Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 5. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Marjana Kotnik Poropat, mag. Alenka Bratušek, gospa Suzana Lep Šimenko do 14. ure, mag. Tanja Cink, gospa Klavdija Markež, gospod Marijan Pojbič, dr. Vinko Gorenak, mag. Anže Logar, gospod Jožef Horvat med 10. in 14. uro, mag. Branko Grims in gospod Jože Tanko. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 3., 4. IN 5. TOČKO DNEVNEGA REDA. Po dogovoru na 19. seji Kolegija predsednika Državnega zbora bomo v okviru 3., 4. in 5. točke dnevnega reda opravili skupne uvodne predstavitve o PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O SPODBUJANJU RAZVOJA TURIZMA, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU, PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBI ZAKONA O SPODBUJANJU TUJIH NEPOSREDNIH INVESTICIJ IN INTERNACIONALIZACIJE PODJETIJ, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU; in PREDLOGU ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O PODPORNEM OKOLJU ZA PODJETNIŠTVO, PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predloge zakonov je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina štirih poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Janijem Möderndorferjem. Za dopolnilno obrazložitev predlogov zakonov dajem besedo predstavniku predlagatelja gospodu Janiju Möderndorferju.
Dober dan, nekaterim dobro jutro, pa vendar vseeno lep dan! Danes bomo obravnavali zelo pomemben zakon, ki v resnici predstavlja en majhen korak za slovenski turizem, predvsem naprej; glede na to, da smo v preteklosti šli bolj nazaj s to odločitvijo. Pomembno je tudi zato, kajti danes, ko bomo govorili o samem področju turizma, se je treba zavedati, tukaj bi rad posebej poudaril, da je res samo en drobec, upam pa, da svetel začetek; predvsem zato, kajti na ta način bomo lahko marsikatero stvar olajšali, predvsem z vidika prepoznavnosti v prvi vrsti same države ter tudi tistega dela področja, s katerim pravzaprav turizem največ trži, pričakuje in tudi ustvarja. Zakaj takšna odločitev, zakaj je prišlo do poslanskega zakona, kajti po vseh normalnih pogojih bi pravzaprav pričakovali takšno dejanje od same vlade? In istočasno, zakaj prav zdaj in ne zakaj kdaj prej? Treba je vedeti, da s takšno odločitvijo se je že v prejšnjem mandatu v resnici pripravljala odločitev, da se povrne nazaj nacionalno Slovensko turistično organizacijo iz preprostega razloga. Odločitev, ki je bila sprejeta v letu 2012 – da se STO združi v SPIRIT s preostalima dvema področjema, to je JAPTI, se pravi podjetništvo, tuje investicije; in istočasno še TIA, se pravi Javna agencija za tehnološki razvoj –, je bila narejena vsaj iz dveh korakov. Eden korak je bil zagotovo varčevalni, kajti bilo je obdobje, ko se je varčevalo na vseh področjih. Drugi razlog pa je, ker se je pričakovalo neverjetne sinergijske učinke, če bi se vsa tri področja združila; in bi na podlagi združenih vsebin imeli večje rezultate. Dejstvo je, da v vsem tem času od 2012 pa vse do danes v resnici lahko ugotovimo samo naslednje. Razen to, da se je nominalno gledano res porabilo manj za turizem, za promocijo turizma; nekih učinkov na drugi strani s to združitvijo v resnico nismo imeli. Imeli pa smo rezultat, da se je Slovenska turistična organizacija v resnici utopila v samem SPIRIT. V resnici smo ena redkih držav, ki ni več imela nacionalne turistične organizacije, ki bi v resnici imela eno prvenstveno nalogo zraven vseh ostalih področnih, kot jih imajo običajno nacionalne turistične organizacije, to pa je promocija slovenskega turizma. Že takrat so nekateri nasprotovali tej odločitvi, vendar stroka ni bila uslišana in zato se je zgodil ta korak. Verjamem in upam, da danes s tem dejanjem v resnici popravljamo samo to dejanje s to sámo razdružitvijo. Treba je povedati, da je to veliko premalo, kar se bo naredilo za turizem, je pa lahko dober začetek. Tukaj bo imel veliko nalog minister oziroma ministrstvo, ki bo z vsemi ostalimi koraki, ki so še nujni in potrebni – in verjamem, da bodo tudi uresničeni –, lahko zagotovilo tiste pogoje, ki so potrebni za to, da damo pravo veljavo; predvsem pa, da dobimo izplen iz tistega, kar imamo iz naravne danosti na področju slovenskega turizma. Naj povem, da odločitev, da smo se v združenju odločili za ta korak, je predvsem to, da privarčujemo čas. Zakaj čas? Veste, da se je septembra vlada šele oblikovala in je bilo praktično težko pričakovati, da bo slovenska vlada že takoj naslednji dan, glede na to, da je ta organizacija pomembna predvsem zato, ker so pomembni še ostali koraki, da bi lahko v začetku novega leta začela delovati Slovenska turistična organizacija. Verjamem, da smo s tem korakom privarčevali nekaj časa. Časa predvsem zato, da se lahko minister z drugimi odločitvami in drugimi politikami, ki jih bo določal na tem področju; kajti prav je, da jih resorni minister tudi določa, zato nismo posegali v ne vem kakšne posege znotraj samega zakona, in na ta način v resnici začne ustvarjati pogoje. Tri stvari so nujno potrebne, da se zgodijo pri tem samem zakonu, zato smo menili in predlagali določene rešitve znotraj tega zakona. Eno je zagotovo turistična taksa, o kateri je bilo veliko diskusije tudi na samem odboru. Odločitev je padla, da se turistična taksa ne bo popravljala znotraj tega zakona. Vendar v razmislek tudi ministrstvu in nam poslancem, ko se vedno bojimo in poskušamo vsako spremembo turistične takse spremeniti v nek novi davek. Namreč ne gre za nov davek, gre za obstoječo takso, ki se v resnici že tako ali tako po zakonu vedno vrača nazaj v turizem, kar pomeni, da so to strogo namenska sredstva za isto področje, katerega danes obravnavamo. Treba je opozoriti, da gre za minimalno zvišanje, še posebej zato, ker se je nazadnje turistična taksa spreminjala leta 2003. Popravek iz lanskega leta je bil tako minoren, da bi s temi dodatnimi sredstvi, ki bi jih dobili in bi bili namenjeni področju turizma, lahko marsikatero zagato in rešitev iz vidika sredstev rešili prav s temi sredstvi. Dobro, če ne danes; pa verjetno še letos, v prihodnosti z odločitvijo ministrstva. Treba je povedati, če že ustanavljamo samostojno Slovensko turistično organizacijo, je treba podati tudi osnovna sredstva, s katerimi bo delovala. Premalo je, da rečemo, da STO potrebujemo, potem pa jim na drugi strani ne damo dovolj sredstev. Minister je v sami obrazložitvi in v razpravi na odboru povedal, da eden večjih korakov, ki jih bodo letos za nalogo imeli v STO, je tudi obisk Expo, kar pomeni, da samo za ta del potrebujemo 2 milijona evrov. Mi pa smo že v rebalansu določili bistveno nižja sredstva in na nek način nismo omogočili ministru in ministrstvu MGRT, da si lahko na ta način zagotovi ta sredstva. Tako se bo moral na takšen ali drugačen način boriti za dodatna sredstva, kajti ta sredstva danes v višini malce več kot 5 milijonov je premalo, da bi STO lahko pričel delati še ostale obveznosti. Druga stvar, ki se mi zdi pomembna, je, da imamo znotraj tega zakona opredeljene tudi regionalne destinacijske organizacije. Kot vemo, so le-te nastale v času prejšnje finančne perspektive, ko je bilo zagotovljenih nekaj sredstev za delovanje teh tako imenovanih RDO. Ker je konec financiranja teh RDO, ti RDO pa so imeli določene učinke, jih je na nek način nesmiselno preprosto potopiti in ukiniti. Zato pričakujem, ker je z amandmajem ta del izločen, ker so besede ministra, da bo na nek način poskušal zagotoviti delovanje teh RDO v prihodnosti; upam, da ga bomo lahko držali za besedo in da bomo na ta način ohranili to dejavnost, ki je dala na določenih področjih tudi rezultate. Na ta način bomo presegli marsikatero župansko logiko, ki funkcionira samo do ene meje, še posebej zaradi tega, ker so RDO praviloma organizirani na področju večjega števila občin. Vi pa veste, da vsak župan gleda do svoje meje in samo v okviru tistih meja ureja, za vse ostalo ga več v resnici ne zanima. Vi veste, da so učinki, še posebej na področju, se preprosto ne da razmejiti z neko črto, da velja samo do Ljubljanice, Save ali Drave. Tisto, kar je za nas pomembno, je, da bomo danes z odločitvijo, upam, da tudi s plodno razpravo, na koncu dobili sam STO, ki nam bo prinesel v prvi vrsti končno tudi nazaj turistično osamosvojitev. Naj povem naslednje. Ker gre za panogo, ki je ena od petih panog v tej državi, ki prinaša resna sredstva v okviru BDP – 12 %, da gre za področje, kjer je zaposlenih več kot 45 tisoč ljudi, in ker gre tudi za področje, kjer je vloženega ogromno zasebnega kapitala z enim samim ciljem, prvič, proizvajati nova delovna sredstva ter dobiti sredstva in tudi ponujati naše naravno bogastvo, ki ga imamo, si ta trenutek upam trditi, če ne bomo posegli po večjih, bolj pogumnih krakih na področju turizma; v resnici vse tisto, kar danes ustvarjamo, da nam je nekako podarjeno in narejeno po nesreči. Žal še vedno lahko ugotavljamo, da je na področju turizma, tudi v preteklosti, premalo posluha in nekega načina mrežnega sistema delovanja. Ko se pogovarjamo o turizmu, bi se radi pogovarjali samo o turizmu; ne razumemo pa, da je turizem lahko na vseh področjih: na gospodarskem, športnem, kulturnem področju, na različnih področjih. Dokler ne bomo presegli tega okvira razmišljanja, ne bomo ponudili možnosti razvoja samemu turizmu. Kaj več v razpravi in verjamem, da bo plodna. Hvala.
Predloge zakonov je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Marku Ferlugi.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministru in vsem ostalim v dvorani! Naj najprej povem, da si štejem v izjemno čast, da lahko kot nekdanji delavec v turizmu govorim o teh treh zakonih, ki so zelo pomembni za to panogo. Naj ob tem tudi še dodam, da je po mojem mnenju turizem težka industrija 21. stoletja in da si to velja zapomniti in zato tudi delati v tej smeri. Kar se tiče poročila Odbora za gospodarstvo, ki je na 4. seji 5. 2. 2015 obravnaval vse tri predloge zakonov – se pravi zakona o spodbujanju razvoja turizma, zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij ter zakona o podpornem okolju za podjetništvo –, lahko povem naslednje. Kar se tiče zakona o spodbujanju razvoja turizma, je bilo s strani Zakonodajno-pravne službe podano mnenje, da je relativno kratko časovno obdobje namenjeno za uresničevanje sprememb. Zakonodajno-pravna služba je poudarila potrebo po boljši obrazložitvi in podkrepitvi s konkretnejšimi podatki in analizo. Služba je podala tudi konkretne pripombe k posameznemu členu zakona in dala v obravnavo. Odboru je bilo posredovano gradivo Združenja turističnih vodnikov, mnenje in amandmaji Vlade ter mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo. Prav tako so bili v skladu z 29. členom Poslovnika Državnega zbora podani amandmaji Poslanske skupine SDS in Vlade. Naj povem, da so bili na tej seji Odbora za gospodarstvo prisotni predstavniki Ministrstva za gospodarstvo, razvoj in tehnologijo, predstavniki Državnega sveta, Gospodarske zbornice Slovenije, Trgovinske zbornice Slovenije, Skupnosti občin Slovenije in Zakonodajno-pravne službe. Vsi predstavniki so povedali, da je pomembno, da je turistična dejavnost ena izmed osnovnih in pomembnejših dejavnosti. Ob tem je bilo opozorjeno na pomen sistematičnega in večjega vlaganja v turizem in da je pomembno za promocijo gospodarstva in kulture. Pozdravljeno je bilo tudi strinjanje z nekaterimi predlaganimi rešitvami v smeri izboljšanja sistemske korekcije tega področja. Kar se tiče Zakonodajno-pravne službe, so bile izpostavljene opombe, podane v pisnem mnenju, glede skope argumentacije in s tem povezano potrebo po boljši obrazložitvi in podkrepitvi s konkretnejšimi podatki in analizo. Opozorili so tudi na določene konkretne pripombe k posameznim členom predloga zakona. Predstavniki Državnega sveta so predstavili svoje mnenje, kjer so načeloma podpirali predlog zakona. Predstavnik Skupnosti občin Slovenije so prav tako izrazili podporo predlogu zakona. Predstavniki Gospodarske zbornice Slovenije so izrazili podporo predlogu in opozorili na potrebo po sistemski korekciji turistične strategije 2012–2016. V razpravi, ki je sledila, so člani odbora izrazili načelno podporo predlogu zakona in amandmajem, predlaganim s strani Vlade, in izpostavili naslednje: problematiko neizkoriščanja potenciala in pomanjkanja finančnih sredstev, potrebo po boljšem izkoristku naravnih danosti in tranzita čez Slovenijo, potrebo po boljšem povezovanju gospodarstva v turizmu, potrebo po boljši turistični ponudbi, se pravi večje aktivnosti, zgodbe in boljši kader; nadalje pomanjkanje tujih investicij v turizmu in seveda potrebo po boljši prometni strategiji ter povezovanju s sosednjimi državami, predvsem z letališči. Predlagatelj je v razpravi izpostavil še potrebo po temeljiti ureditvi kadrov, ki se ukvarjajo s turizmom, ter potrebo po iskanju novih trgov in jasnejši opredelitvi razvojnih funkcij Slovenske turistične organizacije. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje Vlade k 1., 2., 3., 4., 5., 6. in 7. členu ter jih sprejel. Amandma Poslanske skupine SDS k 3. členu je bil potem brezpredmeten, žal. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval še o vseh členih predloga in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga, v katerem so vključeni vsi sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Kar se tiče Predloga zakona o spremembi Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij, pa je bilo na odboru prav tako na isti seji glede na posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je proučila z vidika skladnosti z Ustavo in s pravnim sistemom, ugotovljeno, da ta zakon ne sme biti sprejet pred novelo Zakona o spodbujanju turizma. Prav tako je bilo odboru posredovano mnenje Vlade in mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt in turizem. Na seji odbora so prisostvovali predstavniki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, Državni svet, Gospodarska zbornica Slovenije, predstavniki Trgovinske zbornice Slovenije, predstavniki Skupnosti občin Slovenije in Zakonodajno-pravna služba. Dopolnilo k obrazložitvi predloga zakona je predlagatelj podal na isti seji ob obravnavi vsebinsko povezanega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. V tem je navedel, da predlog zakona sledi prizadevanju za prenos izvajanja nalog s področja turizma, ki jih sedaj izvaja SPIRIT, na novoustanovljeno javno agencijo Slovensko turistično organizacijo. Članice in člani odbora o posameznih členih predloga zakona niso razpravljali. K predlogu zakona ni bil vložen noben amandma. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in ju sprejel. Ker Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo k predlogu zakona ni sprejel nobenega amandmaja, odbor predlaga Državnemu zboru, da predlog zakona sprejme v predloženem besedilu. In naj končam še zadnje. Na Predlog zakona o spremembah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo, ki je bil prav tako obravnavan na 4. seji Odbora za gospodarstvo, je Zakonodajno-pravna služba podala svoje mnenje, in sicer da je potreba po usklajenosti sprejetega predloga zakona s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma potrebna istočasno. Odboru so bili posredovani: mnenje Vlade in amandmaji Vlade ter mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora je amandmaje k predlogu zakona vložila Vlada, in sicer k 1., 4. in 6. členu ter za novi 7. člen predloga zakona. Na seji so prisostvovali vsi predstavniki skupnosti in Zakonodajno-pravne službe, Gospodarske zbornice, Trgovinske zbornice, Državnega sveta in seveda predstavniki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Dopolnilno obrazložitev k predlogu zakona je podal minister za gospodarski razvoj in tehnologijo na isti seji ob obravnavi vsebinsko povezanega Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. V nadaljevanju je predstavnica Zakonodajno-pravne službe glede na pripombe službe pojasnila, da sta ti dve pripombi, vloženi k amandmajem Vlade, ustrezno upoštevani. Glede na amandma Vlade k 6. členu je bilo opozorjeno, da prvi odstavek ponavlja, kar je že določeno v 4. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. In glede drugega odstavka istega člena, ki je oblikovan kot izjema 49. člena Zakona o javnih agencijah, pa je opozorila, da ne gre za položaj iz omenjenega zakona. Članice in člani odbora o posameznih členih predloga niso razpravljali. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnavane amandmaje Vlade, in sicer k 1., 4. in 6. členu ter za nov 7. člen predloga zakona, razumel in sprejel. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih prav tako sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji, dopolnjen predlog pa je sestavni del tega poročila. Hvala.
Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade. Minister za gospodarski razvoj in tehnologijo gospod Zdravko Počivalšek, izvolite.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, poslanke in poslanci! Spoštovani gospod poslanec – predlagatelj trojčka zakonov! Pred vami je predlog treh zakonov, in sicer za spremembo Zakona o spodbujanju razvoja turizma, Zakona o podpornem okolju za podjetništvo in Predlog zakona o spremembi Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij. Z novelami vseh teh treh zakonov se ustvarja pravna podlaga za izločitev in prenos nalog s področja turizma, ki jih sedaj upravlja agencija SPIRIT, na novoustanovljeno javno agencijo, pristojno za trženje in promocijo turizma. Za izločitev in prenos nalog s področja turizma, ki jih sedaj opravlja javna agencija SPIRIT Slovenija, na novoustanovljeno javno agencijo, pristojno za trženje in promocijo turizma, se zavzema tudi naša vlada oziroma ministrstvo, ki je ta predlog predlagatelja podprla. Zakaj? Zato, ker je turizem ena od petih panog, na katerih mislimo graditi razvoj slovenskega gospodarstva; ker turizem danes predstavlja 13 % bruto družbenega proizvoda, zaposluje 45 tisoč ljudi in ustvari 2 milijardi evrov priliva od tujskega turizma. Iz tega naslova ima državni budžet vsako leto tudi 250 milijonov pobranega DDV, ker tuji turisti trošijo v Sloveniji. Imamo to srečo, da smo pomen turizma prepoznali že pred časom, vendar nesrečo, da temu prepoznanju nismo sledili z dejanji. Potem, ko smo sprejeli pred nekaj leti v tem parlamentu Strategijo razvoja slovenskega turizma, ki je predvidevala in še vedno predvideva rast prilivov tujskega turizma iz 2 na 3 milijarde evrov na čisto realnih osnovah, so se zadeve začele odvijati v negativni smeri. Mi smo prepolovili sredstva za promocijo, sledili so tudi ostali razlogi. Namesto na 3 milijardah ali pa vsaj na tričetrt tega, kolikor bi morali doseči v letošnjem letu, smo še vedno na istem mestu, bolj ali manj se oklepamo teh 2 milijard. Tu je eden, ne edini, vendar pa pomemben razlog v tem, da smo v tem vmesnem času ukinili Slovensko turistično organizacijo, jo utopili v SPIRIT, da tako rečem, in na nek način nismo dosegli nobenih predvidenih sinergijskih učinkov, ki so bili takrat zagotavljani pri izvedbi tega dejanja. Skratka, 3 milijarde evrov priliva od tujskega turizma pomeni tudi dodatnih 10 tisoč ljudi, vendar je potencial za rast in razvoj slovenskega turizma predvsem na tujem trgu. Zato smo dolžni narediti več za promocijo naše države, ki bo koristila ne samo turizmu kot eni od teh petih omenjenih pomembnih panog za našo državo, ampak tudi vsemu ostalemu gospodarstvu. To, kar konec koncev počnejo tudi vse države v svetu, pa če hočete v Evropi, ima od 28 članic v tem trenutku svojo samostojno turistično organizacijo 26. Verjamem, da bomo mi na koncu današnjega dneva 27. država, ki bo spet na novo ustanovila svojo samostojno Slovensko turistično organizacijo. Seveda pa je treba povedati to, da sama ustanovitev Slovenske turistične organizacije ni dovolj. Če bomo hoteli zagnati in izkoristiti vse potenciale slovenskega turizma, bomo morali narediti kar nekaj korakov še naprej. Ta, ki ni povezan s tem, ampak ga bom kljub vsemu omenil, je internacionalizacija slovenskega turizma, ki jo moramo izvajati na dveh področjih. Internacionalizacija v smislu večjega števila gostov. Mi smo danes na 63 % tujih gostov, razliko prometa naredimo na domačem trgu. Kot sem že rekel, rast in razvoj je možen na tujih trgih. Imamo neizmeren potencial v naši neposredni bližini in to se vse nanaša nazaj na STO. Drugi korak internacionalizacije pa pomeni tudi internacionalizacija, kakorkoli se bo to slišalo težko, v lastniškem smislu. Tukaj pa res ni nobene nevarnosti, da pridemo do tudi ne samo tujih lastnikov na področju turizma, s katerimi bomo prišli do še večjega stika do tujega trga, novih znanj, tehnologij, s katerim bomo poskušali nivo našega turizma dvigniti na višji nivo. Pri samem prehodu oziroma ustanovitvi nove Slovenske turistične organizacije pa je treba povedati, da je to prvi korak, da nas čakajo zadeve, ki sta jih moja predhodnika omenila. Na prvem mestu moramo v nadaljevanju stabilizirati prihodke Slovenske turistične organizacije, ki bodo temeljili ne samo na budžetu, ampak moramo to zadevo vključiti. Ena od pomembnih zadev, ki jo moramo temeljito premisliti, je že omenjena turistična taksa. Gre tudi za sodelovanje turističnih podjetij. Skratka, moramo priti do sistema, ki bo deloval in ki bo v nekem dolgoročnem obdobju, če prenašam zadeve iz današnjega razmerja, v nekem obsegu 20 milijonov letno omogočal, da se bo država – in znotraj nje tudi turizem – v maksimalno dobri meri predstavila. Slovenska turistična organizacija bo skrbela za dve zadevi, za razvoj na področju slovenskega turizma ter – predvsem in edino – za promocijo na tujih trgih. Znotraj tega bomo v nadaljevanju morali zagristi v reševanje problema tudi že prej omenjenih regijskih destinacijskih organizacij in vzpostaviti sistem, ki nam sedaj na lokalni ravni deluje. Imamo relativno dobre bolj ali manj po celi državi razporejene lokalne turistične organizacije. Imamo nekaj regijskih destinacijskih organizacij, ki so izkoristile svojo priložnost skozi financiranje in evropska sredstva. Imamo jih še več, kjer se te zadeve niso zgodile. Imamo tudi ta naš konglomerat SPIRIT, ki vključuje tudi Slovensko turistično organizacijo. Verjamem, da bomo s tem novim zakonom vzpostavili piramido, ki bo delovala. Prvi dve – lokalna turistična in regijska destinacijska organizacija na domačem trgu ter Slovenska turistična organizacija predvsem v tujini. Verjamem, da je to, ko bomo prišli do ustanovitve in skozi sprejetje vseh treh zakonov, prvi korak k temu, da bo turizem naredil pomemben korak naprej, da se bomo približali tem 3 milijardam prometa od tujskega turizma in da bomo upravičili svojo vlogo pomembne panoge znotraj petih v slovenskem gospodarstvu. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, v njenem imenu gospa Andreja Katič.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister s sodelavci, spoštovani kolegice in kolegi! Obravnavamo paket zakonov, katerih predlagane rešitve pomenijo izločitev in prenos nalog s področja turizma, ki jih sedaj opravlja javna agencija SPIRIT na novoustanovljeno javno agencijo, pristojno za trženje in promocijo turizma STO in s tem povezanih nujnih sprememb. Socialni demokrati bomo zato podali skupno stališče do vseh predlaganih zakonov. V naši poslanski skupini predlagane rešitve podpiramo, saj smo bili ob sprejemanju sprememb zakonodaje, ki je pomenila vključitev STO v agencijo SPIRIT, zadržani in smo imeli določene pomisleke. Ti so se izkazali kot utemeljeni, saj kljub pričakovanim učinkom ni prišlo do želenih rezultatov. Kot navajajo predlagatelji, se je kmalu izkazalo, da so bile spremembe sprejete in uveljavljenje brez resne analize, s čimer pa je bila povzročena precejšnja škoda, predvsem v smislu prepoznavnosti Slovenije kot turistične destinacije. V eni agenciji so bile združene preveč raznolike vsebine in pričakovanih sinergij ni bilo. Turizem v slovensko gospodarstvo prispeva blizu 13 % slovenskega BDP, generira okoli 45 tisoč delovnih mest ter letno v državni proračun prispeva 250 milijonov evrov davka na dobiček. Turizem je gospodarska panoga, ki pa je multidisciplinarna in se vključuje praktično v vse sektorje naše države. Zato je toliko bolj pomembno, da se s tem celostno ukvarja samostojni organ, katerega ena izmed najpomembnejših nalog bo povezovanje in koordiniranje vseh deležnikov. Za krepitev doprinosa turizma gospodarski rasti je potreben kvaliteten premik in ciljno usmerjeno delovanje, nadgrajeno s potrebnimi resursi. Nujen je nov sistemski vir financiranja, saj turistična panoga ne sme biti odvisna zgolj od proračunskega financiranja, ki je pod konstantnim pritiskom varčevalne politike. Delovanje samostojne javne agencije za načrtovanje in izvajanje politike trženja in promocije celovite turistične ponudbe Slovenije na domačem in tujih trgih bo po navedbah predlagateljev prispevalo k učinkovitemu izvajanju trženja in promocije slovenskega turizma ter oblikovanju učinkovitih instrumentov podpore tem aktivnostim. Socialni demokrati temu pritrjujemo. Slovenija je želena turistična destinacija, ki privablja goste s pestrostjo svoje neokrnjene narave, z bogastvom svoje zgodovinske, kulturne in kulinarične dediščine; marsikje z vrhunsko ravnjo usluge ter z enkratnimi možnostmi doživetij. Turizem je dejavnost, ki ne samo zagotavlja doseganje gospodarskih ciljev, temveč tudi omogoča plasiranje domačih prehranskih proizvodov, omogoča tudi ohranjanje enakomerne poselitve in zaposlitev prebivalstva ter predstavlja sestavni del promocije naše države. S tega vidika je pomemben tudi razvoj kmetijstva, ne le kot gospodarske panoge, temveč tudi kot dejavnosti, ki prav tako soustvarja pogoje za turizem, ki lahko zagotavlja turistom preskrbo s kvalitetno lokalno in nam značilno hrano. Upoštevajoč izkušnje iz Evropske unije se torej zavest napredne, tehnološko razvite družbe spet vrača nazaj k naravi. Ekološka pridelava se je razširila tudi na ekološko kmetijstvo, ki je eden najbolj dinamičnih sektorjev Evropske unije. S tem se je odprla tržna niša tudi za kmetije v slovenskem prostoru, saj ima Slovenija s svojimi naravnimi danostmi izvrstno priložnost za dobro izkoriščenje pozitivnih usmeritev. V Strategiji turizma smo zapisali, da bo turizem v Sloveniji temeljil na trajnostnem razvoju in bo kot zelo uspešen gospodarski sektor ključno prispeval k družbeni blaginji in ugledu naše države v svetu. Dobro ohranjena narava in naravne danosti so ključne konkurenčne prednosti Slovenije, iz katere izhaja krovna zgodba Slovenije in temeljno področje turistične ponudbe Slovenije, ki utrjuje znamko Slovenije in slovenskega turizma I feel Slovenia. Socialni demokrati smo prepričani, da je gospodarski razvoj povezan predvsem z ljudmi in njihovo aktivno participacijo pri ustvarjanju blaginje. Uspešna gospodarstva so po našem tista, ki so sposobna vključiti čim več ljudi v svoje procese in pri tem zaposliti vse njihove ustvarjalne potenciale. Socialni demokrati bomo predloge vseh treh novel zakona seveda podprli. Tudi zato, ker predlagana rešitev sledi zavezam iz koalicijske pogodbe, kjer smo se zavezali k izločitvi STO iz javne agencije SPIRIT ter opredelili STO kot osrednjo nacionalno turistično promocijsko ustanovo.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Pozdravljam gospoda ministra, kolegice in kolege! Vsaka trojka, vsak trojček ni slab. Trojček teh zakonov v samem izhodišču ni slab predlog, rešuje neko, moram reči, šlamastiko, za neko pomembno področje – nazaj osamosvajamo STO, ker pač sinergije ni bilo, ker je bilo preveč šuma. Ta pripojitev STO v SPIRIT kaže na nekako nepremišljeno varčevanje in zategovanje pasu. Kjer se zateguje, kjer se ne zateguje, STO se je utopil v SPIRIT, kadri so se nekako prepolovili. Predhodniki in prehodnica pred mano so že orisali historiat, nanizali so neke statistične podatke, ki se malo razlikujejo za kak odstotek gor in dol; zato bom mogoče imel malo več vsebinske svobode. In čeprav predstavljam stališče koalicije Združene levice, ki podpira paket teh zakonov, Podobno kot kolega Ferluga sem tudi sam kar nekaj let, sicer volontersko, deloval v turizmu. Turizem je res, lahko rečemo, težka industrija 21. stoletja, ampak če delate v turizmu, veste, da je to dejansko garanje. In tu pridemo na prvo problematiko – situacijo zaposlenih v turizmu. Delavci v turizmu so, primerjalno gledano, slabo plačani, delajo dolge delovnike, nadure, v Beli krajini bi rekli, da delajo svetek in petek; in tega se je treba zavedati. Sam minister je bil tudi relativno upravičeno kritičen do stanja. Že na odboru sem govoril o tem. Naš turizem je razdrobljen. V določenih regijah so si določeni veliki igralci zasedli prostor, namesto, da bi povezovali, namesto, da bi mrežili, so nekako izrinjali manjše akterje. Lahko bi na dolgo in široko govoril o multiplikativnih efektih turizma, lahko bi govoril o tem, kaj vse je turizem v širšem smislu, tu imam na mizi knjigo Food and the City. Ne samo samooskrba na kmetijah, ampak tudi neka urbana samooskrba ali dodana vrednost. Poslanec Zavezništva je govoril o RDO, ki so neka zgodba, ki je nekoliko ponesrečeno zaživela; podobno kot se okoljska problematika, ki je tudi sestavni del turizma, ne konča na občinski meji, kot se vodotoki ne končajo na občinski meji, se tudi turizem ne konča na občinski meji. In dobro, veseli me ta teritorialna naveza, ki jo je omenjal minister. Skratka LTO, RDO, STO. STO skrbi za promocijo v tujini, ampak če govorimo o dveh ključnih nalogah, ki jih bo imel STO, zdi se mi, da je pomembno izpostaviti tudi, da se razvoj turizma, skratka neka znanja, ki nam manjkajo, kapilarno pronicajo nazaj do LTO. Neke lokalne turistične organizacije sicer imajo ta znanja, neke druge ne. Zdi se mi, da bi bil tudi tu potreben prenos teh skritih znanj med temi lokacijami, kar je nek pomemben dejavnik. To seveda ne bo možno brez dodatne kadrovske okrepitve STO, to ne bo možno brez nekih višjih sredstev. Sam nekako živim med tremi državami in poznam ljudi, ki delajo na promociji turizma na Hrvaškem in v Avstriji; poznam gospo, ki je v Hrvaški to celo promocijo zasnovala. Na odborih smo že večkrat govorili – tu ni odkrivanja tople vode. Mi moramo tako zategovati pas, če hočete, oziroma ga raztegovati, za kar se zavzema Združena levica, da najdemo teh 30, 40 milijonov za promocijo, ki jih potrebujemo, če se hočemo resno iti turizem in če hočemo preseči to drobnjakarstvo; in tudi turizem misliti, kot jaz to zelo pogosto rečem, kot neko čezsektorsko prešitje polja – spet ta meni ljub lacanovski izraz. Poglejte en lep primer, včeraj berem v osrednjem slovenskem časniku o Expu, ki bo v Milanu, dobesedno na našem dvorišču, pol leta bo trajal, treba ga bo zapolniti z vsebinami, in preberem, da je do sedaj pokazalo interes približno 15 slovenskih podjetij. Bom še enkrat ponovil – 15 slovenskih podjetij, da bi se predstavili v Milanu. Tukaj nekaj šepa, se opravičujem, minister se je vrnil, jaz bi bil zaskrbljen, če bi tam pisala številka samo 150 podjetij. Seveda bo turizem treba regionalno destinacijsko povezovati, kot to počnejo vse turistično pametne države, in iti onkraj teh, kot jih jaz imenujem, "narcizmov" premajhnih razlik. In pri tem povezovanju ne pozabljati, da so poleg bližnjih trgov zanimivi tudi nekoliko oddaljeni trgi, zlasti bogati azijski trg, kjer je dejansko Slovenija premajhna, ker smo iz razgovorov z veleposlaniki že večkrat slišali. Ob tej internacionalizaciji slovenskega turizma je tudi treba razmišljati o meddržavnem, če hočete, regionalnem povezovanju in oblikovanju paketov, ki bodo privlačni za zanimiv, hitro rastoči azijski trg, kjer bomo potem lahko dosegli še večje multiplikatorje v turizmu. Če se malo obrnem še na tako imenovane turistične takse – vsi strižemo z ušesi. Pri turistični taksi je pomembno, kam se ta taksa vrača. Gre za neko namensko takso, ki se vrača v turizem, ampak tukaj je vprašanje, na kakšen način se vrača v turizem – na nek drobnjakarski način ali na nek premišljen način. Tukaj hitro pridemo do teh infrastrukturnih vprašanj, ki so zelo podobna kot v ožjem resorju, z infrastrukturo – ali bo vsaka občina imela tri krožna križišča ali bomo nekoliko malo bolj razmislili. Na drugem odboru sem razlagal, kako mi je znanec, ki se ukvarja z kolesarstvom, govoril, kako se načrtuje dravska kolesarska mreža; pa ima ena občina malo po eni strani reke Drave, druga po drugi, tretja spet tukaj itd., kar kaže na neke zelo "lepe", žal, pod navednicami "lepe" primere nesodelovanja. Ko smo žegnali vlado, sem zelo izpostavljal – da ne bom provociral SMC –, da morajo družbe pozne moderne tudi na ravni oblikovanja in poimenovanj ministrstev razmišljati, kaj je pomembnost bodočega razvoja. Nekako takrat nisem bil uslišan. Če je turizem ena, jaz bi rekel, od treh najbolj pomembnih panog, je za mene nesprejemljivo, da je ni v pojmovanju vašega ministrstva, gospod Počivalšek. Prednost slovenskega turizma je naša raznolikost in tudi dostopnost. Kolegi iz Koroške manjkajo in tukaj ne morem, da ne bi spet omenjal tretjo in četrto os, ki sta zelo pomembni. A, tukaj si, kolega, se opravičujem. Pomembno je tudi to, da gremo v turizmu okraj nekega turizma, ki mu jaz pravim turizem betonske mafije. Mi imamo ležišč relativno dovolj, ta ležišča so, kot je minister že večkrat rekel, slabo zasedena. To je en velik problem slovenskega turizma. Mi imamo 38-odstotno zasedenost, če imam pravilen podatek, na kateri je treba nekako delati. Izzivov je več kot dovolj, strategije so, da se jih premisliti, dopolniti in tudi skrajšati, postaviti v neko časovnico. Ta trojček zakonov je droben premik, da se ta resor osamosvoji v obliki STO, ki se mora predvsem kadrovsko pojačati na obeh ravneh in skati neke nove oblike komuniciranja z lokalno in regionalno ravnjo. Mi bomo podprli ta paket zakonov in upam, da bo ta multiplikator turizma, ko bo Združena levica to prevzemala, vsaj 17 %. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, v njenem imenu mag. Tonin.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovani minister, lepo pozdravljeni! Turizem smo ljudje – slogan, ki ga že pregovorno uporabljamo v vseh dogodkih, povezanih s promocijo turizma v Sloveniji. Temu seveda ne moremo oporekati, saj področje turizma predstavlja neločljivo vez med naravnimi danostmi, gostoljubjem in vsemi gospodarskimi panogami, ki se v Sloveniji razvijajo. Pravzaprav lahko rečemo, da je turizem ogledalo razvoja vsake države, saj pomeni enega ključnih kazalnikov gospodarskega razvoja. Trojček zakonov, ki je danes pred nami, dokazuje, da turistična dejavnost ne more in ne sme biti prepuščena sama sebi. Potrebuje namreč veliko podporo države, ki mora zagotavljati finančne in kadrovske pogoje za njen razvoj. Slovenija zadnja leta, žal, nazaduje tudi na področju turizma. In zdi se, da ne znamo unovčiti naših turističnih biserov in znanja, da bi bili bolj prepoznavni za tuje turiste in bolj vabljivi za domače goste. Večletni poskusi strategije na tem področju doslej niso prinesli bleščečih rezultatov, žal. Zato smo v Novi Sloveniji prepričani, da ravno dejavnost trženja in promocije turistične ponudbe predstavlja prvi korak h krepitvi boljše turistične ponudbe v Sloveniji. Zato pa je seveda nujna dobra organizacija in bolj prepoznavni standardi in učinkovitejše turistično delovanje. Ponovna vzpostavitev Slovenske turistične organizacije kot močne nacionalne promocijske organizacije – da ali ne – naš odgovor je "da". Če "da" pomeni več poudarka promoviranju Slovenije in če "da" pomeni samostojno organizacijo, ki bo res predstavljala možgane slovenskega turizma, kot se je izrazil minister za gospodarstvo. Najpomembneje v tem trenutku je, da se zavedamo, da je področje turizma na nek način naša rešilna bilka v sedanji gospodarski situaciji in da lahko prav s pomočjo turizma ustvarimo več. Ni zanemarljiv podatek, da je turistično gospodarstvo v zadnjih treh letih v nezavidljivih številkah, da so hoteli podzasedeni, nekje tudi pod 40 %, in da se dogaja celo to, da nam število prihodov turistov sicer raste, zmanjšuje pa se število nočitev. Prilivi od tujskega turizma še vedno znašajo 2 milijardi, čeprav smo že nekaj časa nazaj načrtovali 3 milijarde. Prav zato je prepoznavnost Slovenije kot turistične destinacije ključna; predvsem za tujski turizem, ki je eden od ključnih dejavnikov večjega doprinosa v državni proračun. Žal tudi letošnji rebalans proračuna za promocijo slovenskega turizma ni bil najbolj spodbuden, saj za ta namen zagotavlja zgolj nekaj več kot 6 milijonov evrov; ugotovitve tistih, ki se na turizem dobro spoznajo, pa pravijo, da bi morali za učinkovito promocijo turizma in turistične dejavnosti zagotoviti vsaj 20 milijonov evrov. Včasih se človek sprašuje, zakaj je težko zagotoviti teh dodatnih 15 milijonov evrov za turizem, ki bi imeli lahko številne multiplikativne učinke in doprinos v državni proračun, medtem ko se za druge stvari mnogo lažje zagotovi 15 milijonov evrov, kljub temu da nima takšnih učinkov kot turizem. In to je na nas vseh, ki sedimo v tej hiši, da se pri sprejemanju proračuna sprašujemo prav o takšnih stvareh – ali naš denar namenjamo v prave stvari, ali naš denar namenjamo za potrebe, ki dolgoročno lahko ustvarijo več delovnih mest in s tem tudi več priliva v državni proračun. Zato je finančna in tudi kadrovska okrepitev te nove, nastajajoče agencije ponovno pomembna zadeva. Brez dodane vrednosti novi samostojni Slovenski turistični organizaciji in brez jasno postavljene strategije razvoja turizma zagotovo ne bo napredka. Krščanski demokrati smo prepričani, da zgolj formalna, pravna ponovna vzpostavitev samostojne javne agencije STO sama po sebi še ne pomeni boljših pogojev in posledično boljših rezultatov na področju turističnega gospodarstva. Lahko pa predstavlja začetek, da se bo vse to zgodilo. Zaradi vsega povedanega bomo v Novi Sloveniji predloge novel vseh treh zakonov podprli. Pričakujemo pa, da bo vlada v nadaljevanju podala tudi naslednje korake, s katerimi bo zagotovila pogoje za boljše delovanje slovenskega turizma.
Besedo ima Poslanska skupina Zavezništvo, v njenem imenu gospod Jani Möderndorfer.
V Zavezništvu nas veseli, da v resnici zakon uživa veliko podporo v Državnem zboru in da kaže, da bo sprejet. Pa vendar je to ena lepa priložnost, da spregovorimo o turizmu, predvsem v tistem delu, v katerem je minister nakazal, kaj je treba še storiti. Strinjam se z vsemi predhodniki, ki govorijo, da je ustanovitev STO kot takšnega seveda absolutno premalo. Pri nas smo razdelili to vsaj na tri ključne cilje, na tri ključna vprašanja, katera bo v resnici kljub temu v slovenskem prostoru treba razrešiti. Minister je zelo jasno povedal, da Slovenija strategijo slovenskega turizma ima, vendar ne pozabimo, da ta strategija velja do leta 2016. In če želimo to strategijo res uresničiti, če bi jo šli pogledat zelo natančno, bi videli, da več kot polovico stvari znotraj te strategije sploh nismo uresničili. Druga stvar, ki se mi zdi zelo pomembna, je predvsem to, da je treba znotraj te strategije zelo jasno tudi novelirati akcijski program – do kdaj, kje, na kakšen način. To pomeni tudi neke določene obveznosti, obveznosti iz vidika, koliko sredstev bomo namenili s strani države – vsaj z vidika za promocijo in same internacionalizacije, da se ne bomo vsakič znova pri vsakem proračunu in rebalansu pogovarjali, kaj je prav in kaj ne. In tudi z neko odločitvijo parlamenta, z nekim strateškim dokumentom zelo jasno omogočili posameznikom, da jasno povemo, katera področja pa so tista, kjer bomo dajali prednost ter tudi neko primarno in pomembno vlogo. Ne pa, da vse skupaj posplošujemo in delamo proračun za vse; pa za nikogar. Druga pomembna stvar je tudi to, da kadarkoli delamo strategijo, imamo veliko idej, veliko podpore s strani stroke, veliko predlogov. Vedno, kadar se delajo strategije, imam občutek, da se vedno vse sprejme, kar se le da, če le ne odstopa od nekih nestrokovnih stališč. Potem pa se ta strategija preprosto pospravi in se jo omeni samo še takrat, kadar je to nujno potrebno zato, da se pove, da imaš strateški dokument. Vsebina pa pravzaprav ni več nikoli pomembna. Ker je pri zadnji strategiji, ki je veljavna in velja do leta 2016, s svojimi predlogi aktivno sodeloval tudi sedanji minister – še tudi v vlogi funkcije predsednika zbornice, mislim da, za gostinstvo ali turizem, nekaj takšnega, pri Gospodarski zbornici –, zelo dobro pozna to strategijo in tudi prekleto dobro ve, kaj bi v resnici bilo treba spremeniti. Druga stvar, ki se mi zdi pomembna, je predvsem to, da ves čas govorimo o naravnih, lepih dobrotah, ki jih ponuja Slovenija. Zelo veliko govora je o tujskem turizmu, o katerem smo danes že kar nekajkrat slišali, in kako je pomembno, da povečamo številko iz 2 milijard na 3 milijarde. V resnici pa pozabljamo na drug segment, to pa je, da če želimo uvrstiti turizem na svetovni zemljevid turizma, se pravi Slovenijo, v tistem trenutku je treba poskrbeti najprej, da lahko samo z enim odločilnim korakom res prispevamo, da bomo prišli na ta zemljevid. To pa je, da se zavedamo, da moramo imeti vsaj dve komponenti, ki sta nujno pomembni za to, da lahko turizem uspeva. To sta: mednarodne povezave z letalskimi prevozi in urejen železniški prevoz. Ne eno ne drugo pri nas ne funkcionira. Imamo sicer letališče, vendar nam to letališče nič kaj ne pomaga, če mora turist prepotovati preko ne vem katerih vseh letališč in vmesnih lokalnih prevozov, da pride do te naše lepe Slovenije. Drugo letališče pa v resnici niti ne funkcionira – in to je največji problem. Potem, če pa že pride z letalom na letališče, pa ne more z železnico priti v središče mesta, kjer ima potem vse možnosti transporta po celi Sloveniji, na vse konce tako rado imenovane "naše lepe turistične destinacije". MGRT, Ministrstvo za finance, Ministrstvo za infrastrukturo so tri ključna ministrstva, tudi Ministrstvo za zunanje zadeve, ki morajo največ prispevati, da se bo na tem področju kaj premaknilo. Tretja zadeva pa so končno že enkrat v tej naši ljubi državi kompatibilne in kompetentne odločitve, ki jih sprejema država, kadar govori in vključuje turizem. Po eni strani danes slišimo veliko lepih besed o turizmu; po drugi strani pa, ko govorimo o SDH in DUTB, pa se ne zavedamo, sedaj pa banalno povem, da imate za isti hotel dve različni organizaciji vsaka svojo strategijo, kaj z njim početi. Dam primer – DUTB je delni lastnik enega hotela in delni lastnik, oziroma država, s katerim upravlja SDH. Če eden upravlja in ima željo, da bi naredil dobiček, drugi svoj delež prodaja in mogoče celo naredi, da SDH več ne bo imel vpliva na upravljanje tega enega hotela. Namenoma ne omenjam imena in namenoma ne govorim o specifični hotelski destinaciji. Vendar je takih hotelov kar nekaj. Samo poglejmo, kako se prodajajo hoteli, ki jih po propadu družbe – od hotela Uniona in naprej –, se jih prodaja neki drugi verigi, ki v resnici sploh nima niti podlage za to, da bi upravljala s samim turizmom. Na nek podoben način se je hotelov lotil Istrabenz, ki v preteklosti sploh ni imel nobene vizije za te iste hotele. Kje danes končujejo ti hoteli –vsi vemo. In to je tista odločitev, o kateri je nujno treba spregovoriti, in zato rabimo resno strategijo. In če boste pogledali strategijo, ki velja do leta 2016, o teh vprašanjih ne govori; govori samo o tem, kako naj raste BDP, kako naj se poveča tujski turizem, kako je treba še dodatno investirati v turistično infrastrukturo. Govori o tem, kako je treba zagotavljati delovna mesta, skratka kako pravljično se bomo vsi lepo in prav imeli v tem slovenskem turizmu in kako bomo vsi želi samo neke rezultate. Če pa realno pogledate, boste videli, da samo v zadnjem letu in pol je ogromno turističnih destinacij pred tem, da se ugasne in zapre. In zato je še kako pomembno, da takoj po sprejetju tega zakona MGRT kot ključni nosilec in STO naredita naslednje korake. To je priprava nove strategije, za katero bo potrebovala vsaj eno leto, da jo resno obdela z vsemi deležniki in da jo pripelje v Državni zbor. In ne šele konec 2016, ampak na začetku leta 2016, ker je vedno treba opozoriti, da vedno pozabimo na implementacijo določenih rešitev, katere vedno z enakimi strateškimi dokumenti sprejemamo, potem pa se preprosto ne uresničijo, ker gre vse prepočasi. Naj na koncu povem – tisto, kar je pomembno, če ne bomo dvignili turistične takse, pa bom povedal zelo plastično in enostavno, kajti edino na tak način se razume, ne z nekim umetelnim jezikom, kjer pol Slovencev sploh ne ve, za kaj gre. Če se frizer odloči, da bo postrigel, in če k njemu pride slovenski državljan, je to sicer dobro in krasno; vendar takrat denar kroži znotraj slovenskega prostora. Ko pa tujec pride k temu istemu frizerju, pa je to dodana vrednost, vendar ne samo za frizerja, ampak za bistveno več. In s tem plastičnim, če se tako izrazim, načinom je treba razmišljati tudi vnaprej. Ideja o tem, Slovenija smo ljudje, se mora pretvoriti v nekaj drugega – Slovenija je dobrodošla in prijazna do turizma. Kako in na kakšen način – pa je odvisno samo od nas in od rezultatov. Zato jaz pričakujem v naslednjih mesecih velike učinke, predvsem pa premike v konkretnih korakih, ne samo o tem, kaj bi, kaj lahko; ampak kaj bomo, kje in kdaj bomo želi te rezultate. Zakon bomo podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina SMC, v njenem imenu mag. Margareta Guček Zakošek.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani vsi prisotni! Danes je pred nami tako imenovani trojček novel zakonov, v katerih je s spremembo predvidena izločitev področja turizma iz javne agencije SPIRIT Slovenija. Naloge se torej prenesejo na novo javno agencijo za trženje in promocijo turizma oziroma samostojno Slovensko turistično organizacijo. Tudi jaz bom predstavila stališče v okviru vseh treh zakonov. Veliko smo slišali o tem, kako ima turizem prav poseben pomen za slovensko gospodarstvo; in strinjamo se s tem. Leta 2012 je vlada sprejela predloge treh novel zakonov, s katerimi je, kot vemo, omogočila preoblikovanje institucij za spodbujanje konkurenčnosti in razvoja, podjetništva, turizma ter internacionalizacije. V SPIRIT so se tako združile TIA, JAPTI in STO. Verjamemo, da je bil sicer korak narejen v dobri nameri varčevanja. Naknaden odvzem sredstev za promocijo turizma pa je STO dokončno vsebinsko, kadrovsko in finančno degradiral. Tudi na tem primeru se lahko naučimo, kot na primerih številnih podjetij, kaj se zgodi, ko promociji odvzamemo denar v času, ko je kriza. V času izhoda iz krize se nam to vrne kot bumerang. Dosežemo to, da vzpostavimo neznosno stanje in porabimo ogromno sredstev, da ponovno vzpostavimo prepoznavnost blagovne znamke nazaj. Danes smo na podobni poti in tega se moramo zavedati. Predvsem pa se je izkazalo, da pričakovanih sinergij združitve sploh ni bilo; nasprotno, prišlo je do negativnih fizičnih in v zadnjem času tudi nekih finančnih kazalcev. Šlo je torej za združitev različnih organizacij v platformo ene organizacijske strukture. V razpravi se je velikokrat pojavilo vprašanje, kaj pa sploh pridobimo, če STO izdvojimo. Ali sama organizacijska sprememba v resnici lahko sploh kaj pomeni v vsebinskem in strateškem smislu organizacije? In odgovarjamo s teorije organizacije – da. Kajti verjamemo, da je to ključno. Ravno organizacijska struktura je namreč tista, ki velikokrat opredeljuje samo delovanje organizacije; in organizacijska struktura je v resnici tista, ki se mora prilagajati vsebini; in ne obratno, kar se je zgodilo v primeru združitve STO. V primeru STO, ki je izrazita trženjska organizacija, ki mora ohraniti visok nivo fleksibilnosti, kreativnosti v razmišljanju in komunikaciji ter izrazito ekstravertiranost do svojih zunanjih in notranjih deležnikov, je organizacijska struktura prvi pomemben temelj dobrega delovanja. Potrebuje tudi jasno odgovornost in strokovnost vodenja organizacije, kadrov in delovanju; kot tudi strateško usmerjenost iste organizacije in vseh oseb znotraj nje s samostojno vizijo. Ravno organiziranost namreč določa, kakšni so odnosi in razmerje do ključnih deležnikov na različnih ravneh poslovanja. Če ne vemo, kam plujemo in kdo je kapitan, je vsaka pot po morju zaman. Vlada je torej sprejela mnenje do vseh treh novel in jih podprla; pa tudi amandmaje k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma, ki so ga predlagali v Poslanski skupini ZaAB. Da bi strokovne in razvojne naloge na področju turizma čim prej izločili s področja dela agencije SPIRIT, bomo seveda v Poslanski skupini SMC vse tri zakonske predloge podprli, vključno z vladnimi predlogi amandmajev. Namreč, ne strinjamo se s predlagano zakonsko ureditvijo regionalnih destinacijskih organizacij ali RDO in s tem tudi z dvigom vrednosti točke turistične takse. Poslanska skupina SMC podpira vse amandmaje, saj se nam zdi ureditev samostojnih RDO in spreminjanje ureditve turistične takse v tem trenutku preuranjeno in nestrateško. RDO so sicer nastali na osnovi triletnega financiranja promocije regij iz kohezijskih sredstev in so imeli veliko pozitivnih znakov. Predvsem so določeni RDO poslovali izredno dobro oziroma delovali, na primer RDO osrednje slovenske regije. Deležniki so se povezovali med seboj in nastajali so novi aktivni turistični produkti, vendar pa je projekt imel tudi negativne učinke oziroma poglede; na primer ti RDO niso bili turistične destinacije in tudi oblikovalo se je mnogo novih blagovnih znamk. Na drugi strani pa, kot smo slišali, imamo finančne težave že s podporo osnovne nacionalne blagovne znamke. Tak predlog v resnici odpira tudi vrata nadaljnjemu povečevanju števila RDO, kar je v popolnem nasprotju s tem, za kar se zavezala Vlada Republike Slovenije – to se pravi, zmanjševanje javnih zavodov. Glede na omejenost virov je torej smiselno najprej krepiti nacionalno blagovno znamko, takšno je tudi mnenje samega turističnega gospodarstva. Sistemsko zagotavljanje sredstev in delovanje RDO bi zmanjšalo tako že omejena sredstva za izvajanje aktivnosti turizma oziroma na področju razvoja slovenskega turizma. Tudi mi opozarjamo, da je osamosvojitev STO šele začetek, to je prvi korak, kateremu morata nujno, čim prej slediti še organizacijska in vsebinska konsolidacija ter ne nazadnje zagotovitev sistemskih virov. Menimo pa, da je močna nacionalna promocijska organizacija ključna za kakovostni razvoj turizma, in soglašamo z ocenami, da je poznavanje slovenske turistične ponudba v tujini trenutno slabo. Izgubili smo strateško nit, zato moramo čim prej izpostaviti nove, inovativne tržne poti, ki pa jih lahko vzpostavimo samo znotraj samostojne STO. Med priložnostmi nove STO se v analizi pokažejo tudi naslednja področja: specializacija vodstvene strukture, organizacija delovnih procesov, bolj prilagodljivo sodelovanje z vsemi deležniki, priprava samostojne dolgoročne vizije, lažje preoblikovanje dodatnih virov in vzpostavitev programskega sveta ter aktivnejše politike; predvsem pa večja odzivnost organizacijskih enot na aktualne dogodke. Ustanovite nove agencije z vidika stroškov, povezanih z ustanovitvijo, ne pomeni trenutno dodatnih finančnih obremenitev za proračun. V Poslanski skupini SMC verjamemo, da bo STO kot samostojna nacionalna turistična organizacija učinkoviteje opravljala svoje poslanstvo, kot je dobro načrtovanje, kakovostno trženje ter promocija celovite turistične ponudbe Slovenije na domačem in tujih trgih. Pomembno je, da bosta šli strategija Slovenije in vizija razvoja Slovenije ter delovanje in vizija STO z roko v roki. Menimo, da bo ta cilj lažje uresničen na samostojni poti STO in da bo slovenski turizem postal ena izmed temeljnih razvojnih panog gospodarskega razvoja Slovenije v 21. stoletju. Na ta način se bo STO lahko bolj aktivno ukvarjala s samo vsebino in na ta način podprla vse deležnike v gospodarstvu. Naj svet skupaj z nami končno "začuti" Slovenijo.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Zakon o spremembi Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij in Zakon o spremembah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo sta povezana z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma in določata, da se izvajanje nalog na področju načrtovanja in izvajanje politike trženja ter promocije celovite turistične ponudbe Slovenije na domačem in tujih trgih, ki jih sedaj izvaja SPIRIT, prenese na novoustanovljeno javno agencijo Slovenska turistična organizacija. Kot je bilo mogoče že iz razprave na matičnem Odboru za gospodarstvo razbrati, smo si enotni, da imamo v Sloveniji na področju turizma še ogromno neizkoriščenih priložnosti in potencialov. Vsi se strinjamo, da je področju turizma treba dati večjo težo, da potrebujemo boljšo in bolj učinkovito promocijo turizma. Predlagatelj kot argument spremembe organizacije navaja, da pada število gostov in nočitev v Sloveniji, čeprav je resnica povsem drugačna, kar kaže tudi uradna statistika. Ob tem pa tudi dodaja, da turisti, ki obiščejo Slovenijo, pridejo k nam bolj po naključju. To je zelo podcenjevalno do vseh zaposlenih v slovenskem turizmu, kar kažejo tudi uradne statistike. Primerjavo imamo med Evropo in svetovnimi prihodi gostov; plavi graf pomeni Slovenijo v zadnjih letih do leta 2014. Drug argument, da je število zaposlenih v času samostojne STO 31, sedaj pa samo še 18 – to je popolna laž, saj je trenutno tam zaposlenih 26; ob tem, da so bile ravno v času vlade Alenke Bratušek zavrnjene prošnje za nadomestne zaposlitve zaradi upokojevanj, odhodov ter tudi ene smrti. Laž temelji na tem, da je v prvem primeru računal vse zaposlene, oddelke in skupne službe. V drugem primeru pa le zaposlene v oddelkih. Tudi navedba, da se je STO utopila v Spritu in da so bila zmanjšana sredstva za promocijo, ne drži. Z združitvijo se je zasledovalo dva temeljna cilja, in sicer racionalizacijo in sinergijske učinke. Racionalizacija je uspela, saj so se stroški za delovanje zmanjšali iz 4,4 milijona na 4 milijone evrov letno; ob tem, da je Slovenijo v zadnjih dveh letih obiskalo rekordno število tujih turistov, kar je primarni cilj delovanja STO. Predlagatelj je kot velik strokovnjak zamolčal ključno razvojno težavo, in sicer da je turizem v času vlade Alenke Bratušek pod pretvezo zahtev Evropske komisije kljub številnim poskusom slovenskega turističnega gospodarstva ter Direktorata za turizem povsem izpadel iz ukrepov v novi finančni perspektivi 2014–2020. V Poslanski skupini SDS sicer menimo, da bi se spodbujanje turizma moralo začeti drugje; in ne pri razdelitvi javne agencije SPIRIT. Argumenti za samostojno agencijo se nam ne zdijo zadostni. Med argumenti se navaja boljša optimizacija delovnih procesov, resistematizacija, priprava vizije razvoja turizma, boljše aktivnosti turizma in podobno. Vse navedeno bi lahko dosegli tudi pod okriljem SPIRIT, mogoče celo z lažjo enotno promocijo gospodarstva in turizma ter promocijo Slovenije kot celote. Seveda se vse začne in konča pri ljudeh, kar pove tudi turistični slogan Turizem smo ljudje. Ne glede na zgoraj izpostavljena dejstva se nam v Poslanski skupini SDS zdi prav, da se področja turizma lotimo sistemsko in celovito. Verjamemo, da se bomo v bližnji prihodnosti dotaknili tudi drugih problematičnih področjih, ki omejujejo naš razvoj turizma. Če pa obstoječa koalicija meni, da se bo strategija razvoja turizma lahko bolje izvajala v okviru in s pomočjo samostojne agencije, pri ustanovitvi le-te ne bomo nasprotovali.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus do Predloga zakona o spodbujanju razvoja turizma, Predlogu zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizacije podjetij ter zakona o podpornem okolju za podjetništvo. V zakonodajni postopek so bili hkrati vloženi trije predlogi zakonov, ki sem jih navedel in s katerimi se želi vsebinsko in organizacijsko preoblikovati izvajalska institucija na področju spodbujanja konkurenčnosti, podjetništva, inovativnosti, razvoja, investicij in turizma. Cilj je seveda povrniti na nek način predhodno ureditev, saj se je obstoječa sedanja ureditev izkazala za ne dovolj učinkovito, zlasti in predvsem v vlogi promocije slovenskega turizma. Po mnenju predlagateljev bo samostojna turistična organizacija med drugim bolj osredotočena na promocijo, učinkoviteje bo izvajala programske usmeritve ministrstva, lažje bodo stekli pogovori na mednarodni ravni. Ob tem pa bo prav gotovo v samostojni turistični organizaciji bolje razvidna poraba sredstev, jasnejša pa bo tudi odgovornost. Spomnimo se, za enake cilje so se moji kolegi v Poslanski skupini Desus opredelili že v prejšnjem mandatu, ko so podprli odločitev o združevanju Javne agencije Republike Slovenije za podjetništvo in tuje investicije, javne agencije za tehnologijo in Slovenske turistične organizacije v novo, veliko tako imenovano Agencijo SPIRIT. V Poslanski skupini Desus smo takšno ureditev podprli iz več razlogov, kot so racionalizacija, optimizacija dela, potencialno nižanje stroškov delovanja, ugodnejši javnofinančni učinki. Seveda še vedno trdno podpiramo takšno stališče, kot takrat, in to je, da moramo slediti poslanstvu Slovenske turistične organizacije, saj le-to omogoča učinkovito in transparentno izvajanje ukrepov razvojne politike, stalen razvoj kakovostnih storitev za uporabnike ter odlično promocijo Slovenije. Od takratne združitve se je v praksi izkazalo, da se nekateri učinki v zastavljenih teorijah teh zamisli, ki jih ubesedimo z zakoni, niso izkazali kot pozitivni v celoti. Včasih je za to potreben čas, včasih se enostavno zadeve realizirajo tako, kot bi se morale, do konca. To seveda ne kaže na nepremišljeno delovanje takratne vlade, ker moramo priznati, da je posamezne zadeve zelo težko natančno vnaprej napovedati oziroma vnaprej vedeti njihov rezultat delovanja, še posebej v hitro spreminjajočih se okoliščinah. Tudi danes smo v Poslanski skupini Desus še vedno trdno na stališču, vztrajamo na enakih temeljih – konkurenčnost in učinkovitost na področju razvoja turizma. Slovenija mora nadaljevati svojo prepoznavnost doma in v tujini. Čeprav se nemalokrat zdi, da je trenutno stanje takšno, da nas edino vrhunsko športniki najboljše predstavljajo v tujini, moramo pokazati, da ima Slovenija poleg izjemnega ponosa na te vrhunske športnike, ne nazadnje tudi kulturnike, še veliko več za ponuditi, kot na primer izvirno lokalno hrano in inovativne izdelke. Za uresničitev zastavljenih ciljev bo potreben prenos finančnih virov in tudi kadrov. In če smo takrat pri združevanju v SPIRIT govorili o znižanju stroškov zaradi sinergičnih učinkov združitve, danes ne rabimo napovedovati višanja stroškov ravno zaradi te ponovne razdružitve in ponovne ustanovitve Slovenske turistične organizacije. Kar je najbolj pomembno, je dejstvo, da bodo sredstva zagotovljena znotraj finančnega načrta SPIRIT Slovenija, zato ne bo dodatnih stroškov in posledično tudi ne dodatnih skrbi. Na splošno pa nas v Poslanski skupini Desus skrbi, da se je doslej zelo malo finančnih sredstev namenilo promociji Slovenije kot turistične destinacije. Po teoriji marketinga in promocije vemo, da je polovica finančnih sredstev v ta namen vržena stran, ne vemo pa seveda, katera polovica je ta. Vsi tudi zelo dobro vemo, da nam potencialov nikakor ne manjka. Treba se je bolj osredotočiti na ideje, na načrte, kako na čim bolj učinkovit način promovirati Slovenijo; od njenih naravnih lepot, ki jih tako radi poudarjamo, kulturne dediščine, pa vse do načina življenja naših prebivalcev. Dejstvo je, da je turizem ena od panog, ki bo zagnala naše gospodarstvo, saj se podjetništvo in investicije lahko povezujejo in komplementirajo z razvojem turizma. Slednje omogoča ustvarjanje novih delovnih mest ter izrazito pozitivno vpliva na uravnotežen regionalni razvoj, ki ga tudi zelo radi ponavljamo. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da bo treba narediti celovito strategijo turizma. Govorimo o treh prioritetnih razvojnih področjih, kamor sodijo povečanje konkurenčnosti, ugodno poslovno okolje ter učinkovito in inovativno trženje. Samo zavedanje, da imamo potenciale, z njimi pa ne naredimo nič ali pa zelo malo, seveda ni dovolj. Turistična ponudba, priznajmo si, je bolj slaba; trenutno bolj slaba. Temu v prid govori tudi dejstvo, da se večina turistov v naši državi zadrži zelo kratek čas, mnogokrat samo en dan. Treba bo dodatno obogatiti sedanjo ponudbo na način, da bo Slovenija privlačna destinacija tudi za večdnevne ali večtedenske aranžmaje. Strategija je potrebna tudi zaradi dejstva, da že sedaj slabo upravljamo z nekaterimi dejavniki, kot so denimo prezadolžena turistična podjetja, torej naši hoteli, problemi žičničarjev, Kanin, mariborsko Pohorje, da samo spomnim, slabe letalske povezave, o katerih je bilo že nekaj govora; ne nazadnje mariborsko letališče bolj vegetira, kot pa karkoli drugega itn. Naj spomnim na še vedno aktualno tematiko slabega gospodarjenja države kot lastnika nad Kobilarno Lipica ter posledično na vprašanje javnega ali zasebnega partnerstva. Vse to so vzroki, zakaj je treba pristopiti sistemskim rešitvam. V Poslanski skupini Desus smo mnenja, da bo podpora današnjemu paketu zakonov le kanček tistega, kar je treba še narediti na tako strateško panogi, kot je turizem. Slovenski turistični organizaciji želimo neprimerno več uspeha na novi samostojni poti. Podporo s strani Poslanske skupine Desus nedvoumno ima. Do vsakega zakona posebej se ne bomo več opredeljevali; samo to, podprli bomo tudi amandma k 6. členu novele Zakona o podpornem okolju za podjetništvo, ki smo ga predlagali skupaj z ostalimi koalicijskimi strankami in ga seveda podpiramo. Ker gre za spremenjene rešitve, ki učinkujejo po načinu, kakor ga narekuje praksa in ne le teorija, predvsem v luči večje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva in odprtosti v promociji države, bomo paket zakonov, še enkrat poudarjam, podprli. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo poslanskih skupin. Prekinjam 3. in 4. točko dnevnega reda, o katerih bomo glasovali danes v okviru glasovanj. Nadaljujemo z razpravo k 5. točki dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo. Prehajamo na razpravo o členu in vloženemu amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 2. 3. 2015. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanskih skupin Desus, SD in SMC. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Danilo Anton Ranc.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovani kolegice in kolegi! Mogoče bom razpravljal malo bolj na drugi sferi, ampak v celoti podpiram amandma in tudi predloge vlade v zvezi s spremembami zakonodaje. Mislim, da s to novo vsebino Ministrstvo za gospodarstvo dobiva nov veter, nov zagon pri svojih aktivnostih. Ne pozabimo namreč, da smo par mesecev nazaj slišali, ko smo iskali novega ministra, naj to ministrstvo po možnosti kar ukinemo ali pa nekam priklopimo. Mislim, da je prevladal zdrav razum in da je to ministrstvo dobilo ministra, ki je pravilno zastavil aktivnosti s sektorskim pristopom k reševanju posameznih strateških panog v Sloveniji, kot je turizem; in mislim, da bodo temu sledile tudi druge strateško pomembne panoge in priložnosti, kot so lesna industrija itd. Še enkrat poudarjam, da so se v SPIRIT, kot v prejšnji organizacijski formi, aktivnosti na področju turizma, potem na področju podpornega okolja podjetništva in spodbujanja tujih investicij nekako zmešala jabolka in hruške; v bistvu ni bilo sinergijskih učinkov na tem področju. Tudi iz teh razlogov razumem ta amandma, ki smo ga predložili, v tem smislu, da ustvarimo nek pravni red na tem področju in omogočimo normalno funkcioniranje nove agencije, z vsemi možnostmi podpore turizmu in dejavnosti v zvezi s tem. Seveda mislim, da bo tudi ta amandma na nek način omogočil aktivnosti na ostalih področjih, ki jih je SPIRIT pokrival. V tem kontekstu vidim, da smo na pravi poti in da je ta sprememba zakonodaje prava smer za razvoj tako imenovanega realnega sektorja. Tu me bo dr. Trček verjetno popravil, v celoti pa mislim, da bo tudi s tem novim pristopom Ministrstvo za gospodarstvo dobilo mesto v Vladi, ki mu tudi gre; in da bomo v bodoče tudi v Državnem zboru več razpravljali o gospodarstvu, s katerim bomo ustvarili nove priložnosti za razvoj Slovenije. Ta amandma podpiram, v celoti tudi vso spremembo zakonodaje v tej smeri. Hvala lepa.
Besedo ima predlagatelj zakona gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik. Seveda se s predlogom tega amandmaja strinjamo in ga bomo tudi podprli glede na samo opozorilo Zakonodajno-pravne službe, ki je zelo jasno opredelila, da nima smisla, da se podvaja nekaj, kar je samo po sebi jasno. Vendar smo sledili zgolj principu pri pripravi tega zakona, da se tako, kot se je takrat ustanavljalo, po istem načinu tudi razdružuje. Vendar nam je to pojasnilo dovolj. Treba je vedeti, zakaj je do vsega tega tudi prišlo. In zato bom tudi izkoristil to priložnost, ker je potekala razprava tudi na odboru v tem delu. Če se spomnite, je sam problem SPIRIT nastal predvsem zaradi tega, ker je takratni minister Žerjav želel na vsak način imeti tako imenovano neko svojo zunanjo diplomacijo, ki jo je po takratni organizaciji Zakona o Vladi imelo, dokler ni prišlo do zmanjšanja ministrstev. In veste, da je Ministrstvo za zunanje zadeve prevzelo tudi ta gospodarski del mednarodne diplomacije in ga uvrstilo v svoj del. In eden od razlogov, zakaj je praktično v petih minutah takrat nastala ta združitev, je bila predvsem ta želja gospoda Žerjava, da si to nekako zagotovi. Je bila pa ena majhna podrobnost na Odboru za gospodarstvo, kjer je bila ta tema tudi obravnavana. Takrat je bil prisoten tudi dolgoletni državni sekretar gospod Hribar – direktor Direktorata, skratka, v vseh možnih oblikah je bil –, ki me je v enem delčku razprave malce zavedel s svojo razpravo, ko je govoril o Azerbajdžanu, kjer je v resnici razpravljal, kako je s takratno ministrico gospo Radićevo odšel; in ga je takrat opozorila, kako je premalo vzpostavljena ta internacionalizacija na področju slovenskega turizma. Vendar te ideje po tej spremembi nikoli ni uspela izpeljati, ker se je vlada rekonstruirala oziroma je bil izstop iz vlade. Po nemarnem in malomarnosti sem jo takrat na odboru obdolžil, da je ona začela ta postopek za SPIRIT, v resnici pa to ni res. V resnici je to naredil gospod Žerjav in se ji na tem mestu za to izjavo opravičujem. Opravičujem predvsem zato, ker vse, kar gre v zapisnik, gre tudi v zgodovino; in da ne bo kdaj mišljeno, da je res ona začela s postopkom za SPIRIT. Na očitke in razprave, ki jih je imel moj predpredhodnik kolega Krivic, pa je treba povedati naslednje, Krivec, se opravičujem. Tisto, kar je zelo pomembno, SDS je bil 5 let na vladi; 4 leta v enem mandatu in še eno leto dodatno. Imeli ste neizmerno mnogo časa, da bi lahko veliko naredili, in imeli ste celo iste ljudi, ki so sledili znotraj tega resorja. Ti očitki na prejšnjo vlado, vam bom pomagal – sam sem bil zelo jezen tudi na Alenko Bratušek v enem delu, ko sem rabil ogromno energije, da sem jo prepričal, da je treba začeti postopek izločitve iz STO. Ena razlika je med nama, jaz to priznam, vi pa nikoli tega ne boste priznali. Če smo v enem letu naredili tako veliko škodo, kot se je naredila v zadnjih petih letih, kjer je tudi vaša vlada naredila, dajte se enkrat posuti s pepelom pa priznati. Je pa res nekaj, mene – za razliko od vas – preteklost ne zanima več. Me pa zanima, kaj bo za naprej. Hvala lepa.
Je postopkovno ali prijava? Prijava, okej. Najprej ima besedo gospa Andreja Potočnik.
Hvala, gospod predsedujoči. Kolegice, kolegi! Na začetku bi rada samo obrazložila amandma koalicije. Amandma koalicijskih partnerjev črta besedilo prvega in drugega odstavka 6. člena Predloga zakona o spremembah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo; in sicer se pač prvi odstavek 6. člena ponavlja, ker je že določeno v 4. členu Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Drugi odstavek istega člena pa je oblikovan kot izjema 49. člena Zakona o javnih agencijah, vendar ne gre za položaj iz 49. člena omenjenega zakona, zato se s predmetno določbo v zakon vnaša nejasnost. Iz omenjenega razloga smo v koaliciji predlagali amandma, ki ga podpiram. Pomembno se mi zdi, da podpremo tudi celoten paket zakonodaje, ki izloča Slovensko turistično agencijo iz SPIRIT. Zakaj? Kot je bilo že omenjeno v prejšnjih razpravah, ima turizem potencial v dodatnih desetih tisočih delovnih mest v roku 4 let, ker strokovnjaki ocenjujemo, da lahko pridemo do dodatne milijarde evrov prihodkov iz tujega turizma na leto, kar pomeni 50 % več kot zdaj. Strinjam pa se tudi z dejstvom, da izključitev STO iz SPIRIT ni edini mehanizem za izboljšanje položaja turizma; je pa en ključnih in prvih. Ker minister prihaja iz turizma, tudi državni sekretar, ki je tukaj prisoten, verjamem, da bo tukaj ogromno narejenega, ker je ogromno znanja, ima lastne izkušnje. Verjamem, da je to tisti prvi korak, ki bo naredil veliko več za naš turizem. Turizem je panoga, ki je visoko multiplikativna, ne nazadnje predstavlja 13 % BDP, zaposluje 45 tisoč ljudi. Največ ustvarjamo v odnosu s tujino, in sicer na letnem nivoju ustvarimo približno 2 milijardi evrov. Kot že omenjeno, je tukaj še velik potencial. Drži pa dejstvo, da bo poleg te potrebne osamosvojitve nacionalne turistične organizacije, o čemer danes razpravljamo, treba rešiti še problem slabe letalske dostopnosti Slovenije, kot je že omenil gospod Jani Möderndorfer. Treba bo naprej urediti tudi potovanja po sami Sloveniji, ko turisti pristanejo na Brniku, bolje bo treba urediti tudi vizni turistični režim in organizacijo izdaje turističnih viz za tuje turiste. Treba pa bo tudi razmisliti, kako hitreje in učinkoviteje napolniti nastanitvene zmogljivosti z gosti, ki radi zapravljajo svoj denar. Skratka, izzivov nam ne bo zmanjkalo. Hvala.
Prosim za prijavo za naslednji krog. Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Govoriti o teh členih Zakona o podpornem okolju za podjetništvo je samo eno, dejansko pogledamo samo na finese. Jaz pa bi se rad malo obrnil tudi na vsebino, in sicer v navezavi z vsemi temi tremi zakoni, ki govorijo o tem, da je treba skladno z neko vizijo začeti delati korak po korak v tej smeri, da se da turizmu tisto pravo veljavo. Glede tega je bilo že dosti povedano, vendar menim, da je treba z vsakimi zakonskimi osnovami, ki smo jih tukaj postavili, narediti nek začetek. Začetek je ta, da je STO samostojen, in od tukaj naprej graditi svoje. To smo že ugotovili s Francijem in Danijelom, ko smo razpravljali okoli tega turizma. Večina nas vidi v tem okviru neko osnovo, s katero je možno začeti graditi zdravi temelj. Zakaj govorim zdravi temelj? Kakor je bilo meni do sedaj videno, je bil turizem ena panoga, ki se je na veliko zanemarjala. Ne glede na to, kdo je bil v vladi, so vsi pozabljali na to, da je ta panoga ena res potencialno najmočnejših panog. In ne samo to, pomemben je tisti naslednji korak, to je ta multiplikativen učinek, ki potem pomaga še ostalim, sekundarni in terciarni dejavnosti, da se potem ob tem razvija. Zakaj govorim to? Danijel prihaja iz Bovškega, tam se srečuje s tistimi nesrečnimi problemi s Kaninom, kjer je nekemu normalnemu človeku, ki izhaja iz podjetništva, nejasno, da je možno to, da se eden tak biser pusti propadati. Ne glede na to, da je bila povezava z italijansko Sello Neveo že vzpostavljena in da je bilo tam že videno, da je gospodarstvo začelo živeti in se začelo razvijati. Druga zadeva je, ki je za mene totalno nepojmljiva, je to dejstvo, da je Lipica velik biser, ki se promovira in vse skupaj dela. Potem pa se izgublja v tem, da se ne ve, kdo ga upravlja, kako se upravlja in zakaj. Žalostno je to in dejansko vsi pozabljamo, da je turizem veliko več, kot je to. Tudi naši športniki dejansko s svojim delom in uspehi Slovenijo postavljajo v neko ospredje, postavljajo ji neko geografsko situacijo. Potem se izgubi, ker ne znamo iz tega ne tržiti, ne povedati, ne izkoristiti teh priložnosti. Neverjetne priložnosti so tudi v vseh ostalih segmentih, ki jih pozabljamo, recimo v kulturi, da ne govorimo o verskemu turizmu, o tem nihče ne govori, ampak mi imamo Brezje, ki je izjemno, pa Strunjan, imamo toliko samostanov. Imamo neizmerne možnosti, ki jih ne znamo izkoriščati ali nočemo izkoriščati. Kakšna je strategija, kakšna bo strategija? To je veliko vprašanje in velika naloga za novo nastajajoči STO, ki mora narediti to strategijo. Ta strategija mora biti izredno koncizna in mora imeti rešitve. Že Jani je omenil, da se moramo tudi fokusirati, kako pripeljati te goste k nam. Ni dovolj Letališče Brnik ali Maribor, ki je totalno neizkoriščeno, da ne govorim o vseh okoliških letališčih, ki so okoli nas – Zagreb, Celovec, Gradec, Trst in Benetke. Vse to so potenciali, ki jih mi ne znamo izkoriščati. Žalostno je to, da se iz teh zgodb ne moremo naučiti. 500 kilometrski krog okoli Slovenije je nekje optimalen krog, s katere strani sprejemamo goste. Tukaj je velik potencialni bazen, iz katerega bi lahko normalno tržili in pridobivali stranke. Dejansko je to zelo blizu, ker je infrastruktura in cestnoprometne povezave okej. Železnica je taka, kot je, glede na to, da nas je prizadel žled, ampak mislim, da se tudi na tem področju da popraviti zadeve. V teh segmentih imamo možnost razvoja in tudi povečano število zaposlenih, dobiti dodatno vrednost in da bo tudi država imela nekaj od tega. Toliko z moje strani. Hvala.
Preden dam besedo gospodu Danijelu Krivcu, ugotavljam dejstvo, da vloženi amandma omogoča potem splošno razpravo. Ker je to postala delno tradicija tega parlamenta, zaradi tega ne bomo na teh točkah intervenirali. Sedaj pa ima besedo gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Tudi sam bom ta amandma podprl, ker gre za stališče Zakonodajno-pravne službe, ki odpravlja dvoumnost v tem členu. Jasno je, da je treba ta amandma podpreti, zato o tem niti ni velike dileme; videl sem, da tudi ostali kolegi glede tega nimajo težav. Vidim pa, da se večinoma govori o vsebini. Vsebina bo šele prišla na vrsto bistveno kasneje. Očitno imamo v Sloveniji problem, da kadarkoli nekaj ne funkcionira, je pa treba formo spremeniti. Če imamo nefunkcioniranje nekega ministrstva, naredimo ven dve ministrstvi ali pa obratno. Nikoli pa se ne vprašamo, zakaj nekaj ne funkcionira. Vsi predhodniki ste govorili o tem, kako je treba STO dati kisika, da bo živel, da bo funkcioniral in se razvijal in bo to neka dodana vrednost. Ampak treba se je vprašati, kaj to pomeni. Vsi vemo, da to pomeni samo, da moramo zagotoviti sredstva, da bo lahko funkcioniral. Kdor misli, da je kaj drugega povezanega s tem, mislim, da slabo pozna stvari. Veliko je bilo govora o nekih vsebinskih razlogih, vendar me veseli, da moj predhodnik, ki je prej razpravljal, ni demantiral nobene moje trditve glede potrebnosti spremembe SPIRIT. Spustil se je pač na neko načelno trditev, da vse vlade do sedaj niso podpirale turizma, s čimer se lahko do neke mere tudi strinjam. Ni bilo nekega pravega posluha, bilo je sicer veliko vlaganj v nekem obdobju, ko je bila finančna perspektiva 2007–2014, takrat je bil vir, evropska sredstva, namenjen tudi za razvoj turizma. Dejstvo je, česar tudi moj kolega ni demantiral, da v naslednji finančni perspektivi dejansko ni bilo posluha, da bi se podpora turizmu umestila tudi v ta segment, ki lahko koristi evropska sredstva. To so dejstva in zastonj je govoriti, če bomo STO formirali kot neko samostojno agencijo, bo to samo po sebi pomenilo večji razvoj turizma. Treba je še veliko drugih ukrepov narediti, predvsem pa to, kar sem povedal, kar je slogan v turizmu. "Turizem smo ljudje" velja tudi pri vseh ostalih zadevah. In če ljudje ne bodo razumeli, zakaj sedijo v določeni funkciji, ne bo nič pomagalo, da bomo mi formo v državnem zboru spreminjali. Tudi zdaj so imeli možnosti, da bi se nekatere stvari izboljšalo, pa so se ukvarjali večinoma – vsaj nekateri – s svojimi vrtički in s tem, kdo ima večjo pristojnost; ali po slovensko, kdo ima večjega. Na žalost. In tega s tem zakonom avtomatsko sigurno ne bomo rešili, potrebno bo še kar veliko drugih ukrepov in dobre volje tudi v Državnem zboru, če bomo hoteli turizmu dati tisto priložnost in možnost, da se razvije, tako kot ste vsi predhodniki tudi razpravljali. Amandma bomo tudi mi podprli.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Bom na koncu tudi prišel do amandmaja, če se pač že razpravlja o turizmu. Vidim, da nas je v dvorani relativno malo, kar me malo žalosti; upam, da tisti kolegi, ki se pripravljajo na naslednje točke, tudi podpirajo razvoj turizma. Podobno kot o lesnopredelovalni verigi radi govorimo tudi o turizmu, jaz se strinjam s predhodniki, tudi s tem, kar je poslanec SDS Krivec rekel. Nek zakon sam po sebi, avtomatsko nič ne spreminja. Tudi v podajanju stališča koalicije Združene levice sem zelo jasno povedal, po domače povedano, koliko penez je približno potrebnih za neko normalno promocijo. To, da se turizma pri nas ne razume zlasti v "emonocentričnem" okviru, je lahko en primer Kanin, drug primer je pa tudi Pohorje kot zelo pomembni infrastrukturni element. Pustimo zdaj, kaj je nazaj naredila – nekaj, kar jaz imenujem – mariborska smučarska mafija. Ampak mi se rajši ukvarjamo, bom rekel, kot kokoši brez glave z velikimi razpravami, kaj je bilo za nazaj, čeprav imamo neko tretjo vejo oblasti, pa še koga drugega, da bi se s tem ukvarjal; namesto da bi poskušali razumeti, kaj so neke danosti, ki jih imamo. Pa ne mislim tukaj na primeru Pohorja zgolj na zimski turizem. Nisem se mislil oglašati, nisem mislil biti predolg. Tu berem The Guardian, seveda levičarski dnevnik. Na Dunaju bodo naredili najvišjo zgradbo iz lesa, visoko 84 metrov. Tudi to je lahko turizem. Z bivšim županom in poslancem SDS smo se pogovarjali po prvih potresih v Posočju, ko enostavno niste dobili dovoljenja, da bi gradili lesene bajte. Tudi to je nekako povezano s turizmom. Upam seveda, da bomo neko strategijo dobili, ki ne rabi biti 300 strani debela, ampak v katero bomo vključeni deležniki, ki o panogi kaj vemo. Ni nujno, da se o številnih zadevah strinjamo, ampak da se začne tudi na tej birokratski strani garati v turizmu, ker tisti ljudje, ki delajo v turizmu v ožjem smislu, to že desetletja počnejo. Glede samega amandmaja me pa malo žalosti, pa ne bi rad na tapeto spet koalicijo metal, da se prepogosto dogaja, da imamo neke amandmaje–popravke v neki koaliciji, v kateri je toliko pravnikov. To pa spominja malo na "babica in kilavo dete". Upam, da se to ne bo več dogajalo. Ta trojček bomo podprli, kot smo že rekli. Hvala za besedo.
Besedo ima predstavnik Vlade, državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, gospod Aleš Cantarutti.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanke in poslanci! Kar se tiče amandmaja, ga seveda podpiramo. Kot je bilo rečeno, odpravlja nekatere nejasnosti zdaj zapisanega zakona. Bi pa to priložnost izkoristil in se v imenu ministra, ministrstva zahvalil za vašo res tvorno razpravo ob prejšnji točki; za vse predloge, ideje, tudi pomisleke ali opozorila, ki ste jih izpostavili glede oblikovanja nove turistične organizacije in tudi same strategije slovenskega turizma. Na tem mestu vam zagotavljam, da ne bo minila še na turistična sezona, ne da bi se nekaj spremenilo na tem področju. Spremenilo na boljše! Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O EKSPLOZIVIH IN PIROTEHNIČNIH IZDELKIH, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članu mag. Dušanu Verbiču. Sejo prekinjam za 15 minut. Nadaljujemo ob 11.10.
Spoštovani, nadaljujemo s prekinjeno sejo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo članu mag. Dušanu Verbiču, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča, in opravičilo za prestavitev. Poročilo k Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih – Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 6. redni seji 12. 2. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. K predlogu zakona so amandmaje vložili Poslanska skupina SDS in Poslanske skupine SMC, Desus in SD, ki so 12. 2. 2015 vložile še spremembe amandmajev k 2., 6. in 16. členu predloga zakona. Predstavnik predlagatelja – državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve je v dopolnilni obrazložitvi predstavil poglavitne rešitve predloga zakona, katerega temelji cilj je prenos dveh evropskih direktiv v slovenski pravni red. Glede vloženih amandmajev koalicijskih poslanskih skupin je povedal, da jih predlagatelj podpira, saj sledijo pripombam Zakonodajno-pravne službe in so v pretežni meri nomotehnične narave. Glede amandmajev Poslanske skupine SDS, ki prepoved prodaje, posesti in uporabe ognjemetnih izdelkov razširja tudi na ognjemetne izdelke kategorije 1, je povedal, da bi bila taka določba v nasprotju z direktivo. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je v predstavitvi mnenja povedala, da so pripombe njihove službe z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin v pretežni meri upoštevane. Glede amandmajev Poslanske skupine SDS je opozorila, da bi bili v primeru njunega sprejetja potrebni nekateri nomotehtnični popravki, kot na primer preštevilčenje odstavkov in popravki sklicevanj v zakonu. Mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev je predstavil predsednik njihove komisije, ki je povedal, da je komisija izpostavila nekatera vprašanja, predlagatelja prosila za pojasnila, in sicer glede predlaganega določila, po katerem lahko proizvajalec pirotehničnih izdelkov za lastne potrebe izdela in uporabi pirotehnične izdelke, pri čemur mu ni treba opraviti postopka opravljanja skladnosti in pridobiti oznake CE; mora pa pridobiti dovoljenje Ministrstva za notranje zadeve ter glede razširitev pristojnosti Inšpektorata za notranje zadeve. Komisija je pohvalila aktivnosti predlagateljev v postopku usklajevanja predloga zakona, saj je bil usklajen s strokovno javnostjo in lokalnimi skupnostmi; in predlog zakona podprla. V razpravi o posameznih členih so članice in člani odbora pozdravili uvedbo večje odgovornosti gospodarskih subjektov v celotni dobavni verigi s ciljem varstva javnega interesa. V zvezi z razširitvijo pooblastil in ukrepov inšpektorjev je bilo postavljeno vprašanje kadrovskih kapacitet inšpektorata in njegove pripravljenosti na izvrševanje novih nalog. Izpostavljeni so bili tudi primeri uporabe pirotehničnih izdelkov, ki kažejo na njihovo nevarnost in ogrožanje ljudi, živali in okolja. Zato je bilo izraženo stališče, da je nujen razmislek o popolni prepovedi ognjemetnih izdelkov, to je kategorija 1, 2 in 3; katerih glavnih učinek je pok. Poslanska skupina SDS je vložila amandma z omenjeno vsebino. Glede na pojasnila predlagatelja, da je bila prepoved prodaje in uporabe ognjemetnih izdelkov kategorije 1, katerih glavni učinek je pok, v nasprotju z direktivo, pa je bil predlagan razmislek o ustrezni prilagoditvi starostne meje oziroma dvigu starostne meje 14 in 16 let, določene v veljavnem zakonu, v zvezi s prodajo in uporabo pirotehničnih izdelkov. Predstavnik predlagatelja je bil naprošen za jasen odgovor, v katero kategorijo sodijo petarde ter ali je njihova prodaja in uporaba pri nas dovoljena. Odbor je sprejel amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2., 3., 6., 8., 10., 16., 17., 19. ter vključno 22. do 29. členu. Odbor ni sprejel amandmaja Poslanske skupine SDS k 15. členu, amandma Poslanske skupine SDS k 25. členu pa je postal brezpredmeten. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni sprejeti amandmaji, in je sestavni del tega poročila.
Hvala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Združene levice bo predstavil dr. Franc Trček, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani poslanke, poslanci, ostali navzoči. Predlog, ki je danes pred nami, bi bil veliko bolj aktualen, verjetno za nekoga tudi zanimiv, če bi ga obravnavali tik po novoletnih praznikih, ko bi bili bolj živi posnetki, fotografije poškodb zaradi uporabe pirotehničnih sredstev, ki jih čez celotno praznično obdobje običajno predvajajo mediji. Ko minejo prazniki, se s tovrstno problematiko večinoma nehamo ukvarjati. Najbolj problematično na področju pirotehnike je še vedno to, da največkrat do poškodb pride pri uporabi tistih pirotehničnih sredstev, ki so že kar nekaj časa prepovedani, torej pri uporabi – kot jih imenujemo – petard. Ker kljub prepovedi še vedno poka v strnjenih naseljih, je nujno potrebno, da se na tem področju okrepi nadzor. In tu mislim tako nadzor nad tistimi, ki prepovedane petarde prodajajo pod pultom, kot tudi nad tistimi, ki jih kljub prepovedi uporabljajo. Jasno je, da je golo pokanje nevarno in nesprejemljivo za ljudi, živali in tudi okolje nasploh. V Združeni levici načeloma nismo naklonjeni pretirano rigorozni zakonodaji, vendar vseeno menimo, da bi v tem primeru, ko gre za uporabo pirotehničnih izdelkov, ki nimajo nobenega drugega učinka kot pok, lahko bili strožji od drugih držav, sploh kar se tiče nadzora. Skladno s tem torej podpiramo rešitve, ki se med drugim nanašajo tudi na dodatna pooblastila in ukrepe inšpektorjev Inšpektorata za notranje zadeve, vendar vseeno menimo, da bi se lahko na tem področju naredilo še več. Predlog bomo v Združeni levici podprli. Od pristojnega ministrstva pričakujemo, da se bo nadzor izboljšal tudi v praksi, sploh ko gre za preprodajo in uporabo prepovedanih petard ter prodajo pirotehničnih izdelkov premladim osebam na črnem trgu. Vemo, da je sicer ta vlada zavezana nenehnemu varčevanju na vseh področjih, vendar ko gre za zaščito ljudi, živali, narave, če hočete, bi bilo treba vseeno nameniti več sredstev za okrepitev inšpektorata ter več sredstev za preventivo na področju preprečevanja poškodb pri uporabi pirotehničnih sredstev. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil gospod Jernej Vrtovec, izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana predsedujoča! Namen Zakona o eksplozivnih in pirotehničnih izdelkih je urediti postopke proizvodnje, prometa in uporabe teh izdelkov, s ciljem zagotavljanja varnosti poklicnih uporabnikov in potrošnikov eksplozivov in pirotehničnih izdelkov. To področje je tudi predmet urejanja evropske zakonodaje. Dve sprejeti direktivi Evropske unije sta že implementirani v zdaj veljavni zakon. Sprejeti pa sta bili še dve direktivi, in sicer iz leta 2013 in 2014, ki sta predmet zdaj obravnavanih sprememb in dopolnitev tega zakona. Obe direktivi povečujeta odgovornost gospodarskih subjektov, proizvajalcev ter vseh subjektov v dobavni oziroma prodajni verigi eksplozivov in pirotehničnih sredstev. Veča se odgovornost proizvajalca samih eksplozivov. Proizvajalec je namreč tisti, ki najbolj pozna postopek zasnove in proizvodnje izdelkov, zato mora on zagotoviti, da so proizvedeni v skladu z varnostnimi zahtevami. Dolžan je izdelati ustrezno dokumentacijo in zagotoviti, da je izdelek skladen z zakonodajo Evropske unije. Izdelek torej v takem primeru nosi oznako CE. Vzpostavlja se nacionalna kontaktna točka za področje eksplozivov in pirotehničnih sredstev, preko katere potekajo vsa mednarodna obveščanja, in sicer je ta točka MNZ. Predlog zakona prinaša tudi širša pooblastila in možnosti ukrepanja inšpekcije na področju eksplozivov in pirotehničnih sredstev. Tako ima inšpektor dolžnost ponovnega preverjanja skladnosti eksploziva ali pirotehničnega izdelka, ki je na razpolago le na našem notranjem trgu, če oceni, da pomeni tveganje za življenje, zdravje in varnost ljudi, premoženja in tudi okolja. Če se ob ponovnem preverjanju izdelka ugotovi, da izdelek ne ustreza varnostnim zahtevam, lahko inšpektor naloži pravni osebi odpravo pomanjkljivosti in za to določi ustrezen rok. V skrajnem primeru, če se torej pomanjkljivosti ne odpravijo v določenem roku, ali če se ugotovi, da se jih niti ne da odpraviti, lahko inšpektor odredi omejitev ali prepoved dostopnosti eksploziva ali pirotehničnega izdelka. Inšpekcija pridobiva tudi širša pooblastila pri nadzoru izdelkov, ki so na voljo v drugih državah članicah Evropske unije. Če se ugotovi, da izdelek ne ustreza varnostnim zahtevam, je dolžan sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev varnosti ljudi in premoženja v naši državi; hkrati pa o izvedenih ukrepih obvestiti Evropsko komisijo in druge države članice EU. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o eksplozivnih in pirotehničnih sredstvih podprli, kajti prinaša rešitve, ki zagotavljajo višji nivo zdravja, varnosti ljudi in javne varnosti, hkrati pa zagotavlja tudi pravično konkurenco na trgu Evropske unije. Najlepša hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Stranke Mira Cerarja bo predstavil mag. Dušan Verbič.
Hvala za besedo, podpredsednica. Spoštovani poslanke in poslanci, lep pozdrav! S predlogom zakona, ki ga obravnavamo danes, se v slovenski pravni red prenašata dve direktivi Evropskega parlamenta in Sveta, in sicer, kot že rečeno, o harmonizaciji zakonodaj članic v zvezi z dostopnostjo pirotehničnih izdelkov na trgu, prenovitev, in o harmonizaciji zakonodaj držav članic v zvezi z omogočanjem dostopnosti eksplozivov za civilno uporabo na trgu in njihovim nadzorom. Bistvena sprememba zakona je povečanje odgovornosti gospodarskih subjektov za skladnost eksplozivov in pirotehničnih izdelkov za zagotovitev visokega nivoja varstva javnega interesa. S predlagano novelo se namreč uvajajo obveznosti proizvajalcev, da so izdelki načrtovani in proizvedeni v skladu z najvišjimi varnostnimi zahtevami, da izdelajo tehnično dokumentacijo in priložijo izdelku navodilo za uporabo ter varnostne informacije v slovenskem jeziku. Zakon obravnava uvoznike in distributerje enako kot proizvajalca ter jim nalaga tudi enake obveznosti, kar se tiče sprejemanja ustreznih ukrepov o umiku, odpoklicu in prepovedi prodaje. Zakon uvaja nove obveznosti in pooblastila inšpektorjem Inšpektorata Republike Slovenije za notranje zadeve glede postopkov za ravnanje z eksplozivnimi in pirotehničnimi izdelki, ki pomenijo tveganje za življenje, zdravje in varnost ljudi. Naslednja zadeva, za katero menimo, da je zelo pomembna, je, da se s to spremembo zakona poseže tudi v tako imenovano označevanje eksplozivov. Kar pa se tiče pirotehničnih izdelkov, pa sistem sledljivosti. Mislim, da je prav, da to tudi na glas povemo zaradi pomembnosti, kajti namen takšnega načina označevanja je predvsem preprečevanje zlorabe in kraj, kar je v veliko pomoč organom pregona pri sledenju zaradi zlorab, izgube in kraje eksplozivnih ter pirotehničnih izdelkov. Tisto, kar je pomembno izpostaviti, je tako imenovani varnostni vidik, ki se mora s tem zakonom zagotoviti – vsaj s strani države, da se izdelki, ki predstavljajo določen rizik, varno uporabljajo. V Poslansko skupino SMC smo pred obravnavo tega zakona prejeli dopis glede uporabe petard in drugih ognjemetnih izdelkov, ki so zelo moteče za večino državljanov ter tudi za hišne ljubljenčke. Prav tako je bilo na odboru izpostavljeno, kakšne poškodbe so lahko posledica nepremišljene uporabe teh sredstev; vendar moramo poudariti, da je prodaja in uporaba petard že zdaj prepovedana, nakup le-teh se dogaja na ilegalnem trgu. Nas pa zelo veseli in pozdravljamo odločitev, da je bila v okviru Uprave uniformirane policije, Ministrstva za šolstvo in šport ter Inštitutom za varovanje zdravja ponovno izvedena v decembru 2014 preventivna akcija Bodi zvezda, ne meči petard! In kot navajajo v analizi, se navade uporabnikov pirotehničnih sredstev spreminjajo v želeno smer, v dobrobit vseh ljudi. Predlog zakona bomo v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala lepa.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Kolegice in kolegi, predsedujoča! Spremembe oziroma dopolnitve Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih po našem mnenju ne prinašajo ključnih sprememb, ki bi bile potrebne za zagotovitev večje varnosti oziroma uporabe pirotehničnih izdelkov predvsem pri mladoletnih osebah, ki bi si jo želela javnost in ki dejansko predstavlja velik problem. Pri spremembah omenjenega zakona gre za prenos dveh evropskih direktiv. Direktive Evropskega parlamenta in Sveta iz 12. junija 2013 in direktive Evropskega parlamenta in Sveta iz 26. februarja 2014. Za uvedbo se tako na novo določa označevanje eksplozivov, pri pirotehničnih izdelkih pa se uvaja sistem sledljivosti z edinstveno registrsko številko. Prenos obeh direktiv v slovenski pravni red predvideva pozitivne učinke glede odgovornosti gospodarskih subjektov v celotni verigi, se pravi ko govorimo o proizvodnji, skladiščenju in prodaji. Sprememba zakona predvideva precejšne razširitve pristojnosti Inšpektorata za notranje zadeve. Med drugim bo moral uvesti tudi dodatni preizkus spornega eksploziva ali pirotehničnega izdelka v sodelovanju z enim od priglašenih laboratorijev v Evropski uniji. Naj bi jih bilo 17. Tu pa se še pojavlja prva dilema. Ob vseh znanih dejstvih stanja na področju Ministrstva za notranje zadeve, naj spomnim na polemično razpravo ob sprejemanju rebalansa proračuna za leto 2015, se upravičeno sprašujemo, kako bo Inšpektorat sposoben to dejansko izvajati in da ne bo končno iz tega nastala le mrtva črka na papirju. Žal ugotavljamo, da se predlagatelj zakona – Vlada ni želela lotiti sprememb zakona v tistih delih, ki so najbolj pereči. Tako meni tudi širša javnost, ki se v času tako imenovanih decembrskih praznovanj sooča s številnimi nevšečnostmi in nesrečami, ki so posledica rabe pirotehničnih izdelkov. To, da predlagane spremembe zasledujejo cilj učinkovitejšega nadzora oziroma ukrepanja organov nadzora v primerih, ko se ugotovi, da določen izdelek, ki sicer ima potrdilo o priglasitvi, ni skladen z varnostnimi zahtevami, enostavno ne zadostuje, da bi dejansko zmanjšali hude nesreče, ki se dogajajo pri uporabi pirotehničnih izdelkov. Nekateri ljudje so zaznamovani za vse življenje, čeprav pirotehničnih izdelkov niso nikoli uporabljali; zgolj zaradi objestnosti posameznikov. Tako v predlaganem zakonu še vedno ostaja, da se posamezni pirotehnični izdelki lahko prodajajo otrokom, ki so starejši od 14 let, brez nadzora starejše osebe. Gre za osnovnošolce, ki lahko kupujejo in sami uporabljajo pirotehnične izdelke kategorije 1, katerih glavnih učinek je prav tako samo pok. Otroci, starejši od 16 let, pa lahko kupujejo in uporabljajo še močnejše pirotehnične izdelke iz tako imenovane kategorije 2. Skratka, tudi po tej spremembi zakona si bomo morali še naprej zaradi pirotehničnih izdelkov zatiskati ušesa v času novoletnih praznovanj, gledati preplašene živali ter spremljati nove in nove novice o nesrečah. Naj zaključim, da so v enem od okrožij v Sloveniji v hišni preiskavi našli pri mladoletni osebi več kot 7 tisoč pirotehničnih izdelkov, katerih glavni učinek je pok. Spoštovana koalicija, ali res želite živeti v takšni državi?
Hvala. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil gospod Benedikt Kopmajer. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi! Pred nami je predlog novele Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih. Po besedah predlagatelja novela povečuje odgovornost gospodarskih subjektov pri dobavi omenjenih izdelkov, in sicer tako, da bodo morali zagotoviti, da izdelki izpolnjujejo vse varnostne zahteve. Izdelki bodo morali imeti tudi identifikacijsko oziroma registrsko številko, gospodarski subjekti pa bodo morali v prometu z njimi voditi evidenco. V Poslanski skupini Desus predlog novele zakona podpiramo, saj nas veseli, da novela prinaša sistem sledljivosti prometa z eksplozivi in pirotehničnimi izdelki, saj bo to po naši oceni prineslo lažje odkrivanje zlorab. Na obravnavi na matičnem delovnem telesu ni bilo sprejeto dopolnilo, s katerim bi prepovedali prodajo, posedovanje in uporabo izdelkov prve kategorije, katerih glavni učinek je pok, tako imenovane pasje bombice in podobno. Kajti na žalost bi šlo za kršenje ene od evropskih direktiv iz leta 2007 o dajanju pirotehničnih izdelkov v promet. Obenem pa petarde, ki so najbolj moteče, spadajo v drugo in tretjo kategorijo eksploziv, katerih prodaja, posest in uporaba je že tako ali tako prepovedana. Kljub temu pa so še vedno kar precej prisotne, saj jih uporabniki očitno pridobijo na črnem trgu. Dejstvo je namreč, da petarde še vedno povzročajo veliko poškodb, saj z njimi rokujejo predvsem mladi, ki pa s temi sredstvi pogosto ne znajo primerno ravnati. Zato v Poslanski skupini Desus pozdravljamo preventivne akcije, ki potekajo pod okriljem Ministrstva za notranje zadeve ob novoletnih praznikih, ko je pokanje najbolj pogosto. Opaziti je, da takšne akcije sežejo ljudem v podzavest, saj je pokanja vedno manj. Kot že rečeno, bomo v Poslanski skupini Desus predlog novele Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih podprli. Hvala.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavila mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da že v uvodu napovem podporo Socialnih demokratov k predlagani noveli Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih. Ne le zato, ker v slovenski pravni red vnašamo dve prenovljeni direktivi v zvezi z dostopnostjo pirotehničnih izdelkov na trgu in omogočanjem dostopnosti eksplozivov za civilno uporabo na trgu in njihovim nadzorom; ampak tudi zato, ker se uvaja povečana odgovornost gospodarskih subjektov; od proizvajalcev, uvoznikov in distributerjev eksplozivnih ali pirotehničnih izdelkov. Gospodarske subjekte v tej verigi se torej zavezuje, da morajo zagotavljati varnostne in druge predpisane zahteve pri proizvodnji eksplozivnih in pirotehničnih izdelkov. Še posebej v primeru ugotovljenih neskladnosti morajo sami izpeljati ustrezne ukrepe, tudi odpoklic ali umik eksplozivnih ali pirotehničnih izdelkov s trga. Predlagan zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih prinaša še nekaj pomembnih sprememb in dopolnitev, ki se nanašajo na uvedbo dodatnih pooblastil in ukrepov inšpektorjev z eksplozivi ali pirotehničnimi izdelki, ki pomenijo tveganje na nacionalni ravni ali na ravni Evropske unije – zagotavljanje sledljivosti eksplozivnih sredstev z nameščeno identifikacijsko številko; sledljivost pirotehničnih izdelkov z registrsko številko in možnost preklica že izdanega potrdila o priglasitvi za eksplozive ali pirotehnične izdelke, ki so bili dani v promet, če se s ponovnim vrednotenjem ugotovi njihova neskladnost z bistvenimi varnostnimi zahtevami, ki jih ni bilo mogoče odpraviti. Ne gre spregledati, da so bili že leta 2008 z novim zakonom doseženi pomembni cilji. Prepovedala se je prodaja, posest in uporaba ognjemetnih izdelkov kategorije 2 in 3, katerih glavni učinek je pok. V kategorijo so uvrščene petarde, ki jih vsi bolj ali manj poznamo. Prodaja ognjemetnih izdelkov kategorije 1, katere glavni učinek je pok, pa je dovoljena le od 19. do 21. decembra, uporablja pa se lahko le od 26. decembra do 2. januarja. Sem štejemo pasje bombice, pokajoče konfete in še nekaj izdelkov. Ti izdelki predstavljajo zelo majhno nevarnost in povzročajo zanemarljivo raven hrupa. Pirotehnični izdelki se ne smejo uporabljati v strnjenih stanovanjskih naseljih, v zgradbah, v vseh zaprtih prostorih, v bližini bolnišnic, v prevoznih sredstvih potniškega prometa, na javnih shodih in javnih prireditvah. Zakonsko je bilo na področju uporabe prodaje že precej narejenega, vendar Socialni demokrati menimo, da nobena še tako restriktivna prepoved uporabe pirotehničnih sredstev tega ne bo izkoreninila. Vprašajmo se, zakaj? Predvsem pa, kdo uživa že ob samem nakupovanju petard in raket, kaj šele uporabi le-teh? Mislimo, da to niso naši otroci. Na nas starejših, predvsem pa na odgovornosti staršev je, da naše otroke in mladostnike podučimo, da je uporaba teh izdelkov zelo nevarna; da se z nepremišljeno, neprevidno in objestno uporabo pirotehničnih izdelkov prevečkrat povzročijo hude telesne poškodbe, kot so na primer opekline obraza, poškodbe oči, poškodbe sluha, raztrganine – praviloma rok. Mladostnikom je treba razložiti, da nas vse te poškodbe zaznamujejo za celo življenje. Podatki o številu poškodovanih, o kršitvah pri uporabi pirotehničnih izdelkov in drugi relevantni podatki s tega področja so zbrani v poročilih na spletnih straneh Policije. Dovolila pa si bom, da iz narejene analize o problematiki uporabe pirotehničnih izdelkov med božično-novoletnimi prazniki 2013–2014, novejše analize še ni, citiram naslednje: "Tudi v letu 2013 smo nadaljevali z akcijo Bodi zvezda, ne meči petard! Pokazalo se je, da se navade uporabnikov pri uporabi pirotehničnih izdelkov spreminjajo v želeni smeri. Zelo dobro lahko ocenimo izvedene naloge in aktivnosti policijskih uprav in policijskih postaj, ki so vodile ali se vključevale v različne projekte na regionalnem in lokalnem nivoju. Še vedno pa ostaja problematična uporaba v nasprotju z navodili proizvajalca, lastna izdelava ali predelava, uporaba pirotehničnih izdelkov v drugih predmetih ter uporaba izdelkov, kupljenih na črnem trgu." Ukrepi in preventivne akcije, ki jih izvajajo državni organi in država na dolgi rok, bodo prinesle pozitivne rezultate. Socialni demokrati pa menimo, da lahko k temu veliko prispevamo sami tudi tako, da se odpovemo uporabi pirotehničnih sredstev. Če pa le brez njih ne gre, jih uporabljamo skrajno previdno in premišljeno, da ne bomo poškodovali sebe in drugih. Uporabljamo tam, kjer ne bomo vznemirjali ljudi, še posebej ne otrok, starejših in bolnih. Ne smemo pa pozabiti tudi na naše živali. Socialni demokrati bomo novelo zakona, kot sem že napovedala v uvodu, podprli.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih k 26. in 28. členu, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2015. V razpravo dajem 26. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Najprej se je k razpravi prijavil predstavnik Vlade, državni sekretar gospod Andrej Špenga. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite mi, da se na kratko opredelim do vloženih amandmajev in novele Zakona o eksplozivih in pirotehničnih sredstvih. Kot ugotavljate, temeljni cilj predlaganega zakona je prenos določb, direktiv EU v pravni red Republike Slovenije. Gre za direktivi iz leta 2013 in 2014 o harmonizaciji zakonodaj držav članic v zvezi z omogočanjem dostopnosti eksplozivov ene direktive in pirotehničnih izdelkov druge direktive na trg ter njihov nadzor. Obe direktivi in predlog zakona temeljijo na uvajanju povečane odgovornosti vseh gospodarskih subjektov v celotni dobavni verigi – proizvajalcev, uvoznikov ter distributerjev pirotehničnih izdelkov in eksplozivov; s tem, da morajo zagotoviti, da so eksplozivi in pirotehnični izdelki, ki jih dajejo v promet, v skladu z bistvenimi varnostnimi zahtevami in da se v primeru njihove neskladnosti sprejmejo tudi vsi potrebni ukrepi, če je treba tudi njihov umik ali odpoklic s trga. Predlog zakona določa tudi dodatna pooblastila in ukrepe inšpektorjev v zvezi z eksplozivi in pirotehničnimi izdelki, ki pomenijo tveganje bodisi na nacionalni ravni bodisi na ravni Evropske unije. In lahko rečem, da se bo v ta namen tudi Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve okrepil, tudi z notranjimi prerazporeditvami. Ministrstvu za notranje zadeve torej daje možnost, da prekliče tudi že izdana potrdila o priglasitvi za eksplozive in pirotehnične izdelke, ki so dani v promet, če se s spoznavnim vrednotenjem ugotovi, da je prišlo do njihove skladnosti z bistvenimi varnostnimi zahtevami, ki jih pač v tistem trenutku ne bi bilo mogoče odpraviti. Zaradi zagotavljanja sledljivosti, kot ugotavljate, je tudi določeno, da morajo po novem imeti vsi eksplozivi, ki so jih proizvajalci dali na trg, nameščeno edinstveno identifikacijsko številko, medtem ko morajo biti pirotehnični izdelki označeni z registrsko številko. Določena pa je tudi dolžnost proizvajalcev in trgovcev z eksplozivi na debelo, da vodijo evidence o vrsti in količini proizvedenih eksplozivov, prodanih ter uničenih eksplozivov v elektronski obliki; ter vseh uporabnikov eksplozivov, da evidenco vodijo v elektronski obliki ali v obliki knjig. Vsi so dolžni voditi navedene evidence. Morajo pa tudi organom nadzora omogočiti vpogled v evidence tudi izven običajnega rednega delovnega časa. Zato predlagatelj meni, da so predstavljene rešitve ustrezne, in predlaga, da se predlog zakona sprejme na seji Državnega zbora. Hkrati pa predlagamo, da se v skladu s Poslovnikom druga in tretja obravnava zakona opravi na isti seji. Glede amandmaja, ki ga je vložila Poslanska skupina SDS k 26. členu predloga zakona, s katerim Poslanska skupina SDS predlaga, da bi Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve v okviru inšpekcijskih nadzorov pri trgovcih s pirotehniko posebno pozornost namenil spoštovanju 35. člena zakona. Ugotovitve in predlogi za izboljšanje stanja na področju prodaje ognjemetnih izdelkov in zagotavljanju varnosti pa bi bili tudi sestavni del letnega poročila Ministrstva za notranje zadeve. Vlada omenjenega amandmaja ne podpira, saj že veljavni Zakon o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih v 36. členu določa, da inšpekcijski nadzor nad izvajanjem tega zakona in na njegovi podlagi izdanih predpisov opravlja Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve. To pomeni, da Inšpektorat že sedaj izvaja tudi inšpekcijski nadzor nad 35. členom zakona. Zato še dodatna, posebna pozornost ni potrebna. Inšpektorji morajo pri svojem delu spoštovati tudi načelo javnosti. Slednje je opredeljeno v 6. členu Zakona o inšpekcijskem nadzoru, ki tudi določa, da inšpektorji na podlagi in v mejah pooblastila predstojnika obveščajo javnost o svojih ugotovitvah ter ukrepih, če je to potrebno; da se zavarujejo pravice pravnih in fizičnih oseb; ter v primeru, kadar je to potrebno, za zagotovitev spoštovanja pravnega reda oziroma njihovih določb. Poleg tega lahko povem, da Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve tudi vsako leto poroča o delovanju in izvedenih inšpekcijskih nadzorih, pri čemer izpostavi tudi bistvene ugotovite inšpekcijskih nadzorov v vseh področjih svojega dela, tudi s področja nadzora nad pirotehničnimi izdelki. Vsa poročila so vsakomur dostopna in so objavljena tudi na spletni strani Inšpektorata, kjer se jih lahko pogleda. Poleg Inšpektorata Republike Slovenije za notranje zadeve pa nadzor nad določbo 35. člena Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih opravlja tudi policija. Policija zaradi preventivnega namena že od leta 2000 dalje v sodelovanju z ministrstvom, pristojnim za izobraževanje, ter Inštitutom za varovanje zdravja sodeluje, kot veste, tudi v akciji Bodi zvezda, ne meči petard! Prav tako opravlja analizo uporabe pirotehničnih izdelkov in jo tudi objavi na svetovnem spletu. Torej lahko rečem, kot omenja kolegica poslanka, da se je v eni izmed hišnih preiskav pri mladoletni osebi našlo 7 tisoč kosov pirotehničnih izdelkov, da nadzor deluje dobro. Opredelitev do amandmaja koalicijskih skupin k 28. členu predloga zakona, ta predlog pa sledi mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, torej gre za nomotehnični popravek pri sklicu na materialno določbo, zato slednji amandma tudi Vlada podpira. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Dušan Verbič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Lep pozdrav, poslanke in poslanci! Moja razprava bo usmerjena predvsem v večje in boljše ozaveščanje glede tako imenovane obveznosti, vezanih na eksplozivne in pirotehnične izdelke. Glede na že marsikaj povedanega menim, da ne sme biti odveč večkratno opozarjanje na nevarnosti, ki izvirajo iz teh tako imenovanih eksplozivnih in pirotehničnih predmetov. Kot je bilo že v uvodnih predstavitvah velikokrat omenjeno, sta glavni razlog spremembe tega zakona obe direktivi. Tukaj bi se preprosto moral dotakniti še enkrat same vsebine, kar se tiče teh direktiv in kaj to pomeni za našo spremembo zakona. Direktivi zaradi zaščite potrošnikov v ospredje postavljata upoštevanje številnih varnostnih zahtev. Kot je bilo že omenjeno, proizvajalci morajo za eksplozivne in pirotehnične izdelke, preden jih posredujejo na trg, izvesti vrsto poizkusov, s katerimi se dokažejo njihove kemijsko-fizikalne in minersko-tehnične ter varnostne karakteristike. Istočasno morajo proizvajalci tudi dokazati, da imajo v proizvodnji uveden sistem trajnega zagotavljanja kakovosti oziroma da so sposobni zagotavljati konstantno kvaliteto svojih proizvodov. Vsak nov izdelek je treba poslati na testiranje v neodvisni laboratorij, ki mora izpolnjevati zahteve direktive in tudi Sveta. Prav tako mora pristojni organ države, v kateri je ta laboratorij, v sodelovanju z drugimi državnimi organi periodično preverjati sistem zagotavljanja kvalitete v sami proizvodnji po enem od modulov, določenih s samim sklepom Evropske komisije. To je postopek ugotavljanja skladnosti, o čemer proizvajalec dobi tako imenovani certifikat skladnosti za svoj proizvod; in edino on ga lahko označi s tako imenovano oznako CE. To pomeni, da oznaka CE je proizvod konstantne kvalitete in ustreza vsem tehničnim zahtevam, ki so za celotno področje Evropske unije enake. Vsak eksploziv in pirotehnični izdelek, ki ima ta certifikat o skladnosti, se lahko pojavi kjerkoli na evropskem tržišču in države s svojo zakonodajo ne smejo postavljati nobenih dodatnih pogojev, s katerimi bi zavirale njihovo posredovanje na trg. Menim, da je to pomembno, kljub temu da je skoraj splošno znano, da se o tem še enkrat ozavestimo. Dotaknil bi se še enega področja, ki je bilo izpostavljeno tudi na matičnem odboru; in sicer samo na grobo. Razvrstitev pirotehničnih izdelkov po kategorijah. Po naši regulativi imamo tri skupine. V prvi skupini so ognjemetni izdelki, ki so razvrščeni v štiri kategorije: prva, druga, tretja in četrta. Izpostavil bi zgolj prvo, ki je bila tudi največkrat omenjena v razpravi. In prva kategorija pomeni ognjemetni izdelek, ki predstavlja zelo majhno nevarnost, povzroča zanemarljivo raven hrupa in je namenjen uporabi v strnjenih naseljih, vključno z ognjemetnimi izdelki, ki so namenjeni uporabi v stanovanjskih zgradbah in drugih zaprtih prostorih. O drugi skupini pirotehničnih izdelkov je zgolj omenjeno, da gre zgolj za odrska prizorišča. Tukaj sta dve skupini in v tretji kategoriji so ostali pirotehnični izdelki, kateri prav gotovo predstavljajo tudi določeno nevarnost, to pomeni veliko pazljivost z njihovim rokovanjem. Tisto, kar je pomembno za vse nas uporabnike, posebno pa še starše, pa je določeno v 35. členu – Omejitve za prodajo in uporabo pirotehničnih izdelkov. Pirotehničnih izdelkov posamezne kategorije ni dovoljeno prodajati fizičnim osebam, ki so mlajše; in sicer 14 let za kategorijo 1; 16 let za kategorijo 2; 18 let za kategorijo P1 in T1. Kaj to pomeni? Ne glede na ravnokar omenjeno je uporaba ognjemetnih izdelkov kategorija 1 dovoljena tudi fizičnim osebam, mlajšim od 14 oziroma 16 let, če dodajam še kategorijo 2; vendar tisto, kar je pomembno, če so pod nadzorom staršev ali skrbnikov. Ob tej priliki bi rad omenil še nekaj. Prodajalec sme od fizične osebe, za katero domneva, da ne izpolnjuje starostnih pogojev, ki so bili ravnokar omenjeni, zahtevati, da predhodno izkaže svojo starost z javno listino, s katero se dokazuje istovetnost osebe. Ponovno bi izpostavil še eno kategorijo, in sicer glede prodaje, posesti in uporabe ognjemetnih izdelkov kategorije 2 in 3, ki jih poznamo pod oznako petarde. Treba je še enkrat poudariti, da je to v Republiki Sloveniji prepovedano. Prodaja ognjemetnih izdelkov kategorije 1, se ponovno vračam na njih, katerih glavni učinek je pok, je dovoljena od 19. do 31. decembra, njihova uporaba pa je dovoljena zgolj od 26. decembra do 2. januarja. Zaključim ta del z naslednjo opredelitvijo, za katero je prav, da se tudi ponovno seznanimo. Fizičnim osebam je prepovedano naslednje: predelava pirotehničnih izdelkov zaradi povečanja učinka, uporaba pirotehničnih izdelkov v druge namene, lastna izdelava pirotehničnih izdelkov ali zmesi ter preprodaja pirotehničnih izdelkov. Rad bi se dotaknil še ene zadeve, kar je bilo prej izpostavljeno. Uporaba različnih pirotehničnih izdelkov, ki marsikoga motijo, nekaterim vsako leto pokvarijo vzdušje veselega decembra, drugim pa predstavlja obvezno popestritev decembrskih dni. In če lahko posredujem samo podatek, lani je v tem prednjačila Ljubljana. Policisti so zabeležili 99 kršitev, na drugem mestu je bil Slovenj Gradec z 39 in tretji Kranj s 34 kršitvami. Ker si predvsem mladi in celo otroci decembrske dni zelo radi popestrijo s pokanjem, v osnovnih in srednjih šolah v tem času zaokroži mnogo pirotehničnih izdelkov. Zaradi mladostne razigranosti in nezavedanja posledic se otroci ob igranju s pirotehniko nemalokrat tudi poškodujejo. Najpogosteje se po podatkih iz zdravniških krogov to pojavlja na telesu, in sicer dlani ter oči. Največjo nevarnost predstavljajo petarde s črnega trga, saj so slabe kakovosti ali pa imajo celo serijske napake. Zato ni odveč večja pazljivost, da se nedovoljena pirotehnika slučajno ne znajde v rokah naših otrok. In to je treba izpostaviti, da moramo starši odigrati svojo starševsko vlogo. V oči bode tudi prodajanje pirotehnike po spletu, saj se na tak način težje preveri starost osebe, kateri se prodaja. V spletnih prodajalnah pa se praktično da kupiti vse, od nedolžnih prskalic do tako imenovanih signalnih pištol. Prodajalci smejo zahtevati od kupca, da svojo starost dokaže z osebnim dokumentom, kot sem ravnokar prej omenil, pri prodaji po spletu pa bi to moral storiti dostavljavec. Ker imajo spletne trgovine pogodbe z različnimi kurirskimi službami, o katerih so sicer precej skrivnostni, je zanimivo, da tudi uslužbenci kurirskih služb ali pošte lahko pirotehniko dostavljajo le pod pogojem, da so strokovno usposobljeni za delo s pirotehniko in imajo pridobljen tako imenovan certifikat. Prepričan sem, da bodo s spremembo tega zakona in vseh aktivnosti, ki se bodo izvajale s strani pristojnih na Ministrstvu za notranje zadeve, imeli policisti in inšpektorji v prihajajočem času kar precej dela, da odkrijejo vse kršitelje zakona zaradi varnosti uporabnikov in naključnih mimoidočih, ki se znajdejo med pirotehničnim ognjem. Upajmo, da jim bo uspelo doseči dosledno upoštevanje zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Še enkrat hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Če se ne motim, govorimo o amandmajih, pa nič zato, če je bila razprava nekoliko širša, zato si jo bom dovolila tudi sama. Naj se najprej usmerim oziroma osredotočim na amandma. Poglejte, amandma govori ravno tisto, kar ste tisti, ki sicer ta zakon podpirate, v svojih izvajanjih poudarjali, da je potrebno več preventive, da je potreben večji nadzor – in to govori naš amandma. Še enkrat upam, da ga ne boste zavrnili zgolj zato, ker ga je pripravila Slovenska demokratska stranka. Naj poudarim, v čem je glavni poudarek tega amandmaja. Pri nakupu pirotehničnih izdelkov mlajših oseb, se pravi 14 za kategorijo 1 in 16 za kategorijo 2, se pravi od te starosti, je možen nakup otrok. In ko pride nekdo v prodajalno, mi, prosim, povejte, ali prodajalec zahteva identifikacijo. Kako ve, da nek najstnik, ki je morda nekoliko večji za svojo starost, ni star 10 let. O tem govori amandma, da je treba ta nadzor gotovo okrepiti. Prav tako na nek način zavračam izjave predstavnika Vlade. Veste, če bi ti ukrepi in nadzori bili tako zelo uspešni, potem takšnih slik praktično ne bi bilo več. Če bi bil ta nadzor res tako učinkovit, potem samo na področju Maribora konec tega leta ne bi v bolnišnici obravnavali skoraj, mislim da, 89 poškodb. Torej nekaj ne funkcionira. Seveda ne moremo nikoli absolutno preprečiti vsega, ampak dejstvo je, da je amandma, ki govori o tem, da je treba ravno večjo pozornost nameniti nadzoru, koristen. In dovolite še odgovor poslancu, ki je govoril o kategorijah in rabi. Ni res, da štirinajstletnik lahko kupi pirotehnični izdelek ob nadzoru polnoletne osebe. To ni res! Štirinajstletnik izdelek kategorije 1 lahko kupi sam in ga uporablja. Šestnajstletnik lahko kupi sam in uporablja ta izdelek brez nadzora staršev. Govorim o kategoriji 2. Res pa je, da zakon nekako uvaja nadzor nad tistimi, ki so mlajši od 14 in 16 let. Ti pa naj bi seveda vse to uporabljali pod nadzorom staršev. Tukaj ne drži to, kar je povedal poslanec SMC. Spoštovani, upam, da vas bo k podpori tega amandmaja pritegnila vsaj naslednja zgodba. Govorim o nekdanji miss Universe Sari Savnik. Čeprav je zelo glasna razprava v dvorani, upam, da ji boste prisluhnili vsaj tisti, ki sledite temi. Sara Savnik si bo 14. november 2015 zapomnila za vse življenje. Takrat je namreč zaradi objestnosti in nespametnega dejanja za vse življenja ostala brez sluha. In kakšna je bila ta zgodba? Zgodilo se je na vlaku proti Mariboru. "Med vožnjo sem se učila, ko je v Celju na vlak vstopila večja skupina dijakov." Za dijake po navadi predvidevamo, da gre za mladoletne osebe. "Eden izmed njih je še posebej izstopal. In ta fant je proti meni na tla vrgel pirotehnični izdelek, ga brcnil, da je poletel proti moji glavi, in stekel iz vlaka. Ker sem se ustrašila, da me bo brcnil v obraz, sem se z glavo obrnila v desno, pirotehnični izdelek pa je počil neposredno v bližini mojega levega ušesa." To se spominja Sara, ki je takrat življenje na nek način, takšnega, kot ga je imela prej, izgubila. Zaslišala je pok, nato pa ji je iz ušesa začelo nekaj teči. "Čutila sem neznosne bolečine. Ob prihodu v dijaški dom me je vzgojiteljica odpeljala v Splošno bolnišnico Maribor. Bila sem šokirana," nadaljuje. "Predstavljajte si, da si najstnik s polno glavo sanj in želja, a se ti v sekundi vse skupaj podre. Sprva sem se celo tolažila, da bo kmalu bolje, a ni bilo. Moj sluh od takrat ni več enak. Težko sem se vrnila v šolo, trpela sem neznosne bolečine, težko sem se učila in težko dohajala učno snov. Imela sem težave s koncentracijo. Nekatere sošolke so me v razredu celo izločile ali pa se niso želele pogovarjati z menoj, ker so morale govoriti bolj na glas. To je bilo zame težko obdobje. Kar naprej sem se spraševala, zakaj ravno jaz." Spoštovani kolegice in kolegi, tudi jaz se sprašujem, kdo je tisti jaz, ki bo na vrsti jutri. Naj povem še enkrat, da se je nesreča zgodila novembra, torej ne v času tako imenovane dopustne rabe pirotehničnih izdelkov. In dejstvo je, da na področju rabe pirotehničnih izdelkov še vedno nismo naredili zadosti. Nismo. In naš amandma gre ravno v smer, da bi zadevo prepovedali vsaj mladoletnim osebam. Če imamo nekatere druge meje 18-letnikov, kot je izpit za avto in vse ostalo, zakaj dovoljen nakup in raba pirotehničnih izdelkov? Tisti, ki nekako želijo pokati in jim je zvok poka prijeten, naj gredo v tiste predele, kjer zadnje čase poka zelo močno. Natančno veste, kaj vse počnejo skrajneži. Slovenija si gotovo pokov ne želi. Omenjate pasje bombice, ja, še pravo ime imajo te pasje bombice, pa vam bom povedala, zakaj. Ker objestni posamezniki namenjajo te pasje bombice za drugačno zabavo, kot je samo pok. Mečejo jih neposredno v bližino živali, da so te preplašene in klavrno končajo. To je tudi dejstvo o rabi pirotehničnih izdelkov. Zato, spoštovani, še enkrat pozivam, da podprete amandma, ki v ničemer drugem ne govori, kot samo to, da v tej državi nadzor še okrepimo in, končno, da predlagatelj razmisli o tem, da pirotehnične izdelke, kar se tiče nakupa in rabe, prepove mladoletnim osebam. To je vse. Mar je to res tako veliko v primerjavi s tem, da bomo morda pa le zmanjšali uporabo, da bomo morda le zmanjšali statistiko. Veste, statistika je statistika – prej sem povedala, 89 oseb v bolnišnici Maribor, ampak kakšne posledice imajo ti ljudje?! Ne samo, da so zaznamovani za vse življenje, nekateri so invalidi, niso več to, kar so bili. In to samo zato, ker z zakonom dopuščamo, da se to dogaja; in niso samo petarde. Nekateri hočete vse spraviti na nivo petard. Ni res! Tudi drugi izdelki lahko povzročajo tovrstne nesreče. In zato naj končam. Mislim, da bi bilo prav, da še enkrat povem, da je ta amandma koristen in da v ničemer ne spreminja nekaj bistvenega o tem, kar ste si zamislili. Gotovo bo pa pripomogel k temu, da se bo na tem področju v Sloveniji tudi kaj spremenilo.
Hvala. Besedo ima državni sekretar gospod Andrej Špenga, izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Kot omenja poslanka, bi rad naslednje odgovoril. Vložen amandma ne opredeljuje prodaje osebam, mlajšim od štirinajstega leta, temveč je vsebina amandmaja glede nadzora nad izvajanjem zakona. V 35. členu zakona je zapisano, da ni dovoljena prodaja fizičnim osebam, ki so mlajše od 14 let, tudi za pirotehnične izdelke prve kategorije. Kot pa omenjate, je odgovornost prodaje na strani prodajalca, ki je opredeljena v četrtem odstavku omenjenega člena. Prodajalec sme od fizične osebe, za katero domneva, da ne izpolnjuje pogojev iz prvega odstavka, zahtevati tudi istovetnost. Lahko povem, da je tako striktna zakonodaja, kot jo sprejemamo v Republiki Sloveniji, v veljavi še samo v štirih državah, in to v Veliki Britaniji, Švedski, Romuniji in Irski. Prodaja tudi petard, katero prepoveduje in so uvrščene v drugo kategorijo, pa je dovoljena tudi v vseh sosednjih državah: Avstriji, Italiji, Hrvaški. V Sloveniji s tem zakonom ni več dovoljena. Osebe, ki so mlajše od 14 let, pa lahko uporabljajo pirotehnične izdelke prve kategorije le ob nadzoru staršev, piše. Slednje pomeni – oseba, mlajša od 14 let, lahko kupi pirotehnični izdelek prve kategorije. Kot ugotavljamo, da v njo spadajo izdelki, kot so pokajoče vžigalice, božične pokalice, božično-novoletne iskrice, konfeti ali ognjemet za torto. Lahko si torej otrok, mlajši od štirinajstega leta, v trgovini, v prosti prodajalni kupi tudi ognjemet za svojo torto; vendar je uporaba tega ognjemeta dovoljena le ob nadzoru staršev. To so izdelki, ki imajo zelo majhno nevarnost in povzročajo zanemarljivo raven hrupa. Moram pa tudi poudariti, če bi omenjeno uveljavili v našem zakonu, bi kršili direktive Evropske unije, ker tega slednja ne prepoveduje. Prav je, da se tudi takšne zgodbe, ki jih je omenila poslanka, slišijo in da se starši in otroci zavedajo, da se tudi kaj takšnega, kot ste omenili, lahko zgodi. Odgovornost je vsekakor na nas vseh, zato moramo dajati še naprej še več poudarka preventivi in vzgoji. Moram pa še enkrat poudariti, da nad izvajanjem zakona glede na predlagan amandma je slednje – nadzor že opredeljen v 36. členu Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih. Inšpekcijski nadzor nad izvajanjem tega zakona in na njegovi podlagi izdanimi predpisi izvaja Inšpektorat Republike Slovenije za notranje zadeve. Kot sem že prej omenil, nadzor nad določbo 35. člena zakona izvaja tudi policija.
Hvala. Poslanka je želela repliko. Izvolite, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Spoštovani sekretar, mislim, da se nisva razumela, ali pa niste želeli vsega razumeti, kar sem povedala. Ali ste že bili v trgovini s pirotehničnimi izdelki? Ste kdaj opazili, da je kdo zahteval istovetnost? Dajte no. Vam bom povedala, da je ogromno tega, da temu ni tako. Kajti v končni fazi – prodajalec želi izdelek prodati. Morda so vas prepoznali v tej trgovini, mene niso, zato sem lahko to videla. Amandma, o katerem govorimo, želi samo naslednje – večje spoštovanje 35. člena; nadzor ali prodaja poteka v skladu s 35. členom. In zdaj vam bom še enkrat povedala, v čem je problem. V trgovino stopi dvanajstletnik, ki po svojem izgledu kaže 14 let. Ker prodajalec meni, da je star 14 let, in nima razloga, da bi pomislil, da je kako drugače, mu pirotehnični izdelek proda. Enako gre potem pri 16 letih. O tem govori naš amandma, da je treba 35. člen okrepiti v smislu nadzora. In še nekaj glede omenjenega, res je, da smo glede držav nekako v vrhu glede omejevanja. Zakaj pa ne bi bili na samem vrhu? Kaj nam to preprečuje? Ali so nam vse zgodbe, ki smo jih danes odpirali in ki jih je še ogromno, ovira pri temu, da smo na samem vrhu? In ravno o tem govorimo, da bi morda zakonodajalec v prihodnje, ker danes to seveda ni mogoče, razmislil o tem, da se tako imenovani člen, ki govori o kategorijah in rabi, spremeni in omeji nakup izdelkov mladoletnim osebam. Kajti prej ste na nek način po moje želeli malo zbanalizirati kategorijo 1 na razne ognjemetke na torticah; izpustili pa ste pasje bombice, o katerih sem vam povedala. Izgledajo povsem nedolžna reč, ampak kot sem povedala, kaj pa se počne z okoljem in živalmi, je pa to že nekaj drugega.
Opozorila bi, da so se iztekle 3 minute in da imamo še čas za razpravo.
Bom nadaljevala, če bo potrebno. Skratka, bodimo fer, če ne drugega, ko govorimo o tej težki temi.
Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Tomaž Lisec, izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani predstavniki ministrstva! Namen Poslanske skupine SDS, ko smo predlagali amandmaje na seji odbora, je bil zelo enostaven – prepoved prodaje, posesti in uporabe petard. Kajti po našem mnenju, dokler nam niso predstavniki ministrstva zatrdili, da petarde spadajo v drugo kategorijo, so imeli probleme, kam petarde spadajo. In če imaš probleme, v katero kategorijo petarde spadajo, imaš potem problem tudi s prodajo, posestjo in uporabo. Čeprav je prej že gospod Verbič govoril o kategoriji 1 in kategoriji 2, pa dovolite da, gre za tako majhne spremembe, da imamo potem vedno mi Slovenci problem, kaj je teorija, kaj je praksa. In nenazadnje, vedno je tisti hudič v podrobnostih. Kategorija 1. Na odboru smo izvedeli, da to niso petarde, ampak so ognjemetni izdelki, ki predstavljajo zelo majhno nevarnost, povzročajo zanemarljivo raven hrupa. Kategorija 2. Ognjemetni izdelki, ki predstavljajo majhno nevarnost. Prej smo imeli zelo majhno nevarnost, sedaj imamo majhno nevarnost. Pri kategoriji 1 imamo zanemarljivo raven hrupa, tukaj imamo nizko raven hrupa. In, smo imeli problem. Na odboru smo ga rešili, bilo je povedano, da petarde spadajo v kategorijo 2, ki sicer še vedno predstavljajo majhno nevarnost, čeprav na žalost vemo, da v praksi ni tako. Prej je kolegica Anja povedala eno zgodbo, pokazala eno sliko. Na nas se je obrnilo nekaj oziroma vsaj sam sem dobil nekaj elektronskih sporočil raznih društev za zaščito živali, ki imajo probleme z uporabo petard. Sam sicer nimam domače živali, sem pa starš dveh majhnih nadobudnikov in v času od 26. decembra do 1. januarja imamo problem. Kajti, kategorija 1 pravi: "Ognjemetni izdelki so namenjeni porabi v strnjenih naseljih vključno z ognjemetnimi izdelki, ki so namenjeni v uporabi stanovanjskih zgradbah in drugih zaprtih prostorih." Kategorija 2, torej petarde, so namenjene uporabi na omejenih območjih na prostem. Tukaj je tisto, kar smo želeli pobudniki tudi v amandmaju na matičnem delovnem telesu – ampak na žalost so tisti glavni členi, ki o tem govorijo, zaprti –, poskušali vsaj deloma tudi opozoriti z našim amandmajem, ki je v 26. členu, problem nadzora. Če bi striktno brali zakon, kaj je kategorija 2, da so to petarde, komu je dovoljena uporaba, prodaja in posest in glede na to, kaj govorijo 36., 38. in 39. člen glede pooblastil, ukrepov inšpektorjev pa tudi delovanja policije, če bi vse v Sloveniji v praksi delovalo, ne bi imeli zgodb, kot jih imamo. Da se društva za zaščito živali borijo, da bi se petarde prepovedale, da imamo starši problem, ko imamo namesto mirnih božično-novoletnih praznikov ognjemet kot smo ga imeli včasih oziroma tisti, ki smo malo blizu meje, ko smo ga poslušali, kako je na Hrvaškem pokalo in da imajo tudi verjetno starejši prebivalci probleme, če nekje na omejenih območjih na prostem, ki je pa spet diskutabilno, kje je to, da mu poči petarda in starejši gospod, starejša gospa se seveda zdrzne, saj tudi mi, ki smo neke srednje starosti imamo probleme, ko ti neka petarda [[…]]pa naj si bo pasja bombica ali kakšna druga petarda, ker kot vemo so zelene, modre, rdeče pa različno moč imajo. Ti otroci, mladoletniki oziroma od 16. let naprej, ki jih uporabljajo, njim je zabava. Marsikomu pa to ni zabava. Zato smo resnično želeli, glede na to, kot sem že rekel, da je veliko členov na žalost zaprtih, čeprav sam pozdravljam razpravo predvsem, ki smo jo imeli na odboru pa tudi danes, da je treba osveščati, ampak jaz še vedno mislim, da naš amandma nikakor ne ruši koncepta zakona, nikakor ne škodi. Čeprav, kot sem že rekel, imamo v 36. in 38. členu pooblastila, ampak če še enkrat napišemo, da inšpektorat ima posebno težo pri trgovcih glede prodaje pirotehničnih izdelkov in da skušamo ta nadzor še okrepiti in da tudi policija naredi letno poročilo pristojnega ministrstva, da ne bi smeli imeti nobenega problema, da ta amandma podpremo. Če s tem amandmajem oziroma morda tudi z današnjo razpravo vsaj osvestimo, da petarde spadajo v kategorijo 2, in torej, da bi morali inšpektorji in policija delovati tako, da predstavljajo le majhno nevarnost in nizko raven hrupa in ne smejo biti uporabljeni na tistih prostorih, o katerih govori 35. člen zakona, kjer piše, uporaba ognjemetnih izdelkov kategorija 1, torej ena kategorija nižje, katerih glavni učinek je pok, je prepovedana v strnjenih stanovanjskih naseljih, zgradbah in vseh zaprtih prostorih, v bližini bolnišnic, v prevoznih sredstvih, na površinah, na katerih potekajo javni shodi in javne prireditve. Potem pa prideš na neko prednovoletno srečanje, ki ga občine oziroma društva organizirajo in potem niti ne bi smeli uporabljati izdelkov kategorije 1, ki imajo zelo majhno nevarnost, povzročajo zanemarljivo raven hrupa, ampak njihov glavni učinek je pok. Ampak vsi vemo, kako je v praksi. 31. decembra marsikdo od starejši, marsikatera družina, predvsem pa tisti, ki morda bi šli s štirinožcem na kakšno prireditev, ne gredo, ker vedo, kakšno je stanje v praksi. Ravno zato še enkrat in na koncu ponavljam, amandma nikakor ne škodi, da še povečamo nadzor nad uporabo oziroma v tem smislu nad prodajo pirotehničnih sredstev. Mi bi z veseljem predlagali tudi amandma glede uporabe petard, ampak členi niso odprti. Resnično predlagamo, ker gre za tako majhne spremembe, da s 26. členom morda pa komu vsaj dopovemo, da petarde v času od 26. decembra do 1. januarja so prepovedane, tako njihova prodaja, posest in uporaba. Ampak praksa v Sloveniji je na žalost drugačna od zakonskih normativov. In ker je vedno hudič v podrobnosti, verjamem, da tudi z najboljšim zakonom ne bomo rešili te problematike, lahko pa jo preko zelo omejenega nadzora vsaj deloma tudi omejimo. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 28. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 9. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAKONSKI ZVEZI IN DRUŽINSKIH RAZMERJIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina šestih poslank in poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem T. Vatovcem. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagatelja dr. Mateju T. Vatovcu. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Poslanska skupina Združene levice je novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih vložila z enim samim in preprostim razlogom, da odpravi protiustavno stanje in sistematično diskriminacijo istospolnih partnerjev. Diskriminacijo, ki jo omogoča trenutni pravni red Republike Slovenije. S tem predlogom torej zagotavljamo enakost pred zakonom. 14. člen Ustave Republike Slovenije jasno določa, da so, citiram, "v Sloveniji vsakomur zagotovljene enake človekove pravice in temeljne svoboščine ne glede na narodnost, raso, spol, jezik, vero, politično ali drugo prepričanje, gmotno stanje, rojstvo, izobrazbo, družbeni položaj, invalidnost ali katerokoli drugo osebno okoliščino". 14. člen Ustave torej prepoveduje diskriminacijo pri zagotavljanju, uresničevanju oziroma varovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin glede na posameznikove osebne okoliščine, med katere nedvomno spada tudi spolna usmerjenost. O diskriminaciji lahko torej govorimo takrat, ko država različno obravnava posameznike v enakih situacijah. Pri istospolnih in raznospolnih partnerjih gre, kot to ugotavlja tudi Ustavno sodišče za v bistvu enake dejanske in pravne podlage življenjskih skupnosti. Vsako razlikovanje v pravni ureditvi obeh skupnosti, vključno s pravnimi posledicami teh skupnosti ne temelji na neki stvarni neosebni razlikovalni okoliščini, temveč na spolni usmerjenosti. V primerih istospolnih in raznospolnih partnerjev je bistvena značilnost zveze stabilna povezanost dveh oseb, ki sta si blizu, si medsebojno pomagata in se podpirata. Glede na to, da gre torej za enako situacijo, je treba vsakršno razlikovanje glede na osebno okoliščino obravnavati kot diskriminacijo. Trenutno stanje je torej v nasprotju z ustavo in postavlja istospolne pare v neenakopraven položaj in jih diskriminira. Že samo iz dejstva, da imamo za eno skupino posameznikov en zakon, za drugo skupino posameznikov drug zakon, je razvidno, da nikakor ne gre za enakopravno obravnavo. Predlog zakona, ki smo ga vložili v Poslanski skupini Združena levica ima tako en sam cilj in načelo: odpraviti določbe, ki zakonsko in zunajzakonsko zvezo protiustavno in diskriminatorno določajo kot skupnost dveh oseb nasprotnega spola, s tem pa spol in spolno usmerjenost razumejo kot tisto osebno okoliščino, od katere je odvisna pridobitev posameznih pravic. Predlog zakona tako uvaja nov koncept zakonske in zunajzakonske zveze, ki lahko nastane ali obstaja ne glede na spol obeh partnerjev. Izhajajoč iz ugotovitev ustavnega sodišča, da gre pri življenjskih skupnosti dveh oseb istega spola za enake pravne in dejanske podlage skupnosti, kot to velja za zakonsko zvezo dveh oseb različnega spola, ter nanašajoč se na zahtevo po pravni državi in po polni enakosti predlog novele zakonsko skupnost določa kot življenjsko skupnost dveh oseb. Posledično predlog priznava pravne posledice tudi življenjski skupnosti dveh oseb istega spola, ki nista sklenili zakonske zveze, vendar ni razlogov, zaradi katerih bi bila zakonska zveza med njima neveljavna. V Poslanski skupini Združena levica menimo, da je ta predlog, ki je med drugim usklajen s strokovno javnostjo in pristojnimi ministrstvi ter ga v popolnosti podpira tudi poenotena LGBT skupnost, edina sistematična rešitev protiustavnega in diskriminatornega stanja v Republiki Sloveniji. Drage poslanke, dragi poslanci, zavedati se moramo, da biti svoboden, ni zgolj pravica, temveč zahteva še nekaj več. Živeti na način, ki spoštuje in spodbuja svobod drugih. Vsi, ki ste poročeni ali imate v zunajzakonski skupnosti enake pravice kot poročeni, se vprašajte, zakaj bi vi imeli to pravico, drugim pa jo odrekali. Veseli me, da bomo danes pravice, ki jih imava midva z ženo, priznali tudi številnim istospolnim parom, ki jim jih danes neupravičeno odrekamo. S tem bomo storili korak naprej k zares strpni in vključujoči družbi. S tem korakom Slovenija danes vstopa v 21. stoletje. Hvala.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila Odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu. Izvolite.
Podpredsednica, najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim našim kolegom dr. Matejem T. Vatovcem, s predlogom za obravnavo in sprejetje predloga zakona po skrajšanem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je postopek tudi potrdil. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki predlagatelja, predstavniki resornega ministrstva, predstavnica Zakonodajno-pravne službe, predstavnica Državnega sveta ter veliko število predstavnikov strokovne in zainteresirane javnosti. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravni službi, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno-tehničnega vidika in dala konkretne pripombe k 5. členu. Med drugim je opozorila, da je treba s predhodnimi in končnimi določbami natančno urediti vsa vprašanja, ki se nanašajo na uveljavitev sprememb, ki jih določa materialni del te novele. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji odbora predstavila mag. Darja Kuzmanič Korva, in predlog zakona podpira. Po mnenju komisije je treba čim prej omogočiti nediskriminatorno in ustavno nesporno pridobitev in uveljavljanje pravic istospolnim partnerjem, kot je predlagano z novelo tega zakona. Odbor je prejel tudi mnogo pripomb zainteresirane javnosti. Pretežni del teh pripomb in predvsem odklonilnih stališč se nanaša na novo definicijo zakonske zveze, s čimer predlagatelj povsem izenačuje življenjsko skupnost moškega in ženske z istospolno partnersko skupnostjo. Vloženi so bili amandmaji Poslanske skupine Združene levice in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Predstavnik predlagateljev je na kratko predstavil predlog zakona, predstavnica pravne službe pa je na kratko predstavila njihovo mnenje in povedala, da so z amandmaji Združene levice njihove pripombe tudi upoštevane. Vlada v svojem mnenju predlaganim rešitvam zakona ne nasprotuje. V razpravi, ki je potekala predvsem o 1. členu predlog zakona, je bilo s strani nekaterih razpravljavcev izpostavljeno stališče, da je obravnava po skrajšanem postopku nesprejemljiva, saj tematika zahteva širšo javno razpravo pred obravnavo na matičnem odboru. Predlagano je bilo, da odbor sprejme sklep o javni predstavitvi mnenj, kar pa je bilo s strani večine članov odbora zavrnjeno. Nasprotniki predloga zakona so opozarjali na izraženo voljo na referendumu o družinskem zakoniku, kjer so ljudje povedali svoje mnenje in se ga sedaj ne upošteva. Menili so tudi, da gre za grob poseg ukinitve vrednot zakonske zveze in za redefinicijo družine. Po njihovem mnenju bo tako odvzeta vloga družini kot temeljni celici družbe ter velik poseg v pravice otrok, po njihovem mnenju očetovstva in materinstva, in gre za družbeni in socialni eksperiment. Zagovorniki predloga zakona pa so poudarili, da je predlog skladen z ustavo, da je treba odpraviti diskriminacijo na tem področju, da so človekove pravice univerzalne in da je zgodovina demokracije vezana na uveljavljanje pravic manjšin in zaščito tistih, ki nimajo politične moči. Z novelo zakona se definicija družine, kot jo poznamo danes, le širi. Nekateri razpravljavci so poudarili, da bomo s sprejetjem te novele dali jasno sporočilo državljanom, da postajamo tolerantna in zrela družba, ki sprejema tudi sebi drugačne. Odbor je sprejel amandmaje Poslanske skupine Združene levice, ni pa sprejel amandmajev Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Odbor je na koncu glasoval o veh členih predloga zakona ter jih sprejel. Pripravljen je dopolnjeni predlog, kot ste ga prejeli z gradivom. Hvala lepa.
Hvala. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade. Besedo ima ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak.
Spoštovana podpredsednica, dragi poslanke in poslanci! Po desetih letih ali celo več je nujno, da pravice istospolnih oseb uredimo tako, kot si ta skupnost zasluži. Predlog zakona nikomur ničesar ne jemlje, ampak le širi pravice. Torej, definicija zakonske zveze se širi tudi na skupnost dveh oseb istega spola. Z zakonom urejamo, da se dvema osebama istega spola, ki skleneta zakonsko zvezo, omogoči medsebojne pravice in dolžnosti. S tem sledimo ugotovitvam Ustavnega sodišča, da pravne posledice skupnosti dveh ne smejo temeljiti na spolni usmerjenosti posameznika. Skupnost je določena kot zakonska zveza in ne več kot istospolna partnerska zveza. Po predlogu, o katerem boste danes odločali, bodo vse določbe, ki urejajo razmere med zakoncema, veljale tudi za zakonske zveze med dvema osebama istega spola. Nova definirana zakonska zveza določa, da lahko otroka skupaj posvojita tudi istospolno usmerjena zakonca, še vedno pa ne zunajzakonska partnerja. Registracija istospolnih skupnosti se bo v zakonsko zvezo predvidoma preoblikovala v šestih mesecih po sprejetju zakona, če bodo izpolnjeni pogoji za veljavnost zakonske zveze po Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Tudi Vlada je pripravljala predlog zakona o partnerski skupnosti, ki, tako kot je predlagala novela, ureja izenačitev partnerskih skupnosti in zakonske zveze, saj verjamemo, da ljudje ne smejo biti neenako obravnavani na podlagi spolne usmerjenosti in naša skupna dolžnost je odpraviti neustavno stanje, ki je bilo ugotovljeno v dveh odločbah Ustavnega sodišča, po kateri je rok za odpravo neskladja potekel, po prvi, leta 2010 in glede druge odločbe konec leta 2013. Ker pa je bil Predlog zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih v proceduro poslan pred zakonom o partnerski skupnosti in ker ureja enake pravice kot zakon o partnerski skupnosti, smo se odločili, da kot Vlada predlaganim spremembah ne nasprotujemo. Predlagana novela širi pravice tudi na posvojitve, zato je potrebno morda uvodoma nekaj pojasnil. Na ministrstvu razumemo željo po starševstvu, vendar mora država z ustrezno pravno ureditvijo omogočiti vzpostavitev in varstvo družinskega življenja vsem svojim državljanom, zato moramo urediti družinska razmerja, socialno varstvo, vzgojo in izobraževanje. Odločitev za starševstvo je osebna odločitev, zato se s sistemskimi ukrepi ne more in ne sme regulirati. Pravica do otroka namreč ne obstaja, ne pravica do biološkega in ne pravica do posvojenega otroka. S predlagano novelo ne dajemo istospolnim parom pravice do posvojitve, ampak zgolj možnost, da se med trenutno 572. vlogami za posvojitev postavijo v vrsto. Istospolni partnerji čakajo na svoje pravice že 11 let. Mislim, da je družba že tako zrela, upam, da smo tako zreli, da presežemo predsodke in da kot družba, da smo sposobni sprejeti vsakega posameznika, takšen kot je. Pravice istospolnih so uredile že skoraj vse države Evropske unije in prav je, da se Slovenija priključi le tem. Hvala.
Hvala. Sledi predstavitev stališ poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati, zanjo gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Krščanski demokrati smo, milo rečeno, osupli nad vsebino in načinom obravnavane novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij, ki ga predlaga Združena levica s tiho, ampak toliko bolj trdno podporo koalicijskih strank oziroma kar vse slovenske politične levice. Vse to dogajanje kaže, koliko je vsem tem omenjenim mar za dejstvo, da ima po ustavi v Sloveniji oblast ljudstvo. Na predlog novele smo poslanci, člani pristojnega odbora, prejeli preko 500 pripomb državljanov. Krščanski demokrati glede novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij vseskozi javno opozarjamo, da ne nasprotujemo ureditvi pravic istospolnih oseb, vendar je za nas nesprejemljivo, da novela po skrajšanem postopku uvaja popolno izenačitev istospolnih partnerskih skupnosti z zakonsko zvezo moškega in ženske. Za nas je sporna predvsem možnost skupne posvojitve otrok s strani obeh istospolnih partnerjev in ji tudi odločno nasprotujemo. Pri tem se opiramo na številna strokovna mnenja, predvsem pa je pomenljivo mnenje Komisije Republike Slovenije za medicinsko etiko, ki je leta 2012 ob obravnavi na referendumu zavrnjenega predloga družinskega zakonika med drugim zapisal, citiram: "Menimo pa, da že nova raba pojma "družina" lahko pomeni daljnosežne posledice za pravni, socialni in zasebni položaj posameznikov, odraslih in otrok. Mislimo, da bodo te posledice segle na številna področja, da niso v celoti predvidljive in da ni verjetno, da bodo vse otrokom v prid. Nimamo dokazov, da so vse raznovrstne skupnosti odraslih in otrok enako uspešne, enako varne in za otrokov razvoj enako ugodne. V istospolni skupnosti otrok ne bo imel obeh staršev, torej mame in očeta. Seveda tak položaj obstaja že od nekdaj kot posledica razvez, smrti ali opustitve starševske vloge zaradi raznih vzrokov. Prav je, da se stori vse, da se otrokom olajša prikrajšanje, ki so ga utrpeli ob izgubi ali odhodu enega ali celo obeh roditeljev. Narobe pa je, če tega otrokovega položaja ne razumemo kot prikrajšanje, ampak kot povsem sprejemljivo okoliščino za že rojene otroke in za rodove prihodnjih otrok." Krščanski demokrati predlagatelje in vse, ki nameravate novelo podpreti, ponovno opozarjamo, da Ustavno sodišče Republike Slovenije z odločbo št. 425/06 z dne 2. julija 2009 ni razveljavilo Zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti, ampak je odločilo, da je v neskladju z Ustavo le člen 22 Zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti. V 12. točki izreka pa je izredno napisalo, citiram: "Registrirana partnerska skupnost je razmerje, ki je po vsebini podobno zakonski zvezi ali zunajzakonski skupnosti. Ustavno sodišče je razmerje določilo kot podobno, nikakor pa ne enako in ni zahtevalo nobene izenačitve. Novela zakona v zakonski zvezi bistveno preseže v odločbi naloženo obvezo Državnega zbora Republike Slovenije, da odpravi zakonsko neskladje ter uvaja rešitve, ki jih Ustavno sodišče ni naložilo. Ob obravnavi zakonskih predlogov s področja istospolnih partnerskih skupnosti, pa se našemu opažanju venomer izpostavlja zahteve po pravicah oseb s homoseksualnimi nagnjeni, pozablja pa se na dolžnosti. Ali se tisti, ki zahtevajo popolno izenačitev, sploh zavedajo vseh odgovornosti, ki jim bi to prineslo. Posledice so oziroma bodo tudi na številnih drugih področjih, za katere vidimo, da niti predlagatelji in podporniki novele ne veste, katera so in koliko jih je, saj bi se drugače odločili za spremembo posamezne področne zakonodaje oziroma bi pravice istospolnih uredili v posebnem zakonu. Krščanski demokrati smo prepričani, da je predlog novele tudi v nasprotju s 53. členom Ustave Republike Slovenije. Ustava kot človekovo pravico in temeljno svoboščino določa tudi zakonsko zvezo in družino in v tretjem odstavku 53. člena določa, citiram: "Država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere." Žalostni smo, da smo napadeni tisti, ki se borimo za dobrobit otrok. Deležni smo sovražnega govora, prav tako nikjer ni urejena možnost ugovora vesti za vse tiste, ki se z zakonom ne strinjajo. Naj še enkrat povemo, da smo za ureditev pravic istospolnih, vendar ne moremo pristati na takšno urejanje, ki bi bilo v škodo otrok. Krščanski demokrati skupaj s Komisijo za medicinsko etiko pozivamo k zmernim, kulturnim in strpnim nastopom. Razpravljamo o stvareh, ki zadevajo občutljivo manjšino, v kateri so še najobčutljivejši otroci. Slabo bo, če se bodo ob tem ustvarile nove delitve in novi predsodki, ki bodo predvsem v škodo otrok za daljši čas obremenili ozračje v družbi. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov bomo glasovali proti predlogu novele.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Zavezništvo Alenke Bratušek bo predstavil gospod Jani Möderndorfer.
Dober dan! Danes je v resnici lep dan, ker obravnavamo dva poslanska zakona, in upam, da seveda tudi uspešno. Verjamem, ne samo upam. Za to gre v prvi vrsti ta trenutek zahvala Združeni levici, da se je v nekem pravem trenutku preprosto odločila in naredila tisti korak, ki bi, če ga ne bi naredila ona, verjetno naredil nekdo drug. Pa vendar, šteje tudi za zgodovino, kdo je to naredil, in prav je tako. Vendar o čem v resnici danes razpravljamo in o čem v resnici bomo danes odločali? Ves čas se pogovarjamo o istospolnih parih in zakonski zveza in najbolj goreče vprašanje, ki ga poslušam še od včeraj oziroma od danes do enih zjutraj, je ta nesrečna posvojitev, ki sploh ni predmet tega zakona. Se pravi, bojimo se že vnaprej nečesa, kar sploh še ni niti določeno, niti prvi preizkus ni bil narejen niti postavili jih nismo enakovredno v isto vrsto. Vendar, skozi zgodovino gledano, je bilo vedno tako, vsaka diskriminacija, vsaka pravica se je dobivala z muko, z bolečino, ogromnokrat s krvjo, danes v modernem času pa z ogromno potrpežljivostjo in veliko diskusije skozi mnogo let. Očitki so, da ni bilo dovolj razprave, to bomo danes celo popolne poslušali. Očitki so, da ni naravno. Tudi to bomo danes slišali. Očitki so, da preprosto, kar je grozljivo slišati, pa vendar boste slišali, da smo se odločili za zavesten in načrtni propad slovenskega naroda v izumrtje in še in še boste danes slišali. Vendar naj vas to ne sprovocira iz enega preprostega razloga, ker delamo prav. Za prav nam gre. Zmanjšati je treba in vsak dan bom vesel, ko bomo odkljukali, da bo ena diskriminacija manj. V tem primeru gre za več diskriminacij, zato se mi zdi pomembno, da vemo vsaj naslednje stvari preden bomo šli v razpravo. 13 držav v Evropi je že uredilo to vprašanje, s katerim se mi še bodemo. 13 zveznih držav v ZDA je to vprašanje dalo z dnevnega reda. 4 še ostale države v svetu so to vprašanje dale z dnevnega reda. In v 13 državah tečejo podobni postopki, z isto vsebino, istim ciljem in je samo vprašanje časa, kdaj bodo sprejeti. Sedaj seveda, danes bomo slišali še marsikaj, pa referendum, pa Ustavno sodišče – oprostite, mene ne zanima kaj Ustavno sodišče mislim, kaj je prav in kaj ni prav – ja, absolutno, so organi, ga imamo zato v državi, da bo presojal, kadar je poklican za to, ampak ali kot narod lahko rečemo, kaj si želimo, kaj hočemo in kaj je že skrajni čas, da uredimo. Jaz mislim, da ja. Danes je napočil ta dan. Jaz ne vem, zakaj imamo take probleme vedno takrat, kadar se imajo ljudje radi in kadar se hočejo spoštovati, drug drugega, kadar se hočejo negovati, kadar hočejo dedovati, kadar hočejo imeti svojo skupnost, ki se ji reče družina. Jaz proti temu preprosto ne morem biti, še posebej, če to na mene nič ne vpliva. Meni se ne bo spremenilo nič. Jaz bom še vedno imel zakon in moja žena bo še vedno moja žena, za razliko od tistih, ki mislijo, da se bo spremenilo vse. Po sprejetju tega zakona, kot je že nekaj ljudi povedalo, bo nov dan, potem bomo ugotovili, da je vse tako, kot je bilo včeraj, samo malo bolj mirno bomo spali. Ta zakon bom z veseljem in tudi v našem Zavezništvu seveda tudi podprli. Se vidimo v razpravi.
Hvala. Stališče Poslanske skupine Stranke Mira Cerarja bo predstavila dr. Simona Kustec Lipicer. Izvolite.
Hvala lepa. Predsedujoča, kolegica, kolegi! Tekom civilizacijskega razvoja so napredne družbe izhajale iz pojmovanja človeka kot unikuma skupnosti. Z drugimi besedami, akt rojstva naj bi bil odraz slavospeva življenju in raznolikosti in potencialov, ki jih nosimo posamezniki zato, da bi bogatili družbo in okolja, ki jim pripadamo. Drugačnost bi zato v tem prvinskim smislu morala biti razumljena kot dar, kot temeljni sestavni del enakosti in ne kot prva kal razdora družbe. Za odprto in v prihodnost usmerjeno družbo ima biti ženska enako toliko prednosti kot biti moški, biti mlad ima enako toliko slabosti kot biti star, biti velik ima enako toliko pomanjkljivosti kot biti majhen, biti Slovenec ima enako toliko omejitev kot biti tujec, biti kristjan ima enako tolikšno vrednost kot na primer biti pravoslavec, musliman ali ateist, biti konzervativni volivec ima enako pomembnost kot biti socialnodemokratski ali liberalni volivec. Torej, boste rekli, jasna teorija, pred vrati manj jasne prakse. Prakse, po kateri se je še manj kot stoletjem posplošeno verjelo, da je biti svetel, visok, modrooki moški ideal, ki naj mu služijo vsi ne taisto karakteristični. Pa spet druge prakse, ki so se bile pred več stoletji zaradi pravkar omenjenih prvih praks prisiljene boriti za svoje ob rojstvu podarjene pravice enakosti in svobode skozi pravno regulativno zaščito, saj jim svobodna volja drugih posameznikov te naravno dane enakosti ni priznavala. Še več, ni jim je dovoljevala, v nekaterih primerih jim je tudi prepovedovala. Naj navedem nekaj takšnih mednarodnih normativnih praks, ki so se morale vzpostaviti kot odgovor na poskuse poseganja v temeljne pravice in svoboščine ljudi, povezane z nerazumevanjem enakosti skozi prakso: Mednarodni pakt o državljanskih in političnih pravicah, leto 1968, Mednarodna konvencija o odpravi vseh oblik rasne diskriminacije, 1965, Mednarodna konvencija o varstvu pravic vseh delavcev migrantov, 1975, bodite pozorni sedaj, Konvencija o odpravi vseh oblik diskriminacije proti ženskam, 1979, Konvencija Združenih narodov o otrokovih pravicah, 1989, Konvencija o pravicah ljudi z invalidnostjo, 2006. Še vedno je v pripravi konvencija o pravicah starostnikov. Enako kot obstaja ničelna tolerance do poseganja kogarkoli ali česarkoli v osebne okoliščine posameznikovega življenja, ko in če ima ta dogovorne odnose z drugimi, je stvar osebne odločitve in presoje tudi posameznikova ljubezen do drugega, ko je ta seveda vzajemno soglasna. Tako kot ne zapovedujemo kdo, kdaj, pod kakšnimi pogoji sme imeti rad kratkolase, dolgonoge, verne, neverne, svetlo ali manj svetlopolte, tako v primeru soglasnega odnosa tudi nimamo nikakršne pravice drugim zapovedovati, omejevati ali celo prepovedovati, koga naj ljubijo – ženske ali moške. V hipu, ko se odločimo razmišljati v to smer, stopamo na pot temeljnega posega v osebno svobodo drugega, v nedotakljivost njihovega, njegovega ali njenega življenja. S kakšno pravico in kakšnim pravom? Obravnavana novela ZZDR po mnenju poslancev SMC ustrezno ureja položaj skupnosti dveh oseb raznorodnega ali istega spola, ki to skupnost konstituirata s sklenitvijo zakonske zveze ali izvenzakonske skupnosti. Na ta način jima omogoča pravno priznanje, nastanek medsebojnih pravic in obveznosti. Novela zakona tako na enak način ureja zakonski odnos dveh oseb in njunih medsebojnih pravnih, socialnih in ekonomskih pravic in obveznosti, neodvisno od spolne usmerjenosti teh dveh oseb. Nikakor pa ne daje nikomur nikakršnih posebnih pravic, ki bi izhajale iz spolne usmerjenosti in tudi v ničemer sama po sebi ne pomeni poseganja v pravice tretjih oseb. Govorim seveda o tem, da se poskuša manipulirati v obravnavi tega zakona s pravico do posvojitve otrok. Pri posvojitvah je v ospredju otrok in njegovi interesi in nikakor ne pravice odrasle osebe do posvojitve otroka. Zato še enkrat, vprašanje pojmovanja družine in družinskih razmerij ni predmet urejanja novele, ki jo sprejemamo danes. Osrednjo vsebinsko vprašanje današnje novele je izenačitev pravic in obveznosti, ki izhajajo iz zakonske zveze [[…]]
Prosim, če počasi zaključite.
[[…]]in jih sporazumno skleneta dve odrasli osebi. Tisto, kar je temeljno vodilo obeh, novelirane državne norme in tudi kakšne druge [[…]]
Prosim, če zaključite.
[[…]]je podpora, je opora posameznikom, da se složno, harmonično in medsebojno predano dve osebi ljubita, sta ljubljeni in pri tem odprto in neomejeno izpolnjeni ter srečni v ljubezni, ki jo delita med seboj in z drugimi [[…]]
Prosim, če zaključite.
[[…]]in pod to navedeno se moralno in programsko podpišemo tudi v modernocentrni Poslanski skupini SMC. Hvala lepa.
Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavila gospa Jelka Godec. Izvolite.
Spoštovani! V obravnavi je po skrajšanem postopku vložen Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih z vsebino, ki je bila v kompromisni obliki že zavrnjena na referendumu leta 2012. V času, ko se država bori z največjo socialno krizo, se je koalicija odločila, da bo povozila voljo volivk, volivcev, izraženo na referendumu, in sprejela zakon, ki družinam ničesar ne prinaša. Edini namen zakon je redefinicija zakonske zveze po postopku, ki v največji možni meri izključuje sodelovanje javnosti in stroke, ter po postopku, pri katerem se ni mogoče znebiti vtisa, da gre za revanšizem zoper izraženo voljo volivk in volivcev na referendumu. Predlagatelji zakona zavajajo s tem, da naj bi bil zakon nujen kot posledica odločbe Ustavnega sodišča Republike Slovenije z dne 2. 7. 2009. Obravnava neskladnosti glede dedovanja, ki je v praksi tako ali tako odpravljena, ne more biti razlog za redefinicijo celotne zakonske zveze. To tudi ne izhaja iz obrazložitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije, ravno obratno, Ustavno sodišče je zavzelo stališče, da je istospolna partnerska skupnost razmerje, ki je po svoji vsebini zgolj podobna zakonski zvezi. Gre torej za skupnosti, ki sta po naravi stvari ločeni. Ustavno sodišče Republike Slovenije ni nikoli razveljavilo celotnega zakona o registraciji istospolnih skupnosti, kar pa bi naredilo, če bi menilo, da zakon krši 14. člen Ustave Republike Slovenije glede prepovedi diskriminacije. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih posega v institut zakonske zveze na način, da so predlagane rešitve v očitnem nasprotju z najmanj s 53. členom Ustave Republike Slovenije in Resolucijo o temeljih oblikovanja družinske politike v Republiki Sloveniji. Edina rešitev zakona je, da se iz zakonske ureditve briše pojem moža in žene in se jo nadomesti oziroma označi za dve osebi. Če bi bil namen predlagateljev urediti pravice istospolnih partnerskih zvez, zakaj se potem predlaga redefinicija zakonske zveze? Izenačevanje zakonske zveze z istospolno skupnostjo pomeni tudi izenačevanje v vseh pravicah, ki sicer izhajajo iz upravičenja do zasnovanja družine. To pomeni, da zakon predlaga, da dve osebi istega spola posvojita otroka ali pa sta upravičeni do umetne oploditve, kljub temu, da sta obe osebi plodni. S tem bi država sistemsko in ne zaradi objektivnih okoliščin omogočalo odraščanje otrok brez očeta ali brez matere, s čimer se zasleduje ravno nasprotni cilj, kot je določen v 53. členu Ustave Republike Slovenije, da država varuje družino, materinstvo in očetovstvo ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere. Tudi Splošna deklaracija o človekovih pravicah in svoboščinah OZN nalaga dolžnost zaščite družine, ki jo označuje kot temeljno celico, in sta jo tako država kot družba dolžni zaščititi. S predlogom tega zakona se ukinja edina definicija oziroma zakonska opredelitev moža in žene. Od sprejema tega zakona mož ne bo več mož in žena ne bo več žena, temveč bosta to dve osebi, posledično se za moža in ženo ne bodo uporabljale ostale zakonske določbe, med katere spada tudi domneva, da je mož oče otroka, rojenega v zakonski zvezi. Zakon bo dovolil posvojitev otroka dvema osebama istega spola, ne bo pa dovolil posvojitve otroka starim staršem v primeru, da otrok izgubi starše. Menimo, da gre za zakon, ki je zelo slabo pripravljen. Sprejema se po skrajšanem postopku na podlagi zlorabe poslovnika. Preden smo ga dobili poslanke in poslanci na mizo, ni bilo o njem nobene javne razprave. V SDS podpiramo pravice istospolnih parov, ko gre za družbene in naravne pravice med odraslima. Posvojitev otroka ni človekova pravica odraslega, odrasli tega ne more zahtevati od države. Ravno otrok je tisti, ki je nosilec človekove pravice, da je posvojen v skupnost moškega in ženske, torej v okolje, ki je čim bolj podobno okolju, v katerem je živel, ko je izgubil starše. Naloga družbe, države je, da podpira otrokovo primarno potrebo po tem, da živi z mamo in z očetom. Zdi se, da imamo v naši državi ravno problem s tem, da bi poskrbeli za družine, da bi omogočili otrokom dostojno življenje z materjo in očetom. Ne trdimo, da na primer dva moška ne moreta biti dobra očeta, trdimo pa, da nihče izmed njiju ne more biti dobra mati. Pred slabim letom dni je predsednik Vlade Republike Slovenije v intervjuju za časopis dejal: Jaz nisem nasprotnik pravic istospolnih, verjamem pa, da jih v družbi ni smiselno uveljavljati na silo. Smo demokratična družba in za to potrebujemo demokratični konsenz. In pred dnevi je premier že napovedal referendum. Če včasih družba še ni pripravljena sprejeti novosti, jih bo pač zavrnila, morda na referendumu. Torej, se sam zaveda, da zadevo uvajamo na silo, brez družbenega konsenza, po hitrem postopku, brez javnih razprav in soočenj mnenj. Sprejetje tega zakona bo popolna ignoranca nad demokratičnim konsenzom. Zato in zaradi zgoraj navedenega v SDS Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Jana Jenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Vsem skupaj lep pozdrav, predvsem ministrici Anji Kopač Mrak! Na materinski dan 25. marca 2012 smo Slovenke in Slovenci na referendumu odločali o družinskem zakoniku. Glasovala ni niti tretjina volilnih upravičencev, rezultat pa je bil padec zakonika. Razlika med zavrnitvijo in podporo zakonu je bila nekaj manj kot 10 % glasov. Ali sta se slovenska politika in družba od leta 2012 toliko spremenili, da bi se spremembe Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ji jo predlagajo v Združeni levici in ki v prav vseh pravicah in obveznostih izenačujejo vse oblike partnerskih zvez, lahko končno udejanjile? Za tiste, ki so že leta 2012 nasprotovali priznanju izenačitve istospolne v vseh pravicah in obveznostih, razen v tako imenovanih zunanjih posvojitvah otrok istospolnih usmerjenih partnerjev, s tradicionalno zakonsko zvezo, kar je bil takrat kompromisen predlog za dosego čim večjega družbenega soglasja in podpore, pomeni ta novela še večji odmik od njihovega prepričanja in mišljenja. Tistim pa, ki so na tem področju bolj svobodomiselni in gledajo na človekove pravice in svoboščine iz drugega zornega kota, pa je ta predlog še precej boljši in bližji. V času sprejemanja družinskega zakonika so poslanci takratnega mandata Desusa glasovali po svoji vesti, in sicer je večina glasovala za zakonik. Tudi tokrat Poslanska skupina Desus ni enotna v stališču do te teme. Poslanke in poslanci se bomo odločali po svoji lastni vesti in prepričanju. V tokratni predstavitvi stališča Poslanske skupine Desus ne bo veliko govora o sami vsebini zakona in polemiziranja z naše strani o tem, kako in zakaj je zakon nesprejemljiv za podporo oziroma na drugi strani o tem, kako je pomembno in prav, da v duhu spoštovanja človekovih pravic in svoboščin, ki so deklarirane z mednarodnimi akti in jih priznava tudi Slovenija, saj so zapisane v naši ustavi in jih kot najvišja sodna instanca varuje Ustavno sodišče, ter ob realnosti vsakdanjega življenja izenačimo drugačne partnerske zveze s klasičnimi zvezami, ki jo sestavljata moški in ženska. Točka, na kateri se v naši poslanski skupini ne moremo poenotiti in jo dojemajo kot delček čisto osebnega intimnega prepričanja, je v tako imenovanih zunanjih posvojitvah otrok istospolno usmerjenih partnerjev, to je otroka, katerega noben do staršev ni njegov biološki oče ali mati. V Poslanski skupini Desus se zavedamo dejstva, da v našem prostoru že obstajajo družine, kjer ima otrok dve mami ali dva očeta. Zelo pomembno pa je, da se zavedamo tudi tega, da je vloga družine več kot samo biološka. Bistvena za otrokovo korist je socialna vloga, ki jo daje zdrav in kvaliteten družinski odnos med osebami, ki živijo skupaj. Tisto, česar se v naši poslanski skupini bojimo, je dejstvo ali bolje rečeno vprašanje, ali je slovenska družina že dovolj pripravljena, da bi brez kakršnihkoli zadržkov sprejela popolnoma liberalen pristop za enako ureditev vprašanj v različnih tipih partnerskih skupnosti. Del naše poslanske skupine je veliko bolj naklonjen Predlogu zakona o partnerski skupnosti, ki ga je pripravilo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ker je pomenil postopen prehod na popolno izenačenje istospolnih zvez s heterospolnimi. Kot že rečeno v Poslanski skupini Desus se bomo pri glasovanju o predlogu zakona odločali po svojem prepričanju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Nemec bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana ministrica Anja Kopač Mrak! Socialni demokrati pozdravljamo novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki jo bomo soglasno podprli. Potrditev tega zakona bo pomenila neposredno izvrševanje odločb Ustavnega sodišča. S sprejemom se bodo pravice raznospolnih in istospolnih parov izenačili. Prav je tako in bil je že čas. Predolgo že traja ta gonja proti drugačnosti, to zanikanje enakopravnosti, odrekanje neodtujljive svobode posameznika in kršenje v ustavi zapisanih pravic. Človekove pravice so temelj družbe, družbe, ki ji je mar za svoje članice in člane, so temelj skupnosti, ki ve, da bo najbolj uspešna takrat, ko bodo vsi njeni člani lahko uresničili svoje potenciale. Socialni demokrati želimo na vključujoč način in za okrepljeno družbeno komunikacijo razvijati napreden, odprt in svobodomiseln značaj družbe. Strpnost, sprejemanje različnosti, enake pravice za vse so minimalni pogoji, preko katerih lahko družba polno uresničuje vse svoje možnosti. Skupnosti, ki sijejo v vseh odtenkih mavrice, se namreč ni bati še tako velikih pretresov. Zmogla bo preskočiti vsako oviro. Verjamemo v vrednote, na katerih lahko gradimo družbo, utemeljeno na človekovem dostojanstvu. Socialni demokrati uveljavljamo koncept sprejemanja in spoštovanja drugačnosti, ki ne le dopušča, temveč krepi pozitivne razlike v človekovem značaju, kulturi, nacionalnosti, spolnih in drugih opredelitvah. Strpnost razumemo kot sprejemanje in spoštovanje človekove edinstvenosti, hkrati pa primarno načelo solidarnosti in partnerstva. Strpnost je predvsem odgovornost tistih, ki razpolagajo z večjo družbeno in politično močjo. Socialni demokrati si zavzemamo za spoštovanje razlik, sprejemanje posebnosti vsakogar od nas. Podpiramo tiste skupine, ki jih nepravičnost vodi v politični in družbeni boj za širitev in uveljavljanje temeljnih vrednot, ki naj bodo last vsakega posameznika. Odločno pa nasprotujemo tistim, ki s terjanjem lažne pravičnosti kličejo po mračnjaštvu. Ko njihovo razlog očistimo vseh okraskov o pravicah in pravičnosti, dobimo nedvoumno sporočilo: istospolno usmerjeni so drugorazredni državljani. To ne smemo, ne bomo in na to ne pristajamo. Različnost mora postati naša prednost! Istospolna usmerjenost je družbena realnost. To ni izbira, je dejstvo in je osebna okoliščina, na podlagi katere ustava prepoveduje diskriminacijo. Tam, kjer je pravica skleniti zakonsko zvezo tudi istospolnim partnerjem, s tem vloga ženskam ni pocenjena, moški niso nič manj moški, zakonska zveza pa ni nič manj veljavna. To se ne dogaja nekje daleč, to so spoznale tudi države iz naše soseščine, okrog nas. Nikomur ni bilo nič odvzeto, razen da je bilo istospolno usmerjenim končno dano priznanje. Priznanje, da se enakopravni člani družbe. Točno to si želimo tudi za naše državljanke in državljane, se pravi enakopravnost. Nenazadnje, kdo lahko komu narekuje, koga imeti rad, zaljubimo se pač v osebo, ne v njen spol. Socialni demokrati ne bomo podprli amandmajev opozicijske stranke. Predlagano novelo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij pa pozdravljamo in jo bomo v njeni prvotni vsebini soglasno podprli. Slovenija naj postane država, ki spoštuje raznoličnost, enakopravnost in človekove pravice. Danes naj bo ta dan. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani kolegi! V Poslanski skupini Združena levica menimo, da je po več kot 20 letih boja za izenačitev pravic istospolnih in raznospolnih partnerjev, 18 let po vložitvi podobnega predloga iz leta 1997 ter po številnih javnih razpravah in medijskih kampanjah, ki so že razgrnile vsa stališča in argumente, zdaj končno že čas, da brez sprenevedanja prevzamemo odgovornost in vsem prebivalkam in prebivalcem Slovenije zagotovimo enakost pred zakonom. Novelo ZZDR smo tako vložili iz preprostega razloga, da z redefinicijo zakonske skupnosti na enostaven, a sistemski in celovit način odpravimo protiustavno stanje in diskriminacijo istospolnih partnerjev, ki jo omogoča trenutni pravni red Republike Slovenije. Predlog, ki je danes na mizi, bo tako istospolnim parom dal pravice in obveznosti, ki jih drugi pari že imajo. V tem smislu gre preprosto za zagotavljanje enakopravnosti v skladu s slovensko ustavo, predvsem z njenim 14. členom, ki določa, da smo vsi pred zakonom enaki ter da je vsako razlikovanje na podlagi osebnih okoliščin protiustavno in diskriminatorno. V trenutnem pravnem redu Republike Slovenije je že iz načina urejanja, torej iz dejstva, da imamo za eno skupino posameznikov en zakon, za drugo skupino posameznikov pa drugega, razvidno, da ne gre za enakopravno obravnavo. Ključno pa je, da so istospolnim partnerjem v Sloveniji kršene nekatere temeljne socialne, ekonomske in pravne pravice, kot so pravica do odsotnosti iz dela zaradi bolezni partnerja ali partnerke, pravica do nadomestila dohodka za nego družinskega člana, pravica do zdravstvenega zavarovanja po partnerju, pravica do zahteve po materialni kompenzaciji za duševne bolečine ob smrti ali hudi invalidnosti partnerja in številne druge. Kot pravi, take diskriminacije in k sprejetju zakonodaje, ki je danes na mizi, nas zavezujeta tudi dve sodbi Ustavnega sodišča Republike Slovenije iz leta 2009 in 2013, ki ugotavljata, da sta istospolna in raznospolna partnerska skupnost v bistvu enaki. To pomeni, da ne obstaja noben upravičen in dejanski ali pravni razlog za neenako obravnavo pred zakonom. Tudi v širšem evropskem kontekstu je pravni trend na tem področju jasen. Vsak mesec smo namreč priča novim sodbam ustavnih in mednarodnih sodišč, ki priznavajo enake pravice istospolnim parom na številnih življenjskih področjih. Trend je povsem jasen in gre v smeri popolne izenačitve, ki je le še vprašanje časa. Že pred 25 leti je Danska kot prva država v Evropi sprejela zakonodajo o registrirani partnerski skupnosti. Pred 15 leti je Nizozemska popolnoma izenačila pravice istospolnih in raznospolnih parov, danes pa že 11 evropskih držav pozna zakonodajo, ki jo predlagamo. In prav v nobeni od teh držav se niso uresničili črni scenariji, ki se jih bojijo nasprotniki novele ZZDR. V Sloveniji se o izenačitvi pravic pogovarjamo že od leta 1989, sistematične rešitve pa do sedaj še ni bilo. Če je bila Slovenija že pred 10 leti prva med sosednjimi državami, ki je to področje začela urejati, čeprav slabo, nas je sedaj večina držav že prehitela. Madžarska, Avstrija in celo Hrvaška imajo bolj napredno zakonodajo kot Slovenija. Danes imamo možnost, da se na tem področju ponovno vzpostavimo kot napredna, demokratična in strpna družba in se priključimo državam, ki so že v celoti vzpostavile enakopravnost med raznospolnimi in istospolnimi pari. Danes je torej priložnost, da Slovenija stopi v 21. stoletje. V Poslanski skupini Združene levice torej menimo, da je naš predlog, ki je usklajen s strokovno javnostjo in pristojnimi ministrstvi ter ga v popolnosti podpira tudi poenotena LGBT skupnost, edina in nujna sistematična rešitev protiustavnega in diskriminatornega stanja v Republiki Sloveniji. S predlogom namreč ne uvajamo ničesar radikalnega, temveč zgolj sledimo temeljnim načelom demokratične družbe, rezultatom več kot desetletnega civilnega dialoga in javne razprave. Socialisti tako v prizadevanju za demokratizacijo vseh sfer družbenega življenja poudarjamo, da sedaj ni čas za nove razprave, temveč za dejanske spremembe, ki jih prinaša predlagani zakon. Spremembe, s katerimi nihče ničesar ne izgublja, mnogi pa bodo pridobili veliko. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. marca 2015. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije. Prvi se je prijavil predlagatelj dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala. Uvodoma bi rad samo dejal, da po predstavitvi stališč poslanskih skupin je jasno eno, kar me zelo veseli, da bo predlog novele zakona pravzaprav dobil dovoljšnjo podporo oziroma podporo večine poslanskih skupin. S tem bo Slovenija končno odpravila diskriminacijo istospolnih parov. Danes se bomo torej na tem področju ponovno vzpostavili kot napredna, demokratična in strpna družba in se priključili državam, ki so že v celoti vzpostavile enakopravnost med raznospolnimi in istospolnimi pari. S tem Slovenija vstopa v 21. stoletje. To je dokaz tega. Veseli nas, da se večina v tej dvorani strinja s tem, da je možno enaka razmerja urediti le na enak način, in to je ravno to, kar prinašamo s tem predlogom. Po drugi strani pa nas seveda žalosti to, da se nasprotniki oziroma nekateri posamezniki tega po svoje bojijo in širijo nekatera prepričanja, da bo jutri vse drugače. Jutri sveta ne bo konec. Vsi tisti, ki že živimo v zakonski zvezi ali pa v zunajzakonski zvezi, bomo tudi jutri živeli v popolnoma enakih razmerjih. Z našim predlogom ničesar ne odvzemamo, ničesar ne jemljemo tistim, ki danes pravice že imajo, samo širimo bazen teh pravic, samo podeljujemo oziroma priznavamo pravice tistim, ki jim jih danes kratimo. Tako, da mislim, da je to treba poudariti. Te pravice so bile dolgo časa neopravičeno odrekane, na nekatere očitke, ki so do sedaj bili povedani v stališčih, se bom odzval kasneje. Kar se tiče amandmaja pa mislim, da je dovolj dodati to, da je edina možna širitev človekovih pravic taka, ki je totalna, ki je popolno vključujoča, ne pa, da bi pristajali na to, da se samo del pravic določa z nekimi posebnimi uredbami, ne pa celostno. Hvala.
Hvala lepa. Vem, da je želja za prijavo. Prosim, da se prijavite za razpravo. Izvolite gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani predsedujoči, gospa ministrica, kolegice in kolegi! Nova Slovenija zagotovo želi urediti status istospolnih skupnosti. Nova Slovenija je bila tudi tista, kajti naš minister je leta 2005 predlagal Zakon o registraciji istospolnih skupnosti. Desna konservativna stranka in smo si to upali predlagati, potem ko dolgo časa predhodno leve koalicije tega niso uspele narediti. Mi smo tudi tisti, ki si želimo, da bi bil odnos do istospolno usmerjenih pozitiven, prijazen, ampak da bi tudi poslušali, s kakšnimi težavami se spoprijemajo. In kdor misli, da bo s tem zakonom odpravil vse njihove težave, mislim, da se hudo moti. In prav to, da ni možna širša razprava o spremembah tega zakona, nas bo privedla do tega, da bo v Sloveniji nastal po novem razdor glede tega, da zaradi tega istospolno usmerjeni ne bodo nič bolj spoštovani in lepše sprejeti v družbi, ampak se bo govorilo marsikaj, o čemer jim bo zelo neprijetno, težko in še marsikaj drugega lahko rečemo. Jaz si zelo želim, da bi bil odnos med tako ali drugače usmerjenimi čim bolj prijazen v državi in da ni diskriminatoren, vendar ta zakon tega ne bo rešil. In že velikokrat smo poudarili, če nekaj manjka glede socialnih pravic v Zakonu o registraciji istospolnih skupnosti, dajmo to urediti. In to je naložila tudi odločba Ustavnega sodišča, to, da odpravimo te socialne neenakosti – in s tem se mi popolnoma strinjamo in si želimo, da bi se to uredilo. Zakaj pa moramo zato spreminjati zakon o Zakonski zvezi in družinskih razmerjih? Zame je ta zakon bil pisan za moža, za moškega in žensko. In to ne more biti enako kot zveza med moškim in moškim ali žensko in žensko, ker pač te enakosti ni, ker smo bili ustvarjeni kot moški in ženske. In jaz pravim, da bog že ve, zakaj je tako naredil, zato, da se dopolnjujemo. In tudi ni nič narobe in nihče noče nikomur zapovedovati, koga mora ljubiti ali koga ne sme ljubiti. Hvala bogu, če se ljudje imajo radi in se ljubijo in si želijo živeti skupaj in to tudi zakonsko urediti. Ampak zakonska zveza je do sedaj bila zveza med možem in ženo. Če hočemo vse stvari jasno definirati in poimenovati, zakaj moramo potem zvezi med dvema moškima ali dvema ženskama enako poimenovati kot nekaj, kar je že zasedeno. To ime ali pa ta zveza je zasedena z neko drugo skupnostjo. In mislim, da zaradi tega nikomur ne delamo krivico, če rečemo, da je pa partnerska skupnost ali pa neka druga skupnost. Zakonska zveza je zveza med možem in ženo in to je veljalo stoletja. Mi pa pod pretvezo enakih pravic hočemo to spremeniti čez noč. In to celo tako, da damo zakon v skrajšani postopek, da ni možna razprava, če ne bi vložili amandmajev. Zakaj je tako? In predsednik Vlade je zelo poudarjal, kako je proti delitvam, kako si bo prizadeval za sodelovanje, za dobre odnose v družbi. Ta zakon jih znova ruši. Zato predlagam, da zavrnemo ta zakon, in spodbujam ministrico, da pripravlja še naprej predlog novele Zakona o partnerski skupnosti, ki ga je že dala lansko leto v javno obravnavo. En mesec je bil v javni obravnavi, dajali smo predloge, pripombe, imela je vso možnost, da gre s tem zakonom naprej, pa je pristala na to, da ga umakne iz procedure in da podpore ta zakon, ki pa spreminja definicijo zakonske zveze. Zakaj? Ali je to potrebno? Jaz sem za to, da nadaljujemo s tistim zakonom, da zakonska zveza ostaja zakonska zveza med možem in ženo, da istospolni partnerji dobijo vse pravice, razen pravice do posvojitve otrok, ker otrok ni pravica nikogar. In če sem prvi trenutek sama pri sebi mislila, briga me, kako se kdo poroča, ali kdo je, pa ob tem vprašanju ne morem reči, da me nič ne briga. Briga me, ker sem kot zakonodajalka, tako kot mi vsi, odgovorna za to, kako bodo v prihodnosti živeli tudi ti otroci in v kakšni skupnosti. In mi se slepimo, koliko drugih držav je že to naredilo, ampak veste, zato ker so takšni pritiski, prav s strani nekih dobro plačanih aktivistov, ne zato, ker je to tako zelo humano ali tako zelo pametno. Kar se tiče otrok vem, poznam raziskave, da takšna skupnost zagotovo ni tisto najboljše okolje za otroka, v katerem se bo najbolje počutil. Ne trdim, da je tudi v drugih družinah, da je vse v redu, ne trdim, ampak že v izhodišču to ni najboljše okolje. To vedo vsi strokovnjaki. In to kažejo raziskave, mi se pa slepimo, kot da to ni res. Poglejte, kaj govorijo ljudje, ki so odrasli, o svojih težavah. Zakaj jih imajo? Ker so iz družine prinesli takšne ali drugačne travme ali ne vem kaj vse. Pa gre za veliko manjše stvari. Tukaj pa gre za zelo velik poseg in mi pravimo, da to ni nič. To ni res in se že dogaja, da odrasli posvojeni otroci tožijo državo, če so jih dali v takšne skupnosti ali tudi zaradi nekih drugih razlogov, sem slišala na Švedskem, če so bili druge rase posvojeni v neko okolje, kjer čutijo potem diskriminacijo. Predlagam, da zakon zavrnemo, da ministrica gre naprej z Zakonom o partnerskih skupnostih, da uredimo vse socialne pravice in da se več pogovarjamo o tem, kako bi bolje med seboj komunicirali, se spoštovali, s kakšnimi težavami se takšne osebe srečujejo, kaj lahko mi naredimo. Hkrati pa potrebujemo še kako močno razpravo o tem, kaj je zakon, kako bi spodbujali takšne družine. Ker – zakaj je tudi toliko revščine? Prav zaradi razbitih družin. Zaradi tega, ker tudi materialno v takšnih družinah, popolnih družinah, se lažje preživi, vsaki izmed nas, ne samo otroci. To nam manjka, kako bi to spodbujali, kaj bi tukaj več pozitivnega naredili. In ni glavni problem naše družbe zdaj popolnoma izenačiti obe skupnosti. Ni to glavni problem. In če že govorimo, da bomo sedaj v 21. stoletju, žal moram reči, da ko se trudim pri pripravi zakona o dostojnem pokopu, ugotavljam, da tam pa še v 20. stoletju nismo.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Jelka Godec, izvolite.
Najlepša hvala. Prej je kolega rekel, da je danes lep pomladni dan. Res je in takšen pomladni dan lahko rodi tudi novo življenje, iz ljubezni seveda, ampak le v enem primeru, in to je v primeru, kadar se združita moški in ženska. V nasprotnih oziroma v drugih primerih, kjer se združita dva moška ali dve ženski ne bo nič. In takrat je potrebno poseči v ustavo in reči, kratijo se mi človekove pravice, ne morem imeti otrok, zahtevam otroka. Strinjam se, v ustavi piše, da se nikomur ne sme kratiti človekovih pravice ne glede na to, kaj je in kakšnega spola je, vendar, poglejte, zahtevati otroka, je to popolnoma nekaj drugega. Mi bomo danes po vsej verjetnosti, tako je tudi predlagatelj dejal, da ga veseli, da je že po uvodnih nagovorih videl, da bo zakon sprejet, torej uzakonjamo zakonsko zvezo dveh oseb, zdaj bomo lahko imeli torej zakonsko zvezo moškega in ženske, ženske in ženske, moškega in moškega in tako naprej, ne vem kaj se še lahko vse iz tega izcimi. In tukaj se tudi konča. In niti mediji niti predlagatelj ne govorijo o nadaljnjem, bom rekla o posledicah tega, da zdaj zakonska zveza ne bo več zveza moškega in ženske, ampak dveh oseb, in da se črta iz zakona tudi definicija družine. Kadar dva mlada oznanita doma, da se bosta poročila, potem starši seveda takoj pregledajo, ali je to kompatibilno, ali je ženin dober, nevesta dobra, in seveda se potem vpraša, ali veš, kakšne so posledice poroke. Ali smo se mi vprašali, kakšne so posledice novega zakona? Mislim, da veliko veliko premalo, saj nekateri, ki kar tako z roko zamahnejo in rečejo, kar naj se poročita. Strinjam sem. Ampak kaj so posledice poroke? Kaj so posledice sprejetja novega zakona? Mislim, da pri vsakem zakonu se vprašamo, kaj so posledice in tudi predlagatelj vedno napiše, posledice so takšne in takšne. In tukaj piše, da posledic ni, da ni vpliva na druge stvari. S tem se enostavno ne morem strinjati, ker smo slišali danes, slišali smo na odboru in tudi včeraj na Komisiji za človekove pravice, kjer je seveda koalicija pokazala, kaj so za njih človekove pravice in se opravičila v popolnosti, ker je bila že pozna ura. Mislim da se moramo torej tudi mi zavedati o tem, kaj prinaša zakon, o tem govoriti in bi bilo prav, da bi bila seveda tudi javna razprava. Seveda bodo kolegi rekli, javnih razprav je bilo že ne vem koliko. Seveda, bile so in jasno je bilo tudi izraženo, takrat leta 2012, čeprav pravite, da ni bilo to nič, takrat referendum. Mislim, da je kar nekaj povedal in dve leti razlike je zelo minimalno. Posvojitve otrok bodo ena izmed posledic. Posvojitve otrok istospolnim partnerjem, ne bodo pa mogli posvajati recimo starši, to vam piše v 136. členu zakona, katerega spreminjate, vam lepo piše: "Posvojiti ni mogoče sorodnika v ravni vrst in tudi ne brata ali sestre." Torej to pomeni, da če moji trije otroci sedaj izgubijo očeta in mater, jih lahko posvojita istospolna, ne moreta pa stara starša. Neumnost, meni se zdi to neumnost! Ne vem, ali se vam zdi to normalno? To je eden izmed, mislim, da je bolj naravno, da sta pri starih starših, kot pa da jih posvojijo tuji starši. Pa ne govorim samo o istospolnih, da ne bi potem kdo očital. Potem, zanima me, kako boste rešili 86. člen tega zakona, kjer piše takole: "Za očeta otroka, rojenega v zakonski zvezi ali v dobi tristo dni po prenehanju zakonske zveze, velja mož otrokove matere." Vi ste črtali "mož in žena" besedico ven. Torej, ko ženska rodi, več ne vprašajo, tako kot je bilo včasih, kdo je oče, ampak je avtomatsko oče zakonski partner, torej mož. Ko bo rodila ženska iz istospolne zveze, kdo bo oče? Mož? Kdo? Oseba. Katera oseba? Ste si prebrali to? Tu ostaja besedica mož notri. Naslednje je 96. člen istega zakona. Samo malo, da ga najdem, kjer vam piše takole: "Mož lahko izpodbija očetovstvo otroka, ki ga je rodila njegova žena v zakonski zvezi …" Kaj bomo s tem? Tudi verjetno nihče ne zna odgovoriti, ker mislim, da si predlagatelji, ne vem za ostale, glede na to, kako me gledate, niti ne veste, da to piše v tem zakonu. Naslednja stvar, ki me najbolj bega – pa nisem brala toliko raziskav, ampak ker imam majhne otroke, se s tem srečujem vsak dan, ki pride domov z vprašanji, ne vem, zakaj Miha nima atija, ali zakaj on živi sam z mamico. Ti otroci iz enostarševskih družin so nekako označeni oziroma imajo probleme. Čisto tako. Gremo na materinski dan. Nekdo je brez mamice. Mislim, da mu je kar hudo in tudi drugi otroci ga [[…]]poglejte pri šestih letih, seveda mu razložiš, ampak otrok dojema stvari drugače. In ti so že diskriminirani oziroma so nekako označeni in jim je hudo. Ne govorim o starejših, govorim o otrocih. In otroci, ki bodo živeli v istospolnih skupnostih – kako bodo obravnavani? Jaz vedno gledam s tega stališča otroka, ki bo seveda normalno povedal, da ima dve mamici. Ampak kako ga bodo otroci obravnavali? Mogoče bomo tako deleč v teh letih, enem letu prišli, da bodo tudi ti otroci razumeli. Ampak, težko verjamem temu. 16. člen. Splošna deklaracija človekovih pravic, ki jo je razglasila Generalna skupščina Združenih narodov leta 1948. V 16. členu, v tertji točki piše: "Državna je naravna in temeljna celica družbe in ima pravico do družbenega in državnega varstva." V 53. členu v tretjem odstavku naše ustave: "Država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere." Torej obe zadevi, ki sem ju prebrala, ščitita družino, ščitita očetovstvo in materinstvo. Mi pa v državi, družbi, kjer vlada popolni kaos, kjer več ne vemo, kaj je prav in kar je narobe, kjer se mi zdi, da se rušijo vse etične vrednote, bomo rušili še eno, in to je vrednota družine, materinstva in očetovstva. In sedaj se zdi, da bomo naredili seveda še večjo zmedo. In to z močjo argumenta, ker je koalicija ugotovila, da ima dovolj glasov in da je treba zdaj to narediti. Nikoli ni bilo dobro, ko se je v družbi sprejemalo nekaj z močjo argumenta. Nikoli. Zadeve, ki so bile s konsenzom, ki so bile dogovorjene, so šle popolnoma drugače skozi. Jaz mislim, da tukaj se morate strinjati, pa tudi če se ne strinjate z vsemi ostalimi zadevami. Istospolna partnerja ne moreta svobodno odločati o rojstvu otrok, ker potrebujeta tretjo osebo. Dve ženski potrebujeta tretjo osebo, dva moška potrebujeta tretjo osebo, da dobita otroka. In ja, se ukvarjam tudi s tem, seveda, gospod Möderndorfer, mislim, da se je potrebno s tem ukvarjati, ne samo reči, želimo, da se poročita dva istospolna in rešimo zadevo. Ne. Jaz sem govorila prej – ste manjkali – kaj so posledice tega. In to so posledice tega. Sama zagovarjam pomen družine očetovstva in materinstva. Še tako dober oče, po moje, ne more nadomesti mame in obratno. Ker naravno otrok v mlajših letih išče mamo, išče očeta. In vam bom povedala osebni primer. Petletni otrok, ki je pogledal na televiziji dva moška, ki sta se poljubljala – ne skrivamo pri nas tega doma, da ne bi kdo mislil, da ugasnem televizijo in rečem, to se ne sme gledati –, in otrok pogleda in reče, to pa ne gre. Pa ga nisem učila o tem. In mi bomo v bistvu vzeli nekaterim otrokom to pravico do matere in očeta. Seveda pa redefinicija družine prinese tudi spremembe v izobraževalnem sistemu, kar na odboru so nekateri želeli dobesedno zanikati, ampak ko smo jim dokazali, da se bo sedaj v izobraževalnih programih drugače učilo o družini, je nastala mučna tišina in rdeča lica so bila kar prisotna. Zanima me tudi, kako bodo o tem predavali, razlagali tisti učitelji, ki se s tem ne strinjajo. Mislim, da zelo težko, ampak se bodo že znašli. S tem se ne bi ukvarjala, ker vem, da se bodo znašli. Zanima me, ali s tem zakonom res delamo vse v dobro otrok. Ali ne bomo kršili 56. člena Ustave ali ga že ne kršimo? [[oglašanje iz dvorane]] O, ja [[…]]Kršimo ga zato, ker država ne dela maksimalno za to, da bi zaščitila otroke. Ne dela maksimalno na tem, da bi zaščitila družino. In ne delamo maksimalno na tem, da bi zaščitili materinstvo in očetovstvo. Že zdaj se kršijo otrokove pravice. In zdaj se bodo še bolj kršile. Zato, ker mi še vedno dovoljujemo, da država deložira družine z majhnimi otroki. Mi še vedno dovoljujemo, da se revščina med otroki povečuje. Mi še vedno [[oglašanje iz dvorane]] Ne, govorim o tem, da že zdaj [[…]]
Oprostite. Gospod Jani Möderndorfer, lepo prosim.
[[…]]kršimo človekove pravice oziroma otrokove pravice. Da že zdaj dovoljujemo nasilje v družinah. In naj še enkrat povem, ne ščitimo otrok. Torej o tako pomembni temi, kot je danes ta zakon, mislim da, ko gre redefinicijo družine, da je obravnava po skrajšanem postopku neprimerna obravnava, in da rezultat, saj vemo, kakšen bo. Meni je zelo žal in apeliram na vse tiste, ki še mogoče vedno omahujejo in še niso odločeni, da ne glasujejo politično, ampak glasujejo tako, kot čutijo. In da ne bi kdo rekel, da pač v Slovenski demokratski stranki ne podpiramo istospolnih skupnosti, pa se ne bi hvalila, tako kot je rekla gospa Novakova, v času naše vlade je bil sprejet Zakon o registraciji istospolnih skupnosti. Leta 2009 smo predlagali dve noveli na ta zakon, ravno zaradi te ustavne odločbe. Pa ni bila sprejeta. Žalostno je, da nekdo za govornico reče, vseeno mi je, saj ne gre za mene, saj se mene ne tiče, meni se ne bo vzelo nič. Saj tudi meni se ne bo vzelo nič in bi mi bilo lahko vseeno, ampak mi ni. In meni je vseeno, kaj piše v ustavi, samo da rešimo istospolne. Mislim, da ni prav, da govorimo, da nam je vseeno, kaj piše v ustavi, ker v ustavi piše, da ne smemo diskriminirati. Ja, ampak potem naj ne govorimo, da nam je vseeno, kaj piše v ustavi. Sama seveda, je že jasno, ne bom podprla zakona. Podprla bom amandmaja. Mislim, da je to tudi moje današnje zadnje izvajanje glede na to, da že nekaj dni poslušam vse argumente mirno, brez nekih velikih grimas in pripomb, medtem ko nasprotno ne bi mogla trditi. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša, proceduralno.
Hvala lepa, podpredsednik. Glede nato, da danes obravnavamo, jaz mislim, zelo pomemben zakon, bi rekel, sveti zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, je prav in zato bi proceduralno predlagal, da opozorite tiste, ki vmesno razpravljajo, govorijo in motijo razpravljavca. Namreč, vemo točno, da sta tu dva pola, levi in desni, močno razdeljena in seveda zelo težko eden drugega poslušata. Zato bi predlagal, da v primeru osebnih izpadov znotraj poslanskih klopi hitro in odgovorno odreagirate.
Hvala lepa. Jaz mislim, da sem to enkrat že naredil. Gospod Jani Möderndorfer je bil vljuden in je takoj končal. Hvala. Za besedo je prosila ministrica dr. Anja Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo. Danes imam na nek način déjŕ vu, ker namreč razprava in argumenti niso bistveno drugačni, kot so bili ob družinskem zakoniku. Imeli smo splošno razpravo. Mislim, da je 8 ur trajala. Imeli smo, mislim, 86 ur razprave na matičnem odboru Državnega zbora. 16 ur smo govorili o 3. členu Družinskega zakonika, ki je spreminjal definicijo družine. Zdaj poslušam podobno, pa gre samo za 2. člen zakona, o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, kjer govori samo o spremembi določbe zakonske zveze. Pa smo slišali, da posegamo v definicijo družine. 16 ur smo razpravljali o definiciji družine, 3. členu Družinskega zakonika. Skoraj smo uničili družino. Zdaj zopet o tem govorite, pa sploh ni to predmet razprave. Zakonska zveza ni definicija družine. Zakonska zveza je razmerje med dvema, družina ne prinaša nikakršnih pravnih posledic, ker nikjer ni opredeljena tako. To smo 16 ur govorili in še ne vem, koliko ur še bomo. In družina danes že dolgo časa ni predavana v šoli, nikjer, ne sociologi, nihče, sociologija družine ne govori samo o eni družini – pojma nepopolna družina in popolna družina jaz nisem slišala že mnogo let –, govorimo o nuklearni družini, razširjeni družini, enostarševski družini in tudi istospolni družini. Torej družina ni več samo kot včasih rečete, stol, ja, tudi stol je lahko oblazinjen, stol je lahko kavč, ima različno [[...]]Tudi družina se je v zgodovini razvoja človeštva spreminjala. In zato ni človeštvo nič propadlo. V 70. letih so našim vrstnikom govorili pankrti. Zakaj? Ker niso imeli očeta. Kdo je to delal? Mi smo delali. Družba to vedno znova dela. In super, da smo vsi pripravljeni biti prijazni do istospolnih parov. Super je, da bomo to kot družba naredili. Zaradi tega, ker otroci, ko se rodijo, če mislite, da je njim čudno, če se dva poljubljata, moška ali ženska, ne, to mi naredimo, odrasli, v procesu primarne socializacije, ki je ključen. In se odvija, normalno, da se. Torej se moramo predvsem starši vprašati o tem, kako mi gledamo na te stvari. V šoli slišim, imam 8 letnika, moj otrok nikoli ne bo nikomur grdo rekel, istospolno usmerjenemu, ali imel takega mnenja, ne, zaradi tega, ker doma pač tega ne sliši, zaradi tega, ker se doma o tem odkrito pogovarjamo. Tako da mi kot družba smo pred preizkušnjo, kako bomo to zmogli, kako bomo to naredili. Ne postavljati zdaj, da zaradi tega, da bomo mi diskriminirali naprej in naprej zato, ker pač tako je. Vem, potem bi lahko ostali tako, kot je brala gospa Kustec Lipicer, kako so šle človekove pravice, bi še vedno lahko stale in ženske ne bi smele sedeti. Ali pa črnci. Na koncu gre tako. Vem, da se vam zdi banalno, vem, sem poslušala vse tiste razprave 100 ur o tem. Zaradi tega, ker vem, da gre za različno pojmovanje in vem, da ni nasprotovanje zaradi tega, ker mislite, da nasprotujete, vem, da verjamete v to, vem da je družina za vas samo moški, ženska in otrok. Jaz to razumem. Vzamem. Morda smo z argumenti v preteklosti želeli – predvsem z različnimi raziskavami, ki smo jih pojasnjevali, z različnimi mnenji – ta strah, ta pogled zmanjšati, ampak nismo bili uspešni. Tudi morate vedeti, da družinski zakonik, prvotna verzija, ki je šla v Državni zbor, je bila ravno taka. Zakonska zveza je bila določena kot zveza dveh odraslih oseb. Mi smo takrat poslušali argumente, mi smo želeli spraviti zakon, da vseeno ne bo toliko nasprotovanja, smo pristali, da rečemo, v redu, zakonska zveza – pustimo to poimenovanje, ker simbolno veliko pomeni. In smo spremenili in smo poimenovali to skupnost kot partnersko skupnost, izenačili pa z medsebojnimi pravicami. Razen pri eni. Tudi tam smo poslušali argumente, strahove in da bi lahko zagotovili neko širšo družbeno sprejetost, smo tudi pri posvojitvah izvzeli pravico, da se postavi istospolna partnerja v vrsto, da zaprosita za otroka, za posvojitev. Ampak ne, v razpravi, če danes kateregakoli državljana in državljanko, večino vprašate, bodo rekli, da je družinski zakonik padel zaradi tega, ker je omogočal posvojitve. To ni res. To je laž. Je bila takrat in je danes. Še pred družinskim zakonikom je Vrhovno sodišče s sodbo jasno povedlo, da morajo imeti pravice biološki starši, da posvoji drugega otroka, zato je bila odločba izdana in danes so otroci že posvojeni v istospolne partnerske skupnosti, že danes in so bili že pred sprejetjem družinskega zakonika. Torej vse, to kar govorite, ni res. In drugo. Gremo po vrsti. Zavračate zaradi tega, ker pravite, da predlagane rešitve so v nasprotju s 53. členom Ustave. Ta ne določa, da je zakonska zveza zveza med moškim in žensko, pač pa, da ta temelji na enakopravnosti zakoncev, da se sklene pred pristojnim organom in da pravna razmerja o njej ureja zakon. In še eno zelo podtalno je pa: Ustavno sodišče sodbo [[…]]vi ves čas govorite, da je Ustavno sodišče reklo, da gre za podobno zvezo. Ne, ni res. Ustavno sodišče je reklo, da gre za "v bistvenem enake, dejanske in pravne podlage življenjskih skupnosti". Ustavno sodišče ni reklo podobnih. To ste navedli v razlagi amandmaja. To enostavno ni res. In tudi Evropsko sodišče za človekove pravice je že sprejelo stališče, da spada v koncept družinskega življenja, 8. člen, ki ga ustvarjajo tesne osebne vezi med partnerjema, enako kot raznospolna partnerska skupnost v istem položaju tudi stabilna de fácto istospolna partnerska skupnost. Mi se lahko še veliko pogovarjamo, kaj je kdo rekel, kaj ni. Poglejte, tudi ko smo pripravljali Zakon o partnerski skupnosti, ker me pozivate, da naj nadaljujemo s tem, ne boste verjeli, kljub temu, da smo jasno zapisali, da ne velja za posvojitve, da smo jasno zapisali, da ne velja za oploditve z biomedicinsko pomočjo, zadnji dan, ko je bil zakon v javni razpravi, smo na ministrstvo dobili več kot 150 mailov z identično vsebino, kot je ta, da se ne poznajo posledice zakona, torej da ne vemo, na katera vsa področja, da bo posegel v kurikulum in da se skratka po jutrišnjem dnevu ne bomo več zbudili. Jaz res ne vem še kaj. Poskušali smo družbo združiti, poenotiti v tem, zato smo tudi šli v Predlog zakona o partnerski skupnosti, ker vem, da je lažje, ampak tudi tam nam ne bi bilo lahko. In enostavno ne moremo [[…]]kako, na kakšen način razložiti, da ko imaš, daš pravico, da se nekdo poroči, ima pravico, da se poroči. To je stvar med njima. Prav je, da ima to pravico predvsem zaradi razmerij, ker če mu to ne dovoliš in mu ne izenačiš teh pravic, ga dejansko enako obravnavaš samo zaradi njegove spolne usmeritve. Torej to je v nasprotju z Ustavo, s tem kar smo, s 14. členom Ustave. Dejstvo pa je in tukaj se strinjam z vami, da ni pravica nobenega, da posvoji otroka. Nobenega. Ne mene, ne vas, nobenega, ne istospolnega partnerja, nikogar ni to pravica. Pravica je vedno otroka, da je posvojen v skupnost, ki je za njega najboljša. Torej se bo lahko ta zakonec, če se bosta dva istospolno usmerjena poročila, če bosta želela posvojiti otroka, se bosta lahko samo v vrsto postavila, ampak to ne pomeni, torej vse te okoliščine se bodo analizirale, nobenemu ne bo otrok dan zaradi tega, ker ne vem kaj, ker se je pač postavil v vrsto. Vedno se te stvari upoštevajo. In v družinskem zakoniku, na primer, smo potem zaradi teh strahov tudi na razpravi dali možnost ugovora, potem smo dali možnost, da stari starši participirajo in vse to. Ampak veste kaj? Tudi to ni bilo zadosti. Smo še vedno šli na referendum. Jaz mislim, da ni možen kompromis. Jaz osebno kot ministrica ne vem, kaj bi lahko, da bi vi na desnici sprejeli to, ker tudi ZPS ni bil. Če pa govorimo o Zakonu o registraciji istospolne partnerske skupnosti, je pa treba povedati, ja, res je, sprejela ga je, takrat je bil minister Janez Drobnič, sprejet je bil zakon, ki govori o tem, da se registriraš kot avto na upravni enoti, kateri je jasno odmeril, katere pravice večina želi dati milostno manjšini. In ta zakon je bil na Ustavnem sodišču dvakrat oporekan. In dejstvo je, Ustavno sodišče je presojalo o vprašanjih, ki so bila izpostavljena, nikoli pa ni presojalo o celoti. In mi se lahko kot družba odločimo, da bomo pustili, da se manjšina za vsako posamezno pravico spravi na Ustavno sodišče. Ali je to vloga pravne države? Ja, ne vem, moje mnenje je, da ni, da moraš za vsako pravico moraš iti na Ustavno sodišče, da ti potem Ustavno sodišče pove, da so ti kršene tvoje ustavne pravice. Jaz bi želela, da kot družba to zmoremo. In me žalosti, jaz bi veliko rajši, če bi imeli danes strinjanje in bi rekli, poglejte, opozorila so takšna in takšna, bodite pozorni, bomo spremljali to, ampak da bi kot družba to zmogli. V Španiji so bile velike razprave, Francija, smo vsi spremljali te razprave, dan po tem – nič takšnega se ni zgodilo. Danes v Španiji tudi desna vlada ni šla v spremembo zakona, zaradi tega ker so ugotovili, da teh posvojitev ni veliko. Celo jaz sem se takrat, ko smo pripravljali družinski zakonik, pogovarjala z državno sekretarko v Veliki Britaniji, kjer to področje pokriva Ministrstvo za zdravje, in sem vprašala, kako je to pri vas. In je rekla, ni nobenih težav, ker večinoma dejansko posvojijo istospolni partnerji otroke, ki jih drugi ne želijo, okužene z aidsom in druge problematične otroke. Dejansko s tem nimamo problema kot država, ker bi drugače morali za te otroke poskrbeti. Torej, v vseh državah, ki so to uvedle, ne vidijo problema. Dejstvo pa je, da tudi ne glede na to, ali sprejmemo ta zakon ali ne, se to dogaja, med nami živijo istospolne družine, ali mi to želimo ali ne želimo, kako dojemamo družino, kaj bi želeli, da je družina, kaj menimo. To je. Ampak verjetno se nihče, ki ni istospolni, ne bo na podlagi tega zakona zdaj odločil, da bom pa zdaj jaz gej ali pa lezbijka in bomo pač ne vem kaj počeli. Mislim, to gre res samo za eno čisto osnovno civilizacijsko dognanje. In tudi glede OBMP še, to je bilo tudi veliko razprave. OBMP določa svoj zakon v 3. in 5. členu, tam govori o upravičencih, kdo so, in tam zelo jasno govori, da gre za moža in ženo in da gre v primeru, ko gre za medicinske indikacije. Ne izključujem, morda bo kdaj drugič razprava v Državnem zboru o spremembah tega zakona, samo ni pa treba danes na tej točki vse to odpirati, ker nima nobene veze s tem, kar danes govorimo in je predmet razprave. Bo pa Ustavno sodišče tudi presodilo, ker ima presojo o tem, ali je to, da samske ženske nimajo pravice do oploditve z biomedicinsko pomočjo, protiustavno ali ne. Torej pač bodo opravili svoj posel. Jaz bi si želela za nas vse kot družba, predvsem pa za naše otroke, ker ko otroke vprašate, je zelo zelo zanimivo, da večinoma, tam so neki rezultati raziskave, da v šolah v približno v 89 % mladi pravijo, da o homoseksualnosti ali o tem ne govorijo. Potem, mislim, 29 % jih je pa reklo, da so včasih učitelji omenili tako by the way. Tudi to, da bi se kurikulum spreminjal, verjetno se bo tako, kot je danes v Dnevniku zelo dobro napisano, ko sta Ranka Ivelja in Blaž Petkovič povprašala strokovnjake iz teh področij, je pač dekan Pedagoške fakulteta jasno rekel, da ni nobene potrebe po spremembi česarkoli, zakonska zveza bo drugače definirana, tam, kjer navajaš zakon, navedeš ta člen in to je to. Definicija družine ostaja enako, materinstvo enako, starševstvo enako. Me je pa še nekaj zelo zmotilo, pa bi morda to z vami delila. Ko se je problematiziralo, da bo pisalo starš 1, starš 2. Tu gre namreč za centralni register prebivalstva, in potem kot da se bo s tem razvrednotilo materinstvo in očetovstvo. Glejte, ali sem jaz tam napisana, da sem starš 1 ali starš 2, je popolnoma irelevantno, jaz bom mama ne glede na to, kaj se zgodi, kaj piše v nekem registru. In ni zakon tisti, ki te osnovne naše človeške vrednote usmerja. In to je generiranje strahu, ki nima prav nobene veze. Jaz res upam, da končajmo to 2009, toliko ur razprave, dajmo danes, dajte prosim potrditi ta zakon, da lahko gremo naprej in da lahko vidimo, da se bomo jutri zbudili v dan, ki bo popolnoma identičen temu dnevu danes. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralni predlog ima gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Sicer drugi del razprave smo lahko poslušali, vendar pa prvi del razprave pa je ministrica izkoristila dobesedno za žuganje in vas prosim predsedujoči, da v prihodnje tudi na to opozorite, ne le poslance v dvorani. Tudi mi nismo žugali ministrici, ko smo morali spreminjati Zakon o tujcih samo zato, ker njeno ministrstvo ni sprejelo zakona pravočasno. Zato res prosim, da kljub težki materiji, ki jo danes obravnavamo, pa le pokažemo neko dostojnost, se pravi, brez žuganja drug drugemu. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marija Bačič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Danes je pred nami novela Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, s katerimi urejamo tudi izenačen status istospolnih partnerjev. Ker je bilo v zadnjem času veliko nestrpnosti, sem prebrala veliko razprav in želela bi opozoriti na spremembe, ki so se dogajale v preteklosti, kako so bile tudi sprejete. Spomnimo, kako je bilo v začetku prejšnjega stoletja z volilno pravico žensk. Tudi takrat so nasprotniki rekli, da je to v nasprotju z naravo in božjim redom. Si danes predstavljamo, da ženske ne bi imele volilne pravice? Smo si morda lahko predstavljali, da bo leta 2013 od 21 tisoč rojenih otrok, kar polovica rojenih neporočenim mamam? Nekateri od vas se prav gotovo spomnite in veste, kako je bil stigmatiziran in zasmehovan nezakonski otrok? Danes je stanje popolnoma drugače. Naj sta starša poročena ali ne, naj živita skupaj ali ne, danes je jasen konsenz, da se otrok ne razlikuje. Ali lahko danes verjamete, da je bilo kdaj drugače? Mislim, da ne. Tudi upam, da danes ob današnji podpori novele zakona, čez čas temu ne bomo več polagali pozornosti. Torej življenje gre naprej. Družba se spreminja in mi ji moramo slediti. Istospolne skupnosti so bile, so in bodo. Pa, če mi to hočemo ali ne. Med nami živijo lezbični in gejevski pari, registrirani ali neregistrirani, brez otrok, z biološkim potomcem enega od partnerjev, s posvojenci. In bodo še naprej. In tega ne bomo preprečili. Življenje pač najde svojo pot. S tem zakonom samo želimo ljudem priznati enakopravnost. Mož in žena ne bosta nič manj mož in žena in tudi družina ne bo nič manj družina. Dosedanje znanstvene raziskave ne podpirajo prepričanja, da otroci za skladen razvoj potrebujejo starša obeh spolov. Večina analiziranih raziskav namreč kaže, da družine z dvema predanima in ljubečima staršema, ne glede na njun spol, otrokom nudi ugodno okolje za njihov razvoj, tudi v primerjavi z eno ali več starševskimi družinami. Torej, za zdrav razvoj otroka v družini je potrebna ljubezen, toplina doma, občutek varnosti in razumevanje med partnerji. Res, da socialno okolje, v katerem odraščajo otroci v družinah z istospolnimi partnerji, sicer ni povsem istovetno socialnemu okolju, v katerem odraščajo otroci v družinah s parterji različnega spola, vendar znanstvena spoznanja kažejo, da se njihov razvoj v nobenem ključnem vidiku ne razlikuje od razvoja otrok, odraščajočih v družinah staršev različnega spola. Raziskave tudi kažejo, da se otroci staršev različnega in istega spola z vidika razvojnih primanjkljajev, kot na primer anksioznost, depresivnost, samopodoba, socialna prilagojenost in podobnih vidikov, ne razlikujejo. Strokovnjaki tudi ugotavljajo, da biološka oziroma krvna povezava ni nujni pogoj za vzpostavitev močne vizi med starši in otroki in tudi za njihovo čustveno blagostanje. Prav tako na otrokov ustrezen razvoj pozitivno vpliva tudi finančno blagostanje. V mojem okolju bi rada spomnila na skupnost sicer dveh registriranih gospa, ki sta zelo dobro situirani in ki bi želeli posvojiti otroka. Morda otroka, ki danes živi v revščini, pa ni nujno, da je iz Slovenije, lahko je od kod drugod. In morda bi ga ti dve gospe vzgajali po vseh doktrinah in ta otrok bi imel, verjemite, vse, ljubeče starše in, ne bomo rekli, da ne bi imel v svoji okolici drugega spola, saj vendar imata ti dve ženski tudi svoje starše, očeta, mamo, tete, strice, širše okolje, kjer bi prav tako se lahko istovetil z drugim spolom. Empirične študije dosledno kažejo, da imajo istospolno usmerjeni starši enake starševske spretnosti in kompetence kot starši različnih spolov. Gledano strogo metodološko po nekaterih kriterijih vlaganje v starševstvo in starševske veščine dve ženski materi v povprečju opravljata enako dobro starševsko vlogo kot moški in ženska v tradicionalni delitvi starševskih vlog. Empirične raziskave tudi kažejo, da je v korist otrok, če so njihovi starši, tudi istospolni, poročeni, saj to predstavlja bolj stabilno okolje in manjšo stigmatizacijo otrok. Res pa je, da se takšne družine pogosto soočajo s problemi pravne in diskriminatorne narave, ki jih povzroča nerazumevajoče širše okolje. Glede odnosa okolja do istospolnih družin zato predlagani zakonik prinaša velik izziv pred slovensko družbo. V Sloveniji vsi zaposleni plačujemo davke. Ti davki vključujejo tudi nadomestilo za starševsko varstvo. To pomeni, da vsi homoseksualni plačujejo prispevke, medtem ko pravice do koriščenja le-tega nimajo. Prav tako homoseksualni par ne more koristiti pravice do porodniškega dopusta in očetovski dopust, vsak izmed partnerjev nekaj, ker določene pravice niso prenosljive. Zakon pa predvideva mamo in očeta ter ne dveh partnerjev. Homoseksualci obveznosti torej imajo, pravic pa ne. Kot smo že slišali, zakon iz leta 2005 ureja registrirane istospolne partnerske skupnosti. Partnerjem namreč zagotavlja omejeno število pravic in obveznosti, ki se večinoma vežejo na njihova medsebojna razmerja: pravica do preživljanja in preživnine, pravica do pridobivanja skupnega premoženja, pravica do stanovanjskega varstva, pravica do dedovanja in pravica do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega partnerja ter do obiskov v zdravstvenih domovih. Predstavljajte si, da živita skupaj dve ženski oziroma dva moška, ki imata posvojenega otroka, biološko posvojenega otroka od svojega partnerja, otrok zboli in on nima pravice iti v bolnico vprašati, kako je s tem otrokom. Slišali smo, da je največ vprašanj sedaj okoli posvojitve otrok. Napačno razumljeno je, da se bodo sedaj kar po tekočem traku dogajale posvojitve otrok v homoseksualne skupnosti. To ne bo, ker je inštitut posvojitve namenjen še naprej otrok. Odrasli nimajo in ne bodo imeli pravice do posvojitve otroka, lahko le kandidirajo v postopku za pridobitev statusa kandidata za posvojitev. To pa pomeni upravni postopek pri centru za socialno delo, v katerem se preverjajo zakonski pogoji in drugi pogoji, torej socialni delavci ocenijo primernost posvojiteljev, možnosti motiva, pričakovanja in osebnostne lastnosti. Lani je center sprejel okoli 580 vlog posvojiteljev in bilo jih je posvojenih le okoli 40. In, če bodo istospolni partnerji posvojili otroka iz revščine, kot sem že povedala, ali iz Bližnjega ali Daljnega vzhoda, ki je danes lačen, bodo veliko naredili. Spoštovani, Socialni demokrati bomo vsekakor podprli ta zakon, ker menimo, da je na dobri poti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Margareta Guček Zakošek. Izvolite.
Hvala gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi! Naj začnem zelo preprosto, brez argumentov, z zgodbo. Ta zgodba je zgodba moje drage prijateljice, ki mi je danes dovolila, da jo tukaj sporočim; to je ženska, ki jo zelo spoštujem tako po strokovni plati kot tudi zato, ker ima veliko srce. Pred nekaj časa je na svojem praznovanju rojstnega dneva nenadoma v nekem trenutku vstala in rekla:" Dragi prijatelji, sodelavci, rada bi vam sporočila, da je moj sin homoseksualec." Ne vem, kako dolgo je skrivala to v sebi, verjamem pa da kar dolgo, zato ker, veste, mame vemo, hitro vemo. In takrat sem se vprašala, kaj če se to zgodi meni, danes se lahko vprašamo, kaj če se to zgodi kateremu od nas. Kajti rekla je, da si zanj želi, da bi lahko živel v svobodnem svetu, kjer bo spoštovan on sam in vse njegove pravice enako. Zadnje dni in ure smo poslanci priča, kako zelo večina pritiska na manjšino, medtem ko resnična manjšina nemo čaka, stoji in trepeta, mogoče, kaj se bo zgodilo danes pa tudi jutri, večina pritiska na drugo manjšino, to je na poslance. Eni dostojno drugi tud nedostojno. To me samo utrjuje v prepričanju, da bom resnično glasovala po svoji vesti, kajti danes bom zastopala stališče in pravice manjšine. Pisalo se je leto 1976, ko je bil sprejet trenutno veljaven Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Ugotavljam, da zakonodaja resnično teh slabih 40 let ni sledila družbi, še manj njenemu razvoju. Verjetno se nekateri poslanci samo bežno spomnimo, kaj je bilo leta 1976. Drugi, ki tukaj sedite, se ne spomnite ničesar. Ja, ne bom razlagala, kaj vse se je spremenilo od leta 1976, teh 40 let, med drugim tudi to, da se je, kot je bilo že rečeno, le desetina novorojenčkov rodila v zakonski zvezi, danes pa je takšnih kot polovica. Ja, torej danes že gre za upad socialnega pojma poroke kot obreda in življenje ni več utemeljeno na hierarhiji med spoloma. Tukaj lahko povem, da se je tudi eden izmed mojih otrok rodil tako, torej v izvenzakonski zvezi in hvala bogu, zakon je že po 2. svetovni vojni izenačil zakonsko in izvenzakonsko skupnost, ki je stoletja stoletja veljala za prepovedano, za nedopustno. Zaradi tega so ženske celo izobčili tako iz družbe, iz družine. Ali se res moramo danes še vedno naslanjati na tradicijo stoletij? Ja, kolikor pa se spomnim svojih mladih let iz teh 70. let, torej še 40 let po sprejetju tega zakona o izenačitvi zakonske in izvenzakonske zveze, ne verjamem, da je družba tudi takrat resnično sprejela ta zakon, kajti zakon je eno, družba je drugo. Takrat in še kasneje je bilo veliko pripomb. Enkrat pa je treba narediti ta korak in družba slej kot prej mora stopiti korak s časom. Dejstvo je, da se danes mladim mamicam ni treba več sramovati tega, kako in kdaj in kje so rodile svojega otroka v smislu zveze, še manj pa tega, da ene smo živele in še vedno živijo v enostarševski družini, kar je bil tabu še v 70. letih, leta 1976, ko je bil sprejet ta zakon. To vam lahko zagotovim, ker se spomnim tistih zgodb mamic, ki so imele nezakonske otroke in so živele v enostarševski družini. Takrat smo otroci vehementno recitirali "Kaj pa je tebe treba bilo, dete ljubo, dete lepo". Pa se sprašujem, ali smo se zavedali takrat globine ter verzov Prešerna, kaj je on doživljal, ko jih je pisal. Ali smo se zavedali globine knjige, povesti Voranca, ja, iz Samorastnikov, iz slike, ne boste verjeli, iz knjige in filma, ki sem jih takrat gledala kot mlada deklica, so se mi zdaj o teh časih, ko spremljam to razpravo, vrnile. Mlada Meta, njenih devet otrok, prepovedana zveza, vsega, kar je pretrpela zaradi ljubezni. Tega si verjetno tudi zgolj zaradi tradicije stoletij ne želimo nikoli več. Torej 40 let po tem zakonu, po stoletju, po pripovedki Voranca, ne vem, ali še vedno govorimo o drugačnem tradicionalnem življenju kot nepravem. Ali se zavedamo, kaj so nam pisatelji takrat želeli povedati? Nisem prepričana. Pomislimo torej danes na reorganizirane družine, nuklearne družine, enostarševske družine, razširjene družine, rejniške družine, družine posvojiteljev, tudi istospolne družine, ki tukaj so, so bile in bodo. Tukaj in zdaj. Ne danes, ne jutri v ničemer ne ogrožajo srečnih tradicionalnih družin, ki pa jim niso bile dane. Imajo pa neurejen praven status, ki ga je ustrezno urejal družinski zakonik, ki je danes bil že nekajkrat omenjen v rešitvah, ki so bile predlagane, a na žalost zavrnjen na referendumu. Danes se zopet dejstva kažejo v realnosti in nečesa kar obstaja, mogoče res prihaja kot bumerang, veste, ampak tisto, pred čemer si zatiskaš oči, se po navadi vrne kot bumerang, še huje, kot si pričakoval. Ja, Slovenija ima eksplicitno družinsko politiko, katere podlaga je resolucija o temeljih oblikovanja družinske politike. Tudi ta je že več kot polnoletna in tudi ta je že zastarela, pa še ta se ne uresničuje. Po eni strani pa lahko razumem to dogajanje danes in ves ta čas zato, ker vendarle govorimo o vrednotah. Vrednote pa so skupek prepričanj, prepričanj o sebi, o drugih in o svetu okoli nas. Na žalost vrednote in naše prepričanje niso vedno tudi realnost. Francoska pisateljica Katherine Pancol pravi: "Potrebno je biti odprt, brez predsodkov. Predsodki blokirajo. Samo odprtost je pot naprej, k spremembam." In sama dodajam, samo odprtost je pot do sprejemanja vseh, je pot do enakosti in je pot do svobode. In spoštovani! Tako kot je rekla že ministrica, veste, otroci se rodijo brez predsodkov. So čisti v razmišljanju, čutenju in odprtosti za svet in različnost. Starši jim povemo, da je stol za sedeti in žlica za jesti, kaj je naravno in kaj ni. otrok pa hitro čuti. In otrokom je pomembno samo eno, da so ljubljeni. Tudi partnerjem je pomembno samo eno, da so ljubljeni, spoštovani in sprejeti. Kaj je družina kot forma, otroci v resnici ne vedo, vedo pa, kaj je družina kot vsebina. In sedaj še druga zgodba, ki se je pa dogajala pred kratkim, nekaj hiš stran od mene, v tradicionalni družini med moškim in žensko s tremi otroci, ki so v končni reprizi te zgodbe ostali sami. Ali je to družina? Ali se kdo vpraša, kakšne travme pa so oni doživljali ves ta čas v tej družini? Ljubezen ni pravo in ljubezen ni matematika. Lahko jo množimo, delimo, seštevamo, nikoli pa je ne moremo odvzeti, zato je pomembno, da danes to novelo podpremo za vse katerih glas je sicer šibak a si zasluži enake pravice kot glas večine. Torej podelimo pravico tudi parom, ki je nimajo, kot drugi enake. S tem nihče od nas ne izgubi nič. Mnogi pa veliko pridobijo. Zato apeliram na poslance, da danes razmislite o tem. Danes je takšna razprava, ko verjamem, da bo vsak glasoval po svoji vesti. Želela bi si, da bi tudi vseh 90 poslancev glasovalo, da se zamislimo, kaj v resnici danes damo in kaj izgubimo, ker je že čas. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Luka Mesec. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! Danes zjutraj, ko sem prišel v službo, me je v poštnem predalu podobno, kot verjetno tudi vas, čakalo nekih 486 mailov, ki so nas pozivali, naj rešimo družino, naj rešimo slovenski narod pred propadom in opozarjali, da sta stara Grčija in rimsko cesarstvo bojda propadla zaradi zakona, ki ga sprejemamo danes. To je tudi meni nekako spodbudili razmišljanje, podobno kot ministrici prej, da je v javni razpravi o tem, kaj se pravzaprav danes sprejema, prišlo do velikega nesporazuma ali pa nesoglasja, če so možne take panične reakcije, in zato bom prvi uvodni govor porabil za to, da še enkrat jasno razložim, kaj točno je to, kar danes sprejemamo. Danes ne spreminjamo nič drugega kot 3. člen Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij, v katerem se formulacija: "zakonska zveza je skupnost moža in žene" nadomesti s formulacijo "zakonska zveza je skupnost dveh oseb". Torej beseda mož in žena se nadomesti z besedama dve osebi. To je vse. Ničemur ničesar ne jemljemo, samo razmišljamo pravice tistim, ki jih še nimajo. S tem se na eleganten način in preprost rešuje problem diskriminacije istospolnih parov, ki se je v Sloveniji vlekel skozi več desetletij. S to preprosto spremembo istospolni pari končno pridobijo ekonomske, pravne in socialne pravice, ki pripadajo zakonski zvezi, med drugim pravico do zdravstvenega zavarovanja po partnerju, pravico do nadomestila dohodka za nego družinskega člana, pravico do odsotnosti z dela, če partner zboli, in pa seveda možnost kandidirati za posvojitev otroka. Poleg tega se s to spremembo odpravlja neustavno stanje v Sloveniji. 14. člen naše ustave namreč določa, da so vsakomur zagotovljene enake človekove pravice ne glede na njegovo narodnost, raso, spol, jezik, vero ali kakršnokoli drugo osebno okoliščino. Ena od teh okoliščin je tudi spolna usmerjenost. In dosedanja ureditev v Sloveniji je več kot jasno diskriminirala ljudi zaradi spolne usmerjenosti. Z današnjim sprejetjem popravkov zakona, ki je bil napisan leta 1976, kot smo slišali že prej, to neustavno stanje končno odpravljamo in Slovenijo približujemo standardom, ki veljajo v 21. stoletju. Podobne rešitve so namreč v veljavi v enajstih evropskih državah in pa v 37 zveznih državah Združenih držav Amerike. In učinki so povsod izrazito pozitivni. Nikjer se ni zgodil konec sveta, pred katerim nas nekateri svarijo. V tej luči me res preseneča moralna panika, ki jo zganjajo nekatere verske skupnosti in politične iniciative. Včeraj smo, recimo, v radijski oddaji Studio bo sedemnajstih na radiu Slovenija 1 poslušali katastrofične scenarije, po katerih naj bi ta zakon peljal v odpuščanje kristjanov iz javnega sektorja, ustanavljanje etičnih skupin komisij, ki bodo preganjale drugače misleče in sem nekako dobil občutek, kot da nas želijo prepričati, da tlakujemo pot neke vrste orwellovskemu totalitarizmu, v kakršnem smo lahko brali v njegovi knjigi 1984. V imenu predlagatelja, torej Združene levice, zato na tem mestu še enkrat poudarjam in zagotavljam, da v predlagani spremembi zakona ne gre za čisto nič drugega kot to, da se formulacija "zakonska zveza je skupnost moža in žene" nadomesti s formulacija "zakonska zveza je skupnost dveh oseb". Gre enostavno za to, da se odpravi diskriminacija na tem področju, in to je tudi edini namen novele. Veseli me, da je v parlamentu danes velika večina sestavljena tako iz koalicije kot iz opozicije, ki se zaveda teh krivic in jih je pripravljena odpraviti. Desno tretjino parlamenta, ki še vedno brani obstoječo zakonodajo in z njo diskriminacijo, pa pozivam, da ne podlega moralni paniki, ampak naj se raje ravna po zgledu konzervativnega premierja Britanije Davida Camerona, torijca, ki je rekel: "Enakopravnost istospolnih parov podpiram, pa ne kljub temu, ker sem konzervativec, ampak ravno zaradi tega, ker sem konzervativec." Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovana ministrica in kolegice in kolegi! Jaz se bom najprej dotaknila tega, kar je ministrica navajala. Gospa ministrica, vi ste prebrali 53. člen Ustave zakonska zveza in družina, vendar niste obrnili, če imate to našo ustavo, naslednjo stran, kjer se nadaljuje in kjer je tretji odstavek 53. člena pravi, da "država varuje družino, materinstvo, očetovstvo, otroke in mladino, ter ustvarja za to varstvo potrebne razmere". Vi ste prebrala samo prva dva. Jaz pa pravim, da je treba list obrniti in treba je pogledati tudi z druge strani in da še piše o tem. V Ustavi piše, da "država varuje družino, materinstvo, očetovstvo in otroke". Jaz se moram odzvati na to, nič se ne lažemo. Gospa ministrica, pričakovala bi korektnost z vaše strani, vendar saj ste ministrica, in da lažemo, ko navajamo, da je Ustavno sodišče Republike Slovenije z odločbo, zdaj pa sem gledala, koliko vas jih ima, kar nekaj mojih kolegov poslancev ima računalnike, pojdite na spletno stran Ustavnega sodišča, ker bom zdaj ponovila odločbo številka 425/06, niti ni treba odtipkati, da je to z dne 2. julija 2009, kjer je napisano, ni razveljavilo ZRIPS, ampak je odločilo, da je v neskladju z ustavo le člen 22. Poglejte člen, v 12. Členu, odstavek, v tej točki izreka in je izrecno napisano, "registrirana partnerska skupnost je razmerje, ki je po vsebini podobno zakonski zvezi ali zunajzakonski skupnosti. Tudi to je za skupnost bistvena značilnost, stabilna povezanost dveh oseb, ki sta si blizu, si medsebojno pomagata in se podpirata". In še ostalo. Ampak, mislim, jaz bi rada dokazala, nič ne lažemo. Tukaj imam odprto "registrirana partnerska skupnost je razmerje, ki je po vsebini podobno zakonski zvezi ali zunajzakonski skupnosti", nič nismo lagali. Da besede "lažeš", pridejo iz ust ministrice, mislim, da je to zelo [[…]]ne bom niti komentirala naprej. Posvojitve, ste rekli, ni res, da bo prihajalo do posvojitev. V isti sapi pa govorite, da ne bo prišlo do posvojitev, ampak imeli pa bodo možnost se postaviti v vrsto. Jaz zdaj ne vem, nekaj je možnost, da dobiš, ampak ne pomeni, da dobiš. Joj. Ne vem. Naprej me zanima, gospa ministrica, kaj bo pisalo na rojstnem listu, pod zdaj, kjer piše mati, oče, kaj bo zdaj, oseba 2, oseba 1? Ali bomo ugotavljali očetovstvo? Ali bo to prihajalo posledično do večje ugotovljenosti o očetovstvu? Razmišljam. Pravite, da imam fobije. Lepo vas prosim, kakšne fobije. Včeraj sem sedela s fantom, ki je psiholog, ki deluje znotraj Legebitre, nobene fobije nisem imela, skupaj sva kavo popila in se pogovarjala o diskriminaciji. Rekel je, da bo ta zakon, če bo sprejet, odpravil diskriminacijo. Veste, kako srčno si želim, da se bo potem enako počutil, kakor vsi ostali. Ne vem, jaz ga ne čutim, da je drugačen. Ljudje imajo težave sami s seboj. Z lastnim sprejemanjem, s sprejemanjem z okolico odnosa do družbe, ker mislijo, da ga vsi ocenjujejo. Veste, kako, včasih – joj, no, lepo vas prosim, no! Na kakšne zadeve? Če bo ta zakon odpravil diskriminacijo, da se bodo ti ljudje normalno počutili? Jaz sem ga vprašala, je rekel: "Ja, ta zakon bo to odpravil." Sem rekla: "A res?" "Ja, ker boste že otroke v šoli učili lahko o tem, da ne bodo drugače gledala sošolca, če bo imel dva očeta." Sem rekla: "Ali imate otroke? Ali imate majhne otroke, tam stare 5 do 7 do 10 let? Kako gledajo? Otroci so zelo iskreni, zelo čustveni, hkrati zelo grobi. Zelo grobi." Veste, kaj prihaja, kaj prinaša čas, če nekdo nima superg Nike in ne vem kaj vse že smo tukaj imeli? Znajo biti zelo grobi in znajo zelo izključiti. Že zato, da nekdo nosi očala, znajo otroci v razredu sošolca ali sošolko izključiti. Vi pa pravite, da bo ta zakon prinesel, da se to ne bo dogajalo. Razumete, kakšna družba smo, kljub takšnemu zakonu? Kje, kdo bo ali bomo potem starši klicani na prevzgojo in dodatne ure prevzgoje, da mogoče narobe vzgajamo otroke? Ne, ne, ne, ne, jaz mislim, da so naši pomisleki čisto konkretni, upravičeni in realni za ta čas v tej naši družbi. Jaz bi samo še to dodala, Društvo psihologov Slovenije oziroma gospod Janek Musek – kje ste bili koalicija včeraj zvečer?! Nikjer nobenega. Vseeno vam je. Če bi želeli čisto razpravo bi včeraj bili in razpravljali na Odboru za enake možnosti. Samo to bi rada povedala, kaj je poudarjeno. Marine Rupp: "Otroci iz istospolnih skupnosti se bolj čutijo diskriminirani kot otroci iz heteroseksualne skupnosti." To sem želela povedati, to so mednarodne raziskave pokazale in z vsemi čustvi dajte, lepo prosim, sprejemljivo do vseh. Hvala.
Hvala lepa. Okoli nekaterih dejstev se bo opredelila dr. Anja Kopač Mrak, ministrica. Izvolite.
Spoštovani! Jaz imam odločbo pred seboj in tako kot smo 2010 oziroma od 2010 dalje, ko smo obravnavali, na nek način gre tu za to, katero točko izreka se bere. 12. točka in 13. 12. točka, ki je najbolj relevantna, reče v prvem stavku: "O diskriminacijski obravnavi govorimo takrat, kadar država (na podlagi osebnih okoliščin) različno obravnava posameznike v enakih situacijah". Tukaj je Ustavno sodišče zelo jasno povedalo, da torej jih je obravnavalo neenako. In potem reče: "Če položaja, ki ju primerjamo, v bistvenem nista enak, ne moremo govoriti o neustavni diskriminaciji". Torej, če nekaj ni enako, ne moramo govoriti o diskriminaciji. Torej, iz razlage izhaja, če so ugotovili diskriminacijo, da sta položaja enaka. Reče pa v točki, da je podobno, v tretjem, četrtem stavku 12. točke. Ampak, ključna je pa 13. točka, ki povzame 12. točko, kjer govori o diskriminaciji in tem, kako Ustavno sodišče razume diskriminacijo. Glede na vse to v bistvenem enake dejanske in pravne podlage življenjskih skupnosti tako registrirane istospolne partnerske skupnosti kot skupnosti med žensko in moškim se pokaže, da razlikovanje v ureditvi dedovanja ne temelji na neki stvarni neosebni razlikovalni okoliščini, temveč na spolni usmerjenosti. Zelo jasno pove, da je življenjska skupnost med dvema enaka. In na podlagi tega je Ustavno sodišče [[…]]jasno pa, da ne moreš reči, da so ista. To sta pojma, saj smo vam poslali odgovor glede enakovrednosti in enakosti, to smo vam tudi obrazložitev vsem poslali, ko govorimo o enakosti spolov. Istost ni enakost. In tudi v tem primeru ne gre za istost, gre pa enakost z vidika pravic in dolžnosti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Jasna Murgel. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Jaz bi se tudi zelo rada zahvalila vsem tistim, ki so mi pošiljali elektronsko pošto, bilo je več 100 elektronskih sporočil, ki so me pozivali, da glasujem proti temu zakonu. Spoštujem mnenje volivcev, lahko ga imajo, ampak jaz imam tudi svoje mnenje, ne morem ga sprejeti, ker je pač različno od njihovega. Zdaj bom razložila zakaj. Veliko govorimo o pojmu diskriminacije in bi morda bilo dobro, da sploh rečemo, kaj pa to je diskriminacija. O tem se je učil moj sin v petem razredu osnovne šole, o tem sem na fakulteti poučevala študente mednarodnega prava; torej lahko si pomagamo z definicijo iz enega od mednarodnih dokumentov, ki se nanaša na diskriminacijo z definicijo iz Konvencije o prepovedi vseh oblik rasne diskriminacije, ampak definicija je enaka, okoliščine so samo drugačne. Torej izraz diskriminacija po tej konvenciji, katere pogodbenica je tudi Slovenija, pomeni "kakršnokoli razlikovanje, izključevanje, omejevanje ali dajanje prednosti na temelju kakršnekoli osebne okoliščine, ki ima namen ali dejanski učinek onemogočiti komurkoli ali ga prikrajšati za enakopravno priznavanje, uživanje ali uresničevanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin na političnem, gospodarskem, socialnem, kulturnem in vsakem drugem področju javnega življenja." To je torej diskriminacija. Prepoved diskriminacije je ena od temeljnih norm mednarodnega prava, ki se je uveljavila v dolgem procesu po 2. svetovni vojni. Zakaj? Predvsem zato, ker so v 2. svetovni vojni bile masovno kršene človekove pravice, poznamo, kaj se je dogajalo, ko je ena skupna mislila, da je več vredna od druge, in kaj se je dogajalo v 2. svetovni vojni. Torej, po 2. svetovni vojni je nastal korpus mednarodnega prava o varstvu človekovih pravic. In v okviru tega mednarodnega prava se vedno bolj širi obseg posebnih okoliščin, na podlagi katerih je prepovedana diskriminacija. Prepoved diskriminacije je zapisana torej v mednarodnih instrumentih, našteli smo jih že prej, dokumenti Združenih narodov, Splošna deklaracija o človekovih pravicah, Mednarodni pakt o političnih in državljanskih pravicah, o ekonomskih in socialnih pravicah, Evropska konvencija o človekovih pravicah. Prepoved diskriminacije smo seveda mi tudi prenesli v svojo ustavo, v 14. Člen, o katerem veliko govorimo, ki je prvi člen v poglavju naše ustave, s katerim se začne poglavje o osnovnih človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah. Na podlagi slovenske ustave, to smo tudi danes velikokrat rekli, je prepovedana diskriminacija na podlagi katerekoli osebne okoliščine. In ena izmed teh okoliščin je spolna usmerjenost. Ugotovljeno je bilo, v veliko raziskavah, da v obstoječem pravnem sistemu niso istospolnim partnerskim skupnostim zagotovljene enake možnosti v slovenskem pravnem redu. Ja, obstaja Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti, vendar ta ni popolnoma izenačil možnosti istospolnih skupnosti, kar velja toliko bolj za neregistrirane partnerske skupnosti. Vse, kar se želi doseči s to spremembo zakona, je to, da se te možnosti izenačijo. Že sama definicija tega zakona o registraciji istospolne pravne skupnosti je po mojem že diskriminacija, ker kot je bilo že omenjeno in upam, da bo večkrat še omenjeno, ne moreš registrirati partnerske skupnosti, kot da registriraš avto. Že sama ta registracija pomeni drugačno obravnavo in diskriminacijo. Večkrat smo že omenili tudi, da torej dejanske enakosti istospolne skupnosti v Sloveniji ni, da so številni zakoni, v katerih partnerji istospolnih skupnosti ne morejo uveljavljati svojih pravic enako kot mož in žena v zakonski skupnosti, kot je definirana v Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Recimo, Obligacijski zakonik – pravico do odškodnine v primeru smrti ali težke invalidnosti družinskega člana imajo samo zakonci, zunajzakonski partnerji, otroci ali starši umrlega ne pa tudi istospolni partner. Stanovanjski zakonik – v definiciji ožjih družinskih članov za potrebe tega zakona se omenjajo le zakonski in zunajzakonski partner ne pa registrirani ali neregistrirani spolni partner. Zakon o zdravstvenem varstvu – zaposleni in neregistrirani istospolni partner nima pravice do odsotnosti iz dela zaradi bolezni partnerja in pravice do nadomestila dohodka za nego družinskega člana. Veliko je teh zakonov, veliko zakonov, ki pač večinoma govorijo o zakonskem partnerju, zunajzakonskem partnerju, eventualno o registriranem ali pa vse te pojme mešajo in so zaradi tega partnerji v istospolnih partnerskih skupnosti v neenakem izhodiščnem osnovnem položaju in zaradi tega so diskriminirani. Naj še enkrat ponovim to, kar sem na odboru ponovila, ker se večkrat ponavlja, ja, sedaj pa je večina diskriminirana. Večina ne more po sami naravi diskriminirana. Smisel prepovedi diskriminacije je ravno v tem, da se zagotovi varstvo pravic skupine ljudi, ki je v manjšini in je zaradi neke svoje osebne okoliščine, recimo, invalidnosti, starosti, spola, česarkoli, spolne usmerjenosti, lahko predmet diskriminacije, zato ker pač nima tistega orodja, ni večina, ki odloča o tem, kakšne pravice bodo neki skupnosti priznane. Večina pač ima moč, da preko parlamenta preko organov, ki zastopajo oblast, ki odločajo, lahko sprejmejo odločitve, ki so njej v prid. Zato je potrebno varstvo pravic oseb, ki so v deprivilegiranem položaju, ne pa varstvo večine. Dajmo že enkrat razumeti ta pojem, kaj pomeni varstvo pravic. In varstvo človekovih pravic je varstvo pravic v odnosu do države, posameznika in skupin v odnosu do države. Spoštovane kolegice in kolegi! Mislim, da je vprašanje o katerem danes razpravljamo in o katerem bomo odločali, zelo pomembno, saj pomeni premik v neki miselnosti in v samem izhodišču urejanja varstva pred diskriminacijo. Danes in kot prej na Odboru za delo, socialo in družinske zadeve se bomo odločali o tem, ali bomo res demokratična država in bomo tudi partnerskim istospolnim skupnostim zagotovili enake možnosti ali pa se bodo še naprej morali registrirati in imeli še vedno manj pravic kot partnerji iz zakonske skupnosti, kot je zdaj definirano v veljavnem zakonu. Če izberemo prvo možnost, se pridružimo naprednim demokratičnim državam. Če izberemo to možnost pa je še pomembno, da nekaj poudarim. Če izberemo prvo možnost, torej glasujemo za zakon in proti amandmajema, izberemo, v bistvu izpolnimo obveznost, pravno obveznost države Republike Slovenije, ki je pogodbenica mednarodnih instrumentov, mednarodnih pogodb, ki določajo obveznosti s področja varstva človekovih pravic. Omenila sem že Mednarodni pakt o državljanskih in političnih pravicah in enak člen je v Mednarodnem paktu o ekonomskih in socialnih pravicah, ta v drugem odstavku 2. člena določa, da je vsaka država pogodbenica pakta dolžna sprejeti nujne ukrepe v skladu s svojimi ustavnimi postopki in določbami tega pakta za sprejetje takih zakonskih ali drugih ukrepov, ki bi lahko bili potrebni za uresničevanje pravic priznanih v tem paktu. Ta pakt določa prepoved diskriminacije. Naša obveznost tudi po mednarodnem pravu, ne samo po naši Ustavi, in mednarodno pravo je del našega notranjega prava, preberite 8. člen Ustave, mi imamo obveznost, da zagotovimo ustrezno izvajanje prepovedi diskriminacije. Po tretjem odstavku istega člena morajo pogodbenice zagotoviti, da bodo med drugim pristojne osebe med drugim zakonodajna oblast in katerikoli drugi organi odločali o pravicah osebe, ki vloži pritožbo, in tudi morajo razviti možnosti za sodno varstvo. Skratka, v polnem obsegu na vseh družbenih nivojih je država tista, ki je dolžna zagotoviti varstvo pred diskriminacijo, zagotoviti tistim, ki so lahko predmet diskriminacije, zagotoviti enake izhodiščne možnosti. In ničesar drugega ne zagotavljamo, ne želimo podpreti, če podpremo ta zakon. Strinjam se s predlagatelji zakona, da se bomo, če bomo ta zakon sprejeli, da bomo takrat stopili v 21. Stoletje, in zato mislim, da je treba amandmaje zavrniti. Kar se pa tiče čisto ene osebne note, kako je s tem sprejemanjem različnosti. Mislim, da je to dejansko ena učna lekcija, ali smo dejansko sposobni sprejemati različnost. Veste, jaz imam dvojčka. Hčerka je zelo hudo prizadeta in hodi v posebno šolo, sin pa hodi v redno šolo. Njega tudi zafrkavajo: "Ja, tvoja sestra hodi na Gustava Šiliha – gustek je!" Otrok pride domov in joka. In bi potem jaz rekla, ja, to pa je taka grozna družba. Ampak jaz sem starš, ki se zaveda, da je to proces, da je tudi sprejemanje drugačnosti, invalidov in otrok s posebnimi potrebami, proces, v katerem sodelujemo vsi, da nekje moramo začeti, in da moram svojega otroka naučiti, da ima takšno sestro in da sprejema tudi to, da mogoče njegovi sošolci tega ne sprejemajo, ampak da jim lahko razloži, da je pač drugačen in da poskušajo na nek način razumeti drug drugega in sprejeti drug drugega. Tako to ni edini razlog za diskriminacijo. Mislim, da je to prvi korak v procesu sprejemanja različnosti, ene izmed različnosti, in da se moramo kot družba potruditi, da začnemo to različnost sprejemati, ne pa da samo iščemo, kaj hudega nam to lahko prinese. Hvala lepa. [[aplavz]]
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Sluga.
Hvala kolegici Jasni za odlično iztočnico. Namreč, tudi sama imam dva šoloobvezna otroka, pa moram reči, da nobenemu izmed njiju na pamet ne bi padlo, da bi se zafrkaval iz njenih otrok in da bi se zafrkaval iz tega, ali ima sosedov otrok najkice ali jih nima. Zakaj? Zato, ker sem ju tako vzgojila. Ker je na starših, da svoje otroke vzgojimo tako, da takšnih stvari ne počnejo, da so tolerantni, da so odprti, da sprejemajo vse oblike drugačnosti. Na starših je. Otroci s tem nimajo težav. Toliko za začetek. Zdaj bom pa prebrala poglavje koalicijskega sporazuma, ki se mu reče "Politika enakih možnosti za vse" in vsebuje naslednjo navedbo, s katero se po svojem globokem prepričanju resnično strinjam: "Odprava vseh vrst diskriminacij in vzpostavitev ničelne stopnje tolerance do homofobije in vseh oblik nestrpnosti. Na podlagi odločb Ustavnega sodišča bomo pristopili k odpravi sistemske diskriminacije istospolnih partnerjev in istospolno usmerjenih ljudi." Hvala Združeni levici, da nam bo k temu pomagala. Kar se tiče skrajšanega postopka, ki se vseskozi pojavlja kot očitek, bi rekla naslednje. Ustavno sodišče je že dvakrat naložilo zakonodajalcu odpravo neustavnosti in zaradi tega je dovoljen tudi skrajšani postopek. Z novelo zakona se urejajo socialne in ekonomske pravice in javna razprava na to temo poteka že vse od konca 80. let. Slišali smo ministrico, v preteklosti je bilo opravljenih preko 100 ur razprave o vseh argumentih za in proti, ki se pa v tem času niso spremenili in so še vedno popolnoma enaki. Predlog te novele je skladen z ustavo in odpravlja diskriminacijo na tem področju. Poleg tega nas zgodovina uči, da so človekove pravice univerzalne in vedno vezane na to, da jih poskuša uveljavljati neka manjšina. Torej, vedno v zgodovini človeštva se je manjšina borila za uveljavitev nekih pravic, ki jih do tedaj ni imela. In čas je, da krivice tej manjšini, ki v Sloveniji šteje po nekaterih ocenah okrog 100 tisoč naših sodržavljank in sodržavljanov, pričnemo odpravljati. Smisel te spremembe torej ni jemanje pravic, temveč njihovo dajanje, širjenje. Večini se pravice v ničemer ne bodo spremenile, v ničemer ne bodo prikrajšani, hkrati pa se manjšini ne bo dalo nič več pravic, kot jih imajo vsi ostali, kot bi rekel kolega Möderndorfer, postavili jih bomo na nično točko, tako kot smo vsi ostali. Gre namreč za pravice, ki so pomembne v vsakdanjem življenju ljudi in ki se nam večini zdijo same po sebi umevne. Mogoče se jih niti ne zavedamo. Manjšina pa je zanje prikrajšana. Veseli me, da smo v teku te razprave tu skupaj ugotovile vse poslanske skupine tega Državnega zbora, kljub različnemu izhodiščnemu položaju, ko je bilo zatrjevano, da te diskriminacije ni. Dovolite, da na kratko naštejem nekatere socialne pravice, ki jih istospolni pari danes še nimajo, kljub temu, kot je rekla kolegica, da obveznosti in dolžnosti imajo. Torej nimajo pravice do odsotnosti z dela zaradi bolezni partnerja ali partnerke, nimajo pravice do nadomestila dohodka za nego družinskega člana, nimajo pravice do zdravstvenega zavarovanja po partnerju, nimajo pravice do sklenitve najemne pogodbe s preživelim zakoncem najemnika ali najemnice, v primeru smrti ali hude invalidnosti partnerja ali partnerice nimajo možnosti zahtevati materialne kompenzacije za duševne bolečine, ki jih v takšnih primerih občuti, kakor to lahko zahteva zakonec ali heterospolni partner ali partnerica v zunajzakonski zvezi, in še in še bi lahko v resnici naštevali. Glede očitkov o razvrednotenju pomena zakonske zveze in družine bi rekla tako, kot so navedli že kolegi iz Združene levice, novela spreminja zgolj prvi odstavek 3. člena Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki pravi, da se odslej življenjsko skupnost pojmuje kot življenjsko skupnost dveh oseb. 2. člen zakona, ki določa, da je "družina življenjska skupnost staršev in otrok, ki zaradi koristi otrok uživa posebno varstvo", se ne spreminja. Družina bo ostala enaka in tudi še naprej bo uživala to posebno varstvo. Če se ponovno navežem na naše otroke in očitke o učnih načrtih in tako dalje. Po učnih načrtih odloča strokovni svet in ne zakonodajalec, tako da neke neposredne povezave med tem, kar bomo danes tukaj, jaz upam, sprejeli in učnimi načrti ni. Naloga javne šole je vsekakor objektivnost, kritičnost in pluralnost. Objektivnost pomeni, da posredovanje spoznanj, do katerih se je dokopala znanost, predočimo tudi našim otrokom. Pluralnost pa predstavitev različnih mnenj, kjer v družbi ni soglasja. Kritičnost pa res pomeni tudi kritičnost do homofobije in diskriminacije. Kolegica Novakova je v svoji razpravi navedla, da naj se ne slepimo, da z zakonom ne bomo odpravili vseh njihovih težav. Se pravi, težav te manjšine, o kateri se danes pogovarjamo. Tukaj se moram strinjati, seveda vseh njihovih težav ne bomo odpravili, bomo jih pa odpravili veliko, tistih najbolj pomembnih in tistih, ki so osnova potem za nadaljnje njihove težave. Kar pa zadeva zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti tukaj se moram strinjati z navajanji ministrice in navajanji kolegice Murgel. Tudi meni se ta zakon zdi diskriminatoren, celo ponižujoč. Namreč iz njega je po mojem mnenju mogoče razbrati namen zakonodajalca, ravno ta, da se postopke uredi drugače kot pa postopke sklenitve zakonske zveze. Če naštejem samo nekaj primerov. Partnerja, ki želita registrirati istospolno skupnost, morata najmanj 30 dni pred nameravano registracijo svoj namen prijaviti matičarju upravne enote. Zahteve za pretek takšnega 30-dnevnega roka pri zakonski zvezi ni. Le zakaj? Postopek registracije se opravi v času, ki ga določi načelnik upravne enote v okviru uradnih ur in glede na možnosti posamezne upravne enote. Ne vem, zakaj ne bi partnerja imela možnosti registrirati skupnosti ob istih in na iste dneve, kot to lahko velja za sklenitev zakonske zveze, na primer ob sobotah. In ne bi se niti spuščala, tukaj so še označene različnosti in diskriminatorne določbe tega zakona, jih je kar nekaj, če bi si jih kdo želel prebrati, jih dobi pri meni. Nekaj smo tudi že danes rekli o tem – pravica posvojitve. Pravica posvojitve je termin, ki dejansko ne obstaja, pravica do posvojitve ne obstaja s strani staršev. In tudi ena kolegica je tukaj že navedla, da bodo zdaj imeli pravico zahtevati otroka. Seveda ne. Ti pari bodo zgolj dobili možnost, kot je že bilo danes rečeno, da se skupaj s 572, od tega 410 že ocenjena njihova primernost, postavijo v vrsto in center za socialno delo je tisti, ki bo v vsakem primeru posvojitve odločal individualno in zgolj z vidika koristi in interesov in primernosti para za posvojitev. In nič drugega. In mogoče še ena opazka, veste tudi učitelji v naši šolah se z marsičem ne strinjajo, o čemer učijo. In tudi jaz moram reči, ko poslušam, o čem so se v šoli pogovarjali, z marsičem se ne strinjam, pa se vseeno o tem učijo in prav je, da se. Prav je, da se učijo o vsem in o vsakomur in o vseh enakostih in o vseh različnostih, ki so na svetu. Kar pa zadeva sprejetje te novele, bi se zahvalila ministrici za eno lepo misel, ko je rekla, da jutrišnji dan ne bo identični, lahko ga pa polepšamo eni skupini, 100 tisoč naših sodržavljank in sodržavljanov. Hvala.
Hvala lepa. Je še želja za razpravo? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Spoštovani! Hvala lepa za besedo. Kar nekaj je bilo že povedanega, morda se bomo na nek način tudi podvajali, pa vendar se mi zdi današnja tema še kako pomembna in prav je, da o njej razpravljamo čim več časa v smislu, da pridemo do tistega, kar si vsi skupaj želimo. Na nek način bi si želeli kompromisa. Pred nami je še eden od nizov zakonov, ki jih sprejemamo po skrajšanem postopku. Razlika od mnogih drugih je, da gre pri tem za uveljavljanje izredno občutljivega področja, ki pravzaprav deli slovensko javnost. V njem praktično ni sledu kompromisa, kljub temu, da so državljani podoben zakon, ki je bil v nekaterih delih še celo milejši, na referendumu zavrnili. Ob tako občutljivi materiji ste javnost oziroma javno razpravo dobesedno izključili. Mnogi pri tem opozarjajo, da gre za radikalizacijo brez primere, nobenega dialoga s civilno družbo. Govorite o 21. Stoletju. Vaš postopek, spoštovani, brez javne razprave, brez soočenja mnenj pa je samo dokaz, da nas potiskate nekam nazaj v preteklost, kjer razprav pravzaprav sploh ni bilo. Sprašujem se, ali je napredek o katerem govorite, ki naj bi pomenil po mnenju predlagateljev vstop v 21. Stoletje, to, da jemljete izvorno vlogo mame in očeta. Zakon nenazadnje ne omogoča posvojitev starim staršem, dopušča pa možnost, da otroke posvojijo istospolni partnerji, čeprav so ti otroci od prej živeli v povsem drugačnem okolju. Zato tukaj še posebej apeliram na poslansko skupino kolegice in kolege iz Desusa, kajti zagotovo ste vi prvi, ki lahko poveste, kako močna čustva so med starimi starši in vnuki. Se vam zdi ta diskriminacija primerna za 21. stoletje? Ali vaše 21. stoletje pomeni to, da brišete spol? In, če sem ironična, ne bom naslednjič več pozdravljala s kolegicami in kolegi, poslanci in poslanke, ampak osebe ena in osebe dva. Je mar to prehod v 21. stoletje? Čeprav se na nek način v vseh razpravah skušate osredotočiti na pravice, svobodo, diskriminacije, ne morete pa spremeniti matere narave. Tega ni mogoče spremeniti. Mama je mama tudi, če je otrok zaradi različnih okoliščin potem primoran živeti drugače. In oče je oče, tudi če je potem primoran otrok živeti v drugačni družini. Da ne bo nobene dileme, dva moška sta lahko odlična očeta, tudi dve mami, ne more pa biti oče mama in mama ne oče. Tega ne morete spremeniti z nobenim zakonom. Naj spomnim, da je ravno Slovenska demokratska stranka poskrbela, da je prišlo do pomembnih sprememb na področju pravic istospolnih in možnosti registracije teh zvez. Prav tako smo predlagali zakonske spremembe, kjer bi se uredil socialni status istospolne zveze, a je bilo zavrnjeno. Očitno tistim, ki se borijo, da pride do teh uveljavitev, pravzaprav ta socialni status ni bil primarna potreba. Očitno je končni cilj posvojitev otrok. Na nek način po svoje razumem predlagatelje, da so pripravili ta zakon, nenazadnje morda gre tudi za nek dolg, glede na to, da so njihovi ideologi iz preteklosti istospolne preganjali in zapirali. Vendar ne očitajte danes diskriminacije Slovenski demokratski stranki, kot rečeno, bili smo prvi, ki smo naredili konkretne premike v to smer in omogočili izenačitev. Zato spoštovani, nekako zavračam razpravo, da smo mi tisti, ki stresamo z nekimi strahovi, oziroma še bolje, da dobesedno strašimo, kaj ta zakon prinaša, in da z njim želimo kratiti pravice istospolnim. Lahko pa vam zagotovo povem in to, tako kot ste omenjali nekateri, da prihaja v vaše poštne nabiralnike, po elektronski pošti, drugi imamo telefonske klice, razprave so po socialnih omrežjih, lahko vam povem, da pa je dejansko preplašena tista javnost oziroma tisti, ki so nekako spremljali te razprave, kakor je bilo mogoče preko malih zaslonov, da se bojijo zaradi sprejetja tega zakona. Bojijo se brisanja spola. Veste, na nek način izkoriščanje te razprave, v kateri želite prikazati probleme in bolečine posamezne oblike družine skozi čas, je nekako glede na ta predlog zakona v današnji razpravi nekorektno. Oprostite, če bom v naslednjih besedah nekoliko groba, ampak enako se počutim oziroma enako bi bilo, če bi sedaj jaz začela nekorektno tako, da bo vaš naslednji korak pri uresničitvah pravic, pravica pedofilom, kajti veste, če boste poslušali njih, se tudi oni počutijo diskriminirani, počutijo se nesvobodni, ker se počutijo drugačni, ker so drugačni, ker jih družba ne sprejema. Vendar takšna razprava bi bila nekorektna in ne želim biti nekorektna in s to razpravo želim tudi pozvati vse tiste, ki ste nekorektni v tem, ko govorite, da ni tako, kot bi moralo biti, in da je diskriminacija kar vse, kar se nekateri drugi ne strinjajo. Ne zanikam, da v posameznih tako imenovanih tradicionalnih družinah ne prihaja do stvari, ki se ne bi smele dogajati. Seveda se. Enako tudi v enostarševskih družinah. Absolutno. Ampak poglejte, tega ta zakon ne odpravlja. Zakaj danes govorite o tem, kakšne strahote se dogajajo v tradicionalnih družinah, pri tem pa ste moj predlog, da v Državnem zboru opravimo širšo razpravo o nasilju v družinah kratko malo povozili. Tako kot povozite vse tisto, kar vam v danes trenutku ne paše. Žal mi je, veste, kolegice in kolegi, da danes ne govorimo o tem, kako pomagati tem družinam, kako pomagati staršem, da bodo imeli pogoje, da bodo lahko vzgajali svoje otroke, da ne bodo primorani sprejemati odločitev, da se starševstvu odpovedujejo zato, ker jim socialni status tega ne omogoča. Tisti pa, ki imajo otroke, ne vedo, dobesedno, kaj bi jim dali v usta. Ampak veste, tudi to ni danes razprava za ta zakon. Sprejeli boste nekaj, kar verjetno sploh ne veste, kaj sprejemate. Kako se bo ta zakon izvajal v praksi, vas sprašujem. Namreč, če so moji podatki točni, naj bi bilo pri nas okoli 40 otrok za posvojitev. Prosilcev za posvojitev, ki čakajo na posvojitev, pa je okoli 600. Ali morda to posledično pomeni, da boste uvedli kvote? Zakaj to govorim? Namreč kaj boste storili, če bo nek istospolni par izpodbijal odločitev, da je diskriminiran, da mu je kršen zakon in kaj vse vi pravite še, ker v postopku ne bo izbran. Na kakšen način se boste lotili tega? Nenazadnje, ko sem spremljala na televiziji ene od tistih, ki ostro nasprotujejo zakonu, ker zadeve nekoliko bolj poznajo, me veseli, ker imamo danes v Državnem zboru ogromno strokovnjakov s tega področja, jaz seveda nisem in sem zato veliko poslušala in brala, je govoril o študiji, ki je bila narejena v tujini. Šlo je za študijo na odraslih osebah, ki so živele v različnih oblikah družine. Danes so te osebe odrasle. In rezultati so pokazali, hočete nočete verjeti, da je še vedno tradicionalna oblika družine, se pravi družina, kjer otrok živi z očetom in materjo, najbolj primerna. To je raziskava, ki dejansko pove marsikaj. Če zaključim nekoliko ironično. Od zdaj naprej si bomo verjetno spol izbirali, kajti ne bo več moža in žene, bo oseba 1 in oseba 2. Dovolite mi, čeprav je zakon, ki ga predlagate izjemno zaskrbljujoč, pa vendar, kako se boste lotili naslednjih volitev, če bomo oseba 1 in oseba 2. Ali torej pomeni, da boste kvote delili tako, kot si bo posameznik zamislil? Nenazadnje sem lahko oseba 1 ali oseba 2. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani prisotni, vsi ostali prisotni, tudi gostje na balkonu! Danes so v Državnem zboru polna usta človekovih pravic. Na dan, ko obeležujemo 6. obletnico odkritja hudih zločinov, odkritja zločinov v hudi jami in to besedo človekove pravice slišim iz ust tistih, ki mnogokrat teh zločinov, ki so bili storjeni, ne obsojate ali pa o njih govorite z določeno mero kritike ali pa še več, da bi podprli en predlog, ki bo v bodoče pred vami, ki predvideva, da se vsaj mrtve pokoplje, te iste mrtve. A veste, o človekovih pravicah govoriti samo takrat, ko nam paše, je zelo krivično. Zelo krivično. Še bolj pa je krivično zavajanje. In osebno se popolnoma strinjam. Istospolnim osebam, vsem, je treba zagotoviti enake pravice. Enake pravice. Nimam nobenih težav pri tem. Imam pa eno hudo težavo, in sicer pravica, da lahko istospolne osebe posvojijo otroka. In če govorite, da to v tem predlogu novele zakona, govorite, da tega ni, to je. To piše. Kar se tiče ostalih krivic, ki ste jih navajali, kolegice, ministrica – seveda zagotoviti je treba, saj nam je Ustavno sodišče to naložil. Ustavno sodišče nam je to naložilo. Ampak zagovarjate pa popolnoma nekaj drugače. In, če jaz zdaj grem navajati Ustavo, kar je ministrica pozabila povedati iz 53. člena Ustave, namreč, predlog zakona črta moža in ženo. Črta. In govori o dveh odraslih osebah. Torej jaz ne bom več imel žene, ne. Gospod Möderndorfer, vi tudi ne boste imeli žene, kot ste prej govoril, da jo boste še vedno imel. Ne, uradno ne več. Ampak 53. člen Ustave pravi, "država varuje družino, materinstvo, očetovstvo". Materinstvo, očetovstvo. Spoštovani pravniki iz največje stranke, da ne boste spet padli na preizkusu, v Ustavi Republike Slovenije pred Ustavnim sodiščem. In še to. Preden zaključim, da pustim še ostali kolegom dovolj časa. Zahvaljevati se, največja koalicijska stranka se zahvaljuje opozicijski stranki, hvala vam za zakon. Saj ste smešni! Res ste smešni, ob tem, da imate ministrico, ki pripravlja svoj zakon, o katerem bi se jaz upal o njem razpravljati, še več, podprl bi ga, ker ne predvideva posvojitve otrok s strani istospolnih. Samo tukaj imam to težavo pri vsem tem, težavo imam pri posvojitvah. Kajti si ne predstavljam, pa bom tukaj končal, si ne predstavljam. Najlepša hvala.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. V Državnem zboru smo se že nekajkrat naučili, da imajo nekateri pač težave. Zdaj, na nas je, da se odločimo, ali bomo sprejeli, da jih imajo, ali jih bomo razumeli, da jih imajo, ali bomo pa tudi sprejeli, da pač enostavno s težavami včasih morajo živeti. Upam, da ste se kolega Vatovec vprašali, kakšne težave imajo pa istospolni partnerji. Saj veste, vsak ima težave. Samo ena razlika je: oni niso še v tisti vrsti izenačeni z vami, ki imate v resnici na razpolago vse tiste pravice, ki jih oni nimajo. In o tem govorimo. Ali smo mi danes tako zrela družba, da lahko naredimo še en korak naprej od vseh korakov v zgodovini, ki so že bili storjeni? 1976. leta, ne vem, kje ste bil takrat vi, ampak 1976. leta smo dekriminalizirali v državi Republiki Sloveniji gejevstvo, se pravi istospolnost. Grozljivo! Ko danes to svoji hčeri razlagam, sploh ne more razumeti, da je to res bilo. Ona ne razume tega. Še manj bodo pa njeni otroci razumeli, da se je tudi prepovedovalo oziroma onemogočalo, da se poročajo enakovredno kot vsi ostali. Je pa danes to odprta tema in je boleče, ker verjamem, da takrat to več ne bo problem. Vse stvari v preteklosti so bile boleče. O tem sem govoril na začetku. Ampak tisto, kar je za mene bolj pomembno, je pa seveda vprašanje, kako sprejemamo določena vprašanja, ki jih odpiramo v Državnem zboru. Žal verjamem, da smo prišli do tiste točke, ko se mi lahko prepričujemo tu od jutra do večera, pa se pogovarjamo, kateri zakon bi bil boljši, po kateri poti bi šel. V resnici namen je en sam: z vaše strani, da se to ne sprejme, kar več ali manj tudi potrjujete v svojih razpravah, naš pa je, da jim to omogočimo. Torej, prišel je trenutek, ko je preprosto treba narediti carski rez in stopiti en korak naprej. Verjamem, da boste danes mogoče zvečer slabe volje, jutri boste imel že nove naloge, nove obveznosti in se boste ukvarjali z drugo materijo in se ne boste več s tem ukvarjali, razen če vas ne bo gonila sila, da še kaj več delate na tej temi. Verjeli ali ne, ampak danes so v Nebraski na zveznem sodišču tudi potrdili – še ena država več –, da se lahko poročajo istospolni pari. Včeraj sem poslušal na komisiji za človekove pravice različne poglede z ene in druge strani – oziroma bolj samo z ene – o tem, kaj vse prinaša ta zakon, kakšne nevarnosti in posledice se bodo zgodile. Moram reči, da sem bil zgrožen predvsem zaradi tega, ker sem celo slišal od zelo pomembnih intelektualcev naslednje stavke, kot so: "Slovenski narod bo izumrl. To je propad naroda." Kot da so istospolni pari v večini v Sloveniji. "Dva, ki nista zmožna reprodukcije, ne moreta biti v zakonski zvezi." Torej, po tej logiki ženska in moški, ki ne moreta imeti otroka, ne moreta biti v zakonski skupnosti. Seveda to ni res. To je noro. Ampak, samo pripovedujem primere, do kakšne skrajnosti so nekateri posamezniki pripravljeni pripeljati samo zato, da razložijo in prepričajo slovensko javnost, da se dogaja s sprejetjem nekaj grozljivega, jaz pa sem prepričan, da se dogaja v resnici nekaj lepega. Končno bomo lahko z dnevnega reda pospravili še eno diskriminacijo, ki jo imamo v slovenski družbi in si je nočemo priznati in je težko. Predstavnik Cerkve je razlagal o tem, da če to dovolimo, potem ne bo novih kristjanov, davkoplačevalcev in kaj jaz vem kaj še vse. Predvsem se je vpletlo do tiste točke, definicija družine, ki je za mene zelo zanimiva, še posebej – in bom ponovil, glede na to, da mi je bilo očitano, da se spravljam zgodovinsko nazaj, kako je družina nastala. Družina, odkar nastaja človek, je bila v bistvu družina z več definicijami. Res pa je, da od 5. stoletja naprej je Cerkev prevzela primat nad tem, da je postavljala normative, kako naj izgleda družina. Od takrat naprej se je ta družina zopet spreminjala v različne oblike. Največje spremembe so se dogajale po 2. svetovni vojni, še več pa po šestdesetem, sedemdesetem letu. Pa ne samo to, kako družina zgleda, ampak tudi vloge znotraj te družine. In če smo vse te, bom rekel, bolečine in travme skozi zgodovino preživeli, govorim o človeštvu, verjamem, da bomo tudi ta majhen korak. Zato se mi zdi zelo pomembno, da v državnem zboru gledamo zelo optimistično, kajti ne nazadnje, tisti ki nas spremljajo in poslušajo to diskusijo, morajo razumeti, da to ne počnemo iz nekih zlonamernih in nekih obcestnih zgodb, ampak preprosto zaradi tega, ker to Slovenijo bogati. Slovenija je država in država, ki priznava pravice manjšin, je lahko kvečjemu samo bogatejša in ne siromašnejša. Država, ki zapira oči pred pravicami manjšin, pa si ustvarja dodatne in dodatne probleme, kjer nastajajo konflikti in nerazumevanja, in vedno težje je to seveda tudi pojasniti svojim potomcem, zakaj se dogajajo krivice. Seveda tisto, kar je za nas vse skupaj pomembno, je pomembno lahko samo to, da nesrečni ali pa tisti, ki niso zadovoljni s tem zakonom, seveda poskušajo v zakon ali okoli zakona pripeljati vse nemogoče in mogoče zadeve. Poglejte, s tem bom tudi zaključil, ta zakon ne bo sproduciral vedno več homoseksualcev in lezbijk; ne bo jih, ker jih ne more, ker zakon še nikoli nič ni produciral. Se bo pa zgodilo nekaj drugega: tisti, ki se danes nočejo razkriti, ker se bojijo šikaniranja, etiketiranja, ker vedo, da nimajo pravic, si bodo zdaj upali stopiti na dan. In ne nazadnje tudi okolica, ki jih bo spoznala, bo videla, da so to čisto preprosti ljudje, običajni in da živijo preprosto življenje in da zaradi tega niso noben bavbav. Odrasli, ki imajo največkrat s tem probleme, otroci bistveno manj, kajti otroci tako samo prevzemajo vzorce starejših, bodo to enako sprejeli. Čez pet let, verjamem, da bo vse drugače. Je pa tudi res, da istospolni partnerji s tem zakonom ne bodo rešili vseh težav, kajti borbe za njihove pravice se bodo šele začele z uresničevanjem in udejanjanjem teh pravic. Ti problemi bodo nastajali tudi v glavah uradnikov, v glavah posameznikov, ki določenih stvari preprosto še ne bodo hoteli sprejeti, in za to bo potreben čas. In čas bo pokazal, da se je – in ko se bo danes zvečer – Državni zbor pravilno odločil in podelil to pravico. Hvala.
Besedo ima mag. Jana Jenko.
Hvala za besedo. Vsem skupaj prav lep pozdrav! S podporo noveli zakona nimam problemov. To neskladje je potrebno odpraviti. Gospa Anja Bah Žibert je pozvala Desus, naj močno premislimo, kako bomo glasovali, da med vnuki in starimi starši obstaja močna vez. Res je, sama sem že stara mama in upam, da bom oziroma prepričana sem, da bom strpna. Nikoli ne veš. V vseh svojih petdesetih letih življenja sem se pač že nekaj naučila, da nikoli ne reci nikoli, to pa se meni ne more zgoditi, v naši družini pa tega ne more biti [[…]]Prav lahko! In v primeru, da bo kateri od mojih vnukov istospolno usmerjen, ga bom imela še vedno tako rada, še vedno mu bom stala ob strani, ne vem pa, kako bodo to delali tisti starši, tisti stari starši, ki danes oziroma že štirinajst dni pošiljajo ogromno količino e-pošte. Sprašujem se, kako bodo reagirali takrat, ko se bo ta istospolna usmerjenost pojavila v njihovem domu. Bodo tega otroka, to odraslo osebo preprosto zanikali? To se je dolgo časa dogajalo. Vem pa, da verjetno obstaja istospolna usmerjenost, odkar obstaja človeštvo, tega pač ne moremo zanikati. Ne vem, res me zanima, kako bodo takrat ti starši oziroma stari starši reagirali. Sama vem, da bom odreagirala pravilno. Naučiti se moramo strpnosti. Nekateri smo po naravi mogoče bolj strpni, nekateri manj; učiti se moramo in to strpnost prenašati na svoje potomce. Če bo otrok doma slišal negativne misli, izjave svojih staršev do drugače mislečih, do drugače živečih, bo to nestrpnost prenašal tudi na svoje otroke in na svoje prijatelje, znance. Mislim, da si tega nihče ne želi, naj bo kakršnakoli oblika nestrpnosti, tega je pri nas veliko preveč. Sama poznam fanta, za katerega starši nikoli niso mislili, da bo istospolno usmerjen. Ko se je razkril – dolgo časa je potreboval, da se je razkril –, ko se je razkril, so ga doma lepo sprejeli in mu še vedno stojijo ob strani. Ta fant je zelo izobražen, zelo čuteč, in ne vem, zakaj bi bil zaradi tega okarakteriziran. Jaz človeka presojam po njegovem značaju, ne po njegovi usmerjenosti, veri ali ne vem čem še. Če je nekdo pripravljen, če me nekdo zna poslušati in mi dati prave nasvete, ne vem, zakaj bi ga zaradi tega zavračala. V naši družbi je tega še veliko. Slovenija je že kar dolgo časa razdeljena na leve in desne. Avstrija je pred časom sprejela ta zakon, ki omogoča zakonsko zvezo istospolnih, pa je okarakterizirana kot zelo konservativna država. Pa nisem slišala, da bi bile take hude debate, kot se dogajajo zdaj v Sloveniji. Ne vem. Zmeraj bom rekla tako: Živi in pusti živeti. Ali po domače povedano: Najprej pometi pred svojim pragom. Hvala lepa.
Prosim, kaj želite? Replika gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovana kolegica Jenko! Ne vem, ali sva sedeli v isti dvorani ali pa bi bilo mogoče dobro, da ob vsej diskriminaciji, ki jo poudarjate, najprej poslušate, tudi to je pomembna vrlina. Ko sem pozvala Desus, sem povedala, zakaj pozivam Desus – zato, ker predlagani zakon ne omogoča posvojitve starim staršem. Ne omogoča! Torej, bom povedala čim bolj plastično, nazorno, da boste razumeli. Če jutri moj otrok ostane brez mene, sem mati, in brez očeta, je oče, moji starši ali starši mojega moža nimajo pravice do posvojitve, pa čeravno med njimi obstaja zelo močna vez. Ali ni to diskriminacija, vas sprašujem. Ali ni to huda diskriminacija otrok, ki poznajo stare starše, pa jim bo to onemogočeno.?! Lahko pa jih bo posvojil istospolni par, katere oblike družine, na primer, otrok niti pozna ne. O tem sem govorila! In še enkrat, to kar ste vi povedali o pravicah istospolnih, to pravzaprav na nek način že obstaja, spoštovani. Slovenska demokratska stranka je bila tista, ki je predlagala zakon. Prvi smo bili, tudi vi v Desusu niste predlagali takšnega zakona, pa bi ga lahko in danes očitate diskriminacijo in neenak položaj Slovenski demokratski stranki! Ni korektno. Ni korektno! 2005 je bil zakon sprejet, spoštovana kolegica.
Besedo ima gospa Vesna Vervega.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Rada bi se odzvala na trditev v današnjem Dnevniku. Navajam: "Novela omejuje in krši pravice staršev do vzgoje v skladu z lastnimi etičnimi in verskim prepričanjem, saj bodo na osnovi tega zakona spremenjeni učni načrti, ki bodo zanikali pomen materinstva in očetovstva." Jaz odločno zavračam to trditev. Namreč, z učnim načrtom, ki ga pripravi predmetna skupina, potrdi pa Strokovni svet, se določi vsebina, standard znanja, cilji pouka, predmeta, le-ti pa so opredeljeni v različnih zakonskih in podzakonskih aktih. Naj navedem nekaj učnih ciljev v vsebinskem sklopu Ljudje in družba v prenovljenem učnem načrtu družbe za 5. razred osnovne šole, ki obravnava to tematiko. Učenci spoznavajo, da so ljudje v skupnosti različni, na primer po starosti, veri, spolni usmerjenosti, etnični pripadnosti, družbenoekonomskem statusu. Nadalje, spoznajo družbene, kulturne razlike in prepoznajo stereotipe v povezavi z njim. In še, spoznajo različne oblike združevanja med ljudmi v skupnosti. Torej, šolski kurikulum že sedaj na različnih stopnjah predvideva obravnavo o razlikah med ljudmi, kjer je učni cilj strpnost ter spoštovanje drugačnosti. Posebno pozornost v učnem načrtu pa se namenja didaktičnim priporočilom, torej izbiri metod in oblik poučevanje, razvijanju različnih sociokognitivnih in socialnih spretnosti. Starši imajo tudi zagotovljeno sodelovanje s šolo z vključitvijo v različne organe šole, kot so svet šole, svet staršev, in na ta način lahko vplivajo na vzgojno-izobraževalno delo šole. Novela zakona kvečjemu v celoti opredeljuje že določene učne cilje in kompetence. Strinjam se z navedbo dekana pedagoške fakultete v Ljubljani, da je problematiko družine in družinskih razmerij v šolah, ne glede na zakon oziroma novelo, treba obravnavati kritično; torej tako, da se upoštevajo načela objektivnosti in kritičnosti. Šola mora posredovati vednost in učencu omogočiti kritičnost. Malo prej je kolegica omenjala ali tako se spraševala, kako naj učitelji bodo objektivni pri obravnavi tako občutljive tematike in problematike, če sami imajo drugačno prepričanje. Lepo vas prosim, učitelji opravljajo svoje delo profesionalno in etično, to je njihovo poslanstvo in ta pripomba je lahko za učitelje tudi žalitev. Spoštovani kolegi, naj tudi jaz na koncu poudarim, Slovenija je podpisnica Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in koncept človekovih pravic in dolžnosti je sprejet kot naša temeljna etična in pravna norma. Hvala.
Besedo ima mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Vsi prav lepo pozdravljeni! Teče že 26. leto od prvih pobud organizacije MAGNUS in ŠKUC-LL, ko so januarja leta 1989 Zvezi socialistične mladine Slovenije poslali zahtevo po spremembi zakonodaje, ki bi omogočila enakopravno obravnavo homoseksualcev in heteroseksualcev v zakonih o družinskih razmerjih. Torej, 26 let, poudarjam 26 let, si predstavnice in predstavniki civilne družbe skupaj s predstavniki in predstavnicami stroke in države na različne načine prizadevajo, da bi ukinili sistemsko diskriminacijo istospolnih parov in družin iz slovenske zakonodaje. Menim, da je po vseh teh letih javne razprave parcialnih in postopnih rešitev že skrajni čas za dokončno uresničitev 14. člena Ustave, ki diskriminacijo prepoveduje. Torej, napočil je čas, da na desettisoče istospolno usmerjenih državljank in državljanov začne polnopravno uživati polno mero človekovih pravic kot večina ostalih državljank in državljanov, da zaključimo s stiskami ljudmi, ki so se ravno v času ekonomske krize morali soočati s pomanjkanjem temeljnih socialnih pravic in so pač morali preživeti po svoje, da matere in očetje, dedki in babice istospolno usmerjenih prenehajo poslušati, kakšen nebodigatreba so njihovi otroci in vnuki, da starše v istospolnih družinah opremijo z vsemi pooblastili in pravicami, da bodo lahko kar najbolje poskrbeli za dobrobit in korist svojih otrok, in da končno dodelimo dostojanstvo ljudem, ki so bili do sedaj poniževani in so se morali sami soočati s stiskami in težavami, ki jih je prinesla sistemska diskriminacija. Spoštovane kolegice in kolegi, čas je, da naredimo konec tej temeljni družbeni krivičnosti, ko je del državljank in državljanov obravnavanih kot manj vrednih samo zato, ker so nekaj, na kar sami niso mogli vplivati. Ker pa univerzalnost človekovih pravic preprečuje njihovo delitev na katerokoli od okoliščin, imamo prav danes možnost, da istospolnim omogočimo uživanje istih človekovih pravic, ki so nam kar povsem samoumevne, zato bom zakon z veseljem podprla.
Besedo ima Matjaž Hanžek.
Kot smo slišali, ni le 18 let, ampak že 26 let od prve pobude, ki sta jo pred osamosvojitvijo dala MAGNUS in ŠKUC-LL. Naše poslanske kolege bi lahko napotil na našega kolega Janeza Janša, ki je bil takrat v socialistični mladini zelo aktiven in bo zelo natančno povedal – vem, ker sva bila oba tam –, kako se je že takrat začelo z zahtevami po enakosti različnih ljudi. Mnogo stvari so moji kolegi povedali, zato ne bi ponovno razlagal, kaj je dobro, predvsem kaj je dobro, če sprejmemo ta zakon. Šel bi malo v zgodovino te bitke za enakopravnost, bitke, ki se zelo intenzivno že ves čas vleče. Mimogrede bi vseeno malo pohvalil Državni zbor, med leti 2001 in 2006 sem bil priča popolnoma drugačnemu sovražnemu govoru v Državnem zboru ob isti temi. Imam, ne samo teh tisoč, ki sem jih dobil sedaj na e-mail, pa se bom tri dni moral ukvarjati s čiščenjem e-mailov, ampak doma imam nekaj tisoč grozilnih, sovražnih in ostalih pisem iz časa, ko smo se ukvarjali s tem. Rad bi spomnil na tiste osnovne zahteve državljanov Slovenije iz časa 80. let, ki so pripeljale do osamosvojitve. Vemo, da je bila to ena izmed najpomembnejših zahtev – enakopravnost vseh, ne glede na spolno usmeritev. Se pravi leta 1989. Ta zahteva, zahteva po enakopravnosti lezbijk, gejev in transsekusalcev je bila v tistem času ena največjih skal, kaj skal, planin, ki je ločila slovensko civilno družbo od večine jugoslovanske civilne družbe. Nasprotovanja tem zahtevam so izhajala iz globoke usidranosti v tradicionalne in verske predsodke; agresivnost nasprotnikov v želji, da bi preprečili pravice neki njim nerazumljivi manjšini iz podrejenosti avtoritarni miselnosti, argumentacije pa so temeljile na neresnicah, manipulaciji, širjenju strahu in celo grožnjah, da ne naštevam dalje. Enake vzorce, malo manj močne, nasprotovanja ponovno vidim skoraj tri desetletja pozneje. Potem ko smo uspešno prestali referendum, ki je zame pomenil ne le podporo neki suverenosti, ki se spreminja v ugrabljeno državo, ampak vladavino prava in predvsem človekovih pravic, poslušam enake stavke, enake izmišljene obtožbe, enake grožnje in enako globoko zakoreninjene stereotipe in enako vnemo preprečiti neki manjšini dosego pravic, ki ji pripadajo po Ustavi, Evropski konvenciji o človekovih pravicah in temeljnih svoboščinah ter mnogih drugih mednarodnih dokumentov. Zanimivo, če ne žalostno, morda pa celo humorno pri tem je, da nasprotovanja prihajajo iz istih političnih skupin, ki so nasprotovale tudi gradnji džamije, ki so nasprotovali ureditvi statusa izbrisanih – pa čeprav je Ustavno sodišče kar dvakrat presodilo drugače –, ki so pomagale pri finančni katastrofi NLB in še in še marsikaj. Predvsem pa tistih političnih skupin, ki nas skoraj dnevno opozarjajo na temeljne vrednote slovenske osamosvojitve, a pri tem pozabljajo, da je bila eno osnovnih izhodišč zaščita človekovih pravic in nediskriminatorna družba. Nediskriminatorna predvsem do manjšin, pa naj so vsakemu od nas nerazumljive, nesprejemljive, morda celo odbijajoče. Ker sem bil aktiven že v časih osamosvajanja, vem, kakšne so bile te temeljne vrednote, in zagotavljam vam, da med njimi ni bilo varčevanja na račun revnih, reševanja neodgovornih bankirjev, kriminalnih menedžerjev in koruptivnih politikov, povečevanje revščine na eni in bogastva na drugi strani, niti vsesplošne kraje družbenega premoženja, ustvarjenega v desetletjih samoupravnega socializma, niti ilegalne preprodaje orožja, ampak pravna in socialna država ter varovanje in širitev človekovih pravic in nediskriminatornosti. Na to vas danes predvsem opozarjam, dežurne zagovornike temeljnih vrednost slovenske osamosvojitve, danes, ko bomo s sprejetjem zakona odpravili diskriminacijo in uveljavili spremembe, s katerimi nihče nič ne izgublja, mnogi pa dobijo veliko. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Drage kolegice, dragi kolegi! Moj apel, čeprav vem, da ne bo uslišan, je naslednji. Če bi imeli resnično iskren in srčen namen, bi v nekem materinskem, očetovskem duhu ob upoštevanju in razumevanju istospolnih danes ta zakon zavrnili in ustvarili in sprejeli tukaj v tej hiši boljšo rešitev. Mi smo že pred 10 leti v koaliciji s SDS, Ljudsko stranko in Desusom razumeli, da je treba urediti istospolne partnerske skupnosti. Ne rečem, da je bil zakon idealen – nobeden ni, še ustava ni. Tudi Ustavno sodišče ni reklo, da je zakon neustaven. Na brutalen način je vlada šla in povozila Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti. S tem amandmajem želimo ta zakon sicer ohraniti, ampak po 10 letih ga boste izbrisali z obličja. Mi smo takrat bili po dolgih letih levičarskih levih koalicij tista koalicija, ki je z zakonom rešila istospolne partnerske skupnosti. In danes nam vi to očitate? Mi govorimo danes o otrocih. V istospolni skupnosti otrok ne bo imel obeh staršev, torej matere in očeta. Seveda takšen položaj obstaja že od nekdaj kot posledica razvez, smrti ali opustitve starševske vloge zaradi raznih vzrokov. Prav je, da se stori vse, da Državni zbor stori vse, da se tem otrokom olajša prikrajšanje, ki so ga utrpeli in ga trpijo ob izgubi ali odhodu enega ali celo obeh roditeljev. Narobe pa je, če tega otrokovega položaja ne razumemo kot prikrajšanje, ampak kot povsem sprejemljivo okoliščino za že rojene otroke in za rodove prihodnjih otrok. Ali naj se osebam brez partnerja nasprotnega spola prizna pravica, da se jim pomaga k rojstvu otrok, čeprav bodo ti vnaprej prikrajšani za enega od roditeljev? Usmerjevalni odbor za bioetiko Sveta Evrope je prepričan, da pravica otroka kot splošna človekova pravica ne obstaja. To je podpisal zdaj že pokojni dr. Jože Trontelj. Morda se boste tudi njemu smejali, drage kolegice in kolegi? V zakonu, ki sem ga nekako pričakoval, sem tudi pričakoval, da bo rešen ugovora vesti. Imam pogodbo, sem pooblaščena oseba za sklepanje zakonske zveze. Ministrice ni, ker je rajši pred televizijo, da bi jo vprašal, kdaj bo spremenjen Pravilnik o zakonski zvezi, kakšen bo obrazec. Ko sem jo v poslanski pobudi prosil, da bi se mladi lahko poročali tudi letos 2. maja, je rekla, da "ne može, ne može", ker je pravilnik takšen. Ali ni še vedno maj mesec ljubezni? Očitno za nekatere pa ni. No, podpredsednik Vlade mi je potem na ustnem vprašanju obljubil, da bo; da se bodo letos 2. maja – to je sobota, državni praznik, dela prost dan – mladi tudi lahko poročali. Približno 400 parov je takšnih. Želel bi si, da v nekem drugem zakonu, ki ga ni in ga ne bo, rešili tudi posvojitev otrok, da bi stari starši lahko otroke posvojili – vi ste proti temu, to vas ne briga. Hvala za takšno demokracijo, ko lahko o tako pomembnih družbenih vprašanjih govorim smo tri minute!
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospa Martina Vuk.
Hvala lepa. Spoštovani gospod predsednik, poslanke in poslanci! Dovolite, da vas pozdravim tudi v svojem imenu in se relativno kratko odzovem na dozdajšnje razprave. Veliko sem slišala govora, ko se govori o družinah, ko se govori, kaj se bo spremenilo, v prihodnjiku; mi pa vsi skupaj pozabljamo ali pa se delamo, da pozabljamo, da takšne družine med nami že živijo. Družine, kjer sta dva starša istega spola in je zraven otrok, že obstajajo, živijo med nami, so v slovenski družbi. Tako tiste, kjer je eden od staršev posvojil biološkega otroka svojega partnerja, ali pa takšna, kjer sta dva partnerja posvojila tretjega otroka; torej otroka, ki ni biološki otrok nobenega od staršev. Vse te oblike družin že živijo med nami. Samo, da ta posvojitev tretjega otroka ni mogoča v Sloveniji, ampak je bila izvedena v tujini, kar pomeni, da se to dogaja, to je naša realnost. Zato se je vseeno treba zamisliti in se soočiti s tem, ko mi govorimo, da takšni otroci bodo imeli težave, takšni otroci ne bodo sprejeti, takšni otroci bodo zasmehovani [[…]]Ti otroci so že danes [[…]]Kaj delamo na tem vsi mi kot družba, da se to ne bi dogajalo, da tega zasmehovanja ne bi bilo? Kaj delamo? To se je treba vprašati! Otroci so ogledalo svojih staršev in okolja, v katerem živijo. Mlajši kot so, bolj so ogledalo svojih staršev, starejši kot so, bolj se navzemajo tudi vpliva okolice. In mi, starši, in mi, okolica, smo tisti, ki moramo poskrbeti za to, mi, kot družba, kot skupnost, da ne bo zasmehovanja. Da ne bo zasmehovanja med otroci, da ne bo zasmehovanja s strani starejših, da se bodo vsi otroci počutili vključene v družbo, v kateri živijo, v vrtec, v katerega hodijo, v šolo, ki jo obiskujejo, v svoje okolje, kjer živijo. Samo za to gre. Torej, s temi spremembami se ureja drugačna definicija zakonske zveze, kdo bosta poslej zakonca. Vključenost družin, obstoj družin pa ni stvar tega zakona. Ja, mogoče se bo postaviti v vrsto za posvojitev otroka, mogoče se bo postaviti v vrsto. To bo možnost, ampak vsi ste omenjali, koliko imamo čakajočih in kakšne so realne številke, število vseh izvedenih posvojitev, torej tistih posvojitev, ki so vpisane v matični register; to so tako posvojitve v tujini kot v Sloveniji. Razmerje je več kot 1 : 10, 1 : 12 ali še več, od tistih, ki so ocenjeni kot primerni. Namreč to, da se postaviš v vrsto, še ne pomeni, da boš lahko kadarkoli prišel na vrsto za to, da boš posvojil otroka. Tudi če boš ocenjen kot primeren, še ne pomeni niti slučajno, da boš prišel na vrsto za to, da boš posvojil otroka, zato ker je otrok tisti, o katerem se odloča, za katerega se skrbi in pri katerem se gleda njegovo največjo korist. Otrok je tisti; vedno bil in vedno bo! In samo to je tisto, kar centri za socialno delo delajo, to pomeni, da ni vrstnega reda – jaz sem pa prva v vrsti –, ampak se gleda, kaj je najbolj primerno, katero bo najboljše okolje, kdo bodo najboljši starši za posameznega otroka. Vloga starih staršev, vseeno moram tudi o tem govoriti. Vloga starih staršev se s to novelo zakona v ničemer ne spreminja. To ni od danes, da bi mi zdaj spreminjali tako, da bomo rekli, da vi zanikate vlogo starih staršev. Stari starši absolutno imajo vlogo, so pomembni, stari starši mojih otrok so nekaj najboljšega, kar jaz imam, ker jih nujno potrebujem, ampak to se v ničemer ne spreminja. Tudi zakon opredeljuje vlogo starih staršev. In ja, zakon ne omogoča posvojitve s strani starih staršev, ampak je tudi ni omogočal včeraj. Tega ne spreminja ta novela v ničemer, zaradi tega ker ta novela ne spreminja dela, ki se tiče vzgoje, varstva, skrbi do otrok! Ne posega v to, ne odpira teh členov, zato se ne spreminja. Kar pa se tiče primerov, ko – saj je bilo že lepo našteto, v katerih primerih sploh pride do posvojitve: ali ob soglasju staršev, ali če so starši neznani, ali če jim je odvzeta roditeljska pravica, ali pa če živih staršev ni. Torej, v tem zadnjem primeru, ko ne gre za nobene druge razloge, da bi bilo kakorkoli slabo poskrbljeno za otroka, da ne bi užival vse te ustrezne skrbi, ki jo mora dobiti, ampak je zaradi neke nesreče, zaradi neke tragične zadeve se zgodilo, da otrok ostane brez živih staršev, v tem primeru je vedno prvi korak, da se pogleda tiste osebe, na katere je otrok najbolj navezan. In to so v veliki večini primerov tudi stari starši, ali pa tete in strici, ali pa neke res bližnje osebe, ki so družinsko bile v zelo pogostih, kvalitetnih stikih, da otrok ohrani te svoje navezave. V takšnih primerih je otrok zaupan v skrb tem osebam, je zaupan v skrb. Ga pa te osebe ne posvojijo, zato ker velja še danes pravzaprav prepričanje, da ta otrok ima starše, nima živih staršev, ima pa starše. Moramo vedeti, da ko je otrok posvojen, vstopi v to novo družino v vseh razmerjih. On dobi nove starše, nove stare starše, nove tete in strice. On dobi novo sorodstvo. V primeru, ko pa gre za tragičen primer, pa jaz za svoje otroke, pa verjetno še marsikdo med nami noče, da zgubijo spomin name, da sem jaz bila mama, ampak želimo, da ohranijo to, da pa jim zagotovimo najboljšo mogočo skrb. To pa so tudi stari starši. Hvala.
Domnevam, da replika. Replika gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Predstavnica Vlade, sedaj ste bili res kontradiktorni. Pokazali ste, da v končni fazi sploh ne gre za pravice otrok. Na eni strani govorite, da so otroci danes v družbi diskriminirani, ker živijo v istospolni družini – poslušajte, ali ta zakon to morda sedaj odpravlja? Potrebni bodo drugi ukrepi, da ne bodo diskriminirani. Po drugi strani, pa ker se tako zavzemate za pravice otrok, v zakon niste bili sposobni vnesti člena, ki bi omogočal starim staršem, da posvojijo otroke svoje krvi! Pa komu vi sedaj tukaj, oprostite, ne vem, govorite o pravicah pa o diskriminaciji pa o vsem ostalim? Vaše razprave se dobesedno bojim. Govorite o tem, kako želite, da bo posameznik imel odnos do matere in očeta, ki ga je izgubil, da bo ta vez ostala. Ja, ali ne bo to najbolj bližje k temu, če bo lahko živel in bil posvojen v družino oziroma od svojih starih staršev in bo na nek način lahko to življenje nadaljeval? Seveda ne! Seveda se s tem ne strinjate, saj v tem je problem. In tukaj je naša razlika! Kar se tiče ostalega, kar ste govorili v veliki meri, to danes že obstaja. Danes že obstaja. So otroci, so istospolne zveze in tukaj ni nobene diskriminacije. Ampak, problem je drugje. Vaš edini cilj je prioriteta posvajanja istospolnih partnerjev. To je razlika med vami in nami.
Tega ne bom štel za repliko, ampak za razpravo, ker ne izpolnjuje osnov replike, to je, da ste bili vi napačno razumljeni. Tako odpiram zopet listo. Prosim za prijavo – za tiste, ki želite še razpravljati. Začenjamo s prijavo. Besedo ima mag. Branislav Rajić.
Hvala za besedo. Danes smo vsi dobili veliko pošte in večina te pošte je enake vsebine, tudi podobne sintakse in zelo sorodna, tako da predvidevam, da prihaja iz istega štaba. V enem se celo grozi, nam poslancem, da nas bo Bog kaznoval, na koncu pa nas lepo pozdravlja. Kakšna hipokrizija! Argument nasprotnikov, da je predlog zakona škodljiv za otroke, ker bodo v istospolni skupnosti kot posvojenci živeli brez mame ali brez očeta, enostavno ne drži, ker sledeč tej logiki nasprotnikov sklepam, da bi poskušali vsem ločencem odvzeti otroke. Čeprav zakon eksplicitno ne obravnava posvojitve otrok, se tega posredno dotika. Na tej točki se mi zdi pomembno poudariti, da pri posvojitvah ne gre za ugrabitev otrok iz ljubečih družin in vročitev le-teh istospolnim osebam namesto psa ali mačke. Menim, da ne gre za posvojitev otrok iz kataloga, ki sicer živijo v kataloških idealnih življenjskih pogojih, gre pa za možnost, da otrok, ki od rojstva živi v kletki ali skoraj v kletki nekje, recimo na vzhodu Evrope, da takšen otrok dobi dom, ljubezen, šolanje, prihodnost; z eno besedo življenje, pa čeprav nekateri od njih ne bodo imeli komu prinesti darila za materinski ali očetovski dan. Lahko da bodo nekateri od teh otrok stigmatizirani med vrstniki, ampak zahvaljujoč odprtosti naše družbe takšnih primerov, se mi zdi, ne bo veliko. In to zasmehovanje, če se sploh zgodi, ni primerljivo z gorjem, ki bi ga otrok preživljal, če ne bi bil posvojen. Zelo dvomim v navedbe, da so nasprotniki zakona zaskrbljeni le za otroke. Bolj v tem vidim sprenevedanje, s katerim izpostavljajo principe svoje ideologije in izpeljujejo ključno nasprotovanje sklenitvi zakona med istospolnima partnerjema. Torej, če se vrnem k zadevi, ki jo obravnavamo, se danes odločamo samo o tem, ali lahko zakonsko zvezo skleneta dva človeka, dve osebi brez številk. S tem bosta vsak zase ustvarila pogoje, da dostojno živita in ljubita tistega, ki sta si ga izbrala, da ob njej ali ob njem boleha, umre in ga samega in brez pravic ne pusti na cesti. Nič več in nič manj. Civilizacijska ura je peščena ura in ko se izteka čas, tudi zmanjkuje peska, v katerega potiskamo glave. Očistiti si je treba oči, ušesa, odpraviti še eno diskriminacijo in potem živeti naprej. Hvala.
Besedo ima gospa Marinka Levičar.
Hvala lepa, gospod predsednik. Lep pozdrav vam, predstavnicama ministrstva in vsem kolegicam in kolegom! Predlog zakona, ki ga danes sprejemamo, bo sprejet po hitrem oziroma skrajšanem postopku. Ne vem, zakaj je to potrebno. Kolegi me niso prepričali s tem, da je to področje neurejeno že 26 let, kot nekateri pravijo, nekateri pa 18 let. Mislim, da če bi šel ta zakon v redni postopek, bi ga lahko še v marsičem izboljšali. Danes ta zakon prinaša samo možnost sklenitve zakonske zveze gejem in lezbijkam in s tem možnost, da bodo oni lahko posvojili otroke. Stari starši te možnosti nimamo. In mislim, če bi šel ta zakon v normalno proceduro, bi mi bili, vsaj kar se tiče Desusa, sem prepričana, ker nas je mnogo dedkov in babic, pozorni na to in bi predlagali, da imajo tudi stari starši možnost posvojitve otrok. Ne vem, ali so zdaj ti gejevski pari bolj primerni za posvojitve otrok, kot smo mi, stari starši. Ministrica je rekla, da se bodo postavili v vrsto, ker je pač otrok za posvojitev manj, kot je parov, ki bi otroke želeli posvojiti. Mi, stari starši, se niti v vrsto ne moremo postaviti, ker kaj bomo stali v vrsti, če vemo, da ne bomo ničesar dobili. Tisti, ki se bodo postavili v vrsto, pričakujejo, da bodo dobili otroka, enkrat ga bodo že dobili, če bodo vztrajni v tistih vrstah. Pa tudi vemo, kako se vrste lahko preskakujejo, in verjamem, da se bo tudi tu kaj takega dogajalo, čeprav tega ne moremo vnaprej predvideti, ampak vse je mogoče. Zato tega zakona ne bom podprla, ker stari starši nimajo možnost posvojitve svojih vnukov. Sprašujem predstavnico Ministrstva za delo, ki se tako zavzema za sprejetje tega zakona po skrajšanem postopku in je poudarjala, kako veliko skrb in odgovornost imajo stari starši, kako veliko prispevajo za svoje vnuke, zakaj jim pa potem ne dajo v zakonu te možnosti, da bi lahko tudi posvojili otroke, kadar starši umrejo ali pa kadar so izjemne razmere v družinah, kjer živijo njihovi vnuki. Ne morem sprejeti obtožb, ki ste jih nekateri dajali, da tisti, ki smo proti temu zakonu oziroma spremembam tega zakona, smo nestrpni. Jaz nisem prav nič nestrpna do gejev, do lezbijk, spoštujem jih, z njimi normalno komuniciram, jih poznam in so res vredni spoštovanja, tako kot vsi ostali državljani. Vsi smo lahko dobri in slabi ljudje in smo taki; v nekaterih segmentnih dobri, v nekaterih manj dobri, ampak jaz se ne čutim nestrpna in ne želim, da me zaradi tega, če ne bom podprla tega zakona, smatrate kot osebo, ki je nestrpna. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve, enake možnosti gospa Martina Vuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Saj me veseli pravzaprav ta širša razprava, pa ta velika skrb za otroke, ampak ne vem, če se spomnimo še vsi, da smo imeli v obravnavi celo sprejetje, bil je Družinski zakonik, ki je zelo natančno urejal razmerja, ki se dotikajo otrok z vseh strani; tako kar se tiče posvojitev, skrbništva, rejništva, zelo natančno, bistveno bolje, kot je o zdaj veljavnem zakonu to urejeno. Bistveno bolje je bilo to urejeno. Mene veseli pravzaprav, da zdaj slišimo, da tako posredno, nekateri pa celo neposredno rečejo, zdaj bi pa to vsebino, ki je bila v Družinskem zakoniku podprli. Zdaj bi pa podprli zakon o partnerski skupnosti, zakaj ga le niste vložili. Zakaj le smo pa potem dobivali take burne odzive, ko je bila samo javna razprava o zakonu o partnerski skupnosti? Zakaj so bili tako negativni? Pa tam nismo šli ne na posvojitve, ne širše. Kar se tiče Družinskega zakonika, omenila sem ga z razlogom, zato ker Družinski zakonik pa je imel člen, ki bi od takrat naprej, ko bi začel Družinski zakonik veljati, omogočal posvojitve starim staršem. Bil je tak člen notri. Zdaj pa malo pozabljamo eno zadevo. Novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ni predlagala Vlada; ni predlagala Vlada! Torej tudi ni mogla oblikovati svojih členov in ni oblikovala členov iz poglavja posvojitev, iz poglavja rejništva in iz drugih poglavij. Ni, ker ti členi niso bili vloženi kot tisti, ki se jih spreminja, ker to ni nov družinski zakonik. Ker je razmerja glede otrok še vedno potrebno urediti, še vedno. Pa bi zdaj veljala že – koliko, dve leti! Bi to že vse veljalo. Pa ne velja. Zato se mi zdi malo hecno, če lahko rečem to, kar mislim in čutim, da se zdaj na ta način pogovarjamo. Da širimo stvari tja, kjer niti slučajno niso odprte, kjer niti slučajno ni predmet te novele zakona. Ampak v redu. Se pravi, še enkrat: Družinski zakonik je omogočal tudi posvojitve s strani starih staršev, svojih vnukov seveda, zato ne moremo reči, da se bodo danes stari starši postavili v vrsto ali ne, ker pride taka situacija, upam, da v veliki veliki večini nikoli. Ampak včasih se zgodi in šele takrat lahko pridemo do te situacije, ko bi si želeli pač posvojiti svojega vnuka. Drugo pa, kar mogoče prej nisem bila razumljena, ko oba starša umreta. Torej, ko otrok nima živih staršev, takrat ta otrok ne gre avtomatično v posvojitev k neki tretji osebi ali tretjemu paru, ampak se najprej pogleda tiste razmere, tisto okolico, kjer je ta otrok živel. Stari starši ga po zdaj veljavnem zakonu res ne morejo posvojiti, lahko pa so skrbniki tega otroka do polnoletnosti, lahko pri njih živi. Brez težav! To se tudi dogaja, zato ker takrat ni razlogov, da bi se otroka iztrgalo iz družine in ga dalo pač nekam v popolnoma novo družino, v novo okolje. Ni nobenega razloga! Tak razlog je takrat, ko je otrok v svojem okolju zanemarjen, zlorabljen, takrat pa se pogleda, ali so tudi ti stiki s širšo družino še primerni ali ne, ali je treba otroka dati v popolnoma novo okolje in družino. Ne pa, ko gre za nek nesrečen slučaj in pač otrok ostane brez staršev. Vseeno bi želela še enkrat poudariti, da pravzaprav ne razumem, ne razumem tega strahu. Sedaj ne vem, če sem res bila jaz toliko kontradiktorna. Ta zakon ne bo ne prinesel ne odnesel zasmehovanja. O tem sem govorila. To ni stvar zakonov, da bi prepovedovali ali pa zapovedovali odnos, ki ga mi kot družba imamo. To je na nas. O tem sem govorila. Tega se z zakonom ne da predpisati ali napisati in zato je na nas, zato je ta strah – ki je votel, okrog ga pa nič ni, so rekli že pametnejši in zapisali od mene – točno tak. Ustvarjamo razmere, da se ljudje bojijo nečesa, česar si sploh ne predstavljajo, za kar sploh ne vedo in govorimo, kot da bo jutri velika večina družin v tej državi istospolnih, kot da se bo velika večina ljudi jutri deklarirala za istospolno usmerjene. Skušajmo biti res v tem času in prostoru in skušajmo biti realni in nehajmo strašiti ljudi, zato ker zato ni nobenih potreb. Hvala lepa.
Repliko ima gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. Gospa predstavnica Vlade, res ste tak goreč zagovornik, da bi človek mislil, da ste šele prišli in da niste že tako dolgo tudi na ministrstvu in bi lahko to vse tudi vi predlagali, kar sedaj govorite in očitate nam. Že v prejšnji svoji razpravi pa sem rekla, da se ne bom več oglasila, zdaj vam moram še enkrat povedati, očitno vas ni bilo. Mi smo vložili dve noveli zakona na to ustavno odločbo, pa ste ju vi zavrnili. In zdaj nam očitate, zakaj tega ne naredimo, zakaj ne naredimo tega! Zakaj pa ne naredi Vlada.? Saj Vlada je tista, ki vlada v Sloveniji. Potem pa vi dajte v zakon, da se lahko stari starši postavijo v vrsto. In nič ne ustvarjajmo strahu, ker je leta 2013 bilo samo 22 registriranih istospolnih skupnosti, in vemo, da to ne bo sedaj kar tisoč oziroma 6 tisoč 200, kolikor je ostalih. Vendar ne govorite nečesa, kar ni res. Družinski zakonik ste v bistvu sami tudi zminirali. Družinski zakonik je padel na referendumu, pa ne samo zato, ker je desnica ali SDS glasovala za to, tudi z vaših strani so glasovali proti temu Družinskemu zakoniku. Se pa strinjam, da je bil Družinski zakonik kompromis in da je bil veliko boljši od tega zakona, kar smo že tudi danes povedali. In vi sami v svojih izjavah sedaj govorite, da je ta zakon slab, da imate očitno vi boljšega! Kompromis, ki ste ga že imeli z Družinskim zakonikom. Ali ni res? Ja, ne vem. Potem pa govori ministrica narobe in vi govorite narobe. Ne očitati nečesa, da ni res, da se zdaj nekako borimo za pravice otrok. Sama sem prej rekla, da se premalo borimo tudi za pravice tistih otrok, ki živijo v slabih družinskih razmerah. Premalo! Sedaj bomo še nekaj dodali zraven. Še vedno dovoljujemo revščino otrok. Kaj je naredilo ministrstvo na tem, da bi otroci živeli v normalnih družinah? Kaj je naredila Vlada na tem področju, da ne bi prišlo do takšnih situacij, kot se dogajajo danes, ko oče umori mamo itn. in potem otroci ostanejo sami in se stari starši borijo za tega otroka? Pričakujem potem, tako kot je rekla gospa Novak, da bo Vlada dala svoj zakon, za katerega pravite, da je boljši od tega. Da boste vi tisti, ki boste državljanom, babicam, dedkom, če govorimo samo o tem, omogočali posvojitve. In ne govoriti, zakaj niste vi. Dali smo dve noveli zakona 2009 in ju niste sprejeli. 2006 je bil sprejet zakon o registrirani istospolnih skupnostih. Hvala.
Replika gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Spoštovana državna sekretarka! Ne morem verjeti, da pri tako pomembni materiji, ki dobesedno danes razburja javnost, kakorkoli že, ene tako, druge tako, vi zavestno zavajate. Zavestno zavajate javnost ali pa ne veste, kaj govorite. V Družinski zakonik je predlog, da stari starši lahko posvajajo otroke prišel zgolj zato, ker je ta amandma predlagala Slovenska demokratska stranka. Vaše ministrstvo je bilo proti, takrat je bilo vaše ministrstvo proti temu amandmaju. Res pa je, da je poslanka – mislim, da Černač Megličeva – potem zadevo obrnila in povedala, da bodo ta amandma podprli. Ne zavajajte! V vaši osnovi tega ni bilo in tudi danes tega ni. In ne govorite mi, prosim, da imajo stari starši enake možnosti, kot bi jih imeli, če bi lahko posvajali. Ni res, bo neka služba, ki bo ugotovila, da otrok v nekem okolju ni primeren in morda bo ugotovila, da stari starši, ne vem, mojih otrok, vaših otrok ne nazadnje, otrok kogar koli drugega, niso primerni za nadaljnjo vzgojo svojih otrok. O tem govorimo! Ne zavajajte!
Dejstvo je, da ne morem dopustiti repliko na repliko, ampak lepo bi prosil vse, ki imate razpravo, da se v bistvu prijavite k razpravi, lahko pridete k besedi, čas isto teče pri repliki kot pri vseh ostalih zadevah, medtem ko replika je namenjena zgolj temu, če je nekdo vas narobe navajal, ne pa razpravi z nasprotnikom, s tistim, s katerim se polemizira. Zdaj pa ima besedo predlagatelj dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Kaj se nam zdaj dogaja? Razpravo smo obrnili v popolnoma drug kurz, ki nima neposredne zveze s predlogo novele Zakona o zakonski zvezi in s tem, kaj so predlagani amandmaji. Govorimo ves čas o posvojitvah in zdaj zadnje trenutke še o tem, da zakaj nimajo stari starši pravice do posvajanja [[…]]Naša novela se ne dotika v nobenem od členov posvajanja in zato tudi ni predmet te obravnave. Za kaj gre? Gre za to, da razširimo oziroma izenačimo pravice določene skupine državljanov in druge skupine državljanov. Gre za to, da se zdaj v tem trenutku pogovarjamo oziroma vsaj bi morali razpravljati o tem, zakaj nimajo istospolni pari pravice do odsotnosti z dela zaradi bolezni partnerja ali partnerke; zakaj nimajo pravice do nadomestila dohodka za nego družinskega člana; zakaj nimajo pravice do zdravstvenega zavarovanja po partnerju; zakaj nimajo pravice do sklenitve najemne pogodbe s preživelim zakoncem ali zakonko. Govorimo o več pravicah in sploh pa ne o tem, da bi govorili o pravici za posvojitev, zato ker te pravice ni. Govorim o pravici za to, da imajo vsi enake možnosti za kandidiranje na listo za posvajanje. Ampak to je spet druga stvar. Zakaj nimajo stari starši te možnosti, je stvar drugega zakona, verjetno celovite reforme družinske zakonodaje in je popolnoma ločeno od tega, o čemer bi morali danes tukaj razpravljati. Kaj je ključni namen te poteze, da se zdaj pogovarjamo o posvojitvah in o starih starših? To, da skrenemo s poti, ki smo jo zastavili v startu, in da govorimo o tem, kako je treba dodeliti enake pravice vsem, ne glede na tiste osebne okoliščine, o katerih sem govoril na začetku. Na nek način bi pozval k temu, da se v razpravi skušamo argumentirano pogovarjati o tem, kaj predlagamo, in ostale predloge na nek način zadržimo za reševanje teh problemov, ki jih je seveda treba nasloviti; in to čim prej. Kar se tiče teh argumentov, pa bi predvsem dejal to, da gre jasno za neko skrb oziroma bolj za nek strah pred tem, da se bo jutri svet podrl. Ampak vemo, da ne bo nič drugače, in mislim, da lahko tudi zakon, čeprav tega ne more narediti in ne bo neposredno vplival, lahko tudi pripomogel k temu, da se družba na nek način tudi malo bolj pozitivno obrne do teh stvari. Hvala.
Besedo ima gospa Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Glede na razprave in na vsa sporočila, ki smo jih prejeli na naš mail, nekako zaključujem, da te novele zakona niso prav dobro vsi prebrali oziroma je nekako vse skupaj zmanipulirano. Res je, ne govorimo o tistem, kar zakon želi storiti. Res sem dobila veliko teh mailov, žal mi je, da ne morem vsakemu posebej odgovoriti, bom pa skozi razpravo sedaj poskusila vsem skupaj. Glavni pozivi se nekako nanašajo na ohranitev vrednote družine. Povedala sem že, da ljudje imamo različne vrednote in pri vsakem posamezniku so seveda različno rangirane. V tem zakonu pa v 2. členu piše, "družina je življenjska skupnost staršev in otrok, ki zaradi koristi otroka uživa posebno varstvo". Mislim, da je vsa vrednota družine ohranjena, da se v ničemer in nikakor ne spreminja. Res pa je tudi, da imamo ljudje vrednote v sebi in noben zakon nam vrednot ne da, zato nam noben zakon tudi vrednot ne more vzeti. Za pravico otrok do mame in očeta se zavzemajo oziroma nas pozivajo, naj se zavzemajo, ker se samo v skupnosti matere in očeta lahko razvijejo do popolnosti otroci oziroma osebe. Veste, osebno se s tem ne strinjam. Mislim, da take razprave tudi ponižujejo vse tiste družine, samohranilce, kjer matere ali očetje sami vzgajajo, in to zelo dobro in zelo kvalitetno, svoje otroke. Ne nazadnje sem jaz sama živela z mamo, brez očeta, pa sem se izšolala, pa sem zamenjala kar nekaj služb, dobila veliko delovnih izkušenj in danes sem v parlamentu. Mislim, da je svoje delo moja mama dobro opravila; sama, brez očeta. Pozivi se nanašajo tudi na svobodno in neideološko vzgojo otrok. Glejte, vsi skupaj lahko že danes svobodno vzgajamo naše otroke; smo jih včeraj, jih lahko danes in mislim, da zaradi tega zakona jih bomo lahko tudi jutri. Zdaj ne vem, ali jih bomo lahko tudi neideološko, predvsem pa je vzgoja otrok stvar staršev in ne zakona. Večina piše o redefiniciji zakonske zaveze, ki naj bi omogočila odraščanje otrok brez očeta in brez matere. Sama nisem uspela najti nobenega člena, ki bi samo zaradi tega, ker bo zakon dovolil poroko istospolnim, to omogočilo odraščanje otrok brez očeta in brez matere; kot že rečeno, taki otroci že odraščajo brez matere in očeta. Vsak, ko se rodi, ima mater in očeta, potem pa zaradi različnih razlogov kakšnega od njih ali pa oba izgubijo. No, zaradi napredka medicine danes tudi ni rečeno, da ima že na začetku vsak otrok mater in očeta. Prebrala sem mail, ki mi ga je pisala mama, ki je zaključila s stavkom, da je mati petih otrok in je srečno poročena. Super! Krasno! Jaz sem vesela, da bi bilo takih čim več, me pa malo žalosti, ker ni vesela in ne privošči, da bi bili tako veseli tudi tisti, ki bi se želeli poročiti in imeti tak srečen zakon, kot ga ima ona, čeprav so istospolni. Dejstvo je, da je družina življenjska skupnost staršev in otrok, le oblike te družinske skupnosti so različne. Vse mogoče so danes in dejstvo je, da so, in zaradi nekega zakona jih ne bo nič več, nič manj, take so in skrajni čas je, da jih priznamo. Piše mi tudi gospa, ki pravi, da nima nič proti – takih mailov je dosti in tudi razprav – ljudje načeloma nimajo nič proti istospolnim usmerjenim, jih spoštujejo, pravijo, da lahko mirne duše živijo po svoje [[…]]Potem se zgodi pa: ampak, naj ne zahtevajo nekih pravic, ki jim niso naravne. Veste, ti ljudje se samo želijo poročiti, zato ker se podpirajo, ker se imajo radi, ker skrbijo en za drugega in to je še kako naravno. Mislim, da če se istospolni ljudje rodijo v Sloveniji, se šolajo, delajo, plačujejo davke in prispevke, potem je še kako prav, da poleg vseh dolžnosti imajo tudi vse pravice. Ustava pravi, da so vsi pred zakonom enaki. Pa so res? Mislim, da niso in da so pravice partnerjev v istospolnih skupnostih, kot smo tudi danes v številnih razpravah že večkrat slišali, urejene pomanjkljivo, nepregledno in na neustaven način in to le zaradi ene osebne okoliščine; le zaradi spolne usmerjenosti, ki je zelo osebna stvar, kot je rasa, politična ali pa tudi verska pripadnost. Meni se zdi to nedopustno. Kar nekaj ljudi nas je pozivalo, da naj premislimo, ali bi v primeru, če se nam zgodi kaj hudega in naši otroci izgubijo vse bližnje, dovolili, da naše otroke vzgaja homoseksualni partner. Ne vem, zakaj me nihče ni vprašal, ali bi dovolila, da mojo hčer vzgaja globoko veren par. Recimo, osebno bi imela s tem težave. Pa vendar bi dovolila in enim in drugim, ker ko razmišljam, kaj želim kot mama svojemu otroku, potem pridem do preprostega dogovora: želim, da je zdrav, želim, da ga ima nekdo rad in da zanj skrbi. In to je to. Pa najsibodi kdorkoli. Osebno ocenjujem, da so prav nekatere razprave danes, še bolj včeraj, naredile pravzaprav največjo mogočo reklamo temu zakonu. To menim zato, ker verjamem, da večina ljudi razume in razlikuje na eni strani med manipulacijo, med zavajanjem in predvsem med zastraševanjem in na drugi strani za preprosto in iskreno željo, da se sledi ustavi in se sprejme drugačnost, kot je to storila že večina evropskih držav. Prav je, da zakonodaja sledi spremembam, ki so se v družbi že zgodile. Hvala.
Besedo ima Miha Kordiš.
Predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Družine so različne. To je dejstvo, je bilo že večkrat izpostavljeno na tej seji in spremembe v Zakonu o zakonskih zvezi, ki jih v Združeni levici predlagamo, niso nič več in nič manj kot le pripoznanje te že obstoječe različnosti. Naš predlog pripoznanja je v resnici samo in zgolj formalnost, ampak ta formalnost potegne za seboj nekatere pomembne posledice. Konkretno odpravlja neustavno stanje in prenaša enakost in enakopravnost za določene skupine naših sodržavljank in sodržavljanov in jim priznava stvari, ki bi jim bi morale biti priznane že zdavnaj. Razgibanost družinske krajine je nekaj popolnoma običajnega. Če se razgledamo okoli sebe, zelo hitro najdemo poleg prevladujoče raznospolne oblike družine tudi enostarševske družine, teh je kar 20 % med nami, pa seveda tudi družine z istospolnima partnerjema. Tudi to je bilo že danes večkrat omenjeno, da tudi taki primeri že obstajajo. Kar želim izpostaviti, kar želim reči v resnici, je to, da je družina družben pojav. Družina je globoko družben pojav – ne naravni, družbeni pojav. Ko govorimo o družbenih pojavih, govorimo o družbenih odnosih in strukturnih pozicijah, ki jih ti družbeni odnosi formirajo. To ni hipoteza, to ni politično stališče, to ni ideologija, to je dejstvo. Potem pa kakorkoli se že do tega dejstva opredeljujemo, lahko nam je všeč, lahko nam ni, ampak to je dejstvo. Nasprotniki sprememb Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki jih predlagamo v Združeni levici, imajo – tukaj bi se zataknil v te famozne e-maile, ki so nam zasuli inboxe, kot se je že marsikdo drug pred mano. Skratka, nasprotniki našega predloga imajo polna usta naravne tradicionalne družine. Ampak ti nasprotniki preprosto jemljejo neko točno določeno obliko družine, ki se je pojavila na neki točno določeni točki družbenega razvoja in potem to naturalizirajo, "ponaravljajo", namerno pa ignorirajo korenine njenega izvora in jo prodajajo kot nekaj, kar je tu od vekomaj, pa to sploh ni res. Samo zato počnejo to, da zadostijo svojim predstavam, kaj naj bi po njihovo družina bila. Držijo se načela, da če je njihova ideologija ali pa, recimo raje, svetovni nazor, če vam bo to bolj všeč, v nasprotju z dejstvi,– toliko slabše za dejstva! Na nesrečno poimenovani tradicionalni družini, ki jo tako povzdigujejo kot večni temelj človeštva, v resnici ni prav nič tradicionalnega, v najboljšem primeru je ta stara tam kakšnih 200 let. Spol in spolna usmerjenost bi morala biti pri pridobivanju pravic nepomembna, zato pri trenutnem stanju Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih ne moremo govoriti o razlikovanju, ampak smo soočeni z diskriminacijo, s kršenjem pravic in to v Združeni levici končno odpravljamo s tem, da družino opredeljujemo kot skupnost dveh oseb. Slovenska ustava je na srečo dovolj razsvetljenska, da nam v resnici ni treba storiti kaj prida drugega, kot zgolj slediti njeni črki in njenemu duhu. Kako zelo absurdna je predstava o naravni obliki družine, lahko najlepše pokažemo, če se spustimo malo v zgodovino, gremo pogledat na empiričen teren, konkretno na zgodovinsko ustreznico naravne tradicionalne družine v času rimske republike. Takrat je bil na čelu institucije družine brezprizivni vladar, bi mu lahko rekli pater familias, ga poznamo pod tem nazivom, tudi v šolah se tega učijo, no, in ta človek je imel družino, ki so jo med drugim sestavljali tudi sužnji, imel je celo pooblastila, da je v suženjstvo lahko prodal svoje lastne otroke, nad vsemi družinskimi člani pa je imel moč izvajati pravico do življenja in do smrti. Govorimo o družbeni formi družine, naravne družine, tradicionalne družine, kot jo je poznala neka družba dobrih 200 let nazaj. Ampak, od takrat se je spremenilo veliko. Sužnje so zamenjali svobodni posamezniki, tiranijo vladarjev je zamenjala liberalna demokracija, ženske in moški pa so/smo pridobili volilno pravico. Danes imamo možnost in kot kaže, jo bomo tudi plodno izkoristili, da naredimo korak naprej v 21. stoletje in sprejmemo zakonodajo, ki bo izenačila pravice ljudi, ne glede na njihovo spolno usmerjenost. To so spremembe, s katerimi prav nihče ničesar ne izgublja, mnogi pa lahko zelo veliko pridobijo. In ne nazadnje, naša naloga kot socialistov je natančno to, da smo nosilec progresivne družbene spremembe, ki brani in uvaja pravice manjšin, pravice delovnih ljudi in vztraja z njimi z ramo ob rami v boju za pravice in za svobodo. Hvala za besedo.
Besedo ima mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in kolegi! Zakon, ki ga je predlagala Združena levica, je enkraten. Poišče politično bojišče, da drug drugemu dokazujemo, v katere vrednote verjamemo. Zato da boste morda v koaliciji pokazali, da verjamete v neke vrednote, ki jih zagovarja zavezništvo ALDE, boste sprejeli zakon, ki je slab in ki bo povzročil veliko težav in veliko problemov. Zaradi tega bi vas prosil, da se po stari koalicijski navadi držite reka, da boste opozicijski predlog zavrnili in prišli z boljšim sistemskim zakonom. Tisti sistemski zakon, ki ga je pripravila ministrica in katerega smo že lahko videli in vanj vpogledali, je nedvomno mnogo boljši kot pa ta, ki ga je predlagala Združena levica. Zakon, ki ga je predlagala Združena levica, uvaja popolno izenačitev heteroseksualnih in homoseksualnih parov. Torej, če imajo možnost do posvojitve otrok heteroseksualci, imajo, bodo imeli po tem zakonu možnost tudi homoseksualci. Toliko o tem, da v tej debati ne bi smeli upoštevati vprašanje posvojitev. Vprašanje posvojitev je še kako relevantno vprašanje pri tej temi. Za nas v Novi Sloveniji je to nesprejemljiva možnost; torej mi nasprotujemo, da bi lahko istospolni posvajali otroke. To je točka, s katero se ne strinjamo in kateri nasprotujemo in zaradi katerega tudi ne podpiramo tega zakona. Seveda pa smo za to, da se istospolni pa zagotovijo vse pravne in socialne pravice. Prav nek zakon, ki ga je sprejel takrat naš minister, leta 2005, je te pravice na nek način urejal. Čeprav je Ustavno sodišče ugotovilo, da je treba določene stvari še boljše urediti, ni pa reklo, da ga je treba odpraviti. Če upoštevate raziskavo Mirovnega inštituta, potem lahko ugotovite, da si teh 73 % istospolnih parov želi poroke prav zaradi teh pravnih in socialnih pravic. In preko popravka tega zakona, ki ga je tudi ministrica na nek način predlagala, bi lahko te stvari mnogo boljše uredili, kot pa na način, kot ga predlaga Združena levica. Zato upam, da bo tukaj prevladala tudi politična modrost in da se bo šlo z nekim zakonom, ki bo te stvari [[izklop mikrofona]]
Želi še kdo razpravljati o 5. členu ter amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije? Prosim za prijavo. Najprej dajem besedo ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Saj večino stvari je bilo že povedanih, samo vseeno, ker razprava dolgo časa traja, morda, da še enkrat osvetlimo določena dejstva. Mene bi res veselilo, da bi lahko prišli z nekim zakonom, ki bi se imenoval, ne vem, zakon o partnerski skupnosti in bi ga soglasno podprli v Državnem zboru. Glede na današnjo razpravo se mi zdi celo, da bi bilo to mogoče. Ampak, ko se spomnim razprave o Družinskem zakoniku, pa se bom ponovila – tistim, ki ste bili prej, se opravičujem. Takrat je bila v prvotni verziji Družinskega zakonika možnost, da zakonsko skupnost skleneta dve osebi istega spola ali različnega. Pa smo imeli potem veliko razprav pa smo rekli, da razumemo, smo poslušali, ali želite, da je ta simbolna vrednost zakonske zveze samo zveza med moškim in žensko. Pa smo rekli v redu, bomo predlagali kompromis. In smo predlagali kompromis in je bilo v Družinskem zakoniku zapisano, da smo ločili, zakonska zveza je ostala zveza med moškim in žensko in smo poimenovali partnersko skupnost, ki je bila zveza med dvema osebama istega spola. Potem ko smo govorili o posvojitvah, smo rekli v redu, ker so ti strahovi tako veliki, ker kot družba ne zmoremo, bomo predlagali kompromis in smo rekli, ker se je v tistem vmesnem obdobju zgodila sodba sodišča, ki je zelo jasno povedala, da ne moremo obravnavati istospolnih partnerjev drugače, ko gre za biološke otroke in posvojitev v teh skupnostih, so tudi v tistem času bile izdane prve odločbe in so se dejansko posvojitve v istospolni partnerski skupnosti, enostranske, ko gre za biološkega otroka enega od staršev, biološkega starša, in ta otrok seveda nima drugega starša, da se dovoli ta posvojitev, seveda v skladu s postopki, ki veljajo. In smo rekli, dobro, s tem kompromisom ne bomo naredili nič novega, samo to dajmo v ta Družinski zakonik. In smo točno to naredili. Takrat je Državni zbor sprejel Družinski zakonik, ki ni omogočal posvojitev dvema istospolnima partnerjema. Torej, vse to, kar vi danes govorite, je bilo v Družinskem zakoniku. Pa vseeno danes kogarkoli v širši javnosti vprašamo, večinoma bodo rekli ljudje, da smo Družinski zakonik – tisti, ki šli glasovati proti – ali če vprašamo trdno prepričanje Rimskokatoliška cerkev v naši državi, je Družinski zakonik omogočal posvojitve, pa temu ni tako. Sedaj pa sem že lahko predolgo v tem političnem prostoru, da lahko to verjamem popolnoma. Zakaj? Ko smo imeli predlog zakona o partnerski skupnosti, ki je zelo jasno govoril, ker smo rekli, da o človekovih pravicah vseeno ne bomo diskutirali, morajo biti pravice med njima izenačene, gremo s tem, ne bomo odprli razmerja do tretjih oseb. To bomo urejali, ko bomo odprli Družinski zakonik. Tako je bilo dogovorjeno tudi v koaliciji. Mi damo v javno razpravo zakon o partnerski skupnosti in seveda pričakovanje bi bilo, da bomo širše dosegli soglasje, ampak tudi vaša poslanska skupina je poslala pripombo na zakon v smislu, da moramo matičarjem dovoliti pravico do ugovora, da ne bi sprejemali in sklepali takih zvez. Po drugi strani pa se je začelo postavljati vprašanje, ki ga danes velikokrat izrečete, da se ne ve, na katere zakone in kakšne posledice bi imel tisti zakon. Torej, tudi zakon o partnerski skupnosti, ki je zelo omejil in dal samo pravico istospolnima partnerjema, je postavil vprašanja, ki jih danes enako naslavljamo in odgovarjamo na njih v Državnem zboru. Tu znotraj verjamem, da smo prešli to in da se vsi strinjamo, da bi imeli pravice, ampak ta svetonazorski [[…]]– je ta še vedno tako različen, da težko to [[…]]To je v vseh evropskih ali povsod po svetu zelo podobno. In tako je. Sedaj pa tudi vidimo, da s v državah, ki so to že sprejele, se nič takega naslednji dan ni zgodilo. Tudi v Franciji, ko so bili številni protesti, se spomnite, po televiziji je bilo, spremljali smo to, tudi v Španiji; in zanimivo, da konservativna španska vlada, ko je prišla, ni šla spreminjati njihove določbe, ki omogoča posvojitve in je zelo podobna naši. Torej, dejansko se po dnevu, ko se to zgodi, ugotovi, da se nič bistveno ne zgodi. In res, posvojitve, tudi v tem primeru, ko gre za biološkega otroka, torej, ko so posvojitve biološkega otroka, gre center za socialno delo tja večkrat, analizira, pogleda, in res kaj otrok [[…]] Ko sem brala to odločbo, to ni nekaj, da oni kar tja pridejo in enostavno rečejo, da sedaj pa to tako bo. Ni! Ti postopki, tudi v primeru, ko otrok že živi tam, absolutno niso enostavni. Prav je tako in mora biti tako, ker posvojitev je pravica otroka, da se mu zagotovi najboljše mogoče okolje za njegov razvoj. Ne vem, ne bom špekulirala, ampak morda bi otrok, ki je živel, ki živi v taki istospolni partnerski skupnosti, se staršem, bog ne daj, nekaj zgodi in bi temu otroku morali iskati nadomestne starše. In je utemeljeno, kaj bi bilo za njega najboljše, ampak pustimo to stroki, da o tem odloča. Ni to na nas, da tam ni primeren življenjski prostor za njega samo zaradi tega, ker je tako, ker bo diskriminiran, ker bo ne vem kaj. Tako ali tako diskriminiramo ga zmeraj ljudje, ki to počnemo. Mi vzgajamo svoje otroke. Otroci, ki se rodijo, sigurno nimajo pogleda na to, kaj si mislijo o tem, ko se dva moška poljubljata, dve ženski, kakšno ima mnenje o tem, kaj je naravno [[...]]Vsaj ne vem, moji otroci pač nimajo verjetno podobnega mnenja kot vaši, zaradi tega ker je potek primarne socializacije pač različen pri vas in pri nas; in tako je. Tako je prav. Ni da bi mi ustvarjali neko enoumje v družbi. Ampak družba se mora zavedati, da smo različni in da moramo dopuščati to toleranco v družbi. Tako kot jaz, kljub temu da seveda ne hodim v cerkev, nikakor nikoli ne bom nekomu to preprečevala ali kakršnokoli mnenje o tem imela, ker je to pravica vsakega. In družba je lahko v tej različnosti samo močnejša, če prepoznamo in spoštujemo to različnost. Poskusimo ta zakon sprejeti, sprejmimo ga danes, upam, da ga boste sprejeli, da bomo videli, da bo jutri vse enako in da bodo ta pričakovanja, ta strah, ki se ustvarja, da se bo izkazal kot neutemeljen, ker je to. Vse evropske družbe [[…]]Potem bi Francija morala že drveti proti propadu zaradi tega, ker so to omogočili, Španija kot katoliška država bi morala biti že na robu propada samo zaradi tega, ker so to dovolili; pa se nič od tega ni zgodilo. Celica družine se spreminja skozi čas, to so dejstva, kot je kolega zelo dobro rekel, družina je družbeno dejstvo, ni naravno, nič se ne spreminja skozi čas, tako kot se je v zgodovini. Tradicionalna družina ne bo s tem nič drugačna, nič ji ne bo odvzeto. Že danes učitelji v šolah govorijo o različnih tipih družin in nekateri omenjajo tudi že, vedno več je takšnih, ki omenjajo istospolno družino, pa zaradi tega tradicionalen ali pa nuklearna, kar je pravilen izraz, ni nič manj in otroci, mislim [[…]]Ne vem, res sem tukaj poslušala že pred leti, ko smo razpravljali o Družinskem zakoniku in bi želela razumeti te strahove, pa jih res ne morem. Ta zakon ne bo nič nobenemu odvzel, vzel. Mi imamo 572 ljudi, ki bi želeli imeti in posvojiti otroka, v Sloveniji imamo tam okoli 40 posvojitev. V tem postopku, poglejte, to bi bil čudež, če bi se kaj takšnega zgodilo. Dejstvo pa je, da že danes v tujini posvojijo in potem imamo pa tudi že odločbe sodišča, veste, se spomnite takrat v razpravi Družinskega zakonika, da ima na primer par, kjer je eden izmed partnerjev Slovenec, ki ima z ameriško odločbo priznano očetovstvo, in potem pride v Slovenijo in sodišče pozove priznanje te tuje sodne odločbe. In naše sodišče je priznalo to tujo sodno odločbo. Torej, to se že dogaja in s to spremembo danes ne bo nič bistveno drugače. Pa samo to, dajmo morda možnost, pa da bomo videli, da jutri res ne bo več drugače. Razumem pa vaše pomisleke, razumem tudi te strahove, ki jih imate, res v tistem obdobju 2009–2012 je bilo veliko razprav na to in ne morem reči, da vas nisem slišala, da nisem slišala teh pomislekov, ki jih imate. Od začetka jih nisem razumela ali pa mi sploh niso bili jasni, ker ljudje smo različni, različno razmišljamo, ampak zdaj vas razumem, ampak vas na nek način prosim, če smo lahko toliko odprti kot družba, da poskušamo, da pogledamo, ali so samo naši predsodki ali nas predsodki ne vodijo v tej smeri, da sploh ne dopuščamo drugačne možnosti. Vedno je pač človeško vse to, tako da – hvala.
Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa. Kolega Tonin je v resnici odprl zanimivo temo za razpravo, ko pravi, da ta milje tukaj na tej strani v resnici je odvisen od ALDE. Vendar kot poznavalec, kako v resnici so organizirane v Evropi politične stranke oziroma grupacije, ve eno stvar zelo jasno: ALDE sploh ni obstajal, ko je tukaj bilo že to vprašanje odprto, že nazaj, bil je ELDR, pred tem pa še kaj drugega. Seveda je ALDE zagovornik teh vprašanj, sploh ni sporno, ampak v Sloveniji so bila še pred ALDE ta vprašanja odprta in so vedno obstajali zagovorniki. Ampak srž problema ni to, to je v bistvu stvar, bom rekel, nekega političnega diskurza, ki ga nekdo zavrže in reče, veste, saj mi vas razumemo, vi drugače ne bi, če ne bi imeli zadaj programa ALDE. Ne, kolega Tonin! Tukaj gre iskreno in čisto zares za to, da je treba določena vprašanja, ki so diskriminatorna, preprosto urediti. Včeraj sem dobil eno vprašanje oziroma en predlog na Komisiji za človekove pravice od neke gospe – mislim, da je prišla iz združenja, da ne bom kaj narobe rekel, krščanski intelektualci, nekaj v temu smislu –, ki mi je rekla, niti ne, da je proti ureditvi tega vprašanja, sploh ne, ampak je rekla preprosto: "Veste kaj, predlagamo čez deset let, ne zdaj. Čez deset let." Vprašal sem: "In kaj se bo spremenilo čez deset let? Ali pristajamo na ta diskurz, da bomo deset let še gledali diskriminacijo?" Sedaj bi lahko bil politično nekorekten, pa bi rekel: "Kolega Tonin, saj vas razumem, da to pač zagovarjate, zato ker imate tak program, ki ga zagovarjajo v Vatikanu." Pa bi bilo to nekorektno. To sedaj samo vračam nazaj, da boste videli z ogledalom, kako to izgleda, ko mi omenjate ALDE. Pa to ni namen, daleč od tega! Verjamem, da vsi, ki sedimo v krogu, bi danes, če bi vprašal, kdo je za to, da se ukinejo vse diskriminacije v Republiki Sloveniji – vsi bi dvignili roko. Problem je nekje drugje. Vi tega vprašanja sploh ne vidite kot diskriminacijo. V tem je problem. Zato je potem ta dialog malce težji, zaradi tega, ker verjamete, da je tisto, kar počneta mož in žena, da je to edino zveličavno naravno in sveto, nedotakljivo in preprosto naj ostane kar tako še naprej, ker do danes je bilo vse O. K. In tudi bo ostalo tako, kajti vaš zakon, kolega Tonin, pa moj zakon, ni odvisen od zakona in nikoli ne bo odvisen od zakona, ampak bo predvsem odvisen od odnosa, ki ga imava s svojim partnerjem. That's it! Druge zgodbe ni. Pa midva lahko tukaj razpredava od jutra do večera pa govoriva, kaj je naravno, pa kaj ni naravno pa kako bo to izgledalo pa ali bomo izumrli ali ne bomo izumrli – kaj se bo zgodilo? Nič se ne bo zgodilo! Samo tisti manjšini bomo dali možnost, da se počutijo ljudje enakovredni, kolega Tonin, vam in meni. Samo to. In to je namen. Ko bomo to vprašanje uredili, verjemite mi, ko bomo obrnili list papirja, bodo prišli novi problemi. Upam, da se ne bomo takrat spet in še enkrat pogovarjali spet o tem, kdo zagovarja kakšen program in kako on vidi svojo sliko urejanja tega problema v slovenskem prostoru. Verjamem, pa, da so stvari boleče. Ne bi rad dal primerjave, veste, svojo mamo sem prepričeval deset let, da naj kupi pomivalni stroj, da si bo olajšala težave, pa je rekla, da na roke se vedno boljše umije kot na stroj. Potem sem ji pa to naredil na silo, ker sem videl, da je konec zgodbe. Čez dve leti se je stroj nekaj pokvaril. Sem imel probleme tri tedne, ker nisem uredil popravila tega stroja, ker je prišel nov standard, nova pravila. Primerjava ni najboljša, je pa namenoma ekstremno drugačna, zato da vas odpeljem stran od teh zgodb, ker so vsi obremenjeni. Sploh ne razumem tega problema, ki ga imamo Slovenci kar naprej, da se ukvarjamo s tem, ali je to, kar delajo v sosednji spalnici, v sosednjem stanovanju, primerno, ali je to naravno, ali je to enakovredno. Spustimo te spone. Dajmo ljudem živeti! Samo to je. In kakšne stvari morajo postati pa res nedotakljive. Vprašanja dveh ne sme biti vprašanje naju dveh, kako bova midva odločala, kako bosta druga dva ali drugi dve ali kdorkoli pač že skupaj živel. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek.
Hvala, spoštovani predsednik, za dano besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Danes že kar nekaj časa govorimo o zelo pomembnem zakonu. Ta zakon je po mojem prepričanju tako pomemben, da bi moralo danes biti prisotnih vseh 90 poslank in poslancev in zvečer, ko bi za ta zakon glasovali, bi morali biti vsi enotni, vseh 90 bi moralo biti "za". Ko takole pogledam po dvorani, še kako je pomembno pri tem zakonu, ko vidimo mlade poslance, ki seveda še bodo prišli do tega, da bodo imeli družine in otroke. Mnogo je v tem državnem zboru poslank in poslancev, ki že imajo svoje družine in otroke. Celo veseli me, da je mnogo tudi tistih, ki so že babice ali dedki. Ker smo tako raznoliki, sem iskreno prepričan, da bi lahko sestavili najboljši zakon, ki bi šel v dobrobit slovenske družine. Ko smo danes poslušali razpravo, prav gotovo je vsak povedal svoje mnenje, veliko jih je tudi govorilo o stališču stranke. Naj sam povem, da nikoli nisem imel pomislekov o istospolnih. Celo imam priložnost se kdaj pa kraj z njimi srečevati in moram povedati, da so moje izkušnje, ko se s temi ljudmi srečujem, zelo pozitivne. Nikoli, ko sem imel priliko se z nekom srečati, ni obremenjeval okolja in vseh tistih, s katerimi se je srečeval. Danes tudi mnogo govorimo o družini. Prav gotovo si vsak moški oziroma ženska in moški želita idealne družine, idealnih otrok. Velikokrat to ni mogoče. Ko pride na tej poti veliko preprek, ki ne omogočajo, da je idealna družina. Mnogim, hvala bogu, to uspe. Sam sem imel v prejšnji službi mnogokrat srečevati zakonca ali otroke, ki živijo v zelo težkem položaju. Srečevati očeta in mater, ki imata veliko otrok; 1, 2, 3, 4, 5, celo sem srečal družino, ki ima 6 otrok. Ampak, ko sem – pa da bom prav razumljen –,opazoval ta dva starša in ko sem opazoval otroke, v kakšnem okolju živijo in kako so vzgajani, sem imel občutek, da ti starši niso bili sposobni, da vzgajajo enega otroka. Seveda, ko govorimo o tem zakonu, še enkrat ponavljam, da nimam pomislekov, kar se tiče istospolnih, imam pa pomisleke pri posvojitvi otrok. Tu moram povedati iskreno, da se s tem zakonom ne morem strinjati. Če bi se vrnil na svoj začetek, če bi se tega odgovorno lotili, predvsem Vlada, ne bi bilo tega predlagati eni od strank, ampak bi to predlagala Vlada, vsi mi bi pa pri tem kvalitetno sodelovali. Ker to predlaga, pa ni moteče, Združena levica, je skrajšan postopek, se hiti, pa ne vem, zakaj se nekomu mudi. Danes smo velikokrat slišali tudi veliko o starih starših. Sam imam hčerko in sina, že odrasla. Velikokrat se spomnim, ko sem bilo kje, predvsem med počitnicami, smo starši zelo ponosni, če lahko damo svoje otroke na počitnice svojim starim staršem. To sem mnogokrat v svojem življenju doživel, nisem pa še doživel, pa še enkrat ponavljam, da nimam pomislekov do istospolnih, da bi dva starša dala za en teden ali počitnice na primer dvema moškima, ki živita v skupnosti. Tega še nisem dočakal. Hočem to povedati, to se mi ne zdi prav in da to ne gre v dobrobit slovenske družine. Hvala.
Besedo ima Violeta Tomić.
Hvala lepa za besedo. Marsikaj smo slišali danes na to temo in moram reči, da dokler nismo vložili tega zakona in dokler nisem bila zasuta s temi maili, nisem vedela, da je toliko nestrpnosti v naši domovini. Jaz pa moram, kolega Podkrajšek, reči, da pa sem dala svojo hčerko v varstvo istospolnemu paru, dva moška sta, pa ni bilo nič narobe. Nasprotno! Imam prijateljico, ki je zbolela za rakom in ko jo je vprašala mama –v primeru smrti –, h komu bi šla, bi šla k starim staršem, je rekla, da ne; šla bi h stricu temu in temu. Skratka, poznamo tudi drugačen svet. Poznamo drugačne družine in poznamo drugačno sprejemanje. Veste, strah ima velike oči, strah pa izvira iz nepoznavanja, iz neznanja. In ljudi strašiti z nečem, da jim bo nekaj vzeto, če bo kdo drugi dobil kakršnokoli pravico, je, blago rečeno, nepošteno. Mogoče pa vi verjamete v te stvari, ne vem. Jaz lahko rečem, da ne razumem. Ne razumem zato, ker celo življenj živim v svetu svobode, ne zapovedi, prepovedi tako kot mogoče vi. Jaz kot umetnik sem obkrožena z istospolnimi. Pri nas so geji in lezbijke doma v umetnosti. Zakaj? Ne zato, ker bi mi to propagirali, ampak preprosto zato, ker si umetnik dovoli biti to, kar je, ker drugače ne bi mogel ustvarjati. Veste, tam, kje je ljubezen prepovedana, zapovedana, pa prihaja do deviacij; grozljivih deviacij pedofilije, do tega da ljudje doma igrajo nekaj, vprašanje, kaj je drugje. Ko vi odidete domov iz te dvorane, jaz ne vem, kdo vas čaka doma, in me tudi ne zanima. Moj človeški odnos do vas je isti. Moj kolegialni odnos, moj prijateljski odnos, moj sodelavski odnos je popolnoma isti, ne glede na to, s kom kdo od vas spi. Tudi prstan na vaši levici ne pomeni, da ste popoln straight. Nikoli. Zato verjamem, da bo današnje sprejetje tega zakona osvobajajoče. Za mnoge. Celo pri vas, tam, kjer najbolj nasprotujete sprejetju tega zakona, zato ker tam ljudje ne upajo povedati, kdo so. Naprej. Naj nadaljujem. Veste, govorimo o posvojitvi otrok. Verjemite mi, večina istospolnih parov si ne želi posvojiti otroka. To so izobraženi, čuječi ljudje, ki dobro vedo, da bodo njihovi posvojeni otroci v tem primeru šli v šolo skupaj z otroci staršev, ki jih vzgajajo v obsojanju. Moja hči je sprejemala te stvari normalno in nikoli ne obsoja niti depriviligiranih, niti tistih, ki niso popolnoma slovenske narodnosti, ne nekoga z motnjami v duševnem ali telesnem razvoju, niti ne bi otroka, ki bi prišel iz hiše, kjer živita dva moška ali dve ženski. Sprašujem vas, kako bi reagirali, če vam reče hči ali pa sin, da so geji. Veste, poznam primere, kjer ti ljudje zelo trpijo, ker si ne upajo povedati, ker si ne upajo priznati, kdo so, ki skrivajo svojo identiteto. To so hude hude bolečine. Kar mi želimo, želimo vzpostaviti partnerstvo dveh odraslih oseb. Ne govorimo o ničemer drugem. Veste, starševstvo je nekaj drugega. Tudi jaz sem starš in ne bom nič manj mama, če bo ob meni istospolni par. Ravno tako oče mojega otroka ne bo nikoli manj kot oče. Govorili ste o posvojitvi. Kako žalostno, da kolegica iz Desusa, ki si je želela, da bi – je nič več tukaj, škoda – posvojila lahko kot stari starš svojega vnuka. Veste, tukaj mešamo klobase in peteršilj. Tukaj je popolnoma drug zakon in gre za popolnoma druge zadeve. Ne vem, če se zavedate, kako zelo bi s tem oškodovali gmotno svoje vnuke, kajti skrbništvo je ena stvar, posvojitev je druga in zakonsko pri potem pri dedovanju je otrok zelo oškodovan. Enkrat odprite zakon, naredite ga, mi vas bomo z veseljem podprli, če bo v prid otroku. Tukaj vidim balon Hvaležen za očeta in mamo. Verjemite, tudi mi smo hvaležni za očeta in mamo, vendar mislim, da so človekove pravice stvar demokratične, odprte, evropsko usmerjene družbe in Slovenija in njeni državljani moramo ponovno postati odraz odprte, poštene, solidarne, pravične, napredne in samozavestne družbe. Ne pristanemo na kakršnokoli diskriminacijo; kakršnokoli: rasno, versko, proti gejem hendikepiranim, Romom, izbrisanim, brezposelnim. Verjemite, to se v današnji družbi razrašča in to je tisto, kar nas mora zelo skrbeti. Naj nadaljujem. Neke stvari moramo razčistiti. V Združeni levici ne uvajamo nobene radikalne spremembe, ampak sledimo samo naprednim evropskim zakonodajnim trendom in 11 evropskim državam, ki so podobno zakonodajo že sprejele. Drugič, ne uvajamo partikularnih političnih in ideoloških stališč z zakonodajo, samo odpravljamo protiustavno stanje in sledimo odločitvam Ustavnega sodišča Republike Slovenije. Ne uvajamo novosti, ampak samo urejamo pravni status in iz tega izhajajoče socialne in ekonomske pravice že obstoječim skupnostim. Ne uničujemo družbe niti družine, samo redifiniramo zakonsko skupnost in s tem omogočamo družinsko življenje istospolnim parom. Ne uničujemo naroda, zgolj vsem prebivalkam in prebivalcem Slovenije zagotavljamo enake pravice in enako obravnavo pred zakonom. Novele tudi ne sprejemamo mimo javne razprave in na hitro, kot ste nam nekateri očitali, temveč gre za predlog, ki je usklajen s strokovno javnostjo in pristojnimi ministrstvi, v celoti pa ga podpira tudi poenotena LGTB skupnost. Torej gre za predlog, ki je rezultat več kot desetletnega civilnega dialoga in javne razprave. Vse, kar počnemo, je to, da celovito in sistematično rešujemo problem diskriminacije in neenakopravne obravnave istospolnih partnerjev. Ko bo zakon sprejet, nihče ne bo nič izgubil, vse mame bomo ostale mame, vsi očetje bodo ostali očetje, vsi zakonci boste ostali možje in žene, mnogi pa bodo pridobili ogromno. Verjemite mi, nikomur ničesar ne jemljemo, mnogi tudi pri vas, v vaši bližini bodo dobili ogromno. Hvala.
Hvala. Besedo ima, gospod Simon Zajc. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Današnja razprava ima vsaj dve pozitivni točki. Prva je, kot je že kolega Hanžek ugotovil, da je današnja razprava v bistvu zelo umirjena, spoštljiva, kulturna. Po mojem mnenju je to tudi odsev tega, da smo se kot celotna družba, ne samo kot parlament, spremenili, da se razvijamo, da na določene stvari gledamo drugače, bolj strpno, kar je dobra stvar. Druga točka je, da sem se spomnil, da moram ta teden podaljšati registracijo za avto, ki je stvar, predmet. Upam samo, da pred mano ne bo preveč istospolnih parov, ker ne maram v vrsti čakati. To se zdaj namenoma karikiram, ker bi rad pokazal, kako krivično je to, da se morajo istospolni pari registrirati kot stvari. S tem zakonom oziroma to spremembo zakona – to ni nov zakon, samo sprememba enih členov je –, pač to spreminjamo. Danes se je velikokrat omenjalo odločbo Ustavnega sodišča in očitalo se je, da v bistvu se odločba Ustavnega sodišča ne nanaša na ta zakon in da zato ni upravičeno, da se spreminja ta zakon. Ampak Državni zbor lahko oziroma mora, kadarkoli ugotoviti, da zakonodaja ni v skladu z ustavo, to zakonodajo spreminjati. Točno to danes tudi počnemo; spreminjamo zakonodajo tako, da bo v skladu z našo ustavo. Pojavili so se neki strahovi in v medijih in v teh naših mailih, da se bo od zdaj naprej pretirano proizvajalo homoseksualne ljudi. Ampak verjemite mi, noben ne bo na novo postal gej. Morda si bo kdo več upal na novo priznati, da je gej, ampak to je že zdaj pa se boji pač povedati, da je gej, ampak to je že zdaj pa se boji povedati zaradi stanja v družbi, kakršno je trenutno. Ampak noben pa ne bo na novo postal gej. Ne obstaja zakon niti izobraževanje, ki bi, recimo, mene lahko tako preobrazili, da mi ženske krivine ne bi bile več privlačne; in obratno isto velja, vsi bomo, tako kot smo se rodili, zakon ne bo nobenega spremenil v tej smeri. Omenjeno je bilo, da s tem zakonom oziroma spremembo nekaj členov v tem zakonu kršimo 53. člen Ustave, vendar to ni res. Nikjer nisem opazil, da bi s to spremembo zakona državi pa zdaj nalagali, da ne sme več varovati družine, materinstva, očetovstva, otrok in tako naprej. Nikjer te spremembe ni. Za zaključek – to, kar je bilo danes že velikokrat povedano –: danes nikomur ne jemljemo pravic, dajemo jih samo eni skupini ljudi, ki jih do sedaj ni imela. Mislim, da smo zaradi takšnih stvari vsi tukaj v parlamentu, da dajemo pravice tistim, ki jih še nimajo, da delamo to družbo še bolj pravično. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa Andreja Potočnik, izvolite.
Hvala, predsedujoča. Danes smo slišali že marsikaj, med drugim tudi, da je današnja razprava bojišče. Jaz pravim, danes je to revolucija; revolucija, ki skuša prinesti še boljšo, še večjo enakopravnost. Če bi v preteklosti razmišljali, tako kot danes razmišljajo nekateri kolegi na moji levi, danes ženske ne bi bile v Državnem zboru, danes ženske ne bi imele volilne pravice, imele bi sužnjelastniški odnos. Vendar napredne odločitve v preteklosti so prinesle, da danes živimo v bolj demokratični državi, vendar se danes ne smemo ustaviti. V Državnem zboru smo zopet pred ključno odločitvijo, da dokažemo in pokažemo, da nismo izključujoči in da nismo diskriminatorni. Pravite, "in narave ne moremo spremeniti, mama je mama, oče je oče". To popolnoma drži, vendar napredna medicina že danes omogoča, da ženska daruje svoje jajčece, moški svoje semenčice nadomestni materi, to so dejstva in tega se ne da zanikati. Slišati je bilo tudi, "si ne predstavljam, da bodo istospolni parni posvojili otroke". Zakonodaja že danes dopušča in to je zopet dejstvo, da posameznik, ki živi v istospolni skupnosti, lahko posvoji biološkega otroka svojega partnerja. Tovrstnih posvojitev je cirka petnajst. Z uvedeno spremembo zakona bodo to možnost imele tudi osebe istega spola, ki bosta v zakonski zvezi. Naj poudarim, da je v postopkih posvojitve v prvi vrsti odločanja poleg formalnih pogojev vedno potrebno ugotoviti korist otroka. To pomeni, da morajo biti odločitve na podlagi Družinskega zakonika motivirane zlasti s koristnostjo otroka, se pravi, da centri za socialno delo vedno izbirajo najprimernejši par, ki presoja v korist otroka. Dejstvo je, da istospolne zveze obstajajo, dejstvo je, da istospolni parterji že danes vzgajajo otroke. Na nas je, ali smo dovolj zreli kot družba, da to stanje uredimo, da zagotovimo enakost pred zakonom za vse. Ali smo pripravljeni slediti družbenim spremembam, ki so del vsakdana, tudi zakonsko ali bomo še vedno tiščali glavo v pesek in se delali, da ta problem ne obstaja? Ali otroci, ki že živijo v istospolni skupnosti, ne smejo imeti enakih pravic, kot jih imajo otroci, ki živijo v skupnosti heteroseksualnih parov, so oni manj vredni? Dovolite mi, da navedem en konkretni primer otroka, ki živi v istospolni skupnosti dveh žensk; ta otrok nima enakih pravic kot njegov sovrstnik iz zakonske ali zunajzakonske zvez moža in žene. Država danes ne ščiti teh otrok, ta otrok ne more dedovati, ne more biti zavarovan, ne more dobiti starševske pokojnine, če bi druga partnerica umrla. Te družine država ne priznava. Ta otrok ni upravičen do preživnine, če bi se s partnerico razšla. Drugo vprašanje je tudi, ali bo država ob morebitni smrti biološke matere izbrala istospolno partnerko za skrbnico otroka, s katero ima globoko čustveno vest in za katerega ves čas skrbi, vendar je zanj uradno samo tujka. Potem imamo tukaj še davčne olajšave, starševski, bolniški dopust; po drugi strani pa takšnim parom ne moremo zaračunati poštene cene za vrtec, saj v resnici obstajata dva prihodka, saj država dejansko obravnava ta primer le kot otroka matere samohranilke. Verjamem, da je za nekatere omenjena sprememba zelo napredna, nesprejemljiva, vendar je skladna z ustavo, verjamem, pa tudi, da bo to v družbi kmalu sprejeto bolje, tako kot je danes normalno, da imamo ženske volilno pravico. To se je včasih smatralo za nedopustno. Naj na koncu uporabim še besede moje prijateljice: Živi in pusti živeti tudi drugim. Hvala.
Hvala. Besedo ima Suzana Lep Šimenko, izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavnici ministrstva, Vlade! Glede na razpravo, ki jo zdaj že vse popoldne tukaj poslušam, bi mogoče kdo dobil celo občutek, da ima kdo v tej dvorani kaj proti istospolno usmerjenim. Ampak, naj vas spomnim, da smo si glede tega pa tukaj zelo enotni; in sicer, da si vsi želimo, da se problematika istospolno usmerjenim partnerjem uredi, ampak ne na način, ki ga imamo danes tukaj pred sabo, ne v Zakonu o zakonski zvezi. Zakaj? Zato ker definicija zakonske zveze mora ostati takšna, kot je, ne more se enostavno črtati moža in žene. Naj vas spomnim, da smo – to, kar je že bilo poudarjeno, pa bom poudarila še enkrat –,v času naše vlade, 2004–2008, da smo takrat sprejeli Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Ustavno sodišče je naložilo odpravo neustavnosti, vendar ne za Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, tako da to zagotovo ni razlog, da moramo ta zakon danes tukaj obravnavati po skrajšanem postopku. Zakonodajni postopek po skrajšanem postopku je za takšne spremembe zelo neprimeren, gre za občutljiva vprašanja, ki zahtevajo svoj čas za razpravo. V tem primeru ga je bilo izjemno malo. Kar se mi zdi osebno zelo pomembno, je, da se tukaj oglasijo strokovnjaki, saj je bilo to že poudarjeno; ampak. – ali ste jih slišali? Včeraj, ko smo imeli Komisijo za peticije – koliko vas s strani koalicije je prišlo poslušati strokovnjake? Niti eden! Odločba Ustavnega sodišča se nanaša na neskladje z Ustavo 22. člena Zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti in opredeljuje problem dedovanja med partnerji, kar dejansko ni urejeno. To pomanjkljivost smo v Slovenski demokratski stranki skušali urediti dvakrat, vendar je takratna vlada s Socialdemokrati na čelu ta prizadevanja zavrgla. In kako danes rešujemo to težavo? Tako, da zakonsko zvezo, ki je z zakonom urejena kot življenjska skupnost moža in žene, želite preoblikovati v skupnost dveh oseb. Skupnost dveh oseb, no! Meni pa še marsikomu izven Državnega zbora, tudi mogoče kateremu od vaših volivcev – jaz nisem čisto prepričana, da vi dejansko zastopate vaše volivce. Ampak, črtali bomo "skupnost moža in žene". Enostavno, tega ne morem sprejeti. Gre torej za totalno razvrednotenje zakonske zveze kot skupnosti moža in žene, ki dejansko predstavlja edino civilizacijsko celico družbe in edino skupnost, ki lahko po naravni poti ustvari družino. Odkrito rečeno, sem vsaj o Stranki Mira Cerarja verjela, da spoštujete ta zakon narave. Hkrati to, kar je že bilo poudarjeno, pomeni tudi to, da bodo istospolni pari lahko posvajali otroke. Prav zaradi tega je v letu 2012 Družinski zakonik padel na referendumu, ki je sicer, tudi jaz se strinjam, imel številne dobre rešitve. Sedanji predlog pa je še bolj radikalen in ureja izključno le potrebe istospolnih partnerjev in odvzema zakonsko priznan namen zasnovanja družine. To je v tem zakonu sporno! In to, kar je povedala kolegica, da se bodo tudi istospolni partnerji morali postaviti v vrsto za posvojitve – ja, se strinjam. Kaj zdaj to pomeni? Da bomo mi to breme prenesli na center za socialno delo. Ena socialna delavka bo morala odločiti, ali je ena skupnost med istospolnima partnerjema primerna za posvojitev otroka. Kaj bo v primeru, ko bo rekla, da ocenjuje, da ta skupnost ni primerna? Bo to takrat diskriminatorno? Drugo, kar me še bolj moti, je pa to – kje je pa tukaj pravica otroka? Kaj pa, če si otrok ne želi starša 1 in starša 2? Kaj pa, če si otrok želi mamo in očeta? Kolikor mi je poznano, se pri posvojitvah izključno upošteva koristi otroka. Kaj je sedaj v koristi otroka? To, da ima starša 1 in starša 2? Naj ponovno poudarim, tu se posega v definicijo zakonske zveze. Poročili se bosta dve osebi in ne moški in ženska; pojmov mož in žena tako rekoč več ne bo. Če si čisto tako plastično poskušam to predstavljati. Običajno, ko svojemu možu predstavim novo osebo, prijateljico, rečem tej prijateljici: "To je moj mož." Kako naj po novem rečem? To je oseba 1 ali oseba 2? Žal, ne znam si predstavljati. Zakon jemljem zelo osebno. Nimam nobene težave s tem, da se istospolnim uredijo pravice in resnično prav se mi zdi, da se jim uredijo pravice tako glede poroke kot glede pravic, ki jih imajo po partnerju, tako glede dedovanja. Ampak kar se tiče otrok, tukaj pa imam resnično veliko težavo. Na to pa ne morem pristati, ker dejansko ocenjujem, da to ne pomeni razvoja družbe, ampak ravno nasprotno. Pač narava je tista, ki je poskrbela, da lahko imata otroke po naravni poti samo moški in ženski spol in nič drugače. Resnično, morda samo še to, da obžalujem, da smo se reševanja te problematike lotili na tak način. Tudi ne morem pristati, da počakamo, pa saj bomo videli, da jutri ne bo nič drugače. Ja, bo drugače. Jutri več ne bomo imeli žene in ne bomo imeli moža. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Žan Mahnič.
Po predlogu zakona, hvala za besedo, predsedujoča oseba, lep pozdrav osebi, ki opravlja funkcijo državnega sekretarja na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve, in lep pozdrav osebam, izvoljenim s strani oseb z volilno pravico! To prinaša ta zakon! Ni več moža, ni več žene. Če se bom kdaj poročil, verjetno ne bom slišal po sprejemu tega zakona: razglašam vaju za moža in ženo – razglašam vaju za osebo in osebo. Sedaj ne vem, verjetno se bova še zmenila, kdo bo 1, kdo bo 2. To bom še videl. Veliko je bilo tu govora danes, kako razprava poteka, da nekateri nasprotujemo, da smo homofobi, ne vem kaj še vse, da nasprotujemo pravicam. Nihče ne nasprotuje pravicam istospolnih parov. Nihče ni nestrpen do njih. Če kdo, je Slovenska demokratska stranka skupaj z Novo Slovenijo, Ljudsko stranko in Desusom to dokazala leta 2005 v prvi Janševi vladi, ko smo sprejeli zakon o registraciji. Mi smo bili prva vlada, ki se je lotila urejanja tega področja. Prej v 14 letih samostojne Slovenije se nobena vlada ni lotila urejanja tega področja. Zato nekih floskul o tem, da smo nestrpni, enostavno ne morem sprejeti. Znan je primer, kaj se je zgodilo v Massachusettsu po izenačitvi zakonske zveze istospolne skupnosti. Šlo je za podoben primer. Zadeve gredo v praksi bistveno dlje od same poroke. S poroko seveda takoj nastopijo posvojitve. Kaj se je tam zgodilo? Po uvedbi homoseksualnih porok se v šolah začne indoktrinacija učencev in dijakov za homoseksualnost. Ko so istospolne poroke izenačene, dobi šola nalogo, da jih predstavi enakovredno in promovira kot nekaj normalnega. V literaturi dijaki in učenci dobivajo navodila, kako izvajati spolne odnose z osebami istega spola. Starši izgubijo pravico do vzgoje otrok po svoji vesti. Kratena je svoboda govora in celo svoboda mišljenja. Kdor se ne strinja z LGBT ideologijo, ostane brez službe. Ukinjen je ugovor vesti za vse javne uslužbence, ki ne želijo poučevati LGBT ideologije. Ker postane istospolna poroka zakonita, nasprotovanje le-tej oziroma na splošno početjem LGBT lobija postane protizakonito in kaznivo. Kršena je pravica do svobode izbire poslovnih partnerjev za vse delavce v poročni industriji. Če zavrnejo sodelovanje pri istospolni poroki, so obtoženi diskriminacije. Zadeve gredo še naprej v zahteve po poligamiji in normalizaciji transseksualnih početij. Spremembe spola se krijejo iz zdravstvene blagajne. Zdravstveni delavci so prisiljeni sodelovati z LBGT ideologijo. Napadene so celo verske skupnosti, ki se ne strinjajo s takim načinom življenja. Premislite, ali je res še mogoče podpirati izenačevanje istospolne skupnosti z naravno družino. Pravite, da se zavzemate za pravice manjšin. O. K. Kaj pa muslimani? Kaj pa njihova manjšina? Vemo, da so v Sloveniji. Zakaj potem ne uvedete poligamije? Ne vem. Saj smo za pravice manjšin ali kako?! Nekaj točk, kaj prinaša Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih nam, v Sloveniji po tem predlogu s strani Združene levice. Legalizacijo posvojitev otrok v homoseksualne skupnosti; šest brezplačnih oploditev z biomedicinsko pomočjo za lezbične pare na državne stroške – cirka 20 tisoč evrov; s pomočjo nadaljnjih ustavnih presoj in zakonodajnih trikov in pravnega aktivizma zanesljiva legalizacija nadomestnega materinstva, kjer bodo istospolni pari na državne stroške najemali revne ženske za rojevanje otrok po naročilu; uvedba sporne državne ideologije v vrtce, osnovne in srednje šole ter univerze, v kateri bodo promovirane lezbične, homoseksualne, biseksualne in transseksualne družine, prepovedana pa bo opredelitev družine kot skupnost matere, očeta in otrok. Sami ste rekli, da je to, kako otroci gledajo ostale, ki prihajajo iz drugih družin oziroma ki prihajajo iz ostalih okolij, ki niso enake tistim, iz katere prihajajo sami, da je veliko odvisno od tega, kako jih vzgajajo starši. Ali bo naslednji zakon, ki ga boste predlagali, zakon o prevzgoji staršev, da bodo vsi starši svoje otroke poučevali v zvezi s predlogom tega zakona? Pričakujem odgovor na to vprašanje. Starši v javnih in zasebnih šolah ne bodo mogli več vzgajati svojih otrok v skladu s svojim prepričanjem; zasebne šole morajo izvajati javno veljaven program, če hočejo biti financirani. Združena levica je na seji odbora v Državnem zboru 10. februarja 2015 javno napovedala, da bodo morale zasebne šole učiti teorijo spola, sicer bodo izgubile financiranje. Sprejem takšne redefinicije bo neplodnim parom onemogočil posvojitev iz Rusije, Ukrajine in Makedonije. Vse te države bodo v primeru sprejema novele uvrstile Slovenijo na črno listo držav, kamor je prepovedano dajati otroke v posvojitev iz razloga, ker razumejo posvojitve otrok v homoseksualne skupnosti kot grob poseg v pravice otrok – vem, da z Rusijo še ni sporazuma, ampak je v fazi usklajevanja. In pa uveljavitev ZZZDR še naprej omejuje pravice starih staršev. Novi zakon ne predvideva možnosti, da bi stari starši lahko posvojili svoje vnuke, lahko pa jih bodo v primeru smrti staršev socialni centri dali v posvojitev homoseksualnim in lezbičnim parom. Ne vem no, če bi bil jaz član Desusa, bi se ob tem zgrozil. Avtomatsko bi glasoval proti, razen če zastopamo enkrat interese upokojencev tako, drugič drugače – glede volilne zakonodaje smo že videli, kako ste jih zastopali. Za konec. Mogoče imamo še nekaj časa. V Slovenski demokratski mladini, se pravi v podmladku Slovenske demokratske stranke, so mladi tudi napisali mnenje in mislim, da je prav, da je slišano. V Slovenski demokratski mladini verjamemo, da se je treba vprašanju skupnosti istospolnih partnerjev posvetiti, vendar to ne more biti prioritetna tema na področju družinske politike v Republiki Sloveniji, ker bi morali prioritetno sprejemati ukrepe za družinsko politiko poročenih parov in tistih parov, ki živijo skupaj z namenom, da si ustvarijo družino. V Sloveniji je bilo namreč v letu 2013 sklenjenih 6 tisoč 254 zakonskih zvez in samo 22 registriranih istospolnih partnerskih skupnosti. Za istospolne partnerje je bil po tehtnem diskurzu prvi korak v smeri priznanja in urejanja njihovih pravic narejen leta 2005 z Zakonom o registraciji istospolne partnerske skupnosti, sprejet za časa vlade, ki jo je vodila Slovenska demokratska stranka. To je bil prvi korak v Republiki Sloveniji v smeri zakonskega urejanja položaja in pravic istospolnih partnerjev. V podmladku SDS menimo, da je treba na tem področju postoriti še marsikaj, od pridobitve priimka partnerja, do vprašanja dedovanja in tako naprej, nikakor pa se te spremembe ne smejo uporabljati za razvrednotenje zakonske zveze ali zunajzakonske skupnosti. Zato se nikakor ne moremo strinjati s populizmom Združene levice in aktualne koalicije – oziroma po današnji razpravi, da ne bom vse dajal v isti koš in po tem, kar tudi slišim – nekaterih poslancev vladajoče koalicije o družinskih razmerjih. Po študiju zakonskega predloga smo mnenja, da gre za ponovni poskus za pridobivanje volilnih glasov, saj predlog zakona ne ureja bistvenih sestavin problematike istospolnih partnerjev, ampak v bistvu spreminja načelo, da je zakonska zveza zveza moža in žene. Vaš predlog vsebuje samo ideološko objektivizacijo poročnih parov na osebo 1 in osebo 2 v stilu marksistične dehumanzijacije družbe, v prehodnih in končnih določbah pa ureja prevzem priimka partnerja in istospolno poroko. Ob tem, da bo treba pri njihovi definiciji spremeniti še skoraj vse predpise obstoječega zakona in okoli 30 drugih aktov, se ne ustavljajo, saj to po sprejemu tega zakona ne bo več njihov problem, ampak problem koalicije, ki bo dolžna besedila drugih zakonov, ki urejajo to področje, revidirati. V Slovenski demokratski mladini smo odločno proti spremembi definicije zakonske skupnosti in tudi posvojitvam otrok s strani istospolnih partnerjev, saj menimo, da je družina kot osnovna celica družbe zveza med moškim in žensko in družino, ki jo ta dva ustvarita po biološki poti. Takšna zveza mora imeti v družbi poseben status. Menimo tudi, da je skrajšani postopek skrajno neprimeren za tako pomembno temo, sploh pa za predlog Združene levice, ki v bistvu spreminja osnovno definicijo zakonske zveze. Trenutni predlog zakona pomeni socialno redefinicijo zakonske zveze in s tem posega tudi v priznani položaj zakonske zveze in zunajzakonske skupnosti moškega in ženske, poleg tega pa zvezi moškega in ženske odvzema zakonsko priznan pomen zasnovanja družine, ki ga lahko zakonca svobodno izvršujeta. Po spremembi zakona pa država niti eni obliki življenjske skupnosti ne bo z zakonom priznavala pomena zasnovanja družine. V SDM smo mnenja, da take ad hoc rešitve niso pravilne in ne uvajajo ničesar, razen popolne zmede na zakonsko področje urejanja pravic istospolnih partnerjev. Menimo, da je treba slediti dobri praksi Zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti in jo po javnem diskurzu in široki debati tudi izboljšati z jasnimi zakonskimi predlogi, ki urejajo vsa vprašanja od poroke, dedovanja po partnerju, do skupnega premoženja, kar pa se lahko uredi s posebnim zakonom in brez ideološkega pridiha in nujnega konflikta, ki ga v slovensko javnost lansira tovrstni zakon. Na podlagi tega bom sam glasoval proti. Tega predloga ne morem podpreti. Strinjam se, da je še veliko treba storiti na področju pravic istospolnih. Treba je, da to naredimo. Tudi oni si zaslužijo te pravice, vendar pa, ko pa pride do otrok, se pa stvar konča. Rekli ste, da ne bo takoj posvojitev, da ne gre za spreminjanje ne vem kakšnih pravic, ampak tudi če se postaviš v vrsto, kot je bilo tudi že v današnji razpravi govora, se bo še vedno lahko pojavljajo vprašanje. Lahko bo šlo za pritožbo, pač, istospolnega para, da gre za diskriminacijo, kljub temu da smo si zdaj po zakonu enaki, ker ste podelili heteroseksualnemu paru in ne nama. To se bo verjetno začelo dogajati in jaz vas še enkrat pozivam, da premislite. Hkrati pa mogoče, tudi če bo gospa predsedujoča oseba – malo provokativno –, da v obrazložitvi glasu vsaj tisti, ki imate doma mladoletne otroke, poveste, da ste po tem zakonu svoje mladoletne otroke takoj pripravljeni dati v posvojitev istospolnemu paru. Hvala.
Hvala. Zdaj bi vprašala. Gospod Prikl, ste vi želeli proceduralno? Ker čas za razpravo še bo. Če ne, potem najprej dajem besedo predlagatelju dr. Mateju T. Vatovcu, potem pa predstavnici Vlade, državni sekretarki. Izvolite, gospod T. Vatovec.
Hvala. Počasi se bom začel spraševati, ali smo zadnjo uro na posvetu o slovenskem jeziku na Inštitutu za slovenski jezik Frana Ramovša ali obravnavamo novelo Zakona o zakonski zvezi. Definicija moža in žene ni nekaj, kar se določa v tem zakonu, ta zakon je do zdaj definiral zakonsko zvezo kot neko združbo moža in žene, mi samo to redifiniramo in to smo jasno povedali, pri tem zakonu gre za redifinicijo zakonske zveze ravno z namenom, da se pravice dodeli vsem. Tako da govoriti o tem, da bomo zdaj vsi osebe pa ne bo več moža in žena, je popoln absurd. Mislim, da je treba s to stvarjo nehati. Glede vseh tistih očitkov, kaj vse prinaša zakon, od odpuščanja do zastonj oploditve z biomedicinsko pomočjo osebam, ki si tega ne bi zaslužile in tako naprej, imamo danes odličen članek v Dnevniku, ki ga je že ministrica na začetku omenila, in tam si lahko kolega Mahnič tudi prebere odgovore na to. Kar se tiče tega, da vse lepo in prav, podelimo vse pravice, ki se dodeljujejo z Zakonom o zakonski zvezi, razen tistih, ki se tikajo pravice do kandidiranja na listo za posvojitev – ta argument ne more obstati. Oprostite. Mislim, če govorimo o človekovih pravicah, naj bodo enake za vse, ne moremo reči, da seveda smo za pravice, ampak [[…]]Pri človekovih pravicah ni "ampak", enake morajo biti za vse. In v tem primeru imamo dve skupini ljudi, ki sta si po bistvu enaki, in tudi pravice, ki izhajajo iz tega razmerja, morajo biti enake.
Hvala. Besedo ima državna sekretarka Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti gospa Martina Vuk. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Veste, če nekdo mirno govori, če ne povzdiguje glasu, če ne kaže s prstom na druge, še ne pomeni, da je strpna oseba. Pomembno je, kaj poveš, tako kot dejanja opredeljujejo to, ali se nekdo obnaša diskriminatorno ali ne; ne kaj jaz sama ali pa kdorkoli drug misli, da jaz počnem ali česa ne počnem. To je vseeno pomembno na začetku povedati. Naslednje, kar bi želela izpostaviti, je to. Jaz nimam sklenjene zakonske zveze, zato nimam moža, imam pa partnerja in nimam nobene težave reči, to je moj partner ali pa to je moj Andrej. Nobene osebe 1, osebe 2. Popolnoma nobenih težav! Pa v zunajzakonski skupnosti nimamo ne moža ne žene, pa ni nobenih težav, ko se predstavljamo, ko naše družine funkcionirajo, če imamo otroke in tako dalje. In tudi poročeni – pa sem zdaj uporabila to besedo poročeni. Kar naprej slišimo besedo poročeni – poroke ni nikjer. Kje v zakonu najdete besedo poroka? Zakon govori o sklenitvi zakonske zveze, zato že, ko mi govorimo, da smo ali pa nismo poročeni, je to pač ljudsko poimenovanje. Zato, kot pravim, s poimenovanjem ne bo nobenih težav. S temi apokaliptičnimi zgodbami, ki so bile predstavljene, pa jaz potem ne vem, ali res slabo slišim ali v čem je problem, ko sem prej rekla, da se širi strah, pa je bilo rečeno, da zavajam, da jaz narobe slišim, da kakšen strah. Potem pa slišimo, da se bo družba sesula v prah pravzaprav, da bo vse drugače, da od jutri naprej ali pa čez 15 dni, 6 mesecev, ko se bo zakon začel uporabljati, da od takrat naprej pa bo vse drugače. Naše otroke bomo mi kar dajali v posvojitev homoseksualnim parom in lezbičnim parom! V šolah bodo stali s palicami in govorili, če ti tega ne priznavaš – ne vem kaj. Javni uslužbenci bodo leteli na cesto, ker bo – ne vem kaj. Mislim. Res, zadihajmo, pa recimo, da res, kje mi živimo. Že prej smo govorili, da istospolni že obstajajo, živijo med nami. Otroci v istospolnih partnerstvih že živijo, v istospolnih družinah že živijo. Torej, kaj bo sedaj tako zelo drugače, razen tega, da bo partnerka ali partner za svojega partnerja koristila dopust za nego, ki ga sedaj ne more, ali pa če bosta te dve osebi sklenili zakonsko zvezo, bo enako za svojega zakonca lahko oseba koristila dopust za nego. Lahko ne bo pričala proti tej osebi ali pričal proti tej osebi itn. Res, svet se ne bo sesul, ne se bati. To vam garantiram, pa še marsikdo drug. Ne se bati. Svet bo ostal popolnoma enak. Včasih bi bilo pa dobro, da bi se tudi na tem svetu nekaj spremenilo. Naša družba bo mogoče korak po koraku začela razumeti, da vključenost vseh, ki živijo med nami, da sprejemanje vseh, ki živijo med nami, nam lahko samo vsem prinese koristi, ne pa, da se bo naš svet sesul.
Želite še razpravljati? Potem prosim za prijavo. Besedo ima gospa Janja Sluga. Izvolite.
Hvala Lepa. V bistvu bi se želela samo osredotočiti na to, da otroci niso vedno dar narave, žal. So čudoviti in krasni, ampak vemo, da ima v Evropi od 12 do 15 odstotkov parov težave s neplodnostjo, v Sloveniji vsak šesti do sedmi par, s čimer sledimo zgornji meji evropskih statistik. Tako se veliko parov poslužuje številnih reproduktivnih metod, vse z željo po otroku. Ampak žal, potem ta otrok ni dar narave. Tudi dejstvo, da ogromno otrok po spletu nekih nesrečnih okoliščin, ki so danes brez staršev in s pomočjo posvojitve dobi starše, pa tudi v tem primeru niso dar narave. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Primož Hainz. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Moram reči, da tisti, ki včeraj nismo bili na nočni seji, seveda ni res, da popolnoma nič ne vemo, kar je bilo lahko zaslediti iz današnje razprave. Zato se bom jaz, ki nisem bil na nočni seji, vendar oglasil, čeprav nisem imel pravega namena. Prvo, kar moram reči, je to okoli tega, ali lahko stari starši posvojijo ali ne. Tu moram priznati, da mogoče nam je ušlo. Mi bomo na vsak način v stranki to pogledali, kaj to pomeni, kakšen je sedaj ta status otrok, ki so samo v starševski oziroma neki oskrbi, kakšna je razlika, in bomo pogledali, eventualno spremenili, ampak mislim, da to ni del tega zakona, ki ga danes obravnavamo, je nekega drugega zakona, ampak vendar, ker se navezuje, bomo to v bližnji prihodnosti gotovo naredili. V tem delu lahko tudi nase prevzamem nek del odgovornosti. Sicer pa moram reči, da če majčkeno v zgodovino pogledamo, smo Slovani na tem delu živeli nekako v neki praslovanski skupnosti, potem je prišlo pokristjanjevanje – vi veste, Krst pri Savici ,Prešerna poznate –, z ognjem in mečem, postali smo del nekega krščanskega sveta. To je sedaj naša civilizacija, naša kultura od takrat naprej, ampak kdor ni bil kristjan, seveda ni bil del družbe. To moramo vedeti, ta je bil izrazito izločen iz družbe. Zato v 16. stoletju, če ne prej, se začne humanizem in renesansa, torej osvobajanje človeka, in potem so začele te srednjeveške spone počasi pokati. In spone pač pokajo. Danes smo prišli do neke točke, če lahko rečem, ko je to osvobajanje človeka prišlo v fazo, da moramo priznati resnično neko manjšino, s katero se do sedaj, recimo, pred 30, 40 leti nismo ukvarjali, danes je do tega prišlo. Dobro, pred 25 ali koliko leti je ta manjšina prišla, prvič upala povedati, kaj misli in seveda so pri mladincih, mlajši ljudje so revolucionarni, sprožili to vprašanje okrog priznanja tudi homoseksualnosti, danes smo pa na stopnji, ko vidimo, da je za otroka, če lahko tako rečem, veliko bolje, da živi v urejenih razmerah kot pa, da je brez vsakega dohodka in možnosti preživljanja, kar mu omogoča neka takšna zveza, ki bi, recimo, prišla do te posvojitve. To je, zelo kratek rezime vsega, o čemer se danes pogovarjamo. Gre za to, tudi sam mislim, da je treba tej manjšini preprosto privoščiti, tistim nekaj primerom, ki se lahko na leto zgodijo, privoščiti tudi to pravico. Seveda je treba reči, socialdemokratska stranka, ko je bila na oblasti, je priznala registracijo, ampak to je seveda stopnja pod tem, o čemer se danes pogovarjamo. Priznanje, vsaka čast, ampak danes smo šli preko te stopnje in zato mislim, da smo na tej točki in bom seveda podprl ta predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Bom kratek, ker vodja poslanske skupine želi še nekaj povedati. Priznam, da sem nestrpen do neumnosti, dandanes je bilo veliko pametnega povedano, veliko pa tudi zavajajočega, malo sem tudi hud na predsedujoče, da dovoljujete, da ta debata, veste, govori o vsem živem [[…]]To je skoraj tako, kot bi jaz rekel, da je to, ali Janez Janša v zaporu ali ne, povezano s tem, kako bodo obrodile banane v Panami. Zdaj, če se malo dotaknem, da ni bilo debate. Ta debata, ki jo poskuša elegantno urejati ta novela, se je že začela tam nekje, ko sem imel petnajst, šestnajst let. Ta debata traja že trideset let in če bi bila ta država malo bolj moderna, če se tako izrazim, bi bilo to že urejeno dvajset let, toliko o neki debati. Današnja debata, zlasti s strani nasprotnikov tega, je tudi zelo žaljiva do številnih enostarševskih družin, ki naraščajo. Zelo me pa žalosti še nekaj, SDS je stranka, ki ima med vidnimi člani največ ljudi, ki so končali FSPN, FDV, čeprav največ pljuvate po njem, in ste poslušali kulturno antropologijo – eni pri Južniču, drugi pri Godini, tretji pri Karmen Šterk – in če ne bili tako evropocentrični, bi se lahko spomnili iz svojih študentskih let, na primer kolega Lisec, in bi vedeli, da obstajajo zelo različne oblike organizacije družine po svetu že stoletja. Žalosti me še nekaj, ker sem vam že citiral vašega ljubega Pučnika, ki je rekel, "kultura je pred sistemom". V tem ga imam zelo rad kot sociologa. Toliko o zakonu narave, človek je neotenično bitje, človek nima naravne niše, naša narava je kultura, naš biološki spol je tudi kulturno determiniran. Če bi imel več časa, bi govoril tudi o tako imenovanih cisspolnih osebah, ki se nočejo opredeljevati znotraj tega pola možje in žene. Bom ta svoj kratki ekspoze zaključil s tem, kaj je šest brezplačnih oploditev proti TEŠ 6? Hvala za besedo.
Hvala. Besedo ima Eva Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Včeraj smo na seji Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti govorili ravno o teh vprašanjih, o katerih govorimo danes. Kot predsednica komisije sem se seveda trudila, da bi na tej seji bili zastopani posamezniki, ki bi povedali svoja stališča za zakon, ki je pred nami, in proti. Vendar pa moram reči, da so na sejo komisije prišli samo tisti, ki so nekako bolj nasprotovali sprejetju tega zakona. Moram reči, da sem zelo pogrešala predlagatelja tega zakona, Združeno levico, da bi se udeležili sejo Komisije za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, kajti zdi se mi prav, da tisti, ki vložijo takšen zakon ali pa kakršenkoli drug zakon, zlasti pa zakon, ki zelo močno posega v neka ključna družbena vprašanja, da pridejo na razpravo in argumentirano pojasnijo in zastopajo svoja stališča. Vendar pa jih na sejo ni bilo. Naj opomnim, ker je bilo že večkrat rečeno, tudi s strani kolega Möderndorferja, ki se je včeraj edini s strani podpornikov zakona v parlamentu udeležil te seje komisije, večkrat je dejal, da kot predsednica komisije nisem vabila tudi tistih, ki so za ta zakon. Kategorično moram to zanikati, ker to ne drži. To ne drži. Kot predsednica komisije sem storila vse, da smo povabili na to sejo tudi nevladne organizacije. Ampak, tukaj bom povedala eno zgodbo. Vse nevladne organizacije, vključno z Mirovnim inštitutom, vključno z Legebitro in tako naprej, so se opravičile. Potem so me klicali in povpraševali iz organizacije Amnesty International, ali bi se lahko udeležili te seje, glede na to, da jih na to sejo nismo vabili. Glede na to, da kot predsednica komisije moram reči, da zelo dobro sodelujem z Amnesty International pri različnih vprašanjih, sem seveda bila takoj za, da se pridružijo tej razpravi in sem jih uradno tudi povabila, da na razpravo pridejo. Ampak, potem očitno po pogovorih, ki so se odvijali seveda na levi, na levici, ko se je ugotovilo, da vsi poslanci koalicije in tudi sam predlagatelj, ki prihaja iz Združene levice, ne bodo sodelovali pri razpravi, so se potem umaknili tudi tisti, ki prihajajo s strani nevladnih organizacij. To vidim kot ključni problem, kajti o tako pomembnih vprašanjih se moramo odprto pogovarjati. Če se imamo res za neko demokratično družbo, kjer je razvita pluralnost, kjer je pomembno, da se izmenjujejo mnenja, zlasti o takšnih vprašanjih, ki delijo, potem bi pričakovala, da bodo tisti, ki v javnost dajejo takšne razprave s takšnimi zakoni, potem to suvereno zastopali. Vendar od te suverenosti ni bilo nič. Nič ni bilo od te suverenosti. Moram reči tudi to, da se mi zdi skrajno neodgovorno s strani poslancev koalicije, neodgovorno do Državnega zbora in neodgovorno do delovnih teles, da svojega dela ne jemljejo resno, da ne prihajajo na seje. Zdaj pa si predstavljajte, da bi v Slovenski demokratski stranki vsakič, ko, recimo, Združena levica predlaga neko sejo, ker v tem primeru je zahteva za sklic nujne seje prišla s strani Slovenske demokratske stranke, preprosto se vedno opravičili, ker je to pač neka strančica Združena levica, da bi se vedno opravičili. To ni odnos in to ni parlamentarna demokracija. Parlamentarna demokracija pomeni, da se izmenja mnenja, da se argumentira svoja stališča. Ampak jaz sem samo 5 minut prej dobila opravičila s strani koalicijskih poslancev, čeprav sem že v petek vedela, da bodo 5 minut prej opravičila na mizi, in nič drugega, nihče pa se ni upal postaviti za svoj zakon, razen, tukaj pa moram biti poštena, gospod Möderndorfer, ki je zastopal svoja stališča in jih pojasnjeval. Vesela sem, da je kolega Möderndorfer prišel na to sejo, da je povedal stališča, zakaj podpira ta zakon. Vendar pa moram reči, da danes sem zelo pozorno poslušala razpravo poslank in poslancev in zdi se mi, da nekateri zelo radi mešajo jabolka in hruške, mešajo vse v isti koš, še posebej pa so problemi s tem, kaj nekdo je kdaj povedal oziroma kakšna je percepcija nekoga do nekoga, ki nekaj izreče. Če želimo biti natančni pri teh vprašanjih, moramo poznati neke vrste historiat sprejemanja te zakonodaje s področja istospolne partnerske zveze. Leta 2005 je bila Janševa vlada tista, ki je v proceduro vložila zakon o istospolni partnerski zvezi. Osem let prej oziroma če sem bolj natančna več kot osem let prej, so se o tem pogovarjale leve vlade, pa niso prišle niti do črke z od zakona. Nič ni bilo storjenega na tem področju več kot osem let! Pa so te vlade zelo dobro sodelovale z nevladnimi organizacijami, imele z njimi dobre odnose, imele so tudi večino v parlamentu. Nič ni bilo sprejetega! Potem je pa prišla Janševa vlada leta 2004 in v letu dni je bil sprejet zakon o istospolni partnerski zvezi. Slovenska demokratska stranka – oziroma bom rekla desnica, tako veje iz razprav kolegic in kolegov, ki jih poslušamo tu že kar nekaj časa – naj bi bila homofobna, slišimo, naj bi bila homofobna do teh vprašanj, naj bi odrekala pravice istospolnim in da naj bi bila preveč konservativna za ta moderni svet. To slišimo s strani tistih, ki danes podpirate ta zakon. Vendar pa moram reči, da si ne dovolim, da mi kdo očita, da kogarkoli ne spoštujem, ker to ne drži. Spoštujem vsakega posameznika, v skladu tudi, če že hočete, s 14. členom Ustave. Tisto načelo, ki se ga osebno držim in se mi zdi, da bi se ga moral vsak izmed nas, je to, da nikoli ne posežemo v ustavno pravico, ki je definirana v 21. členu Ustave, to je pravica do dostojanstva, ne glede na to, koga imamo kot posameznika pred seboj. Nikoli ne smemo poseči v pravico do dostojanstva. Takrat, ko smo sprejeli Zakon o istospolni partnerski zvezi, je ta zakon uredil skupno premoženje, uredil je stanovanjsko varstvo, pravico do preživljanja, pravice v primeru bolezni. V nekem delu je bilo urejeno tudi področje dedovanja. Se pravi, že takrat smo se v Slovenski demokratski stranki zelo zavedali, da je treba to področje urediti, čeprav prej se je, kot sem rekla, osem let ali še več trudilo, da bi se nekaj naredilo iz tega. Kajti, v Slovenski demokratski stranki se zavedamo, da so pravice istospolnih enako pomembne kot pravice vsakega izmed nas. Še enkrat, ne dovolim si, da nam kdo govori, da smo nestrpni, ker smo to pravzaprav mi prvi uredili. Prej se je pa pač na nek način trudilo. Tukaj naj spomnim samo to, da je tudi Legebitra takrat pozdravila ta zakon, da se je končno začela neka stvar premikati in tudi na Društvu za integracijo homoseksualnosti so pozdravili ta zakon kot napredek, kot velik korak naprej. In še enkrat, to je sprejela Janševa vlada. Seveda se zavedamo, da je treba istospolnim partnerjem olajšati družbeni položaj, da jim je treba zagotoviti pravice, in za vse to smo se pravzaprav tudi borili. Me pa čudi, in to sem omenila tudi včeraj na Komisiji za peticije ter za človekove pravice in enake možnosti, da te pravice, o katerih danes govorimo, nekateri seveda, niso bile v zakonodaji urejene že prej. Govorim o področnih zakonih, ne pa o Zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Zakaj se te stvari niso že prej uredile? Imam pa občutek, da glede na to, da ste zavrnili tako koalicija kot stranka ZaAB in Združena levica razpravo o teh vprašanjih, zavrnili ste namreč oziroma glasovali ste proti temu, da se opravi javna predstavitev mnenje glede teh vprašanj, imam občutek, da ste to storili zato, da se čim bolj na tih način in po skrajšanem postopku sprejme nekaj, kar očitno še vedno je problem v slovenski družbi oziroma predstavlja problem za marsikoga. In niste želeli soočiti mnenj širše. Vi natančno veste, da javna predstavitev mnenj pomaga k temu, da lahko čim več posameznikov izrazi določena mnenja do nekega vprašanja in to ste gladko zavrnili. Vam je to nepomembno, ker imate pač večino v Državnem zboru in ker imate seveda še asistence dveh opozicijskih strank, brez problema lahko sprejmete praktično, kar želite. Me pa čudi, da Stranka modernega centra ali bo v kratkem takšna, bojda, ni sama vložila tega zakona, ampak je v bojne linije – seveda, ker je to lažje, ker se je lažje tudi oprati na nek način – poslala Združeno levico. To so pač neki politični dil. Ampak pričakovala bi, da pri tako pomembnih vprašanjih, ki jih je treba urediti, še enkrat poudarjam, jih je treba urediti, bi z vso svojo polno močjo, ki jo imajo, pač najbolj sodelovala največja stranka v tem parlamentu. Ampak so to področje, ker so ugotovili, da je vendarle tudi spolzko za njih, preložili na stranko Združena levica. Mogoče samo še to. Večkrat se sklicujemo na druge države, vedno znova dajemo zlasti za vzorec na primer Nizozemsko, ampak prav Nizozemska se ne samo zaradi teh vprašanj, ampak tudi kakšnih drugih glede evtanazije itn. že zelo dolgo ukvarja z različnimi dilemami zaradi morda preuranjenih odločitev, ki ste jih storili kot družba. O tem, o čemer govorimo danes, se je nedvomno treba pogovarjati, vendar pa moramo kot družba in tudi kot posamezniki skrbno pretehtati posledice takšnih odločitev. Naj za konec rečem samo še to. Po mojem mnenju tukaj ne gre za vprašanje liberalnosti, se pravi, kdo je bolj liberalen in kdo je manj liberalen, ne gre tudi za sposobnost vzgoje, ali zna, recimo, nekdo na pravilen način vzgajati ali ne zna, ampak gre zlasti za vprašanje odgovornosti. Odgovornosti do odločitev, ki jih bomo sprejeli danes v Državnem zboru. Vsekakor po mojem mnenju mora biti družba, še zlasti pa ta parlament, dovolj moder, da zna oceniti, katere so tiste odločitve, ki ščitijo otroka. Najlepša hvala.
Hvala. Prijavljene imam dve zahtevi po repliki. Najprej ima repliko gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Hvala lepa, predsednica. Ker me je kolegica, ne enkrat, večkrat omenila. Saj je tudi pohvalila itn., pa vendar. Omenila je seveda zelo spretno v prvem delu, ko je uporabila moje vprašanje, zakaj ni prisotnih. Sedaj bom povedal zelo jasno. kaj sem vprašal. Da, prvič, za poslanske skupine ne moremo odgovarjati, imajo že svoje razloge, zakaj niso prišli, da me pa seveda čudi, zakaj ni bila vabljena Vlada. Odgovor je bil zelo preprost; češ da je to parlamentarni zakon in da ni potrebno, da je Vlada zraven. Poglejte, to je naravnost smešno. Po tej logiki danes Vlada tukaj ne bi smela biti zraven oziroma je ne potrebujemo. Mi pa vsi vemo, da je Vlada tista, ki ima vse instrumente moči, da bo tudi naprej izvajala vse tisto potrebno in zato je še kako pomembno za poslance, ne glede na pozicijo ali opozicijo, da se Vlada vedno izjasni in daje določene stališča. Ostalo bom v razpravi še tudi v samem nadaljevanju.
Hvala. Repliko ima predlagatelj dr. Matej T. Vatovec. Izvolite.
Glede tega, zakaj se nismo v Združeni levici včeraj udeležili tiste seje. Za sejo se nismo opravičili, ampak smo sejo obstruirali in smo tudi napisali, zakaj. Pa naj ponovim. Že iz imena komisije je namreč jasno, da je ena njenih ključnih nalog zavzemanje in spoštovanje človekovih pravic. Iz samega sklica te seje, katere točka dnevnega reda je bila poseg v zakonsko zvezo in družino s sprejetem Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij, je jasno, da ni bil cilj sklicatelja oziroma te komisije neka argumentirana razprava o tem, ali zakon ja ali ne, na katerih točkah ja, na katerih ne, ampak na nek način vztrajanje pri odpiranju te moralne panike, ki jo danes poslušamo tudi tukaj in ki jo poslušamo že 18, 26 let, kakorkoli že dolgo, in rekel bi tudi, da predolgo. Sejo smo obstruirali zaradi tega – in mislim, da je bila to edina prava poteza –, ker o človekovih pravicah se na tak način ne moremo pogovarjati. Iz priloženega gradiva je bilo jasno, kam napeljuje ta seja in smo zato to tudi storili. Kar se pa tiče te javne razprave, ki jo tako zelo močno pogrešamo. Še enkrat poudarjam, o tem se razpravlja tudi na tak način, kot tu danes poslušamo danes in prejšnji teden oziroma od same vložitve naše novele, se je razpravljalo pred tremi leti, pred desetimi leti, na začetku drugega tisočletja in tako naprej. Se pravi, mislim, da smo izčrpali vse mogoče vidike, ki se pojavljajo, zato ker se ponavljajo. Tudi danes poslušamo vedno ene in iste argumente, zato smo tisto sejo obstruirali in zato smo na tak način šli v sprejemanje tega zakona. Hvala.
Hvala. To so bila bolj pojasnila, ne toliko replika. Ampak časa za razpravo je še, zato sprašujem, če želi še kdo razpravljati. [[Da.]] Potem prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer. Izvolite.
Glejte, tisto, kar se mi zdi zelo pomembno: danes smo že najmanj trikrat slišali, če ne še večkrat, kako je Janševa vlada zaslužna, da je pravzaprav edina tista zveličavna, ki je naredila zakon, takšen, kakršen pač je, in kako jih je LGBT še celo pohvalil in kaj vem, kako bi se temu še kaj reklo. Glejte, zelo pomembno je, da seveda za liberalce in levičarje je zelo jasno, da dolgo časa mečkajo in se hočejo z vsakim kar naprej nekaj pogovarjati in usklajevati, pa se iti široko družbo in ne vem kaj še vse. Konservativne vlade tudi v Evropi so večkrat zelo hitro ta vprašanja uredile. Ampak zakaj? Zato ker so ga hotele urediti po svoje in se ga je potem vedno popravljalo. Veste, mimogrede, včeraj je bil očitek, da je ta zakon šel prehitro skozi, da ni bilo razprave in tako naprej, ampak v resnici, ko ste sprejemali ta zakon o registraciji malodane kot da bomo registrirali avtomobil na okenčku pri uradniku, ste v resnici to naredili brez civilne družbe takrat, razprave. Takole se je sprejelo [[tlesk s prsti]] , tako da ne govoriti o tem, kako ste bili demokratični in kako ste šli na široko celo pot. Rezultat: ker je slabo, se danes to popravlja. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Matjaž Nemec, izvolite.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Moram reči, da kar z živahnostjo spremljam današnjo debato pa sem, moram reči čisto iskreno, tudi delno zadovoljen glede na razpravo, ki poteka. Moram ljudi na nek način potolažiti, da tovrstne razprave niso v Sloveniji nobena izjema, deležni so je bili že parlamenti širom po svetu. To je tipična ideološka tema, ki je vredna širše razprave, in zato je tudi prav, da se o njej pogovarjamo. Sicer sam sem prepričan, da tisti, ki živi in ki je živ, to debato spremlja že celotno življenje. Se pravi, mi nekako odraščamo, še posebej mi mlajša generacija, ni tematika istospolnosti nobena tabu tema. Nekateri sicer smo bolj tolerantni, nekateri manj in vsak od nas si lahko zbere dva koncepta: eden je, da miži in da pogleda stran, drugi pa, da se z realnostjo, ki je del našega vsakdana, sooči, pogovarja, mogoče jo celo razume. Se opravičujem. Ampak summa summarum današnja razprava bo v tekom zgodovine ostala še ena izmed mnogih, pomemben je pa epilog, pomembno je, kaj se bomo odločili in kako bomo kot družba šli naprej. Sam, bom rekel, sem na nek način to zatiskanje oči v preteklosti vselej videl kot nezrelost družbe. Nezrelost, ki ni pripravljena iti naprej, ki ni pripravljena na dialog, ki ni pripravljena se soočiti se s tem, da okrog nas živijo tudi nam neenaki ljudje. Vedno vselej sodimo po sebi in smo zelo kritični do drugih, pa ne glede na to, si ne vzamemo časa, da bi skušali to razumeti. Danes poteka razprava o istospolno usmerjenih. Ampak mislim, da ta razprava je za našo družbo, za našo slovensko družbo pomembnejša, širša, se ne dotika samo teh družb, ker kajti kasneje, mogoče v neki drugi razpravi, bomo govorili o drugih skupinah – govorim o Romih, govorim o izbrisanih, o priseljencih, govorim o beguncih, o predstavnikov drugih ver, drugih kultur, pa tudi o naši sami preteklosti. To so naše frustracije, o njih se moramo pogovarjati. Jaz to skupaj mečem vse v en koš, kajti to so rane naše družbe, čez katere ne moremo iti, ampak bomo morali iti čez, zato da se bomo lahko na nek način znali spogledati s prihodnostjo ne samo s preteklostjo. Sam si v prihodnosti predstavljam našo deželo, da bo vsaj toliko prijazna do mojih otrok, kot je bila do moje generacije in do generacij pred menoj. Želel bi si, da moji otroci živijo v državi, ki je tolerantna, ki je brez predsodkov, ki je progresivna, ki je samozavestna, ki je družba enakih možnosti, ki je družba s socialnim čutom. Družba, v kateri je pomembno ne kje pa kdaj pa pri komu se rodiš, ampak da so v tej družbi ustvarjeni pogoji, da vsak lahko napreduje zaradi lastnih sposobnosti. To se mi zdi ključno. Ampak za to, da napredujemo, moramo spremeniti stanje duha in zato se mi zdi pomembno, da o tem razpravljamo, o tem smo razpravljali že na matičnem odboru, da ne bo pomote – matičen odbor je Odbor za delo, družine, socialne zadeve in invalide – in tam mislim, da je potekala zelo korektna, konstruktivna, vsebinsko zelo široka razprava o tem. In da ne pozabim, v letu 2012, ko smo Socialni demokrati vodili ta dialog, tudi razprave ni bilo dovolj, ampak to je normalno. Glejte, kot družba se razvijamo nenehno; to, da je današnje stanje duha drugačno in da je toleranca do istospolnih večja, je povsem odraz neke družbe, ki želi napredka. Mi kot Slovenci moramo iz tega krča nenapredovanja in mogoče nam bo tokrat le uspelo in mislim, da to sporočilo ne bo namenjeno samo istospolnim in borcem istospolnih, ampak družbi kot celoti. Tudi v Sloveniji lahko napredujemo in si damo ob bok, niti ne pred, ampak ob bok tistim državam, ki so to že naredile pred nami. In teh je veliko, tudi okrog nas so. Tako to niti ni tako daleč. Veste, bolje je razumeti družbene dogodke, kot si zapirati oči in obračati glavo. Bom pa izkoristil, ker bi si rad pustil še nekaj časa za kasneje, samo eno misel vsem tistim skeptikom in vsem podpornikom: "Nisem resnično svoboden, če kratim svobodo nekomu drugemu. Prav tako nisem svoboden, kadar sem prikrajšan za lastno svobodo." Nelson Mandela. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima, gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoča. Saj ste še predsedujoča, niste oseba, da ne bom kaj narobe rekla. Resno sprašujem, ker ne želim kogarkoli žaliti. Poglejte, danes smo res veliko govorili o tako imenovanih pravicah istospolnih, češ da so te kršene in strinjam se z enim od predhodnikov s strani Desusa, ki je povedal, da verjetno zakon, ki je bil sprejet na predlog Slovenske demokratske stranke, vsega v popolnost ne ureja. Tudi zato je takrat Slovenska demokratska stranka predlagala spremembe, da se uredi področje dedovanja, da se ne nazadnje uredi tudi področje takrat, ko eden od partnerjev ostane vdovec. Ampak, naj vas spomnim na nekaj. Ko je bila razprava o tej temi, se pravi vdovskih pokojninah, so to zagovarjali tisti, ki jim danes očitate, da so nestrpni do istospolnih, namreč oni so na to razpravo prišli, tisti, ki pa se jih je to tikalo in bi dejansko dobili tako imenovano socialno korist, pa jih ta razprava ni zanimala, ni se jim zdela potrebna, takrat jih ni bilo. Torej, če je dejansko cilj predlagatelja, da uredi to področje – zakaj ne spremenite tega? Zakaj posegate v zakon, in bom citirala, ker ste govorili, mislim, da je nekdo citiral celo slovenski pravopis in da danes ni tema Toporišičeva slovnica [[…]]Seveda ni, ampak poglejte, v zakonu jasno piše, črtajo se besede "moški in ženska" uvajajo se "skupnost dveh oseb". Oprostite, ampak osebno ne morem pristati na razpravo, da sem nazadnjaška zato, ker želim, da v zakonu ostanem ženska in da nisem le oseba. Sem ženska. In predvidevam, da tudi tisti, ki je moški si nekako želi, da v zakonu ostaja moški. Danes smo veliko govorili o demokratičnih pogledih, o kršenju pravic in to s strani stranke, ki svojo ideologijo črpa v sistemu, ki ni bil ne eno ne drugo. Še več, preganjal je istospolne, zapiral jih je, pa tudi še kaj drugega. To je resnica. In danes očitati nam, da nekaj nasprotujemo, je dejansko nekorektno. Kot smo že povedali, naj se uredijo problemi, ki bodo na nek način pomenili večje pravice v nekih pogledih izenačitev. Vendar pa, veste, zakonska zveza med možem in ženo in na drugi strani zakonska ali pa kakršna koli zveza istospolnih enostavno nista enaki. Ampak, to ni diskrimantorno, to je samo dejstvo, nista enaki, ne moreta biti enaki, ker to nista; in tega ne more spremeniti noben zakon. Slišala sem tudi prej s strani kolegice SMC, ki je govorila o čudežih in napredku medicine; res je, medicina je marsikaj naredila in lahko pozdravljamo, pomaga marsikomu, da se rodi otrok, vendar ostaja čudež narave, kajti izhodišče je enako. Za ta čudež narave sta potrebna moški in ženska. Drugače ne gre. V osnovi ne gre. Ko se sklicujete na tako imenovano medicino in kaj vse prinaša [[…]]Veste, prinaša veliko, ampak žal lahko tudi odnaša. Tudi ta se lahko izkorišča za potrebe posameznikov. Verjetno poznate primere, ko govorijo o tem, da si nekateri že izbirajo, kakšne otroke želijo: barva las, barva oči, IQ in tak naprej. Dobesedno gre že za naročanje otrok. Ja, govorim o tem, mogoče se komu zdi, da ni to vezano na omenjeni zakon, pa je, kajti govorim o tem, da sklicevanje na to, kaj vse prinaša medicina in komu vse danes omogoča rojstvo, da je ta dimenzija zelo široka in je včasih ta led zelo tanek. Ta balon, ki ga imam na roki, seveda ni slučaj. Mislim, da je kolegica Violeta Tomić prej omenjala, kaj gor piše. Ne piše tisto, kar ste rekli, piše pa Za otroke gre. Ja, v končni fazi, glede na to da ne spreminjate v zakonu tistega, kar naj bi najbolj bolelo istospolne, če potegnem črto, gre samo za otroke. Kajti če bi bilo res tisto drugo, potem bi spreminjali tisto, kar sem prej povedala. In tega ni. In zunaj nas pozdravlja res večtisočglava množica, ki nas opozarja na to, da zaščitimo tradicionalno družino moža in žene, da zaščitimo otroke, ampak nikjer ne govorijo o tem, da naj se kratijo pravice istospolnih. Nihče ne govori o tem. In to, kar očitate Slovenski demokratski stranki, enostavno ne samo da ni res, je laž. To dokazuje tudi preteklost, kjer smo se še kako na nek način zavzemali za te pravice. Naj bo morda v razmislek vsem tistim, ki dejansko oklevate, kako in kaj, tudi glede posvojitve starih staršev. Ja, v kateri zakon pa naj to gre?! Ja, kateri zakon pa naj ureja posvojitev, če ne bomo tega zapisali tudi v zakon o zakonskih razmerjih? Sporočila danes zunaj zbranih so različna, ampak nobeno od njih ni nestrpno, kot želite nekateri govoriti, da nekako zavzemamo pol nestrpnih. Prav strpno je zunaj, nobene granitne kocke, pa mnogo balonov, pa mnogo pozitivnih sporočil za dobro družbe, države Slovenije in nas vseh. Hvala.
Hvala. Nisem vam odgovorila na vprašanje, ker menim, da ni skladno s poslovnikom, da oseba, ki predseduje, odgovarja na vprašanja razpravljavcev. Zdaj ima besedo gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo. Tudi jaz se zadnjič oglašam. Pred 14 dnevi sem se udeležil okrogle mize, na kateri so bili nizozemski, britanski in francoski ambasadorji, ki so predstavljali izkušnje iz tamkajšnjih držav glede legalizacije homoseksualnih porok oziroma izenačitve pravic teh parov. In na koncu je en od udeležencev vprašal: "Zdaj ko ste to naredili, ali je pri vas v teh državah vse v redu, so razpadle, so družinske vrednote izginile, karkoli?" In seveda je v dvorani po hipu tišine sledil glasen smeh, predvsem s strani tistih, na katere je bilo to vprašanje naslovljeno. Seveda, nič se ni spremenilo, svet se ni podrl, vse je bilo še naprej tako, kot je bilo, moški so bili še vedno moški, ženske še vedno ženske, družina ni razpadla, država ni razpadla, samo nabor pravic se je razširil na manjšino, ki je bila prej dolga leta zatirana, zdaj pa je pač dobila nekaj pravic, ki so bile prej drugim na voljo, njim pa ne. In to je edina razlika, in to je vse kar moramo o tem zakonu razumeti. Ne gre za nikakršno, kot pravite, da bo šlo za promocijo homoseksualnosti v šolah. Če ste brali današnji Dnevnik, je bil Marjan Šimenc, docent za sociologijo vzgoje, zelo jasen. O učnih načrtih odloča strokovni svet, zakonodajalec pa tukaj nima nobene vloge. Naloga šole je objektivnost, kritičnost in pluralnost, ne pa posredovanje določenega svetovnega nazora. In tako bo tudi še ostalo. V tem zakonu ne spreminjamo nič takšnega, kar bi posegalo v to pristojnost. In drugič. Trdite, da vas zanima, kako bodo živeli ti otroci. Ker mi zmanjkuje časa, bi samo še enkrat ponovil, da točno tako, kot boste vi s svojim zgledom, se pravi tisti nasprotniki, pač otrokom pokazali. Če boste pač prikazovali homoseksualnost kot nekaj nenormalnega, nenaravnega, bodo tudi otroci tako to razumeli. Če boste pač prikazovali otroke, ki bodo mogoče prihajali iz takih družin kot normalne otroke, njihove vrstnike, kot ljudi, ki jih je treba sprejeti kot enake, jih bodo otroci sprejeli kot enake. In če še enkrat postavim za zgled konservativnega politika, ki sem ga danes že enkrat, Davida Camerona, če boste tudi konservativci, sedaj smo tukaj liberalci in levičarji tisti oziroma liberalci in socialisti tisti, ki smo naredili ta korak k odprtosti in pluralnosti, če boste tudi konservativci rekli tako, kot je rekel David Cameron, da se zavzemate za enakost istospolno usmerjenih ne kljub temu, ker ste konservativci, ampak prav zaradi tega, ker ste konservativci, potem bo naš jutri boljši za vse skupaj. Če se slučajno poruši kozmični red, da razpade država, se pojavi neka črna luknja, ki nas bo vse posrkala, potem pa ne Združena levica, ampak jaz osebno prevzemam vso odgovornost za to. Hvala.
Hvala. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Gospod Primož Hainz, replika.
Hvala lepa. Jaz sem prej roko dvignil, pa me niste videli. Bojim se, da sem lahko prizadet, sedaj malo zlorabljam. Gospo Anjo Bah bi rad vprašal, ali je hotela reči s temi demonstracijami zunaj, ki so res kulturne, mirne, da je to spontano. Hvala lepa.
Hvala. Ocenjujem, da to ni bila replika. Sedaj dajem možnost še za razpravo. Želi še kdo razpravljati? Prosim, če se prijavite. Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ker imam samo 10 sekund, mogoče bom imel potem še nekaj. Rad bi rekel, da to danes ta ideološka debata potrjuje Freudovo tezo o nelagodju [[…]] [[znak za konec razprave]]
Hvala. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Prej je bilo s strani enega od razpravljavcev, mislim da s strani predstavnika SD gospoda Nemca, rečeno, če se ne motim, pa me popravite, da gre o ideološki temi. Jaz se s tem ne strinjam in to zavračam. Ko govorimo o otrocih, o pravicah otrok, pustite, prosim, ideologijo. Bila sem tudi izzvana glede zunaj zbrane množice. Mislim, da oba dobro veva, da jo je organizirala civilna iniciativa. To so tudi jasno povedali. So pa v njihovih srcih gotovo prišli spontano. Gotovo spontano. In ne glede na to, kakorkoli hočete povedati, lahko tudi ignorirate ljudi, lahko jih zaničujete, da so se zbrali, to je vaša stvar, to je vaš pogled. Morda boste celo govorili, da so plačanci, kar je bilo že včasih slišano pri posameznih [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Razpravljam, spoštovani! Tudi jaz vam nisem skakala v besedo. Lahko boste govorili, da so plačanci. Ampak ti ljudje zunaj sporočajo samo nekaj: da želijo, da v zakonu ostaneta besedi mož in žena. To je vse. In da ne želijo biti oseba 1 in oseba 2. Prej je bilo v razpravi veliko govora o tem, kako zelo boleča je beseda "registracija", da ne gre za avtomobile. Spremenite ime. A to, da pa mene danes postavljate in tudi tiste, ki so se zbrali, pa verjetno jih je še mnogo več, da bomo postali samo oseba 1 in oseba 2, pa ni problem, pa ni boleče? Tudi to je boleče. Jaz nikoli o istospolnih ne govorim oseba 1 in oseba 2. Zame sta istospolni par. In pustimo tiste demagoške ali pa bolj pragmatične izjave o tem, kako prijateljujemo. Poglejte, vsi imamo prijatelje med istospolnimi osebami, ampak to v ničemer ne spremeni tega dejstva, da danes iz zakona jemljete spol. Jaz upam, če sem malo ironična, da se ne bo oglasil nekdo, ki bo rekel, da se počuti diskriminatorno po novem zakonu, kajti oseba je tista oseba in je ženskega spola in bo tista moška oseba začutila, da se tukaj notri ne najde. Ja, tudi tako deleč lahko gremo. Ampak naj zaključim še enkrat z izvornim sporočilom teh, ki so se zbrali zunaj. Za otroke gre in v ničemer ne želimo kratiti pravic istospolnih. Že danes jih imajo, poslušali smo s strani ministrstva, poslušali smo tudi s strani drugih, nekateri imajo celo otroke, drugi živijo na drug način, po svoje. Edino, kar je bil problem, je bilo dedovanje, bil je problem, ko je šlo za ovdovelost enega od partnerjev. Nič drugega. Razen, če je tukaj zadaj tisto, česar se pa jaz najbolj bojim – da bo nekdo imel večjo pravico do otrok, ne glede na to, da bo po krvi njihov družinski član, ne bo imel, nekdo drug pa jo bo dobil prej ,in to samo zato, ker bodo sledili pritiski. In ko boste govorili še enkrat o tem, na kakšen način boste sedaj pošiljali otroke v posvojitev, se bojim, da nas kmalu čaka naslednji korak. Kvote. Kajti hitro se bodo počutili istospolni diskriminirani, če bo nekdo ocenil, da ni primeren za vzgojo otrok. Bo pač povedal, da je diskriminiran, se bo na to pritožil, pa potem meljite, tako kot želite mleti. Vendar vi lahko spremeniti še tisoč zakonov, ampak narava je narava. In jaz ostajam ženska in moj kolega Žan ostaja moški. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima predstavnica Vlade, državna sekretarka gospa Martina Vuk.
Hvala lepa. Tudi jaz sem ženska, pa nisem žena, in moj partner je moški, pa ni mož. Tako da poimenovanj v ničemer ne spreminjamo. Kot sem že prej rekla, uporablja se, da so ljudje poročeni ali pa niso poročeni, pa zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih v ničemer nikjer niti z eno besedo ne govori o poroki, ampak govori o zakonski zvezi. To, da bi se bali, da smo razvrednotili moške in ženske ali pa da jih bomo, če bo sprejet ta zakon, mislim, da je zelo neutemeljeno. Tudi beseda človek je moškega spola, tako kot je beseda oseba ženskega spola, pa ustava govori tako o človeku kot o osebi. Kje je torej težava? Pa misli s tem tako moške kot ženske, pa nismo delali s tem nikakršnih težav do sedaj. Ustava kot vrhovni akt te države. Tako kot ta ista ustava določa, da so človekove pravice tisti temelj, na katerem ta država deluje. Temelj, ki smo si ga zapisali v ustavo za delovanje države, vprašanje pa je, ali smo si ta temelj in te človekove pravice tudi posvojili, smo jih kot družba tudi sprejeli in ravnamo v skladu z njimi. In vsak tak korak naprej v razvoju družbe je korak naproti temu temelju – človekovim pravicam. In tukaj ne gre ne za ideologijo, ne za, kako se že reče, izgubila sem besedo, ampak gre preprosto za to, da naša družba, naša skupnost deluje na ta način, da vzamemo človekove pravice kot izhodišče. In moja človekova pravica se konča natanko tam, kjer se začne človekova pravica drugega, druge osebe ali drugega človeka. Točno tam se konča. In če bi vsi v tej družbi ravnali v skladu s tem, potem marsikaterega zakona ne bi potrebovali, ker potem bi to bilo naravno pravo. Ampak naravno pravo pri nas v marsičem ne deluje. V naravi nekdaj tudi ni bilo elektrike, pa danes ne govorimo o tem, da se moramo vrniti nazaj v iste čase, ker je šel čas naprej, ker se družba razvija. Družba je pa umetna tvorba, družba smo ljudje. In ko bo ta družba nehala govoriti o strpnosti, ki že sama beseda govori, da nekaj trpimo in v resnici živimo drug mimo drugega, ampak bo začela govoriti o sprejemanju, o vključevanju, potem bomo res živeli drug z drugim kot ljudje. Pavček je rekel, "biti človek ljudem". To je pravzaprav to, kar bi moral biti cilj vsake družbe. In ko bomo vsi skupaj človek vsem ljudem, takrat bomo lahko delovali kot skupnost. S tem zakonom ne bomo dosegli te vrhovne instance, da bomo vsi kar na enkrat začeli v celoti sprejemati, spoštovati in ravnati v skladu s človekovimi pravicami. Pa vendar so istospolno usmerjeni del naše družbe, tako kot vsi ostali, in njihova partnerstva, to je ugotovilo tudi Ustavno sodišče, temeljijo na popolnoma enakih temeljih kot partnerstva raznospolnih oseb. Popolnoma na enakih temeljih. Zakaj jim torej ne bi priznali tudi enakega instituta, ki ga lahko sklenejo? In to je to, kar prinaša ta zakon. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovana državna sekretarka! Neverjetni ste! Skoraj vsaka druga vaša beseda je bila človekove pravice. Človekove pravice. Kaj pa človekove pravice dedkov in babic, spoštovana? Te pa boste pohodili oziroma ste jih vedno do sedaj pohodili. In tudi sedaj to ni urejeno. Tudi takrat, ko ste vi predlagali zakon, ni bilo urejeno. Če govorimo o človekovih pravicah, bodimo pravični do vseh, do vseh v družbi. Kot rečeno, smo povedali, če je zakon, in to smo tudi takrat s spremembo želeli urediti, pomanjkljiv, ga popravimo v tistih delih, ki bo seveda sledil tudi odločbi Ustavnega sodišča in ne bo nobenega dvoma, da bi se kdorkoli počutil manjvrednega ali, kot vi rečete, da bi mu bila kršena človekova pravica. Vendar pa ob vseh človekovih pravicah bodimo vendarle pozorno do otrokovih pravic. In danes ste vsi neverjetno slikoviti v izvajanju. Ne vem, kaj smo poslušali, Prešerna, Pavčka, mislim da tuje predsednike vlad in vse ostalo. Dovolite, da tudi sama zaključim potem v tem duhu. Torej po novem bomo spremenili legendarni film Cvetje v jeseni, ko Meta reče mož in žena. Mož in žena. Od sedaj naprej bomo verjetno ta del spremenili in rekli, oseba ena, oseba dva. Hvala lepa.
Hvala. Predlagatelj je želel besedo? Ne. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Matjaž Nemec.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert, se opravičujem, ker vas motim, ni moja navada, da bi odgovarjal sicer, ampak tokrat pa moram. Vi ste dejali, da danes to ni vprašanje oziroma je ideološko vprašanje, jaz moram tukaj absolutno odgovoriti, to je ideološko vprašanje prvega reda, ker so različni svetovni nazori glede tega oziroma poznamo različne nazorne poglede. Bom hitro končal, glede tega sem vam hotel samo odgovoriti, zunaj so resnično ljudje, šel sem med njih, moram poudariti, da so resnično kulturni, dejali pa so, da so prišli z avtobusi, ker je bilo o tem govora. Kot pa rečemo mi v Gorici, ker vedno govorite o tem, katera vlada je kaj naredila ali pa ne, dobra roba se hvali po sebi. Tako rečemo pri nas. Ne si dovoliti, da sami sebe hvalite, ampak ko bodo istospolno usmerjeni rekli, vi ste se pa za nas potrudili, takrat bomo resnično zavihke naredili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Anja Bah Žibert ima repliko, izvolite.
Spoštovani kolega Nemec, me veseli, da takole zaključujeva. Veste, nobeni protesti niso spontani. Ne mečite glave v pesek, če to sploh verjamete. Veste, tisti spontani shodi so imeli elektriko, veste. Pa elektriko moraš dobiti. So imeli oder, veste, pa oder moraš postaviti. Pa so imeli nastopajoče, ki jih mora nekdo povabiti. Noben shod ni spontan, tako kot vi želite sedaj obrniti. In ta shod zunaj, sem povedala v razpravi, je organizirala civilna družba. To je povedala tudi javno, tam kjer je bila tudi povabljena. In, ne vem, verjetno niso vsi iz Ljubljane, spoštovani, tudi vi niste. Vi prihajate mogoče z beemvejem ali z audijem, nekateri pa pridejo z avtobusi. Pa vendar, ja, jim ne boste sedaj še tega očitali!? Hvala lepa.
Hvala lepa. Porabljen je ves čas. Replike na repliko ni, tako da ima sedaj besedo predlagatelj dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Za zaključek bi na nek način rad zaokrožil to razpravo in osvetlil nekaj protiargumentov, ki so bili večkrat danes ponovljeni. Šest sem jih napisal v nekaj sklopov. Prvi je očitek o postopku, ki je po svoje tudi povezan z vprašanjem tega, kako se sklicujemo na Ustavno sodišče. Slišali smo, da so osupli nad načinom in vsebino, s katerim smo se lotili, na pomanjkanje širše razprave, na izključevanje javnosti in da pravzaprav, to je bil potem nek zaključek, Ustavno sodišče nikoli ni razveljavilo ZRIPS. Pojdimo od začetka. Zakaj skrajšani postopek? To sem enkrat danes že povedal. To vprašanje je povezano tudi s tem očitkom o pomanjkanju javne razprave, o pomanjkanju širše razprave in tako naprej. Mislim, da dvajset let v samostojni Sloveniji javne razprave o tem je dovolj, zato je skrajšani postopek upravičen. Še več. Je več kot upravičen, je pravzaprav nujen, ta zakon bi morali sprejemati davno nazaj ali pa, kot smo tudi to že danes slišali, vsaj sprejeti družinski zakonik. Oziroma saj družinski zakonik je bil sprejet v svojih polnih formulacijah. Ustavno sodišče res da ni razveljavilo ZRIPS, je samo problematiziralo določene točke, mislim pa, da to ni razlog za to, da ne bi sprejemali določenih zakonodajnih sprememb – ne nazadnje smo izvoljeni za to, ne nazadnje smo zato tukaj – ki odpravljajo diskriminacijo. In ZRIPS, oprostite, je zakon, ki je po svojem bistvu diskriminatoren, ker je zakon, ki pravi, podelimo določene pravice nekaterim, ampak ostalim jih raje ta trenutek še ne dajmo, dajmo še malo počakati. In to poslušamo danes znova in znova, dajmo še malo počakati. V redu, nihče v tej dvorani ni proti porokam istospolnih, ampak dajmo jih drugače poimenovati. Otroci – joj, to pa ne. Mislim, da ko govorimo o človekovih pravicah, ne moremo na noben način izključevati te pravice, ne glede na to, kakšne so. Zakaj je ZRIPS pravzaprav problematičen bom povedal malo kasneje, toliko o postopku in o odločbi Ustavnega sodišča. Če bi čakali na to, da bi se vložilo toliko in toliko pobud v ustavno presojo, potem ne bi reševali perečih problemov, ki so ustavne narave, nikoli. Drugi sklop očitkov, ki je potem nekoliko zamrl, je pa to eden od glavnih očitkov civilne iniciative, kot se ji pravi, je referendum. Prvi je ta, da je pravzaprav družinski zakonik padel na referendumu in da danes na nek način skušamo podobne stvari ponovno uveljavljati v nasprotju z voljo ljudstva. Na tistem referendumu ni bila izražena volja ljudstva, če to jemljemo široko v neki totaliteti, ampak zgolj volja 15 % volilnih upravičencev. Nihče ne omalažuje njihovih glasov, ampak ne moremo se sklicevati na tisti rezultat kot na voljo vseh Slovenk in vseh Slovencev. Poleg tega danes, leta 2015 veljajo drugačne razmere, drugačne okoliščine. Ustava je bila spremenjena in med drugim v 90. členu določa, da ni možno več razpisovati referenduma glede zakonodaje, ki odpravlja neustavnost na področju človekovih pravic. Naša novela zakona o zakonski zvezi je točno to. Ne strašiti javnosti, referenduma v takšni situaciji ne more biti. Tretji očitek, zakaj novelirati obstoječi zakon, zakaj ne ostati pri ZRIPS-u oziroma zakaj ne podpreti predloga, ki ga je imelo ministrstvo na mizah se pravi zakon o partnerski skupnosti. ZRIPS je zakon, ki je v svojem bistvu, kot sem že omenil, diskriminatoren pravzaprav uvaja neko pozitivno diskriminacijo. Določene pravice ja, določene pravice ne. Kot tak je problematičen in tudi del manjšine, ki jo zadeva ta zakon, je zelo nasprotoval temu zakonu, in še vedno pravzaprav nekateri pravijo, boljše bi bilo, da ne bi imeli takega zakona, kot da ga imamo, ker nas pravno postavlja v neenakopraven položaj. Slišali smo tudi, da je ZRIPS pravzaprav že nek dosežek civilizacije in da smo s tem rešili vse težave, ki jih imajo istospolni pari v Sloveniji. Daleč od tega. ZRIPS je seveda določene pravice dal, kot je na primer pravica do preživnine, pravica do pridobivanja skupnega premoženja, pravica do stanovanjskega varstva, pravica do dedovanja in pravica do pridobivanja informacij o zdravstvenem stanju obolelega. Ni pa na primer omogočal pravice do zdravstvene zavarovanja po partnerju, pravice do odsotnosti z dela zaradi bolezni partnerja ali partnerke, pravice do nadomestila dohodka za nego družinskega člana, pravica do sklenitve najemne pogodbe po preživelem zakoncu, pravico, da se v kazenskem postopku ne priča v primeru, ko je partner v postopku, in še vrsto drugih stvari. Med drugim tudi na nek način postavlja istospolno partnersko skupnost v nek zelo neenak položaj s tem, ko raznospolnim parom omogoča, da svoje razmerje obeležijo v neki slovesnosti v zakonski zvezi ali pa vsaj imajo enake pravice v zunajzakonski zvezi, medtem ko istospolni se morajo iti na urad registrirat od ponedeljka do petka, v času uradnih ur, v neki zakotni sobici na upravnih enotah. Tudi ta simbolni moment je pomemben. Seveda je pomemben, daleč od tega. In mislim, da tukaj ne moremo imeti nikakršnega zadržka, da ne bi vse te vidike naslovili in dodelili istospolnim parom. Iz tega izhaja na nek način neustreznost zakona o partnerski skupnosti, ki je bil v javnem usklajevanju. Zakon o partnerski skupnosti je bistven korak naprej. Edini problem, ki ga ima, je, da nima lastne vsebine. Zakon o partnerski skupnosti se na 11 točkah referira na zakonu o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Se pravi, zakon o partnerski skupnosti dodeljuje pravice istospolnim parom, kot so določene v zakonu o zakonski zvezi – z omejitvijo pri posvojitvah in oploditvi z biomedicinsko pomočjo. V Združeni levici smo seveda kritični do tega, ker ne moremo tega "razen" postaviti. Pravice za vse enake, brez kompromisov. Četrta točka, najbolj pereča najbrž in najbolj obravnavana v tej javni razpravi, so posvojitve. Poslušali smo, da je treba paziti na dobrobit otrok, da zakon predlaga, da pravzaprav dve osebi istega posvojita otroka, da posvojitev otroka ni pravica in tako naprej. Seveda imamo v mislih dobrobit otroka in se zavedamo, da posvojitev otroka ni pravica. In tega seveda nikoli ni nihče izrekel. Vsaj ne s strani predlagatelja. Zavedamo se tudi, da zakon pravzaprav ne prinaša te pravice, kot jo tako radi imenujejo nasprotniki zakona, ampak prinaša enako možnost za kandidiranje za status posvojitelja. Se pravi, tu ne bo nobene neposredne direktne pravice do tega, da nekdo dobi otroka, to zdaj v zakonu o zakonski zvezi ni določeno, ampak govorimo vedno o enaki možnosti, da nekdo kandidira za status posvojitelja. Kaj je dobrobit otrok? Mislim, da smo v tej razpravi tudi pozabili na ta vidik. Dobrobit otrok je to, da otrok odrašča v družini, za katero se smatra, da je najbolj primerna za njegov razvoj. Jaz mislim, da je to osnovni zastavek, ki ga moramo imeti v mislih, in to je po svoje tudi določeno v pravicah, ki jih daje zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, in je stvar presoje strokovnih služb, centrov za socialno delo, v kakšno novo družino bodo posvojenca poslali. To pomeni, da ni tukaj nobena osebna okoliščina, spol, rasa, narodnost, karkoli, odvisna od tega, katera družina je primerna za posvojitev. Odloča se po nekih konkretnih kriterijih, ki jih moramo prepustiti stroki, ne pa nekim ad hoc spontanim razlagam tega, kaj je najboljše za otroke. Ena od glavnih dilem, ki se je postavlja, je ta, da na nek način sta napačno razumljena dva koncepta. Na eni strani imamo zakonsko zvezo, na drugi strani imamo družino. Kakšna je bistvena razlika? Zakonska zveza je pravzaprav civilna pogodba med dvema odraslima osebama. Ne dajati tej zvezi nobenih drugih nadnaravnih ali onstranskih pomenov. Gre za pogodbo, ki jasno ureja razmerja med dvema polnoletnima osebama. Družina po drugi strani je pa spet nekaj, kar je povezano z dolgim in pretresljivim razvojem družbe. Danes smo že slišali, družina nek monoliten pojem, ni nek fiksen pojem, ki je nastal z nastankom zemlje, ki ni nastal z velikim pokom, ampak je nekaj, kar se spreminja, razvija in tako naprej. Se pravi, tudi skrbi, da bi družina s sprejetjem zakona o zakonski zvezi razpadla, so popolnoma neutemeljene. Sklicevali so se nekateri tudi na 53. člen Ustave Republike Slovenije, ki seveda ščiti družino. Seveda ščiti družino, in še vedno jo bo. Tudi zakon, drugi odstavek 3. člena določa, da je pravzaprav namen zakonske zveze zasnovanje družine. Družina ostaja, družine nihče ne jemlje. Družina je tako, kot si jo definiramo. Že zdaj imamo družine brez otrok. Tako da definicija družine ne more biti na nek način ustaljena definicija, ki jo tako vsi radi imenujejo za naravno, ampak gre za nekaj gibljivega, nekaj, kar prehaja trdne meje. Družina je torej tista skupnost dveh oseb, kot jo določa zakon po novi definiciji, in mislim da mora to postati nekaj, kar je pravzaprav samoumevno. Glede izničenja spola smo tudi že govorili, sem tudi že omenil svoj vidik do tega. Zakon v svojem bistvu ne določa, kaj je mož, ne določa, kaj je žena. To sta samo dva samostalnika, ki sta uporabljena v trenutni dikciji zakona. Kaj je mož, kaj je žena, to je stvar SSKJ, pravopisa in, kot sem prej dejal, pristojnih institutov, ki se ukvarjajo s takšnimi težavami. Jaz sem poročen, lahko svoji ženi rečem žena in jo bom še vedno imenoval žena. Tega ne bo nič spremenilo, razen če se bodo odločili, da bodo spremenili definicijo v SSKJ ali pa se bodo odločili, da uporaba te besede ni več primerna. Ampak to ni stvar zakona o zakonski zvezi, to je stvar čisto nekih drugih debat. Na vprašanje, kako zakon o zakonski zvezi pravzaprav ogroža družino, slišali smo, da ustava varuje družino, bi jaz postavil nasprotnikom neko bolj kot ne retorično vprašanje – s čim naš predlog pravzaprav družino ogroža? Nikjer ni namreč ta določena, tako kot se rado prikazuje. Na koncu ostaja še tisto najbolj drugačno ali pa splošno vprašanje, to je vprašanje družbe. Tudi tukaj se pojavlja pomislek o dobrobiti otrok, da ti otroci ne bodo odraščali brez težav, da jih bodo ostali vrstniki, po domače rečeno, zafrkavali ali pa zaničevali. Da pravzaprav ostaja ta skrb, in tukaj se zdaj nasprotniki zakona postavljajo kot nek moralni branik, da razmislimo o tem, kako se bodo počutili ti otroci, kako se bodo lahko normalno vključili v družbo. Kaj pa je normalno? Še pred petsto leti je bilo normalno, da se je trdilo, da je zemlja ploščata. Nekaj časa je minilo, nekaj znanstvenih raziskav, nekaj zelo spontanih opazovanj ali pa zdravega razuma je pokazalo, da temu ni tako. Gre za neke premike, eni so večji eni so manjši. Seveda je to stvar vsake posamične presoje, ampak stvari se spreminjajo in mislim, da jih je treba kot takšne tudi razumeti. Drugo vprašanje je to, da že zdaj so otroci zaničevani, pa ne zaradi tega, ker živijo v istospolnih partnerskih skupnostih. Zaničevani so, ker njihovi starši niso dovolj premožni, da bi jim na primer kupili oblačila, ki nosijo določene blagovne znamke, ki so v temu trenutku popularne ali pa niso. Zaničevani so zato, ker na primer nimajo denarja za malico, ko je premor temu namenjen. Zaničevani so, in videli smo zelo hud in resen problem, ker prihajajo preprosto iz neke druge države, zato ker je nekdo Bosanec ali pa kaj drugega. Še več. Niso zaničevani, izvaja se fizično nasilje nad njimi. To so vse problemi, ki jih moramo pravilno nasloviti, so problemi ki obstajajo. In obstaja tudi problem otrok, ki živijo v istospolnih partnerskih skupnosti, ki imajo drugačne pravice, kot jih imajo ostali otroci. Že ves dan poslušamo in smo že večkrat slišali – ti otroci so in nič se ne bo spremenilo, tudi če zakon ne bo sprejet. Ti otroci še vedno bodo in jih bo tudi več verjetno nekoč. Lahko se gre v tujino, se posvoji otroka in tisti istospolni pari, ki imajo to željo, jo lahko uresničijo. Problem je v tem, da bodo imeli ti otroci bistveno manj pravic, kot jih imajo njihovi vrstniki. Pa ne zaradi tega, ker jih ne more posvojiti dedek ali babica ali pa zato, ker jih ne more posvojiti raznospolni par. Probleme imajo in bodo imeli zato, ker v slovenskem pravnem redu ni predvideno, da takšni otroci sploh obstajajo, in ni predvideno, da imajo iz tega izhajajoče pravice. Ko nasprotniki naše novele govorijo o tem, da moramo imeti na vidiku pravice otrok, njihovo dobrobit, naj sami sebe vprašajo in naj se postavijo v položaj teh otrok, ki že imajo dva starša istega spola, kako oni trenutno trpijo in so jim kratene določene pravice, osnovne človekove pravice. Seveda se družba vedno na nek način v določeni meri oziroma določen segment se odzove s strahom. Mislim, da smo temu tudi zdaj priča. Ljudje so se ustrašili, gre za neko spremembo, ki je pomembna, in to poudarjam, je pomembna, ker bo pokazala na to, da smo neka zrela, sodobna demokratična družba, družba, ki je pripravljena na 21. Stoletje, in to lahko naredimo samo tako, da podelimo pravice tistim, ki jih nimajo. Se pravi, nikomur nič ne jemljemo, možem, ženam, izvenzakonskim partnerjem, ampak samo dodajamo. Tistim, ki pa pravic nimajo, pa bi jih morali imeti po ustavi, jim jih dodeljujemo. In mislim da ne moremo biti arbitri, koliko, v kakšni meri jim jih podeljujemo. Pravice se podeljujejo v celoti. To je tudi pomen sprejetja zakona. Seveda sam po sebi zakon ne bo nikogar prisilil v to, da bo bolj strpen, nikogar ne bo prisilil v to, da postane bolj razumevajoč, da postane bolj senzibilen. Bo pa postopoma in počasi ustvarjal klimo vsaj pri tistih, ki so sedaj zagriženi nasprotniki takih ureditev oziroma takega stanja v družbi, da se počasi omehčajo. Kolega Möderndorfer je popoldan povedal, kako je danes nerazumljivo, kako smo lahko še sredi sedemdesetih imeli v zakonu določeno, da je istospolnost na nek način zločin. V Združenih državah Amerike so na primer šele v 60. letih vsaj načelno odpravili rasno diskriminacijo. V 40. letih so še vedno problematični vidiki tega, ampak je stvar bistveno boljša. In čez 40 let, upam, da bistveno prej, bo tudi istospolni par, ki bo poročen ali pa bo živel v zunajzakonski zvezi in bo užival vse pravice, kot jih uživa raznospolni par, nekaj popolnoma samoumevnega. In naš predlog in današnje glasovanje je zgolj to, in nič drugega kot to. S tem, ko redefiniramo zakonsko zvezo iz zveze med moškim in žensko v zvezo dveh oseb, delamo samo ta preprost, enostaven korak, ki pa pomeni pravzaprav velik skok, če nekoliko ponesrečeno citiram astronavta. Gre za velik premik v družbi, ki bo prinesel bistveno boljše delovanje te družbe. Zato po svoje na nek način želim izraziti upanje, da ne bo ta zakon prinesel samo neke odprave pravnih zavor, ki jih poznamo trenutno v Sloveniji, ampak bo prispeval k temu, da postane naša družba, slovenska družba na nek način zgled, ne samo zato, da se v bistvu vsi državljani Republike Slovenije začnejo miselno naravnati na to, da postanejo bolj strpni, ampak da kot ena od naprednih držav, 12. država v EU, skušamo vplivati tudi na ostale države članice, da naredijo ta isti korak. In tu imamo končno možnost, da se tudi kot ena od teh držav članic postavimo na nek način na vrh, kjer so tiste polnopravne članice, ki pravzaprav s svojimi praksami, tudi zakonodajnimi, kažejo na to, da so spremembe možne. Hvala.
Hvala. Besedo dajem še državni sekretarki Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti gospe Martini Vuk.
Hvala lepa. Za konec je prav, da pravzaprav pogledamo, kaj je vsebina te predlagane novele zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerij, da se spomnimo, kaj se v resnici spreminja. Spreminja se to, da če bo ta zakon uveljavljen, potem bosta zakonsko zvezo lahko poleg dveh oseb različnega spola sklenili tudi dve osebi istega spola. Enako velja tudi za zunajzakonsko skupnost. Torej za nesklenjeno skupnost bo veljalo, da se lahko šteje tako skupnost moškega in ženske kot skupnost dveh oseb istega spola. Potem pa zakon nadalje še ureja prehodno obdobje, kdaj se uveljavi in kaj se zgodi s tistimi registriranimi partnerskimi skupnostmi, ki danes že obstajajo in so registrirane po tako imenovanem ZRIPS, torej Zakonu o registraciji istospolne partnerske skupnosti, da lahko dve osebi, ki imata sklenjeno to registracijo, izjavita, da želita preoblikovanje v zakonsko zvezo ali da ne želita preoblikovanja, potem se pač to ne preoblikuje, da se lahko tudi odločita o morebitnih spremembah priimkov. To je vsebina te novele. V razpravi smo šli seveda bistveno dlje, ampak prav je, da se na zaključku v resnici umirjeno spomnimo, v čem je vsa ta stvar. Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti je določal točno to, kar pravi že samo ime zakona. Registriral. Dve osebi istega spola sta se registrirali na upravni enoti in potem ko sta to registracijo imeli sklenjeno, jim je pripadel omejen taksativno naštet obseg pravic, ki sta jih imeli. Dvakrat je bilo na Ustavnem sodišči odločeno, da ta obseg pravic ni zadosten. Verjetno, če bi bilo vloženih več pobud, bi bilo tudi večkrat odločeno, da ta obseg pravic ni zadosten. Ker je samo Ustavno sodišče v svoji razlagi svoje odločbe zapisalo, da v resnici pri istospolnem partnerstvu, torej zvezi dveh oseb istega spola, kot tudi pri zvezi dveh oseb različnega spola gre za enake temelje, na katerih obe zvezi temeljita, zato je prav, da se tudi enako uredita za naprej. Simbolnega pomena je enako poimenovanje, ampak pravzaprav pa tudi ne zgolj in samo simbolnega. Slišali ste danes že ministrico, tudi mnogi drugi ste govorili o celi zgodovini urejanja pravic istospolno usmerjenih, pravic istospolnih partnerstev, kako je potekalo to urejanje, kako dolga časovno je ta prehojena pot. Kar se tiče pa spremembe o razmišljanju, kar se tiče spremembe v obsegu priznanih pravic, pa pravzaprav ta pot ni tako zelo dolga. In po vseh možnih sklenjenih kompromisih, po zelo različnih oblikah predlaganih zakonov, po takih in drugačnih spremembah na koncu v razpravah pridemo vedno do enakih tem, enakih zaključkov, enakih pa bom rekla "argumentov", ker gre samo za zelo površna mnenja v resnici. Do enakih pridemo, zato ni problem v tem, kako dolgo se je še treba pogovarjati, kako dolgo je treba še iskati kompromise, ker, in zdaj bom spet uporabilo to besedno zvezo, ko gre za človekove pravice, pa vendarle ne more biti kompromisarstvo v nedogled. Ne more biti, ker ni prav. In ko gre za pravice manjšin, je večinska družba tista, ki odloča o teh manjšinah. In ta večinska družba, vsaj kar se tiče vas, poslank in poslancev, jaz močno upam, in kot kaže, bo tako, bo danes odločila, da so istospolna partnerstva izenačena z raznospolnimi partnerstvi v vseh oblikah. To bo danes odločeno. In to v resnici ni tako zelo velik potres za to našo državo, za to našo družbo in za ta naš svet. Kot prvo zato, ker imamo primere držav, kjer je bilo to že narejeno. V nekaterih že leta nazaj, v nekaterih pred kratkim. Pa se niso zgodili ne potresi, ne pretresi. Tudi po nekaj letih niso šli spreminjat teh zakonov, ker bi ugotovili, uu, naša družba še ni zrela za teke spremembe. Niso. Tudi s spremembami vlad se to ni zgodilo. Veste, v resnici pravo vedno ureja neka družbena razmerja, ki že obstajajo. Ureja jih, kar pomeni, da postavlja pravile igre, po katerih se je treba obnašati v teh družbenih razmerjih. In pravila igre postanejo jasna. In zdaj bodo pravila igre jasna tudi za istospolne pare. Ali je to res tako preveč? Ali je to res tako zelo strašljivo? Ker istospolni pari živijo danes med nami. Nekateri so registrirani, drugi niso. Tisti, ki niso registrirani, lahko živijo leta in desetletja skupaj, popolnoma enako kot tisti partnerji različnega spola. Pa ti istega spola nimajo popolnoma nobenih medsebojnih pravic, eden za drugega, nikakršnih pravic nimajo danes priznanih. Tisti, ki so registrirani, imajo omejen taksativno naštet obseg pravic plus s tistimi, ki so jim pripadle z odločbami Ustavnega sodišča. To je to, kar je danes. Ali je res tako strašljivo, da bi se pa zdaj ta razmerja izenačila in pravice izenačile? In če gremo naprej, ni odveč ponoviti, ni odveč ponoviti, ker sem jaz prepričana, da ljudje ne vedo, ne vedo, da družine, kjer sta dva starša istega spola in otrok zraven, že živijo med nami. Istospolne družine že živijo med nami in se ni nič zgodilo v tej naši državi s tem, da bi razpadli mi kot družba, država, naše vrednote, da bi se porušile, da bi se spremenil šolski sistem, da bi se podrlo nebo na nas. Nič se ni zgodilo! Ampak tem družinam pa ni enako, kot je tistim družinam, kjer sta partnerja različnega spola ali kjer so enostarševske družine. Vseeno se je treba spomniti. Ne tako daleč nazaj, nekaj desetletij nazaj so bile enostarševske družine tiste, za katere se je govorilo, da niso naravne, da so spočete v grehu, da je treba izločiti tiste ženske, ki so rodile takega otroka, ti otroci, da so pankrti. Ni tako zelo dolgo nazaj. Generacija mojih staršev se tega zelo dobro spomni. Mnogi med vami se tega zelo dobro spomnite, ker ste živeli v tistih časih. Ampak družba je šla naprej. Danes se nam to ne zdi nič čudnega. Danes se nam to ne zdi nenaravno. Danes se vsi, ampak res vsi, vsaj upam, strinjamo s tem, da je take družine treba še posebej zaščititi, ker so bolj ranljive, ker so po navadi v slabšem tudi materialnem položaju, ker je samo en starš, itn., skratka še posebej skrbimo za te družine. Zato je sedaj verjetno res že končno napočil ta čas, da še druge oblike družin sprejmemo medse. Tudi druge oblike družin. Mimogrede, na srednji šoli, pa na fakulteti, to se zelo dobro spomnim, smo se mi tudi učili o različnih oblikah družin, o nuklearni, o razširjeni, o enostarševski in o istospolni. To ni revolucija, ampak je stopicanje korak za korakom za tem, da se uredijo tista razmerja v naši skupnosti, ki že obstajajo. Ko govorimo o tem velikem strahu, v resnici pa pridemo do tega, pa bom sedaj spet uporabila en citat, ker nisem jaz najbolj pametna na tem svetu, Einstein je rekel: "Kako žalostni so časi, ko je lažje razbiti atom kot predsodek." In velikokrat gre za to. Za predsodke.
Hvala. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo pa dajem še 7. člen in amandma Poslanske skupine NSi. Želi še kdo o tem razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 19.45.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora! Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Prehajamo na nadaljevanje 32. točke dnevnega reda, to so Mandatno volilne-zadeve. Prehajamo na obravnavo Določitve kandidata, ki je v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanca, ki mu je prenehal mandat. Ker je gospodu Srečku Blažiču z včerajšnjim dnem prenehal mandat poslanca, je Državna volilna komisija zboru posredovala ugotovitev, da mandat poslanca preide na mag. Bojana Kranjca. Ugotovitev Državne volilne komisije je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala. Poročilo ste prejeli in je objavljeno na e-klopi. Želi poročevalec komisije besedo? Ne. Želi besedo komisija? Ne. Hvala. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Tudi ne. Želi kdorkoli besedo? Ne. V redu. V tem primeru zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Na podlagi 7. člena Zakona o poslancih, 17. člena Zakona o volitvah v Državni zbor in 112. člena Poslovnika Državnega zbora glasujemo o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se poslanski mandat mag. Bojanu Kranjcu, rojenemu 25. avgusta 1971, stanujočemu Ulica borcev 45, Maribor. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti pa ni bil noben. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Poslanskega kolega mag. Bojana Kranjca vabim, da se nam pridruži in zasede svoje poslansko mesto. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, članov in namestnika članov Preiskovalne komisije za ugotavljanje politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri investiciji v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija, ki je Državnemu zboru pisno poročala. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Zanjo gospod Danijel Krivec. Ne. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Spoštovani! Zaključno geslo oziroma slogan pripravljavcev nekaterih reklamnih brošur ob nastajanju Termoelektrarne Šoštanj, blok 6, pove vse: Za energične meje ne obstajajo. Kaj Vlada, kaj Državni zbor, kaj davkoplačevalci, kaj lastniki, kaj država, kaj nam pa morejo, saj za energične ni meja. Z nekaj besedami zgoščeno opisano vodilo načela ugrabiteljev države, pa naj bo to v energetiki, zdravstvu, gradbeništvu, slabi banki ali med prodajalci državne srebrnine. Za energične ni meja. Zato je parlamentarna preiskava ugotavljanja politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij pri investiciji v blok 6 Termoelektrarne Šoštanj namenjena tudi in predvsem ugotavljanju načela delovanja ugrabiteljev države, ki zasebne interese uveljavljajo pod plaščem javnih interesov, in to ne samo na področju energetike. Najpomembnejše pri vsej stvari je čim bolj enoznačna opredelitev politinega dogajanja, ki je v svetu poznano pod pojmom "capture state" oziroma "ugrabljena država". To je po enciklopedičnem opisu zvrst politične korupcije, za katero je značilen opredeljujoč vpliv zasebnih interesov, ki odločilno vplivajo na državne postopke sprejemanja odločitev po kriterijih po prikritih in nelegalnih povezavah. Zakaj sodimo, da je parlamentarna preiskava javnega pomena oziroma v javnem interesu in da ga mora izvesti Državni zbor? Zelo na kratko. Investicija v blok 6 poleg bančne luknje predstavlja največjo grožnjo za stabilnost finančnega sistema. Od začetkov v letu 2003 se pojavljajo jasni indici, da projekt nastaja in je voden v sumljivih okoliščinah. Dejstvo je, da je bil prvotno projekt ocenjen na skupno vrednost 602 milijona evrov, do leta 2013 pa je njegova vrednost narastla na vrtoglavih milijardo 428 milijonov evrov. Drugič. Na nepravilnosti, ki so se ob izvedbi projekta dogajale, so opozarjale tako Komisija za preprečevanje korupcije, strokovna javnost, zainteresirana javnost ter različne civilne iniciative, vendar vseskozi neuspešno. Prvim kriminalističnim in sodnim preiskavam smo bili namreč priča šele pred kratkim. Na nepravilnosti so v preteklosti večkrat opozarjali tudi ugledni javni funkcionarji. Prav tako so se pojavljale pobude, da je treba izvedbo projekta izgradnje bloka 6 temeljito preiskati, vendar pa projekt do zdaj ni bil nikoli raziskan, vsaj ne s strani političnega vmešavanja. Poleg tega je treba navesti, da navedene kriminalistične preiskave ne morejo in ne bodo odkrile politične odgovornosti za ogromno škodo, ki je bila z neprestanim višanjem končne cene projekta povzročena državi. V letu 2012 je bil v Državni zbor vložen Predlog zakona o poroštvu za blok TEŠ 6, pod pogojem znižane investicijske cene projekta ter z omejitvijo cene lignita. Alstom pa je začel zaradi zamud pri poroštvu groziti z ustavitvijo del na projektu. V juniju je nato Državni zbor sprejel navedeni zakon o poroštvu države za posojilo v višini 440 milijonov evrov, med pogoji za sklenitev poroštva pa sta bila tudi pogoja, da se projekt ne sme podražiti z obstoječih milijarde 303 milijone ter da cena lignita ne sme preseči 2,25 evra na gigajoule. Kmalu za tem se je povečala cena na sedanjih, kot smo rekli, milijardo 400 in še nekaj milijonov, cena lignita se je povečala, postavile so se zahteve za dodatne kotle za predgrevanje. Spremenili so se pogoji kurjenja le domačega lignita v mešanico 10 % uvoženega lignita, postavljena je zahteva za dodatne železniške tire. In to vse očitno še ni končano. Ljudje iz okolice termoelektrarne sporočajo, da skoraj vsak vikend TEŠ 6 stoji in da so tudi problemi z rudnikom, ki so nastali prav zaradi servisiranja TEŠ 6. Zato sem prepričan, da bomo vsi glasovali za preiskovalno komisijo. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Obenem ugotavljam, da ni razprave poslancev, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o sestavi, imenovanju predsednika, članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovali 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvi namestnika člana Državne volilne komisije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se dolžnosti namestnika člana v Državni volilni komisiji razreši gospod Igor Bordon. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovali 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 9. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerji po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 5. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati, ima gospa Iva Dimic.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Nove Slovenije smo vložili amandma k 5. členu in s tem želimo tudi, da se ne črta člen, da preneha veljati Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Ampak vas še enkrat pozivamo, da v bistvu podprete naš amandma in s tem tudi da glasujete proti zakonu, ker dejansko, tukaj imam odločbo Ustavnega sodišča in tudi kaj je odločilo. Jaz sem prepričana, da ste jo prebrali, kaj je odločilo, ko govorite, da obstajajo neenakosti. V 3. točki piše, "do odprave ugotovljenega neskladja za dedovanje med partnerjema registrirane istospolne partnerske skupnosti veljajo enaka pravila, kot veljajo za dedovanje med zakoncema po zakonu o dedovanju". Skratka, trenutno velja, dokler se ne popravi. In še enkrat povem, da govori, da je treba popraviti člene, ki so bili neustavni. Ampak za vse istospolne, ki so v skupnosti, obstaja zakon, in ravno ta odločba jim daje enaka pravila, kot veljajo za dedovanje med zakoncema. Zato pričakujem, da boste naš amandma seveda podprli. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. V Združeni levici tega amandmaja ne bomo podprli. Predvsem zaradi tega, ker po svoje ta amandma opravičuje zakon o registrirani istospolni partnerski skupnosti, ki je po svoje tudi še eden od diskriminatornih zakonov in pravzaprav omejuje pravice, ne pa jih podeljuje. Istočasno kar se tiče amandmaja, v dveh odločbah in v eni sodbi je Ustavno sodišče na nek način definiralo sličnost med istospolno in raznospolno partnersko skupnostjo, za katero pravi, da gre v obeh primerih za bistveno značilno stabilno povezanost dveh oseb, ki sta si blizu, si medsebojno pomagata in se podpirata. Zaradi tega na nek način zavračamo očitke o amandmaju in ga, ponavljam, ne bomo podprli.
Obrazložitev Poslanske skupine Zavezništvo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik. Tega amandmaja seveda ne bomo podprli iz več razlogov. V resnici je amandma s strani Nove Slovenije svojevrstno začudenje. Vaš minister je v resnici naredil prvi korak in ga zato cenim. Cenim ga zato, ker je v resnici naredil tisto, kar nismo mogli v enem koraku narediti. Danes pa je v resnici s tem narejen drugi korak. Minister, danes so se vsi hvalili z njim, še SDS se je hvalil z njim. Žal so ga potem nagnali iz vlade. Pa vendar, naredil je en dober korak, danes delamo drugega. V Zavezništvu tega amandmaja ne bomo podrli.
Preden dam besedo komu drugemu, bi lepo prosil, da danes ostanemo pri obrazložitvah glasu znotraj obrazložitev glasu brez polemik z drugimi. Še kakšna obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Ne. V lastnem imenu? Potem prosim za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Glasoval bom seveda za amandma, ker želim da ostane Zakon o registraciji istospolne partnerske skupnosti. Mi smo v koaliciji SDS plus Nova Slovenija plus Slovenska ljudska stranka plus Desus pred desetimi leti vedeli in konkretno rešili vprašanje istospolne partnerske skupnosti. Da zakon ni idealen? Seveda, se strinjam. Čigava in katera ustava je idealna? Nobena. Zato je treba zakone spreminjati, zato je treba tudi v skladu z odločbami Ustavnega sodišča neustavnost odpraviti. Dedovanje. V 8. razredu sem se učil, da obstaja testament oziroma oporoka. Vsakdo lahko deduje, vsakdo. Treba je le napisati oporoko, podpiše še kakšna priča, še boljše notar in zadeva je rešena za vse. Intenca te novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih je tudi ta, da pravzaprav želi radikalno izbrisati to, kar smo naredili pred 10 leti. Zanimivo, da smo bili takrat več ali manj desnosredinska politična koalicija, ki pa je po dolgih letih levih koalicij imela edina toliko korajže, da je rešila vprašanje istospolne partnerske skupnosti. Glasujem torej za ta amandma.
S tem smo končali obrazložitve glasu in lahko glasujemo o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 25, proti 54. [[Za je glasovalo 25.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 7. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije –krščanskih demokratov ima gospa Ljudmila Novak.
Zakon o registraciji istospolne skupnosti je še vedno v veljavi. Imamo sodbo Ustavnega sodišča, odločbo, da ga je treba v nekem delu popraviti, in ni potrebe, da ta zakon na ta način ukinjamo, da ga enostavno izbrišemo in ga nadomestimo z zakonom o zakonski zvezi. Za mene je zakonska zveza zakon med moškim in žensko, in ni potrebe, da sedaj istospolne partnerje tlačimo v ta zakon. Zato sem proti in bom podprla naš amandma, s katerim predlagamo, da se ta zakon ne ukine, ampak se dopolni. Lahko ga tudi preimenujemo, če je moteča beseda registracija, lahko najdemo drug izraz, ni pa nobene potrebe, da ta zakon nadomestimo s spremembo Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Zato bom seveda podprla naš amandma.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Za mene je zakonska zveza civilna pogodba med dvema osebama. Z našo novelo to predlagamo, zato iz istega razloga kot za prejšnji amandma v Združeni levici tega amandmaja ne bomo podprli, ker ponavljam, ZRIPS pravzaprav uzakonja neko pozitivno diskriminacijo, s tem ko ne podeljuje vseh pravic vsem.
Torej lahko preidemo na glasovanje o amandmaju Poslanske skupine Nove Slovenije k 7. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 24, proti pa jih je bilo 54. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije –krščanskih demokratov ima mag. Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in kolegi! Nova Slovenija – krščanski demokrati bomo predlaganemu zakonu nasprotovali. Nasprotovali bomo iz razloga, ker mislimo, da je zakon nedodelan in bo povzročil celotni skupnosti ogromno škode. Vsi tisti, ki bomo danes nasprotovali temu zakonu, bomo najverjetneje etiketirani z vsemi mogočimi nalepkami homofobi, nestrpneži, da nismo za enake pravice in še kaj bi lahko našteval. Jaz mislim, da v današnji razpravi nisem slišal niti enega ali pa nisem slišal nestrpnih nastopov proti istospolnim. Smo pa slišali ogromno razprav v smislu, da konservativci, če hočete tako, nasprotujemo eni točki, to pa je možnosti posvojitve otrok s strani istospolnih partnerjev. To je točka, kjer se razlikujemo. Zato mi ocenjujemo, da je ta zakon, ki je zdaj na dnevnem redu, neprimeren. Ocenjujemo tudi, da je zakon, ki ga je ministrstvo pripravilo in je že šel v obravnave, tudi mi smo ga videli in do njega podali svoje mnenje, mnogo primernejši, ker na celosten način rešujejo vse probleme in upošteva tudi voljo ljudi, ki so jo izrazili na referendumu. In jaz upam, kot sem že v svoji razpravi rekel, ko mnogokrat uporabljamo tisto slano krilatico, ko koalicija zavrne opozicijski zakon zaradi tega, da reče, da bo potem pripeljala svoj sistemski zakon, tokrat in danes imate enkratno priložnost, draga koalicija, da to upravičeno in realno uveljavite, da zavrneta opozicijski zakon, ki je nedodelan in ni dober in pripeljete svojega, ki ga je ministrica že naredila, ki je mnogo boljši, ko jet ta. In to bo v korist istospolnih kot tudi vseh ostalih. In še enkrat, ne želimo nikomur kratiti nobenih pravic. Večkrat smo povedali, smo za to, da se istospolnim uredijo vse socialne in pravne pravice. Kje pa je točka razlike, pa sem vam povedal. In tudi ko berete raziskave Mirovnega inštituta, istospolni ne govorijo veliko o posvojitvah otrok. Govorijo predvsem o pravnih in socialnih pravicah. In vas ne razumem, zakaj za vsako ceno silite v to smer, za katero vas praktično nihče ne prosi. So pa mnoge druge stvari, ki jih je treba urediti, pa jih ne urejate. Zaradi tega si iskreno želimo, da bi ta zakon današnji padel in da bi dobili novo priložnost, da bi gradili nov in boljši zakon.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
V Poslanski skupini Združene levice bomo seveda zakon podprli, če ne ga ne bi predlagali. Bi pa rad poudaril zaradi česa. Prvič, ta zakon odpravlja protiustavno stanje in sistematično diskriminacijo istospolnih partnerjev, ki trenutno vlada v slovenskem pravnem redu. Drugič, skladno s 14. členom Ustave, ki določa enakost pred zakonom in enake možnosti za vse, pravzaprav podeljuje pravice vsem, ne glede na tiste osebne okoliščine. Tretjič, že samo dejstvo, da imamo trenutno en zakon, ki ureja pravice ene skupine ljudi, in drug zakon, ki ureja pravice druge skupine ljudi, ki sta si v svojem bistvu enaki, je jasen znak tega, da je nekaj v slovenski zakonodaji močno narobe. To ta zakon predlaga na nek zelo prefinjen in preprost način, zato mislim, da ne moremo govoriti o tem, da ne bi bil dodelan. To stori preprosto tako, da zakonsko zvezo redefinira. In tega nismo nikoli zanikali. Bistvo tega zakona je redefinicija zakonske zveze. Redefinicija na način, da zakonske zveze ne določa več kot skupnosti moškega in ženske, ampak dveh oseb, preprosto. Še vedno vztrajam pri tem in sem na stališču, da se človekove pravice ne da podeljevati z nekim kompromisom, nekaj ja, nekaj ne. Mislim, da je edini način, da se te pravice enakopravno in enako porazdelijo, ta, da se izenači zakonska zveza. Vsak drug predlog, kot je ZRIPS ali pa kot je ZPS v nastajanju, je preprosto neka vmesna pot, nekaj, kar je v svojem bistvu pohabljeno. Če hočemo enakopravno družbo, če hočemo enakost vseh, in to mislim, da smo danes slišali pravzaprav iz ust vseh poslancev, vsi smo za to, da imajo istospolni enake pravice kot raznospolni, potem ni druge, kot da pritisnemo za danes. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospa Jelka Godec.
Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih posega v institut zakonske zveze na način, da se najmanj krši 53. člen Ustave Republike Slovenije in Resolucijo o temeljih oblikovanja družinske politike v Republiki Sloveniji. Edina rešitev zakona je, da se iz zakonske ureditve črta "mož" in "žena" in se nadomesti oziroma označi za dve osebi. Namen zakona ni izenačitev pravic partnerjev istospolne skupnosti s pravicami zakoncev, temveč predstavlja redefinicijo zakonske zveze kot civilizacijskega instituta moža in žene, ki jima država priznava poseben pomen in namen zasnovanja družine. Ne glede na različne oblike zakonske zveze v svetovni zgodovini, se nikoli ni zgodilo, da bi družba kot zakonsko zvezo priznala skupnost dveh ali več oseb istega spola. Zakon bo dovolil posvojitev otrok dvema osebama istega spola, ne bo pa dovolil posvojitve otrok starim staršem v primeru, da otrok izgubi starše. Menimo, da gre za zakon, ki je zelo slabo pripravljen. Sprejema se po skrajšanem postopku in z argumentom moči, ki jo ima koalicija. Tudi od ministrstva smo danes slišali, da zakon ni najboljši, ampak je pa le korak naprej. V Slovenski demokratski stranki podpiramo pravice istospolnih parov, ko gre za družbene in naravne pravice med odraslima. Posvojiti otroka pa ni človekova pravica oziroma ni pravica odraslega. Že zaradi vsega danes povedanega večkrat v SDS te spremembe zakona ne bomo podprli. Hvala.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. V okviru sprejemanja omenjene novele se ureja predvsem odprava neenakosti po spolu in se izenačujejo medsebojne pravice in obveznosti dveh zakoncev. Nikakor pa v tej noveli ne posegamo v družinska razmerja. Zakonci namreč nimajo pravice do posvojitve otrok, ampak imajo samo možnost posvojitve v okviru zakonsko določenih pogojev, od katerih se osrednji nanaša na primernost okoliščin za otroka. Pristojni organi in zanje uradne osebe tako od primera do primera ocenjujejo, kateri zakonski par je v posameznem primeru najbolj primeren za posvojitev določenega otroka in kakšna skupnost je v njegovo največjo korist. Zato o posvojitvah v zvezi s sprejemanjem predmetnih sprememb zakona ni mogoče govoriti. Pri posvojitvah je v ospredju otrok in njegovi interesi in nikakor ne pravica odrasle osebe do posvojitve otroka. Zato, še enkrat, vprašanje pojmovanja družine in družinskih razmerij ni predmet urejanja te novele, ki jo sprejemamo danes. Osrednje vsebinsko vprašanje današnje novele je izenačitev pravic in obveznosti, ki izhajajo iz zakonske zveze, ki jo med seboj sporazumno skleneta dve odrasli osebi. In ta del v Poslanski skupini SMC podpiramo. Pa še nekaj zgodovinskih dejstev za konec, ker imam še čas. Obstoj istospolnih partnerstev razvita civilizirana družba z bolj ali manj jasno podporo prepoznava že od samih začetkov visoke civilizacije dalje – preko antične Grčije, Indije, antične Perzije, Konga, fevdalne Japonske, Papue Nove Gvineje do današnjih dni. Danes, ko smo po veliki večini razvitega sveta priča sprejemanju nacionalnih zakonodaj, ki izenačujejo istospolne zveze z raznospolnimi, v tem procesu v Republiki Sloveniji tako niti ne prednjačimo niti ne zaostajamo. V Poslanski skupini SMC ga prepoznavamo in ta proces tudi podpiramo. Tako kot tudi spoštujemo ureditev zakonske zveze po cerkvenem zakoniku, kjer je ta za vse tiste, ki priznavajo tovrstno zakonsko zvezo, kjer ta ostaja urejena z jasno delitvijo na moža in ženo in na njune medsebojne zakonske dolžnosti ter obliko, vlogo in vsebino družine. Tisto, kar je temeljno vodilo obeh, novelirane državne in cerkvene norme, je zunanja opora posameznikoma, da se složno, harmonično in medsebojno predano ljubita, sta ljubljena in pri tem odprto in neomejeno izpolnjena ter srečna v ljubezni, ki jo delita med seboj in z drugimi. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu je bila popolna, ker je bilo razloženo, kako bo Poslanska skupina SMC glasovala. Še kakšna obrazložitev glasu s stališča poslanske skupine? Besedo ima gospod Matjaž Nemec, SD.
Hvala za besedo. Socialni demokrati želimo živeti v državi, ki je tolerantna, brez predsodkov, progresivna, samozavestna, da bo družba v njej imela socialni čut, da bo to družba enakih možnosti, kjer ne bo pomembno kje, kdaj, komu se je nekdo rodil, temveč bodo najpomembnejše njegove sposobnosti. Zato pa moramo imeti vsi državljani enake možnosti, enake pravice in enake odgovornosti. Glasovali bomo za. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Zavezništvo ima gospod Jani Möderndorfer.
Na začetku današnje seje sem bil zadovoljen, da bomo danes prišli do te točke, kjer bomo lahko glasovali in končno odprli to pot tudi tisti skupini, ki je bila do zdaj diskriminirana in v bistvu odrinjena na rob družbe, kjer so se skrivali oziroma samo sanjali o tem, da bi lahko bili enaki in podobni ostalim. Z današnjim aktom dejansko v resnici dajemo legimiteto tudi naši državi v tistem, ko govorimo o človekovih pravicah. Človekovih pravic nismo še dali vsem, marsikje je treba to še narediti. Vendar za to skupino je danes dan, ko se bodo začele, če so prej imeli krivice, v katerih so samo sanjali in jih objokovali, se jih bodo zdaj pa še na terenu, v naravi, v stvarnosti dejansko tudi v resnici morali izboriti. Ne bo jim enostavno. Zagotovo pa jih bomo mi danes z današnjim dnem in z današnjo odločitvijo podprli. In vesel sem, ker bo danes kar veliko veselih ljudi. Glasovali bomo za.
Končali smo z obrazložitvijo glasu poslanskih skupin. Torej bodo še obrazložitve v lastnem imenu, zato prosim za prijavo. Obrazložitev glasu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Glasoval bom proti noveli Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ki je zaradi neke mikroustavne neskladnosti Zakona o registraciji istospolne partnerske skupnosti prišel v Državni zbor skozi zadnja vrata in se moram zahvaliti za takšno demokracijo, ki sem jo kot udeleženec vojne za Slovenijo pričakoval, da bo čisto drugačna, da bom imel vsaj nekaj več časa o tovrstnih vprašanjih za razpravo tukaj v tem hramu demokracije. Povprečno je vsak poslanec lahko govoril 3 minute in nič več. Hvala, za takšno demokracijo. Gre za družbeni eksperiment, izredno nevaren družbeni eksperiment, morda celo financiran z judeževim denarjem. Kako je končal Judež, o tem pišejo knjige. Usmerjevalni odbor za bioetiko Sveta Evrope je prepričan, da pravica imeti otroka kot splošna človekova pravica ne obstaja. V istospolni skupnosti otrok ne bo imel obeh staršev, torej matere in očeta. Ta zakon je tudi protiustaven, tudi zato bom glasoval proti. Čudijo me prioritete Cerarjeve koalicije ob 112 in več tisoč brezposelnih, registrirano brezposelnih, ko nam narašča brezposelnost mladih, se dejansko ukvarja praktično z manj pomembnimi, sicer pomembnimi a manj pomembnimi zadevami. Imam dolžnost, da prinesem sporočilo nekaj tisoč ljudi, ki so me ustavljali, govorili z mano in me prosili, da sporočim predvsem Cerarjevi koaliciji, da je to začetek konca Cerarjeve koalicije. Hvala.
Postopkovno, gospod Luka Mesec.
Hvala za besedo. Želim opozoriti na sovražni govor, ki smo ga slišali v izvajanju gospoda Horvata, in vas pozivam, predsednik, da mu izrečete opomin.
Ni bil sovražni govor. Tisto, kar je bilo, je bila delno že polemika, delno pozivanje, vendar smo na tisti točki, kjer bi opozarjanja na vsako od teh zadev samo še podaljševalo proceduro. Imate pa zdaj kot prijavljeni besedo za obrazložitev lastnega glasu. Postopkovno, gospod Trček.
Spoštovani predsedujoči! Jaz sem zgrožen, vi ste zdaj dobesedno rekli, zato da ne bomo podaljševali postopka, se bomo lahko žalili. Mislim, če bo šlo tako naprej, bom zahteval vašo interpelacijo.
Na to se lahko odzovem samo na en način. Ugotovil sem namreč elemente tistega, kar ni bilo pravilno, ni šlo pa za sovražni govor in pri tem vztrajam. Še kakšno postopkovno? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Pred seboj imamo rešitev, ki je sistemska, ki je celovita in je enostavna. Z enostavno formulacijo v predlagani noveli zakona odpravljamo neustavno stanje v Sloveniji, odpravljamo diskriminacijo, ki je več let pestila istospolne pare, več desetletij celo v Sloveniji, in odpravljamo neenakost, ki so jo bili deležni. Zato bomo v Združeni levici oziroma zdaj govorim v svojem imenu, zato bom seveda to rešitev podprl, ker mislim, da je enostavno najboljša od možnih rešitev. Če se zares zavzemamo za svobodo in enakost, potem mislim, da na današnjem glasovanju ne moremo drugače glasovati kot za.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Ljudmila Novak.
Zame je zakonska zveza zveza med moškim in žensko, med moškim in žensko in med moškim in žensko. Zakaj sem to trikrat ponovila? Zato ker danes javno to lahko še povem. Ko bo pa zakon uveljavljen, bom pa zato obtožena nestrpnosti, diskriminacije, homofobije itn. Zato še enkrat povem, zame je zakonska zveza zakonska zveza med moškim in žensko. S tem ne odrekam pravice istospolno usmerjenim, da živijo v partnerski skupnostih. In še enkrat ponavljam, ni nobene potrebe, da kar tako rokohitrsko in čez noč spreminjamo Zakon o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, namesto da bi dopolnili zakon o partnerski skupnosti, za kar imamo vse možnosti. Ministrica ga je pripravljala, ne vem, samo pro forma ali za metanje peska v oči, ker je potem tako hitro pristala na takšno spremembo, ki spreminja nekaj, kar je večstoletna tradicija in kar je naravni zakon. Glasovala bom proti temu zakonu in proti nedemokratičnemu postopku v Državnem zboru, ki to, kar je nekomu svetega, dragocenega, spreminjamo, vi spreminjate, na hitro, na lahek način, brez velike razprave. Zunaj ste videli množico ljudi, ki protestira, ki prosi, da ne podpremo tega zakona. Vi se na to požvižgate. Požvižgate se na vso tradicijo, zato ker govorite o neki enakosti, kjer ne more biti enakosti. Moški in ženske pač nismo enaki. Sem pa za strpen odnos, za sodelovanje, da se spoštujemo, vendar ne tako, da rušimo civilizacijske norme kar na hitro in vse počez.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jernej Vrtovec.
Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz bom glasoval proti noveli zakona. Prvi razlog. Sama sprememba prinaša možnost, da lahko otroke posvajajo tudi istospolne osebe. Iz tega sledi moje trdno prepričanje, da otrok ni pravica. Otrok ni le želja. Iz tega tudi sledi, iz same predlagane novele zakona, čemur seveda nasprotujem, črtanje mož in žena, kar je po mojem mnenju v neskladju s 53. členom Ustave, ki pravi, da država varuje družino, materinstvo, očetovstvo. Kako varuje očetovstvo in materinstvo, če ni več očeta in matere v predlaganem zakonu? Če ni več moža in žene. Za konec. Govorite o pravicah. Polna usta človekovih pravic v tej dvorani. Še enkrat ponavljam, danes obeležujemo eno obletnico, 6. obletnico odkritja zločinov v Hudi jami. Pred vami bo kmalu ena druga novela zakona – ali boste podprli pravice mrtvih do svojega groba ali bodo ostale zgolj in samo pravice? Usta. Nič drugega. Sam bom nasprotoval temu zakonu, ker je prišel skozi zadnja vrata v Državni zbor, ker bo skozi zadnja vrata tudi podprt. Tako vse kaže. Ni bilo neke resne razprave, resne razprave znotraj parlamenta, resne debate, na podlagi katere bi se lahko potem tudi poslanci temeljito odločali. Moj glas je torej proti. Najlepša hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Iva Dimic.
Hvala lepa za besedo. Sama bom glasovala, kot sem že do zdaj vedno povedala na vseh odborih, proti temu zakonu, ker spreminja razumevanje slovenske družine, spreminja razumevanje družine, da je družina oče, mama in seveda tudi otrok – tam, kjer je dan. Kjer ni pravica, kjer je dar in ker nekako moža in ženo zamenjata dve osebi. Sama ne bom podprla zakona, danes je bilo veliko razprave o posvojitvah, da ne bodo imeli pravice, ampak imeli bodo možnost, da se postavijo v vrsto za posvojitve, zame je to skoraj eno in isto, imeti možnost ali se postaviti v vrsto. Ali takoj dobiš ali pa čakaš – namen je isti. In najbolj, kar me skrbi, pa je diskriminacija na podlagi ugovora vesti. Se mi zdi, da smo o tej možnosti ugovora vesti za vse, ki delajo v javnem sektorju, danes na današnji seji in tudi na sejah odbora premalo govorili. Bojim se, da se niti ne zavedamo, kaj pomeni ko bodo vse zadeve šle v smer, da se nekako iz družbe vzame moža in ženo, in da nekdo, ki bo delal po svoji vesti, ki spoštuje žensko kot žensko in moškega kot moškega, v javnem sektorju ne bo dobil zaposlitve. Zato, še enkrat, tega zakona ne morem podpreti. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Matjaž Nemec.
Hvala. V primeru, da bo moj otrok gej ali lezbijka, bi želel, da ima enake pravice, kot jih imam tudi sam. Zato bom glasoval za.
Prosim še enkrat za prijavo. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Jelka Godec.
Najlepša hvala. Zarečenega kruha se največ poje, gospod Nemec. In tako govoriti, da ste tako prepričani, jaz ne bi, no, ampak moj glas bo šel proti, ker nismo vsi enaki in nikoli ne bomo vsi enaki. Ali boste tudi spisali zakone za slepe in gluhe, da bodo videli in slišali, ker so tudi v bistvu diskriminirani, glede na nas, ki vidimo in slišimo. Mislim, da ne boste, ker tudi če jih pišete ne vem koliko, vam to ne bo uspelo. In tudi s tem zakonom, ki je spisan in bo po vsej verjetnosti sprejet, me zanima, koliko tistih bomo odkrili ali rešili spon, ki molčijo, da so homoseksualci. Ali bomo res to dosegli? In tudi glede na to, da je skrajšani postopek, da smo skozi zadnja vrata prinesli ta zakon in ga na hitro sprejeli, moram biti proti. Hkrati pa seveda upam, da nas ne boste še naprej označevali s homofobi in se nam nasmihali, češ, uboge reve konservativne. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Violet Tomić.
Hvala za besedo. Po več kot 20 letih boja za izenačitev istospolnih in raznospolnih partnerjev je končno čas, da brez sprenevedanja prevzemamo odgovornost in vsem prebivalkam in prebivalcem Slovenije zagotovimo enakost pred zakonom. Gre preprosto za zagotavljanje enakopravnosti v skladu s slovensko ustavo, predvsem z njenim 14. členom, ki določa, da smo vsi pred zakonom enaki ter da je vsako razlikovanje na podlagi osebnih okoliščin protiustavno in diskriminatorno. K odpravi take diskriminacije in sprejetju zakonodaje, ki je danes na mizi, nas zavezujeta tudi dve sodbi Ustavnega sodišča, ki ugotavljata, da sta istospolna in raznospolna partnerska skupnost v bistvu enaki. To pomeni, da ne obstaja noben upravičen dejanski ali pravni razlog za neenako obravnavo pred zakonom. Zato bom danes z veseljem glasovala za. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu Matjaž Hanžek.
Hvala lepa. Nobeden od nas ni enak, vsi smo različni. Mi v Državnem zboru moramo pa poskrbeti za to, da bodo enakopravni. In s tem zakonom to dosegamo vsaj na nekih točkah. Do sedaj je veljalo, da je zakon samo med moškim in žensko, ne ukinja tega dosedanjega, ampak uvaja, da je lahko med moškim in moškim, žensko in žensko in žensko in moškim. Torej pravice se širijo, zato bom podprl ta zakon.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Vsebine novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih v svoji obrazložitvi glasu ne bom izpostavljal. Bom pa rekel, da ne nasprotujem rešitvi vseh vprašanj za istospolne pare. Bi pa seveda opozoril na koalicijsko pogodbo, kjer smo si koalicijski partnerji z leve in desne nekatere zadeve zapisali. To še posebej velja za gospo ministrico. Razprava o družinski politiki. Zagotovili bomo široko strokovno debato o novi resoluciji o družinski politiki, ki bo podlaga za zaščito pravic otrok in vseh raznolikih oblik modernih partnerstev in družin. Kje je ta razprava? Zakaj je niste predložili? Zaradi tega novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih na žalost ne morem podpreti.
Še očitno en krog. Prosim, da se prijavite. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jani Möderndorfer.
Podprl bom ta zakon. Predvsem pa potrjujejo te razprave in obrazložitve, ko vidim, kako ene skupine primerjate z drugimi skupinami. Ne boste verjeli, ampak kolegica, ki je pred menoj rekla, da se ne da primerjati gluhih in slepih. 30 let približno nazaj so svetovali zdravniki gluhim, da se naj ne poročajo, ker drugače bodo rojevali gluhe otroke. Genocid, če razumete, o čem govorim. Vaš zamah z roko je pač povedal, da vas bodo generacije prerasle. Moja hčerka je za, upam, da je tudi vaša, ker druga generacija že drugače razmišlja, zato je treba gledati naprej. Ne bi preveč ploskal tam, kjer ni treba, ker sem že enkrat povedal, da bodo imeli še težave, in to zelo velike težave, predvsem s tistimi, ki jim v življenju še ne bodo te pravice priznali, čeprav jo bodo zakonsko imeli. Vzorec in ogledalo slovenskega prostora imamo pa tu v tem parlamentu. Približno takšen procent bo v slovenskem prostoru še vedno nasprotoval. Ampak me veseli, da je večina za in da podpira in verjamem, da čez nekaj časa se bo ta prostor vedno bolj in bolj manjšal in enostavno bo izpuhtelo, postali bomo enakopravni.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Jaz bom seveda ta zakon, ki smo ga predložili oziroma te spremembe, ki smo jih predložili v Združeni levici, podprl. Kar počnemo, je, da redefiniramo zakonsko zvezo. Ne gre več za razmerje med moškim in žensko, ampak za razmerje med dvema osebama. Zakaj? Zakaj to na vsak način želimo doseči? Preprosto zato, ker je družina družbeno in ne naravno dejstvo. In ker gre za družbeno dejstvo, biološki spol pri definiciji družine nima nikakršnega mesta, sploh pa ni izgovor za omejevanje pravic določene skupine naših sodržavljank in sodržavljanov, kot je to primer sedaj. In kar počnemo v Združeni levici, je zgolj in samo to, da to diskriminacijo, ki temelji na ideologiji, da je družina naravno, ne pa družbeno dejstvo, odpravljamo. Tisti pa, ki vztrajajo pri nasprotovanju enakopravnosti na izrecni ali tihi podlagi, da je družina stvar biološkega spola in ne družbe, pa trdijo nekaj podobnega, kot da je zemlja ploščata. Skratka, mislim, da je čas, da stopimo iz obdobja, v katerem smo hodili po ploščati zemlji in stopimo na okroglo zemljo, popravimo to diskriminacijo, popravimo to neustavno stanje. Sam se že podpišem pod to in bom podprl. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospa Anja Bah Žibert.
Spoštovani! SDS je bila tista, ki je predlagala spremembe zakona, da se uredijo tudi tiste določbe, ki nekako sledijo Ustavnemu sodišču, vendar pa to ne pomeni, da se iz zakona črtata besedi mož in ženska. Prav tako ne, da se uveljavi oseba. To, da sem mama, pomeni, da enostavno ne morem biti oče. Toda oče mojih otrok nikakor ne more postati mama. Sem mama in ne starš 1 ali oseba 1. In če je to, spoštovani, prehod v 21. stoletje, potem hvala lepa. Jaz ostajam mama in ne oseba 1.
Očitno bo še en krog obrazložitev v lastnem imenu, zato prosim za prijavo. Besedo ima gospa Erika Dekleva.
Hvala za besedo. Jaz ne bom glasovala politično. Jaz bom glasovala po svoji vesti, glasovala bom za. Zakaj bom tako naredila? Tako kot je rekla kolegica Anja Bah Žibert, ona je ženska in kolega Žan je moški, tako je bilo rečeno prej v razpravi. In to bosta tudi ostala. Družina je življenjska skupnost staršev in otrok. Tako bo tudi ostalo. Zakon namreč ne spreminja družine v nobenem pogledu. Zakonska zveza bo sedaj življenjska skupnost dveh oseb. To je sprememba. In prav je, da je taka. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Janez Janša.
Zakona ne bom podrl najprej zaradi samega postopka. Zgodil se je nekakšen blitzkrieg, Slovenije je edina država, ki ukinja spol po skrajšanem postopku brez kakršnekoli razprave. Enostavno se briše iz zakona. Pravica do posvojitve se tako potihoma jemlje starim staršem, hkrati se jo daje istospolnim parom. Posvojitev otrok ni človekova pravica. O tem ni nobene dileme več. Vsi merodajni organi so to potrdili na vseh ravneh. Otroci imajo sami človekove pravice, ker so ljudje. In te pravice je treba najprej zaščititi. Pred pravicami manjšin. Obstaja univerzalni akt sodobne civilizacije, najpomembnejši akt, ki je bil sprejet v mednarodni skupnosti, to je splošna deklaracija o človekovih pravicah. Ta v 16. členu pravi "polnoletni moški in ženske imajo brez kakršnikoli omejitev glede na raso, državljanstvo ali vero pravico skleniti zakonsko zvezo in ustanoviti družino". In nadalje piše, "družina je naravna", gospodje iz Združene liste, naravna, "in temeljna celica družbe in ima pravico do družbenega in državnega varstva". To je človekova pravica. Posvojitev otrok pa ni človekova pravica. Ta zakon je v bistvu zavržen, bile so dobronamerne razprave tudi med podporniki, vendar se ne zavedajo, kakšne bodo posledice, s katerimi se bomo soočali. Mislim pa, da se tudi razširjena vladna koalicija ne zaveda, kaj dela. Vse, kar ga bo pa jutri verjetno pisalo, ključni protikrizni in razvojni ukrep razširjene vladne koalicije je pod streho, ni sicer odpravila brezposelnosti, je pa odpravila spol.
Kot vidim, smo izčrpali obrazložitve glasu. Tako da lahko preidemo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 84 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 51 , proti pa jih je bilo 28. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spodbujanju razvoja turizma po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker drugi obravnavani amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da je bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 65, nobeden pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembi Zakona o spodbujanju tujih neposrednih investicij in internacionalizaciji podjetij po skrajšanem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 66, nobeden pa ni bil proti . [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 2. 3. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin Desus, SD in SMC k 6. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 59, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 6. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? Očitno ne. Zato prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovali 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o eksplozivih in pirotehničnih izdelkih po rednem postopku. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 2. 3. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 26. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 52. [[Za je glasovali 27.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 28. členu. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovali 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in je predlagatelj predloga zakona že v razpravi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovali 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v ponedeljek, 9. 3. 2015, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerem bo vključen sprejeti amandma in člen, h kateremu je bil amandma sprejet. Amandmaje k temu členu lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 21. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SEDEŽU MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN CENTROM ZA RAZVOJ FINANC. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je v obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 72, proti pa jih je bilo 6. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA O SODELOVANJU MED EVROPSKO UNIJO IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI TER KRALJEVINO NORVEŠKO NA PODROČJU SATELITSKE NAVIGACIJE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 80, nobeden pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI PRILAGODITVE POGODBE O USTANOVITVI EVROPSKEGA MEHANIZMA ZA STABILNOST MED KRALJEVINO BELGIJO, ZVEZNO REPUBLIKO NEMČIJO, REPUBLIKO ESTONIJO, IRSKO, HELENSKO REPUBLIKO, KRALJEVINO ŠPANIJO, FRANCOSKO REPUBLIKO, ITALIJANSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO CIPER, REPUBLIKO LATVIJO, VELIKIM VOJVODSTVOM LUKSEMBURG, MALTO, KRALJEVINO NIZOZEMSKO, REPUBLIKO AVSTRIJO, PORTUGALSKO REPUBLIKO, REPUBLIKO SLOVENIJO, SLOVAŠKO REPUBLIKO IN REPUBLIKO FINSKO KOT NEPOSREDNE POSLEDICE PRISTOPA REPUBLIKE LITVE. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 78, nobeden pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA TO JE PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI SPREMEMBE IZ DOHE KJOTSKEGA PROTOKOLA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi žal ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 80, nobeden pa ni bil proti. [[Za je glasovalo 80.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda Prehajamo na 25. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE PREDLOG ZAKONA O RATIFIKACIJI OKVIRNEGA SPORAZUMA O OBSEŽNEM PARTNERSTVU IN SODELOVANJU MED EVROPSKO UNIJO IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI NA ENI STRANI TER SOCIALISTIČNO REPUBLIKO VIETNAM NA DRUGI STRANI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 26. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI OKVIRNEGA SPORAZUMA O PARTNERSTVU IN SODELOVANJA MED EVROPSKO UNIJO IN NJENIMI DRŽAVAMI ČLANICAMI NA ENI STRANI TER REPUBLIKO FILIPINI NA DRUGI STRANI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja amandmajev, na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev Pregled predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministrici in ministrov je objavljen na e- klopi. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jožeta Tanka bo zbor določal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje gospoda Jožeta Tanka v zvezi z integriteto javnih funkcionarjev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa. V zadnjem času je predsednik Vlade večkrat na nek čuden način interpretiral integriteto. Za enega izmed funkcionarjev je Računsko sodišče ugotovilo, da je pri svojem delu kršil osem zakonov, to je enormno količino zakonov, praktično vsak zakon, ki ga je prejel ta funkcionar v roke, je doživel njegovo kršitev. Gre za nekdanjega predsednika senata KPK Gorana Klemenčiča, ki je tudi minister v tej vladi. Predsednik Vlade je odgovoril, da še vedno izpolnjuje kriterije integritete, jih je pred imenovanjem in jih še vedno sedaj, ko opravlja to funkcijo. Nedavno je Vrhovno sodišče ugotovilo, da je isti funkcionar, ki je bil na čelu KPK, se pravi Goran Klemenčič, s svojo odločitvijo kršil tudi varovane človekove pravice iz 22. člena Ustave. Vrhovno sodišče je to njegovo odločitev, odločitev tega senata odpravilo, se pravi, da je ta zmazek zbrisalo, ampak kljub temu predsednik Vlade pravi, da ima Goran Klemenčič še vedno zadostno integriteto za opravljanje pomembne javne funkcije, to je ministra za pravosodje. Jutri naj bi Vlada odločala o DUTB. Tudi tam se govori o tem, da bo pomembno vlogo pri odločitvi vlade igralo poročilo Računskega sodišča o nadzoru pri DUTB. Zanima me, če bo tisto poročilo imelo enako težo, kot je imelo poročilo Računskega sodišča v primeru ugotovitve kršitev senata KPK. Če predsednik Vlade govori o integriteti, potem mora v podobnih primerih, na osnovi podobnih dokumentov in istih institucij ravnati enako. Ker se pojavljajo te velike razlike med tem, kar je zapisano, kako ravna predsednik Vlade, in o tem, kako je zapisano v Zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije, kjer je zapisano, da je integriteta pričakovano delovanje in odgovornost posameznikov in organizacij pri preprečevanju in odpravljanju tveganj, da bi bila oblast, funkcija, pooblastilo ali druga pristojnost za odločanje uporabljena v nasprotju z zakonom, pravno dopustnimi cilji in etičnimi kodeksi, mislim, da je treba opraviti razpravo, da vidimo, ali držijo določbe zakona ali pa držijo interpretacije tistih, ki živijo in upravljajo to državo iz Murgel. Mislim, da je to pomembna razprava, in predlagam, da predlog podprete.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 24, proti 48. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Franca Trčka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor gospe Irene Majcen, ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo gospoda Zdravka Počivalška ter ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi s hidravličnim drobljenjem v Petišovcih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Cel popoldan smo bili tu priča nehomofobni ljubezni, tudi tisti, ki so glasovali proti zakonu. Upam, da je nekaj te ljubezni tudi ostalo v ljubezni do narave ali če hočete do okolja in prostora. Naslavljal sem tri ministrstva. Opazna je bila neka diskrepanca med ministrom za kmetijstvo in za gospodarstvo, ki se zavzemata za ohranjanje prvovrstnih kmetijskih zemljišč ter razvoj nekega gospodarstva, zlasti geotermalnega turizma v Prekmurju, ter na drugi strani gospe ministrice, ki, moram reči, je bila nekoliko pod vplivom verjetno energetskega lobija. Ker gre za zelo pomembno tematiko, ki pri nas niti ni premišljena, niti ni zakonsko urejena, smo se seveda v koaliciji Združene levice, ki ima tudi svoj pomemben ekološki del, odločili, da to tematiko odpremo in mislim, da bomo iz te ljubezni in okolja in prostora tudi glasovali za to, ne le mi, da se v bistvu neka temeljita razprava o tem zgodi. Hvala za besedo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine narodnosti ima dr. dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Tudi sam sem postavil podobno vprašanje kot gospod Trček ministrici za okolje. Ampak že pred tem sem postavil kar štiri poslanska vprašanja v zvezi s to tematiko. Žal nedvoumnih odgovor na to ni bilo. Dvomov je pa vedno več v zvezi s to problematiko. Ampak ne glede na to, predvsem zaradi dejanske zakonske vrzeli, ki se na tem področju pojavlja, in tudi zato, ker je strokovna interpretacija zelo raznolika in kot je že danes bilo rečeno tudi marsikdaj protislovna, in ker je sedaj situacija v Prekmurju dokaj razburkana zaradi najnovejših zadev, ki jih sedaj ne mislim tukaj omenjati, menim, da bi bila tovrstna razprava vsekakor dobrodošla, ker bi se lotili neke vsebine, ki bo vedno pogosteje burila duhove te družbe. Pravega odgovora in tudi pravih zakonskih rešitev nimamo. Torej tudi midva bova ta predlog podprla.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 45. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke gospe Violete Tomić bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z ustanovitvijo državnega gozdarskega podjetja. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, pred kratkim je v javnosti znova odjeknila novica, da minister za kmetijstvo želi ustanoviti državno podjetje Slovenski gozdovi, d. o. o. Tak poskus je že padel pri prejšnji vladi. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je ta predlog že predlagal na svoji nujni seji 4. 4. 2012, zdaj pa se je v tej sestavi ta ideja znova pojavila. Takrat so bile sicer razlog gozdarske koncesije oziroma takrat naj bi bil žled, zdaj pa so koncesije, ki se iztečejo v letu 2016. Ker ima ta projekt lahko res usodne posledice za Slovenijo in njene prebivalce, predlagam, da se zelo resno lotimo tega problema. Govorimo namreč o premoženju vrednem več kot en milijon do 5 milijard evrov in najmanj 13 % površine Republike Slovenije. Nekateri ta projekt primerjajo celo z novim TEŠ 6. Predvideva namreč ustanovitev nove gospodarske družbe, ki naj bi bila zadolžena za trgovanje z lesom. V ta namen naj bi se na to novo državo podjetje prenesli vsi državni gozdovi, ki jih je okoli 235 tisoč hektarjev in z njimi od leta 1993 gospodari Sklad kmetijskih zemljišč in gozdov Republike Slovenije, lastnica pa je Republika Slovenija. Ker si želimo, da tako tudi ostane, prosimo za razpravo. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 43. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Ljudmile Novak bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Ljudmile Novak v zvezi z odpravo neskladja z odločbo Ustavnega sodišča, U-I-425/06. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 54. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ljuba Žnidarja bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejana Židana na poslansko vprašanje gospoda Ljuba Žnidarja v zvezi s financiranjem izvajanja komasacij kmetijskih zemljišč. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa, predsedujoči. Posestna struktura kmetijskih zemljišč v Sloveniji je izjemno slaba, ker je izjemno razdrobljena, je pa pri strategiji za čim večjo samooskrbo v Sloveniji še kako pomembna. Razvojni program podeželja 2014–2020 ne predvideva finančne podpore komasacijam kot samostojnemu ukrepu. V obdobju 2007–2013, to se pravi, ta, ki je potekel, so bile komasacije financirane z ukrepom s 100-odstotno finančno podporo. Program 2014–2020 pa bo ta ukrep z ostalimi investicijami subvencioniral le v višini 50 %. Ker je program Razvoj podeželja 2014–2020 za kmetijsko prihodnost v Sloveniji zelo pomembno, predlagam, da se opravi javna razprava v katero je treba vključiti vse kmetijske deležnike, da se te pomanjkljivosti odpravijo.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti pa 48. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca, gospoda Danijela Krivca bo zbor odločal v naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor gospe Irene Majcen na poslansko vprašanje gospoda Danijela Krivca v zvezi z uresničevanjem operativnega programa odvajanja in čiščenja komunalne odpadne vode. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav kolegicam in kolegom! V poslanskem vprašanju sem ministrico opozoril na eno zelo pomembno uredbo in obveznost operativnega progama odvajanja in čiščenja komunalne odpadne vode, ki se za določena območja v Sloveniji izteka leta 2015, za ostala območja pa v letu 2017. Ministrica je v odgovorih bila, vsaj kar se tiče trenutnega stanja, zelo eksaktna. Za večje aglomeracije v Sloveniji je ta pokritost nekje 70 %. Se pravi za populacijske enote nad 2 tisoč, pod 2 tisoč populacijskih enot pa je ta program izpolnjen v višini kvečjemu okrog 20 %. To pomeni, da bodo morali tako lokalne skupnosti kot posamezniki na tistih območjih, ki so opredeljena kot posebna, do konca letošnjega leta po tej uredbi, ki sedaj velja, zgraditi male čistilne naprave. In to na vkljub temu, da imajo v lasti ali pa z gradbenim dovoljenjem že zgrajeno ustrezno triprekatno greznico, ki je vse druge uredbe v Evropski uniji priznavajo kot malo čistilno napravo. S takšnim načinom povzročamo našim državljanom neprimerno visoke stroške, in to brez potrebe. Odgovora ministrice v tem delu, ko sem jo vprašal, ali je po njenem mnenju smiselno vlaganje tako velikih zneskov zasebnikov in lokalnih skupnosti v to, da dosežemo kvečjemu 10-odstotno boljšo čiščenje odpadnih voda, ni bilo. Ravno tako ni bilo odgovora o tem, ali načrtuje kakršnokoli spremembo, ki bi vsaj podaljšala ta rok za uveljavitev teh uredb do leta 2017 ali mogoče celo dlje. Če dam za primerjavo, je v Nemčiji ta rok leto 2020. Se pravi, da smo si mi v Sloveniji v teh predpristopnih pogajanjih nakopali nekatere obveznosti, ki zdaj tepejo najbolj tiste, ki živijo na območjih, ki imajo razpršeno gradnjo. Glede na to, da določene območja zapadejo v zvezi s to uredbo v izvajanje že konec tega leta in da tudi lokalne skupnosti teh sredstev nimajo predvidenih, še manj pa posamezniki, mislim, da je treba o tej problematiki opraviti resno razpravo. V tej smeri je bila tudi ministrica naklonjena temu, zato predlagam, da podprete, da se o tem opravi razprava in da ta problem rešimo.
Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 28, proti pa jih je bilo 48. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihe Kordiša bo zbor odločal v naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Stanislave Setnikar Cankar na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi s sofinanciranjem doktorskega študija. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Zakaj se mi zdi oziroma se nam v Združeni levici zdi, da moramo o odgovoru ministrice na naše vprašanje o sofinanciranju doktorskega študija opraviti razpravo. V resnici zelo preprosto, samo sam odgovor ministrice moramo v resnici pogledati. Namreč sofinanciranja doktorskega študija za generacije, ki so s tem študijem začele v letu 2013, 2014, in kot kaže, bo tako naprej tudi v letu 2015, mogoče še dlje, ne bo. Ministrica je v svojem odgovoru mogoče ne popolnoma naravnost, vsekakor pa dovolj zgovorno povedala, da se lahko generacije teh študentov obrišejo pod nosom za neka sredstva. In taka politika dejansko ukinja družbeno mobilnost, ukinja perspektivo meritokracije. Kaj to pomeni za neko razvojno politiko, za neko politiko na področju znanosti in znanja, mi verjetno ni treba posebej poudarjati. Hkrati pa imamo opravka, danes smo mnogo govorili o diskriminaciji na področju sofinanciranega doktorskega študija, kar se mene tiče izgleda tudi kot diskriminacija, konkretno diskriminacija na podlagi materialnega stanja. Preprosto si v tem trenutku doktorski študij lahko privoščijo samo tisti, ki so zanj zmožni plačati iz svojega lastnega žepa. Taka politika in taki odgovori ministrice so zlasti v kontekstu vsega, kar se dogaja s področjem visokega šolstva, nesprejemljivi, so vredni razprave. Dodatno kažejo dogodki, razvoj dogodkov, materiali, ki prihajajo v javnost s strani ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, na področju visokega šolstva to, da če bo v takem slogu šlo naprej, lahko v nekaj mesecih pričakujemo ulico s strani študentov in s strani univerzitetnih delavcev. Mogoče pa neka razprava, ki je v Združeni levici predlagamo na temo ministričinega odgovora o sofinanciranju doktorskega študija, lahko pripomore k razreševanju te situacije, brez da se prej zgrne nekaj tisoč, mogoče celo deset tisoč nezadovoljnih študentov in univerzitetnih delavcev na ulice. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 48. [[Za je glasovali 28.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jožefa Horvat bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje gospoda Jožefa Horvata v zvezi z vgraditvijo dviga praga za obvezen vstop v sistem obračunavanja davka na dodano vrednost. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo gospod predsednik Državnega zbora, drage kolegice, dragi kolegi! Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati bomo predlog sklepa seveda podprli. Za kaj gre? V lanskem letu, ko je že takratna koalicija razpadala, je Državni zbor sprejel davčni zakonodajni dvojček, in sicer novelo Zakona o davku od dohodka pravnih oseb in novelo Zakona o dohodnini ter dvignil prag za tako imenovane pavšaliste, gre seveda za malo gospodarstvo, s 50 tisoč letnega prometa na 100 tisoč letnega prometa. Ti dve noveli sta začeli veljati s 1. 1. 2015, vendar so učinki teh dveh zakonov na nek način lahko rečemo paralizirani. Zakaj? Zaradi tega, ker tisti, ki so zavezanci za davek na dodano vrednost in morajo obvezno vstopiti v sistem DDV pri 50 tisoč prometa, jim pravzaprav odprava administrativnih ovir ne koristi. Mi smo že dvakrat pisali vladi, prejšnji in tudi sedanji dr. Mira Cerarja, in predlagali, da vendarle spremeni 94. člen Zakona o davku na dodano vrednost in naj dvigne prag za obvezni vstop v sistem DDV s 50 tisoč na 100 tisoč. S tem bi se na nek način približali nam primerljivim državam in gotovo bi to zadevo dobro pozdravilo predvsem slovensko malo gospodarstvo, ki predstavlja pravzaprav 99 % celotnega slovenskega gospodarstva. Široko razpravo v Državnem zboru na nek način pravzaprav nakazuje sam gospod minister za finance dr. Mramor, in sicer že v prvem stavku svojega odbora, ki pravi, citiram: "Moram reči, da je tudi cilj Ministrstva za finance, da se administrativno breme, ki ga ima predvsem gospodarstvo pa tudi negospodarstvo, čim bolj zmanjša na davčnem področju in v zvezi s tem smo se lotili posebnega akcijskega načrta kako zmanjšati te administrativne obremenitve." Gospe in gospodje, mislim, da tukaj Ministrstvu za finance Državni zbor ima kaj povedati. Mi vsi smo na terenu. Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanski demokrati opravljamo redne mesečne terenske obiske in poslušamo, kaj nam govori predvsem gospodarstvo. Ne izmišljujemo si rešitev na pamet, ampak poslušamo, kaj gospodarstvo potrebuje, da bi se dejansko lahko bolje posvetilo svojemu jedrnemu core businessu, da bi lahko bolje razvijalo nove produkte, odpiralo nove trge in tako naprej, ne pa da se ukvarja s papirologijo. To je dobronameren naš predlog in, kot rečeno, Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta sklep podprla.
Glasujemo.Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 22, proti 49. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi s pripravo sprememb prostorske in gradbene zakonodaje. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Zvonko Lah.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Z odgovorom ministrice nisem bil zadovoljen. Na področju urejanja s prostorom v Sloveniji je prava anarhija. Več kot 100 občin nima sprejetih občinskih prostorskih načrtov, ki bi morali biti sprejeti do leta 2009. Umeščanje projektov državnega pomena v prostor traja tudi več let, tudi 10, 15 let, kot je drugi tir, kot je avtocesta, dolenjski krak. Potem imamo več deset tisoč črnograditeljev, okrog 300 tisoč objektov, zgrajenih v neskladju s predpisi, imamo dolgotrajne postopke za pridobitev gradbenih dovoljenj, kar odganja predvsem tuje vlagatelje, saj ima Češka republika petkrat več tujih vlaganj kot Slovenija. Imamo konkretne primere, ko so ravno zaradi tega tuji investitorji šli drugam. Vlada sicer ima v normativnem programu dela za leto 2015 tudi Zakon o prostorskem načrtovanju in Zakon o graditvi objektov, vendar nič se na tem še ne dela, kolikor vemo. Priprava takih zakonov pa je dolgotrajna, če želimo, da bodo dobri, da bomo lahko popravili vse zamujeno, da bodo predpisi taki, kot jih imajo zahodne države, da bomo omogočali hitrejše pridobivanje gradbenih dovoljenj, umeščanje v prostor in tudi pravočasno pripravili vse potrebno tujim investitorjem, ki so in se zanimajo za vlaganje v Slovenijo. Vendar pri nas, kot da jih nalašč ne želimo, kot da ne rabimo novih delovnih mest, ne rabimo denarja v proračunu. Tukaj pri pripravi te zakonodaje in sprejemanju ne rabimo denarja, ker vemo da ga nimamo, ampak rabimo strokovno znanje in voljo, zato apeliram, da opravimo razpravo v Državnem zboru o tej problematiki, ki je bistvena za ureditev razmer, ki jih imamo neurejene v naši državi. Če se tega ne bomo lotili, težko pričakujemo nove investicije tako našega gospodarstva kot tujcev, čeprav je predsednik Vlade izjavil, da bomo naredili vse, da bodo prišli tuji vlagatelji. Zato prosim, če potrdite, da opravimo razpravo o tem in pospešimo to.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 47. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Žana Mahniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje gospe Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z zapiranjem pediatričnih ambulant. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Žan Mahnič.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki bomo zahtevo za razpravo podprli. Verjetno ste lahko zasledili v medijih, da se v občinah Gorenja vas - Poljane, Žiri in Železniki zapirajo pediatrične ambulante. Rekli boste ja, to po zakonu sodi na primarno raven, to se pravi, da je v domeni občin. Res je, drži. Vendar pa je glavni razlog, da se te ambulante zapirajo, ker naj ne bi bili več prostori ustrezni zaradi spremembe zakona oziroma pravilnika o cepljenju, ki pa sploh še ni v veljavi. Ta pravilnik bo sprejet šele spomladi, zato menim, da je pač to v domeni Ministrstva za zdravje. Ministrica je rekla, da o tej spremembi ni seznanjena in da mi trenutno ne more odgovoriti, da se bo pa pozanimala in zato menim, da je prav, da opravimo to razpravo in da se jo potem na razpravo tudi povabi. Verjamem, da bo do takrat odgovore že imela. To bo predstavljalo dodatne stroške za starše, za podjetja. Do sedaj je bil tam enkrat na teden pediater, sedaj ga več ne bo. Serume hraniti do plus 4, do plus 8 stopinj, to zdrži že hladilna torba, tako da ni res, da prostori niso ustrezni. Serumi in pa cepiva se niso spremenili z včeraj na danes, prav tako se niso spremenili prostori oziroma ambulante z včeraj na danes. Še vedno so ti ustrezni in zato ni nikakršnega razloga, da bi se te pediatrične klinike ukinjale. Pomembno je tudi to, kjer se to ukinja. To se ukinja v Poljanski in v Sevški dolini, v dveh dolinah, ki imata najvišjo rodnost v tej državi, in v dveh dolinah, ki imata najnižjo brezposelnost v tej državi, kar logično pomeni, da največ prispevamo in da najmanj dobimo nazaj. Prosim za podporo.
Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 46. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Mirjam Bon Klanjšček bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za kulturo mag. Julijane Bizjak Mlakar na poslansko vprašanje mag. Mirjam Bon Klanjšček v zvezi z izkoriščanjem samozaposlenih v kulturi. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 44. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Franca Trčka bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za okolje in prostor Irene Majcen na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi z nadzorom koncesionarjev pri urejanju voda. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo. Ko sem se v Mariboru s kolegom Gönczom pogovarjal o kulturi, je rekel, saj v bistvu 90 % imate prav, katerokoli področje odpremo, nam butne ven 8 sistemskih problemov. To je eno takšno področje, nimamo vodnih skupnosti, imamo koncesionarje, ki delajo zelo po svoje, navsezadnje gre tudi za kar lepe denarje. Če gremo malo gledat v Supervizor, to so gospodje, ki jih je kar nekaj v sodnih postopkih in zlasti v zadnjem času šarijo, kakor jim paše, ob in po vodotokih. Na nek predhodni moj predlog o Prekmurju se je očitno izkazalo, da večino poslank in poslancev Prekmurje ne zanima, verjetno jih v tej naši ljubi kokoški ne zanimajo niti zadnjica, niti kremplji, te bolj periferne zadeve, ampak ker smo večinoma iz vode sestavljeni, upam, da vas vsaj ta tematika zanima in da boste to podprli, čeprav moram reči, da sem malo skeptičen, ker ta instrument v Državnem zboru ne funkcionira, koalicija glasuje proti in verjetno bomo zlasti ljudje iz opozicije morali te vsebine čez odbore peljati naprej. Upam, da me zdaj s tem glasovanjem demantirate. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 44. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Violete Tomić bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje gospe Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z mladostniki s hudimi vedenjskimi in čustvenimi motnjami. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Čeprav imam zelo majhno upanje, da bo izglasovan ta predlog, pa vendarle poskusimo. Bili smo seznanjeni s tem, da v tej državi ni primerno poskrbljeno za zdravljenje, vzgojo in izobraževanje otrok in mladostnikov s hudimi vedenjskimi in čustvenimi težavami. Gre za otroke in mladostnike, ki so bili v otroštvu žrtve družinskega nasilja. V našem sistemu zdravstvenega in socialnega varstva zanje ni primerne namestitve. Prepogosto se dogaja, da varstveni zavodi ali mladinski domovi kljub izdani odločbi o namestitvi zavračajo sprejem takšnih otrok, posledično lahko takšne otroke in mladostnike v skrajnih primerih obravnavajo celo na varovanih oddelkih psihiatričnih bolnišnic, skupaj z odraslimi bolniki, kar pa je nesprejemljivo. Pri obravnavi otrok s hudimi vedenjskimi motnjami se že vsaj 10 let ohranja stanje, ki pomeni hudo kršitev otrokovih pravic. Ko ti otroci in mladostniki dopolnijo 18 let, uradno niso več problem, ker so polnoletni. Toda posledica zanemarjanja tega problema je nepopisno trpljenje, ki se nemalokrat konča s samomorom. Številni med njimi ogrožajo tudi svojo okolico, med njimi so žal tudi mladoletni morilci in polnoletni storilci hujših kaznivih dejanj. Veliko tega trpljenja bi se dalo preprečiti, in to brez velikih denarnih zneskov. Zato, čeprav je ministrica obljubila, da bo rešila ta problem, bi vendarle prosila za resnejšo obravnavo, saj je že varuhinja človekovih pravic pred 6 leti rekla, da država, ki bi morala ukrepati, je v tem primeru na tem področju odpovedala. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 24, proti pa jih je bilo 44. [[Za je glasovalo 24.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihe Kordiša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo odgovoru ministra za obrambo gospoda Janka Vebra na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z obravnavo obrambnih izdatkov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Miha Kordiš.
Najlepša hvala za besedo. Kar se tiče izdatkov za obrambni proračun, smo v tem trenutku v stanju nekega protislovja. Po drugi strani sta se tako minister za obrambo kot premier Miro Cerar že večkrat postavila za pozicijo, da je treba procent bruto družbenega proizvoda, ki ga namenimo izdatkom za področje obrambe, dvigniti, po drugi strani pa na primer minister za obrambo gospod Janko Veber pripada politični opciji, Social demokratom, ki zagovarja fiskalno pravilo. Hkrati pa se je Vlada, da ne rečem naravnost zaklela, da ne bo naredila prav nič na prihodkovni strani proračuna. Se pravi edini način, ki jim ostaja, da dvignejo porabo Ministrstva za obrambo oziroma konkretno vojske, je, da ta denar vzamejo na nekem drugem področju – pri pokojninah, štipendijah, kjerkoli že, samo nekje ga preprosto morajo vzeti, če hočejo svoje besede uresničiti. Moje poslansko vprašanje se je glasilo, kje natanko mislijo ta sredstva najti. Nekega konkretnega odgovora na to pa nismo dobili. Naj dodam še, da je minister sam tudi že večkrat izpostavil, da trenutno vzdržujejo stroške na področju obrambe predvsem na nivoju kadra. Se pravi, reže se v opremo, reže se v investicije, ampak poskušajo se ohraniti plače in vse ostalo približno na enakem nivoju. Glede na to, da je sestava slovenske vojske približno po planu popolnjena, pomeni, da gredo dodatna sredstva lahko samo za investicije v hardver, se pravi v opremo, za nove patrije in za neke take podobne igrače. V Združeni levici predlagamo, da se o odgovoru, ki ga je podal, mogoče bolje rečeno ni podal, minister Veber v tem državnem zboru, opravi razprava. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Žan Mahnič.
Hvala, predsednik. Jaz bom kolega Kordiša pri zahtevi za razpravo podprl, kljub temu da imam pa diamitralno nasprotna stališča. Jaz zagovarjam, da je treba dvigniti obrambni proračun, zaradi tega menim, da je prav, da se opravi razprava. Quo vadis, lahko rečemo za slovensko obrambno politiko. Jaz sem mnenja, da že dolgo več ne sledimo naši obrambni doktrini. Slovenija kmalu ne bo več zmožna niti zagotavljati tistih zavez in zahtev, nalog, ki so v zakonu v obrambi. Vemo, da se je Slovenija preteklo leto konec leta na Summitu zveze Nato v Welsu zavezala, da bomo do leta 2020 dali 2 % BDP za obrambo in znotraj teh dveh odstotkov, da bomo dali 20 % za investicije. Trenutno gre za investicije samo 3 % in pri teh investicijah smo na samem repu držav zveze Nato. Sam menim, da je oprema, ki jo ima slovenska vojska, neustrezna, da bi bilo treba opremo posodobiti. Ne nazadnje naše vojake pošiljamo na misijo v tujine, kar je prav, saj samo pod pogojem, da so naše sosednje države stabilne, to pomeni, da smo mi varni. Zaradi tega podpiram te misije, in menim, da je prav, da smo tam prisotni. Treba pa je ne nazadnje opraviti razpravo, kam bo šla ta naša obrambna politika, kako bo z našimi zavezami do zveze Nato, koliko bomo dajali za obrambo, koliko bomo dajali za investicije, predvsem pa, ali bomo našim kolegom v zvezi Nato še naprej lagali, kako bomo izpolnjevali te in one zahteve ali pa jim bomo pač v obraz povedali, "glejte, fantje, punce, mi se tega več ne gremo. Bomo dali za obrambo, kolikor pač bomo".
Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 46. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Obenem bi se rad posebej zahvalil vsem bolnim poslancem, ki ste se navkljub bolezni udeležili današnjega glasovanja. Želim vam, da čim prej ozdravite. Prekinjam 5. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9.uri.