prizmo zakona o skladnem regionalnem razvoju. V enem od poglavij te resolucije se uvodni stavek začne nekako tako, "da je promet oziroma primerna prometna povezava osnova za gospodarski razvoj". Glede na situacijo, ki jo imamo danes, lahko ugotavljamo, da je ta gospodarski razvoj v razcvetu ob že zgrajenih avtocestah, ob tako imenovanem avtocestnem križu. No, zanimivo je bilo pred nekaj meseci pogledati podatke, ki jih je vlada posredovala v Bruselj, glede razvojnega stanja oziroma nerazvitosti posameznih statističnih regij, se pravi, stanja na področju dvanajstih uradnih statističnih regij v Sloveniji. Lahko ugotovimo, da so nekatere statistične regije kar precej napredovale ravno zaradi enormnega razvoja v samih regijskih središčih. Pri tem bi rad poudaril, da bomo lahko dosegli razvoj v posameznih regijah ravno izven središč na osnovi tega, če bomo tudi ostale kraje ustrezno prometno povezali; govorim predvsem o tako imenovanih cestnih povezavah. S temi problemi se srečujemo na območju Obsotelja in Kozjanskega in če na tem področju ne bo narejenih vidnih korakov naprej v reševanje problema prometnih povezav, potem bodo kljub temu, da je Savinjska regija napredovala za tri mesta glede razvitosti, določena območja v tako imenovani ekspanziji v smislu razvoja samo še nazadovala. Zato nekako pričakujem, kar pravzaprav tudi smatram, kot sem uvodoma omenil, da je to tako imenovan drugi korak, da so to nacionalni programi, da so to izvedbeni projekti, da bo tudi naše območje v to vključeno.
Hvala. Besedo ima gospod Kangler.
Hvala za besedo. Prav z velikim zanimanjem sem poslušal poslanske kolege, ki so spregovorili o prometni resoluciji. Zanimivo je, da smo več ali manj večino časa razprav namenili samo cestam. Mislim, da so v prometni resoluciji, katero danes sprejemamo, tudi drugi segmenti in prevozna sredstva, in kot takšna zapisani v resoluciji, da niso samo ceste. Res je, da je cesta ena izmed najpomembnejših poti, ki pelje človeka v svet ali iz kraja v kraj. Po drugi strani pa mislim, da ne smemo zanemarjati drugih segmentov, letalskega prometa v Republiki Sloveniji, ne smemo zanemarjati vodnih poti in plovnih rek in plovnih poti na morju, ne smemo zanemarjati zelo pomembnega segmenta slovenskih železnic, železniške infrastrukture in poti. Konec koncev bi želel poudariti, da bi bil tudi že čas, da ne samo lokalna skupnost, tako imenovano glavno mesto Ljubljana, pristopi k projektu, ampak to mora biti tudi projekt vlade, da pričnemo razmišljati o tako imenovanih tramvajih ali o nekaterih drugih lokalnih prevozih v večjih centrih, kot je mesto Ljubljana ali mesto Maribor. Glede na financiranje, ki ga poznam, mestnih občin so finančni zalogaji takšni, da ne premorejo takšnih projektov, kot bi dejali projekt tramvaja v Ljubljani in podobno. Tu mora biti interes države, da zaradi prometne infrastrukture tudi pristopi k tem problemom. In ko govorimo danes o cestah me je zbodlo nekaj besed enega izmed nastopajočih, ki je očital glede gradnje cest, porabe denarja in podobnih stvari prejšnji vladi. Z vso odgovornostjo, resnostjo moram tu poudariti, da sem zelo vesel, da je Slovenska ljudska stranka v prejšnjem mandatu in predprejšnjem vodila ta resor, da smo imeli dva ministra in da tudi sedanji minister, ki sedi danes med nami, gospod mag. Božič, prihaja iz Darsa, ne bi se želel spuščati neposredno v posamezne projekte ali investicije. Na splošno pa lahko ugotovimo in tudi poudarim osebno, da so gradnje avtocestnega programa sledile nacionalnemu projektu, nacionalnemu programu in interesu in da se vidi, da smo tudi v stranki Slovenske ljudske stranke resno prispeli k temu projektu ne samo v tem mandatu, ne samo v tej vladi, ampak že v prejšnji in predprejšnji vladi. Zato moram pač replicirati vsem tistim, ki kako drugače ali z drugačnimi očmi gledajo na gradnjo avtocestnega programa in podobno. Če sem že pri cestah, moram poudariti in tudi sam še enkrat tu javno pozivam vse poslance in poslanske kolege ne glede na koalicijo ali opozicijo, ki so člani odbora za promet, da drugače pristopijo k reševanju in sanaciji državnih cest, predvsem regionalnih cest zaradi pozebe, neurja in elementarne nesreče, ki jo tako lahko imenujemo v zimskem obdobju. Kot je eden izmed predhodnih sogovornikov dejal, ki prihaja iz Koroške, da v resoluciji piše, da pri izgradnji državnih cest je infrastruktura nekoliko zaostala in da bo potrebno na tem področju kar veliko postoriti. Res je, državne ceste, predvsem regionalne ceste so v zelo slabem stanju in tudi namenjena proračunska sredstva, ki so bila v tem proračunskem letu, so več ali manj porabljena za redno vzdrževanje in sanacijo pred zimo, zato upam, da bo vlada in tudi ministrstvo v najkrajšem času proučilo vse možnosti za odpravo tistih poškodb na državnih cestah, da bodo lahko tiste investicije, ki se peljejo na državnem nivoju, na državnih cestah, izpeljane in da se ta denar ne bo porabil za redno vzdrževanje. Ob gradnji avtocestnega programa je potrebno graditi tudi regionalne državne ceste. Veliko smo danes govorili tudi o železnicah, veliko smo slišali. Eden iz Slovenske nacionalne stranke je tudi omenil agencijo za železniški promet letališča Maribor. Vzrok, da so se odločili za obstrukcijo, prav gotovo ne sme biti takšen dokument, ki ga imamo danes. Jaz mislim, da je k takšnemu dokumentu potrebno pristopiti produktivno, dati pripombe, in sam kot predsednik odbora za promet moram na tem mestu zatrditi, da sem ne samo odbor za promet, tudi javno predstavitev in vsa stališča, ki so bila tako s strani zainteresirane javnosti kot civilnih družb, upošteval pri obravnavi tega dokumenta in ga tisti programi in tisti amandmaji, ki so prišli s civilnega odbora in druge zainteresirane javnosti, več ali manj tudi v amandmajih, ki so pripravljeni, tudi upoštevajo. Res pa je, da ne gre za dokument, v katerega bi zapisali vsako lokalno, krajevno ali drugo cesto. Gre za splošni dokument, v katerem so zapisane in zarisane smernice razvoja prometne infrastrukture na vseh segmentih, na področju cest, železnic, žičnic, letalskega prometa. Letalski promet in železnice morata biti prioriteta v naslednjem obdobju tudi v tej vladi in z niti najmanjšim občutkom zaskrbljenosti se ne bojim, da bi ta vlada pripeljala v državni zbor zakon, ki bi ponovno združeval tako upravljavske pravice kot operaterje, kar se tiče železnic. Po mojem mnenju so nekateri tuji predstavniki in direktive jasno zapisane, da mora biti državna infrastruktura ločena od operaterja in uporabnina se mora pobirati v skladu z vsemi predpisi in tudi mednarodnimi akti. Zavedati se moramo, da smo člani Evropske unije, moramo tudi spoštovati direktive. Zato se ne bojim, da bi upravljavske pravice, ki jih trenutno ima agencija za železniški promet Republike Slovenije, ki ima sedež v Mariboru, te pravice izgubila. Ta vlada je sestavljena iz takšnih političnih strank, ki so v predvolilnih shodih in tudi v koalicijski pogodbi zapisale, da smo za decentralizacijo pa necentralizacijo tudi te veje oblasti, kot jo smem tako imenovati, in tudi teh projektov. Letališča so bila omenjena. Tukaj moram reči, da sem zelo razočaran glede letališča v naši regiji, mariborskega letališča. Po mojem prepričanju in sam kot poslanec in kot predsednik odbora za promet skupaj z ostalimi poslanskimi kolegi iz ostalih strank smo naredili popolnoma vse, da smo se kot parlamentarci seznanili z problemi in težavami na mariborskem letališču. Zato smo tudi imeli terensko sejo neposredno na letališču. Vendar trend letališč v Evropi je takšen, da v letu 2000 statistično podatki kažejo, da se je promet in gospodarska rast in rast na letališčih v Evropi povečala za 10%. Zanimivo je, da od evropskega povprečja odstopa ljubljansko letališče. Ljubljansko letališče je v letu 2005 povečalo rast za 20%, kar je dober podatek, in gre vsa pohvala tako letališču kot vsemi službam, ki kakorkoli so k temu projektu pristopili. Letališče Maribor ni povečalo prometa, ravno nasprotno. Na letališču Maribor se ne odvija popolnoma nič. Država ali vlada ali ministrstvo je v nekaterih segmentih poskrbelo za nekatere državne investicije, za posodobitev opreme, ki spada v državno infrastrukturo in v last države. Osebno se zavedam, da je razvoj mariborskega letališča tako pomembnega pomena v naši regiji, da na tem mestu tudi vljudno prosim ministra in celotno vlado, da naredijo popolnoma vse, da sprostijo in omogočijo, da se medsebojna razmerja, na eni strani med vlado in ministrstvom ter na drugi strani upravo letališča Maribor, čim prej uredijo, in da prične letališče normalno poslovati in da se prične odvijati tako gospodarski, tovorni kot potniški promet na tem letališču. To je zelo pomembno za gospodarski razvoj, ne samo mariborske regije, ampak celotne severovzhodne Slovenije, Štajerske, Prekmurja in Koroške. Zakaj govorim na tem mestu in zakaj sem posebej poudaril mariborsko letališče? Moram posebej poudariti, da gre za pomemben projekt, ki se odvija v občini Hoče, ki ga pelje tudi župan Obreht z nekaterimi drugimi, tako imenovan kopenski logistični center. Tu ne gre za kopenski logistični center občine Hoče ali mariborske regije, temveč gre za kopenski logistični center Republike Slovenije, ki pač leži na območju občine Hoče. Gre za tako pomemben center, saj je v neposredni bližini 300 hektarjev zemljišč, tako železnica, avtocesta kot tudi samo letališče, in glede na dograditev avtocestnega programa je Luka Koper oddaljena samo dve uri vožnje s težkimi kamioni od mariborskega letališča do luke. Posebej bi rad izpostavil, da je treba poudariti in izpeljati tudi nekatere podzakonske akte, ki so na področju letalstva nujno potrebni za razvoj te veje infrastrukture. Tu moram poudariti, da smo v lanskem letu ugotovili, da na področju letalskega prometa manjka prek 40 podzakonskih aktov. Po informacijah, ki jih imam, in po zagotovilu ministrstva za promet je bilo sprejetih že več kot polovica podzakonskih aktov. Zato tudi pričakujem, da se bo v skladu s to sprejeto resolucijo vzporedno peljal tudi projekt in program ter zadane naloge na ministrstvu za promet, da se podzakonski akti na področju letalstva čim prej sprejmejo in na ta način omogočijo razvoj letališke infrastrukture. Pri letališki infrastrukturi pričakujem, da bo pri planiranju proračunskih sredstev vlada v naslednjem proračunskem obdobju nekoliko več namenila državnih sredstev za investicije tako na brniškem, mariborskem kot tudi portoroškem letališču. Ne smemo zanemariti, da imamo za razvoj turizma in gospodarstva v Mariboru tri pomembna letališča. Za razvoj slovenskega turizma pa je pomembno predvsem portoroško letališče, kjer zaenkrat še ne morejo pristajati 50-sedežna letala, tako imenovana reaktivna. To je predvsem pomembno za tako imenovane "letalske kongrese", kjer se potniki ali udeleženci, ki prihajajo na te kongrese, poslužujejo letal in pripeljejo neposredno na kongres s potniškim letalom. Kot enega izmed segmentov resolucije je treba poudariti tudi pomembno potno sredstvo, ki služi predvsem turizmu, to so žičnice - žičnice na smučiščih ali gondole, ki prevažajo turiste iz doline na vrh pobočja ali obratno. Na tem področju pričakujem, da bo ministrstvo za promet preverilo vse zakonske akte, ki urejajo uporabo, uporabo žičnic v Republiki Sloveniji. V preteklosti je bilo kar nekaj težav glede nabave opreme ali uvoza opreme iz nekaterih sosednjih držav, predvsem podzakonski akti so preveč onemogočali uporabo takšnih ali drugačnih naprav, da bi lahko sprostili uvoz takšne opreme, ki zadostuje vsem potrebam v Republiki Sloveniji, predvsem mora ustrezati nekaterim mednarodnim standardom, kar se tiče varnosti prometa, potnikov na tako imenovanih žičnicah. Vodne poti in predvsem plovbe, ne smemo zanemarjati, da imamo tudi v Republiki Sloveniji plovne reke, kjer se smejo uporabljati za plovbo predvsem v smislu uporabe plovne reke v razvoju turizma. Za enkrat mislim, da je najbolj pomembno, da se posebej pozornost posveti tako na eni strani povezavi, kot jo tudi nakazuje sama resolucija in ta dokument državnim cestam, avtocestnemu programu, železnicam, s povezavo Luko Koper, ki nima pomena samo za regijo, za Primorsko, ampak za celotno slovensko gospodarstvo ali srednjo Evropo. In če že posebej poudarim, glede na to, da smo dobili tudi na mizo amandma gospoda Vebra in ko sem ga temeljito prečital, moram reči, da je amandma primeren, da ga smemo podpreti, da damo možnost in priložnost, da se v takšen dokument, kot je resolucija o prometni politiki, tudi zapiše o možnosti drugih osi, predvsem tretje osi in drugih, kjer lahko vlada pripravlja tako razvojne akte in projekte, da se s tremi osmi, s trejo in drugimi osmi tudi nadaljuje. Tretja razvojna os gre od Koroške čez Slovenijo proti jugu, proti Hrvaški in je zelo pomembna, da se ti kraki, ki se vežejo tako na avtocestni program kot tudi na državne in druge ceste, na železnice in tudi letališča, da se povežejo in se s tem tudi sprosti gospodarski, turistični in drug razvoj. To je lahko dobra popotnica in perspektiva za slovensko gospodarstvo Republike Slovenije.
Hvala. Besedo ima gospod Veber. Izvolite.
Hvala za besedo. Pri resoluciji o prometni politiki smo resnično smatrali, da želimo konstruktivno sodelovati pri njeni pripravi in tudi sprejemanju v državnem zboru. Seveda se vsebine spreminjajo od vlade do vlade in tudi sami bi si želeli, da bi se pravzaprav nadaljevala pot že sprejete resolucije na prejšnji vladi. Vendar pot je pač takšna, da je težko uveljavljati nekaj, kar se aktualna vlada ne odloči, zato smo pristopili k temu, da raje poskušamo oblikovati in sodelovati pri pripravi nove aktualne prometne politike. Seveda je prometna politika izjemnega pomena, tako kot smo danes že velikokrat povedali, tako za razvoj Slovenije kot take in naš cilj je resnično, da si poskušamo začrtati izziv, s katerim umestimo Slovenijo med tiste države, ki želi ostati prometno vozlišče, središče, ki seveda omogoča potem tako razvoj gospodarstva kot tudi družbe kot take. In Slovenija tak položaj ima. Zavedati se moramo, da je prednost Slovenije tudi v tem, da je prišla prej v krog Evropske unije kot nekatere države, po katerih bi ravno tako lahko potekali pomembni evropski koridorji. In to je tista prednost, ki jo seveda želimo še posebej izpostaviti in poudariti v resoluciji o prometni politiki. Več pa seveda o tem še v posameznih amandmajih.
Hvala. In še gospod minister, želite razpravljati? Izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! V okviru te splošne razprave ste posamezniki izrazili zadovoljstvo, da bo Republika Slovenija sprejela resolucijo o prometni politiki, ki predstavlja dejansko krovni dokument na področju prometa in odgovarja na zahteve modernizacije, liberalizacije in integracije obstoječih transportnih sistemov v delujočo celoto. Izražena pa so bila tudi kritična mnenja in stališča o predloženem dokumentu. Resoluciji o prometni politiki se očita, da v njej ni navedenih oprijemljivih ukrepov za pripravo izvedbenih dokumentov na posameznih področjih prometa, da v njej ni navedenih konkretnih nalog z določenimi roki in predvidenimi viri zanje. Menite tudi, da prometna politika v nezadostni meri obravnava tudi predvsem železniško infrastrukturo in razvoj državne cestne infrastrukture, še posebej pa glede na navezave posameznih področij in avtocestno omrežje. Sam lahko ocenjujem nasprotno, Slovenija se kot država zaveda pomena makroekonomskih učinkov delovanja transportnih sistemov in kakovosti storitev v potniškem in tovornem prometu, zato tudi predlagatelji resolucije menimo, da je potrebno posamezne vrste prometa integrirati, jih povezati, zagotoviti pomembnejšo vlogo železniškega prometa in modernizacijo in dograditev železniške infrastrukture, na področju cestnega prometa pa zagotoviti uravnotežena razmerja med uporabniki, urediti enotni sistem pobiranja cestnin v prostem prometnem toku in posodobiti in dograditi državno cestno omrežje. Ob tem tudi podpiramo predlagana amandmaja. Kot pa sem tudi že nekajkrat poudaril, je resolucija o prometni politiki krovni dokument. S sprejetjem te prometne politike bo možno tudi vse izvedbene dokumente preverjati, ali sledijo zastavljenim smernicam, ki so v njej navedene. In to mislim, da je najpomembnejša novost in vrednost tega dokumenta. Z njim bomo zagotovili, da se bo področje prometa razvijalo v smeri zastavljenih ciljev in ukrepov ter se ne bo več prepuščalo interesom dnevne politike. Mogoče še v zaključku te moje razprave lahko z zadovoljstvom ugotavljam, da ostaja v tem državnem zboru resnična volja, da se resolucija o prometni politiki Republike Slovenije, ki predstavlja krovni dokument na področju prometne politike, čim prej sprejme in tega sem izjemno vesel. Hvala lepa.
Hvala. S tem zaključujem splošno razpravo in prehajamo na razpravo o poglavjih in vloženih amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 26. aprila 2006. V razpravo dajem podpoglavje 1.1. Izzivi časa in amandma poslanske skupine Socialnih demokratov. Kdo želi besedo, seveda, izmed poslancev, katerih poslanske skupine še razpolagajo s časom? Gospod Veber, izvolite.
Kratka utemeljitev k temu. Resnično je naš cilj, da Slovenija postane pomembno logistično središče. In ta amandma omogoča, je konkreten izziv. Nekaj več o posameznih poteh pa pri naslednjem amandmaju, ki ga bomo ravno tako dobili popravljenega še na klop in je usklajen z vsemi zainteresiranimi.
Hvala. Gospod Koren.
Predlog za dopolnitev poglavja Izzivi časa je zelo zanimiv. Se mi pa postavlja nekaj pomislekov pri tem poglavju. Da Slovenija res postane eno tako evropsko logistično in distribucijsko središče, se bojim, da bi prineslo tudi vrsto negativnih posledic, ki se mi pa zdijo kar precej vprašljive. Prva stvar, ki se mi zdi pri takem centru pomembna, je to, da to pomeni prav gotovo zelo zelo veliko povečanje prometa. In glede na trenutno stanje naših cest, ko je bilo govora o tem, kakšne imamo železnice, in da večina tovornega prometa poteka po cestah in da še ni kakšnih izgledov za izboljšanje, bi to pomenilo prav gotovo negativno posledico. Druga stvar je pa tudi to, da je to lahko neke vrste zaradi določenih vsebin, ki bi jih tako središče imelo, tudi ekološko spornih stvari, ki je prav gotovo tudi zelo zelo vprašljivo. Vemo, kako je bilo pri Luki Koper z odpadnim železom, radioaktivnimi odpadki in tako naprej, zato bi bilo za razmisliti ob tem predlogu malo bolj globoko. Hvala lepa.
Želi še kdo o tem amandmaju razpravljati? Gospod Horvat, izvolite.
Hvala za besedo. Bom zelo kratek. Mislim, da je prav nasprotno. Promet namreč po možnosti ubira najkrajše poti in najslabše je, če imamo situacijo tako, kot jo imamo sedaj, ko imamo ta strahotno naraščajoč tovorni promet in na njega nismo bili pripravljeni. Boljše se je zavestno pripraviti, z vsemi varovalkami, z infrastrukturnimi objekti in vsemi ukrepi za ekološko zaščito pred neprijetnimi učinki. Hvala.
Hvala. Zaključujem razpravo in prehajamo na razpravo o podpoglavju 2.1 - Rezultati analize in o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov. Pri tem vas opozarjam, da se ravnokar razmnožuje popravek tega amandmaja. Če dovolite, bom popravek, preden ga dobite na klop, prebral. Takole se glasi amandma: "Poleg že sprejete resolucije o nacionalnem programu izgradnje avtocest še razvoj tretje osi, tretje A, tretje B in četrte prometne osi, ki bodo povezovale regije v Sloveniji, Avstriji, Italiji, na Hrvaškem, in ki bodo omogočile navezavo cestnega prometa teh regij na glavne prometne evropske smeri." Ali zahtevate, da počakamo, da pride amandma na mizo? Ta je nekoliko popravljen, nekaj besed je novih. Mislim, da lahko damo vseeno v razpravo. Gospod Veber, izvolite.
Mogoče tudi zaradi tega, ker poznam vsebino tega amandmaja, vendar lahko povem, da je nastajala v širokem krogu kolegov in kolegic in tudi v sodelovanju predstavnikov vlade oziroma ministrstva, tako da ta popravek je res tisti, ki naj bi odražal pravilno umestitev v sam tekst in ne nazadnje dosegel tisti cilj, ki nam je, mislim, da vsem zelo skupen, da omogočimo čim bolj enakomeren razvoj prometa po vsej državi in s tem tudi preprečimo pravzaprav prevelike koncentracije prometa na posameznih področij in s tem povzročamo lahko tudi ekološko problematično stanje. Če pa je to enakomerno razdeljeno, so izpolnjeni vsi pogoji za to, da lahko sprejemamo bistveno večje količine prometa pod bistveno sprejemljivejšimi pogoji, ki jih lahko umeščamo v prostor v teh regijah, kot je tudi predvideno v amandmaju. Gre za tretjo razvojno os od Koroške do Dolenjske, tretjo A razvojno os, ki obravnava območje Kočevske, ter tretja B, ki govori o Kozjanskem, ter četrta, ki govori o idrijsko-cerkljanskem območju oziroma primorskem in gorenjskem delu. Skratka, pomemben vsebinski amandma, ki resnično omogoča aktivnejšo prometno politiko tudi v tem prostoru in ne samo po glavnih prometnih poteh. Hvala.
Hvala. Gospod Janc, sicer ni veliko časa. Izvolite.
Hvala lepa. Osebno in tudi v poslanski skupini smatramo, da je ta popravek umesten in smiseln. Če govorimo o uravnoteženem razvoju Slovenije, in to želimo v tej vladi in tem parlamentu, potem je ta amandma treba podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 17.50, deset minut pred šesto. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 17.50 uri.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Nadaljujemo sejo. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda - obravnava predloga za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa matičnega delovnega telesa, ki se glasi: Predlog za sprejem avtentične razlage 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini se ne sprejme. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti nihče. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlagani sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda - prva obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o volitvah v državni zbor, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo. Pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo skladno z določbo četrtega odstavka 80. člena ustave Republike Slovenije predlagani sklep sprejet, če bosta zanj glasovali dve tretjini vseh poslancev, to je 60 ali več poslancev. Gospod Tanko, izvolite.
Spoštovani! Predlagam, da pred glasovanjem daste deset minut odmora.
Obrazložitve glasu potekajo. Pred glasovanjem bom dal zahtevani odmor desetih minut. Želi kdo obrazložiti glas? [[Ne.]] Odrejam desetminutni odmor za posvet v poslanski skupini. Sejo bomo nadaljevali ob 18.03 uri.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prosim, da zasedete mesta! Želi predlagatelj pavze obrazložitev? [[Ne.]] Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 60, proti 1. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet, zato bo zakon dodeljen v obravnavo matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je z obravnavo predloga resolucije o prometni politiki Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih k predlogu resolucije. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k podpoglavju 1.1 - Izzivi časa. Glasujemo. Glasovanje o amandmaju teče. To bo pa nekaj narobe. Oprostite. Bila je napaka, ker je bilo nastavljeno na dvotretjinsko večino. Se opravičujem. Še enkrat prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k podpoglavju 1.1 - Izzivi časa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 43, proti 7. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je predlog sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Socialnih demokratov k podpoglavju 2.1 - Rezultati analize. Gospa Potrata, izvolite, obrazložitev glasu.
Hvala. Ne bi se oglašala, če ne bi poslanski skupini zmanjkalo časa, pa bi vendarle želela izreči svojo podporo temu amandmaju, ker tudi v pozitivnem mnenju vlade vidim, da vztraja pri tisti trditvi, ki mi jo je minister zapisal v odgovoru na poslansko vprašanje, da je 3.b prometna os za razvoj tega dela Slovenije od Šentjurja proti Dobovcu bistvenega pomena in da je mogoče pritrditi tudi tistim tezam, ki govore o tem, da vidimo v turizmu posebno razvojno priložnost za Slovenijo. Delež dohodka, ki ga Rogaška Slatina in drugi del zdraviliškega turizma na Kozjanskem ustvarja, je tako zelo pomemben, da bi se z izboljšano infrastrukturo tudi delež gostov, ki prihajajo v ta del Slovenije, zadržal in še povečal. S tem se izpolnjujejo, kot rečeno, obljube in napovedujejo boljše razvojne možnosti za del, ki v razvojnem pogledu zadnje časa doživlja sicer udarec za udarcem, mislim na steklarno Rogaško Slatino, katere dosežki so bili znani, pa vemo v kakšni situaciji so, pa še marsikaj drugega, kar se ne da doseči. Upajmo, da bo vsaj infrastruktura izboljšala ne preveč obetavno sliko. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? Glasujemo. Navzočih je 51 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 1. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti eden.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o resoluciji o prometni politiki Republike Slovenije v celoti. Ob tem vas obveščam, da me vlada oziroma zakonodajno-pravna služba nista obvestili, da bi bila resolucija neusklajena. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je resolucija v celoti sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 20. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SODELOVANJU PRI CIVILNEM, GLOBALNEM, SATELITSKEM, NAVIGACIJSKEM SISTEMU GNSS MED EVROPSKO SKUPNOSTJO IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI TER DRŽAVO IZRAEL. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. (Za je glasovalo 51.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI GARANCIJSKE POGODBE MED REPUBLIKO SLOVENIJO IN EVROPSKO INVESTICIJSKO BANKO, PROJEKT AVTOCEST VII - SLOVENIJA. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SODELOVANJU PRI CIVILNEM GLOBALNEM SATELITSKEM NAVIGACIJSKEM SISTEMU GNSS MED EVROPSKO SKUPNOSTJO IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI TER UKRAJINO. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, razprave o členih in amandmajih ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na POTRDITEV URADNIH PREČIŠČENIH BESEDIL ZAKONOV. Uradna prečiščena besedila je pripravila zakonodajno-pravna služba zbora in jih zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o kontroli cen. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o državnem tožilstvu. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o industrijski lastnini. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o azilu. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti 2. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o kmetijstvu. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o varstvu pred naravnimi in drugimi nesrečami. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o trgu vrednostnih papirjev. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti nihče. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o tajnih podatkih. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o dostopu do informacij javnega značaja. Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na nadaljevanje 3. točke dnevnega reda - to je na tretjo obravnavo predloga zakona o množičnem vrednotenju nepremičnin. Državni zbor je v petek 21. aprila 2006 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti amandmaji, v skladu s 139. členom poslovnika prehajamo na odločanje o zakonu. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista opozorili, da bi bil zakon zaradi na matičnem delovnem telesu sprejetih amandmajev neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 48, proti 10. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 16. sejo državnega zbora Republike Slovenije in vam želim še naprej prijeten dan.