Spoštovane kolegice in kolegi, gospe in gospodje, začenjam nadaljevanje 67. izredne seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: mag. Alenka Bratušek, Violeta Tomić do 11. ure, Gregor Židan, mag. Dušan Verbič, Samo Bevk do 14. ure, Predrag Baković do 12. ure ter Franc Jurša. Do roka, ki ga je na podlagi tretjega odstavka 93.a člena Poslovnika Državnega zbora določil Kolegij, so za danes sodelovanje na seji izven sedeža Državnega zbora z uporabo aplikacije za sejo na daljavo najavili naslednji poslanke in poslanci : Iva Dimic, mag. Meira Hot, Rudi Medved, Ferenc Horváth in dr. Matej Tašner Vatovec. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 4. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2021 IN 2022, NUJNI POSTOPEK. Nadaljujemo prekinjeno razpravo o 2. členu in amandmaju Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes, zato prosim za prijavo. Prvi ima besedo Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pri tem zakonu o izvrševanju proračunov je vlada za talce vzela računovodje z namenom, da zaščiti nabave orožja. Te nabave orožja so silno sporne iz več kot enega razloga. Če začnem čisto formalnopravno, ta zakon o izvrševanju proračuna krši celo serijo členov ustave. Tisti, ki me najbolj moti, tisti, ki me najbolj boli, pa je, da poskuša s spremembami zakona o izvrševanju proračunov obiti zakon, ki je dopustil specialne nabave v višini 780 milijonov evrov in ki je trenutno ustavljen na Ustavnem sodišču. V Levici smo tisti zakon namreč zaustavili s podpisi 30 tisoč državljank in državljanov, s katerimi smo skupaj zahtevali, da se o prioritetah države razpravlja na referendumu in da se na referendumu o njih tudi odloči. To, ali bomo namenili 780 milijonov evrov za orožje ali za kaj drugega, je temeljno vprašanje državnih prioritet. Seveda lahko poslušamo iz vladnih in koalicijskih klopi, češ, moramo najti denar za vse. Mora biti 780 milijonov za orožje pa potem moramo najti tudi denar za zdravstvo, za socialno varstvo, za razvoj, za gospodarstvo in ne vem kaj še vse. Žalostna resnica v praksi, ko enkrat črto potegnemo, pa je, da vsak evro, ki gre v orožarske posle, je izgubljen evro za razvojne potrebe in blaginjo državljank in državljanov te države. 780 milijonov evrov iz integralnega proračuna, še več, je določitev, kaj bo kapaciteta države, da se dela v naslednjih nekaj letih. To ni neka enkratna akcija, enkraten izdatek, to je izdatek, ki bo zablokiral razvojne potenciale države za naslednjih nekaj let, ker denarja za vse ostalo ne bo. Največja nevarnost znotraj tega se skriva, da če bodisi tisti Toninov specialni zakon ali ZIPRS, ki ga obravnavamo, stopa v veljavo, je, da bo lahko vlada praktično čez noč podpisala vse sorte orožarskih pogodb, ki jih potem živa duša ne bo mogla preklicati oziroma bo v primeru preklica prišlo do zelo velikih penalov. Tako bodo vse naslednje vlade, ne glede na to, kakšne te vlade bodo, ne glede na njihovo politično voljo, da vlagajo v javni zdravstveni sistem, recimo, obsedele zavezanih rok, ker denarja ne bo. Požrli ga bodo oklepniki, raketni sistemi in drugo orožje, ki ga kani nakupiti vlada Janeza Janše. Pri tem se ne smemo slepiti, da bo pri 780 milijonih dejansko ostalo. Orožarski posli so daleč najbolj koruptivni posli, ki se sklepajo kjerkoli, kadarkoli. Samo pri nas si poglejmo vse zavožene večje vojaške nabave od primera Patrie dalje, tudi v drugih državah ni nič bolje. Lahko rečemo, da je specifika zlobirane vojaške industrije, mimogrede, tudi Natov vojaški vrh ni nič kaj dosti drugega kot srečanje raznih trgovskih potnikov iz vodilnih držav zveze Nata. V tej panogi prihaja še do posebnih korupcijskih tveganj in izstavljajo se še posebej visoke provizije. Samo transportno letalo, s katerim se minister Tonin tako zelo rad trka po prsih, njegova cena je porasla iz 50 na 70 milijonov evrov. Zgodba pred tem, ki smo jo spremljali, oshkoshi, oklepniki 4x4, praktično vsak teden je številka poskočila. Tudi prejšnji poizkus nakupa oklepnikov 8x8 se je začel, če se ne motim, pri 200 in nekaj milijonih, končal pa pri ceni čez 400 milijonov evrov. Tako da v Levici predlagamo, da se rešuje vprašanje računovodskih servisov in podaljševanje njihovih rokov v drugem zakonu, smo ga pripravili, če se ne motim, smo ga tudi že javno obelodanili. To je mesto, kjer se take stvari tudi rešujejo, ne pa v zakonu o izvrševanju proračuna. Pri ZIPRS te določbe ven izčrtamo in vladi onemogočimo, da še naprej računovodja jemlje za talce. Hkrati pa mora iz zakona o izvrševanju proračuna odleteti tudi sleherna klavzula, ki vladi Janeza Janše daje pooblastila, da kupuje orožje in podpisuje orožarske posle, s katerimi se tako silno mudi v imenu vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Ljudje v tej državi, kot priča tudi tistih zbranih 30 tisoč podpisov za referendum, si želijo vse kaj drugega kot orožja. Vedo, kaj potrebujejo, in vedo zaradi tega, ker jih v to vodijo njihove vsakdanje izkušnje in njihove vsakodnevne stiske. Recimo, ko imajo denimo mladi opravka z iskanjem stanovanja, najemnine v Ljubljani so oderuške, manjka 10 tisoč javnih najemnih stanovanj. Ali ko kdorkoli od nas konec koncev, ko se odpravi k zdravniku, pa vidi, kakšna je tam situacija, stojimo v čakalni vrsti, oprema je dotrajana, še posebej sedaj, ko je javni zdravstveni sistem pod pritiskom epidemije covida-19 se izkazuje, kako zelo huda napaka je bil deficit preteklih vlaganj v ta javni zdravstveni sistem. Če zaključim neko trojko, ki jo sam vidim kot trojko družbenih prioritet, starejši v čakalnih vrstah na postelje, v domovih starejših občanov manjka 12 tisoč postelj. Namesto da bi vlada to reševala, namesto da bi na veliko vlagala v gradnjo novih javnih domov, ki bi bili narejeni po meri slehernega starostnika, ne glede na njegovo materialno stanje, počne – kaj? Razpisuje koncesije. Oskrbo starejših ne jemlje za svojo, kot nekaj, kar bi bila dolžnost države, ki sama sebi reče socialna, ampak vprašanje varne starosti spreminja v biznis, da bodo na starostnikih in njihovih družinah lahko zaslužili kapitalisti v tujini ali pa lobistični krogi doma.
Hvala lepa. Predlagam, da se tudi vsi bodoči razpravljavci osredotočite predvsem na tisto, kar je zapisano v amandmaju. Ostale stvari bomo reševali drugače, lahko vložite tudi kakšen zakon pa se bodo te teme odprle. Želi še kdo razpravljati o amandmaju k 2. členu? V redu. Ponovno odpiram prijavo. Najprej besedo dobi Igor Peček. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik, kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarja! V Poslanski supini LMŠ bomo vsekakor vztrajali pri tem, da le čevlje sodi naj kopitar. V luči povedanega bi rad izpostavili dve stvari. Prva je, da se v Predlogu zakona o spremembah dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije, ki ga obravnavamo danes, kaže odnos vlade tako do demokratičnih načel, do pravne države in nenazadnje tudi do ustavnega sodišča. Drugič. Ne bi se želel opredeliti do vsebine in presoje o tem, kdaj in kakšno opremo potrebuje naša vojska, več mogoče o tem v nadaljevanju, vsekakor imam svoje mnenje, dajem pa prednost stroki. Zakon o izvrševanju proračunov je bolj kot ne tehnični zakon, s katerim naj bi se za točno določeno obdobje določala podrobna sestava državnega proračuna, posebnosti njegovega izvrševanja, poraba sredstev, namenski prihodki in tako naprej. Mislim, da mi ni treba navajati vsebine oziroma besedila 1. člena zakona, ki ga določa ZIPRS, ki verjamem, da ga poznamo. Dejstvo pa je tudi in žal, da v zadnjih letih v ta tehnični zakon tlačimo tudi vsebino, ki vanj ne sodi, oziroma vsebino, ki ne predstavlja zgolj tehnične izvedbe proračuna, ampak tudi vsebinsko. Po mojem mnenju to sicer presega namen zakona, ki ga ZIPRS zasleduje, ne povzroča pa neke hujše kršitve, kot je recimo kršitev načela zakonitosti. V primeru, ko določbe ZIPRS urejajo in predvidevajo porabo tistih sredstev, ki jih je Ustavno sodišče v nekem drugem zakonu zadržalo, pa po mojem mnenju to pomeni kršitev ne samo načela zakonitosti, ampak tudi načela pravne države. In to, spoštovani kolegi, pravzaprav počenjate danes, ko želite sprejeti določila, ki v zakon vključujejo tudi investicije iz zakona, ki ga je Ustavno sodišče zadržalo. Ustavno sodišče ima v našem pravnem redu posebno vlogo. Ni mi treba posebej poudarjati, da je treba v naši pravni državi odločbe Ustavnega sodišča spoštovati. Ustavno sodišče vedno, kadar oceni, da bi z izvajanjem določenega zakona lahko nastale hujše nepopravljive posledice, zadrži oziroma tudi prepove uporabo takšnega zakona, dokler ne sprejme končne vsebinske odločitve o tem, ali je nek zakon ali zakonska določba oziroma njen del v neskladju z ustavo. To se je zgodilo z Zakonom o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski. In to tudi jasno izhaja iz odločbe Ustavnega sodišča. Ampak očitno Vladi ni mar ravnanje oziroma položaj Ustavnega sodišča, niti ji ni mar pravni red, ki , vsaj kolikor jaz vem, bi moral še veljati v naši pravni državi. Lahko si predstavljam, da v koaliciji današnji predlog zakona, kar se tiče tega člena, ki na nek način izigrava odločbo Ustavnega sodišča, vidite kot nek spreten manever oziroma nekaj, kar je še sprejemljivo in na meji možnega. Ampak poleg tega tik pred zdajci v predlog zakona dodajate dopolnilo za podaljšanje rokov za oddajo poročil na Furs in Ajpes, čeprav je Zveza računovodskih servisov že v začetku januarja na Vlado naslovila prošnjo s tehtnimi razlogi in željo, da naj bi se ta rok podaljšal. Tudi v LMŠ smo opozarjali že nekaj časa, vložili smo tudi amandma za podaljšanje tega roka in na Odbor za finance naslovili zahtevo za sklic nujne seje. Na nek način nas lahko veseli, da je Vlada vsaj delno prisluhnila naši pobudi, čeprav bi to lahko naredila že mnogo prej in na manj sporen način, ki ga zdaj pravzaprav vsi na nek način tudi problematiziramo. Ampak, kakorkoli, nekaj smo dosegli. V LMŠ smo mnenja, da slovenska država potrebuje vojsko, večkrat smo to povedali, vojsko, ki ima ustrezno opremo, vojake, ki so ustrezno motivirani in imajo za to, da opravljajo svoje naloge, zagotovljene vse pogoje, tudi finančne. Podpiramo razvoj slovenskega obrambnega sistema in krepitev ugleda Slovenske vojske v mednarodni skupnosti. Temu smo sledili tudi v pretekli vladi in v rebalansu proračuna za leto 2019 in v proračunih za leti 2020 in 2021 za razvoj obrambnega sistema predvideli več sredstev, kot smo jih namenjali pretekla leta, in na nek način tudi zaustavili negativni trend zmanjševanja sredstev v Slovensko vojsko. Ampak ukrepi na področju krepitve vojaških struktur in obrambnega sistema so bili oblikovani v drugačnih, bolj stabilnih in bolj predvidljivih okoliščinah. Epidemija covida žal še ni dokončana. Njeni učinki na gospodarstvo in na ljudi niso izzveneli. Še vedno ne vemo, v kakšni kondiciji bo naša država v prihodnjih letih, zato bi bila rešitev, predlagana v členu predloga zakona, v luči danih razmer neprimerno in pa po našem mnenju tudi neodgovorno dejanje. Kar pa se tiče moje podpore predlaganim amandmajem, bom za razliko od zelo političnih politikov manj političen in bom sledil temu, da je treba predvsem zasledovati cilj, ki temelji na strokovni in vsebinski podlagi, predvsem pa imeti stalno v mislih pomen in pa vrednost cilja, ki ga želimo doseči. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andreja Zabret. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Veliko je bilo že povedanega o ZIPRS že na samem Odboru za finance, vendar sem še vedno mnenja, da ZIPRS, ki ga imamo danes na mizi, ni nič drugega kot to, da želi Vlada izsiliti tisto, kar z rednim postopkom pač ne morete. Gre za povišanje obrambnih izdatkov, prerazporeditev EU sredstev z bianco menico ter nižanje standardov glede poročil javnih zavodov. Predvsem pa je žalostno govoriti o vladavini prava na eni strani, na drugi strani pa jo eklatantno kršiti in iskati obvode, kar je nesprejemljivo. V bistvu je bil že sam Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovensko vojsko v obdobju 2021–2026 že prvi obvod. Dejstvo je, da tega zakona ne bi potrebovali, ker so investicije v vojsko že po ZIPRS definirane kot izjema, seveda pa z določeno finančno omejitvijo glede prevzemanja obveznosti za naslednja leta. Ampak ker ste si zamislili previsoko številko, gre za 780 milijonov, tega po ZIPRS ni mogoče speljati, zato ste si zamislili specialen zakon, s katerim bi si zagotovili denar v proračunih v obdobju 2021–2026. Vendar se je zataknilo. V januarju vam je Ustavno sodišče izvajanje tega zakona ustavilo. In ker se očitno bojite, da boste na Ustavnem sodišču izgubili, iščete nove načine, kako zrihtati denar in realizirati zakon na nek drug način. Z ZIPRS, ki ga imamo danes na mizi, boste vojski omogočali, da bo nabavljala vojaško opremo mimo pravil, ki veljajo za vse ostale uporabnike, da morajo imeti v proračunu zagotovljena sredstva. V predlaganem ZIPRS nimate nobene omejitve, podpišete lahko pogodb za toliko, kolikor želite, in ko bo prišel proračun za leto 2023, boste pač rekli, da toliko potrebujete za vojaško opremo, ker smo podpisali pogodbe. Predvsem pa je sporno tudi to, ker na ZIPRS ni mogoče razpisati referenduma, na kar opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, vendar na to se pač požvižgate. Na Odboru za finance sem spraševala državnega sekretarja, za katere investicije gre, ker naj ne bi šlo za iste investicije kot po zakonu, vendar nisem dobila konkretnega odgovora. Je pa dejstvo, na kar opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, da gre za iste zadeve, saj sprememba 30. člena ZIPRS zasleduje enak cilj kot zakon in po vsebini ureja enako materijo kot Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v slovenski vojski v obdobju 2021–2026, in sicer tako, da bo povzročil enake pravne učinke. Oba dokumenta se namreč sklicujeta na iste programe, in to je splošni dolgoročni program opremljanja in razvoja Slovenske vojske ter srednjeročni obrambni program za njegovo izvedbo. Tako da težko govorimo o dveh različnih zadevah. Da ne bo pomote, kot je bilo tudi danes že slišati, v LMŠ se zavedamo potrebe po modernizaciji Slovenske vojske, vendar na vsak način ob upoštevanju splošnega javnofinančnega stanja v državi. Situacija se je spremenila, ko zaradi posledic covida in padca gospodarske rasti javnofinančna slika ni najbolj rožnata, predvsem pa še vedno ni znana. Epidemija še ni končana. Še vedno imamo popolnoma zaprte določene gospodarske panoge, kot so gostinstvo, turizem, industrija srečanj, ki jih je epidemija najbolj prizadela in njihov prihodek se je v letu 2020 zmanjšal za več kot polovico. Pri trenutni epidemiološki sliki tudi ne vemo, kaj vse nas še čaka, kakšna presenečenja trenutne vlade. Vlada bi morala osredotočiti svoje misli in dejanja na izhodno strategijo, kako bomo funkcionirali po covidu, kaj se bo zgodilo, ko bodo nehali veljati vsi ti ukrepi. Že sedaj vidimo, da iz Slovenije odhajajo določena podjetja in na žalost narašča tudi brezposelnost. Čaka še kar nekaj zombi podjetij, ki jih trenutno držijo na gladini vsi ti ukrepi. Dejstvo je, da pred tem ne bomo mogli ubežati. Tudi napoved Umarja pravi, da bo okrevanje po dejavnostih različno in da predvsem storitve, ki jih je kriza najbolj prizadela, bodo začele okrevati šele leta 2023. To sigurno niso dobre napovedi. Pa da zaključim o tem amandmaju, pa se bom k ostalim amandmajem še posebej oglasila. Sprejetje tega člena oziroma ZIPRS-a, bo pomenilo nespoštovanje sklepov Ustavnega sodišča. Gre za izigravanje pravice volivcev glasovati na referendumu. Skratka, o kakršnikoli vladavini prava težko govorimo.
Hvala lepa. Najprej je zaprosil za besedo predstavnik Vlade. Gospod Lampret, državni sekretar na Ministrstvu za obrambo, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Dovolite mi, da samo na kratko odgovorim na to vprašanje, o katerih projektih govorimo. Mislim, da smo o tem že govorili na odboru, se opravičujem, če nisem bil dovolj jasen. Tudi včeraj zvečer sem o tem nekaj govoril. Bi pa začel en korak ali dva koraka prej. Vsi govorimo, katere projekte si je ta administracija zamislila, da jih sprovede. To so isti projekti, o katerih je Državni zbor odločal leta 2010 ob sprejetju strateških dokumentov, ki jih vedno znova tudi ponavljamo. Veste tudi, da je v letu 2018 to rešitev, ki je danes v Zakonu o izvrševanju proračuna, ta resor predlagal in jo je Vlada tudi že sprejela, vendar jo je pred obravnavo v Državnem zboru umaknila. Prav tako je zadnji dokument na strateški ravni Bela knjiga Ministrstva za obrambo med ukrepi za uresničitev te iste Bele knjige pod številko 14 pripravila zakonske rešitve za izvajanje ključnih projektov opremljanja Slovenske vojske januarja 2020. Glede projektov. Materija, ki jo obravnavamo oziroma ki se jo dotika ZIPRS pri investicijah v obrambo, je precej ožja materija, kakor je v Zakonu o investicijah. Govorimo samo o večletnem prevzemanju obveznosti brez odložnih pogojev. Drugih vprašanj, kot so višina investicij in pa limiti, ta materija ne obravnava. Govorimo, da se Ministrstvu za obrambo omogočajo investicijska sredstva, ki so na voljo že v sprejetih proračunih za leti 2021 in 2022. Brez te možnosti, Ministrstvo za obrambo ne more potrošiti že odobrenih investicijskih sredstev. Zdaj pa štirje konkretni projekti za letošnje leto, ki so vidni tudi iz načrta razvojnih programov. Prvi so komunikacijski in informacijski sistem za Slovensko vojsko, posodobitev vojaške infrastrukture v Vojašnici Edvarda Peperka, taktično transportno letalo in pa nadgradnja helikopterjev Bell 412. Za tri izmed njih mi te spremembe ZIPRS-a ne potrebujemo. Potrebujemo pa, če želimo, da nadaljujemo s postopki, za nabavo taktičnega transportnega letala, ker je bilo odločeno, da je to ena izmed prioritet. Najlepša hvala, predsedujoči.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljat? Vidim, da je še interes, zato bomo začeli s postopkom prijave. Pet je prijavljenih. Najprej dobi besedo Luka Mesec. Predlagam pa, da se osredotočimo na vsebino amandmaja. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. En lep pozdrav še enkrat! Jaz bom ponovil naš ključni zadržek do tega zakona. S tem zakonom si vlada poskuša ustvariti pravno podlago za orožarske nabave mimo zakona o 780 milijonih, ki je trenutno zadržan na Ustavnem sodišču. Mislim, da tukaj ni nobene dileme. Mislim, da tudi ni nobene dileme, da je to močno protiustavno, kot sem včeraj večkrat povedal, v nasprotju s petimi členi Ustave. Pa to ni samo moje mnenje, to je mnenje Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. In tretjič, mi smo na odboru poskušal izrezati ta del, ki govori o ustvarjanju protiustavne pravne podlage za orožarske nabave, iz zakona, pa nas je koalicija povozila. Ste pa v koaliciji naredili še nekaj drugega. V hipu, ko ste zaslišal besedo referendum, ko smo rekli, da bomo šli branit pravico ljudi do referenduma na referendum in da bomo šli branit ustavno ureditev na referendum, ste v zakon potegnili računovodske servise in jih vzeli za talca. Kot sta pred mano povedala kolega iz LMŠ. Računovodski servisi so od konca januarja 2021 pozivali Vlado, da naj uredi enomesečni odlok za zaključna poročila, ker živimo pač v izrednih razmerah in ker imajo neprimerno več dela zaradi povračil stroškov, povezanih s covid ukrepi, in tako naprej. Pa jih niste slišali do dne, ko smo omenil referendum. Takrat ste jih pa dali v ta zakon, zato da danes poskušate in da boste v prihodnosti poskušali debato zvrniti nanje. Se pravi, zdaj za vas to ni več debata o nabavah orožja. To je zdaj debata o računovodskih servisih. Ko bomo rekli, da gremo na referendum proti nabavljanju 780 milijonov ali več orožja, boste rekli, ne, ta referendum je proti računovodskim servisom. Pa ni. Zato, to je obrazložitev amandmajev, mi skušamo vzeti tiste dele zakona, ki so pozitivni, se pravi, ta del, ki ureja financiranje raziskovalcev, in ta del, ki ureja računovodske servise, iz tega zakona, da ne bodo oni talec spora, ki se njih absolutno ne tiče. Kot je bilo rečeno včeraj, pripravili smo rešitev, zakon, ki ureja računovodske servise in ki je lahko sprejet v torek. Pogoj za to, da lahko ta zakon pride v obravnavo, pa je, da se sprejme naš amandma, ki izreže ta del, ki ureja računovodske servise, iz tega zakona, ker ne moreta dva zakona urejati iste stvari. Tega se mi ne gremo in nam tudi službe Državnega zbora ne bodo dopustile. Se pa vi to greste s tem zakonom. Imate na Ustavnem sodišču zakon, ki ureja isto stvar, kot ta, ki ga sprejemate danes. In tega se ne dela. Temu se pravno reče anomija. Se pravi, da imaš dva zakona, ki urejata isto stvar, pri čemer je ta zakon, ki ste ga dali danes, slabši, ker je manj transparenten. V Zakonu o investicijah v Slovensko vojsko, ki je na Ustavnem sodišču, je določeno, da je zgornji prag za nabave 780 milijonov. Nabave so razporejene po letih in vsako leto mora Vlada poročati Državnemu zboru, kaj dela. V tem zakonu, ki ste ga zdaj dali, ni nič od tega: nobenih varovalk, nobenih pragov, nobenih omejitev, skratka podpisujemo čisti bianco ček. Čisti bianco ček za nabavo orožja, ki bo lahko šla tudi na milijardo. Včeraj sem večkrat povedal, prva nabava, transportno letalo, ki ga nabavljate, se je v nekaj mesecih podražilo s 50 milijonov evrov na 72 milijonov evrov, to je skoraj 50-odstotno povečanje. In potem lahko tudi sklepamo, da ne bo 780 milijonov, ampak bo bistveno več. To govorim tudi zato, ker orožarska industrija že lobira pri vladi. Transparentnost je pa takale, to smo pridobili prek KPK, to so poročila. Bil je Elbit Systems v četrtek, 10. decembra, ne ve se, pri kom. Aha, pri gospodu Korošcu je bil, potem se pa nič ne ve, kaj je bila vsebina tega pogovora, ker poročilo, ki ga lahko dobimo na KPK izgleda takole. To ni fotoshop. To je dejansko poročilo iz KPK. Sedem strani dokumenta, vse počrnjeno. In kako naj mi vam zaupamo, da boste s tem denarjem, za katerega naj bi vam mi zdaj podpisali bianco ček, ravnali tansparentno? Še nobena orožarska nabava v Sloveniji ni bila transparentna in po takih dokumentih ne vem, kako naj bi bila ta. Bi pa za konec še to rekel, da je to tudi izbira družbenih prioritet. Samo za vojsko. Bele knjige so tudi drugod, da se ne motimo. Tudi za zdravstvo obstaja Bela knjiga. Ampak ne za zdravstvo, ne za dolgotrajno oskrbo, ne za stanovanja ni take zagnanosti, da bi nekaj premaknili na teh področjih. Saj že deset let vsi kričijo, da v Sloveniji manjka 10 tisoč javnih najemnih stanovanj predvsem za mlade. Pa jaz še nisem slišal nikogar iz te vlade, da bi rekel, zdaj pa mi moramo prioritetno, ne vem, vložiti milijardo v stanovanja. Pa verjetno bi se teh 10 tisoč za milijardo dalo narediti, to je približno 100 tisoč na stanovanje. Ni. Tudi za zdravstvo. Gospod Pokljukar, zdajšnji minister, je rekel, da samo UKC bi potreboval 900 milijonsko investicijo, če bi ga hoteli spremeniti v nek dostojen center, kakršen bi moral biti. Pa tudi tukaj nisem slišal kakšne takšne zagnanosti. Sem pa slišal, da naj bi tisto financirali iz evropskih sredstev, ampak to ste tudi pokazali. Nacionalni načrt za okrevanje in odpornost je Vlada potrdila, notri pa je 5 milijard evrov, od tega gre 200 milijonov evrov za zdravstvo. To je pa tudi vse. Tako da mi vztrajamo pri tem, da se na ta način, kot ste se zdaj lotili, ne sme izigravati ustavnega reda, da se na ta način ne sme izigravati ljudstva in pravice do referenduma, in da se moramo o tem, kam investirati najverjetneje milijardo evrov, pogovoriti na referendumu. Smo demokratična država z ustavno zagotovljeno pravico do referenduma. Ljudje imajo pravico, da odločajo o ključnih investicijah za naslednjih šest let.
Hvala lepa. Državni sekretar Uroš Lampret, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Dovolite mi še, da na kratko odgovorim glede letala, pa sem poskušal že včeraj zvečer. Več številk se vrti. O katerih številkah govorimo? V Zakonu o investicijah, za katerega tudi jaz ocenjujem, da je bil zelo dober zakon, zelo dober zakon, pa ne zato, ker je bil zakon, ki je bil lansko leto, ampak to je bil način, kako je ta država kupovala orožje pred dvajsetimi leti. V tem zakonu, v podprogramu Letalstvo smo mi limitirali sredstva navzgor – 128 milijonov evrov za lahko transportno letalo in za dva srednja transportna helikopterja, namenjena za specialne sile. To je bil ta limit iz zakona. Ampak mi zdaj govorimo o nečem drugem. Mi govorimo o uporabi investicijskih sredstev, ki so že sprejeta. S podatkom, s katerim vi operirate, tudi včeraj zvečer, teh 72 milijonov evrov sem rekel, da je bila rezervacija v NRP, mi smo naredili to rezervacijo. To ne pomeni, da mi imamo to ceno za letalo. To ne pomeni, da je to letalo izbrano, ker nimamo pogojev, da nadaljujemo s projektom, ki je prioritetni projekt za celo državo, ne samo za Slovensko vojsko, dokler nimamo možnosti prevzemanja finančnih obligacij. Del teh investicijskih sredstev, ki so že odobrena, bo šel letos, drugo leto in potem nimamo bianco čeka, ki je to dva plus dva ZIPRS, ampak smo odstotno omejeni na dovolitev iz 2021 in 2022. In brez tega mi tega projekta ne moremo nadaljevati. Zato je ta zakon toliko bolj pomemben za nas. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Replika, Luka Mesec.
Hvala. Da se razumemo glede teh številk. Mi lahko sklepamo o cenah po informacijah, ki ji dobimo iz dokumentov, kot je NRP. Druge informacije za nas gledajo tako. Druga stvar. Ta zakon o 780-milijonski investiciji, ne vem, zakaj govorite o njem v pretekliku, ni mrtev, ta zakon je zadržan na Ustavnem sodišču in ga boste morali verjetno braniti na referendumu. Upam. Ampak to še ne pomeni, da imate kakršnokoli pravico izigravati Ustavno sodišče. Zadržanje tega sklepa se dogaja dobesedno na ta način prvič, od kar jaz pomnim, v Državnem zboru. Nobena vlada si še ni tega privoščila.
Hvala lepa. Replika, Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poglejte, gospod Lampret, vi pravite, da ste zgolj rezervirali 70 in nekaj milijonov za transportno letalo, v Levici pravimo, da je s to rezervacijo cena transportnega letala poskočila s 50 na 70 milijonov evrov. Za tak zaključek imamo precej dobre razloge. Poglejmo samo, kaj se je dogajalo z nakupi Oshkosh 4x4, z zadnjimi poskusi nabave oklepnikov 8x8 kaj šele pri aferi Patria. Povsod se je praktično v postopku cena podvojila točno na tak način. Nekje so se dogajale rezervacije, potem se je iskala dodatna oprema etc etc etc, sedaj pa to primerjamo z nekim drugim dejstvo. Ali ste na enak način v razvojnih programih in še kje drugje rezervirali na zalogo sredstva za javne domove za starejše? Niste. Ali ste na enak način v nacionalnih razvojnih programih ali drugje rezervirali sredstva za obnovo infekcijske klinike, za posodobitev ostalih bolnišnic po državi, ki jim ne tesnijo okna, kjer nimajo vodovoda, kjer jim odpada omet? Niste.
Kolega Kordiš, prosim, da se omejite na potrebno pojasnilo, povezano z repliko in ne z drugimi stvarmi. Nadaljujemo. Besedo ima poslanec Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana državna sekretarka in sekretar, kolegice in kolegi! Morda najprej, jaz se strinjam z ministrom za zdravje gospodom Poklukarjem, ki pravi, kot poroča kolega Luka Mesec, da potrebuje samo UKC Ljubljana 900 milijonov. Prava ideja je, kar razmišljamo mi v Novi Sloveniji, da zgradimo novi UKC Ljubljana nekje na obrobju Ljubljane. Nadaljujem z zahvalo vam, gospod podpredsednik Državnega zbora, ki tolerirate široko razpravo, splošno razpravo pravzaprav, ker tako včeraj ponoči kot danes praktično nihče ni razpravljal o 2. členu oziroma amandmaju Levice k 2. členu, ampak se govori zgolj in samo o Zakonu o investicijah v Slovenski vojski za obdobje 2021–2026. Jaz se moram na tem mestu, čeprav ga ni tukaj, zahvaliti kolegu Luki Mescu za včerajšnjo lekcijo abecede politike, kot je sam povedal, ABC politike. Jaz sem ga poslušal, poslušal sem njegovo lekcijo, poslušam pa tudi koga drugega, ker je najbrž vedno dobro v življenju poiskati drugo mnenje za različne stvari. Poslušam in berem recimo profesorja dr. dr. Klemna Jakliča, doktoriral je v Oxfordu v Združenem Kraljestvu in Harvardu v ZDA, diplomiral pa je iz ustavnega prava na Pravni fakulteti Univerze v Ljubljani. Dobil je Fulbrighovo štipendijo, tam nadaljeval z doktorskim raziskovanjem. Izbran je bil – to je zelo pomembno – v ozko skupino znanstvenikov, ki so delali pod vodstvom vodilnih svetovnih avtoritet ustavnopravnega področja, med njimi je bil tudi kakšen Nobelov nagrajenec. Tako da zdaj imam dilemo, koga upoštevati ali ABC politike po Luku ali pa morda nekaj iz ustavnega prava po Jakliču. Že pri včerajšnji predstavitvi stališč poslanske skupine do tega zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije sem opozoril na spoštovanje Ustave, seveda, ampak o kakšnih členih včasih kdo ne govori, če mu ne paše. Zanimivo, da ni bilo kaj dosti govora o 90. členu. Jaz sem bil ponosen in sem ponosen, da smo takrat kot opozicijska stranka, bilo je v času vlade Alenke Bratušek, dali glasove za spremembo 90. člena Ustave Republike Slovenije, ker je to bilo nujno, ker so v tej državi bile blokirane določene zadeve prav z referendumi, ki si jih zlahka lahko sproduciral, res zlahka. In potem smo rekli, 90. člen, ne more in ne sme biti referenduma o zakonih, ki govorijo o obrambnih zadevah. O tem gospod Luka ne govori v svojem ABC politike, ne govori o 34. členu Ustave Republike Slovenije, ki je za nas, za Novo Slovenijo izjemno pomemben, tako kot vsak drugi. A v tem kontekstu je ta najpomembnejši. Kaj pa pravi? Govori o pravicah do osebnega dostojanstva in varnosti. Za nas so temeljne štiri vrednote: dostojanstvo človeka, svoboda, pravičnost in varnost. 34. člen pravi, da ima vsakdo pravico do osebnega dostojanstva in varnosti. S tem ta člen dejansko vzpostavlja ustavno zapovedano dolžnost države, se pravi, država z ustavo zapoveduje, ustava zapoveduje državi, da mora zagotoviti osebno dostojanstvo in varnost slehernega državljana in državljanke te države. Ta člen tudi zagotavlja, da v vsakem trenutku ter na srednji in dolgi rok mora država učinkovito zagotavljati prav takšno stanje varnosti vsakega posameznika in suverena, ljudi kot celote. Takšno stanje učinkovite varnosti ni zagotovljeno, kolegice in kolegi, ni zagotovljeno, kadar je vojska države finančno dolgoročno podhranjena. A je Slovenska vojska dolgoročno podhranjena ali ni? Je ali ni? Najbrž smo si vsaj na tej točki enotni, da je dolgoročno podhranjena. In, ja, da je Slovenska vojska v takšnem kronično podhranjenem stanju potrjujejo strokovne, ne politične, strokovne ocene tako na nacionalni kot na mednarodni ravni. Glede nacionalne ravni je dejstvo, da dosedanja rast investicijskih sredstev za potrebe Slovenske vojske ne zagotavlja potrebnega razvojnega preskoka in modernizacije, ki bi omogočala vzpostavitev zmogljivosti opredeljenih – pozor! – opredeljenih v dolgoročnih razvojnih programih Slovenske vojske, ki jih je sprejel – kdo? Državni zbor. Se pravi, jaz spoštujem to agendo, zelo jasno agendo Levice, ki nasprotuje opremljanju Slovenske vojske, investicijam, zakonu, bolj točno, in temu zakonu, ampak mislim, da bi pravi pristop bil takšen, da bi dejansko nasprotniki tega, kar počnemo, kar ta vlada počne, da bi dejansko prišli v Državni zbor z novimi dolgoročnimi programi za razvoj Slovenske vojske. In če bi tam pisalo, da ne bomo opremljali Slovenske vojske in če bi to Državni zbor sprejel, potem ne bi bilo treba ne tega zakona in ne resnično dobrega zakona, ki se imenuje Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski. To bi bila prava pot. Ne pa tako, da 17. avgusta 2018, bil je državni praznik, takrat je Državni zbor postavljal tudi novega mandatarja, na Odboru za zunanjo politiko pa smo obravnavali pobudo za nabavo opreme za vojsko in takrat je prišlo – jaz temu rečem – do eklatantnega primera politične korupcije. Najprej je bil predlog, da se ta točka dnevnega reda umakne s seje Odbora za zunanjo politiko. To ni bilo sprejeto. Ko pa je nek poslanec opozoril, da se naj preštejejo, ker bodo tistega dne, 17. avgusta 2018, volitve mandatarja, ups, potem je pa nastala panika in smo prišli do situacije, ko se je obrambna politika države spremenila zato, da mandatar dobi nekaj glasov. A si mi to predstavljamo? Ampak to je šlo mimo, niti ni bilo posebne oziroma sploh ne medijske pozornosti, ker je takrat tisti dan bila medijska pozornost usmerjena k volitvam mandatarja. In da se razumemo, seveda v Novi Sloveniji in sam osebno striktno spoštujemo odločbe Ustavnega sodišča, striktno. Najbrž pa kot državljan in poslanec lahko rečem, da se s kakšno tudi ne strinjam, če smo v svobodni državi. Ustavno sodišče je ne samo po mojem mnenju, po mnenju tudi ustavnih pravnikov, je ustavnopravno politična institucija. Zakaj? Zato ker varuje najvišji politični akt te države, to pa je ustava. Pri izrazito strokovno političnih vprašanjih, kot je recimo vprašanje financiranja obrambne sposobnosti države, imata vlada in parlament zagotovljeno polje svoje lastne presoje o nujnosti ukrepanja, saj je to vprašanje ravno vprašanje iz njune jedrne pristojnosti in ne kakšne pristojnosti ustavnih sodnikov, ki niso – tu bo zdaj gospod Luka Mesec protestiral – ki niso niti obramboslovci, niti nimajo specializiranega znanja in ne podatkov. Nimajo podatkov o tako podrobnem strokovno političnem vprašanju. To, kar navajam, je napisal dr. Klemen Jaklič, tako da če kdo želi protestirati ali replicirati, mora njemu. Jaz sem to njegovo mnenje ponotranjil. Upam, da imam to svobodo. Tudi po tej skrajno mili poti presoje bi torej ne mogli drugače, kot priznati, da v primeru Zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski v letih 2021–2026 gre za primer zakona iz drugega odstavka 90. člena Ustave, torej nujnost ukrepa, kot jo vidita vlada in parlament, in s tem za zakon, ki ga sploh ni mogoče izpodbijati z referendumom. Saj sklep je sprejel Državni zbor. No, to je tako vsaj v okoljih svobodnih demokratičnih družb, kjer sta ustavnopravna stroka in ustavnosodna presoja resni obrti in politični volji nedotakljivi svetinji. Amandma Levice k 2. členu in tudi drugih amandmajev poslanska skupina ne bo podprla. Podprli bomo pa zakon. Strinjam se, da smo morda kot poslanci prepozno prisluhnili podjetjem in računovodskim servisom. V tem zakon smo – lahko je seveda tudi dolga debata, ali spada v ZIPRS ali ne spada – vsaj prisluhnili podjetjem in računovodskim servisom, saj smo na Odboru za finance z veliko večino, in tu sem hvaležen vsem, sprejeli dopolnilo, ki omogoča predložitev letnih poročil na Ajpes za poslovno leto 2020 do konca aprila.
Hvala lepa. Predlagam še enkrat, da razpravljavci ne širite diskusije zunaj člena in amandmaja, ker mislim, da za to ni nobene potrebe. Naslednja je na vrsti Tina Heferle. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem! Poskušala se bom držati vsebine amandmaja. Je pa zelo povezan ta amandma oziroma 2. člen z Zakonom o investicijah v Slovensko vojsko in je treba povedati koncept. Tu ne gre za vprašanje opremljanja Slovenske vojske, gre za dve preprosti dejstvi. Ta 2. člen daje pravno podlago za investicije v Slovensko vojsko, ki pa jih je Ustavno sodišče trenutno zadržalo. Drugo dejstvo je, da jih je Ustavno sodišče zadržalo iz razloga, in izključno samo zato, ker je presodilo, da bi takšne investicije lahko povzročile nepopravljivo škodo v luči prepovedi referenduma o tem vprašanju. Predhodnik je problematiziral odločitev Ustavnega sodišča, češ, da je niso sprejeli obramboslovci. Že včeraj smo lahko slišali, pa bom tudi jaz še enkrat poudarila, Ustavno sodišče je Zakon o investicijah v Slovensko vojsko zadržalo izključno in samo zaradi tega, ker ste vi, spoštovana koalicija, sprejeli sklep o prepovedi referenduma o tem zakonu. Če govorimo o tem, kaj ustava zapoveduje državi, gospod Horvat, potem se morate zavedati tudi ostalih členov iz ustave, ki nekaj zapovedujejo državi. In to je, da je Slovenija demokratična republika, kjer se po mojem mnenju ne morejo referendumske pobude kar tako vsepovprek prepovedovati. Potem morate upoštevati 2. člen ustave: »Slovenija je pravna država.« Spet vam v isti luči ta člen citiram. In 3. člen ustave: »V Sloveniji ima oblast ljudstvo.« Spet vam v duhu referendumske iniciative to citiram. In 90. člen ustave, ki določa to referendumsko pobudo, jo opredeljuje, jo dovoljuje državljanom. Te člene ste pa kar pozabili. To, kar se greste v tej koaliciji s tem izigravanjem, v tem primeru ustavne odločbe, v nekaterih primerih vidimo, da boste spreminjali zakone zato, da boste nekaj uredili tako, kot vam paše, pa boste za nazaj popravili, po vaše, neke »poštarske« zakone. To preprosto v pravni državi ne bi smelo biti dopustno. Vedeti morate, gospod Horvat, da so ustavna načela oziroma ustavni členi med seboj enakovredni, ne morete preferirati a priori enega člena pred drugim. Zdaj vi v luči epidemije mislite, da je kar vse dovoljeno. Kolikor jaz vem, se ta država spopada z zdravstveno krizo, z ekonomsko krizo in ne z varnostno krizo, da bi bilo treba vse te dodatne milijone prav ta trenutek namenjati za nakup nekih orožij. Vaše besede iz včerajšnjega stališča, citiram: »Danes, v 30. letu te države smo priča siloviti blokadi delovanja te iste države. V Novi Sloveniji se sprašujemo in sprašujemo državljanke in državljane, kdo ima pravico blokirati osnove funkcije države, kdo ima moč, da blokira to državo. Če se bo tako nadaljevalo, bomo državo izgubili.« Spoštovani gospod Horvat, se strinjam z vami. Če se bo tako nadaljevalo, da boste izigravali ustavne odločbe, da boste izigravali zakonske norme, da boste jemali moč temeljnim ustavnim institucijam, ki jih imamo v državi, kamor spada Ustavno sodišče z neko svojo avtoriteto, če boste to izigravali na tak način, ja, potem se strinjam, bomo res izgubili to državo. Ta člen, tak, kot je, kjer ustvarjate pravno podlago za nekaj, kar je Ustavno sodišče trenutno izrecno prepovedalo, je nesprejemljiv in me zelo žalosti, da se poslužujete takšnih prijemov, ki so daleč od tega, da bi bili demokratični, da bi bili pravni, da bi bili ustavno sprejemljivi. Seveda je ta amandma za podpreti. Druge ni, če želimo ohraniti ugled pravne države v Sloveniji.
Hvala lepa. Replika Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Hvala tudi kolegici Tini Heferle, ki je podrobno poslušala mojo včerajšnjo in tudi današnjo razpravo. Ampak take krize, ki jo imamo sedaj, so vedno v zgodovini vodile v vojne. Toliko o tem, da nam v tej situaciji ni treba skrbeti za varnost. Jaz ne delam nobene panike. Ampak glejte, 90. člen Ustave, kot rečeno, sem vesel, da smo mi bili zraven in prispevali glasove za to, da smo preprečili, vi se spomnite, niste še bili v parlamentu, ampak se spomnite, da so bile blokade. Veliko blokad je bilo zaradi raznoraznih referendumov. Pač 90. člen Ustave, se strinjamo, da je treba Ustavo v celoti spoštovati. Absolutno. Podpiram. Ampak tu smo sedaj fokusirani na 34. in 90. člen, seveda tudi 1. in 2. člen in tako naprej. Ampak ta člen ko govorimo o referendumih, potem gledamo 90. člen, ki pravi, da referenduma ni dopustno razpisati o zakonih o nujnih ukrepih za zagotovitev obrambe države, varnosti ali odprave posledic naravnih nesreč. Mi smo od leta 2013, vprašajte predsednika Republike Slovenije, na negativni oceni, kar se tiče obrambne sposobnosti Slovenske vojske. Cenim vaše mnenje. Upam da tudi vi moje. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno naslavljam vse tiste, ki razpravljate, da se držite teme, se pravi 2. člena in pa amandmaja k 2. členu. Druge stvari, ne vem, so lahko predmet drugih obravnav, če jih boste vložili. Nima pa smisla, da obnavljamo in poslušamo stvari, ki s predmetom obravnave, vsebino točke nimajo nobene povezave. Naslednji ima besedo Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Oba državna sekretarja, kolegice in kolegi! Jaz pa mislim, da je treba zadevo malo bolj poenostaviti. Ne rabimo nekih velikih besed, ne rabimo govoriti o ustavnih pravnikih in tako naprej. V tem državnem zboru se zavedam, da ima pač demokratična večina neko večino. Mi smo ta moment v opoziciji in naša naloga je, da poskusimo z amandmaji, z zakoni, popravljati tisto, kar vi po moje in po naše delate narobe. Nič nam ne bo pomagalo sklicevanje na ustavo, spoštovani moj prijatelj Jože, če se mi osnovnih zakonov in pravil, procedur in poslovnika ne bomo držali. In tukaj ste vi naredili napako. Legitimno Ministrstvo za obrambo želi nakupiti opremo za vojake. Jaz to spoštujem in mislim, da je prav. Treba se je pa vendarle spustiti v teh časih v realno stanje. Ne vem, ta moment, kljub temu da je denar, kot vsi pravite, poceni, kljub temu da nam dajejo razne agencije dobre ocene, se mi še kar zadolžujemo, in to bo moral nekdo plačati. Koliko bomo pa takrat plačali, pa ne vemo, po čem bo denar. Zato je treba v tem realnem in težkem času oceniti, kaj je prioriteta te države. Po mojem kljub temu, da za razliko mogoče od tistih, ki so bolj na levi strani, absolutno spoštujem vojsko, mislim, da ta moment ni glavna zadeva, da zapravljamo denar za vojsko. Seveda je treba tisto, kar je potrebno, opredeliti, ne moremo pa ta moment po mojem 700 milijonov zapraviti v šestih letih, ne v naslednjem letu, da se razumemo. In kaj smo zdaj mi naredili? ZIPRS, ki bi moral biti, ampak že dolgo ni, da se razumemo, tehnični zakon, in vse vlade do zdaj rinejo kakšen člen, da rešujejo nekatere zadeve, ki jih niso uspelo z zakonodajo ali pa z rebalansi ali pa s proračunom spraviti v dokument, in to potem rešujemo v ZIPRS. Zato imamo potem takšne probleme, kot jih imamo. Ampak s tem, kar ste pa zdaj vi naredili, pa mislim, da ste res šli preko meje. Pa bom povedal, zakaj. Ključna dejstva. Dejstvo je, da imamo mi Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovensko vojsko na Ustavnem sodišču, kar je tudi rekla Tina Heferle. Tam je zadržan. Vi pa zdaj želite preko ZIPRS – pa se lahko, Jože, izgovarjaš na dvojnega doktorja, ne vem kaj, ampak ne vem, če bi dvojni doktor, ali pa ustavni pravnik, ali pa normalni pravnik rekel, da je to dobro, kar delamo. Želite preko ZIPRS, ne glede na to, kaj bo Ustavno sodišče ugotovilo, porabiti ta denar za vojsko. Jaz mislim, da je to absolutno narobe. Zato smo mi za razliko od drugih strank v tem parlamentu zapisali v amandma, o tem se bomo sicer potem pogovarjali, nek odložni amandma, da počakajmo, kaj bo reklo Ustavno sodišče. To se mi zdi čisto normalno. Druga zadeva pa je, ko se zdaj pogovarjamo o teh računovodjih, jaz upam, da vsi veste, kakšno težko nalogo opravljajo ta moment računovodje v Sloveniji, kjer se morajo ukvarjati z raznimi poročili, svetovanji in tako naprej pri dnevnem spreminjanju zakonodaje, in so prosili, ker rabijo malo več časa, da bodo lahko vse dokumente podjetnikov, ki imajo težave, dali naprej. Vi ste zdaj dali to v ZIPRS, ker mislim, da ste seveda dobro naumili. Mi tudi tukaj ta amandma predlagamo, da ne samo za en mesec, ampak da se za tri mesece podaljša ta rok. Če bomo to naredili danes, če boste s to večino povozili to, kar bomo naredili, potem smo pa res v hudih težavah. Jaz sem državnega sekretarja poslušal o Beli knjigi. Podpišem. Ampak vsi strokovnjaki, tudi na obrambnem resorji pa vsepovsod, Bela knjiga 2018 ali pa Bela knjiga leta 2021, 2022 je sicer vsebinsko enaka, ampak ne vem, če si bodo lahko države to privoščile. Mene je samo tega strah. Kar se mene tiče, delate hudo hudo napako s tem ZIPRS. Mi ga v vsakem primeru ta ZIPRS ne bomo podprli, če boste šli s to večino naprej. Upam, da bodo naši amandmaji, ki delno rešujejo zadevo, podprti. Če pa to ne bo, veste, da bo ta zakon romal na Ustavno sodišče. Pa ne napovedujem jaz, da se razumemo, ampak eden ga bo dal. In kaj bomo potem imeli? Po mojem je zelo dobro, da malo zajamemo zrak, da mogoče priznamo napako, da je tudi vlada ta moment naredila napako pri tem ZIPRS na takšen način, kakor si vi to želite, in da naredimo tisto, kar je prav. Najbolj prav bi pa bilo, dragi moji, da bi namesto ZIPRS naredili pregleden rebalans proračuna. To bi bila prava zadeva, to bi bila čista zadeva. Ampak večina v Državnem zboru se vsako minuto manjša in potem je treba še v zadnjih minutah takle obvod narediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poglejte, kolegi, jaz ponovno opozarjam, dajte se držati točke dnevnega reda, ne delajte stvari in ne govorite o stvareh, ki niso na dnevnem redu. Govorite o amandmaju k 2. členu in o 2. členu. To je tema, ne pa vse ostalo. Če pa želite politične razprave, boste vložili, ne vem, še eno interpelacijo pa ponovno ustavno obtožbo ali karkoli in tam boste odprli te druge stvari. Za besedo je zaprosil državni sekretar Uroš Lampret. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Dovolite mi samo, da pojasnim. Mogoče sem bil narobe razumljen. Ministrstvo za obrambo se je samo enkrat lotilo oblikovanja bele knjige. To je na neki način nov instrument v Sloveniji. Poznamo resolucije, druge programe, ki so del hierarhije dokumentov. Bela knjiga je bila konec koncev zelo ambiciozno zastavljena, je pa postala samo dokument Ministrstva za obrambo. Kar sem hotel povedati, je to, da se sklepi teh dokumentov ponavljajo. Glede racionalnosti porabe teh investicijskih sredstev je tako. V tej krizi v tem manku 13, 10 let investicij je resor kot tak identificiral za približno 3,2 milijarde evrov potrebnih investicij, da se tisti sklepi, ki jih je Državni zbor sprejel, tudi implementirajo. Iz tega smo mi naredili načrt, ki je po naši oceni racionalen načrt za investicije v prihodnjih letih. Danes pa govorimo še o eni drugi stvari. Danes govorimo, ali bomo na Ministrstvu za obrambo racionalno uporabili sredstva, ki so nam namenjena v prihodnih dveh letih. In mi zagotavljamo, če ne bomo mogli kupovati sredstev, ki smo jih prioritetno umestili kot opremo Slovenske vojske, teh sredstev ne bomo mogli porabiti. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosila še mag. Kristina Šteblaj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni! Samo toliko bi se odzvala, ker je bilo kar nekajkrat izpostavljeno to odloženo poročanje računovodskih servisov. Dejstvo je, tako kot sem že na Odboru za finance povedala, da je letos situacija kljub vsemu kar precej drugačna kot lani takle čas. Lani se je sredi marca vse ustavilo, situacija je bila popolnoma nepredvidljiva, računovodski servisi so bili tik pred zaključkom v zadnji fazi priprave teh poročil in takrat se dejansko ni vedelo, kdaj se bo sprostilo in kako se bo sprostilo. Tekom leta smo se verjetno znali tudi že malo prilagoditi na to oziroma smo že lahko računali, kako se bodo te situacije obrnile. Kolikor vem, z nobenim odlokom ni bilo prepovedano delovanje teh računovodskih servisov, tudi narava dela je takšna, da lahko delajo od doma oziroma v varnih pogojih. Ampak želim pa kljub vsemu povedati, da je – odstotki sicer nekoliko varirajo glede na ukrepe – približno 30 % odstotkov nekje v povprečju računovodskih servisov koristilo raznorazne ukrepe, od čakanja na delo, do povračila prispevkov, ker niso delali, do skrajšanega delovnika, mesečnega temeljnega dohodka, tako da morda ni ves razlog samo v količini dela, za katero, da ne bo pomote, se strinjam, da jo je bilo veliko več kot v preteklih letih, ampak vendarle po drugi strani kar veliko računovodskih servisov in tudi ostalih podjetij, ki jim pa je do tega, da bi te razne davčne obračune in tudi sicer poslovna poročila oddajali do 31. marca, ker imajo potem druge stvari, vezane na to, nas je pa prosilo, da tega ne naredimo. Jaz bi morda samo toliko pokomentirala, sedaj s tem amandmajem je prišlo podaljšanje za en mesec in glede na situacijo ocenjujem, da je to kar primeren rok. Sploh glede na podatke, ki jih imamo tudi z Ajpesa, ki kažejo, da je kar veliko poročil že bilo oddanih tudi sredi marca. Velika večina, tako bom rekla, ne kar veliko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zadnji v tem krogu dobi besedo Janez Moškrič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo vsi pozdravljeni! Jaz bi vseeno spomnil ali pa povedal nasprotnikom Slovenske vojske, da Slovenska vojska ni razvajene gospodična, ki sta ji oče pa mati povečala štipendijo in bo sedaj z vrečkami letela v Emporium in bo nakupovala. Slovenska vojska je eden od temeljev slovenstva, se pravi slovenske države. Ta temelj spodkopavamo že leta in leta tako kadrovsko, na kar se nanaša ta 2. člen, kot tudi finančno z opremljenostjo. Kar se tiče zakona, ki je sedaj na presoji na Ustavnem sodišču. Meni je popolnoma razumljivo, da Ustavno sodišče ni moglo nič drugega narediti, kot da zadevo zadrži in preuči. Zavedati pa se moramo, da kar se tiče referenduma, ki smo smo ga na podlagi Ustave preskočili, se lahko na referendumu zgodi, da ljudstvo potrdi tudi zakon, ki se potem izkaže za ustavnosporen. Zdaj govorimo o tem, govorimo o poračunih za naslednji dve leti, ki pa sta sprejeta in ki na podlagi tega zakona omogočata določeno varstvo, predvsem pa določeno stabilnost in ponovno vzpostavitev sistema v Slovenski vojski ali pa sanacije temeljev. Vemo, da se kadrovske rešitve ne da čez noč urediti. In to je tudi predmet tega člena. Zato na podlagi sigurnosti dveh let bo Slovenska vojska lahko izboljšala ta kadrovski načrt. Na podlagi večjih nakupov, ki so potrebni, bo lahko Slovenska vojska sploh začela določene nakupe obravnavati. Zakaj nam letalo koristi? Vsi veste, državno letalo, ki se mu je takrat tako nasprotovalo, je do danes rešilo veliko življenj, uporabljamo ga tudi za prevoz drugih stvari. Ko pa bo imela Slovenska vojska tako letalo še za težje transporte, sem pa trdno prepričan, da bo še več lahko pripomogla k slovenski državi. Tudi veste, kako je, recimo, bil problem s prevozom cepiv, ko rabimo določene komore in podobno. Helikopter ravno tako. Zdaj rešujemo, ko je potrebno, s policijskim vse, kar je, še privat, samo da rešimo tiste, ki so pomoči potrebni. Slovenska vojska potrebuje sredstva, predvsem pa potrebuje določeno stabilnost. Ta vlada si je zadala za glavni cilj, da ne bo niti enega kamenčka iz tega temelja slovenstva ven potegnila, ampak bo začela takoj sanacijo tega temelja. Za to se z vsemi ukrepi prizadeva. Dovolite mi samo še stavek o zaključnih poročilih. Nekateri govorite o talcu. Niti slučajno ne. Vlada ali pa cela država, kje smo bili nekako v februarju? Ja, vsi smo že upali, da smo ven iz epidemije. Zato je tudi država vztrajala pri tem, da čim prej pridemo na stare tirnice na vseh področjih, predvsem na gospodarstvu, kjer, hvala bogu, nam je kar uspelo, da smo vozili blizu tistega, kar bi morali. Zelo blizu smo tistemu, kar smo si želeli. Zato je bil lahko napačen poskus izrednih sej Državnega zbora, če ste hoteli računovodje rešiti januarja ali pa decembra lansko leto. Sam sem si prizadeval in sem opozarjal vlado in sem vesel, da je prišlo do te rešitve, kakršna je sedaj na voljo. Žal mi je samo to, da ni prišla že v prvi sklop, že v torek, ker vemo, da bo zdaj nekaj pravne praznine, zato ni časa, da to še prestavljamo, ker vemo 8 dni in tako naprej, tu ne gre za interventni zakon. Tako da stvari se rešujejo, predvsem pa se zagotavlja stabilnost v državi. Sem trdno prepričan, da bo Ustavno sodišče zakon, ki je trenutno zadržan, spoznalo kot pomemben zakon. Lahko, normalno, sem prepričan, da bodo kakšne dodatne zadeve potrebne, ampak glavni namen zakona pa vemo, kakšen je, stabilnost Slovenske vojske ne samo dve leti, ne samo 7 let, 10 in več let ali pa 20 let. Vemo, da 20 let hitro mine, se pa lahko veliko škode naredi ali pa veliko dobrega. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim, da je še interes za razpravo, bomo sprožili postopek. Izvolite se prijaviti. Najprej dobi besedo Andreja Zabret. Se odjavi. Potem je naslednji mag. Dejan Židan. Izvolite, imate, besedo.
Hvala, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovane poslanke, poslanci, državni sekretarji, lepo pozdravljeni! Če danes kdo želi govoriti, da razpravljamo o investicijah v Slovensko vojsko ali ne, je to enostavno laž. Ne zavajati ljudi, prosim lepo! Mi se danes pogovarjamo o tem, ali je treba spoštovati odločitve Ustavnega sodišča ali pa ne. Mi ne govorimo danes o investicijah v Slovensko vojsko, govorimo o odločitvah Ustavnega sodišča, ki jih želi trenutna vlada, ki je po mojem mnenju izredno slaba, in trenutna koalicija, ki jo podpira, povoziti. Da je to tako, spoštovane in spoštovani, poglejte, kaj imam v rokah. To je poročilo Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, na katero se tako radi sklicujete, kadar vidite, da je v prid vašim interesom. Če pa ni, pa se do nje obnašate najslabše, kar je možno. Spoštovane in spoštovani! Na sedmih straneh Zakonodajno-pravna služba dokazuje, zakaj je to, kar mislite narediti, protiustavno. Ker mogoče niste vsega prebrali in bom sedaj apeliral na vašo vest pa razumevanje, bom prebral dva ali tri odstavke. »Dokler Ustavno sodišče ne odloči o zahtevi za oceno ustavnosti Zakona o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski, zaradi kršitve drugega odstavka 90. člena Ustave Republike Slovenije Zakonodajno-pravna služba izpostavlja razloge, zaradi katerih bi lahko bila sprememba 30. člena ZIPRS,« o kateri se danes pogovarjamo,« v predlagani obliki v neskladju z ustavo«. Potem pridemo do tretjega odstavka na tretji strani, »situacija v tej zadevi je v tem trenutku specifična. Zakon o investicijah je začasno zadržan. Ustavno sodišče še ni odločilo na podlagi petega odstavka 21.a člena zaradi kršitve drugega odstavka 90. člena Ustave. Predlagana sprememba pa bi imela enake učinke kot Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski«. Potem nekoliko naprej – »sprejetje predlagane spremembe 30. člena ZIPRS bi pomenilo uzakonitev pravne podlage za sprejemanje obveznosti za investicije Slovenske vojske v breme proračuna prihodnjih let, s čimer bi se uzakonil poglavitni cilj konkretnega zakona še pred sprejetjem končne odločitve Ustavnega sodišča o kršitvi drugega odstavka 90. člena Ustave. Posledično bi pomenilo tudi nespoštovanje sklepa Ustavnega sodišča, s katerim je konkretni zakon začasno zadržan«. Drugi odstavek na peti strani: »Na podlagi navedenega Zakonodajno-pravna služba ocenjuje, da v času presoje ustavnosti Zakona o investicijah v Slovensko vojsko in ko je njegovo izvrševanje zadržano, ni ustavno dopustno sprejeti enake ureditve v ZIPRS. To bi lahko bilo v nasprotju s 1., 2., 3., 44. in 90. členom Ustave«. Bi lahko prebiral še naprej, piše skoraj na sedmih straneh. Želim vam, spoštovane in spoštovani, samo argumentirati, zakaj se danes ne pogovarjamo, ali smo za Slovensko vojsko ali ne, mimogrede, jaz sem tisti, ki je podprl spremembo Zakona o obrambi, tako da imamo boljši položaj vojakinj in vojakov. Tudi sam se zavedam, da je treba zagotavljati Slovensko vojsko. Mi se danes pogovarjamo samo o tem, da z vašim predlogom zakona želite povoziti trenutno odločitev Ustavnega sodišča, kar Zakonodajno-pravna služba parlamenta dokazuje skoraj na sedmih straneh, da je protiustavno. Socialni demokrati smo vam ponudili rešitev. In ta rešitev je – to sedaj povem, ker se navezuje na to, ampak je potem to k 5. členu, novi 5.e člen, da dokler Ustavno sodišče ne bo presodilo in spoznalo, če bo spoznalo, da je skladen z ustavo, omeji vladna pooblastila pri nakupu orožja. Druge rešitve sploh ni. Mi smo danes pred dilemo, ali bo vlada oziroma koalicija zbrala dovolj glasov, da bo izglasovala nekaj, za kar je velika verjetnost, da je v nasprotju s slovensko ustavo. Čeprav živimo v času, ko je nestabilnost prevelika, je pa osnova demokratične ureditve tudi spoštovanje odločb Ustavnega sodišča. To se ne more dogajati samo na neki virtualni ravni. Smo za ustavo, smo za demokracijo, ampak demokracijo in demokratične vrednote branimo z vsakim svojim konkretnim dejanjem vsak dan. Zato vas, spoštovane in spoštovani, prosim dvoje. Prosim, vzemite si čas in preberite mnenje Zakonodajno-pravne službe. In prosim, odmislite, vsi skupaj, z mano vred, s to stranjo parlamenta, odmislimo politična preigravanja in se samo vprašajmo, ali je varovanje slovenske ustave tako pomembno, da smo pripravljeni prisluhniti mnenju Zakonodajno-pravne službe. Moja velika želja je, da tako naredimo. Če bi pa tako naredili soglasno, bi pa pokazali s tem boljšo pot v našo prihodnost. Hvala.
Hvala lepa. Ponovno opozarjam, da se tisti, ki ste prijavljeni k besedi, držite dnevnega reda. Poslovnik v drugem stavku drugega odstavka 75. člena določa, da govornik sme govoriti le o vprašanju, ki je na dnevnem redu. Ta trenutek je na dnevnem redu 2. člen in amandma k 2. členu. Splošna razprava je bila na odboru, kolikor jo je bilo, stališča poslanskih skupin so bila povedana. Zdaj se koncentrirajmo na vsebino člena in amandmaja. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Res se ne pogovarjamo o investicijah v Slovensko vojsko, kot neprestano ponavlja vladna ali koalicijska stran. Te izjave bi lahko vzel vsaj približno resno, če bi šlo, recimo, za nakupovanje vojaške tehnike, ki je ravno tako civilno uporabna in dejansko služi državljankam in državljanom in ne samo sponzoriranju dobičkov tujih vojaškoindustrijskih kompleksov iz slovenskega proračuna. Če bi se pogovarjali o tem, da se kupujejo helikopterji z namenom uporabe tudi v gorskem reševanju ali oskrbovanju kakšnih odročnih območij, ki jih odrežejo zemeljski plazovi – vemo, da se bodo naravne nesreče v razmerah podnebnega zloma še stopnjevale. Ali če bi se pogovarjali o RKBO, navsezadnje imamo v Krškem nuklearko, pa če bi razvijali gorniške inženirske enote in podobno. To je še zmeraj nekaj, kar lahko tudi znotraj konteksta zveze Nato počneš, pa hkrati ne gre za gradnjo ekspedicijskega korpusa nekje v tujini, 10 tisoč kilometrov stran od meja naše domovine, ampak gre za kapacitete, ki so primerne za delovanje v Sloveniji in so primerne za delovanje tudi v mirnodobnem času, na ljudem v tej državi koristen način. Kaj pa vlada Janeza Janše počne? Za 400 milijonov evrov kupuje oklepnike, ki čez večino slovenskih gozdnih poti niti ne morejo peljati, ker so preširoki in pretežki [[…]]
Kolega Kordiš, prosim, da se vrnete k vsebini amandmaja.
To je vsebina, ključna točka [[…]]
Ni, žal. Vsebina amandmaja so kadrovski načrti.
[[…]]vsebine Zakona o izvrševanju proračuna. Nadaljujem. Poleg tega kupujete helikopterje, žal ne takšnih, ki bi bili zares primerni za gorsko reševanje, ampak težke helikopterje za namene Natovih specialnih sil. Navsezadnje tudi transportno letalo ni za neko silno civilno rabo, kot bi radi predstavljali. Poglejmo samo pretekle statistike [[…]]
Gospod Kordiš, predlagam, da se vrnete k točki dnevnega reda.
[[…]]to je za oskrbovanje vojakov na misiji. Zdaj pa sledi odziv na nekaj predhodnih razprav. Za začetek smo s strani Nove Slovenije slišali navajanje in sklicevanje na neko avtoriteto izven Državnega zbora, natančneje na dvojnega doktorja gospoda Jakliča. »Dvojni doktor« izrekam s kančkom ironije, glede na to, da gre za zelo jasno in javno profiliranega nameščenca SDS na Ustavnem sodišču. Sprašujem se pa naslednje [[…]]
Kolega Kordiš, izrekam vam opomin.
Predsedujoči, o tem je gospod Horvat iz Nove Slovenije razpravljal [[…]]
Če boste nadaljevali, vam bom vzel besedo.
Niste dali gospodu Horvatu iz Nove Slovenije opomina.
Opozoril sem vse do sedaj, tudi vas, ki ste prej razpravljali, zdaj pa svojo zgodbo ponavljate in še bistveno bolj odstopate od vsebine in člena in amandmaja.
Hvala, predsedujoči. Odzivam se na predhodno razpravo. Predhodne razprave niste zaustavili, govorniku niste izrekli opomina, zato se mi zdi to popolnoma legitimna tema, glede na to, da se pogovarjamo o ustavnospornem zakonu z ustavnospornimi določbami.
Kolega Kordiš, vam sem že vse tiste ukrepe kot vsem govornikom pred vami izrekel in jih niste upošteval, nisem vas prekinjal. Ko pa nadaljujete ponovno, ko sem vam dal besedo, pa vam bom izrekel ukrep, če boste nadaljevali na tak način.
Govorimo o ustavnem sodniku, o Ustavnem sodišču, o zakonu, ki je po najmanj štirih točkah Ustave tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe ustavnosporen z vsebino, ki se trenutno že obravnava na Ustavnem sodišču. Predsedujoči, nimate absolutno nikakršne osnove, ne le, da mi posegate v besedo, tudi to, da mi teče minutaža. Tam piše Levica, 3 minute 18 sekund, 17 sekund in ne Jože Tanko.
Gospod Kodiš, izrekam vam drugi opomin.
Zdaj bom pa nadaljeval. Kako je mogoče, da nek ustavno sodnik, aktualni ustavni sodnik komentira odprete zadeve. Kaj pa videz nepristranskosti? To je nekaj, kar je recimo gospod Horvat v svoji razpravi odprl. Ali vsebinski del tega istega vprašanja po devetih mesecih razprav še kar vladni gospe in gospodje ne znajo povedati, kdo nas vojaško ogroža, ali druge države članice Nata. In tega očitno ne znajo predstaviti niti za Ustavnem sodišču. Ustavno sodišče je nekako predhodnik [[…]]
Gospod Kordiš, jemljem vam besedo. Jemljem vam besedo. Dobili ste dva opomina, opozoril sem vas naprej. Postopkovno najprej Boštjan Koražija. Izvolite.
Gospod Tanko, predsedujoči danes na tej državni seji, dajte prosim, to je namenjeno direktno vam. Ko razpravljajo koalicijski poslanci, jim dovolite, da širijo razpravo, ko pa razpravljamo na tej strani, se pravi opozicijski, pa niti ne dovolite, ker razpravljamo o zadevi, ki se direktno tiče te stvari, kar je prej moj kolega Kordiš razpravlja. Če pa želite, nas pa vse vrzite iz Državnega zbora, če bi radi to dosegli. Ampak nimate ustavne pravice, da vam povem. Hvala.
Prvič. To ni bil nikakršen postopkovni predlog. Drugič. Opomnil sem tudi kolega Horvata. Sem na splošno vse opozoril, tudi vse ostale predhodne razpravljavce, čisto vse. Edini, ki je še govoril iz koalicije med vsemi prijavljenimi je bil Janez Moškrič. On se je še najbolj dotaknil vsebine člena in amandmaja. Vsi ostali ste govorili o vsem drugem. Postopkovni predlog ima Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala. Smo pri prvemu amandmaju k temu zakonu in tukaj se ponavadi razume, da je razprava malo širša. V konkretnem slučaju moja razprava, za katero ste mi izrekli tri opomine, predsedujoči, zelo pod navednicami lahko govorimo o širši razpravi. K temu zakonu je Zakonodajno-pravna služba predložila sedemstransko mnenje, v katerem ga je raztrgala, kako je protiustaven praktično na vseh možnih točkah. In jaz sem o tem govoril, mislim, da popolnoma upravičeno, vi ste mi pa izrekli tri opomine in mi na koncu ugasnili mikrofon. Nimate poslovniške osnove za to [[…]]
Seveda imam.
Vsebinsko sklicevanje za vaše dejanje je popolnoma nelegitimno.
Kolega Kordiš, to ni postopkovni predlog.
Zlorabljate svojo pozicijo [[…]]
Ne, ne bo držalo.
[[…]]zato da blokirate razpravo. To je, za zaključek, zadnji stavek, predsedujoči, in to je postopkovni predlog, ker je neposredno vezano na način, kako vi vodite razpravo na tej seji, kar je pač vsebina postopkovnih predlogov.
Kolega Kordiš, vse kar je bilo povezano s splošno razpravo pri tem zakonu, se je zgodilo in bi se moralo zgoditi na Odboru za finance, če se ne motim. To, če ste tam opravili, ste absorbirali to poglavje. Poglejte si določbe poslovnika, kar zadeva obravnavo nujnega postopka. Imeli ste stališče poslanske skupine pri tem zakonu, kjer ste povedali svoje stališče, in od tukaj naprej teče razprava o vloženem členu in o vloženem amandmaju in nič drugega. Tudi kdorkoli drugi od predsedujočih bi najbrž reagiral enako, saj ne more drugače. Taka je pač narava poslovnika. Tako je narejen poslovnik in spoštujte to. Postopkovno, Marko Koprivc. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Poglejte, do zdaj je vedno veljala praksa, da se je pri 1. členu lahko razpravljalo tudi nekoliko širše in popolnoma enako se je delalo danes. Do sedaj. Je pa res, da ko se vi z vsebino ne strinjate, vzamete besedo. To je praksa očitno zadnjih dni, zadnjih mesecev. Ampak to največ pove o vas, ne o nas, ampak o vas in mislim, da je skrajni čas, da kot demokratična opozicija predlagamo, da se podpredsednika Državnega zbora zamenja.
To lahko storite kadarkoli. To je eno. Drugo pa, gospod Koprivc, čas bi bil, da si preberete določbe poslovnika. Kar zadeva parlamentarno prakso ali prakso do sedaj, jo imam verjetno v tej dvorani največ, tako da natančno vem, kako so te stvari potekale v preteklosti in tudi vem, kakšen je namen poslovnika. Kordiš, imate besedo za postopkovni predlog.
Moj postopkovni predlog je, da mi, predsedujoči, dovolite zaključiti razpravo, navsezadnje imam na uri še – koliko? 2 minuti, 3 minute [[…]]Kaj dosti, tudi če bi želel širiti razpravo in skreniti s teme, tako ne morem, in to tudi zaradi tega, ker ste mi z vašimi intervencijami vi posegli v čas, ki sem ga imel namenjenega za razpravo. Če ste toliko prijazni, da pokurim še te 2, 3 minute do konca na temo vprašanja ZIPRS in njegove ustavne primernosti ali ne, to bilo super. Na ta način lahko tudi zaključimo tole pingpongiranje postopkovnih in gremo nazaj na vsebino strokovno.
Hvala lepa. Odločitve ne bom spremenil, ker sem vas dovolj dolgo usmerjal na to, da bi prišli k vsebini, pa niste. Želi še kdo razpravljati pri tem členu? Če ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in pa amandma Poslanske skupine SD. Želi kdo besedo? Bomo začeli postopek prijave. Najprej ima besedo mag. Bojana Muršič. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Jaz se bom poskušala držati tega 5. člena. Socialni demokrati predlagamo nov, 5.a člen, da se nekako, bom rekla, ohrani pravna država in pravni red. Mnenje Zakonodajno-pravne službe pri tem zakonu je bilo povsem jasno, da je treba najprej počakati, kaj bo z zakonom o investicijah v vojsko naredilo Ustavno sodišče, zato je treba počakati na njihovo odločitev in šele potem lahko ta zakon začne veljati. Ker želi vlada s tem zakonom zaobiti ustavno presojo, je absolutno ta naš člen pravilen in edini, ki bi lahko rešil nastalo zagato, kajti ZIPRS bi moral biti tehnični zakon, vendar žal v tem predlogu ne sledi temu. Zato še enkrat, Socialni demokrati predlagamo novi 5.a člen, da počakamo, da Ustavno sodišče pove in se odloči o zakonu o investicijah v vojsko. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andreja Zabret. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Najprej bi se odzvala na besede državne sekretarke, ko je rekla, da je za računovodske servise situacija drugačna, kot je bila lani. Jaz sem mnenja, da ni drugačna, pa vam povem, zakaj. Računovodje so v zadnjem letu še enkrat bolj obremenjeni kot lansko leto oziroma kot ponavadi predvsem iz razloga, ker imajo osem PKP-jev, kjer so v bistvu vsi ti ukrepi med seboj popolnoma zmedeni in zakomplicirani. Naj vam preberem samo dve izjavi računovodij, ki pravijo: »Delamo 24 ur na dan brez kakršnihkoli dodatkov. Se država res ne zaveda, da smo računovodski servisi vmesna točka, prek katere se polni državni proračun, saj smo mi tisti, ki izračunavamo davčne obveznosti za zavezance?« Pa drugo:« Brez našega dela bi vsi PKP-ji izveneli v prazno, kajti mi smo tisti, ki smo jih spravili med podjetnike.« Računovodje niso prosili za kakršenkoli denar ali sredstva, ampak predvsem je bil največji poziv, da vas lepo prosijo, da podaljšate rok za oddajo poročil, ker enostavno ne zmorejo zaradi vseh prezapletenih in preadministrativnih ukrepov. To je bil glavni razlog. Od januarja naprej so že pošiljali pozive na Vlado in prosili »podaljšajte nam rok«. Tudi v LMŠ smo dali poziv na Vlado, a nismo prejeli nobenega odgovora, zato smo pred časom tudi sklicali nujno sejo Odbora za finance na to temo. Pa se je o tem v prejšnjem tednu na Odboru za finance pač zgodil amandma koalicije, kjer ste predlagali podaljšanje roka za oddajo bilanc za leto 2020 in davčnih obračunov za en mesec, kar pozdravljamo in smo zadovoljni. Ampak vseeno je tukaj nek grenak priokus. Če bi imela vlada res iskren namen računovodjem pomagati, mislim, da bi to res že lahko naredili pravočasno, ne da se jih postavlja v tak kot in take neverjetne stiske. Še do danes pravzaprav ne vedo, ali bodo lahko en mesec kasneje oddali bilance ali ne. Predvsem tudi s tega vidika, ker Levica napoveduje referendum na ZIPRS in pravzaprav ne vemo, kaj se bo zgodilo. Tudi v LMŠ se bomo glede na te predlagane amandmaje še odločili, kaj bomo naredili. Vsekakor pa bomo naredili vse, in mislim, da je Državni zbor tu odgovoren, da naredimo vse, da rešimo to zadevo, kar se tiče računovodskih servisov, ker jim je bilo obljubljeno, da jim je rok podaljšan. Zato tudi upam, da dejansko to tudi drži. Kar se same podpore amandmajev tiče, se bomo v LMŠ še odločili, ali gre za podporo amandmaju SD, kjer je tudi morda relevantno, da počakamo odločbo Ustavnega sodišča, kaj se bo odločilo, ali pa Levice, da črtamo računovodje iz ZIPRS-a in potem vložimo v ponedeljek novelo in pridemo do istega rezultata. Zato jaz upam, da smo vsi skupaj tu notri odgovorni, da to zadevo rešimo v prid računovodskih servisov. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Mag. Bojana Muršič, izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat sem se želela oglasiti, kajti želela bi se oglasiti še pri 5.a členu, ki govori, kolegica je sicer že povedala, da Socialni demokrati podaljšujemo časovno obdobje za oddajo poročil računovodskim servisom za tri mesece, kajti edino to se nam zdi relevantno. Kriza je naredila svoje. Računovodski servisi imajo bistveno več dela, kot so ga imeli v preteklih obdobjih. Kljub temu da je državna sekretarka povedala, da je na Ajpesu že več kot polovica oddanih poročil, se je treba zavedati, da posamezni subjekti niso prinašali poročil pravočasno. Zato so sedaj v eni veliki zagati računovodski servisi, ki delajo ne samo 12, 16, 18 ur celo 20 ur na dan in enostavno ne zmorejo pripraviti vseh teh poročil. Zato se nam zdi izjemno pomembno, da bi se ta rok podaljšal za tri mesece. Seveda lahko oddajo tudi prej, če utegnejo. Ampak verjemite mi, da v času PKP-jev, ki jih morajo tudi upoštevati in oddajati poročila, je edino neko daljše časovno obdobje relevantno,da lahko nekako spravijo te zadeve čez, kot je pač možno. Se pravi, če bi to dali v ZIPRS, je to najhitreje in najbolj možno tudi izvesti, zato se nam zdi res pomembno, da bi nas slišali oziroma slišali računovodske servise. Jaz verjamem, da je situacija drugačna, kot je bila lansko leto meseca marca, ko smo v bistvu bili v totalnem lock downu, ampak kljub temu se moremo zavedati, da je situacija pa letos še slabša, kot je bilo že povedano, osem PKP-jev, osem teh zadev pri oddaji raznoraznih zahtev, ki izhajajo iz tega, povzroča izjemno velike obremenitve računovodskim servisom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Janez Moškrič, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom čisto kratek, sem se že prej oglasil na to temo, sedaj je pa konkretno. Mislim, da vsi veste ali pa očitno ne veste, kako je s to oddajo poročil v normalnem času. Podjetja pritroskamo, smo pritroskali tisto dokumentacijo za preteklo leto tja do 20. januarja, potem so se računovodje ukvarjali najprej s tistim preteklim DDV in potem šele oni začnejo nekako prve dni v februarju z našimi končnimi obračuni. Se pravi, da so imeli v normalnem času nekako dobrih 50 dni časa. Letos pa zaradi nekaj več teh sprememb, ko so morali za posameznika poleg dopusta, bolniške obračunati še kakšno koriščenje državne pomoči v zvezi s pekapeji, smo jim ta rok podaljšali za 30 dni, kar je popolnoma razumno. Imam tudi odzive računovodij, da so s tem 30 dni zadovoljni. Glede na to, katerega datuma smo danes, ni časa za prenos, ker bomo že tako naredili pravno praznino 1., 2., 3. aprila, preden bo ta zakon, ki ga bomo danes sprejeli, v Uradnem listu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5.b člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5.c člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo razpravljati? Ne. Razpravo zaključujem. V razpravo dajem amandma Poslanske skupine Levica k 5.č členu. Želi kdo razpravljati? Andreja Zabret, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Jaz bi samo na kratko. Finančna situacija v državnem proračunu je tudi odvisna od dobro pripravljenih letnih poročil, ki jih oddajajo podjetja. Zato bi bilo res lahko od vlade toliko bolj odgovorno, da bi pravočasno odreagirala in računovodje uslišala in jim rok podaljšala že recimo v januarju, kjer bi lahko samo z novelo PKP 7 podaljšala rok za en mesec ali dva meseca. Tudi mi smo dobili odzive od naših računovodskih servisov, da so generalno zadovoljni z enomesečnim podaljšanjem roka, vendar največji problem je, ker je to vse zadnji zadnji zadnji moment. Če se mogoče obrnem še na številke. Fiskalni svet je v zadnjem poročilu za mesec marec povedal, da je neposredni učinek covid ukrepov na saldo državnega proračuna v prvih dveh mesecih letos znašal 538 milijonov. Glavnina učinka je na strani odhodkov, in sicer 522 milijonov. To predstavlja že 70 % s proračunom predvidenih covid odhodkov za celo leto 2021, kjer je predvideno 774 milijonov. Se pravi, da ste vi že v prvih dveh mesecih že skurili vse, kar ste imeli predvideno za covid odhodke. To so zelo alarmantne številke, zato tudi v ZIPRS predlagate prerazporeditev sredstev iz EU, kar pomeni, da boste enostavno imeli spet bianco menico za razporejanje EU sredstev na covid stroške. Še celo leto imamo pred sabo in je to res velika težava, kako je s temi sredstvi. Praktično bi bilo bolje, da bi prinesli v Državni zbor rebalans, pa da imamo odkrite številke pred sabo in vidimo, kje smo. Na to opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba, kjer pravi, »kdo bo ugotavljal, kako utemeljeno je pričakovanje, da bo ukrep sofinanciran s strani EU«. Ker gre tu lahko za arbitrarno presojo − ne vem, kdo bo to presojal, a boste to vi na Ministrstvu za finance presojali ali kako? − gre tu tudi za nasprotja načela pravne države. Tu zopet govorimo o vladavini prava. Že včeraj smo in danes govorimo, kar se samega ZIPRS tiče, da imamo tu velike težave. Tako da bi tu opozorila tudi na to zadevo. Hvala.
Hvala lepa. Za besedo je zaprosila Državna sekretarka mag. Kristina Šteblaj. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospa poslanka, o tem sva mislim da imeli debato že tudi na Odboru za finance. Utemeljeno pričakovanje se zlasti nanaša na načrt za okrevanje in odpornost. Veste, da šele februarja je bila sprejeta na ravni EU uredba, ki je natančneje določila, kaj vse mora ta načrt vsebovati. Zdaj potekajo, da rečem, finalna piljenja tega dokumenta, ki ga moramo Evropski komisiji predložit do konca aprila. To pomeni, da smo z Evropsko komisijo na strokovni ravni ves čas v usklajevanju, kar pomeni, da za določene stvari že v tem trenutku lahko zelo zelo upravičeno pričakujemo, da bodo lahko sfinancirane iz sredstev načrta za okrevanje. V tem trenutku končne odločitve še nimamo, ker bo Evropska komisija predvidoma potrjevala te načrte tam nekje v mesecu juniju. Glede na to, da so upravičeni stroški vsi stroški, ki nastajajo od februarja lanskega leta, mislim, da je to dosti utemeljeno pričakovanje, če je s komisijo na strokovni ravni določena stvar usklajena, da to lahko naredimo. Poleg tega v protikoronskih paketih je bilo v marsikaterem členu izrecno napisano, da se za financiranje določenih ukrepov lahko uporabljajo bodisi sredstva državnega proračuna ali pa sofinanciranje s sredstvi EU. Naslednja stvar. Evropska komisija je že v lanskem letu za obdobje obstoječe finančne perspektive dovolila določene prerazporeditve med prvotno potrjenimi nameni za namene, ki se tičejo odpravljanja in omilitve posledic covid. Vse to so stvari, ki so že tako daleč, da lahko zdaj že z veliko gotovostjo rečemo, da bodo upravičene. V tem trenutku seveda še niso, in to je to. Kar se tiče rezerve, ki ste jo omenjali, vi veste, da je bil proračun za letošnje leto, če govorimo samo o letošnjem proračunu, sprejet, preden so bili sprejeti še trije protikoronski paketi. Že takrat je bilo veliko govora o tem, da imamo preveč rezerve, pa se je izkazalo, kot ste tudi sami ugotovili, da je nismo imeli preveč. Poleg tega smo v lanskem letu ves čas zelo transparentno do zadnjega konta, do zadnjega centa poročali, kaj počnemo s temi prerazporeditvami za covid ukrepe. Enako imamo nastavljeno v letošnjem letu, po posameznih protikoronskih zakonih, po posameznih členih, koliko je bilo realizacije. Tudi na poslanska vprašanja smo že odgovarjali s temi podrobnimi tabelami in kadarkoli jih boste pač želeli, jih lahko še dodatno, ker te tabele se dnevno ažurirajo. Tako skrb, da bo netransparentna poraba, mislim, da ni upravičena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 5.d člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov. Želi kdo besedo? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem amandma Poslanske skupine Socialnih demokratov za novi 5.e člen. Želi kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanjem. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ZAPOSLOVANJU, SAMOZAPOSLOVANJU IN DELU TUJCEV V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade Mateji Ribič, državni sekretarki na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Temeljni razlog za pripravo Predloga sprememb in dopolnitev Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je prenos direktive Evropske unije v nacionalni pravni red, in sicer direktive 2016/801 Evropskega parlamenta in Sveta, z dne 11. maja 2016, o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljskega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov in dela varušk au pair. Gre za tako imenovano prenovitveno direktivo, s katero se nadomeščata do sedaj veljavni direktiva Sveta 2004/114/ES, z dne 13. decembra 2004, o pogojih za sprejem državljanov tretjih držav za namen študija, izmenjavo učencev, neplačanega usposabljanja ali prostovoljnega dela in direktiva Sveta 2005/71, z dne 12. oktobra 2005, o posebnem postopku za dovolitev vstopa državljanom tretjih držav za namene znanstvenega raziskovanja. V tem kontekstu velja izpostaviti ureditev nove EU sheme pripravništev s strani državljanov tretjih držav z ustrezno izobrazbo, višja ali visokošolska izobrazba. Druge predvidene spremembe in dopolnitve so delno redakcijske narave oziroma z njimi odpravljamo določene pomanjkljivosti, ki so se pokazale bodisi pri zaposlovanju tujcev na slovenskem trgu dela bodisi pri izvajanju Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Med temi lahko po pomembnosti izpostavimo naslednje spremembe in dopolnitve zakona, in sicer v zvezi z zaposlovanjem tujcev neposredno iz evidence brezposelnih oseb se zaradi ugotovljenih zlorab sistema v praksi, to je, ko so delodajalci po devetih mesecih svoje delavci odpuščali, po treh mesecih pa ponovno zaposlovali. Vlada Republike Slovenije ocenjuje, da je tovrstna praksa optimizacije stroškov s strani delodajalcev v času, ko ni sezone, neupravičena, in predlaga dopolnitev, da olajšava pri zaposlovanju iz evidence brezposelnih oseb brez preverjanja pogojev iz prvega odstavka 17. člena velja le za tista podjetja, ki v zadnjih štirih mesecih pred to zaposlitvijo niso odpuščala iz poslovnih razlogov. Na novo se določa možnost umika soglasja za zaposlitev, samozaposlitev ali delo v primeru dalj časa trajajočega obdobja, ko tujec ni vključen v sistem socialnega zavarovanja na podlagi svojega dela, to je 6 mesecev. Na novo pa se med razloge za izrek stranske sankcije, prepovedi zaposlovanja tujcev, določajo nekatere ključne kršitve zakona, ki ureja varnost in zdravje pri delu delavcev, ter kršitve določb zakona, ki ureja trg dela, v zvezi z nezakonitim posojanjem delovne sile. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide. Za predstavitev poročila dajem besedo Tadeji Šuštar. Izvolite.
Hvala za besedo. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po rednem postopku predložila Vlada. Pri delu odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, Zakonodajno-pravne službe in Državnega sveta. Odboru je bilo posredovano gradivo, objavljeno na spletnih straneh Državnega zbora: predlog zakona, mnenje Zakonodajno-pravne službe, mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, vloženi amandmaji in predlogi za amandmaje odbora. Predstavnica predlagateljev je kratko predstavila predlog zakona. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da vloženi amandmaji upoštevajo njihove pripombe, razen pripombe k 2. členu. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji odbora predstavil njihov predstavnik. Komisija ugotavlja, da se s predlogom zakona odpravlja tudi že dlje časa trajajoča problematika nezakonitega posojanja delovne sile drugim uporabnikom, ki se bo po novem lahko sankcioniralo v obliki stranske kazni s prepovedjo zaposlovanja tujcev takšnim delodajalcem za nadaljnji dve leti od pravnomočnosti globe, izrečene v skladu z Zakonom o urejanju trga dela. Komisija je bila seznanjena, da je bil predlog zakona obravnavan in usklajevan v okviru Ekonomsko-socialnega sveta, pri čemer je bila večina pripomb socialnih partnerjev na delovnih skupinah podprtih, zato predlog zakona podpira. V razpravi, ki je potekala predvsem pri 1. členu predloga zakona, je bilo poudarjeno, da s prenosom direktive tudi Republika Slovenija sledi ciljem Evropske unije, s katerimi želi postati privlačnejša za državljane tretjih držav, ki želijo izvajati raziskovalno delo v EU, in njihove družinske člane. Prav tako se s predlogom zakona želi doseči izboljšanje in poenostavitev pogojev za vstop in prebivanje študentov, ki prihajajo v Republiko Slovenijo zaradi študija in izobraževanja. Večina razpravljavcev je menila, da je novela dobro pripravljena in prinaša pomembne olajšave ter dopolnitve veljavne zakonodaje. Na novo ureja izdajo dovoljenja za začasno prebivanje zaradi opravljanja dela na področju raziskav in visokega šolstva ter zaradi študija ter uvaja nove vrste dovoljenj za začasno prebivanje zaradi iskanja zaposlitve ali samozaposlitve za raziskovalce, ki so v Republiki Sloveniji zaključili raziskovalno delo, in drugo. Uvaja se tudi nova vrsta enotnega dovoljenja za prebivanje in delo zaradi opravljanja pripravništva. Nekateri razpravljavci pa so menili, da novela poslabšuje položaj tujcev, vlada pa tako kaže brezbrižnost do usod delavcev, ki tu delajo in so podvrženi drugorazredni obravnavi. Po njihovem mnenju se na tem področju dogaja ogromno kršitev, delavci pa so na milost in nemilost prepuščeni nezakonitim praksam in niso zavarovani. Izpostavljena sta bila 4. in 10. člen. Ob tem je bilo poudarjeno, da je prav 10. člen najbolj problematičen del novele, saj uvaja prekinitev pravic za delavce, ki niso bili vključeni v socialno zavarovanje. To pomeni, da lahko delavec izgubi pravico do bivanja, ker bo delodajalec kršil zakonodajo. Izpostavljenih je bilo nekaj vprašanj, med drugim začasna odpuščanja, zakaj sankcija ni avtomatična, spremembe glede umika soglasja, delo varušk au pair in drugo. K 10. členu je bil s strani Poslanske skupine Levica predlagan amandma odbora, s predlogom za črtanje člena, ki pa ga odbor ni sprejel. Na vsa vprašanja je predstavnik ministrstva podal izčrpna pojasnila in poudaril, da so bile spremembe in dopolnitve pripravljene na podlagi opozoril iz prakse, na katero opozarjajo tako sindikati kot tudi inšpekcijske službe, ter zaznav zlorab sistema s strani Zavoda za zaposlovanje. Odbor je sprejel vložene amandmaje in svoj amandma. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona. Hvala.
Hvala lepa. Na vrsti je predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani in spoštovane! Predlagatelj novele Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev predlaga spremembe in dopolnitve veljavne zakonodaje, katerih namen je prenos Evropske direktive, ki ureja pogoje za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva ali prostovoljnega dela. S prenosom direktive se v slovensko zakonodajo tako uvaja nova ureditev izdaje dovoljenja za začasno prebivanje zaradi opravljanja dela na področju raziskav in visokega šolstva, izdaje za začasno prebivanje zaradi študija ter uvedbe nove vrste dovoljenj za začasno prebivanje zaradi iskanja zaposlitve za raziskovalce, ki so zaključili raziskovalno delo, ali študente, ki so v zaključku študija na visokošolskem zavodu. Uvaja se tudi nova vrsta enotnega dovoljenja za prebivanje in delo zaradi opravljanje pripravništva. Poleg tega predlagatelj tudi predlaga različne popravke trenutno veljavnega zakona, ki temeljijo na podlagi izkušenj iz prakse v povezavi z zaposlovanjem tujcev ter urejanjem enotnega dovoljenja za bivanje in delo v Republiki Sloveniji. Tako se na primer predlagajo rešitve na področju preprečevanja nezakonitega posojanja delovne sile drugim delodajalcem, delo na črno pri tujcih in spoštovanju Zakona o varnosti in zdravju pri delu, ki bodo olajšale inšpekcijski nadzor Inšpektorata Republike Slovenije za delo. Na potrebo po primernih zakonskih rešitvah na omenjenih področjih je namreč Inšpektorat za delo že večkrat opozoril v svojih rednih letnih poročilih. Spoštovani! Socialni demokrati predlagani noveli zakona ne bomo nasprotovali, saj menimo, da prinaša posamezne ustrezne zakonske rešitve, ki so se izkazale za nujno potrebne v praksi pri nadzoru zaposlovanja tujcev ter izdajanju enotnega dovoljenja za delo in bivanje v Republiki Sloveniji. Poleg tega ocenjujemo, da novela korektno prinaša rešitve Evropske direktive v slovensko zakonodajo. Hvala.
Hvala lepa. Primož Siter bo predstavil stališče Poslanske skupine Levica.
Dober dan! Delavka in delavec sta tista, ki ustvarjata. Demokratična družba njun prispevek k razvoju in napredku ter ustvarjanju splošne blaginje razume in ustvarja pogoje, da sta delavec in delavka dobrobiti razvoja napredka splošne blaginje tudi sama vzajemno deležna, ko ustvarjata, prispevata skupnosti. Če se v delovnem procesu kaj zalomi, pa je skupnost tista, ki delavki in delavcu pomaga, z drugimi besedami, civilizirana družba in socialna država. Vladni Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev tega preprostega dejstva žal ne razume. Sebe, torej državo, postavlja na mesto odločevalca, do katerega od delavcev bo, potem ko je sam prispeval za družbeno blaginjo, solidarna in do katerega ne. Faktor pri odločitvi je tokrat neslovenski potni list delavca. Vlada v spornem členu zakona na novo določa umik soglasja za zaposlitev, samozaposlitev ali delo v veljavnem enotnem dovoljenju za prebivanje in delo v primeru, če delavec že več kot 6 mesecev ni vključen v sistem socialnega zavarovanja. S tem se uvaja problematični mehanizem za predčasno prekinitev enotnih dovoljenj za delo in prebivanje in s tem predčasno razveljavitev pravice sploh do bivanja v Sloveniji za državljane tretjih držav. Samo dejstvo, da delavec ni vključen v socialna zavarovanja, ne bi smel biti razlog, da se mu odvzame edina možnost, da se v zavarovanje vključi. Razlogi, zakaj nekateri delavci niso vključeni v socialna zavarovanja, so lahko namreč različni. Lahko jih v sistem socialnih zavarovanj ni vključil delodajalec oziroma jim delodajalec ni plačeval prispevkov. Tudi če delavec ne bo vključen v socialna zavarovanja po krivdi delodajalca, se bo to obdobje nevključitve vseeno štelo v predlagano šestmesečno obdobje. Delavec bo tako z izgonom plačal za grehe delodajalca. Nevključenost v socialno zavarovanje je lahko tudi posledica tega, da je delavcu potekla pravica do denarnega nadomestila za brezposelnost ali da do nadomestila sploh ni bil upravičen in je bil torej iz socialnih zavarovanj izključen z dnem, ko ga je delodajalec odpustil. V nekaj mesecih lahko tuji delavec najde novega delodajalca, a zaradi dolgih postopkov, ki so povezani z urejanjem enotnega dovoljenja, ki je pogoj za vključitev v socialna zavarovanja, lahko preteče nekaj časa, da se zakonito zaposli. Izgon tujih delavcev, ki si poskušajo najti delo in si urediti vse potrebne papirje, medtem ko ne prejemajo nikakršne pomoči s strani države, čeprav so plačevali prispevke in davke v Sloveniji, je socialno krivičen ukrep. Vlada bi tujim delavcem predčasno prekinila dovoljenje za delo in bivanje, namesto da bi vzpostavila pogoje, da bi ti delavci našli novo zaposlitev oziroma hitreje in bolj enostavno prišli do dovoljenja, ko delodajalca že imajo. Prihajalo bo do primerov, ko bodo delavci imeli delodajalca, papirjev pa zaradi počasnih postopkov ne. Vladni ukrep izgona delavcev tujcev se bo tako izvršil tudi, ko bodo tuji delavci že našli delo, a bodo čakali na pridobitev dovoljenja za delo in bivanje. Za predčasno razveljavitev njihovih dovoljenj torej ni nobene potrebe. Ker spornega člena z amandmaji ni več mogoče črtati iz predloga zakona, v Levici zato predlagamo zamik uveljavitve ukrepa na letu 2025. S tem bo omogočeno, da se sporna določba v vmesnem času izbriše iz Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Temu namenu sledi naš danes vloženi amandma. Vlada Janeza Janše je v zadnjih mesecih v zakonodajni postopek poslala več zakonov, ki spreminjajo pogoje za prihod in bivanje tujcev v Republiki Sloveniji. Skupna značilnost vseh teh predlogov je poslabšanje pogojev za bivanje in delo tujca ter njegove družine. V Levici ostro nasprotujemo sistematičnemu poslabšanju pogojev za delo in za prebivanje tujcev delavcev v Sloveniji ter s tem povezanim poslabšanjem njihovega socialnega položaja. Vlada Janeza Janše s sistematičnim izgonom tujcev in njihovih družin uresničuje svojo sovražno retoriko do tujcev, ki se ji moramo upreti na vseh ravneh družbe. Hvala lepa.
Hvala lepa. Tadeja Šuštar bo predstavila stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati.
Hvala še enkrat za besedo in vse lepo pozdravljam. Novela zakona, ki jo obravnavamo, prenaša predvsem direktivo Evropske unije v našo zakonodajo. Z njo bo Slovenija postala privlačnejša za raziskovalce, izvajalce raziskovalnega dela in njihove družinske člane. Predlog novele zakona poenostavlja pogoje za vstop in prebivanje študentov, ki prihajajo v Slovenijo zaradi študija in izobraževanja, ter odpravlja pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri zaposlovanju tujcev na slovenskem trgu. Uvaja se nova vrsta enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, in sicer enotno dovoljenje zaradi opravljanja pripravništva. To se izda na podlagi soglasja Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, ki preveri, ali ima tujec sklenjen sporazum o opravljanju pripravništva s pravno ali fizično osebo, ki gosti pripravnika, preveri dokazila o stopnji višješolske ali visokošolske izobrazbe, pridobljene v dveh letih pred dnevom vložitve prošnje oziroma dokazilo o vpisu na študij, ki mu omogoča pridobitev višješolske ali visokošolske izobrazbe, ustrezno oddajanje obračunov davčnega odtegljaja za dohodke iz delovnega razmerja in davčni dolg subjekta gostitelja ter program za opravljanje pripravništva. Prvo enotno dovoljenje se izda za čas opravljanja pripravništva oziroma največ za eno leto. Po predlogu bo zamenjava delovnega mesta pri istem delodajalcu, zamenjava delodajalca ali sklenitev nove pogodbe civilnega prava možna le na podlagi novega enotnega dovoljenja, ki se izda na podlagi novega soglasja zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje. S predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev se odpravljajo pomanjkljivosti zakona, ki so se pokazale v praksi, ker se zaznavajo zlorabe sistema, da delodajalec predvsem v gradbeništvu delavce odpusti, ko ni sezone, in ga po koncu prejemanja nadomestila, do katerega je delavec upravičen, ponovno zaposli. Zato se uvaja nov pogoj, olajšava pri zaposlovanju iz evidence brezposelnih oseb brez preverjanja pogojev velja le za tista podjetja, ki v zadnjih štirih mesecih pred to zaposlitvijo niso odpuščala iz poslovnih razlogov. Poleg tega predlog določa tudi stransko kazen poleg globe za delodajalce, ki nezakonito napotujejo svoje delavce k drugemu delodajalcu brez ustreznih dovoljenj. Takim delodajalcem bo lahko Zavod za zaposlovanje prepovedal zaposlovanje tujcev za dve leti. Za zaščito varnosti in zdravja tujih delavcev pa se na novo določa tudi prepoved zaposlovanja tujcev v primeru pravnomočnih kršitev Zakona o varnosti in zdravju pri delu, na primer, če delodajalec delavcem ne zagotavlja ustrezne varovalne opreme. Kot vemo, se tudi v Sloveniji pojavlja večji porast brezposelnosti v zimski sezoni, kar je zelo negotovo za delavca, saj je tri mesece brez zaposlitve, brez varnosti. Prepričani smo, da noben delodajalec ne bo odpustil dobrega delavca, zagotovo pa mora imeti delodajalec možnost odpustiti slabega delavca. Želimo ustvariti delovnopravno zakonodajo, ki bo delodajalcem dajala več manevrskega prostora v primeru nezadovoljstva z delavcem, vendar hkrati delavcem ponujala visoko stopnjo varnosti. Močno gospodarstvo pomeni več sredstev in manj socialnih problemov. Podpiramo evropske standarde varovanja pravic delavcev in ta novela prenaša evropsko direktivo v slovensko zakonodajo. Delavci morajo za svoje delo dobiti pošteno plačilo, njihova zaposlitev jim mora nuditi ustrezno raven varnosti in stabilnosti. Ta novela to dobro ureja, zato jo bomo v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih podprli. Hvala.
Hvala lepa. Vojko Starović bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani! Cilj predloga novele Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je olajšanje zaposlovanja tujcev, ki so v Sloveniji doštudirali ali opravljali naloge raziskovalca. Prav tako odpravlja nekatere pomanjkljivosti pri zaposlovanju ostalih tujcev. S sprejetjem zakonske novele bo Slovenija v nacionalno zakonodajo prenesla določila prenovitvene evropske direktive iz leta 2016 o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov. Na podlagi zavez iz omenjene direktive novela predvideva ureditev novih vrst enotnih dovoljenj za prebivanje in delo. Tako se na novo določa izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi iskanja zaposlitve in samozaposlitve raziskovalca, ki je v Sloveniji zaključil raziskovalno delo, in študenta, ki je v Sloveniji zaključil študij na visokošolskem zavodu. Obenem se ureja tudi izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi opravljanja prostovoljskega dela ali opravljanja pripravništva. Predlog zakona vnaša tudi odpravo nekaterih pomanjkljivosti, ki so se izkazale v praksi pri izvajanju zakona. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti je opozorilo na sistemski odstop od prvotnega namena te določbe, saj so nekateri delodajalci, zlasti na področju gradbeništva, v času, ko ni dela, začeli odpuščati delavce, ki imajo pravico do denarnega nadomestila za čas brezposelnosti. Po izteku nadomestila pa so jih isti delodajalci zaposlili nazaj brez preverjanja pogojev. Predlagatelj meni, da je takšna praksa neupravičena, zato bo olajšava pri zaposlovanju iz evidence brezposelnih oseb brez preverjanja pogojev veljala le za tista podjetja, ki v štirih mesecih pred to zaposlitvijo niso odpuščala iz poslovnih razlogov. Na novo se določa tudi možnost umika soglasja za zaposlitev, samozaposlitev ali delo k veljavnemu enotnemu dovoljenju za prebivanje in delo ali k pisni odobritvi v primeru dalj časa trajajočega obdobja. V poslanski skupini se delno strinjamo s predlagateljem, da vključenost v sistem socialnega zavarovanja pomeni, da tujci namena svojega prebivanja ne uresničujejo, saj formalno niso zaposleni, kar lahko vodi v delo na črno. Kljub temu pa moramo pritrditi dejstvu, ki je bilo izpostavljeno tudi na matičnem odboru v obravnavi tega predloga, da je razlogov za nevključenost v socialno zavarovanje lahko več. Eden najbolj očitnih in verjetnih je plačilna nedisciplina delodajalca ali pa zamude pri postopkih pridobivanja dovoljenj in soglasij. V obeh primerih delavec ni kriv za situacijo nevključenosti v zavarovalni sistem, zato je kaznovanje delavca z umikom soglasja po naši oceni nepravično. Če strnem. Slovenija s predlogom novele zakona, ki je pred nami, prvenstveno sledi cilju, da bi EU postala privlačna za državljane tretjih držav, ki želijo izvajati raziskovalno delo, hkrati pa želi doseči izboljšanje in poenostavitev pogojev za vstop in prebivanje tistih, ki prihajajo v Slovenijo, da bi študirali in se izobraževali. V Poslanski skupini SAB predlogu sprememb ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratičen stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Veseli me dejstvo, da je na svoji 27. redni seji Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo vendarle sprejel novelo Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, katerega vsebina je bila aktualna že kar nekaj časa. Naj spomnim, da je vsebina predlogov v večjem delu enaka vsebini, ki jo je imela v delu že prejšnja koalicija, katere sestavni del je bila tudi Poslanska skupina DeSUS. Prav tako me zelo veseli, da je bil zakon poslan v medresorsko usklajevanje in da je bil izveden socialni dialog tako v času prejšnje kot sedanje aktualne vlade. V času dolgotrajnega postopka sprejemanja te novele so na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve prispele pripombe in predlogi dopolnitev, ki jih je je ministrstvo skrbno preučilo ter nekatere manjše spremembe sprejelo, večino pa argumentirano zavrnilo. Temeljni razlog za pripravo novele je prenos direktive EU 2016/801 in gre za tako imenovano prenovitveno direktivo, s katero se nadomeščata do sedaj veljavni direktivi. Pri tem gre za prenos pravil o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, programov izmenjav učencev ali izobraževalnih projektov in delo varušk v nacionalno zakonodajo. Nadalje se v predlagani noveli odpravljajo nekatere pomanjkljivosti, ki so se pokazale v praksi, s čimer se v Poslanski skupini Desus strinjamo. V skladu z opozorili Zavoda za zaposlovanja in Inšpektorata za delo se zakon izboljšuje primeroma v naslednjih točkah. Na novo se ureja zaposlovanje tujcev neposredno iz evidence brezposelnih oseb, uvaja se možnost umika soglasja za zaposlitev, samozaposlitev ali delo k veljavnemu enotnemu dovoljenju za prebivanje, delo ali k pisni odobritvi v primeru, ko zavod ugotovi, da tujec že več kot 6 mesecev ni vključen v sistem socialnega zavarovanja, odpravlja se dlje časa trajajoča problematika nezakonitega posojanja delovne sile drugim uporabnikom, ki se ga bo po novem lahko sankcioniralo v obliki stranske kazni, to je s prepovedjo zaposlovanja tujcev takšnim delodajalcem za nadaljnji dve leti. Za zaščito varnosti in zdravja delavcev migrantov se na novo določa prepoved zaposlovanja tujcev v primeru določenih pravnomočnih kršitev Zakona o varnosti in zdravju pri delu. V Poslanski skupini Desus menimo, da je novela dobro pripravljena in prinaša pomembne olajšave in dopolnitve veljavne zakonodaje, vsekakor pa je pripravljena z namenom zaščite delavcev. Glede na sprejete amandmaje je dopolnjeni predlog zakona dober, zato ga bomo v Poslanski skupini Desus soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Jani Ivanuša bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke.
Lep dober dan vsem prisotnim tukaj v dvorani! Iz Evropske unije ponovno prihaja k nam multikulturno obarvana direktiva, ki korak za korakom sledi globalnemu načrtu razvrednotenja nacionalnih držav. V Bruslju bi seveda radi našo Slovenijo naredili privlačnejšo za tujce, ki prihajajo iz tretjih držav. Prinašajo se tudi nova pravila o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljnega dela, programov izmenjave učencev in izobraževalnih projektov in dela varušk. Kot da nimamo zaradi mednarodne taktirke Slovenijo že dovolj privlačno za tujce. Kaj pa naši, slovenski študentje, raziskovalci in pripravniki? Ali ni treba narediti Slovenijo privlačno njim, ko pa nam sposoben kader tako rad beži v tujino? Zdaj bomo še dodatno skušali izboljševati in poenostavljati pogoje za vstop in prebivanje tujcev, prav tako pa tudi njihovih družin. Nič ni narobe s tem, da sposobni, poudarjam, sposobni tujci prihajajo k nam in potem tudi odidejo. Ne pa, da po dolgem in počez poskušamo čim bolj olajšati nekontrolirane prihode tujcev, medtem pa imamo toliko brezposelnih Slovencev, kvaliteten kader pa nam, kot že rečeno, odhaja v tujino. Saj smo že dobili visoko kvalificiranega, talentiranega in izobraženega doktorja, sirskega brivca, ki mu naši brezposelni slovenski frizerji zagotovo ne sežejo niti do kolen. Za razvoj in napredek naše domovine bi sposobne ljudi iz tujine zagotovo vključili v sistem socialnega zavarovanja in jim nudili tudi državljanstvo. Če bi bil potencialni kader tujih študentov, raziskovalcev in pripravnikov za Slovenijo dober, bi bil tudi delodajalec z veseljem pripravljen tako osebo zaposliti, posledično pa bi ta oseba pripomogla k dobrobiti naše države. Kvaliteten kader iz tujine bi bil v interesu vseh, da se jim omogoči, da prispevajo k dobrobiti Slovenije. Pravim, kvaliteten kader, ki bi prispeval, ne pa, da se bodo zdaj kar tako na široko olajševali in poenostavljali pogoji za vstop raznoraznih prišlekov. V Evropski uniji že imamo dovolj programov, ki spodbujajo mobilnost študentov znotraj Evropske unije, kot sta to na primer Erasmus in Erasmus+. Pametni, zagnani in talentirani slovenski študentje hodijo v tujino, istočasno pa po evropski dikciji skušamo narediti Slovenijo bolj privlačno za tuje študente. Poleg tega da je to v nasprotju z zdravo logiko, se sliši tudi kot dolgoročni multikulturni načrt za destabiliziranje nacionalnih držav, na kar pa v Slovenski nacionalni stranki nikakor ne moremo pristati. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Jožef Lenart bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. S Predlogom sprememb in dopolnitev Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev se v notranji pravni red skladno z načelom »vse na enem mestu« prenaša prenovitvena direktiva Evropske unije 2016/801 Evropskega parlamenta in Sveta, z dne 11. maja 2016, o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja, študija, opravljanja pripravništva, prostovoljskega dela, programov izmenjave učencev ali izobraževalnih projektov in dela varušk. Gre za tako imenovano prenovitveno direktivo, s katero se nadomeščata že do sedaj veljavni direktiva Sveta 2004/14/ES, z dne 13. decembra 2004, in direktiva Sveta 2005/71/ES, z dne 12. oktobra 2005, o posebnem postopku za dodelitev vstopa državljanom tretjih držav za namene znanstvenega raziskovanja. Poglavitne rešitve v spremembah predloga zakona so: novost enotnih dovoljenj za prebivanje in delo ter dovoljenj za začasno prebivanje, izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi iskanja zaposlitve in samozaposlitve za raziskovalca, ki je v Republiki Sloveniji zaključil raziskovalno delo, in študenta, ki je v Republiki Sloveniji zaključil študij na visokošolskem zavodu, izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi opravljanja prostovoljskega dela, nova vrsta enotnega dovoljenja za prebivanje in delo, in sicer izdaja enotnega dovoljenja zaradi opravljanja pripravništva. Cilji sprememb zakona pa so: Slovenija želi postati privlačnejša za državljane tretjih držav, ki želijo izvajati raziskovalno delo v Sloveniji in njihove družinske člane. Doseči se želi izboljšanje in poenostavitev pogojev za vstop in prebivanje študentov, ki prihajajo v Republiko Slovenijo zaradi izobraževanja. Potem so tukaj še spremembe in dopolnitve, ki so delno redakcijske narave. Z njimi se želijo odpraviti določene pomanjkljivosti, ki so se pokazale pri zaposlovanju tujcev na slovenskem trgu dela pa tudi pri izvajanju zakona. Med temi so naslednje spremembe in dopolnitve: sprememba v zvezi z zaposlovanjem tujcev neposredno iz evidence brezposelnih oseb zaradi ugotovljenih zlorab sistema in pridobivanja olajšave za nove zaposlitve v praksi. Dogajalo se je, da so delodajalci po devetih mesecih dela delavca odpustili, po treh mesecih pa spet zaposlili. Tako so delodajalci, ki na primer pozimi ne morejo izvajati storitev, optimizirali stroške, kar je bilo neupravičeno. Zato se predlaga dopolnitev, da olajšava pri zaposlovanju iz evidence brezposelnih oseb brez preverjanja pogojev iz prvega odstavka 17. člena velja le za tista podjetja, ki v zadnjih štirih mesecih pred to zaposlitvijo niso odpuščala iz poslovnih razlogov. Evropska unija je urejena skupnost in v Slovenski demokratski stranki se tega zavedamo in želimo, da se tako na trgu dela kot tudi na področju prebivališča tujcev naredi red, tako kot je to v Evropski uniji. Več rešitev v tem predlogu sprememb zakona sledi predlogom in dosedanjim izkušnjam s strani Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje, predlogom in izkušnjam Inšpektorata Republike Slovenije za delo in ima tudi jasen cilj, da se slovenskim delodajalcem, ki dejansko pravično plačujejo, pravično zaposlujejo in tudi ne iščejo lukenj v zakonih, zagotovi pravično in nadzorovano koriščenje bonitet na račun javnih sredstev za zaposlitev brezposelnih oseb, prijavljenih na Zavodu Republike Slovenije za zaposlovanje. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo spremembe in dopolnitve Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev podprli. Hvala.
Hvala lepa. Andreja Zabret bo predstavila stališče Poslanske skupine Lista Marjana Šarca.
Spoštovani predsednik, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Ključni cilj novele Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev je prenos evropske direktive, s katero bi tudi naša država zasledovala cilj postati bolj privlačna za tiste državljane tretjih držav, ki bi v Evropski uniji želeli izvajati raziskovalno delo, in tudi njihove družinske člane. Poleg tega naj bi se z novelo poenostavili in izboljšali pogoji za vstop in bivanje tujih študentov. Na novo se urejajo vrste enotnih dovoljenj za prebivanje in delo ter dovoljenj za začasno prebivanje, in sicer se na novo določa izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi iskanja zaposlitve in samozaposlitve za raziskovalce, ki so v naši državi zaključili raziskovalno delo, in za študente, ki so pri nas zaključili študij. Poleg tega se določa tudi izdaja dovoljenja za začasno prebivanje zaradi opravljanja prostovoljnega dela in nova vrsta enotnega dovoljenja za bivanje ter delo zaradi opravljanja pripravništva. Novela naslavlja tudi nekatere probleme, ki so se pojavili v praksi. S tem namenom se med drugim določa prepoved zaposlovanja za delodajalce, za katere bo pravnomočno ugotovljeno, da tuje delavce zaposlujejo zaradi nezakonitega posojanja drugim uporabnikom. Nadalje se predpisuje tudi prepoved zaposlovanja tujih delavcev v primeru določenih pravnomočnih kršitev Zakona o varnosti in zdravju pri delu. Slednje je pomembno, saj se na tem področju dogaja ogromno kršitev, na kar opozarja tudi Inšpektorat Republike Slovenije za delo. Številni delodajalci tujim delavcem namreč ne zagotavljajo osnovnih in ključnih pogojev za varnost in zdravje pri delu zaposlenih tujcev. Omenjene spremembe zakona v Poslanski skupini Liste Marjana Šarca pozdravljamo, saj menimo, da moramo posebno pozornost nameniti zaščiti tujih delavcev tako pri preprečevanju izkoriščanja tuje delovne sile s strani nekaterih delodajalcev kot tudi pri zagotavljanju varnosti in zdravja pri delu. Vendar pa zakon prinaša tudi vprašljivo določbo, s katero se tujim delavcem, za katere Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje ugotovi, da več kot šest mesecev niso vključeni v sistem socialnega zavarovanja na podlagi opravljanja dela ali samozaposlitve, umakne soglasje za zaposlitev, samozaposlitev ali delo k veljavnemu enotnemu dovoljenju. Vlada sicer meni, da naj bi bilo to potrebno zaradi zaznanih praks, ko tuji delavci namena svojega prebivanja ne uresničujejo, saj formalno niso zaposleni ali samozaposleni. To pa naj bi pomenilo, da nimajo lastnih prihodkov za preživljanje ali pa opravljajo delo na črno. Pa vendar v praksi neplačani prispevki ne pomenijo nujno zgolj dela na črno ali pa dejstva, da delavec nima sredstev za preživetje. Lahko da mu prispevkov ni plačal delodajalec ali pa ima delavec izbranega delodajalca, vendar zaradi dolgotrajnih postopkov še ni formalno zaposlen, zaradi nove določbe pa bi mu predčasno prekinili dovoljenje za delo in bivanje. Takšen ukrep se nam v Listi Marjana Šarca ne zdi primeren, zato podpiramo dopolnilo, s katerim se uveljavitev omenjenega ukrepa zamakne. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju. V razpravo dajem 14. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Kolega Primož Siter.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi, dober dan še enkrat! Jaz bi v svoji razpravi spregovoril o nekih splošnih smernicah predloga, ki je na mizi, in o amandmaju, ki ga v Poslanski skupini Levica predlagamo zato, da se nekatere nedopustnosti vladnih politik, ki se zrcalijo tudi skozi ta predlog, izničijo oziroma vsaj omehčajo. V povzetku predlog, ki je na mizi, ukinja enotno dovoljenje za bivanje delavcu tujcu, če ta šest mesecev ni bil vključen v socialna zavarovanja. Če delavec tujec v Sloveniji šest mesecev ni imel plačanih prispevkov, mora iti, po domače povedano. Poleg neke, čisto rečem, idejnopolitične očitne gonje proti tujcem, proti vsem, kar je tujega, proti naraščajočemu nacionalizmu in fragmantaciji oziroma razdeljevanju v vladni politiki, do katere sem v tem delu zelo kritičen, sta tukaj dva problema, ki ju je treba izpostaviti in sta bistveno bolj tehnične narave oziroma, po domače rečeno, ne pijeta vode v sami realizaciji. Najprej vprašanje, kakšna je razlika med delavcem tujcem na eni strani in delavcem domačinom, da rečem. Delavec tujec v Sloveniji prispeva svoje delo, prispeva soj čas, prispeva svoje roke ali glavo, znanje, veščine, izobrazbo, prispeva v to, da se ustvarja neka družbena blaginja. Tukaj prispeva tudi v državno blagajno, plačuje davke, kupuje v slovenskih trgovinah, kupuje pri slovenskih kmetih. Skratka, živi, dela in prispeva v Republiki Sloveniji. Na drugi strani je delavec domačin, ki v slovensko blaginjo, da rečem, prispeva svoje roke, prispeva svojo glavo, prispeva svoje veščine, svojo izobrazbo, prispeva svoje znanje, kupuje v slovenskih trgovinah, kupuje pri slovenskih kmetih, plačuje davke, prispeva torej na vse načine, na katere delavec, državljan lahko prispeva. Vprašanje, ki se pojavi: kakšno je mesto enega in drugega v družbi, kakšna je njuna razlika? Kakšna je razlika med tema dvema delavcema? Ni je. Nikakršne razlike ni. Bistveno večja razlika kot med njima, ki je torej ni, je razlika med njima skupaj in sistemom, ki stoji nad njima in izkorišča njuno delo, izkorišča njune roke, glave, znanje in tako naprej. Ampak da se ta sistem vzdržuje, je pa ključnega pomena, da se tudi ta delavska fronta razdeljuje in fragmantira, pri čemer vidim podnapis tega predloga, ki z drugimi besedami pravi, da eni so vredni, da bivajo, da uživajo v blaginji, ki jo sami ustvarjajo, v rezultatih skupnega dela, drugi pa ne. Razlika je pa zopet samo pasoš. In to razumem tudi kot nek generalni podnapis tega predloga. Druga stvar, kolegice in kolegi, ki je pa zelo tehnične narave in ki govori o ukinjanju enotnega dovoljenja za bivanje delavcu tujcu, če ta 6 mesecev ni bil vključen v socialna zavarovanja, oziroma o izgonu delavca tujca iz države, če 6 mesecev za njega ni bilo plačanih prispevkov, je pa naslednja, zelo tehnična. Da delavec tujec nima plačanih prispevkov, za to obstaja tisoč razlogov. S prstom ne gre kazati na njega, kot ne gre kazati s prstom na delavca domačina, če nima plačanih prispevkov, ampak je, čez palec odmerjeno, največkrat za to, da delavec nima plačanih prispevkov, kriv – kdo? Delodajalec. Že na zemljevidu kršitev delovnopravne zakonodaje pri delavcih domačinih imamo zelo dolge sezname delodajalcev, ki zaradi svoje nesposobnosti ali pa svojega pohlepa ali zaradi ne vem česa, nerazumevanja delovnopravne zakonodaje, delavcem, prvič, ne vrednotijo njihovega dela pravično, drugič, ne poskrbijo za njihovo zdravstveno, socialno, pokojninsko varnost. Kaj šele pri delavcih tujcih, ki pa, vemo, da se mogoče v tujem okolju, slovenskem, težje znajdejo in težje manevrirajo po tem zemljevidu delovnopravne zakonodaje. In kar tu vidimo, torej kaznovanje delavca tujca z izgonom zaradi grehov njegovega delodajalca, je nekaj, kar enostavno ni fer oziroma ne more nasrkati delavec zaradi grehov, ki jih je zagrešil nekdo drug. Da delavec nima plačanih prispevkov, je lahko razlog, recimo, tudi to, da je delal v Sloveniji, pa je delo izgubil. Ali pa če gre zgodba naprej, če ni upravičen do denarnega nadomestila za brezposelnost – pazite! –, kar se lahko zgodi v primerih, in to se dogaja pogosto, o čemer poročajo in pričajo tudi predstavniki sindikatov in delavske svetovalnice, kar se rado zgodi, da delavec ni upravičen do denarnega nadomestila za brezposelnost, je to, da delodajalec zvijačno z delavcem sklene, v navednicah, »pogodbo o sporazumni odpustitvi«, kakorkoli se temu že tehnično reče. In potem je delavec zopet brez vsega, brez plačanih prispevkov, kriv je pa nekdo drug, in njemu teče doba 6 mesecev brez prispevkov, ki bo na eni točki potekla in bo lahko zopet izgnan. Podobno je tudi, če mu je potekla pravica do denarnega nadomestila in tako naprej. Scenarijev oziroma razlogov, zakaj lahko pride do tega, je tisoč in pri niti enem od njih ne moremo pokazati s prstom na delavca. Je pa tu še en absurden scenarij. Recimo, da imamo delavca tujca, ki je v Sloveniji, ima urejene vse papirje, enotno dovoljenje za bivanje in deloma urejeno, izgubi službo, išče delo, je uspešen, najde delo, si uredi vse, kar je treba, oziroma ne da si uredi, ureja papirje, ampak je državna birokracija tako mučna, tako dolgotrajna, to kolesje melje in melje in melje toliko časa, da teh 6 mesecev poteče. In je zopet za greh nekoga drugega, torej državne birokracije, kriv delavec sam. Teh 6 mesecev mine in mora oditi. Ti postopki so prepočasni. To je stvar, na katero opozarjajo tako sindikati kot Delavska svetovalnica. In zdaj jaz tu izrekam svojo skrb ali pa svoj strah, da gre zopet za neko sistematično vzpostavljanje nekih nacionalističnih idej tudi znotraj delovnopravne zakonodaje, in me skrbi, da vlada načrtno daljša te postopke, da bodo optimalno v končni fazi dolgi ravno šest mesecev in eden dan, da niti tehnično si nek človek, delavec tujec ne bo mogel te stvari urediti. Zato pravim, da je splošno pač izgon tujcev, ki si poskušajo urediti papirje, ki si poskušajo urediti življenje, enostavno krivično. V večini primerov, kot vidimo, ali pa absolutno lahko s prstom pokažemo bodisi na delodajalce, ker ne plačujejo prispevkov, bodisi na počasno birokratsko kolesje države pri ljudeh, ki si urejajo oziroma kot smo slišali tudi že na odboru, da ljudje bodo izgnani iz države, medtem ko bodo stali v vrsti na upravni enoti. Da pa ne bom samo črnogled, imam v rokavu rešitev, ki pravi ali ki je poziv vladi, da nujno uredi pogoje, kjer se delavcem tujcem ne bo godila takšna krivica, da ne bodo rabili plačevati za grehe bodisi države ali delodajalcev z izgonom, kjer bodo obravnavani normalno, kjer bodo obravnavani v skladu z delovnopravno zakonodajo, predvsem pa in najbolj, da rečem, boleče, da ne bodo izgubili dovoljenja za bivanje, medtem ko bodo, kot rečeno, čakali v postopkih, ko bodo čakali v vrsti na upravni enoti, in da ne bodo izgnani zaradi grehov države ali delodajalca. Zato tehnično gledano, vlada bi morala, kolegice in kolegi, na tej točki iti v diametralno nasprotno smer od tistega, kar s tem spornim predlogom dosega. Vlada bi morala, prvič, poenostaviti pogoje sploh za pridobivanje enotnega dovoljenja za bivanje, za urejanje vseh papirjev. Drugič, morala bi pohitriti postopke za delavce tujce v pridobivanju teh dovoljenj in nasploh se truditi odpreti vrata delavcem tujcem in razumeti, da od delavcev tujcev v Sloveniji je mnogo gospodarskih panog popolnoma odvisnih. Okrepiti sodelovanje, okrepiti priložnosti za delavce tujce in njihovo zaposlovanje, sploh pa ponuditi pomoč in podporo delavcem tujcem, ki pridejo v Slovenijo, pomoč na vseh ravneh pri postopkih predvsem z birokracijo, s katero, roko na srce, se še tisti, ki smo čisti domači v Slovenji, včasih težko znajdemo. Jaz bi si želel, da se te stvari zgodijo, da vlada realizira te moje pozive v poenostavljanju pogojev, pohitritvi postopkov, odpiranju vrat delavcem tujcem in tako naprej, ker na takšen način bomo kot družba vsaj približno zagotovili parametre neke socialne države. Vidim tudi priložnosti za krepitev gospodarstva. Sploh pa v duhu tovrstnih predlogov je čas, kolegice in kolegi, da porazimo ta gnili nacionalizem, ki, roko na srce, veje iz por tovrstnih, in tudi tega, predlogov. Zato tudi v Levici predlagamo amandma, ki bo te, da rečem negotovosti za tujce in posledično negotovost tudi za ključne panoge slovenskega gospodarstva enostavno odpravil. Kot rečeno, ker spornega člena z amandmaji ni več mogoče črtati, kar smo poskusili na odboru, iz predloga zakona, v Levici sedaj predlagamo vsaj zamik uveljavitve tega spornega tretjega odstavka 38. člena na leto 2025. Zakaj? S tem bo omogočeno, da se ta sporna določba v vmesnem času izbriše iz zakona o poslovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, ker na eni strani enostavno ne pije vode, tehnično in delovnopravno ne pije vode, ne funkcionira, ljudje delavci so postavljeni v nemogoč položaj, radi bi delali, pa ne morejo, pa ne smejo, pa čakajo in potem morajo iti. In na drugi strani, ker pač je treba s temi nacionalističnimi politikami tudi v delovnopravni zakonodaji končno pospraviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo. Gospa državna sekretarka, imate besedo.
Hvala za besedo. Želela bi se samo odzvati na to, kar je bilo do zdaj povedano. Glede samega izgona tujcev bi želela povedati, da to enotno dovoljenje za delo in prebivanje ni edina možnost za prebivanje tujcev v Republiki Sloveniji. In takrat, ko se umakne to soglasje po šestih mesecih, ko se ugotovi, da določen delavec oziroma tujec, ki prihaja iz tretje države, tukaj govorimo samo za tiste tujce, ki prihajajo iz tretjih držav, je v Republiki Sloveniji že narejen zelo dober sistem, da Zavod za zdravstveno zavarovanje takoj, ko je tak tujec izključen iz socialnega zavarovanja, obvesti Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje in nato ta zavod obvesti tudi tega tujca, da je bil izključen iz sistema socialnega zavarovanja. Tujec ima potem, se predvideva, dovolj časa, da si uredi svoj status. Je pa tudi treba poudariti, da tukaj ne gre za neplačevanje prispevkov, če tujec ni vključen v sistem socialnih zavarovanj, se pravi, da se ne preverja, ali delodajalec za njega plačuje prispevke ali jih ne plačuje. Če ga delodajalec odjavi iz sistema zavarovanja na podlagi dela, ima potem tudi ta tujec možnost, da se prijavi v evidenco brezposelnih oseb, če za to izpolnjuje pogoje. Želela bi poudariti tudi prakso Evropskega sodišča, ko je bil že v letu 2004 na evropski ravni vzpostavljen mehanizem, ki državljanom Evropske unije omogoča, da se v drugo državo članico preselijo za namen iskanja zaposlitve in za obdobje šestih mesecev ohranijo status delavca z vsemi pravicami, čeprav so v tem obdobju ekonomsko neaktivni. Se pravi, da je šestmesečno obdobje tisto obdobje, za katerega tudi Evropska unija ocenjuje, da je zadostno obdobje, da se ekonomsko neaktivna oseba vključi na trg dela in se vključi v sistem socialnega zavarovanja. Če temu ni tako, lahko država odreče gostoljubje takemu tujcu z namenom, da ti tujci ne bi postali nesorazmerno breme sistema socialne pomoči v državi članici, kjer gostuje. Osnovni namen tega enotnega dovoljena za prebivanje in delo je, da mora ta tujec, ki prihaja iz tretje države, delati, se pravi, da je bil njegov namen, da je prišel v tujo državo, da bo delal, in ni bil namen, da se je samo preselil. Preden se izda soglasje k takemu enotnemu dovoljenju, se vedno preverijo razmere na trgu dela v Sloveniji. Se pravi, če obstaja v Sloveniji tak kader, katerega delovno mesto naj bi zapolnil tujec iz tretje države, se soglasje ne izda. Če obstaja na trgu dela v Sloveniji oziroma v evidenci brezposelnih oseb tak kader, ki bi se lahko zaposlil na takšno delovno mesto, potem se dovoljenje ne izda in tujec ne more zasesti delovnega mesta, ki bi ga lahko zasedel državljan Republike Slovenije. To velja v vseh primerih prve zaposlitve in tudi v primerih pripravništva je tako. Ko se izda to delovno dovoljenje za prebivanje in delo, bi želela samo še enkrat poudariti, gre tukaj za to, da se ta tujec iz tretjih držav vključi na trg dela, se pravi, da dela. Tujec se lahko primerja s slovenskim delavcem v bistvu šele potem, ko se ta tujec vključi tudi v sistem socialnih zavarovanj. Dokler tujec ni vključen v sistem socialnih zavarovanj, ta državljan tretje države nima nobenih pravic na trgu dela. Tako na podlagi tega dovoljenja pridobi vse pravice tudi socialnih zavarovanj šele takrat, ko se vključi na trg dela, in potem posledično tudi izgubi te pravice, če na trgu dela ni vključen oziroma če se ugotovi, da šest mesecev ni bil vključen v sistem samih socialnih zavarovanj. Hvala.
Hvala lepa. Kolega Siter, razprava je še odprta. Imate besedo.
Hvala lepa. Samo na kratko bi se odzval. Spoštovana sekretarka, največkrat slišimo ta argument, da cilj bivanja je delo. Cilj bivanja delavcev tujcev je delo in res je, cilj bivanja delavcev tujcev je res delo, ampak delavcem, navkljub temu da so delodajalca že našli, je oteženo pridobivanje papirjev. V svoji razpravi sem najbolj problematiziral ta del dolgotrajne birokratske kače, ki se lahko raztegne tudi čez šestmesečni rok, na koncu katerega se delavca, človeka, ki je pripravljen delati, ki je tukaj, pa je mogoče že delal in tudi ima mogoče urejeno delo za naprej, izžene iz države in izžene priložnost, da bi v našo družbo vnesel svoje znanje, svoj trud, svoje roke, plačal svoje davke in tako naprej. Mi smo tisti, ki izgubljamo. Rekli ste tudi, da Evropska unija ocenjuje, da se oseba vključi v trg dela – sicer ga lahko država, po domače rečeno, izžene, da tujca razume kot breme. Delavec ni nikoli breme, delavec je tisti, ki ustvarja, delavec je priložnost, delavec je tisti, ki prispeva. Ne more biti breme. In zopet; v bistvu na vseh točkah, ki ste jih omenili, glavni problem delavca je, da se sreča s to dolgo birokratsko kačo. Tudi če Zavod za zavarovanje obvesti Zavod za zaposlovanje, potem delavec nima dovolj časa. A ste kdaj stali v tej vrsti na upravni enoti? A veste, kako poteka dinamika, koliko mesecev čakajo ti ljudje na neke osnovne papirje? To je skrb, ki jo izrekajo sami, to je skrb, ki jo v njihovem imenu izreka Delavska svetovalnica, sindikati in to je glas terena. To je resničnost delavcev tujcev. Potem imajo pa še na drugi strani prefrigane delodajalce, ki pa sami dobro poznajo delovnopravno zakonodajo in jo znajo tudi dobro zvijati in izkoriščati. Seveda, žrtve so pa potem spet delavci, ki morebiti ne znajo jezika, se ne znajdejo tako dobro v celem tem birokratskem labirintu in tako naprej. Če se karkoli zgodi, ti ljudje nimajo dovolj časa, da si stvari uredijo. In zdaj še to novo breme omejitve šestih mesecev. Samo še, preden zaključim. Ta priložnost, ko pravite, da tujec ima potem možnost, da se prijavi v evidenco brezposelnih oseb, če izpolnjuje pogoje. Zopet naleti na isto mino; če je bil delodajalec dovolj prefrigan in dovolj pozna in zna, da rečem, hvatati krivine z delovnopravno zakonodajo in se je z njim lepo – v navednicah zopet rečem – sporazumno razšel, potem je tak delavec zopet v tem svojem limbu in lahko samo gre ali pa čaka, da bo čez šest mesecev mora iti. V svojem zaključku, še enkrat ponovim. Poglejte, delavec je tisti, ki ustvarja. To je stavek, s katerim sem začel stališče poslanske skupine. Delavec in delavka sta tista, ki ustvarjata, ki ustvarjata blaginjo, ki ustvarjata BDP, ki ustvarjata napredek, ki hranita državni proračun, blaginjo, v kateri lahko potem vsi uživamo v socialni državi, v javnem šolstvu, v javnem zdravstvu. In delavec ni po defaultu ni in ne more biti nikoli državi v breme, je priložnost. Veste, kaj je državi v breme? 780 milijonov za orožje je državi v breme. Hvala.
Hvala lepa. Še kdo? Ne. Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O TUJCIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Ga ni. Okej. Gremo na Odbor za notranje zadeve. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Za predstavitev poročila odbora dajem predsedniku mag. Branku Grimsu.
Prav lep pozdrav! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o tujcih na drugem nadaljevanju 22. seje dne 12. marca 2012. K samem predlogu je bilo vloženih večje število amandmajev. V uvodni predstavitvi je predstavnik predlagatelja minister za notranje zadeve Aleš Hojs poudaril, da izpolnjuje predlog nekatere rešitve, ki so skladne z odločbami Ustavnega sodišča, ter tudi, da ureja nekatere prenose direktive s strani evropskega prava. Dotaknil se je posebej določila o pomembnem znanju slovenskega jezika za tujce in predstavil spremembe glede dokazil, s katerimi se dokazuje sredstva za preživljanje in pa vračanje tujcev. Glede razprave je bilo največ razprave o določilu v zvezi z tako imenovano kompleksno krizo, in sicer tako s pravnega vidika kot z vsebinskega, pri čemer je bilo očitno, da gre tukaj za povsem nasproten pogled o tem, kaj se s tem ureja, bodisi zakonite postopke bodisi zlorabo, kadar pride do večjega vdora ilegalnih migrantov na ozemlje Republike Slovenije in takrat šele lahko sploh do takih rešitev pride. Na koncu je odbor sprejel večje število amandmajev, ki so jih vložile poslanske skupine SDS in NSi. Z glasovi opozicije je bilo sprejeto tudi več amandmajev na amandmaje, ki jih je vložila Poslanska skupina SMC. Zaradi brezpredmetnosti potem ni glasoval o predlogu amandmaja odbora, predlaganih iz poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 32. členu, in zavrnil je amandmaje Levice ter amandma poslanskih skupin SDS in NSi k 6. členu, to je predlog za amandma odbora, predlagan s strani poslanskih skupin SDS in NSi k 15. členu. Na tej osnovi je bil potem izdelan čistopis, ki je osnova za današnjo sejo.
Hvala lepa. Ker je zbor na 22. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Ker sta amandmaja Poslanke skupine Levica k 5. in 6. členu vsebinsko povezana, bomo o vseh amandmajih k tema členoma razpravljali skupaj. V razpravo dajem 5. in 6. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Levica, amandma Poslanske skupine LMŠ k 6. členu in amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 6. členu. Želi kdo razpravljati? Ja. Prijave potekajo za razpravo. Prva ima besedo Nataša Sukič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Dotaknila bi se malček uvodoma splošno problema, zakaj smo sploh vložili amandmaje k tem spremembah zakona. Namreč, spremembam Zakona o tujcih in pozneje tudi Zakona o mednarodni zaščiti, navsezadnje gre za povezano materijo, se na žalost danes očitno obeta neka potrditev v Državnem zboru, kajti Ministrstvo za notranje zadeve je po našem mnenju pripravilo zaostritve režima sprejemanja in prebivanja tujcev ter prosilcev za azil v Sloveniji in to na ta način, da bi tujim delavcem, kljub temu da Slovenija potrebuje demografsko okrepitev in dodatne moči na trgu delovne sile, otežili pogoje za prihod njihovih družin, recimo. Prosilce za azil in begunce bi z nekakšnimi ukrepi skušali primorati k vključitvi v predvideni sistem integracije in eden poglavitnih ukrepov je, recimo, ponovna možnost zapiranja meje pred prosilci za azil. V tem predlogu zakona naletimo tudi na hud paradoks tako imenovanega novuma – pojma kompleksne krize. Namreč, enako kot leta 2017, ko je bila ta možnost prvič uvedena v Zakonu o tujcih, tudi tokrat na Ministrstvu za notranje zadeve predvidevajo, da bi ob povečanem številu migrantov ter prosilcev za azil razglasili krizne razmere. Tokrat želijo, torej želite uvesti pojem kompleksna kriza, in sicer v tej krizi naj bi množični prihod migrantov ogrožal delovanje države in življenje prebivalstva. V kakšnem primeru naj bi do tega prišlo, pa niste zares definirali, niste pojasnili in zato to sploh ni jasno, saj na ta način, recimo, migranti niso ohromili še nobene države na svetu, ampak očitno se pripravljate na to, da pa Slovenijo bodo. Ustavni pravniki in tudi mi v politični opoziciji ves čas opozarjamo na posledice razglasitve tako imenovane kompleksne krize, ki pomeni v resnici nič drugega kot skoraj popolno odpravo azilnega sistema. Takšna možnost je bila že sprejeta v različici Zakona o tujcih leta 2017, vendar jo je zaradi nevarnosti, da bi bili izgnani prosilci za azil podvrženi mučenju in nečloveškemu ravnanju, Ustavno sodišče razveljavilo. Tokrat na Ministrstvu za notranje zadeve in v koaliciji trdite, da bi z zakonom omogočili individualno presojo, ali je posamezni tujec, recimo, ogrožen, ali lahko zaprosi za azil ali ne. Pa vas sprašujem – a res? Kaj pa primer, za katerega smo pred nedavnim izvedeli, primer državljanke iz Demokratične republike Kongo? Namreč, tu gre za očiten primer, če že individualno presojate zadeve, da nekomu v matični državi grozi nevarnost, naši organi pa so kljub temu zavrnili zahtevo za mednarodno zaščito, recimo. Prosilka za azil, ki so ji na Ministrstvu za notranje zadeve zavrnili prošnjo za azil, je bila v svoji matični državi žrtev političnega preganjanja zaradi politične aktivnosti njenega moža. Za azil je skupaj s hčerkama zaprosila, ker je bila na svojem domu v Demokratični republiki Kongo napadena s strani milice nasprotne politične strani. Ta milica je uporabila posilstvo kot nek ukrep, kot vojno nasilje, pred katerim je kasneje v svoji matični državi ni mogla najti zavetja. Govorim o posledicah – spoštovani poslanec se spet razburja in krili z rokami – govorim o posledicah razglasitve kompleksne krize, ko bodo vse tovrstne prošnje za azil dobesedno onemogočeno. Na posledice opozarjam in te stvari so med seboj povezane. Prošnja za azil, ki bo onemogočena, mednarodna zaščita, ki bo s tem onemogočena, vse to je povezano. In zato se nehajte sprenevedati, kot da govorimo o nekih popolnoma ločenih materijah. Skratka, na MNZ in v koaliciji trdite, da bi z zakonom omogočili individualno presojo. Kako individualno presojate, pa kaže zgovorno ta primer državljanke iz Demokratične republike Kongo, ki jo boste seveda poslali tja, kjer bo ponovno posiljena ali pa še celo kaj več. In pravite, če bi ugotovili, da tujec ni ogrožen – to ste očitno ugotovili v tem primeru –, naj bi s sklepom zavrgli njegovo namero podati prošnjo za mednarodno zaščito. Pri tem se postavlja vprašanje, ali je namera sploh ločeno pravno dejanje, ki ga je mogoče zavreči, ali pa gre zgolj za opisni izraz za začetek neke azilnega postopka. Tako namreč v skladu z evropskim pravom namero, intention, razlagata Evropski azilni urad EASO in Agencija za zunanje meje Frontex. Da gre v resnici za delno ukinitev azilnega sistema z vašim predlogom zakona, nakazuje tudi odstavek v zakonu, ki določa, da naj bi Slovenija v takem primeru obvestila mednarodne organizacije, ki so pristojne za begunske pravice: Svet Evrope, OZN, UNCHR in Evropsko komisijo. Sedaj vas sprašujem, zakaj pa bi jih obveščali, če naj niti ne bi zavračali samih prošenj za azil, ampak zgolj namere, ki še naj ne bi bila del azilnega postopka. Tudi to, recimo, popolnoma ni jasno. Skratka, nasprotniki opozarjamo še na eno posledico. Opozarjamo, da je predlog ponovno protiustaven, ker bo povzročal prav enake nevarnosti, kot jih je povzroča leta 2017, in o čemer je že presodilo Ustavno sodišče. Prosilci za azil bi bili po zavrnitvi lahko deležni verižnega vračanja iz države v državo in pri tem bi lahko prišlo tudi do mučenja ali nečloveškega ravnanja, to pa je prepovedano tudi v izrednem ali vojnem stanju, spoštovani, ampak Vlada in Ministrstvo za notranje zadeve trdita, seveda trdita, da na Hrvaškem ni nevarnosti mučenja, čeprav sem vam zadnjič v dolgi in široki razpravi jasno dokazala, koliko mučenja je tam, in vam pokazala tudi zbirko, arhiv, dosje več kot tisočih primerov popisanih v knjigi, ki sem jo imela zadnjič s seboj o tako imenovanih pushbackih. Zakon, seveda ga bomo dali v ustavno presojo in seveda bo spet padel na Ustavnem sodišču, ne more biti drugače; ampak vi rinete z glavo skozi zid in se ne ozirate niti na to, kaj pravi Zakonodajno-pravna služba, nobeno mnenje in nobeden argument pri vas ne naleti na posluh, na neko strpno, argumentirano razpravo. Vi bi pač radi, očitno, Slovenijo še bolj zaprli, kot da že žica na meji ni dovolj, radi bi jo naredili neprodušno zaprto in nas, oprostite, spreminjate v navadno ksenofobno provinco. Sedaj pa, če se ne motim, da ste odprli 5. člen, predsedujoči. Mi predlagamo, da se člen črta v skladu s predlogom 5. in 6. člena novele Zakona o tujcih, 10.a in 10.b člena, bi Državni zbor aktiviral z večino glasov vseh poslancev tako imenovano kompleksno krizo. O tem paradoksu kompleksne krize sem prej uvodoma tudi govorila. Na področju mednarodne zaščite je Slovenija kot podpisnica Ženevske konvencije o statusu beguncev, Evropske konvencije o človekovih pravicah in kot članica Evropske unije je prevzela mednarodnopravne in evropske obveznosti na področju mednarodne zaščite. Predlagana člena v svojem bistvu predstavljata poseg v pravico do mednarodne zaščite in kršitev tako mednarodnih kot tudi evropskih obveznosti, ki zavezujejo Republiko Slovenijo. Kot podpisnica Ženevske konvencije o statusu beguncev je Slovenija dolžna obravnavati vse prošnje za azil, ki jih podajo tujci, ne glede na to, ali so ti vstopili na slovensko ozemlje na dovoljen ali nedovoljen način. Ureditev, ki omogoča zavržene namere za podajo prošnje za mednarodno zaščito, je tako v popolnem nasprotju z določili Konvencije o statusu beguncev. Določbe, ki omogočajo, da se kljub izraženi nameri za vlagatelja namere ne uporabljajo določbe Zakona o mednarodni zaščiti, ZMZ-1, predstavljajo suspenz Konvencije o statusu beguncev. Suspenz Konvencije o statusu beguncev pa je mogoč le v skladu s 44. členom konvencije, ki ureja formalen postopek odstopa. Predlagane spremembe bi tako v primeru aktivacije 10.a in 10.b člena predstavljale suspenz človekove pravice do mednarodne zaščite. Do tovrstnega suspenza se je že opredelilo, kot sem prej omenila, Ustavno sodišče v zadevi U-1-59/17 z dne 18. 9. 2019, v kateri je izpostavilo, da načelo nevračanja, ki je zajeto v 18. členu Ustave, ki govori o prepovedi mučenja, prepoveduje, da bi bila oseba, glede katere obstaja resnična nevarnost, da bo v primeru vrnitve v državo, iz katere je prišla, izpostavljena nečloveškemu ravnanju, izročena tej državi oziroma izgnana vanjo. Sodišče je poudarilo, da posamezniku, ki zaprosi za mednarodno zaščito, načelo nevračanja zagotavlja pravico vstopa v državo in bivanje v njej. Poleg tega posamezniku zagotavlja pravico do vstopa do poštenega in učinkovitega postopka, v katerem mora pristojni organ presoditi, ali bi bilo z odstranitvijo, izgonom ali izročitvijo posameznika to načelo lahko kršeno. Ustavno sodišče je v nadaljevanju pojasnilo, da Ustava Republike Slovenije ne omogoča razlage, v skladu s katero bi Zakon o tujcih urejal razmere, ko bi bil ogrožen obstoj države in bi bili izkazani tehtni razlogi, ki bi utemeljevali sklepanje o obstoju resnične nevarnosti, da bodo prebivalci Republike Slovenije zaradi spremenjenih razmer na področju migracij izpostavljeni nečloveškemu ravnanju. Govorim o izrednih razmerah. Poleg tega v skladu z ustaljeno sodno presojo, sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice in SEU pravice iz 18. člena URS ni mogoče omejiti, vsak poseg vanjo je nedopusten. Predlagani spremembi sta tako v nasprotju tako z Ustavo Republike Slovenije in odločbo Ustavnega sodišča, ki sem jo omenila, z 18. 9. leta 2019. Poleg tega predlagane določbe ne predvidevajo avtomatičnega suspenzivnega učinka pritožbe zoper sklep, s katerim bi bila posameznikova namera za podajo prošnje za mednarodno zaščito zavržena. V praksi to pomeni, da bi bil posameznik pred odločitvijo Ministrstva za notranje zadeve lahko vrnjen v državo, iz katere je prišel. Tovrstna določba predstavlja kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, poleg tega pa ne predstavlja zadostnega varstva pred prepovedjo vračanja, to je non-refoulement, saj pravilnosti in zakonitosti izpodbijanega sklepa v praksi posameznik ne bi mogel učinkovito izpodbijati. Aktivacija predlaganih členov bi tako lahko vodila do nezakonitih oziroma kolektivnih izgonov, ki jih prepoveduje četrti protokol Evropske konvencije o človekovih pravicah, in bi to tudi omejevalo dostop do mednarodne zaščite. Sporne so tudi določbe, ki se nanašajo na oceno starosti mladoletnikov brez spremstva. V skladu s predlagano spremembo bo policija ocenjevala – policija bo ocenjevala –, ali gre po videzu, obnašanju ali drugih okoliščinah za mladoletnika brez spremstva, kot da je policija kvalificirana za tovrstne ocene. V primeru dvoma v starost mladoletnika brez spremstva zakon določa, da je treba opraviti postopek ocene starosti, ki ga opravi šele takrat, kajne, in ki ga opravi strokovnjak medicinske stroke. Policija za oceno starosti seveda, kot sem rekla, ni ustrezno usposobljena, poleg tega pa ocena starosti ne spada v njeno pristojnost. Odločba tako krši temeljne pravice otrok, njena uporaba v praksi pa bi lahko pripeljala do kršitve določb Zakona o tujcih 2, ter Konvencije o otrokovih pravicah. Uvajanje mehanizma kompleksne krize sledi odločbi Ustavnega sodišča, ki sem jo prej omenila, ter predstavlja nov poskus uvedbe praktično identičnih določb, a tokrat ne na ravni tako imenovanih izrednih razmer, kar bi bila lahko le ustavna kategorija, temveč na nižji, na zakonski ravni. Kot omenjeno je ta predlagana sprememba neustavna z vidika prepovedi mučenja oziroma pravila non-refoulement, še posebej v povezavi z vračanjem beguncev brez izdanih odločb in s tem brez možnosti uveljavljanja kakršnihkoli pravnih sredstev. Še posebno je sporno ukrepanje brez odločb v postopkih in uporaba napotitve čez mejo. Napotitev čez državno mejo je bil termin, ki se je uporabljal pri izbrisu, ko je z depešo številka 0016/4-14968 z dne 27. 2. 1992 dan po izbrisu tedanji visoki državni uradnik, direktor direktorata Ministrstva za notranje zadeve Slavko Debelak, naročil policiji napotitve izbrisanih preko meje brez odločb, tako da danes brez izdanih odločb izbrisani še vedno ne morejo potrditi deportacij v svojih primerih. Pri izbrisanih je to pomenilo, da so izbrisanega policisti pripeljali do državne meje, mu pokazali, kje je tujina, največkrat je to bila Hrvaška, in ga popolnoma protipravno in brez sklepa ali odločbe napodili čez državno mejo. V primeru otrok bi tako pravno pravilo tudi kršilo načelo upoštevanja največje koristi otroka po konvenciji Združenih narodov o otrokovih pravicah. Tako absolutno predlagam, da se člen torej črta.
Hvala lepa. Besedo ima Nik Prebil.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Minister, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Tudi sam bom v nekem krajšem delu na začetku malenkost bolj splošen in se bom dotaknil Zakona o tujcih, kot je to v navadi v skladu s parlamentarno prakso. Namreč Zakon o tujcih je tisti matični zakon, lahko rečemo zakon, ki ureja položaj tujcev, torej tistih, ki so brez slovenskega državljanstva. Da ne bo kakšnih težav in pomot kasneje, naj jasno povem, da vsak tujec mora imeti razlog za zakonit vstop, tranzit in pa prebivanje na območju naše države. V kolikor pač tega nima, stečejo ustrezni postopki za njegov prostovoljni odhod ali pa morebitno odstranitev tujca oziroma deportacijo, kakor se temu reče v stroki. Če pa tujec zaprosi za mednarodno zaščito, potem pa ta zakon v celoti preneha veljati in se tega tujca začne obravnavati po Zakonu o mednarodni zaščiti. In tisti zakon, ki ga obravnavamo kot drugega, ureja te zadeve skladno z mednarodnim pravom. Člena, ki sta pred nami, torej ta 5. in pa 6., ki sta v celoti povezljiva, urejata nek nov pojem, to je pojem kompleksne krize, pojem, ki ga v naši državi ne poznamo zaenkrat nikjer. Naj vas spomnim, da Ustava v 92. členu jasno določa, kaj so v naši državi krizne situacije. To sta zgolj in samo vojno stanje, ki se razglasi oziroma ga razglasi ta državni zbor v primeru vojnega stanja, in pa izredno stanje, ki ga tudi razglaša ta državni zbor. Pod to izredno stanje bi se lahko, recimo, tudi štel hujši migracijski val skozi našo državo. Ker seveda razglasitev izrednega stanja tako za državo kot za vlado, ki to državo vodi, pomeni nek finančni zalogaj, nenazadnje tudi krhanje ugleda v mednarodnem prostoru, saj bi se lahko menilo, da država ni sposobna nekega nadzora nad migracijami, je seveda ta vlada prinesla pred nas nek nov pojem, pojem kompleksne krize, kot so ga poimenovali. A vendar ni odveč opomniti oziroma spomniti, da se je podobno zgodilo leta 2015 oziroma 2016, ko se je Slovenija resnično soočala s številkami, ki so danes verjetno skoraj nepojmljive, bile so najmanj stokrat, če ne tisočkrat višje od tega, kar imamo danes. Takrat je ministrstvo določilo sicer ne kompleksne krize, določilo pa je pojem, ko se lahko pravice tujcev za zaprosite mednarodne zaščite omejijo. Ustavno sodišče je to določbo v celoti razveljavilo zaradi tega, ker takšna omejitev mednarodne zaščite po mednarodnem pravu, po evropskem pravnem redu pomeni kršenje naše ustave zato, ker se lahko smatra, da gre za omejevanje in kršenje temeljnih človekovih pravic. In v 5. členu, ki ga Levica želi črtati, torej črtanje pojma kompleksne krize, po našem mnenju in glede na to, kar si ta vlada dovoli zadnje čase, seveda pomeni poseg v neko pravico do mednarodne zaščite in seveda pomeni kršenje mednarodnih pravnih aktov. Zelo pojmljivo je tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe. Ta jasno določa oziroma jasno opominja, da je takšen zapis kompleksne krize, vsaj v tem delu kot je tukaj, bistveno presplošen in pomensko ohlapen. Ne ve se, kaj se bo zgodilo, kako se bo zgodilo in kaj bo realno to pomenilo za tiste, ki zaprosijo za mednarodno zaščito. Prav tako ne vemo, iz katere ureditve izhajajo takšni ukrepi, ki jih takšna kompleksna kriza predvideva. Namreč, kot rečeno, v ustavi takšnega določila ne poznamo. Ne glede na okoliščine, ki so v državi, je vedno za izvajanje zakonodaje odgovorna država in glede na okoliščine je država seveda zakonsko te določbe dolžna prilagoditi na način, da nikakor ne omejuje temeljnih človekovih pravic in svoboščin. 6. člen tudi člen, ki ga je vložila Levica in ker smo s tem vložili tudi v LMŠ svoj amandma, mi dovolite, da ga obrazložim. Ne glede na to, da smo proti terminu kompleksne krize, saj bo po našem mnenju, mnenju LMŠ, v kolikor bo prišel do Ustavnega sodišča, po vsej verjetnosti razveljavljen; namreč ureditev, ki je zdaj vpeljana v zakon. S pomočjo SMC je bil sprejet amandma, ki je pristojnost ne samo prenesel na Državni zbor, ampak določil, da o kompleksni krizi odloča z večino glasov poslancev, tudi ustavno sporen. Nenazadnje je tak člen oziroma takšno ureditev v skoraj 90 procentih enako ali pa še več že Ustavno sodišče razveljavilo v tisti odločbi iz leta 2016. Ampak ker se zavedamo – in ne živimo v svetu neke druge realnosti –, da bo ta zakon sprejet, koalicijska večina je še vedno večina, smo vseeno vložili amandma, ki ga koalicija do naše vložitve niti ni opazila. Torej to, da se 5. in 6. člen izenačita in da se v vseh sklonih Vlada zamenja z besedilom 'Državni zbor'. Sam tudi težko razumem, zakaj je potem koalicija po več kot dveh tednih vložila popolnoma identičen amandma, resnično do pike skoraj identičen, kot smo ga vložili že v LMŠ. Ne vidim potrebe po tem, zgolj to, da se nekako veča birokracija, kljub temu da bomo o tem amandmaju, kolikor mi je znano, odločali enkratno, se pravi skupaj. Ne vidim potrebe, zakaj koalicija vlaga enak in popolnoma identičen amandma, razen zaradi tega, da bi se pohvalila, da je nekaj uredila sama. Zdaj še enkrat, v LMŠ smo resnično jasen in zelo glasen zagovornik temeljnih pravic; pravic, ki jih določa tako naša ustava, zakon, tako kot jih določa Evropska unija in mednarodni pravni akti. Jaz nikakor in nikoli nisem proti zaostritvam – in to, minister, vi veste – , če so te zaostritve vsekakor nujne, če so te zaostritve potrebne in če so zakonsko dopustne. Ker smo pri tej vladi že večkrat videli, in tudi pri ministrih, da se lotevajo postopkov, ki se izkažejo nato celo za nezakonite postopke, ki so vprašljivi, in glede na to, da ta vlada pod taktirko SDS močno vpeljuje svojo ideološko agendo na vsa polja te družbene sfere in tudi v akte, ki so povezani z mednarodnim pravnim redom, se seveda vprašam, kam kot družba gremo in ali so takšne zaostritve resnično potrebne. Nenazadnje pa mislim, da ni potrebno opominjati, da številke zadnjega leta in pol ne izkazujejo nikakršne potrebe po zaostrovanju takšne zakonodaje. Številke, ki pa so bile povečane v letih 2018 in 2019, ko je vlado vodil Marjan Šarec, pa je bilo povsem jasno, da se je to dalo brez večjih težav obvladovati in se tudi je obvladovalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Boštjan Koražija. Se opravičujem. Minister še prej. Ok. Boštjan Koražija pa potem kolega Grims.
Hvala. Hvala, predsednik, za besedo. Ko govorimo o tej kompleksni krizi pa teh zadevah, se je pojavljalo tudi na odboru, če se prav spomnim, pa tudi gospod Hojs se bo spomnil, minister, da je bilo na to temo spregovorjenega kar ogromno nekih pomislekov. Eden večjih je pač ta v tem primeru razglasitve te kompleksne krize, ko bi se tudi določena pooblastila oziroma večji del pooblastil dejansko zamejil na policiste, ki bi opravljali takrat svoje delo – na meji, recimo. Tukaj se posebno in tudi na odboru se je pojavljalo dostikrat vprašanje, na kakšen način, kakšna bo vloga, kakšni upravnopravni postopki bodo tekli oziroma tudi na kakšen način bo potem tudi ta policist odgovarjal. Ne verjamem, da boste lahko policiste v vseh azilnih postopkih oziroma tudi v teh – tudi glede Zakona o mednarodni zaščiti, da bodo vešči. Ampak ne dvomim v policiste, verjamem, da so sposobni takih stvari, ampak kljub temu lahko pride v postopkih do napak oziroma do tudi vprašanj, problemov, ki pa jih bo potem nekdo moral kakorkoli reševati. Tako je s tega stališča že to tisti problem, ki ga niste razjasnili oziroma tudi niste dotično povedali takrat na odboru, kako naj bi to potekalo oziroma na podlagi česa se bo ta policist odločal, kdo lahko pa kdo ne sme vstopiti oziroma tudi začeti oziroma dati pobudo za azilni postopek. Ne vem, kaj se dogaja zadnje čase, ampak bojim se, da Slovenija, sploh v mandatu gospoda predsednika Vlade Janeza Janše, želi biti neke vrste otok sredi Evrope. Ne vem zakaj sicer, ampak glede na to, da smo zelo tranzitna država pa tudi da smo v sredi vsega dogajanja, sploh v takih primerih, kot je bil ta predlog zakona, se človek res vpraša in samo zmaja z glavo, ker enostavno; prvo kot prvo je napisan v smislu, da nima ne pravega repa ne glave. Poglejte, migracije so bile, migracije bodo v resnici vseskozi potekale tako in drugače, ampak trenutno ne doživljamo nekega strašnega oziroma hudega migracijskega toka, ki bi nas ogrožal tako ali drugače. Seveda podpiram črtanje tega 5. in 6. člena oziroma amandma k 5. in 6. členu, da se črta člen, in seveda upam, da boste tudi prisluhnili oziroma tudi to upoštevali, kakorkoli že. Osebno sem vseeno mnenja oziroma tudi mi v Levici smo mnenja, pa tudi vsi tisti, ki razmišljajo v smeri bolj leve opcije, ko gre za mednarodno zaščito, ko gre za človekove pravice pa za zaščito beguncev oziroma za zaščito migrantov, mislim, da si tega ne bi smeli dovoliti – kršenja nekih mednarodnih konvencij oziroma tudi zakonodaje. Tako upam, da boste upoštevali predloge oziroma če jih boste. Še enkrat pa bi poudaril, dejansko smo si dostikrat sami največji problemi, se ogrožamo Slovenci, tako da ne vem, zakaj se tolikokrat pustimo oziroma se tudi počutimo ogrožene od vsega ostalega, kar je okrog nas. Ker dostikrat vse tisto, kar je okrog nas pa potem tudi so prišli k nam, je prineslo samo pozitivno oziroma so tudi prinesli nekaj novega, nekaj so doprinesli k odprti družbi in tudi k razvoju same družbe oziroma civilizacije. Glede na to, da težimo k pluralni družbi oziroma tudi k odprti družbi, taka zakonodaja, ki ste jo sedaj predlagali, ne pride v poštev. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala. Vsem še enkrat lep pozdrav! Kaj se danes v tej razpravi v resnici sooča? Eno je politika, ne samo slovenskega, ampak globalnega levičarstva, ki želi totalno in totalitarno vsiliti absolutno prednost tujcem pred lastnimi državljankami in državljani. Na drugi strani postavljamo tisti, ki smo desni oziroma desnosredinski, pač proti temu načelo, da je potrebno vse obravnavati z istimi merili. To se pravi, da želimo svoje državljanke in državljane postaviti na isti nivo, kot so tujci. Nihče, nobena pravica nobenega tujca ne more in ne sme biti prednostna pred slovenskimi državljankami in državljani. Nobena pravica nobenega tujca ni nad tem, da imajo slovenske državljanke in državljani pravico, da živijo varno, da živijo v državi blaginje, da so spoštovane njihove ustavne pravice, da so zagotovljene vse tiste pravice, ki jim jih daje slovenski pravni red, in to nedeljivo in v celoti. Nobena pravica nobenega tujca ne more biti nad tem. Ko gre za vprašanje človekovih pravic, je treba je to obravnavati kot celoto, in ko gre za nivo vprašanja dostopa do teh pravic, smo vsi enaki in enakopravni. Ne more imeti tujec pravice, ki so nad slovenskimi državljankami in državljani, tudi če to v neki odločbi, ki je, milo rečeno, škandalozna, nekje odloči Ustavno sodišče. Ker je pač tam levica – koliko? Razmerje 8 : 1 ali nekaj takega, ali pa 7 : 2, kakor štejete. Se pravi, tisto, kar je potrebno danes, je govoriti o resnici, o tem, kaj je ustavnost. In ne boste verjeli, o ustavnosti ne presoja Levica. Prej je bilo kar rečeno, to je neustavno. Lahko je nekomu nekaj očitno, tudi to včasih rečemo, ne more pa nekdo kar reči, da je nekaj neustavno. Potem, ko govorimo o kompleksni krizi, mislim, da bomo morali še kakšen izraz uvesti, recimo, kompleksna ignoranca ali pa kaj podobnega. Primer tiste zavrnitve prosilke za azil, o katerem smo že zadnjič govorili na odboru in ga danes spet načenjate, se je zgodil na osnovi obstoječe zakonodaje. Obstoječe, gospe in gospodje! Potem kritizirajte s tem argumentom obstoječo zakonodajo, ne pa s tem napadati rešitve, ki so ponujene v novi zakonodaji. To je popolnoma absurdno pa še neumno zraven. V tem je vsa finta. In potem uporabljate ta trik, ljudje pa pač poslušajo in sploh ne vejo, za kaj gre. Že na odboru sem poudaril, da se meni zelo nenavadno zdi, kaj se dogaja v slovenski birokraciji, ko odloča o teh stvareh, ker vedno, kadar se pojavi vprašanje tega zakona, je kakšna zelo nenavadna odločitev. Enkrat, ko se je v prejšnjih mandatih še tole pojavilo kot predlog za spremembe, so iznenada izgnali neko krščansko družino nazaj na območje, kjer so bili takrat še celo spopadi. Čakajte, no! Kristjani so v resnici edina skupina, ki se jo sistematično, načrtno črni, izničuje, preganja, zaničuje praktično zdajle povsod po svetu. In ravno krščansko družino se izžene nazaj v Sirijo, v kateri so bili takrat še spopadi, danes jih ni. Zelo nenavadna politika, ne? In to je bilo, mimogrede, v eni od prejšnjih vlad, ki je bila hudo leva. Zdajle se je zgodilo to s to odločitvijo. Nimam vseh elementov, da bi o tem razpravljal, se mi pa zdi zelo nenavadna ta odločitev, to pa priznam. Ampak, a ni nenavadno, da se to zmeraj zgodi takrat, ko se odpre to vprašanje? Potem se s tem, da je obstoječa zakonodaja očitno lahko na nekaterih točkah vprašljiva, napada ponujene rešitve za novo zakonodajo. Ja, krasno, to pa je logika, da bi se človek razjokal. Če se enkrat govori o ustavnosti, gospe in gospodje, je treba ustavo obravnavati kot celoto. In ne boste verjeli, ampak ustava ima tudi prvi odstavek 3. člena, ki se glasi, »Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov, ki je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe«. To se pravi, Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov. Ni država tujcev, gospe in gospodje! Država slovenskih državljank in državljanov je. Po sami ustavi. Nikoli ne pozabite tega člena, lepo vas prosim. In utemeljena je na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe. Prav na tem je temelj slovenske državnosti. To ni noben nacionalizem. To je ustavni temelj države Slovenije. Tudi tega ne pozabite, lepo prosim. Zakon, ki je pred nami, v resnici sledi trendom, ki so zdajle, v celoti, tudi prisotne v evropskem prostoru oziroma če želite, v Evropski uniji. Prej sem rekel, da bi moral uporabiti izraz kompleksna ignoranca. Zelo nenavadno je, da nihče ne opazi zgodovinske odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice, ki je zdajle že staro več kot dve leti, s katero je odločilo, da če pride do množičnega vdora preko meje neke suverene države članice Evropske unije, s tem vsi, ki sodelujejo pri tem vdoru, izgubijo celo pravico do individualne obravnave in se jih lahko takoj in brez postopka izžene nazaj, od koder so prišli. To, gospe in gospodje, je pa politika, če želite, sodne odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice in če govorite o tem, je treba to poznati in je treba tudi to upoštevati in to bo moralo upoštevati tudi slovensko ustavno sodišče, tudi če mu ta politika ni všeč. Zakaj? Ker so stvari šle veliko predaleč. S čim se v resnici danes sooča ne samo Evropa, ampak z njo tudi Slovenija? Vprašanje azila je bilo nekoč urejeno drugače in se danes obravnava povsem drugače in v drugih razmerah, kot pa je bilo mišljeno takrat, ko se je to sprejemalo. In potem se, seveda, poskuša z vsiljevanjem določenih zakonodajnih rešitev, pa celo sankcioniranjem tistih, ki zgolj mislimo drugače, vsiliti, da bi imeli tujci absolutno prednost pred državljankami in državljani. Ne morejo je imeti, pod nobenih pogojem. To bi bilo v nasprotju z vsemi ostalimi členi ustave. Ko gre za temeljne človekove pravice, smo lahko samo vsi enakopravni. Še enkrat povem, nobena pravica nobenega tujca ne more biti nad pravicami slovenskih državljank in državljanov, da živijo varno, da živijo v državi blaginje, da so spoštovane njihova osebna integriteta, njihove človekove pravice in vse pravice, ki jim jih daje slovenska ustava in slovenski pravni red. Nobena pravica nobenega tujca ne more biti nad tem. S tem se sprijaznite in potem se lahko mirno pogovarjamo o rešitvah, ki so tukaj ponujene, ki so logične, ki so popolnoma v skladu z evropskimi direktivami. Trdim, da je marsikje še dovolj prostora, da bi jih lahko še dodatno zaostrili, vendar take rešitve, kot so, so plod koalicije, ki je sedaj trenutno sestavljena. In je bil to nek skupni imenovalec. Žal nekateri še malo ven skačejo, ampak nič zato. Upajmo, da se bojo stvari zdaj ustrezno uredile. Tukaj gre za vprašanje rešitev, ki so skladne s tem, kar je trend v zadnjih letih v vseh sosednjih državah. Pa dajte, lepo vas prosim, se pozanimati, kaj so sprejele Italija, Avstrija, da ne naštevam vseh ostalih držav, Francija, če želite Nemčija, kot zaostritve bodisi zakonodaje o tujcih bodisi azilne zakonodaje. Vse v isti smeri, v tisti smeri, ki jo je začrtala tudi ta odločba Evropskega sodišča za človekove pravice, o kateri sem govoril. Tistega, da bodo meje kar povprek odprte in ne vem kaj – tega ni več. Nekatere države to malo bolj skrivajo, ker imajo leve na oblasti, ampak tudi tam, kjer so levi, so dodatno zaostrili zakonodajo. Slovenija si ne more privoščiti, ker je na tako strateško izpostavljenem prostoru in majhna in zato občutljiva, da bi imela bolj, če želite, odprto ali pa raztegljivo zakonodajo kot sosednje države. Samo za to gre v resnici pri teh predlogih, ki so pred nami, da se uskladi slovenska zakonodaja in slovenski pravni red in ga prilagodi temu, kar so vse sosednje države že zdavnaj v resnici naredile, in tudi tej politiki, ki jo odraža tista, če želite, odločitev Evropskega sodišča za človekove pravice. Zato to napadati, diskreditirati, je milo rečeno nekorektno. Nepošteno pa je, da se morebitne napake – lahko, da so napake – ali ekscese zaradi nejasne obstoječe zakonodaje uporablja za diskreditacijo tistih predlogov, ki so pred nami, ki pomenijo izboljšave, ki pomenijo preciziranje in ki v nekaterih delih seveda pomenijo tudi zaostritve, ki prinašajo več odgovornosti pa obenem hkrati izboljšujejo vse tisto, kar je izhodišče za slovenske državljanke in državljane, ki jim morajo pač [[…]]Vsaka oblast bi to morala ne glede na to, katera je, ampak ta na srečo to dela, zagotavljati korake v smeri, da se jim zagotovi vse tisto, kar jim daje slovenske ustava. In to ne glede na spremenjene mednarodne razmere, ne glede na vse, s čimer se soočamo. Je pa tako, da če bi stvari bile 100-odstotno zaostrene, tako kot vi to prikazujete, potem bi se itak moralo zadeve vrniti, in to ste v minulem mandatu enkrat z enim lastnim amandmajem že naredili, na tisti nivo, kot je bilo pravzaprav mišljeno takrat, ko se je sprejemalo vse v zvezi z migracijami, ilegalnimi migracijami in azilno zakonodajo. Preprosto se je reklo, da če prihajaš iz varne države, nimaš pravico do azila. V Sloveniji živimo na območju, kjer ni v soseščini nobene vojne, so same varne države, kar seveda pomeni, da se s tem vprašanjem potem sploh ne bi bilo treba ukvarjati. Ampak takrat ste to sprejeli, potem ste se pa ustrašili sami sebe in ste to črtali iz že sprejetega zakona. Danes so ponujene rešitve drugačne. Niso niti približno tako radikalne, pa bi si želel, da bi bile, ampak so pa usklajene in omejene v tisti okvir, ki po našem trdnem prepričanju sodi v okvir evropskega pravnega reda in ki po drugi strani omogoča, da Slovenija ustrezno uredi ta vprašanja, skladno s svojimi zmožnostmi; s tistim, da seveda postavi na prvo mesto slovenske državljanke in državljane, pravice, ki jim jih je dolžna zagotavljati, vse ostalo pa stori v okviru svojih zmožnosti. Zmožnosti Slovenije, še zlasti v sedanjih okoliščinah, nikakor niso neomejene. Da je pa kdaj Ustavno sodišče presodilo, kar to v resnici v tisti sodbi piše, da če bi bile ogrožene celo osnovne dejavnosti, se pravi življenjsko pomembne dejavnosti za državljanke in državljane, bi še vedno morali imeti odprte meje in dajati prednost tujcem, to pa veliko pove o tem ustavnem sodišču. To sicer velja, vendar osebno mislim, da je to nepopisna in neizbrisna sramota. Mimogrede, kar je pa verjetno tudi za vas najbolj zanimivo, taka odločitev slovenskega ustavnega sodišča je v očitnem nasprotju z odločbo, z odločitvijo Evropskega sodišča za človekove pravice, ki je pa presodilo ravno nasprotno. Presodilo je več, kot je v tem trenutku v tem členu, za katerega vi predlagate izbris, kajti ta člen ne izključuje individualne obravnave, tako kot je sedaj napisan, medtem ko sodba Evropskega sodišča za človekove pravice pa izrecno pravi, da če vdere na ozemlje suverene države članice Evropske unije večja skupina ilegalnih migrantov, s tem avtomatično vsi izgubijo pravico do individualne obravnave in se jih takoj in brez kakršnegakoli nadaljnjega postopka vrne, od koder so prišli. To, gospe in gospodje, je politika Evropskega sodišča za človekove pravice in preden se začne ta razprava, lepo vas prosim, je to treba poznati.
Hvala lepa. Besedo ima gospod minister pa potem še eden krog. Replike? V redu. Replika, kolegica Nataša Sukič.
Hvala, predsedujoči. Tega, kar smo sedaj slišali, ta demagoški hujskaški govor, raje ne bi komentirala. V glavnem, prav rada bi vedela, v čem begunci ogrožajo slovenske državljane in v čem so njihove pravice nad pravicami državljanom – tudi v ničemer niso. To je ena stvar. Druga. Ponujene rešitve, ki se nakazujejo, izrisujejo v tem predlogu zakona, bodo prinesle kvečjemu še več takih primerov, kot je primer državljanke republike Kongo. Tretjič. Levica ni ustavnopravni presojevalec, pač pa bom še enkrat povedala, kaj je povedalo Ustavno sodišče, da ne bo tukaj takih zavajajočih govoranc. Namreč, v tem predlogu zakona so določbe, ki omogočajo, da se kljub izraženi nameri za vlagatelja namere ne uporabijo določbe Zakona o mednarodni zaščiti. To, spoštovani, predstavlja suspenz Konvencije o statusu beguncev. Oprostite, vi ste pozabili na celo vrsto mednarodnih konvencij in listin in se tukaj nekaj sklicujete na nek primer, niti ga ne poznam, tako da lahko vi zdaj govorite karkoli in zavajate. Ampak tukaj je cel kup konvencij, mednarodnih zavez in določba v tem predlogu omogoča, da se ne uporabijo določbe Zakona o mednarodnih zaščiti v primeru vaše kompleksne krize in to bi predstavljalo suspenz Konvencije o statusu beguncev. O tovrstnem suspenzu se je že opredelilo že enkrat Ustavno sodišče in se bo ponovno opredeljevalo, če boste dalje rinili s takimi predlogi naprej. To, da vi govorite, da imajo tujci več pravic kot državljani. A res? A zato, da ne bodo imeli več pravic, boste, recimo v 29. členu, podaljšali rok združitve družine z enega leta na dve leti? A se vam ne zdi, da je to res grozljiva diskriminacija in nepotrebno trpinčenje ljudi, ki tukaj že delajo, brez potrebe se boste izživljali nad njimi. Zakaj? Zato, ker ste navadni ksenofobi in takšne zakone tudi pišete. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovno, kolega Grims.
Glejte, to gre preko vseh meja. Predlagam, da zelo jasno opozorite in izrečete opomin gospe Sukič. Ona v isti sapi reče, da te odločbe Evropskega sodišča niti ne pozna, in me hkrati ozmerja, zato ker se nanjo sklicujem, in me razglasi za ksenofoba. Gospa, o tej odločbi Evropskega sodišča se je obširno pisalo, je javno objavljena, o njej so govorili v Slovenji Boštjan M. Zupančič, dr. Klemen Jaklič, pa še nekateri drugi najbolj ugledni ustavni pravniki in če vi tega ne poznate, potem toliko slabše za vas. Ampak lepo vas prosim, potem ne obsojajte in ne žalite tistih, ki te zgodbe poznamo.
Kolega Grims, mislim, da razprava poteka relativno v redu. Še kdo, repliko? Replika kolega Nik Prebil.
Hvala lepa. Moram replicirati. Tako govorim, zato ker me več kot očitno ni razumel v delu, ker sem govoril o problemu kompleksne krize kot o neustavni določbi. Vaš komentar, kolega, na odločbo Ustavnega sodišča, da je neumna, nerazumljiva, da je sodišče sramotno, kaže na vašo odnos do najvišjega sodišča v državi, vaš odnos do sodstva in do spoštovanja delitve oblasti in s tem tudi ustave. Mislim, da nihče danes tukaj ni govoril, da morajo imeti tujci kakršnokoli prednost pred slovenskimi državljani. Ne vem – kdo je to rekel? Tako res prosim, ker to ni več zavajanje, to je laž in nehajte lagati, prosim, ker to res ni lepo. Uredite zadeve, če je to potrebno, ampak naj bodo te zadeve jasne in naj bodo zakonite, zdaj pa to niso. Še nekaj, gospod Grims, ko vi rečete, da ste desna sredina, jaz večje neumnosti kot to še nisem slišal.
Spoštovani kolegi, časa imate še dovolj za razprave, tako da predlagam, da se raje prijavite k razpravi. Replika. Kolega Koražija, replika.
Samo repliciral bi gospodu Grimsu. Glejte, dejansko v primeru, da bo prišlo do sprejetja, pa se bojim, da bo prišlo do sprejetja tega predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o tujcih, bo dejansko Slovenija po teh vseh dostopnih podatkih, do katerih smo imeli možnost, da pridemo, bo postala država z najstrožjim obmejnim režimom v EU. Dejansko ta razprava prej, ki je šla prav v tej smeri, se pravi, da bomo postali država z najstrožjim obmejnim režimom v EU. Zakaj, čemu? Ne vem.
Hvala lepa. Še kdo? Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani, poslanci! Morda bi začel kar pri tem, kar je gospod Koražija čisto na koncu povedal. Ne bom ponavljal vseh teh številk, ki sem jih že zadnjič dovolj natančno povedal, ampak poglejte, v Evropo je v lanskem letu po zadnjih podatkih, ki sem jih dobil prejšnji teden, ko sem obiskal Europol, vstopili približno 100 tisoč tujcev, kar je relativno nizka številka. Ampak, glej ga zlomka, 10 tisoč njih je pa bilo najdenih na slovensko-hrvaški meji. 10 tisoč njih. To se pravi 10 procentov vseh ljudi, ki so stopili v Evropo nezakonito, je prijela naša policija. Več kot 10 procentov, 14 tisoč. In vi se sprašujete, v čem je problem. Ob 350 milijonih Evropejcev z ogromnimi državami, dva milijona Slovencev z majhno državo, ki prepreči vstop več kot 14 tisočim ali pa več kot 10 procentom; se pravi skoraj 14 procentov teh, ki hodijo v Evropo nezakonito, in vi se sprašujete, kje je tu problem. Celo toliko nesramni ste, ne vi osebno, ampak gospa Sukič, da mene osebno označi za ksenofoba. Mislim! To je res žalitev, no. Glejte, če je za vas sprejem Zakona o tujcih – mimogrede, ki ne ureja mednarodne zaščite; ne ureja mednarodne zaščite, to sem povedal že velikokrat –, zato da bo nekdo, ki tukaj živi, če povem bolj po domače, po dveh letih, ko bo združeval družino, moral znati slovenščino na ravni A1 – če je to za vas ksenofobija [[…]]Ali pa tisti, ki bo prišel sem, ko bo dobil dovoljenje za stalno bivanje in delo po petih letih, znal slovenščino na tej višji ravni, na stopnji A2 – če je to za vas ksenofobija, potem si nič drugega ne predstavljam, kot da pač ne marate, da Slovenci na tem prostoru še naprej živimo kot Slovenci. Zdaj bom naredil kar uvod čez vse, zato da se ne bom potem velikokrat oglašal. Najprej bi rad povedal eno zelo pomembno stvar, ki se je že zadnjič na odboru večkrat izpostavila in ki jo posebej močno forsira ali pa vsakič znova ponavlja stranka LMŠ, konkretno gospod Nik Prebil, ki govori, da mi v ta zakon nanovo uvajajmo nek pojem, ki se imenuje kompleksna kriza. Gospod Nik Prebil, preberite si Zakon o vladi, ki ga nisem jaz sprejel, ki že dolgo časa velja. Pa upam, da je pravi člen, zato ker v dopisu ne veš, če je pravi člen ali ni pravi člen, ker nimamo neuradnih prečiščenih besedil. To, kar – recimo mimogrede – želimo narediti v Zakonu o debirokratizaciji, pa ste vsi v luftu, ker tega Uradni list ob milijonskih zneskih, ki jih plačujemo, ni sposoben narediti, pa mora državljan, ko gre na Uradni list pogledat to besedilo, delati lepljenko, mora odrezati, da reče, aha, tale ne velja, 13. je prečrtan, 14. je ne vem kje. Tudi tega niso sposobni, da bi bil zakon napisan kot uradno prečiščeno besedilo, Uradni list tega ne naredi. In vi se razburjate, ker damo to mi v debirokratizacijo! Preberite si 20. člen tega zakona. Zakon o vladi, gospod Prebil pa stranka LMŠ, pa stranka Levice, pa stranka SD. Zakon o vladi govori o kompleksni krizi. Celo definira jo. Piše pa takole, da za kompleksno krizo se po tem členu šteje pojav, dogodek ali situacija hujšega ogrožanja temeljnih družbenih vrednot in hujše naravne ali druge nesreče ter s tem povezane velike negotovosti in razmeroma kratkega časa za ukrepanje, ki presega odzivne zmožnosti posameznih ministrstev, vladnih služb, podsistemov nacionalne varnosti in tako naprej. Pri tem temeljne družbene vrednote vključujejo ohranjanje neodvisnosti, suverenosti, ozemeljske celovitosti države, spoštovanja človekovih pravic, temeljnih svoboščin, ustavno demokracijo [[…]]Da ne naštevam vsega in tako naprej. Torej, 6. člen Zakona o vladi definira kompleksno krizo. Vi pa tu razlagate že drugič, zadnjič na odboru, danes pa na tej plenarki, da uvajamo nek pojem. Preberite si kakšen zakon prej, no. Torej nič novega ne uvajamo, nič novega. Zakon o vladi je uvedel kompleksno krizo, v Zakonu o tujcih pa definiramo, kaj se bo zgodilo v tisti kompleksni krizi, ki bo posledica migracij – mimogrede, taka kompleksna kriza je 2015 že bila. Ne vem, lahko da je res ne bo letos pa drugo leto tudi ne, mogoče bo pa 2023. In striktno sledimo temu, kar je naložilo Ustavno sodišče. Torej, Ustavno sodišče je razveljavilo tisti člen, zahtevalo je, da se vsak posameznik individualno obravnava, in na podlagi te aktivacije, kjer smo, mimogrede, sledili mnenju Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora, ki je opozorila na to, to niste vi opozorili, to je Zakonodajno-pravna služba opozorila, da je v Zakonu o vladi aktivacija teh stanj, kot so izredna stanja in tako naprej, v pristojnosti Državnega zbora in da bi bilo smiselno, da tudi kompleksno krizo razglasi Državni zbor. Torej drugače, kot smo mi predlagali, drži. Mi smo temu predlogu sledili, zato smo vložili amandma, da se pristojnosti z Vlade prenese nazaj na Državni zbor. In to, kar vi govorite, da ni potrebno amandmaja usklajevati, moram pač povedati, da je potrebno, glede na to, da gre za uskladitveni amandma, kjer se v onem členu pač pojavlja napaka, kjer je še zmeraj notri ostala Vlada, ni pa bilo to preneseno oziroma spremenjeno na Državni zbor. In nič drugega ni v tem. Nobene želje po tem, da bi si nekdo kolajno pripenjal. Meni je vseeno, tudi če to vi predlagate, saj smo o tem, da sledimo mnenju Zakonodajno-pravne službe, pravzaprav odločali že tri tedne nazaj in ta predlog sprejeli. In kompleksno krizo razglasi Državni zbor. Poglejte, sedaj pa tako. Ustavno sodišče je povedalo, da je potrebno vsakega obravnavati individualno. Seveda to ni res, kar gospa Sukič govori, da se ti ljudje ne bodo obravnavali individualno. Individualno se bodo obravnavali. Ampak potem ko se pa individualno obravnavajo, boste pa začeli, no, saj ste že začeli, ste pa povedali, da policist gotovo ni usposobljen za to, da tam nekoga preverja. Ja, kako če on prevetriti, ali je v sosednji državi obstajajo sistemske pomanjkljivosti v zvezi s postopki mednarodne zaščite in pogoji za sprejem prosilcev, ki bi lahko povzročile nevarnost mučenja, nečloveškega ali poniževalnega ravnanja? Se pravi, policist ni za to usposobljen. Usposobljen je pa – kdo? Mirovni inštitut? Ali pa oni z Metelkove 6 ali kaj? Ki jih imate cel kup. Ne gospa, poglejte, za to so usposobljene mednarodne inštitucije. Policist ne bo vsakega vprašal, ti, ali je problem s Hrvaško, ker nima vzpostavljenega sistema, da bi to delali. O tem je že bilo odločeno ali pa bo odločeno. Se pravi, o tem bo odločalo neko sodišče ali pa neka evropska institucija, ne pa NVO z Metelkove 6. Da pa ne bo dileme, potrebno je seveda pogledati tudi, kljub temu da Hrvaške ni na tem seznamu, da je na Hrvaškem vse v redu, morda pa je temu tujcu vseeno v tej državi bila izkazana nevarnost mučenja ali pa se je mogoče z njim nečloveško ali poniževalno ravnano in tako naprej. Ja, v tem primeru pa valjda boste dopustili, da bo to policist ocenil. Ali bomo imeli – kaj zraven? Tri novinarje od Mladine, ki bodo zraven policista stali, pa bodo rekli, da on pa res izkazuje to. Ali pa tiste novinarje iz Bosne, tam dol, ki jih usmerjajo, kam morajo po GPS iti, zato da ilegalno prečkajo mejo. Torej, tukaj bo individualna obravnava. Nadaljnja individualna obravnava bo zdravstveno stanje tega gospoda ali gospe, ki je prišel na to mejo nezakonito. Nadaljnja individualna obravnava bo, ali je po videzu, obnašanju ali drugih okoliščinah mogoče reči, da gre za mladoletnika brez spremstva. Najbrž bo lahko policist, jaz jim zaupam, da ko vidijo 30 let starega moškega, da lahko ocenijo, da to ni mladoletnik. Ali mislite, da rabimo spet kakšnega z Metelkove 6, ki bo to povedal? Mislim, da ne. Poglejte, vsaka taka individualna obravnava striktno sledi temu, kar je zapovedalo Ustavno sodišče ob razveljavitvi, zato sem prepričan, da smo vse tisto, kar je Ustavno sodišče želelo, v tem zakonu upoštevali. Prepričan sem, da bo pač ta zadeva tudi na Ustavnem sodišču zdržala, ker smo šli v tisti smeri, ki so nam jo na Ustavnem sodišču zapovedali. Naslednja stvar, ki je v tem zakonu zelo pomembna, je prenos obveznosti iz EU pravnega reda. Na žalost smo imeli prej vlade, ki so bile, ene so celo štiri leta trajale, tista od Mira Cerarja pa od gospoda Šarca malo manj. Ampak glejte, prenos teh obveznosti je zapadel ali pa bi moral biti realiziran v letu 2018, maja 2018 je pretekel rok za implementacijo te direktive, ampak je pač žal ni ne ona vlada, ki bi jo morala, ne kasnejša ni naredila, mi pa smo to zdaj pač implementirali v ta zakon, torej vse tisto. Ker, glejte, tudi mimogrede, strašno olajša, nič ne zaostruje, ampak strašno olajša vstop tistih, za katere je tudi naša država zelo zainteresirana – torej študentov, raziskovalcev, vseh tistih izobraženih ljudi, če temu tako rečemo, ki bi želeli priti v Slovenijo –, vseh tistih, ki že imajo neke pogodbe z našimi raziskovalnimi inštituti, pa so iz tretjih držav, in bodo na ta način s temi dovoljenji veliko lažje prišli k nam, pri nas delali, se izobraževali, študirali in tako naprej. Se pravi, stvari se olajšujejo in nikakor ne, da bi se zaostrovale. Potem se vzpostavlja možnost ali pa bi rekel, da se s tem zakonom dodatno definirajo dovoljenja za prebivanje, ki so varnostno okrepljena. Torej gre za biometrijo po domače povedano. Pred časom smo sprejeli Zakon o osebni izkaznici, če se spomnite, kjer je pač potreben še nek drugi zakon, ki bo tudi po moje v kratkem sprejet tukaj. Mi začenjamo s postopkom javnih naročil za implementacijo teh biometričnih izkaznic in s tem zakonom dajemo podlage, da se ne samo zgolj te osebne izkaznice, ampak tudi dovoljenja, ki jih izdajamo tujcem za prebivanje, pač biometrična, kar pomeni, da zgolj v bistvu krepimo varnost in nekako sledimo temu, kar smo nekako zapovedali tudi slovenskim državljanom. Obenem seveda rešujemo v tem zakonu tudi izstop Združenega kraljestva iz Evropske unije in tisto prehodno obdobje, ki je tudi že pasé 21. 12. Saj veste, je bilo to prehodno obdobje. Jaz sem se sestal dvakrat z veleposlanico Velike Britanije, ki je tudi nekako izrazila neko bojazen, da bi se stvar za te njihove državljane po 1. 1. 2021 zakomplicirala glede na to, da zakon še ni sprejet, ampak sem ji zagotovil, da temu ne bo tako, in dejansko smo z ustreznimi navodili na vseh upravnih enotah stvari reševali ali pa jih rešujemo tako, da tukaj ni nekega posebnega zastoja. Potem je ena zelo pomembna stvar v tem zakonu tudi ta, ki govori o tem ali pa ki rešuje zadeve vseh tistih tujcev, ki pri nas prebivajo nezakonito. Tukaj pa je seveda jasno, da ne moremo več tolerirati tega, da se gremo neke dvo- ali pa tristopenjske postopke ali pa izigravanje našega sistema. Zato uvajamo enostopenjski sistem, ki seveda tisti, ki mora državo zapustiti, to državo zapusti v 10-ih dneh, potem ko mu o tem izda odločbo upravna enota. Oziroma celo 30-dnevni rok obstaja, v kolikor je na to odstranitev – ali pa to, da iz države odide, pripravljen narediti prostovoljno; torej zato, da ima nekaj več časa. Tisto, kar je zelo pomembno pa kar se je tudi velikokrat zlorabljalo, moram reči, da je o tem govoril celo na zadnji televizijski oddaji, mislim, da je bilo na Radiotelevizija Slovenija gospod Lukić, torej predstavnik sindikatov ali nekaj takega je on. Posebej aktiven je bil v zadnjem času, tudi tukaj na odboru je bil, če se spomnite, ko je govoril o teh tujih delavcih, ko je sam povedal, ja, saj je povsem logično, da delodajalci plačujejo tem delavcem malo več za potne stroške, pa malo več jim dajo za prehrano in tako naprej. Kaj pa vi mislite, če bi jim oni to vse redno plačevali? Saj bi bili čisto nekonkurenčni, saj noben ne bo hotel več pri nas delati, na konec pa še delavcev ne bomo imeli. Mislim, ravno to, kar sem trdil na odboru, da želimo s tem, da se izkazujejo sredstva, ki jih ti ljudje zaslužijo pri nas, seveda na legalen način. Torej, da so od tega plačani prispevki, davki, ne pa, da v bistvu ljudi silijo v neke napol legalne prihodke, s tem da jim fiktivno povečujejo potne stroške, ali pa malico, ali pa ne vem kaj, ali pa celo več, da se sliši celo tako, da jim več plačajo pa da potem morajo denar nazaj prinesti, zato da lahko oni uveljavijo tisti cenzus, zato da dobijo dovoljenje za prebivanje in delo. Prepričan sem, da je potrebno tukaj stvari zaostriti in da je potrebno tudi delodajalcem [[…]]Nenazadnje, poglejte, glavno delovno silo, tisto, ki jo nekako pa v Sloveniji imajo, nosita dve ključni ekonomski branži; ena je gradbeništvo, druga je pa turizem pa gostinstvo. Oprostite, če v gradbeništvu, kjer je država enormno povečala vlaganja, kjer se v naslednjih letih predvideva izjemno veliko dela, kjer konec koncev že cene v gradbeništvu v zadnjem letu zelo zelo rastejo, glede na to, da so kapacitete omejene, ti delodajalci ne bodo pošteno plačali teh delavcev, potem pa tudi res ne vem, kdaj jih bodo. Naj jih plačajo pošteno, naj jim dajo pošteno plača in ne bo nikakršnih problemov s tem, da ne bi mogli izkazovati dovolj velikega zaslužka oziroma da bi bili pod tistim limitom oziroma cenzusom za to, da dobijo dovoljenje. Kar se tiče znanja slovenskega jezika, sem že povedal. Tudi ne drži tisto, kar so tu nekateri govorili, da s tem ne bomo imel dovolj tuje sile. Mi smo tako liberalna država, da pri prvem začasnem dovoljenju, če nekdo pride sem delat, ne rabi nič znati slovenskega jezika, »može on, da priča, kako zna«. Ampak glejte, potem ko pa podaljšuje dovoljenje ali pa celo več, ko pa združuje družino, pa bomo valjda vsi za to, da bojo znal slovensko – ali ne? To sem tudi že povedal, da naši, ki hodijo v Avstrijo delat ali pa v Italijo, nobenemu na pamet ne pade, da ne bo znal avstrijsko oziroma nemško ali pa italijansko. Mi se pa čudimo, če zaostrimo malo te pogoje, zato da se bojo ti ljudje pri nas naučil slovensko. Potem so pa 30 let tukaj, pa še zmeraj ne znajo slovensko. Da ne govorim o tistem, kar sem na odboru govoril, da imamo potem tam prevajalke v zdravstvenih domovih, ko pridejo žene na pregled, ali pa v osnovni šoli; v Novem mestu imamo letake, pa imamo napisano obvestilo učencem, pa je spodaj obvestilo tudi v albanščini. Halo! Najbrž je prav, da se naučijo slovenskega jezika. Kajne? Čisto na koncu. Ne bom ponavljal tistega, s kom je bil zakon usklajevan. Seveda je jasno, da z vsemi tistimi z Metelkove 6 ne more biti usklajen, pa da tudi ne bo nikoli usklajen, razen če bi ga tam napisali. Se pravi, če bi ga pa tam zapisali, potem bi bil pa, po moje, res idealen, kajne. Zato bi na koncu te svoje predstavitve dodal zgolj to, da glede na prvi odstavek 138. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da Državni zbor ob izpolnjenih poslovniških pogojih opravi na tej seji tudi tretjo obravnavo predlaganega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imamo dve repliki. Najprej gospa Sukič. Izvolite.
Spoštovani minister, no, ste si pa vzeli čas za razne zanimive izjave. Recimo, prvič. Rekla sem, da je to ksenofobno napisan zakon, ampak očitno ste se prepoznali notri kot ksenofob. Tako je to vaš problem, ne moj. Drugič, v letu 2020 smo imeli 10 odstotkov manj prehodov meje kot leto poprej, ampak vi zdaj zaostrujete to. Tretjič, vi že zdaj dajete navodila, s katerimi se kršijo trenutno veljavni zakoni, že sedaj vračate begunce, brez da bi sploh imeli priložnost vložiti zahtevo za mednarodno zaščito. In kaj pravzaprav počnete? Samo podlage si ustvarjate, dodatne podlage, da si boste lahko svoje roke oprali. Tretjič ali četrtič, policisti niso usposobljeni za vse to, kar ste vi naštevali, niti pod razno, prej kdo iz Mirovnega inštituta na Metelkovi 6 kot policisti. Vsekakor. Nadalje, govorite o znanju slovenskega jezika. Mislim, da tisti, ki želijo pri nas ostati, nimajo problema s tem, da bi se učili slovenskega jezika. Problem, ki je tukaj noter, je ta, da prihaja do diskriminatornih zadev. Recimo, ali boste vi zahtevali to izpolnjevanje tega pogoja tudi pri kakšnem vrhunskem ekonomskem strokovnjaku, recimo tujem direktorju multinacionalke v Sloveniji? [[oglašanje iz dvorane]] Res, aja? A boste? No, bi prav rada videla, da boste. Drugače pa ne vem, kaj se greste, jaz poznam ogromno ljudi, ki so prišli iz nekdanje Jugoslavije, ki tukaj delajo, in vsi govorijo slovenski jezik, ne da bi jim vi to rabili posebej v zakonu napisati. Vi pač uživate, da razne stvari pišete. Nadalje. Huje ogrožajo naše vrednote. Ali res? In vi boste presodili, kdaj bodo naše vrednote huje ogrožene, in boste predlagali Državnemu zboru, da z navadno večino – pazite, z navadno večino – sprejme stanje kompleksne krize. Ali boste to predlagali? Verjetno boste takoj skočili v luft, čim boste nekaj, nekaj, nekaj in boste – kaj? Z navadno večino take stvari sprejemali v Državnem zboru? Ali res? To so izredne razmere, spoštovani. Mislim, da to je sploh sramota, da se je ta pojem sploh znašel notri, ampak če že mora biti, ker toliko rinete, dvotretjinska večina bi bila tista, kvečjemu, da se taka stvar sprejme. Tako lepo vas prosim, to, kar se greste, je res žalostno in to je ksenofobno. Prav ksenofobija dobesedno veje iz tega zakona ven, mi je zelo žal. Ko to bereš, vidiš, kam pes taco moli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še druga replika gospod Prebil. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Moram replicirati spoštovanemu ministru Hojsu, ker spet, kot je v njegovi navadi, obrača besede in poskuša nasprotno stran prikazati kot slabo. Minister, da sva si nekaj na jasnem; vi niti vaša stranka niste pri tem zakonu prav nič opozarjali niti niste prav nič sprejeli. Spremembe, ki so zdaj v tem zakonu, je sprejela opozicija s podporo SMC. Kolikor vem, so imeli hude pritiske zaradi tega in to so tisti popravki, ki so v skladu tudi nekateri, ne vsi, z mnenjem ZPS in vaša stranka je glasovala proti temu. Kar se tiče 6. člena, minister, ko sem tam govoril o zadevi, o amandmaju, ki je vložen, takrat vas ni bilo v dvorani, ker ste seveda na ta spoštovani zbor zamudili, sem govoril o tem, da smo v LMŠ že vložili popravek na opozorilo Zakonodajno-pravne službe, pa ste zadevo vložili identično še enkrat. O tem sem samo govoril, da ne vidim potrebe po tem, razen po tem, da se potem hvalite tukaj, tako kot zdaj počnete. Kar pa se tiče Zakona o vladi in kompleksni krizi. Poglejte, Zakon o vladi ne veže posledic tega, kar ta zakon uvaja. In v tem zakonu, torej Zakonu o tujcih, ki pa uvaja te posledice, pa vam je Ustavno sodišče jasno povedalo, v čem je problem in kje je zadeva neustavna. Ne, ni povezana z Zakonom o vladi, ampak je neustavna, ustava je nad zakonom, minister, to upam, da veste, no. Ustavno sodišče je jasno povedalo, da je ta državni zbor že sprejel ukrepe, torej z ureditvijo, ki je bila v prejšnjem zakonu in je skorajda popolnoma enaka temu, kar imamo zdaj, da so ti ukrepi nesorazmerni in da bi za takšno omejitev sprejemanja prošenj za mednarodno zaščito Državni zbor moral razglasiti izredne razmere in ne kompleksne krize. To je pa tisto, kar je res. In prosim, nehajte moje besede obračati in zavajati.
Hvala lepa. Besedo je želel minister. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod Prebil, saj res nima smisla, da se tukaj prepiram z vami, ker konec koncev ste vi poslanec, pa ste nekako nad vlado. Ampak dejstvo je, da ste govorili, da kompleksne krize ni v naši zakonodaji. Poslušajte magnetogram, poslušajte magnetogram, pa se poslušajte, pa boste rekli, uvajamo nov pojem, ki ga v naši zakonodaji ni. To ste povedali. Jaz sem pa samo prebral, kaj je v Zakonu o vladi. Druga stvar, poglejte. Tudi to ni res, da SDS ni česa podprl. Tudi tukaj ste si izmislili. SDS je podprl predlog, kjer se prenaša pristojnost z Vlade na Državni zbor. Podprl je tudi predlog SMC, da se individualno obravnava. Torej tudi za to drugo stvar ni res, da je SDS ni podprl. Tudi to je podprl na odboru. Ni pa podprl predloga SMC, to pa drži, da se o tem odloča s kvalificirano večino, ker smo vztrajali na tem, da je dovolj navadna večina. Poglejte, to, kar je gospa Sukiče rekla, mi bomo zakon, kjer zdaj piše notri – glede na to, da je amandma bil sprejet –, da je potrebna kvalificirana večina, podprli. V SDS ga bomo podprli. Brez težav, kvalificirana večina. Ampak poglejte, gospa Sukič, kompleksno krizo boste vi izglasovali, ne jaz. Tukaj jo boste izglasovali, v Državnem zboru boste rekli. In vi meni očitate, ja sedaj ste pa vi tisti, ki boste kar neko kompleksno krizo razglasili. Ne, vi jo boste razglasili! Dobro, mogoče ne vi osebno, ker boste proti, ampak večina v tem državnem zboru jo bo razglasila. Mimogrede, enkrat so že to naredili; tam 2015 so to že naredili. Pa veste, koliko je bilo takrat ljudi tukaj na meji? 300, 400 tisoč beguncev migrantov – se opravičujem, ne beguncev. Tako to ni res, da želim jaz karkoli ksenofobnega. Sedaj tisto, kar ste pa rekli, da sem se v tem prepoznal. Ja, saj ste rekli, da smo tak zakon pripravili. Mi smo ga pripravili na ministrstvu, jaz pa vodim ministrstvo. Ja, kako naj se potem ne prepoznam, če poveste, takšen zakon ste pripravili, jaz sem odgovoren za pripravo tega zakona, in rečete, da sem jaz. Ja, čisto pravilno sem se prepoznal. Glede na vaše obtožbe čisto pravilno.
Hvala lepa. Še eno repliko imamo. Gospa Sukič.
Minister, ne vem. Škoda pač, da potem podpisujete ksenofobne zakone, če menite, da niste ksenofob. Jaz vam ne morem pomagati, glejte, nekaj ne štima. Od kdaj neksenofob podpisuje ksenofobne zakone prvič slišim. Drugič. Upam, če se greste kompleksno krizo, da bo to dvotretjinska večina. Kajti navadna večina, navadna večina – oprostite, zakaj pa vztrajate pri navadni večini? Res bi rada vedela, zakaj vztrajate pri navadni večini. Ali mislite, da poslanke in poslanci niso tisti, ki znajo presoditi, kdaj so razmere dovolj izredne, da dvotretjinsko ali celo 100-procentno podprejo neko odločitev, kadar je država za res ogrožena? Ali mislite, da smo vsi malo analfabeti tukaj in da samo koalicija s svojim glasovalnim valjarjem ve, kdaj in kako in kaj? Torej vi bi, da koalicija, ki je trenutno na oblasti, odloča o tako resni stvari, kot je kompleksna kriza. Ali prav razumem? Ali bi vendarle dojeli, da je za tako stvar potrebna dvotretjinska večina? Dajte mi pojasniti tole. Hvala.
Preden odpremo novi krog prijav ima besedo minister. Izvolite, gospod Hojs.
Samo pojasnil bi gospe poslanki. Ja drži, gospa poslanka, vztrajamo ali pa, bi rekel, predlagali smo relativno večino, torej ne cele, absolutne. Na podlagi predloga SMC se je to spremenilo v absolutno večino, torej 46 poslancev, in to bomo v stranki SDS podprli. Dvotretjinske pa ne bomo podprli, vsaj jaz je ne bom predlagal pa ne podprl zaradi tega, ker imamo izkušnje. Tam na levi strani sedite poslanci – kako je že rekel včeraj minister, trompetengold ali nekaj takega, če sem si prav zapomnil –, ki ste se lepo izkazali v naših predlogih za napotitev vojske na mejo, pa sedaj vsi govorite, kako ste državotvorni pa kako ni nobenega problema pa kako je jasno, da boste to podprli. Pa niste! Dvakrat niste. Ne, jaz nisem nič obtoževal. [[oglašanje iz dvorane]] Jaz sem razumel, da se z menoj pogovarjate.
Gospod minister, samo trenutek. Prosim vas v dvorani, da ne posegate ministru v besedo.
Koga obtožujem? Ja, trompetengold je včeraj gospod minister izjavil in meni se je zdela [[…]]
Gospod minister, samo trenutek. Gospod minister, ali mi dovolite, da jaz naredim red v dvorani! Spoštovani poslanci, gospa Sukič, prosim vas, če se umirite, ne segajte in se ne derete čez dvorano in ne posegajte v besedo ministru. Prijavite se pa mu na tak način kontrirajte. Sedaj pa, gospod minister, nadaljujte, če še niste končali. Ste končal? Okej. Gospa Sukič ima postopkovni predlog.
Prosim predsedujoča, da ministru, ne vem verjetno mu ne morete izreči opomina, ampak da ga opomnite, da si ne more privoščiti, da napada poslanke in poslance z izrazi, kot da so trompetengold in ne vem s kakšnimi grozljivimi stvarmi. In to poslance, ki danes niti razpravljali niso; niti razpravljali danes niso, pa jih je napadal. To, da mene napade, mi je itak jasno, saj me vedno, ampak tole! Spoštovana, prosim, da nekaj naredite v skladu s pravili v tej hiši, ker to je pa resni višek arogance in ne vem česa vsega sploh še. Hvala.
Hvala lepa. Vzamem vaš postopkovni predlog na znanje in v skladu s 77. členom Poslovnika imam pravico vsem, ki sodelujejo na seji, izreči opomin, tudi predstavnikom Vlade, zato naj bo to opomin gospodu ministru, da se v svojih razpravah vzdrži kakšnih žaljivk, pa to velja tudi za poslance nasproti predstavnikom Vlade. Gospod Grims ima postopkovni predlog.
Vodenje Državnega zbora je že nekaj časa dobesedno škandalozno. Dovoljuje se na eni strani – samo primer od danes – mrtvo hladno se razglasi, da smo ksenofobi, pa še kakšna druga podobna je padla. Sem na to opozoril, sem predlagal, da se izreče opomin. Nič se ni zgodilo. Na drugi strani nekdo uporabi en izraz, ki je bil včeraj uporabljen v tem državnem zboru, in je zaradi tega cirkus do neba. Oprostite, trompetengold ni nobena žaljivka, ksenofob pa je! Ksenofob pa je, gospe in gospodje. In tisti, ki sploh pojma nimate, pa uporabljate ta izraz tako kot fašizem, pa mimogrede, fašizem je levičarstvo, če ne veste tega. Ksenofobija je strah pred tujci kar tako. Tukaj pa govorimo o tem, koga želimo spustiti v svojo državo in pod kakšnimi pogoji. Država je dom državljank in državljanov. To je utemeljeno na 3. členu slovenske ustave, ki sem vam ga prej citiral. Vam ga moram še enkrat, »Slovenija je država vseh svojih državljank in državljanov, utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe.« To je bil člen, o katerem smo v prvi skupščini, katere član sem bil, osamosvojitveni skupščini, dosegel popolno soglasje. Ni bilo najmanjšega dvoma, da je to temelj slovenske države. Danes očitno tak člen sploh ne bi mogel biti več sprejet. To je razlika med vami in tistimi, ki so bili pred 30-imi leti v slovenskem parlamentu. [[oglašanje iz dvorane]] Slovenske državljanke in državljani imamo pravico, vso pravico, povedati, koga želimo in pod kakšnimi pogoji, tako kot to stori vsaka druga država s svojim pravnim redom. In pri tem ni nič spornega. Od ljudi ne zahtevamo nič takega, česar ne bi vsi ostali od nas. Celo manj. Recimo, tukaj se pričakuje, da bodo po dveh letih ljudje znali osnove slovenščine. V Avstriji ti ne moreš niti vloge dati, če ne znaš osnovne nemščine. Kar probajte, če ne verjamete! Pa je naša soseda. A boste rekli, da je ksenofobna, da je fašistična ali kaj boste še rekli? Lepo vas prosim, nehajte s takimi izrazi, pa se realno pogovarjajmo, kakšne so tiste rešitve, ki so v skladu s slovensko ustavo in ki so v korist slovenskih državljank in državljanov v tem, da zagotavljajo vse tiste pravice, ki izhajajo iz slovenske ustave in slovenskega pravnega reda. In nobena pravica nikogar, nobenega tujca ne more biti nad temi pravicami. Dajmo se vsaj okoli tega razumeti, lepo prosim.
Hvala lepa, gospod Grims. Z vsem spoštovanjem, sem vas zdajle potrpežljivo pustila, da ste izkoristili svoje tri minute za postopkovni predlog, ki ga pa niste ubesedili. Jaz ga nisem zasledila v tej vaši razpravi in vas nisem želela prekinjati, da mi ne bi očitali kakšne pristranskosti. Naj pa samo pojasnim; prav vse v dvorani sem pozvala in prijazno opozorila, da se vzdržimo vseh nekih nepotrebnih komentarjev, ki morda nekoga prizadenejo, nekoga ne. Pa verjamem, da imamo lahko vsi skupaj nek kultiviran dialog, tako predstavniki Vlade kot tudi poslanci. Z ničemer nisem postavljala dvojnih meril za ene ali druge. Kar se tiče vašega postopkovnega predloga prej, pa nisem jaz vodila in zdaj je bil vaš prvi postopkovni predlog, ki to ni bil. Res vas prosim, da se drugič prijavite k razpravi. Če pa imate postopkovne predloge v zvezi z rabo poslovnika, pa seveda je za to namenjen triminutni odmerek časa za postopkovni predlog. Besedo, če se ne motim, je želel minister. Ne. Potem odpiram nov krog prijav, ker vidim, da je še interes za razpravo. Prijavite se, prosim. Imamo pet prijavljenih razpravljavcev. Prvi dobi besedo gospod Nik Prebil, pripravi se gospod Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Saj bom kratek. Svoje stališče sem podal uvodoma. Smo pri 5. in 6. členu zaenkrat. Ker je to začetek, še vedno omogoča malenkost splošnejšo razpravo v okviru tega zakona. Zakon kot tak lahko rešuje neke določene težave, ki so se skozi leta pojavile in definitivno določene težave obstajajo. To povem jasno tukaj. Imam pa vedno težavo, ko pred ta državni zbor pride zakon, po navadi je to s strani SDS, sploh sedaj ko notranje ministrstvo vodi gospod Aleš Hojs, ker ne sledi temu oziroma se v veliki meri odmika od tistega, kar oni pravijo, da zaradi tega uvajajo ta zakon. Minister, vi ste prej rekli, da zaradi implementacije direktive, torej tistega dela, ki ureja, in to dobro ureja, položaj študentov in tistih tujcev, ki pridejo sem v imenu raziskav, razvoja in znanosti. Ampak to sta dva člena. Ne razumem pa, zakaj novela zakona, spoštovani, ki to niti ne bi smela biti, ampak bi moral biti nov zakon, ne vem, na 400 straneh vsega skupaj skoraj, še Zakon o mednarodni zaščiti. Uvaja oziroma ureja področja bistveno bistveni širše, kot je to ali potrebno ali pa bistveno širše od tistega, kar je ustavno dopustno. Minister, da ne boste spet rekli, da sem govoril, da tega pojma ni v zakonodaji. Govoril sem, da ga ustava ne pozna. 92. člen določa zgolj vojno ali izredno stanje, ne pa nikakršne kompleksne krize in ta člen ustave je nad vsemi zakoni, tudi Zakonom o vladi. Ta zakon o tujcih, da ne bo pomote, ker verjamem, da nas ljudje spremljajo, ureja položaj vseh tujcev; bodisi so to tisti, ki prihajajo iz Juge, bodisi so to tisti, ki prihajajo iz Švedske, Nizozemske, Združenih držav ali pa, ne vem, iz Maroka, Afganistana ali od kjerkoli drugje. Mislim, da je pa tukaj čisto vsem strankam jasno, da v Sloveniji se soočamo s tako hudo demografijo, da pač neka tuja delovna sila je potrebna že sedaj in bo tudi potrebna še naprej. Strinjam se, da lahko zakon določi, kaj in pod kakšnimi pogoji lahko ti tujci v državo vstopajo, tukaj prebivajo, živijo in potem zaprosijo tudi za državljanstvo. A vendar, da v nekem celotnem delu zaradi morebitnega pritiska ali migracijskega vala zaostrujemo zakon na popolnoma vseh področjih, tudi na tistih, kjer to ni potrebno, nekako otežujete pogoje za prihod tudi teh, delovne sile, in pa njihovih družin. Tudi potem, pa ne bom sedaj o tem členu, ker se bo odprl potem. Ko govorimo o združitvi družine, bo marsikje prišlo do težav tudi pri tistih, ki v Sloveniji že so in tukaj delajo, tudi na številnih vodstvenih položajih in menedžerskih funkcijah. Nenazadnje minister, kolikor vem, ena naših največjih farmacevtskih družb ima direktorja, ki je tujec, ki tukaj začasno prebiva z namenom vodenja tega podjetja, in se lahko pojavijo neke določene težave v tem delu. Zakon v neki večji meri ureja tudi področje integracije. Jaz sem in tudi v LMŠ smo vedno govorili, tudi ko smo bili v vladi – med drugim, spoštovani minister, to implementacije direktive je minister Poklukar pričel in jo pripravil do te mere, da ste jo sedaj vi potem nadaljevali, seveda s številnimi drugimi členi –, je poliintegracija. Ta integracija je več kot potrebna in na tem moramo delati več. Ne dela se pa to z zaostrovanjem zakonodaje, ampak s tem, da se pač na določen način ljudi, ki jih seveda v državi želimo, spodbuja k temu, da postanejo del slovenske družbe. Zaključil bom v delu, ki govori o tej kompleksni krizi. Ne bom se več spuščal na polje, kje to piše in kje to ne piše, spustil se bom zgolj na polje, da je po mojem mnenju takšna uveljavitev z vsemi posledicami, ki pa tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe – minister, kot ste prej govorili, da je vse bilo sprejeto in določeno, Zakonodajno-pravna služba še vedno opozarja, da so določbe te kompleksne krize bistveno presplošne in pa pomensko ohlapne in da ne določajo jasno, kako posegajo v azilni sistem ali sistem mednarodne zaščite. Torej člen v enem delu posega tudi v polje mednarodnega prava, kar pa je lahko sporno z vidika Splošnega sodišča Evropske unije. Lahko razumem, da so neke stvari potrebne. In tukaj še enkrat, zadnjič povem, da dokler so te stvari zakonite, dokler so te stvari jasne in rešujejo dejansko težave, ki so, so dobrodošle. V kolikor pa zaidejo v neko polje ideologije zaostrovanja zgolj zato, da vi poveste, da ste to zaostrili, rešitve pa ni nobene, potem pa se s tem žal ne morem strinjati. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Dušan Šiško, pripravi se gospod Andrej Černigoj. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Končno sem prišel na vrsto, ker so bile replike, se je vseskozi nekaj streljalo, vendar bom takole začel. Tukaj notri se že vidi že nekaj časa kultura vsakega posameznika. Ko en govori, drug iz klopi kriči, ampak v to se ne bom spuščal. Mislim pa, da ste danes dobro to umirili, da ni bilo potrebe kot dva dni nazaj, ko smo morali celo prekiniti sejo. Se bom držal samo členov. Pri 5. členu termin kompleksna kriza. Nekaterim na levi strani ni pogodu, zato predlagajo črtanje tega člena. Je mar opozicija oziroma Levica pozabila, da smo imeli na mejnih prehodih leta 2015, 2016 ogromno migrantov? O številki ne bom govoril, ker še vedno prihajajo. Dobro, da so meje zaprte oziroma zdaj so odprte, pa se bodo menda spet zaprle za slovenske državljane, vsi ostali se lahko sprehajajo čez Kolpo, čez Krko, da ne govorim, še kje vse povsod drugod. Problematika je zelo občutljiva, pereča in sporna, predvsem za tujce. Seveda tudi za različne nevladne organizacije, ki jih nekatere politične stranke podpirajo. 32. člen, svoboda gibanja, Ustave Republike Slovenije v tretjem odstavku lepo določa, da se tujcem na podlagi zakona lahko omeji vstop v državo in čas bivanja v njej. Naj omenim še to, da beguncev ne gre enačiti z ekonomskimi migranti, ki prihajajo iz varnih držav, kjer ni vojne, in pridejo k nam na kriminalen način, z vdorom. Spoštovani kolegi, lep primer smo imeli, ko minister ni mogel iti preko meje. Povejte mi, kaj se bi zgodilo, da bi šel eden od poslancev, drugi, preko meje na črno, pa bi ga nekje v Bosni ali pa v Hrvaškem dobili. Bi ga dali v azilni center? Mediji se bi razpisali o vseh nas, o vseh nas bi mediji pisali, pa bogve kam bi nas zapeljali. Pri 35. členu v Slovenski nacionalni stranki ostro nasprotujemo, da se ta člen črta. Jaz ne vem, kaj bi vi želeli. A nas hočete potujčiti? Da ne bomo več govorili slovenskega jezika? Zelo pomembno je, da se uvaja pogoj znanja slovenskega jezika na vstopni ravni A1 in na osnovni ravni A2. Kaj je večja integriteta kot to, da če pridejo tujci k nam v Slovenijo, znajo vsaj osnove slovenskega jezika, da se ne sporazumevajo s pantomimo, ker jih nihče ne razume. Čeprav tisto, kar je prej gospod Hojs povedal, sem jaz Kanglerju isto tako stvar povedal, če grem jaz v Avstrijo, Nemčijo. Pa je on rekel, veš kaj, saj gor po Dunaju in gor pa tako Balkanci večinoma delajo in se tako pogovarjajo. Že tukaj je Kangler pri meni en minus dobil. Če grem v Avstrijo, bom moral nemško govoriti, če grem v Anglijo, bom angleško moral govoriti. Res je, da smo bili v Bruslju, v Helsinkih, s kolegom Nikom sva bila, pa smo slučajno naleteli na eno gostilno, ko nas je kolega iz Srbije stregel na koncu, pa smo se prav lepo tudi notri imeli. Ampak, za vstop na tej meji in tam, da smo se pogovarjali, smo morali imeti njihov jezik. Obvezno morajo poznati tudi slovensko kulturo, kar je v zadnjih dneh, kar se tu noter dogaja, spoštovani kolegi, ni kulture v Sloveniji; to sem že rekel in vam bom zdaj tudi javno povedal, še enkrat. Ni kriv minister Vasko Simoniti, ker ne verjamem, da je on šel po ministrstvu čečkat, pa pisat tam gor stvari, pa ni on se slačil pred kulturnim ministrstvom pa puščal svoje stvari. To so bili kulturniki, ker »kao« niso dobil dovolj denarja. Ali pa so dobili, pa so zaradi druge žlehtnobe še to udarili ven. Poglejte, oni se morajo socializirati, integrirati v naš prostor, okolje, ne, da se bomo mi njim prilagajali, se jim klanjali in podobne reči. V Slovenski nacionalni stranki smo naravnost zgroženi, ogorčeni nad dejstvom, da rabimo prevajalce v zdravstvenih domovih, osnovnih šolah in še kje. Pri nas, v Posavju, v Krškem, so želeli imeti v osnovni šoli prevajalca za albanski jezik. V zdravstveni dom pride nekdo, ki ima tu zdravstveno izkaznico, pa reče: »Glejte, tole je moj oče, nima izkaznice, dajte na moj račun.« [[oglašanje iz dvorane]] V Krškem, kolega. Saj si blizu mene, si blizu mene tam, tako da veš, da imamo veliko teh prebivalcev. Ne bom govoril o vseh. Določeni. Kaj je potem to? Kam mi se peljemo? Se peljemo po Savi dol do Zagreba. Dobro, ko so hidroelektrarne zdaj tam, pa je jedrska tam, ker se malo vse skupaj ustavi. Pri 66. členu – seveda, tudi tu smo proti, da se črta ta člen. Naklonjeni smo temu, da se bolj jasno določa nezakonito prebivanje tujcev v državi, ker bo policija lahko neposredno izvrševala odločbe upravnih organov, če tujec ne bo sledil njihovemu izreku. Naša policija je dovolj usposobljena, kvalificirana in kompetentna, da končno naredi red v tej naši državi, čeprav imam po moji oceni občutek, da jih je še vedno premalo. Tudi tista ideja, ko se je Tacen ukinil, pa so hodili določeni na trimesečni šnelkurs, pa so potem ko purani hodili po Sloveniji, da so oni policaji. Policaji so tisti, ki so kadetsko šolo naredili, ne tistega šnelkursa trimesečnega. Tisti so takrat bili tako veseli, v policiji je takrat res bilo še dovolj denarja na razpolago in dobre plače. In seveda, hops, gremo! Tri mesece šnelkursa, smo policaji, potem so pa zajebavali tam po cesti vse poprek. Naprej. To, da se širijo pooblastila policije, kar se tiče odvzema drugih predmetov, poleg zaseženih predmetov za napad in samopoškodbo, se nam ne zdi nič sporno. Sankcije za tujce se morajo povečati in podpiramo tudi ukrep strožjega policijskega nadzora. Bom si pa nekaj še prišparal za naslednje člene. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Andrej Černigoj, pripravi se mag. Branko Grims. Izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Dovolite mi, da mogoče naredim malček takega uvoda v splošno razpravo, ki je tu dovoljena tudi pri začetnih členih, ampak preden začnem, bi rad povedal to, da sem prisoten že od samega začetka same točke, to se pravi, Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o tujcih. Ampak, ko sem poslušal vse svoje predhodne razpravljavke in razpravljavce, zmeraj bolj ugotavljam, da želimo v tej toči mešati dva zakona; to se pravi, Zakon o tujcih pa Zakon o mednarodni zaščiti, ki je naslednja točka. To se mi ne zdi prav in se mi to zdi mešanje jabolk in hrušk. Pa gremo lepo po vrsti. Moram reči, da ta zakon o tujcih, ki je bil tudi s strani koalicije dolgo časa v usklajevanju, in moram reči, da je to za nas korak naprej, čeprav moram priznati, da manjši korak, kot smo si ga v Novi Sloveniji - krščanskih demokratih zaželeli, ampak smo zadovoljni, da smo na podlagi koalicijskega usklajevanja naredili konsenz in zadevo zapeljali naprej. Tukaj je samo pohvalno. Če pogledamo samo Zakon o tujcih, recimo, to je dokumentacija, ne vsa, ampak z zadnjega odbora, če se tako izrazim. Moram reči, da mi v Novi Sloveniji – in sem prepričan, tudi v koalicijskih vrstah – smo temu zakonu ogromno časa namenili, ogromno diskusije je bilo, ogromno za in proti in smo izcimili najboljšo možno verzijo, ki je bila možna po koalicijskem dogovoru. To je to, kar sem hotel reči, to izjavo sem na začetku hotel postaviti. V nadaljevanju pa zdaj ugotavljam, da je v bistvu ta razprava – ne mi zameriti kolegice, kolegi, ne bom zelo grob z besedami, saj me poznate, ampak je prosta po Prešernu. Na tej točki replike, vsaj po mojem osebnem mnenju, replike niso replike, ampak razprave, tako da je 70. člen Poslovnika po mojem mnenju danes tukaj le za okras. Težke besede, ki so bile izgovorjene na levi strani, moram reči, da sem užaloščen, nimajo kaj iskati v tej dvorani –, da smo tisti, ki podpiramo in bomo podprli ta zakon, ksenofobi. Predvsem od osebe, ki se ima za kulturnico, bi pričakoval, da bi našla tisoč drugačnih načinov, da ne bi mene osebno žalila s tako, res težko besedo. Verjamem pa, da nastane tukaj problem, če tega ta oseba ne želi, po eni strani, po drugi strani pa ne zna. To bomo pa še ugotovili. Drugič, kar vidim, da gremo zelo široko pri tej točki, da pri tej točki – in seveda ne samo tukaj v dvorani, ampak tudi v razpravi na odboru – imamo promocijo knjige, tudi agenda ene stranke, da se na Hrvaškem, čeprav mislim, da ni to kraj za ta razgovor, da se na Hrvaškem godijo krivice tem osebam. Danes se pogovarjamo o tem zakonu in bi želel voditi diskusijo, razpravo na podlagi tega, kateri člen je dober ali ni. Seveda razumem agendo neke stranke, zaradi tega bom mogoče tudi jaz šel malce širše, pa bom samo opomnil, čeprav je delček povezano tudi s tem, opomnil, da je Belgija, mislim, da štiri dni nazaj praznovala, to je težko praznovati, je imela peto obletnico spomina žrtev napadov v Bruslju. Sam sem bival tam in moram reči, da so spomini na te dogodke še živi, saj sem nekaj ur pred tem tudi sam bil v Bruslju. Res si ne želim, da kar se je zgodilo na Maelbeeku, na podzemni železnici ali pa celo v četrti Maelbeek, kamor si jaz niti sam po deseti uri nisem upal zahajati, da se tukaj v Evropi ne bi več ponavljalo. Strinjam se s kolegi in kolegicama, ki so v predhodnih razpravah omenili, da 2015. leta smo imeli v Sloveniji edinstven dogodek, ki ga nismo bili vajeni, zame je to bil neke vrste krizni dogodek, ampak me žalosti, da ene stranke vidijo ta krizni dogodek le kot obisk Slovenije oziroma Evropske unije. Tukaj je naše mnenje diametralno. Vem, da se občanke in občani v Ilirski Bistrici strinjajo z mano, da to je bil krizni dogodek in si tega kriznega dogodka ne želijo več. Poleg tega bi vam rad povedal, čeprav številke se manjšajo, moram povedati, da v Ilirski Bistrici konstantno raste tudi v teh januarskih, februarskih mesecih. Zdaj grem pa na sam zakon. Bi pa povedal tako; Slovenija s temi majhnimi spremembami v bistvu nekako dviguje neke standarde na tem področju, ampak čeprav mi dvigujemo tukaj, so ti ukrepi še vedno enih najmilejših v Evropski uniji. Jaz sem se srečal tudi z različnimi nevladnimi organizacijami in sem jih vprašal, podal sem jim jasno vprašanje; ko/če bo ta zakon sprejet, ali obstaja v Evropski uniji ena, dve, tri države, ki bodo imele milejše ukrepe, kot jih ima Slovenija. Veste kaj je bilo potem? Vse tiho je bilo. V dvorani je nastala tišina. Ampak na koncu sem bil jaz še zmeraj ta grd. Zdaj se vrnemo pa k sami zakonodaji. Tudi sama Evropska komisija je pripravila skupno migracijsko politiko za obvladovanje begunske krize, ki bi Evropi omogočala, da se izkoristijo prednosti povečanja čezmejne mobilnosti in odpravijo nastale težave. To se pravi, tudi Evropska komisija opaža, da na tem področju so problemi. Nemško predsedstvo je videlo problem in se je migracije in tudi druge težave začelo reševati. Evropska komisija pod vodstvom Ursule von der Leyen je predstavila nov migracijski in azilni paket. Se pravi, mi nismo edini, ki to rešujemo. Poleg tega v tej zakonodaji, v Zakonu o tujcih, implementiramo kar nekaj evropskih uredb v slovensko zakonodajo. Tukaj evo, »ureja nove vrste enotnih dovoljenj za prebivanje in delo ter dovoljenj za začasno prebivanje, in sicer enotno dovoljenje za prebivanje zaradi iskanja zaposlitve in samozaposlitve za raziskovalca, ki je v Republiki Sloveniji zaključil raziskovalno delo, in za študenta, ki je v Republiki Sloveniji končal študij na višješolskem ali visokošolskem zavodu [[…]]« In tako naprej in tako naprej. Ene stranke v tem državnem zboru ta del implementacije evropskih uredb v slovensko zakonodajo kar pozabljajo. Kar je lepo, je za nekatere težje omembe vredno. Potem bi se pa rad ustavil pri teh členih, kjer smo v Novi Sloveniji - krščanskih demokratih želeli večjega napredka, ampak ga zaradi konsenza ni bilo, in to je prav na znanju slovenskega jezika. Sam imam izkušnje v Avstriji, v Nemčiji; otrok, če ne zna skoraj zelo dobro nemškega jezika, ne more iti v osnovne šole. Tega se vsi zavedamo v tej dvorani. Tisti, ki delajo v Sloveniji in se pripravljajo, da se bodo kmalu preselili v Nemčijo, njihovi otroci, njihove žene brez problema obiskujejo tečaj nemškega jezika. Ne enkrat na teden, toliko, kolikor je mogoče. Še inštrukcije vzamejo, če je le mogoče, če si lahko to privoščijo. Ampak bodimo jasni, ko pride nekdo v Slovenijo in izrazi interes za delo, mu ni treba znati slovensko in to se tudi zdaj dogaja in to se ne bo spremenilo s popravki Zakona o tujcih. To se ne bo spremenilo. Imamo dva manjša popravka in tukaj bom zdaj povedal, »s predlaganjem spremembe se uvaja pogoj znanja slovenskega jezika na vstopni ravni A1 [[…]]«. To je zelo daleč od C1, kot je v Nemčiji. A1! » [[…]]po skupnem evropskem jezikovnem okvirju za podaljšanje dovoljenja za začasno prebivanje iz razloga združitve družine ter pogoj znanje slovenskega jezika na osnovni ravni A2 po skupnem evropskem jezikovnem okviru za izdajo dovoljenja za stalno prebivanje na podlagi petletnega neprekinjenega zakonitega prebivanja tujcev v Republiki Sloveniji.« Drage kolegice in kolegi! To so pa ja neki osnovni standardi, ki jih lahko ima katerakoli država na tem svetu; da ko ti prideš v neko državo, da se po nekem obdobju zahteva znanje jezika. Tukaj v Sloveniji nismo najbolj rigorozni. Kaj sem že omenil za, recimo, nemške dežela ali za avstrijske? Mislim, da tukaj ne bo nastala nobena kriza, da zaradi tega ne bo pomanjkanje delavcev, mislim pa, da se bo obogatilo znanje slovenskega jezika. Če se motim, bi res prosil v tej cenjeni dvorani, da me kdo popravi in da mi razloži, da se motim, in me prepriča v nasprotno. Lahko bi tukaj še nadaljeval. Pustil si bom še nekaj časa za morebitno nadaljnjo razpravo o členih. Ker smo sedaj pri 6. členu, bi povedal, da amandma Vlade oziroma koalicije podpiram. V 10.b členu se bo v prvem odstavku beseda »vlada« nadomestila z besedama »Državni zbor«. Tako bomo mi tukaj v tem državnem zboru odločevalci na tem področju. Prav tako bi rad izkoristil priložnost, ker sem že pri besedi, ker potem tudi ne bom izrabljal vsemogočih replik, ravno tako podpiram 15. člen, ki spreminja v 33. členu, v tretjem odstavku, ustrezno zdravstveno dodatno zavarovanje in tako naprej. Za konec bi pa res, moje kolegice in kolegi, samo eno stvar prosil; bodimo z besedami zelo eksaktni. Bom dal dva primera. Večkrat se je tukaj omenjalo, zakon je ustavno sporen. Mene to zelo moti. Želel sem tudi študirati pravo, ampak potem sem se odločil za nekaj drugega. Ampak prosim, kolegi, ne bodite tukaj populisti, ampak skrbimo o resnici besed tudi v pravnih terminih. Ne rečemo, zakon je ustavno sporen, če želite, vam bom pomagal: »Po mojem mnenju zakon krši to pa to in zaradi tega menim, da bo Ustavno sodišče odločilo, da ni v skladu z ustavo.« S tem besediščem bi se pa strinjal. Glede ustavnopravnega zakonika, to knjigo sem iskal. Mi Primorci bi rekli, bukve, ampak je še nisem videl. Bom pa vprašal tukaj svoje kolegice in kolege pravnike, če to poznajo. Hvala za razumevanje.
Hvala lepa. Preden dam repliko, bom samo pojasnila glede očitkov o dosedanjih replikah. Mislim, da 70. člen Poslovnika se vendarle zelo dosledno, kolikor toliko dosledno spoštuje, ker je treba vedeti, da pri repliki je razpravljavec tisti, ki presoja, ali ga nekdo ni razumel ali ne. Sedaj predvidevam, da gospa Nataša Sukič ocenjuje, da ni bila pravilno razumljena. Izvolite, replika.
Spoštovana! Ta oseba, to se pravi jaz, bom izrabila repliko. Po besedah poslanca bom torej zlorabila repliko, ker očitno tudi replike že več niso nekaj, ker je dopustno tukaj. Pač povedala bom, da prav nič ne mešam hrušk in jabolk. Poslanec, vi ne razumete vzroka in posledice in medsebojne povezanosti Zakona o tujcih in Zakona o mednarodni zaščiti. Očitno. Kajti to, kar je zapisano v Zakonu o tujcih, bo vplivalo tudi na zaprosila za mednarodno zaščito. Namreč, če bomo sprožili ta mehanizem kompleksne krize, bo to imelo zelo velike posledice, ki so seveda ustavno sporne. In ustavna spornost ni nekaj, česar se ne reče, drugo je, če bi rekla, da je protiustavno, da bi trdila, da je protiustavno. Da je protiustavno lahko odloči Ustavno sodišče. Da je nekaj ustavno sporno, govori Zakonodajno-pravna služba in ta termin uporabljamo poslanci, kadar se navezujemo na mnenje Zakonodajno-pravne službe ali pa, kadar se navezujemo na mnenje, recimo, zunanjih strokovnjakov, ki nam to mnenje podajajo. Ustavni pravniki pri nas trenutno ocenjujejo, da so tukaj pač zelo sporna ta določila in tukaj sem potem navajala že eno sodbo našega ustavnega sodišča, ki je presojalo na ta način v podobnem primeru. Sedaj po tej novi zakonodaji naj bi pač policija na meji – pazite – ugotovila, ali je tujec ogrožen ali ne, in bi lahko s sklepom zavrgla njegovo namero podati prošnjo za mednarodno zaščito. Predstavljajte si! Policija, ki sploh ni usposobljena za kaj takega, bo lahko gladko zavračala ljudi, ki sploh ne bodo mogli svoje intence več izraziti in to je ustavno sporno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Mag. Branko Grims ima besedo. Pripravi se gospod Janez Moškrič. Izvolite.
Hvala. Ko govorimo o teh stvareh, se je treba zavedati, da se o njih pogovarjamo zato, ker prihaja do masovnih zlorab. Masovne zlorabe danes so značilne tako za masovne migracije v okviru zakona, se pravi zakonite migracije, kot za ilegalne migracije. Pri obojih se srečujemo z organiziranimi skupinami, ki s tem služijo; služijo s trpljenjem ljudi, tistih, ki prihajajo, in tistih, ki imajo škodljive posledice v cilji državi, v danem primeru v Sloveniji. Oboje je nečloveško. Kdor to brani in to zagovarja, ta brani kriminal, to je treba zelo jasno povedati. Tukaj govorimo o nezakonitostih in nepravilnostih. Velikokrat smo o tem že govorili, kdor se želi dodatno informirati, naj si pogleda tisto, kar ste tudi sami kot pozitivno predstavili večkrat tudi iz opozicije, kaj smo o tem rekli na mestnem svetu v Kranju in s tem v zvezi oblikovali predloge in jih poslali v Ljubljano. Tisto, kar je bilo potem presenečenje, je, ko sem povedal, da sem avtor vsega jaz. Predloge sem naredil in zagovarjal na mestnem svetu in praktično vse je bilo soglasno potrjeno, z izjemo enega sklepa, ki je predlagal omejitve pri priseljevanju. Tisti je imel samo dva glasova proti, vsi ostali so bili za. Toliko, da se v mestnem svetu v Kranju lahko bolj normalno pogovarjamo, da so ljudje bolj državotvorni kot v Državnem zboru Republike Slovenije, to je res zanimiv podatek, in da se potem na tej osnovi da tudi dobre predloge, saj ste jih sami pohvalili. Tukaj se pa uporablja potem floskule, kot recimo ksenofobija v zvezi s kompleksno krizo, češ da je to odraz pač strahu pred tujci. Ksenofobija pomeni paničen oziroma absolutni strah pred tujci. Kompleksna kriza, gospe in gospodje, bi nastopila v primeru, če bi država morala uporabiti to kot samozaščitni ukrep. To gre v bistvu za samoobrambo države. Kdor tega ne razume, ta ne razume pravice do samoobrambe. Pravica do samoobrambe je neutajljiva zadeva posameznika in zadeva tudi državo kot celoto. Država ima pravico se zaščiti, če se zgodi neka nezakonitost, ki potem bistveno vliva na njeno funkcioniranje. Celo dolžna je to storiti za zaščito svojih državljank in državljanov. Dolžna je to storiti, gospe in gospodje! Tudi težko razumeš potem, kaj se je zgodilo takrat na Ustavnem sodišču, da je prevladalo tako ideološko levičarstvo, da je večina izglasovala, da so razveljavili tisto določbo. Prej sem opozoril, da je bil to največji škandal v zgodovini Ustavnega sodišča Republike Slovenije, in ste rekli, kako lahko tako rečeš. Gospe in gospodje, to nisem jaz rekel, to sta rekla Boštjan M. Zupančič pa dr. Klemen Jakič, ki je dal tudi odklonilno mnenje v tej zadevi in tako naprej in tako naprej. Najuglednejši ustavni pravniki Republike Slovenije so to razglasili za škandal. Zakaj? Ker prvo in osnovno je, da morajo biti vsem zagotovljene temeljne pravice in najprej gotovo državljankam in državljanom. Kot sem že prej poudaril, ustavo je treba razumeti kot celoto in dobro jo je tudi znati. Slovenija je demokratična republika, Slovenija je pravna in socialna država vseh svojih državljank in državljanov, utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe. Šele v tej luči tudi prve tri oziroma prvi dve določbi zasijeta v pravi luči. Slovenija je torej demokratična republika vseh svojih državljank in državljanov, ne tujcev. To je treba razumeti, kako to funkcionira. Se pravi, tujec je tu gost, dobrodošel gost ,ob spoštovanju pogojev in predpisov, ki jih ima naša država, ni pa tu gospodar. To je bistvo te zgodbe in o tem se pogovarjamo v resnici. Država, preprosto povedano, je dom, v katerem živimo slovenske državljanke in državljani, in to po sami ustavi je to tako. Hvala bogu, da je ta člen v ustavi; danes, kot sem že rekel, očitno ga več ne bi mogli sprejeti z dvotretjinsko večino v tem parlamentu. Nekoč pa smo ga. To pomeni, da tisti živi v domu, tisti, ki vstopa, pa mora spoštovati tistega, ki tu živi, se mu prilagoditi, spoštovati njegova načela, predpise, vrednote, tradicijo. Temu se reče integracija, gospe in gospodje. Tudi vi imate ogromno povedati o integraciji. Prvo in temeljno načelo integracije je poznavanje slovenskega jezika. Kajti Slovenija je utemeljena na neodtujljivi pravici slovenskega naroda do samoodločbe; se pravi, slovenski narod je neodtujljivo povezan z državnostjo. Enega brez drugega ne more biti. In prvo in osnovno, kar tvori slovenski narod, je slovenski jezik. Tukaj gre samo za to, da se pričakuje od tujca, ko tukaj živi, da se nauči osnov slovenskega jezika. Ta zahteva je tako minimalna, da po svoje mi je prav nerodno tole povedati. V primerjavi s sosednjimi državami, a sploh veste, koliko ostrejšo zakonodajo na tem področju imata, recimo, Avstrija in Nemčija. A veste to? Pa tam za nobeno pravico ne moreš prositi, če nimaš potrdil, pa ne samo A1, moraš tja do C1, pa še do česa priti, ko gre za pač daljše bivanje. Temu se reče integracija v resnici in samo v tej smeri je ta zakon pripravljen. Se pravi, v smeri samozaščite in po drugi strani v smeri integracije. To bi morala biti ja točka, kjer bi bilo popolno soglasje, pa ga očitno ni. Zakaj? Ker sem povedal na začetku bistvo, pa če ga še tako pakiramo tako ali drugače, kaj se sooča pri tej zakonodaji in sploh sedanjem dogajanju. Eno je tista želja za totalno in totalitarno dajanje prednosti tujcem pred lastnimi državljankami in državljani in drugo je, da daš prednost svojim. Ne da jih dvigneš na ne vem kakšen piedestal. Ne, ampak ne morejo biti tujci nad svojimi državljani, nad njihovimi pravicami. Ne more biti v nobeni točki, v nobenem primeru. To tudi zahteva slovenska ustava, zato sem jo že parkrat citiral; samo ustavo je treba pač razumeti kot celoto. Če se potem, ko se zavzemaš za pravico naroda, da ravna samozaščitno, da zaščiti svoje interese vsakega posameznika, ženske, otroka, njihovo osebno integriteto, varnost, blaginjo ljudi – to je pravica! Da se to potem zmerja s ksenofobijo, oprostite, gospe in gospodje, najhujši rasizem je sovraštvo do lastnega naroda. To je neizprosno dejstvo. Najprej moraš vendar ja uresničiti vse tisto, kar piše v ustavi, za svoje državljanke in državljane. Zato smo tu, ker nas ustava zavezuje vse in vsakogar. Ustava, še enkrat povem, kot celota, ne samo da potegneš eno točko ven, ki ti ravno paše, ampak je treba razumeti in gledati kot celoto. In to je tisti pravni okvir, v katerem nastopamo. S tega vidika so te rešitve, ki so tukaj, ustrezne, so dobre in so v korist. So korak v pravi smeri. Želel bi, da je ta korak večji, ampak pač je rezultat kompromisov. S tem v zvezi bi tudi opozoril na neresnico, totalno, ki je bila prej rečena, ko se je šlo za pristojnost prenosa kompleksne krize na Državni zbor. To smo vsi podprli, gospe in gospodje, vsi. Razlika je bila samo v tem, da so nekateri to delali s figo v žepu in so potem šli na uvedbo kvoruma. Kaj pomeni uvedba kvoruma v absolutne ali pa celo dvotretjinske večine? To pomeni, da se naredi eno točko, ki lahko pelje v blokado. Namerno se to naredi. In da to ni samo teorija, da to lahko pripelje v blokado, ste dokazali sami, tisti, ki to zagovarjate. Ko je šlo za vprašanje, da bi Slovenski vojski dali zgolj omejena policijska pooblastila, da uresniči svoje poslanstvo in zaščiti slovenske meje, ste dvakrat že glasoval proti. Zdaj bodo pa prišli tuji policisti, tuji ljudje na slovenske meje, bo pa boljše. Namesto da bi svojim dovolili, da uresničijo tisto, kar je njihovo temeljno poslanstvo, kajti temeljno poslanstvo Slovenske vojske je, da zaščiti integriteto, da zaščiti naše meje. To ni uperjeno proti nikomur. Kdor govori, da je to ksenofobija, ljudje božji, zakaj pa doma zaklepate svoje stanovanje? In rekel sem, država je naš skupen dom. Ne zato, ker bi sovražili vse tiste, ki so zunaj, ampak zato, ker imate radi tiste, ki živijo v vaši hiši. Zaradi tega je potrebno poskrbeti za ustrezno zaščito in to danes delamo s tema dvema zakonoma in ta dva zakona sta korak v pravi smeri za interes, za zaščito Slovenk in Slovencev, slovenskega naroda, slovenskih državljank in državljanov, vseh državljank in državljanov, ki tu živijo, skladno z načeli pravnega reda slovenske ustave in vseh drugih elementov, ki jih je potrebno upoštevati. Tudi tisto, kar nekateri nikakor ne slišite radi, da so se v Evropi stvari že precej spremenile in danes ni več ta politika vseh odprtih meja kar povprek, vse za vsakogar, ki naj se sprehaja gor in dol in zahteva neke fiktivne pravice na račun drugih, kajti to nekdo plača. Tega ni več, to se je po tihem začelo opuščati že dve, tri leta nazaj in se čedalje bolj opušča. Hvala bogu, da je tako, ker treba je nekaj vedeti, s temi masovnimi migracijami prihaja tudi radikalni islam. Ni problem v posamezniku ali v nekem narodu ali ne vem, v kasti, kot ste nekateri hoteli to prikazati. Problem je v tem, da radikalni islam deluje kot rak in radikalizira svoje in potem pritiska na druge in ko se to zgodi, se stvari zapletejo v velik konflikt. To je povsod po svetu bilo in seveda tudi Evropa proti temu ni imuna. Radikalni islam je strašen problem. Ne pozabiti, da Evropa je svojo enkratno neponovljivo civilizacijo in sploh svoje bistvo, človekove pravice, vse tisto, kar se nam zdi samoumevno, kar je sestavni del te civilizacije, evropske civilizacije, razvila samo zato, ker se je radikalnemu islamu uprla z orožjem. In zgodovina je zato, da se iz tega kaj naučimo. Danes ne gre za orožje, gre pa za to, da postavimo pravila igre, ki vodijo v to, da mora gost spoštovati naša pravila in če želi tukaj živeti, mora iti po korakih integracije, kar je edino normalno in je tudi, če želite, evropska norma.
Hvala lepa. Naslednji razpravljavec je gospod Janez Moškrič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovani vsi prisotni! Obljubim, da bom strogo govoril o 5. členu; se pravi, o amandmaju, da se ta 5. člen črta. Ta 5. člen je kar obsežen, cela stran A4 formata. Pa mi dovolite, da naprej za osnovo ponovno poudarim 32. člen slovenske ustave, ki govori, da se pravica omejitve gibanja z zakonom lahko uvede tudi zaradi zavarovanja javnega reda, to se večkrat izpušča z določenih strani, ne samo zaradi nalezljivih bolezni in pa obrambe države, in pa samostojen tretji odstavek, ki govori, da se tujcem na podlagi zakona lahko omeji vstop v državo in čas bivanja v njej. Pred nami je Zakon o tujcih, sprememba, dopolnitev in ta 5. člen teh sprememb se nanaša na novi 10.a člen. Kaj pa govori ta člen, katerega Levica in nekateri želijo črtati? Prvi odstavek govori o tem, da ministrstvo, pristojno za notranje zadeve, spremlja razmere na področju migracij – kaj spornega? Tudi v sodelovanju z državami članic drugih držav in pa tudi tretjih držav, se pravi nečlanic. To je prvi odstavek, povzetek na hitro. Tretji odstavek, da lahko Vlada predlaga Državnemu zboru, da z večino vseh glasov, se pravi 46, ugotovi tako imenovano kompleksno krizo na področju migracij. Ta kompleksna kriza je v Evropi že bila, zato imajo nekatere države danes tudi ograjo. Tako izogibati se temu, da do kompleksne krize nikoli ni prišlo ali kakršne druge krize. Prišlo je že do krize na mejah Evrope, lahko bo še prišlo. Verjetno pa ne pomeni, da bo jutri že Vlada razglasila, podala zahtevek oziroma ko bo zakon stopil v veljavo, da bo že kar prišla s predlogom. Verjetno, da zdaj še obvladuje zadeve, jih spremlja, ker tudi pomembno je, da državljani vejo, da Vlada, trenutna vlada, te razmere spremlja. Mogoče bolj natančno, kot so pa to počele prejšnje vlade. Pomembna sta še peti odstavek pa šesti. Se pravi, Vlada mesečno poroča o izvrševanju tega zakona Državnemu zboru. To je bilo kar izpuščeno, ni bilo posebej poudarjeno. Se pravi, gre za zelo natančno določena pravila, ki so bila usklajena z več kot 46 glasovi, če smem temu reči tako, in pa šesti odstavek govori celo o tem, da Vlada Republike Slovenije obvešča generalnega sekretarja Sveta Evrope, generalnega sekretarja Organizacije združenih narodov in visokega komisarja Združenih narodov za begunce in Evropsko komisijo. Se pravi, nič se ne more zgoditi brez res širšega dialoga, konsenza in tako naprej. To je ta 5. člen, ki bi ga nekateri, predvsem v Levici so podali predlog, črtali. To so ključni elementi, da vzpostavimo nekako pravilen pristop do urejanja problematike, ki je bila že problem v tej državi in so se vlade, ne vlada Janeza Janše, tudi druge vlade, že srečevale in so vse reševale problematiko glede na to, kar so vedele in znale v tistem momentu. Tako je člen odličen in huda napaka bi bila, da bi se to črtalo, ker potem se vračamo nazaj na stanje, ko se ne ve, kdo pije, kdo plača. Ali bo zdaj to država intervenirala, se pravi država v smislu vlade ali v smislu Državnega zbora. Tu je predviden jasen protokol v sodelovanju s celotno, se pravi Evropsko unijo, katere del smo. Tako da absolutno ne podpiram tega amandmaja.
Hvala lepa. S tem smo zaključili ta krog razpravljavcev. Sprašujem, če želi še kdo besedo za razpravo. Če ne, zaključujem razpravo pri teh amandmajih. V razpravo dajem 29. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine LMŠ. Želi kdo besedo? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 35. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Ni interesa za razpravo. Jo zaključujem. V razpravo dajem 50. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine LMŠ. Javil se je gospod Nik Prebil. Izvolite.
Najlepša hvala. Bom zelo kratek. v LMŠ vlagamo amandma k 50. členu, ki je drugačen od amandmaja, ki ga je vložila Levica, in sicer na zadevo, na katero sem že opozoril na matičnem odboru delovnega telesa, in sicer črtamo zgolj tisti del določbe, ki kršitev javnega reda in miru uvršča med utemeljene razloge za begosumnost. Strinjamo se, da če je prekršek storjen, da se seveda ustrezno z zakonodajo tudi kaznuje. Smo pa mnenja, da to enostavno po že po slovenskem pravnem redu kot tudi po mednarodnem nikakor ne sodi pod begosumnost. Tovrsten prekršek pač nima nobene vzročne zveze za večjo nevarnostjo, da bi tujec pobegnil. Nenazadnje pa, minister, vas je na to opozorilo ministrstvo vaše vlade, Ministrstvo za pravosodje, ki je jasno povedalo, da glede na pravne določbe in določbe, ki veljajo v mednarodnem prostoru, kršenje javnega reda in miru ne more predstavljati razloge za begosumnost, na podlagi katerega bi tujcu lahko vzeli prostost. Zato, kot rečeno, predlagamo, da se zgolj ta del, ki sem res ne sodi, upam, da se pa s tem strinjamo, tudi črta iz člena. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo besedo? Če ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 51. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Ni interesa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 57. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 58. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Tudi zaključujem. V razpravo dajem 66. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Ni interesa, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 103.a člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Zaključujem razpravo. S tem smo iztrošili amandmaje. O njih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za notranje zadeve, gospodu Alešu Hojsu. Pa prosim, da z govornice. Hvala.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani poslanci, poslanke! Na kratko naj zopet predstavim številke, ki sem jih predstavljal že skozi celotno sprejemanje tega zakona. Že vse od leta 2015 se število tistih, ki želijo mednarodno zaščito, oziroma tistih, ki zaprosijo za mednarodno zaščito, v Sloveniji dviguje. Torej, medtem ko je bilo v letu 2016 vloženih zgolj 277 prošenj, v letu 2018 že dva tisoč 875 prošenj, teh je bilo za približno tisoč 399, ne, točno za tisoč 399 več kot leta 2017 – torej več kot 96 odstotkov več –, v letu 2019 je bilo teh prošenj že 3 tisoč 821, kar je dobrih 30 odstotkov več, kot je bilo leto prej. Drži pa, da je bilo v letu 2020, torej glede na stanje epidemije, ki je bila, vloženih nekaj manj prošenj, torej 3 tisoč 548. Če primerjamo to z letom prej, torej 3 tisoč 821 v letu 2019 in pa 3 tisoč 548 v letu 2020, in če upoštevamo seveda epidemijo, lahko govorimo pravzaprav o nespremenjenemu številu prošenj. V letu 2020 je bila večina prošenj za mednarodno zaščito, torej več kot pol, vloženih s strani državljanov Maroka tisoč 226, Afganistana 751, Pakistana 498 in Alžirije 308. Zanimivo pri tem je, da večina teh držav ni na seznamu kakršnihkoli problematičnih zadev. Torej gre pravzaprav za ljudi, ki mednarodno zaščito izkoriščajo, kljub temu da je jasno, da niso begunci, ampak so delovni migranti ali pa ljudje, ki pač želijo bolje živeti. V letu 2020 je bilo pozitivno rešenih 87 prošenj, 215 je bilo zavrnjenih, vsi ostali so izginili. Torej, niso počakali na konec procesa pridobitve mednarodne zaščite. Kakšne so glavne intence oziroma želje pri tem zakonu oziroma pri spremembi in dopolnitvi zakona? Najprej seveda zagotoviti hitre in učinkovite postopke mednarodne zaščite za odpravo pomanjkljivosti, ki so se v preteklosti pokazale kot ključne pri izvajanju teh določb v praksi; predvideti primerne sankcije za tiste, ki seveda postopke mednarodne zaščite izkoriščajo. Torej ne upoštevajo tega, da gre dejansko za neko zaščito njih, ampak gre pravzaprav v njihovih primerih za kršenje pravil tako nastanitve, tako postopkov, ko pridobivajo mednarodno zaščito in vseh ostalih zadev. Torej gre za to, da smo predvideli primerne sankcije za te ljudi. Potem omogočati tudi to, kar v bistvu je bilo v prejšnjem zakonu suspendirano – na žalost se ugotavlja v škodo države –, torej možnost ponovne pritožbe na sodišče. Mi smo naredili precej široko analizo, kjer smo ugotovili, da je v postopkih pred Upravnim sodiščem v glavnem kratko potegnila država, s tem da pač ni imela možnosti sodnega varstva, zato se to ponovno uvaja. In seveda uskladitev s pravnim redom Evropske unije, kjer so bile ugotovljene določene pomanjkljivosti pri prenosu postopkovne direktive. Če se osredotočim na najbolj bistvene stvari. Že v obstoječi zakonodaji imamo možnost zavrniti prošnjo kot neutemeljeno, če se izkaže, da tisti, ki zaproša za mednarodno zaščito, namerno uniči dokument ali pa namerno izgubi listino ali kaj podobnega – torej je jasno, da to naredi, zato da se bo pač nečemu izognil. Potem v tem zakonu pač dodatno to zadevo širimo tudi na to, da se da ugotavljati tudi, da je že iz izvorne države odšel namenoma brez dokumentov. Dodatno se uvaja zelo pomembna zadeva, da je možno ugotavljati neposredno, se pravi takoj ugotoviti oziroma poslati tistega, ki evidentno ni mladoleten, na zdravniški pregled, da stroka ugotovi, ali je mladoletni ali ni, kar je seveda zelo pomembno posebej pri tem, da so se te zadeve izkazale kot zelo problematične – torej izigravanje teh zadev. In določene omejitve gibana, za katere pa sem že povedal, da so vezane na kršitve, ki jih vlagatelji za azil storijo. Kot rečeno, gre seveda tudi za možnost vložitve pritožbe na Vrhovno sodišče. Čisto na koncu predlagam, da se v skladu s 136. členom Poslovnika Državnega zbora ob izpolnjenih poslovniških pogojih opravi na tej seji tudi tretja obravnava predloga tega zakona.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo. Ker pa ne vidim predsednika, ne bomo prebrali predstavitve poročila. Nadaljujemo. Ker je zbor na 22. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni možna, zato prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine LMŠ. Želi kdo razpravljati? Vidim, da je interes. Odpiram listo. Prosim, prijavite se. Imamo dva prijavljena razpravljavca. Prvo dobi besedo gospa Nataša Sukič, nato še gospod Nik Prebil. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Bom obrazložila seveda naš amandma k 4. členu, ampak bom uvodoma malo širša, zato da bomo nekako vstopili v to materijo, ki jo trenutno obravnavamo. Že iz samega imena zakona bi se dalo sklepati, da gre za zakon o zagotavljanju mednarodne zaščite vsem, ki zaradi pregona v matičnih državah to zaščito potrebujejo. Ampak na žalost, ko prebereš ta predlog, vidiš, da bolj kot o mednarodni zaščiti beguncev v bistvu ta zakon oziroma predlog zakona določa, kako preprečiti ali čim bolj otežiti, da bi prosilci oziroma begunci do te mednarodne zaščite dejansko prišli. Sicer moram reči, da to ni nek novum, da to slovenski državi zelo dobro uspeva že 25 let, pa to ni prišlo izključno s to vlado, to je že treba priznati, kajti v vseh teh letih je namreč naša država reci in piši priznala mednarodno zaščito zgolj 989 osebam. V 25-ih letih, spoštovani! Ker pa so te številke očitno za to državo ali pa trenutno za vladajočo koalicijo še zmeraj previsoke, s tem predlogom zakona še dodatno zaostruje pogoje za pridobitev in ohranitev statusa mednarodne zaščite. Pri tem je očitno glavni motiv, da moramo podeliti čim manj statusov, ne pa, da bi bil motiv, da bi preverili, ali ti ljudje, ti prosilci tak status dejansko potrebujejo. In ta primer, ki sem ga že prej omenjala, državljanke Demokratične republike Kongo, ki je bila posiljena, kjer je bilo posilstvo uporabljeno kot vojno sredstvo, to državljanko se vrača v izvorno državo ne glede na to, kakšna usoda jo tam čaka. Tako mi razumemo, očitno, v tej državi pojem, kdo potrebuje in kaj je mednarodna zaščita. Pod prejšnjimi vladami so bile te stvari nekoliko bolj zavite v celofan, pod to vlado je pač vse skupaj malo bolj odkrito. Kajti če ne drugega, lahko to razberemo iz določenih medijev, ki so v orbiti največje vladajoče koalicijske stranke, torej SDS, in sicer recimo Nove24 in drugih, kjer se odkrito propagirata tudi rasizem in tole stopnjevanje oziroma spodbujanje strahu pred tujci. V obrazložitvi je navedeno, da gre za trend povečanja števila prošenj na ravni Evropske unije, in to seveda ni res, kajti podatki kažejo upadanje števila prošenj po letu 2015. Le leta 2019 se je to število nekoliko povečalo, a že v letu 2020 je ponovno padlo. Torej je to eklatantna laž v sami obrazložitvi, ki je priložena k temu predlogu zakona. Ključno je to, da se število prošenj iz različnih razlogov torej ne povečuje, kar pomeni, da že samo iz tega razloga ta trenutek v resnici ni prav nobene potrebe po zaostrovanju pogojev. To ugotavlja tako Evropska unija in te podatke bi seveda morala poznati tudi slovenska vlada, ampak se spreneveda, da jih ne pozna oziroma jih pozna, samo je ne zanimajo. Veliko bolj politično oportuno je seveda hujskati obmejne prebivalce, kjer so migranti prisiljeni ilegalno prestopati državno mejo, vzbujati strah v ljudeh in s tem nekako to širiti to propagando, za katero sem prej rekla, da je ksenofobna in zaradi česar so bili nekateri tukaj užaljeni. Žal se na ta način skoraj kriminalizira ne samo prosilce za mednarodno zaščito, ampak, kot je razvidno iz predloga tega zakona, tudi svetovalce za begunce, saj naj bi ti po tem predlogu potrebovali varnostno preverjanje, pri čemer sploh ni jasno, kaj vse naj bi to varnostno preverjanje zajemalo. Prav tako ni niti malo jasno, kateri organ bo za varnostno preverjanje pristojen in na kakšen način se bo to preverjanje izvajalo. Predlog tako ne vsebuje ne postopka in tudi ne vsebine varnostnega preverjanja. Iz predloga prav tako ni jasno razvidno, ali bo posameznik z rezultati varnostnega preverjanja seznanjen. Dejstvo pa je, da morajo svetovalci za begunce po tem predlogu, torej že do sedaj, predložili potrdilo o nekaznovanosti, kar bi moralo povsem zadoščati. In prav nobenega razloga v resnici ni, da bi se jih moralo dodatno preverjati, kot da so malodane člani neke hudodelske združbe, skupaj s prosilcem za mednarodno zaščito, ki skuša prelisičiti Republiko Slovenijo. Predlog zakona prav tako določa, da bi lahko minister, recimo, razrešil svetovalca za begunce tudi v primeru, če se ugotovi, da je temu svetovalcu znana prava identiteta prosilca. Če razpolaga s prosilčevimi identifikacijskimi dokumenti, mu je znana dejanska prosilčeva starost v primeru, ko ta zatrjuje, da je mladoletna oseba, ali so mu znana dejstva, na podlagi katerih prosilec ni upravičen do statusa begunca ali subsidiarne zaščite in o tem ne obvesti pristojnega organa. To je seveda nesprejemljivo. Zakaj? Svetovalce za begunce namreč čisto enako kot odvetnike zavezuje dolžnost varovanja poklicne tajnosti. Torej še enkrat ponavljam: svetovalce za begunce tako kot odvetnike zavezuje dolžnost varovanja poklicne tajnosti. O tem govori 6. člen Zakona o odvetništvu. Svetovalec za begunce nudi pravno pomoč svoji stranki, vključno z zastopanjem te stranke v sodnih postopkih. Njegova vloga je torej bistvena pri uresničevanju pravice do sodnega varstva, pravice do pravnega sredstva in jamstev poštenega postopka. Njegova dolžnost je varovanje te tajnosti in to je temelj zaupnega razmerja med svetovalcem za begunce in njegovo stranko, v katerem se prepletajo vsi vidiki zasebnosti, od splošnega do prostorskega, komunikacijskega in informacijskega. Svetovalec varuje svojo pravico do zasebnosti na poklicnem področju, država pa v to pravico ne sme nedopustno posegati. In vse te dodatne zahteve do pravnih svetovalcev kažejo torej v tem predlogu zakona na odnos sedanje vlade, ne te države, ampak sedanje vlade do ljudi, ki tako kot odvetniki ti svetovalci opravljajo svoje delo. Ampak seveda vse to je povezano v resnici z odnosom te vlade – ne te države, ampak te vlade – do beguncev. V resnici je to vse povezano. Spet bo nekdo rekel, da mešam hruške in jabolka, ampak jih ne. Stvari so zelo povezane. Namreč, zakaj je treba zaostriti odnos do svetovalcev? Zato, da zagreniš življenje tistim, ki za mednarodno zaščito prosijo. O izrazito slabem odnosu Slovenije do beguncev na žalost priča tudi nedavna sodba italijanskega sodišča, ki je zavrnila – pazite, zavrnila – deportacijo pakistanskega begunca v Slovenijo, kljub Dublinski uredbi, in sicer zaradi nevarnosti, da bi bil v Sloveniji obravnavan ta človek v nasprotju s temeljnimi humanitarnimi načeli in v nasprotju z določili 4. člena Listine Evropske unije o temeljnih človekovih pravicah. Zelo zelo povedno in tudi zelo žalostno. Sodišče v sodbi celo napiše, »v tem primeru se zdi tveganje, da bi bil vložnik v Sloveniji podvržen nečloveškemu in ponižujočemu ravnanju utemeljeno«. Znano in dokumentirano je, da policija izroča begunce, ki jih je zajela na ozemlju Republike Slovenije in jim ni omogočila vložitve prošnje za mednarodno zaščito, Hrvaški, čeprav je splošno znano in je Hrvaška bila že opozorjena, da ravna z begunci nasilno in nečloveško. O tem sem vam zadnjič tudi na široko pripovedovala, danes se ne bom ponavljala. O tem obstajajo dokumentirani primeri v dosjeju Črne knjige o tako imenovanih pushbackih, kjer je zajetih okrog tisoč primerov, posamičnih primerov teh grozljivih ravnanj. In Slovenija to ve. Vi to veste. Dejstvo je, da je že sedaj, že sedaj, še preden bomo sprejeli to novo zaostreno zakonodajo, večina prošenj v Sloveniji za mednarodno zaščito v resnici zavrnjenih, beguncem pa se konstantno pošilja sporočilo, da pri nas niso zaželeni. Zavrnitev prošnje za mednarodno zaščito seveda ne more biti krivda begunca, temveč je to kvečjemu krivda države, ki za videzom legitimnosti krši osnovno, z mednarodnimi konvencijami opredeljeno pravico beguncev, zato da zaprosijo za mednarodno zaščito in da so tudi zaščiteni, kadar – in to smo videli –, kadar prihajajo iz držav, kjer jim grozi tudi smrt, ali pa mučenje, ali pa nečloveško ravnanje. Na primer, državljanka Demokratične republike Kongo je bila temu podvržena in vendarle jo država Slovenija kljub vsemu vrača nazaj tja, kjer se ji streže dobesedno po življenju. Slovenija na žalost s to svojo zakonodajo, ki se vse bolj zaostruje, in tudi z življenjskimi standardi v azilnih domovih nekako izvaja, lahko rečem, skorajda preventivno vojno pred begunci. Namen, preprost, trenutne vlade je dejansko, de facto ukinitev mednarodne zaščite za te ljudi. O tem tudi zelo zelo zgovorno priča institut uvedbe kompleksne krize, ki se je seveda ta institut pojavil v zakonu, ki smo ga prejle obravnavali. In čeprav eni govorijo, da ta dva zakona nista povezana, sta na žalost še kako povezana. Kajti, s tem institutom kompleksne krize, če bi do razglasitve te prišlo, bi vladi to dejansko omogočilo množično zavračanje beguncev na meji, brez da bi ti imeli sploh možnost oziroma priložnost zaprositi za mednarodno zaščito – to, kar se sicer ves čas potihem že dogaja – in bi seveda ta vlada rada samo legitimirala ta svoja početja. Kajti pushbacki se dejansko dogajajo, množično in dejansko se verižno vrača begunce iz Slovenije na Hrvaško, v Bosno in Hercegovino in tako naprej. Tako ne govoriti, da to ni res, obstajajo dokumentirana pričevanja – in vi samo iščete način, kako bi vse to legitimirali, dejansko obstaja mnogo reportaž medijev, ki jih itak vi ne marate, ker vse, kar mediji napišejo, kar vam ni všeč, obsodite, kot da so mediji krivi, sploh nikoli vi ne prevzamete odgovornosti za nič –, in pričevanja uglednih mednarodnih nevladnih organizacij, ki pa jih tudi ne marate. Tako boljše, da niti ne omenim besede medij niti nevladna organizacija, ker jih bom takoj fasala in slišala spet, verjetno, o Metelkovi 6 pa o Mirovnem inštitutu v podtalju, v podtekstu – kajne? Ker Mirovni inštitut vam je trn v peti. Trn v peti pa vam je zato, ker je v vseh letih svojega obstoja opravil izjemno kvalitetne in poglobljene študije in analize o dogajanju na področju ne samo migracij, ampak tudi o ostalih aspektih in o drugih ranljivih družbenih skupinah, tudi o Romih. Dajte no, minister! Poglejte [[…]]Ali lahko, spoštovana predsedujoča? Tu mi minister spet nekaj gestikulira. Neprimerno, no, res! Motite me sredi razprave, minister. Ko boste vi govorili, vam bom tudi pustila govoriti. Skratka, številni begunci in prosilci za azil oziroma za mednarodno zaščito že sedaj pričajo, da je slovenska policija v številnih primerih ignorirala njihove prošnje za mednarodno zaščito. Nekateri so dobesedno rekli, da v Sloveniji azila ni. Torej, s spremembo te zakonodaje želi Vlada, kot sem rekla, svoja nezakonita ravnanja, kot jih opredeljuje mednarodno pravo, spremeniti v zakonita ravnanja in se pri tem seveda požvižgati na vse mednarodne konvencije in univerzalne človekove pravice. Te mednarodne konvencije sem vam pa tudi že v prvi razpravi naštevala, tako da se ne bom ponavljala. V zakonu je seveda še več bizarnih rešitev, pa morda ob drugih členih še kaj pokomentiram. Skratka, predlagamo v Levici, da se 4. člen, ki se nanaša na imenovanje svetovalcev za begunce in vse te pogoje, ki sem jih prej opisovala, preprosto črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Nik Prebil. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednica. Še enkrat lep pozdrav vsem skupaj. Zakon o mednarodni zaščiti, ki je pravzaprav tisti naslednji del Zakona o tujcih, o katerem sem govoril prej, je tisti del, kjer se ta zakon v celoti upošteva ko tujec zgolj izrazi namero, niti ne rabi povedati, da želi zaščito, ampak da izrazi namero o mednarodni zaščiti, je celotna obravnava njegovega postopka prepuščena temu zakonu. In je zakon, ki je narejen na podlagi nekih mednarodnih standardov, zakon, ki je narejen na podlagi evropskega azilnega postopka in ga pač v tem delu moramo v določeni meri tudi prilagati evropskemu pravnemu redu in tudi številnim konvencijam, ki jih je Slovenija v okviru temeljnih pravic tudi podpisala. Ne glede na to, ali se delimo na desno politično opcijo, ali na levo politično opcijo, ali na sredinsko politično opcijo, dejstvo je, da ta zakon, ki je pred nami, v določeni meri otežuje dostop do azila in vpeljuje neko dodatno pravno podlago. Najverjetneje nekatere spremembe, manjše, so nujne glede na to, da se, ko gre za, če lahko temu rečem, ekonomske migracije in prehod, ki je namenjen zgolj tranzitu v tujo državo za nastop dela, v večji meri zlorabi, saj se postopki predčasno zaustavijo in ne končajo. Tukaj se lahko strinjam, da je verjetno en del rešitve potreben. Spet pa kot pri prejšnjem zakonu, tukaj ta vlada pod vodstvom ministra Aleša Hojsa vpeljuje določene zadeve, ki pa so sporne, ki tudi so v nasprotju z nečem, kar velja na evropski ravni. Ena bolj motečih stvari, vsaj zame, je bilo krajšanje roka za pritožbo z 8 na 3 dni, tudi sodišča oziroma pravniki opozorili na to, da prekluzivni roki ne smejo biti tako kratki, saj je sodno varstvo eno od temeljnih ustavnih pravic in ga s tem omejujemo oziroma kršimo. Zdaj je ta člen na žalost zaprt in se v to zadevo več kot toliko ne bom spuščal. Bom pa govoril o 4. členu, o amandmaju, ki smo ga vložili v LMŠ in tudi mi predlagamo tukaj črtanje določbe, v tem delu pa je določba ostala; in sicer, da razmere zaupnosti med svetovalcem za begunce in stranko, namreč to razmerje je enako tistemu, ki ga imata odvetnik in njegova stranka, predstavlja neskladje z dolžnostjo varovanja poklicne tajnosti in svetovalce sili oziroma od njih zahteva, da kršijo zakon – torej nek drug zakon, ne tega – in ravnajo v škodo svojih strank. Mislim, da tukaj gre za zakonsko neskladje in nekako predlagamo, da ta člen v celoti črtamo. Menim, da neka zaupnost med stranko in odvetnikom, svetovalcem, kakorkoli, je tista, ki je neka, lahko rečemo, svetost v teh poklicih, nenazadnje tudi zaupanje med zdravnikom in pacientom temelji na tem, da se zgolj v izrednih primerih, ko to določi sodišče, takšna zaupnost lahko prekine. Zato menim, da del, ki določa, da morajo svetovalci za begunce pojasniti oziroma povedati prav vse tajnosti, ki jih je stranka razkrila, temelji na nekem neskladju tako z zakonodajo, ki jo že imamo na pravnem področju, kot tudi z določbami, ki so napisane v ustavi, in tudi z določbami, ki so navedene v mednarodnih pravnih aktih. In kot rečeno, v LMŠ predlagamo črtanje 4. člena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ker vidim, da je še interes za razpravo, odpiram listo. Prosim, prijavite se. Imamo tri prijavljene razpravljavce. Prvi dobi besedo gospod Andrej Černigoj, pripravi se gospa Maša Kociper. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Danes razpravljamo na tej točki o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti. Razprava je bila zelo temeljita in dolga že na samem odboru. Mi v Novi Sloveniji smo veseli, da je prišlo do tega koraka, smo veseli, da smo se tudi lahko po dolgi razpravi, vneti razpravi in, moram reči, zelo produktivni razpravi v koaliciji uspeli dogovoriti. Mi v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih jemljemo to uskladitev kot majhen korak naprej, manjši kot smo si sami želeli, ampak smo zelo zadovoljni, da smo naredili ta korak naprej; in predvsem bomo s tem zagotovili manj kršitev. Naj takoj na začetku povem, da je tudi cilj sprememb in dopolnitev predloga zakona dodatna uskladitev z evropskim pravnim redom, in sicer z odpravo posameznih pomanjkljivosti pri prenosu evropske direktive. To je čisto za začetek. Če se pa vrnemo k samemu Zakonu o mednarodni zaščiti, že obstoječi zakon ureja možnost zavrnitve prošnje za mednarodno zaščito kot očitno neutemeljene v pospešenem postopku, če prosilec očitno ne izpolnjuje pogojev in je podan eden izmed zakonsko določenih razlogov. To že sedaj velja. Mi v koaliciji smo predlagali, da se tukaj dopolnjuje, in sicer – z namenom preprečevanja zlorab pa se v ugotavljanju upošteva, ali v konkretnem primeru obstaja utemeljen razlog, da je prosilec izvorno državo zapustil brez osebnega dokumenta. Jaz moram tukaj povedati osebno izkušnjo. V Ilirski Bistrici, ki je ena redkih občin, kjer ilegalni migranti še zmeraj prihajajo v večjih številkah kot lansko leto, smo v preteklosti velikokrat našli osebne dokumente v raznih potokih, cestah, jarkih, mi rečemo grabnih. In smo se temu čudili. In zaradi tega jaz mislim, da nobena oseba, čeprav marsikatera mogoče doživlja težko življenje, ne gre od svojega lastnega doma ne brez denarja ne brez osebnega dokumenta. Verjemite, da je to tako. Zaradi tega smo zelo veseli tega popravka. Druga stvar, ki jo v Novi Sloveniji pozdravljamo, v veljavnem zakonu ni ustrezne pravne podlage, s katero bi bilo mogoče prosilcem omejiti gibanje, tudi če nevarnost za to nedvomno obstaja. S tem se mi zelo strinjamo. En podatek – da vsi tisti ljudje, ki dajo vlogo za mednarodno zaščito, mislim, da jih več kot 80 % potem zbeži naprej. Zaradi tega te besede, da se večini prosilcev mednarodno zaščito zavrne, ta podatek oziroma artikulacija besed po mojem ni pravilna. Večina jih uide, 80 % jih uide neznano kam. Tistih 15 %, 20 %, ki jih ostane in počaka na odločbo, je negativnih. Če pa pogledamo iz samih podatkov, v letu 2019 je za mednarodno zaščito v Republiki Sloveniji zaprosilo 3 tisoč 821 oseb. Največ prosilcev je bilo državljanov Alžirije – tisoč 60, Maroka – 741, Pakistana – 540 in Afganistana – 433. To je za leto 2019. V letu 2019 je bila mednarodna zaščita priznana, to se pravi od 3 tisoč 821, od katerih jih je večina ušla, je bila priznana 85 osebam, od tega je bilo 81 osebam priznan status begunca, 4 pa status subsidiarne zaščite. In če malo pogledamo, iz katerih držav prihaja teh 85 oseb: 28 je državljanov Turčije, tam je vojno stanje, 17 je državljanov Sirije, 8 je državljanov Irana, 5 je državljanov Iraka, 5 državljanov Afganistana, 5 je državljanov Rusije, 3 so državljani Somalije, 2 sta državljana Nigerije, 2 državljana Palestine, 2 državljana Srbije in 2 sta državljana Jemna. Status mednarodne zaščite pa je bil priznan še državljanom Kameruna, Demokratične republike Konga, Egipta, Malija, Pakistana in Ruande. Nekaj podobnega se dogaja tudi v letu 2020. Mogoče samo s to spremembo, da je prošnjo vložilo največ državljanov iz Maroka, tam je tudi vojna, vojno stanje verjetno, tisoč 221 in tako naprej in tako naprej. Mislim, da se v tem predlogu sprememb in dopolnitev Zakona o mednarodni zaščiti delajo majhni koraki, ampak koraki v pravo smer; in da smo se v koaliciji pravilno zmenili in popravljamo to zadevo. V Novi Sloveniji – krščanskih demokratih smo veseli, da smo tudi predlagali, da se v določenih primerih omogoča ukinitev oziroma omejitev dajanja žepnine v teh primerih, če je bil njegov postopek za mednarodno zaščito že enkrat pravnomočno končan. Se mi zdi, da je to dobro, da se zadeve ne ponavljajo. Če ima zadostna lastna sredstva za preživljanje v višini zneska osnovnega minimalnega dohodka, če ima ta oseba, ki pride v Slovenijo, zadostna sredstva, je v redu, da se s temi sredstvi preživlja, ne da ga Slovenija. Imamo v Sloveniji dosti drugih težav, ki jih moramo nasloviti. In to, da se en mesec žepnina ne izplača, če brez dovoljenja zapusti kraj prebivanja, po domače povedano, če uide, če ne izpolnjuje obveznosti glede obveščanja pristojnih organov ali udeležbe pri osebnem razgovoru. Tudi to se je dogajalo. Mi ga povabimo v Slovenijo, poskrbimo za njega, tej osebi pa je težko priti na osebni razgovor. A se vam zdi to pravilno? Meni osebno ne. Če grem jaz v tujino, sem se moral javiti pri policiji prve tri mesece. Policija je prišla k meni v sobo pogledat, ko sem deloval v tujini, v Bruslju. In je pogledala predale, če so bile tam moje osebne stvari. Samo toliko za informacijo. Če storijo težjo kršitev bivanja iz 82. člena, to se pravi nasilje, nestrpnost, namerna škoda in tako naprej. Zdaj nimamo enega razloga, da proti človeku, za katerega skrbimo in ki je nasilen do drugih, uničuje stvari, ne moremo nobenih ukrepov potegniti; kar se nam v Novi Sloveniji – krščanskih demokratih ne zdi prav. Mogoče bi samo omenil še eno zadevo, in sicer Center za tujce v Postojni. Poznam ljudi, ki so bili večkrat tam, ki so si večkrat ta center ogledali, in moram reči, da je tam za te ljudi, ki bivajo v teh centrih, lepo poskrbljeno. Mogoče bom rekel, da je še boljše poskrbljeno kakor za marsikatero slovensko družino. Če se ne motim, dobijo šest obrokov, ampak vse to je za eno stranko v tem cenjenem zboru premalo. Osebno podpiram Predlog zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti in ga bom z veseljem podprl. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Maša Kociper. Pripravi se mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednica. Jaz bom razpravljala tudi o amandmaju, o katerem teče beseda, ampak skladno z obstoječo parlamentarno prakso vendarle na začetku še nekaj besed o tem zakonu. Kar se tiče mene osebno, bi lahko brez večjih težav, če bi bile sprejete kakšne dopolnitve v obliki amandmajev, ta zakon podprla. Podobno mogoče, če bi bilo nekaj sprejetih amandmajev, bi lahko podprla tudi Zakon o tujcih. Ampak ker smo mi v tem državnem zboru poslanska skupina – Poslanska skupina SAB –, ki se poskušamo karseda usklajevati in čimbolj enotno glasovati, ker to zagotavlja konec koncev neko predvidljivost delovanja Državnega zbora, Zakona o mednarodni zaščiti ne bom podprla. Konec koncev ima koalicija odgovornost, da se zakoni sprejemajo in da se zagotovi dovolj glasov. Jaz sem pa opozicija. Ampak če bi gledala čisto po vsebini, kot rečeno, bi ga pa z lahkoto podprla. Nikakor se namreč ne strinjam s trditvijo, ki je bila danes tukaj podana, da gre pri tem zakonu bolj kot za zakon o mednarodni zaščiti za preprečitev mednarodne zaščite in oteževanje prosilcem – beguncem, da bi dobili mednarodno pomoč. Jaz se s to trditvijo absolutno ne strinjam. Menim pa, da poskuša zakon – komu je bolj všeč, komu pa ne – odgovoriti na glavno dilemo, ki jo po vsem svetu oziroma recimo po Evropi, ne samo v Sloveniji, vsi ugotavljajo že nekaj let, to je zlorabo postopka mednarodne zaščite. Ko govorimo o mednarodni zaščiti, to bi rada poudarila vsakič znova, da vemo, o čem se pogovarjamo, ne govorimo o ekonomskih migrantih; govorimo o zaščiti ljudi, ki bežijo pred vojno, nasiljem ali političnim preganjanjem. In kar se tega tiče, jaz nimam absolutno nobene dileme, da se takim ljudem ne pomaga. Ljudem iz Sirije, ki so izgubili vse, ki so celo politično preganjani zdaj z ene, zdaj z druge strani, ki se jim streže po življenju in tako naprej, to je naša človeška in humanitarna dolžnost, da se jim pomaga. Tukaj tudi podpiram vsa prizadevanja Evropske unije, da se breme med državami pošteno razdeli in da se tem ljudem pomaga po najboljših močeh. Dejstvo pa je, da bi bil že do zdaj ta nivo pomoči in ta nivo ureditve mednarodne pomoči za take prosilce, za prave prosilce za mednarodno pomoč, na visoki ravni; in da je na tem področju Republika Slovenija sledila pravzaprav povsem, praktično do skoraj zadnjega detajla evropskim konvencijam, deklaracijam in vsemu drugemu, kar sodi pod evropski pravni red. In znotraj tega smo bili celo večkrat tudi opozorjeni, zlasti nekateri kolegi, ki so hoteli kaj spreminjati, da se pač stvari ne da spreminjati, ker se urejajo na ravni Evropske unije in bi lahko prišli v tem smislu v nasprotje z evropskim pravnim redom. Ampak evropski pravni red in Evropska unija je pa ugotovila to, kar jaz večkrat povem na teh odborih, da je bil ta sistem mednarodne zaščite s temi visokimi kavtelami, z visokim nivojem pravic, visokim nivojem varstva narejen za neke druge razmere, ko ni bilo toliko pritiska na Evropo s strani migrantov, ki iščejo boljše življenje, boljši kruh, to so ekonomski migranti. In jaz sem tudi večkrat na tem odboru opozorila, da v množici teh ljudi, ki prehajajo meje z različnimi interesi, eni kot evropski migranti, eni pa res kot preganjani begunci, da se v tej množici na žalost večkrat izgubijo tisti, ki bi pa res potrebovali mednarodno zaščito, tako kot sem jo opisala prej, z dovolj visokim nivojem varstva, s takojšnjo pomočjo in tako naprej. Ta zakon vidim predvsem v tej smeri, da poskuša odgovarjati na to dilemo, kako preprečiti zlorabe postopka mednarodne zaščite, zlorabe, ki ne samo da obremenjujejo po nepotrebnem naše organe, ki odločajo v teh postopkih, ki Republiki Sloveniji povzročajo stroške s tega naslova, ne samo to; zame je ključno to, da se na ta način pa izgubijo pravi prosilci za mednarodno zaščito in tisti, ki bi to res morali dobiti. Jaz gledam zdaj še enkrat med razpravo, kje bi bile vse te hude določbe, ki bi preprečevale in oteževale pridobitev in ohranitev statusa, pa jih ne vidim. Mi jih bo kdo mogoče potem povedal. Jaz vidim tu, da se kar nekaj teh sprememb nanaša na omejitev gibanja, bom to pokomentirala malo kasneje. Potem je ena sprememba po moje zelo ključna, ki se nanaša na ugotavljanje istovetnosti prosilca oziroma zlasti ugotavljanje njegove prave starosti. Pa potem še nekaj malenkosti, nič od tega, kar bi se mi zdelo omejevanje možnosti pridobitve te pravice. Vse določbe, ki pravijo, da je recimo brezplačna pravna pomoč ali pa žepnina dostopna le tistim, ki nimajo zadostnih sredstev, se mi zdijo povsem logične. Dejstvo pa je in tega pa se moramo vsi zavedati, da takih ne bo veliko. Večina teh sredstev ne bo imela. Če je pa pri komu evidentno, da jih ima, pa taki bodo res redki, vam povem, pa zakaj ne bi sam kril te stroške, če je evidentno, da razpolaga z dovolj visokimi sredstvi. Taka je ureditev tudi za naše državljane. In potem imamo še to varnostno preverjanje. No, to mi pa res ni čisto jasno, zakaj je to potrebno, varnostno preverjanje za svetovalca za begunce, mogoče bom pa na to še dobila kak odgovor. Ampak v principu poskuša ta zakon, tudi naš zakon, tako kot vseh pet, mislim, da jih je pet, predlogov uredb Evropske unije in Sveta Evrope, odgovoriti na neke glavne dileme, ki so se do zdaj, zgodovinsko ali pa v zadnjih letih, še bolj pojavile kot problem v tem postopku. In zdi se mi, da je tudi naš zakon v skladu s temi trendi, v katere gre Evropska unija, in eden od glavnih problemov, ki se ves čas pojavlja, je ta, kar je bilo danes že večkrat omenjeno, da tudi evropski migranti meje prestopajo nezakonito. Zakaj je to potrebno, zakaj se jim ne omogoči zakoniti pristop meje, je drugo vprašanje, zelo kompleksno, glede katerega sem tudi že razpravljala, kaj so rešitve. Torej gre za ljudi, ki so ekonomski migranti in mejo prestopijo nezakonito; in potem takoj, ko so zajeti oziroma se srečajo z organi oblasti, uveljavljajo zahtevo po mednarodni zaščiti. Kaj se zgodi? Zavrti se ta postopek pridobivanja mednarodne pomoči, ki pri nas traja absolutno predolgo. Večkrat sem tukaj že omenila, da v Švici ga znajo zaključiti v 14 dneh oziroma v enem mesecu, pri nas pa skoraj eno leto traja. Ta postopek se zavrti, ta oseba dobi vse pravice, kot da bi bil prosilec za mednarodno pomoč, ki res beži pred res hudim preganjanjem, s strahom za telo, življenje in tako naprej; ko pa ta postopek začne teči, pa ta oseba izgine. Izgine in ga ni več in postopek se ne more zaključiti, ker osebe enostavno ni več, ker je seveda že na poti, dve meji naprej, proti Nemčiji, ki je njegova ciljna destinacija. In na te dileme, kako te zlorabe preprečiti, poskuša po mojem mnenju odgovoriti ta zakon. Ker jaz sem glede tega vprašanja zlorabe pravic vedno na enakem stališču. Moje politično stališče od nekaj je, da podpiram visok nivo pravic, ki je nekomu na razpolago; hkrati sem pa alergična, če se ta visok nivo pravic zlorablja. In to isto velja, če gre za socialne pravice, ki jih v naši državi zelo na široko zagotavljamo prosilcem; in je prav, da jih, da jih zagotavljamo ljudem, ki jih res potrebujejo. Nisem pa za zlorabe tega sistema socialne pomoči in isto mislim tukaj. Absolutno vse pravice dati tistim pravim prosilcem za mednarodno pomoč, ki jo potrebujejo, in preprečiti zlorabe, ki lahko, kot rečeno, vodijo do tega, da pravi prosilci do te pomoči sploh ne bojo prišli. In tukaj vidim predvsem te omejitve gibanja, gibanja v tem smislu, da se bi to preprečilo, da bi se pravočasno zaznalo, ali ta oseba želi pobegniti, ali želi iti, ali je to nek resni prosilec, v zvezi s katerim naj se izpeljejo vsi postopki – od osebnega razgovora do zdravniškega pregleda in tako naprej. Ker drugače je nesmiselno to celo mašinerijo zagnati in nuditi vse te pravice in vse to, zato da se oseba premakne naprej. Pravzaprav si te osebe tega tudi ne želijo. Namesto da bi mi vsi skupaj – ko rečem mi, mislim tukaj Evropsko unijo – razmišljali o legalnih in legitimnih poteh, po katerih bi se evropski migranti lahko gibali tja, kjer je njihovo delo potrebno, poskušamo reševati na ta način neke te probleme. Jaz s tem nimam problema. Vidim tukaj morda nekaj dilem, pravnih dilem, recimo kako čisto pravno utemeljiš, da je neka prošnja očitno neutemeljena, oziroma kako z dovolj veliko verjetnostjo ugotoviš, da obstaja utemeljen razlog, da je prosilec izvorno državo zapustil brez osebnega dokumenta. To so neki pravni tęrmini, ki jih mora napolniti in jim dati vsebino šele sodišče skozi sodno prakso. Drugače pa ne vem, kaj je tako zelo sporno. Tudi to, da se dopolnjuje ta možnost, da se ugotavlja prava starost. Tako piše: »Zagotavlja se ustrezna pravna podlaga, da pristojni organ v primeru, da na podlagi mnenja uradnih oseb oziroma oseb, vključenih v delo z mladoletnikom brez spremstva, podvomi o starosti vlagatelja namere, ki trdi, da je mladoletnik brez spremstva, odredi pripravo izvedeniškega mnenja še pred podajo prošnje za mednarodno zaščito.« Meni se to ne zdi sporno. Eden od ključnih problemov, o katerih sem prej govorila, je ta, da se tudi moški, bistveno starejši od 18 let, tudi 30 let že stari, ne samo v Sloveniji, ampak povsod po svetu deklarirajo za mladoletne prosilce, da dobijo takoj štipendijo, da dobijo zakonitega zastopnika, da dobijo šolanje, da dobijo dodatne pravice. In to je zame zloraba. Še posebej problematična mi je ta zloraba v primeru, ko se potem ti, ki se delajo, da so mladoletni, namestijo skupaj z mladoletnimi v namestitve. In to so problemi, na katere so nas recimo opozarjali na Cipru. Nemladoletne osebe, ki se izdajajo za mladoletne, nameščene v nastanitvenih centrih, sobah, skupaj z mladoletnimi osebami. Meni se zdi to čisto prav in predvsem korak v pravo smer. Če se pa zdaj dotaknem še amandmaja, o katerem govorimo, bi pa samo rada, da vemo, o čem govorimo. Ena stvar je to varnostno preverjanje, ki mi ni čisto jasno, v čem je njegov smisel, ali je to kakšna antiteroristična agenda, ni mi jasno, kaj hoče vlada s tem povedati. Kar se pa tiče odvetnika in varovanja poklicne tajnosti, pa očitno to določbo malo drugače razumemo. Predlog zakona v 4. členu tudi pravi, da če se ugotovi, da je svetovalcu znana prava identiteta prosilca, razpolaga s prosilčevimi identifikacijskimi dokumenti, mu je znana dejanska prosilčeva starost v primeru, da zatrjuje, da je mladoletna oseba, ali so mu znana dejstva, na podlagi katerih prosilec ni upravičen do statusa begunca ali subsidiarne zaščite, o tem obvesti pristojni organ. To, dragi kolegi, je pa nekaj drugega kot princip varovanja poklicne tajnosti, ko primerjate z odvetnikom. Tukaj gre za to, ali ima sploh pravico do odvetnika, če se izkaže, ko se pojavijo dokumenti, da on nima pravice, ni upravičen do statusa begunca, po domače povedano, da je on ekonomski migrant, ali subsidiarne zaščite, ali če se pokaže, da je mladoleten, se pravi da ni upravičen do nekih pravic, potem mora ta oseba o tem obvestiti. In to nima po mojem mnenju s pravico varovanja poklicne tajnosti, kar je opozorila tudi ZPS, ampak jaz se včasih z njimi ne strinjam, kot veste, nobene zveze. Tukaj gre za to, ali pravica nekomu pripada ali ne; in če mu ne pripada, mu preneha, ker o tem nekdo nekoga obvesti. Če vam dam primerjavo z odvetnikom, upam, da mi verjamete, ker sem bila odvetnica, po naših zakonih nekdo, ki nima dovolj sredstev, pa je obtožen za neko kaznivo dejanje, ki ima toliko in toliko let zapora, mu država dodeli ex offo zastonj odvetnika. To pravico ima. Če pa se pokaže v nadaljevanju, da ima on nekje velike dohodke, da mu najdejo pet vreč zlata ali pa račun s 100 tisoč evri, potem pa nima več pravice do ex offo odvetnika. In ista je situacija tukaj. Ima pravico do svetovalca, dokler izpolnjuje pogoje. Ko jih pa ne izpolnjuje, pa lahko svetovalec o tem obvesti in se takrat presoja, ali mu ta pravica še pripada [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala za besedo. Prav lepo je bilo zdajle slišati, da počasi prihaja razum v te razprave. Preden preidem na sam ožji amandma, je vendarle treba vzpostaviti kontekst. Kontekst, o katerem danes govorimo. Trdim, da je rdeča nit tako prejšnjega kot tega zakona ena sama, to je zloraba. Danes se pravica do azila, ki je bila mišljena kot zelo humanistična in pozitivna pravica, zlorablja; in to se masovno zlorablja, po celem svetu. Še huje, postal je to biznis. Biznis, s katerim služijo tisti, ki celo zadevo financirajo, finančni velešpekulanti tipa Soros, Arabci. Biznis, s katerim služijo tisti, ki potem ljudi transportirajo, biznis, s katerim živijo tudi potem v ciljnih državah posamezniki, ki služijo s tako imenovanimi begunci, ki so v resnici ilegalni migranti in nič drugega; in seveda nevladniki in še cel kup vseh ostalih, ki zraven drži vrečo in lovi denar. Samo za denar gre. Vse skupaj, že sistem, vsaj v Evropi, spominja na mafijo, ki sega tja gor do Bruslja. To je v resnici zgodba s tako imenovanimi ubogimi begunci. Pri tej zgodbi sem fino in prav z veseljem slaba vest vsem po vrsti, ker sem pet let nazaj postavil eno trditev, ki jo ponavljam še danes, drugi so se pa v tem času postavili na glavo. Beguncev ni. Kakšni begunci, gospe in gospodje?! Begunci so bili v času vojne za osamosvojitev Slovenije oziroma vojn na Balkanu. In takrat smo za te ljudi tudi poskrbeli, ker so to bili pravi begunci. Matere z otroki, starejši; za boj sposobni so ostali dol na jugu in so se borili. Danes je seveda situacija absurdna, ker to niso nobeni begunci. Sem prihajajo za boj sposobni in usposobljeni moški, brez družin, brez otrok, z denarjem; in tukaj le tarnajo in tukaj se pa prikazuje, kakšne silne žrtve prihajajo. To je v bistvu oblika kulturnega marksizma, da se civilizacijo izpodžira, se prikazuje, kakšne krivice naj bi naredila civilizacija; in sedaj naj za to odgovarja in za to plačuje. Tudi te pravljice pogosto tukaj poslušamo, kako je Slovenija sodelovala v osvajalnih vojnah Nato pakta; in zaradi tega smo sedaj preplavljeni z begunci, zato jih moramo brez razloga sprejeti in vse imeti in na svoje stroške in ne vem kakšne bedarije. Dragi moji, sedaj pa nekaj zgodovine. Zgodovina radikalnega islama je malo drugačna, kot se prikazuje. Niso bile križarske vojne razlog za radikalni islam, ampak so bile skrajni, zadnji in zelo pozni, prepozni odgovor Evrope na radikalni islam. Do takrat, ko so se začele križarske vojne, je radikalni islam pobil ali zasužnjil več kot 60 milijonov kristjanov, gospe in gospodje. Tudi v Sloveniji smo od radikalnega islama neskončno trpeli, pa nikomur nismo najmanjše krivice v tem času naredili. Tukaj so pobijali, so ugrabljali Slovenke, Slovence, jih vlačili dol na jug, ljudi, ki so tukaj živeli, zato so vsi tisti tabori in vse zgodbe. In zato bi bilo dobro, da si ljudje preberejo kakšnega Lepega janičarja ali pa še kakšno bolj realno delo, da bodo razumeli, za kaj sploh gre. Kajti govoriti o tem, kaj se dogaja tako z legalnimi masovnimi migracijami kot z ilegalnimi masovnimi migracijami, je v resnici neločljivo povezano z radikalno islamizacijo Evrope, ki jo podpira tukajšnja peta kolona, ker pač pričakuje – in se pri tem hudo moti –, da bo imela dolgoročno velike politične koristi. Lahko da bo imel kdo zaslužek kratkoročno. Dolgoročno pa, gospe in gospodje, tako kot pravi tisti balkanski pregovor – Kdor s hudičem sadi buče, jih dobi nazaj v glavo. In je treba vedeti, kako in kaj se potem zgodi. Ko govorimo o tako imenovanih beguncih, ki seveda to niso, beri – o ilegalnih migrantih, se je treba spomniti, da samo 5 let nazaj se je v Evropi zgodil napad v koncertni dvorani Bataclan. Danes je to statistika za veliko večino, ker ne vedo, ker se je skrilo, kaj se je tam v resnici dogajalo. Danes ljudje mogoče vedo, da je bilo tam pobitih več kot 120 državljank in državljanov Evropske unije. To še vedo. Ampak skoraj nihče pa ne ve, da so jih pred smrtjo islamisti grozljivo mučili, da so jim iztikali oči, da so ženskam rezali spolne organe, da so ljudi žive rezali na kose in tako dalje in tako naprej. O tem seveda so poročila, ampak ta poročila so tajna, veste, zato da se ne bi vznemirjalo ljudi. To, gospe in gospodje, je pa radikalni islam. In zaradi tega je treba to imeti v mislih, ko se o tem govori. Danes tukaj govorimo in poslušamo pravljice o ubogih beguncih, ki masovno bežijo in rešujejo svoja življenja. Čudno, imamo 30, 40 let stare moške, ki so izgubili vse, zgubijo družino, zgubijo vse dokumente; nikoli pa ne zgubijo svojega novega iPhona pa svojega denarja. Ali ni to zanimivo?! Ravno ti dve stvari pa nikoli ne izgubijo. Ja, seveda, ker to nima nobene zveze z begunstvom. Kdor misli, da je to nekaj spontanega, nekaj, kar pač naj bi to bilo, se strahotno moti. Zadeva je organizirana, še kako organizirana, financirana in zaradi tega je to seveda najbolj umazan biznis tega sveta. Mimogrede, vreden je okoli 400 milijard evrov na leto, ki pomeni uničevanje moderne civilizacije in z njo povezanih dobrin, vključno z varnostjo in človekovimi pravicami, kot jih mi razumemo. O tem v resnici govorimo. V Evropi poslušamo pravljice o ubogih beguncih. Tudi tukaj smo jih že nekaj, pa jih bomo še najbrž. Ne boste verjeli, v Egiptu, v matični državi Muslimanske bratovščine, v mošejah in potem seveda po celem islamskem svetu pa govorijo o veliki evropski hidžri. A veste, kaj je hidžra? Hidžra je prva stopnja džihada, osvajanja ozemlja za radikalni islam, in sicer poteka po Koranu z masovnim doseljevanjem za boj sposobnih moških na ozemlja, ki ga potem postopno pokori radikalni islam. Smo si zdaj na jasnem, o čem govorimo. Potem je tukaj še vprašanje, kako pravzaprav so ostale države že odreagirale. Spomnimo se, da se je zgodba začela s tistim »Wir schaffen das«, pridite vsi; in potem je bilo treba kar mejo odpreti. In ne boste verjeli, vse, kar se je dogajalo v zvezi z ilegalnimi migracijami, kar se dogaja in kar se je v minulih nekaj letih dogajalo, vse nelegalno. Čisti kriminal. Tiste masovne migracije, ko so bile organizirane, so bile pa masovni kriminal. In bi zato morali ljudje odgovarjati – kazensko, politično, na vse načine. Jaz še vedno trdim, da bi morali. Sem zato napisal predlog neke preiskovalke pa upam, da bo nekoč tudi doživel beli dan, da bi se malo pogovoril o tem, kdo je za kaj odgovoren pa kaj si lahko nekdo dovoli. Ali se sme kar suspendirati en del pravnega reda Evropske unije pa en del pravnega reda države Slovenije, ker si pač nekdo to izmisli? Jaz trdim, da se ne sme, ker potem to ni več pravna država in to nima nobene zveze s pravom. Ima pa potem zelo hude posledice. Mimogrede, nekateri, ki so bili vpleteni v teroristična dejanja, za osem neizpodbitno vem, so šli tudi s temi masovnimi migracijami preko Slovenije. Tisti, ki je meje takrat odprl, je tudi varnostno ogrožal ostale. In če gremo zdaj na tale člen, ki je pred nami. To, kar se zdaj predlaga, je minimalna uskladitev v resnici. Približanje naše zakonodaje normativom, ki so jih sprejele že praktično vse druge evropske države. Kdorkoli trdi karkoli drugega, ali ne ve, o čem govori, ali pa namerno laže. Vse evropske države so v minulih letih tako zaostrile zakonodajo, povezano z ilegalnimi migracijami, da si mi komaj predstavljamo. Nekatere države Evropske unije so ilegalen prehod meje iz prekrška vrnile nazaj v kaznivo dejanje, ker ima to seveda potem tudi posledice pri nadaljnji obravnavi. Vse so izhajale iz enega samega spoznanja, da če se bo ta proces nadaljeval, bo konec evropske civilizacije in bo konec vsega, kar poznamo v okviru nacionalnih držav. Nekaterim seveda to paše in zaradi tega to spodbujajo in branijo. Ampak velika večina ljudi pa želi preprosto varno živeti. In zaradi tega, gospe in gospodje, ker gre tukaj za masovno zlorabo, za kriminal in za potencialno ogrožanje ljudi, je seveda treba tudi ustrezno postaviti te stvari. Prva, ki je to zelo jasno povedala, pa je bila v vladi, ni bila sedanja vlada, ampak ministrica Györkös Žnidar v prejšnji vladi, ki je zelo jasno rekla: »Vse, kar je v zvezi z azilnimi postopki danes, je ena sama masovna zloraba.« Konec citata. Drži? In če enkrat to razumemo, potem tudi razumemo, da je to nekaj, kar po nepotrebnem plačujejo državljanke in državljani Republike Slovenije; s krinko, tako kot govori Murphyjev zakon – za najbolj visoko donečimi besedami se v politiki skrivajo najbolj pritlehni zasebni interesi. In tukaj poslušamo o humanizmu pa ne vem kaj še vse. Dejansko se s tem samo služi. Kakšni begunci?! Gospe in gospodje, v kateri sosednji državi je vojna? Nobeni. Ali je kakšna država, kjer bi bile ogrožene temeljne človekove pravice? Je ni. Okoli nas je Evropska unija. Koga potem mi vlečemo za nos? Lahko država nekomu podeli pravico do azila, če to želi, ampak dolžna pa ni. Kajti če bi se vrnil na izvorno – in vsak pravni akt je treba obravnavati z vidika, kot je bil izvorno mišljen – vprašanje azilne zakonodaje in mednarodnih aktov s tega področja, bi videli, da je bilo to mišljeno tako, da nekdo, ki je begunec, ki rešuje svoje življenje, osebno integriteto, zaprosi za azil v prvi sosednji varni državi ali v tistem delu svoje države, ki je varen. To je begunstvo. Temu, kar je pa danes, kar je nekaterim samoumevno, celo želeli bi, da je tega še več, bi se pa reklo azilni šoping, da vsak lahko gre kamor hoče, v katerokoli državo. Potem pa tam reče – jaz sem azilant; in evo, dobiš hišico, dobiš vse, poskrbeli bomo zate, vse postopke, še pravnega svetovalca dobiš, vse plačajo domačini, ki so sicer 40 let delali za to. Ampak koga to briga, ker važen je samo tujec; in spet smo na tistem, kar sem povedal že pri prejšnjem zakonu. Tukaj se v resnici soočata dva koncepta – koncept modernih levičarjev, ki želijo postaviti pravice tujca kot totalne in totalitarne nad pravice svojih državljank in državljanov; in koncept tistih, ki seveda temu nasprotujemo in trdimo, da smo vsi enakopravni in da je najprej treba poskrbeti za svoje državljanke in državljane. Saj to je namen države, da se zlorabe prepreči, kajti to je temelj pravne države. Stvari je treba zelo jasno in dosledno izvajati, pa ne bo problemov. In kaj ta člen, ki je danes tukaj pred nami in naj bi bil sporen, sploh določa? Če nekdo, ki izve od nekoga, ki je azilant, ki je dal vlogo za azil, da do tega ni upravičen, da predstavlja neko hudo varnostno tveganje, oziroma da gre za neko drugo obliko zlorabe, se pravi kršitve pravnega reda Republike Slovenije, zavestno kršitev pravnega reda Republike Slovenije, da je potem dolžan na to opozoriti. In temu nekateri nasprotujejo. Zakaj se ne bi sprenevedali, zakaj ne bi potem še nekaj mesecev plačevali en nepotreben postopek, ki se bo končal z zavrnitvijo, zakaj ne bi Slovenke in Slovenci slabše živeli, zakaj ne bi vzeli slovenskim penzionerjem še malo od penzij stran pa zaposlenim znižali plače, nabili dodatne davke, zato da lahko dajemo tujcem, ki to mimogrede zlorabljajo in goljufajo. In če nekdo izve za goljufijo, ne bo tega naprej povedal, zato da bo lahko oni naprej goljufal. To je prevod tega, za kar se vi zavzemate s tem amandmajem, gospe in gospodje. In jaz to v celoti zavračam in vaš amandma tudi.
Hvala lepa. Postopkovno ima Nataša Sukič. Izvolite.
Ja, najprej postopkovno. Hvala. Predsedujoči, prosim, da opozorite ali pa celo izrečete opomin poslancu Grimsu, ker tukaj smo zdajle poslušali islamofobni manifest in predavanje o radikalnem islamu, ki se nič ne tiče tega zakona, o katerem danes govorimo. Poslušali smo dobesedno stereotipiziranje beguncev. In vsi po vrsti so označeni kot neki radikalci, ki bodo uničili našo kulturo in ne vem kaj še vse. In zaradi takšnih stvari potem državljanka Demokratične republike Kongo ne dobi zaščite, zaradi take miselnosti. In potem se čudite, da opozarjam na ksenofobijo. To je bil izraz ksenofobnega napada. Prosim, da opozorite, da to ne sodi v Državni zbor. To je sovražni govor. Hvala lepa. Potem bom pa imela še repliko.
Gospa poslanka, to ni bil postopkovni predlog. Postopkovni predlog se lahko nanaša samo na način vodenja seje v skladu s poslovnikom. Zdaj pa izvolite še repliko.
Kar se pa replike tiče, spoštovani poslanec Grims. Svetovalec za begunce, sem povedala zelo jasno, je v bistvu odvetnik. Izenačeno ima funkcijo kot odvetnik in kot tak je zavezan k varovanju poklicne tajnosti, ki je temelj zaupnega razmerja. To so ustavno določene pravice pooblastitelja. In zato prosim, to, kar predlagate, ni na mestu. Hvala.
Hvala lepa. Sprašujem, če želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupne Levica in amandma Poslanske skupine LMŠ. Želi kdo razpravljati? Vidim, da želi. Prosim za prijavo. Nataša Sukič, imate besedo.
Hvala lepa. Predlagamo, da se člen črta. Zakaj? Spet gre za zakonite zastopnike in glede varovanja tajnosti podatkov naj se smiselno uporabljajo določbe, kot veljajo za odvetnike. Te svetovalce zavezuje dolžnost varovanja poklicne tajnosti, kot sem že prej razložila. Naloga zakonitega zastopnika je delovanje v mladoletnikovo največjo korist. Za opravljanje naloge je ključnega pomena zaupnost razmerja med mladoletnikom brez spremstva in zakonitim zastopnikom, v katerem se prepletajo vsi vidiki zasebnosti. V pravico do zasebnosti na poklicnem področju pa država nikakor ne sme posegati. Predlagana zakonska določba nedopustno posega v 35., 36. in 37. člen Ustave Republike Slovenije in zato predlagamo, da se to črta. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 20. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 25. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prosim za prijavo. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala lepa. Prosilci za mednarodno zaščito so običajno tiste osebe, ki bežijo iz svojih matičnih držav z nekim razlogom. Ta razlog je bodisi to, kar se je zgodilo državljanki Demokratične republike Kongo, bodisi da se jim streže po življenju, to ni kar tako. In seveda zato ne morejo in ne smejo kontaktirati organov izvorne države, ker če bi to naredili, bodo njihova življenja dodatno ogrožena. Določba, da od prosilcev za mednarodno zaščito kljub temu terjate pridobitev identifikacijskega dokumenta na tak način, čeprav so države dolžne varovati podatke o prosilcu pred organi njihove izvorne države, je nedopustna in zato predlagamo, da se to črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 37. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Nataša Sukič, izvolite.
Hvala lepa. Tudi tukaj predlagamo, da se ta člen črta, kajti dodaja se neko novo sankcijo za ukrepe ob kršitvah pravil bivanja; in to se ločuje na lažje in težje kršitve. Za težje kršitve se predvideva nastanitev prosilcev v sprejemnih prostorih. Gre za sankcijo kršitve zunaj našega prekrškovnega in kazenskega sistema, zunaj našega sistema in kot takšno torej ne more biti določeno. Ne more biti nekaj, kar je zunaj našega sistema; in zato predlagamo, da se to črta. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 40. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine LMŠ. Želi kdo razpravljati? Nataša Sukič, izvolite.
Hvala lepa. Tudi tukaj predlagamo, da se člen spremeni tako, da se črta 1., 6., 10. in 11. alineja. Zakaj? Definicija nevarnosti pobega je preširoka in presega definicijo begosumnosti ter kaže na kaznovanje za prekrške, ki so ustrezno urejeni v področni zakonodaji. Samo nespoštovanje pravnega reda še ne more v zadostni meri utemeljiti stvarne povezave z domnevo, da bo prosilec ali prosilka pobegnil oziroma pobegnila in da se jim zato lahko izreče ukrep omejitve gibanja. Zato predlagamo to.
Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 49. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O KATASTRU NEPREMIČNIN, V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, državnemu sekretarju Robertu Rožacu. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni, vsi prisotni! V drugi obravnavi pred Državnim zborom je Predlog zakona o katastru nepremičnin, ki bo nadomestil dosedanjo ureditev evidentiranj nepremičnin in vodenje nepremičninskih evidenc, trenutno določeno v Zakonu o evidentiranju nepremičnin, ki je v veljavi 15 let, in sicer od leta 2006. Temeljni cilj predlaganega zakona je, da se v pravnem redu Republike Slovenije zagotovijo vpisi podatkov v nepremičninske evidence tako, da bodo izpolnile večnamensko vlogo, in sicer kot osnova za vpis stvarnih pravic v zemljiški knjigi za davčne, prostorske, stanovanjske, socialne, energetske, varnostne, statistične in podobne številne druge namene. Zakon ustrezneje določa nekatere temeljne pojme, kot so nepremičnina, parcela, stavba, del stavbe, in njihovo vsebinsko opredelitev. Zakon o katastru nepremičnin predvideva vodenje podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb v enotni evidenci in ne več v treh ločenih zbirkah podatkov, kot je bilo to do sedaj, ko se ti podatki vodijo v zemljiškem katastru, katastru stavb in registru nepremičnin. Prav tako uvaja enoten postopek, tako imenovani katastrski postopek evidentiranja nepremičnin, ter omogoča možnost evidentiranja območja služnosti in območja stavbne pravice. Zakon ustrezneje ureja način vodenja sestavnih delov stavb, kot na primer atrij, parkirna mesta, ter vpisi podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb ter spreminjanje teh podatkov ob upoštevanju pravne varnosti lastnikov nepremičnin. S sprejetjem zakona bo dana ustrezna pravna podlaga za celovito informatizacijo vseh poslovnih procesov v zvezi z odločanjem o vpisih v kataster nepremičnin, register prostorskih enot, evidenco državne meje in register naslovov. Obvezno elektronsko vlaganje pisanj in vodenje elektronskega spisa bo pomenilo posodobitev in racionalizacijo poslovanja Geodetske uprave. Informacijsko podporo za integrirano izvajanje vseh postopkov po zakonu bo omogočal prenovljen informacijski sistem Kataster, ki nastaja v programu projekta eProstor in mu ta zakon daje ustrezen pravni okvir za delovanje. Obstoječe informacijske rešitve, ki jih za vodenje nepremičninskih evidenc po obstoječem zakonu uporablja Geodetska uprava Republike Slovenije, namreč ne omogočajo učinkovitega vodenja in povezovanja podatkov. Ker je za učinkovit vpis podatkov o nepremičninah v uradno javno evidenco ključnega pomena učinkovit informacijski sistem, se izvaja implementacija tega sistema v okviru programa projekta eProstor, ki ga sofinancira Republika Slovenija in Evropska unija iz Evropskega sklada za regionalni razvoj. Kataster nepremičnin bo povezan z zemljiško knjigo, centralnim registrom prebivalstva in poslovnim registrom ter bo omogočal tudi povezavo in medopravilnost vseh drugih prostorsko orientiranih baz podatkov. Zakon postavlja tudi novo evidenco – register naslovov, kjer je evidenca podatkov o naslovih v Republiki Sloveniji, ki so se doslej vodili kot sestavni del registra prostorskih enot. V večini evropskih držav je le-ta eden izmed ključnih registrov, ki ga vodi in vzdržuje organ državne uprave, z namenom souporabe in delovanja eUprave. Matični odbor Državnega zbora je predlog zakona skupaj z amandmaji poslal v nadaljnjo obravnavo. V vloženih amandmajih so bili upoštevani tudi predlogi in pripombe Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in predlogi iz mnenj Mestne občine Ljubljana, Skupnosti občin Slovenije in Združenja občin Slovenije. V amandmaje pa so bili vključeni tudi predlogi Vlade oziroma Ministrstva za okolje in prostor za izvedbo zakona v podaljšanem roku zaradi spremenjenega roka izvedbe projekta informacijska prenova nepremičninskih evidenc v okviru projekta eProstor. Projekt eProstor, v katerem se izvaja informacijska prenova nepremičninskih evidenc, je bil s strani Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijo podaljšan, za zaključek obdobja upravičenosti stroškov z 31. 12. 2021 je podaljšan na 30. 6. 2022. Upravičenost podaljšanja se utemeljuje s stanjem v Republiki Sloveniji v času izvedbe projekta zaradi izrednih razmer. Ker je informacijska podpora in njegova izvedba pogojena z začetkom uporabe določb zakona, se ustrezno podaljšajo tudi roki za začetek uporabe informacijskega sistema in z njim povezani datumi. Še na koncu, ker ni bilo vloženih amandmajev, predlagamo, da se danes opravi tudi tretje branje tega zakona. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mateji Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 27. seji 9. 3. 2021 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o katastru nepremičnin, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po rednem postopku predložila Vlada. V dopolnilni obrazložitvi je v imenu predlagatelja državni sekretar na Ministrstvu za okolje in prostor Robert Rožac izpostavil, da je temeljni cilj predloga zakona, da se zagotovi vpis podatkov v nepremičninske evidence tako, da bodo izpolnile večnamensko vlogo kot osnovo za vpis stvarnih pravic v zemljiški knjigi za davčne, prostorske, stanovanjske, socialne, statistične in številne druge namene. Sprejetje predlaganega zakona utemeljujejo potrebe po ureditvi zlasti vsebine, kot so določitev temeljnih pojmov in njihova vsebinska opredelitev, vodenje podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb v enotni evidenci, določitev enotnega postopka – tako imenovanega katastrskega postopka, evidentiranje območja služnosti in območja stavbne pravice, način vodenja sestavnih delov stavb, vpis podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb ter spreminjanje teh podatkov ob upoštevanju pravne varnosti lastnikov nepremičnin in informacijska prenova nepremičninskih evidenc. Izmed konkretnih rešitev v predlogu zakona je med drugim izpostavil, da se podatki o parcelah, stavbah in delih stavb evidentirajo v enotni evidenci kataster nepremičnin in ne več v treh ločenih evidencah, kot je to trenutno urejeno. Kataster nepremičnin se vzpostavi s prevzemom podatkov iz dosedanjega zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin ter z obdelavo in prevedbo teh podatkov na način in v obliko, določeno s predlaganim zakonom. Kataster nepremičnin bo povezan z zemljiško knjigo, centralnim registrom prebivalstva in poslovnim registrom ter bo omogočal tudi povezavo vseh drugih prostorsko orientiranih baz podatkov. Predlog zakona vzpostavlja tudi novo evidenco – register naslovov, ki je evidenca podatkov o naslovih v Republiki Sloveniji in ki so ga doslej vodili kot sestavni del registra prostorskih enot. V večini evropskih držav je le-ta eden izmed ključnih registrov, ki ga vodi in vzdržuje organ državne uprave z namenom souporabe in delovanja eUprave. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da so v svojem mnenju podali pripombe k nekaterim členom, ki so v pretežni meri upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. K ostalim pa je predlagatelj podal dodatna pisna pojasnila. V kratki razpravi je bila izražena podpora predlogu zakona, saj predstavlja napredek na področju procesov evidentiranja nepremičnin v okviru sodobnega informacijskega okolja, in sicer tako za državo in lokalne skupnosti za lažje opravljanje svojih pristojnosti; kot za podjetja in fizične osebe pri njihovih aktivnostih. Predlog zakona med drugim zasleduje zelo pomemben cilj na področju stanovanjske politike, in sicer omogoča vzpostavitev natančnih evidenc, s katerimi bodo države in lokalne skupnosti pridobile ustrezne podatke o realni rabi nepremičnin. Država in lokalne skupnosti trenutno razpolagajo samo z oceno stanja; brez natančnih podatkov pa ustrezne stanovanjske politike ni mogoče načrtovati. Kot prednost je bila izpostavljena tudi digitalizacija in informatizacija podatkov, ki lahko prinese prednost na številnih področjih, med drugim tudi vzpostavitev določenih evidenc na trgu nepremičnin, ki bi koristile predvsem potencialnim kupcem. Informatizacija in digitalizacija bosta omogočili vzpostavitev evidenc, v katerih bi se lahko zbirali podatki o morebitnih inšpekcijskih nadzorih, energetskih učinkovitostih in potresni varnosti nepremičnin ter podobno, s čimer bi se zaščitilo potencialnega kupca ter s tem vplivalo na oceno realnosti cene posamezne nepremičnine. Po razpravi je odbor sprejel večje število amandmajev poslanskih skupin SDS, SMC in NSi ter tudi svoj amandma k 56. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih tudi sprejel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra in Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Danes odločamo o Predlogu zakona o katastru nepremičnin, ki bi nadomestil trenutno obstoječ Zakon o evidentiranju nepremičnin. Nov zakon bo omogočal rabo posodobljenega omrežja predhodno neusklajenih nepremičninskih evidenc, ki je plod dolgoletnega prizadevanja za razvoj in združitev prej ločenih institucij, vsaj v Republiki Sloveniji danes še nimamo baze, ki bi vsebovala verodostojne podatke o številu, vrsti in kakovosti nepremičnin. To nam omejuje možnosti za snovanje zastavljenih razvojnih strategij. V Poslanski skupini SMC pozdravljamo nov zakon, ki bo hkrati urejal in pospeševal proces evidentiranja nepremičnin v okviru posodobljenega informacijskega sistema. Menimo, da je za razvoj naše infrastrukture ključnega pomena, da se tudi tako kompleksni sistemi, kot je obstoječ sistem nepremičninskih evidenc, zreducirajo na en sam univerzalen sistem. Obstoječo strukturo namreč sestavljajo ločeni segmenti, kot so kataster stavb, zemljiški kataster, register nepremičnin in druge. Navkljub združitvi pa morajo evidence ostati čim bolj popolne, podatki v njih pa kakovostni. Dolgotrajna prizadevanja Geodetske uprave za projekt informacijske prenove navedenih evidenc, ki na prvo mesto postavlja uporabnika, so dala rezultat, ki je skladen z gibanjem trendov informacijske družbe pa tudi s prizadevanji Slovenije, da postanemo napredna in digitalna družba. Tehnični trendi gredo namreč v smer vzpostavitve omrežij, avtomatizacije sistemov in uporabe sodobnih tehnologij na področju zajemanja in vzdrževanja podatkov. Prehod na nov sistem bo pristojnim inštitucijam dajal podlago, na kateri bo moč koherentno odgovarjati na davčne in druge pomembne sistemske potrebe na ravni države in občin. Nov sistem bo omogočal tudi izdelovanje verodostojnejših prostorskih analiz, statističnih raziskav in poročil o spremembah v prostoru, ki bodo odločevalcem na vseh nivojih omogočali, da sprejmemo boljše prostorske odločitve. S perspektive izvajanja socialne politike in regionalnega razvoja se nam zdi pomembno, da so podatki o številu, vrsti, površini, kakovosti in lokaciji nepremičnine pregledni in povezani s prebivalci. Le na tak način imamo lahko dober pregled nad trenutnim stanjem in konkretno podlago za delo, vezano na prostorski načrt države. Eden izmed ciljev tega zakona, vezan na množično vrednotenje nepremičnin, zadeva tudi organizacijsko strukturo Geodetske uprave. V Poslanski skupini SMC si želimo, da bi se Geodetska uprava preoblikovala v sodobno institucijo, ki bo usposobljena tako za izvajanje operativnih del v javnem interesu kot tudi za ustvarjanje izdelkov z dodano vrednostjo. Sodobno sistemsko okolje namreč od vseh institucij zahteva ustrezno prilagajanje. Prav tako se je treba ustrezno odzvati na zahteve uporabnikov, ki postajamo vse zahtevnejši, ko pride do preglednosti in hitrosti sistemskega odzivanja. Menimo, da je rešitev, na katero se navezuje tudi ta zakon, ustrezna predvsem zato, ker poenostavlja postopke nepremičninskega katastra in v ospredje postavlja uporabnika. Na podlagi navedenih dejstev bomo novelo zakona v Poslanski skupini SMC podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija. Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. Predlog zakona nadomešča veljavni Zakon o evidentiranju nepremičnin. Poleg zemljiškega katastra in katastra stavb, ki pomenita dejanske evidence o nepremičninah, ter zemljiške knjige, ki je pravna evidenca o nepremičninah, se v Republiki Sloveniji vodijo tudi druge nepremičninske evidence, kot so register nepremičnin, evidenca državne meje, register prostorskih enot, zbirke podatkov o fizičnih značilnostih prostora, evidence prostorskega načrtovanja. V teh evidencah se hranijo podatki o dejanski rabi zemljišč, o zemljiščih javne cestne in železniške infrastrukture, o poselitvenih območjih in podobno. Široka paleta različnih evidenc seveda vse prej kot pripomore k preglednosti in lahki dostopnosti relevantnih podatkov v čim krajšem času. Podatki so pomembni ne le za lastnike, pač pa tudi za načrtovanje različnih politik države, na primer prostorske, stanovanjske, energetske in drugih politik. Dodatno težavo obstoječega sistema predstavljajo tudi različne pravne podlage, ki predpisujejo hranjenje teh evidenc tako po vsebini kot formi. Ker je teh podlag več in so nastajale skozi čas, vsebujejo tudi zelo razdrobljeno terminologijo in njeno neenotno rabo. Poenotenje slednje bo omogočilo bolj natančno vpisovanje vseh potrebnih parametrov v odslej enoten kataster nepremičnin. Hkrati s tem gre tudi za prenovo informacijskega sistema, ki bo z enim vpisom preprečila kontradiktorne elemente, ki se lahko pojavijo pri vpisih v posamezno evidenco ločeno. Zakon tako uvaja kataster nepremičnin, ki bo veljal za temeljno evidenco podatkov o legi, obliki, fizičnih in drugih lastnostih nepremičnin, torej parcel, stavb in delov stavb. Poenoteno in digitalizirano bo tudi poslovanje Geodetske uprave z izvajalci geodetskih rešitev. Enoten katastrski postopek ne bo vplival le na poenoteno izdelavo elaboratov, ampak tudi na preverbe v upravnih postopkih in na sam vpis, ki ga opravi Geodetska uprava. Obenem so odpravljene tudi določene nelogičnosti in določen način beleženja nekaterih posebnih delov stavb, na primer atrijev in parkirnih mest. Zakon torej sledi cilju narediti nepremičninske evidence čim bolj popolne in napolnjene s kakovostnimi podatki. Ker se za začetek podatki prenesejo iz obstoječih evidenc, bo seveda treba tudi slednje postopoma preveriti in osvežiti. Dobrodošla bo tudi ureditev, v kateri bodo za čas do vpisa etažne lastnine ali stavbne pravice v zemljiški knjigi v katastru nepremičnin vpisani tudi podatki o lastnikih in njihovih deležih. Ti podatki se bodo smeli spreminjati zgolj na zahtevo posameznika, ki bo predložil javno ali overjeno listino, s čimer se zmanjšuje možnost zlorab pri vpisih. Hkrati pa se bo o spremembah v lastninskih deležih tudi obveščalo oba lastnika, kar je še dodatna varovalka, da se na nepremičnini nekaj dogaja. V Levici nas veseli poenotenje evidenc ter napor za boljšo uporabnikovo izkušnjo, zato zakonu ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Mihael Prevc. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Prav vsem v dvorani lep pozdrav! Osnovni cilj Predloga zakona o katastru nepremičnin, ki nadomešča zdaj veljavni Zakon o evidentiranju nepremičnin, je povečanje učinkovitosti Geodetske uprave s poenostavitvijo izvajanja upravnih postopkov. Tako predlog zakona uveljavlja ureditev pospešenega procesa evidentiranja nepremičnin v okviru sodobnega informacijskega okolja. Uvaja podporno elektronsko poslovanje v postopkih evidentiranja nepremičnin in v eno evidenco povezuje že obstoječe evidence katastra stavb, zemljiški kataster in register nepremičnin. Nadalje zakon uvaja tudi druge novosti, ki bodo pripomogle k večji pravni varnosti lastnikov nepremičnin in uporabi podatkov za različne namene, predvsem za davčne in druge sistemske potrebe države in občin, kot so prostorske analize, poročila o spremembah v prostoru, za statistične namene in tako dalje. Predlog zakona poleg temeljnih pojmov opredeljuje tudi vodenje podatkov v enotni evidenci – katastru nepremičnin in uvaja enoten katastrski postopek, se pravi, da ni več delitve na stavbe in zemljišča. Prav tako pa tudi uvaja evidentiranje območja služnosti in območja stavbnih pravic kot grafična opredelitev. Zakon vključuje tudi način vodenja nekaterih sestavnih delov, predvsem atrijev in parkirnih mest. Vzporedno s pripravo zakona pa poteka tudi projekt informacijska prenova nepremičninskih evidenc, to je zemljiškega katastra in katastra stavb, registra prostorskih enot in evidenca državnih meja. Ta projekt je vezan na sprejetje tega zakona in ga bo mogoče uporabljati šele z uvedbo prenovljenih informacijskih rešitev. Šele z izgradnjo informacijske podpore bodo zagotovljeni pogoji za nadzorovan vnos sprememb in boljšo povezanost podatkov ter s tem posredno tudi za ustrezno kakovost podatkov v prihodnje. V Sloveniji se še vedno soočamo s številnimi birokratskimi neučinkovitostmi javne uprave in administrativnimi preobremenitvami poslovnega okolja, ki jih je treba zmanjšati na vseh področjih. V Novi Sloveniji smo prepričani, da digitalizacija javne uprave mora težiti k nadaljnji centralizaciji, s čimer se optimizira poraba javnih sredstev ter zagotovi boljše storitve. Uporaba informacijsko-komunikacijskih tehnologij ne olajšuje le izvedbe postopkov, ampak tudi zmanjšuje zahteven čas ter stroške državljanov in podjetij pri urejanju upravnih zadev. Ker Zakon o katastru nepremičnin pomeni tudi korak k organizacijskemu preoblikovanju Geodetske uprave v sodobno, javno in bolj učinkovito upravo, bomo poslanci Nove Slovenije ta zakon tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani državni sekretar, predsedujoči, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Zakon o katastru nepremičnin bo nadomestil obstoječi Zakon o evidentiranju nepremičnin in bo kot temeljni sistemski predpis določil vzpostavitev, vodenje in vzdrževanje katastra nepremičnin, evidence državne meje, registra prostorskih enot in registra naslovov. V Poslanski skupini SAB pozdravljamo, da bo kataster nepremičnin združeval podatke iz zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin; povezan pa bo tudi z zemljiško knjigo, centralnim registrom prebivalstva, poslovnim registrom in bo omogočal povezavo vseh prostorsko orientiranih baz podatkov. Vzporedno s pripravo tega zakona poteka program projektov eProstor, ki vključuje projekt informacijske prenove nepremičninskih evidenc. S tem bodo dali podlago za učinkovito in pravočasno evidentiranje podatkov o nepremičninah za vzpostavitev učinkovitih in kontroliranih povezav z zemljiško knjigo ter za povezovanje z drugimi zbirkami prostorskih podatkov. Zakon torej poenostavlja življenjske probleme ljudi. Tako bo na primer služnost, ki je zapisana v zemljiški knjigi, vidna tudi v katastru nepremičnin, torej grafično prikazana v naravi. Tako bodo zadeve jasne in pregledne tudi na terenu. V Poslanski skupini SAB bomo torej Predlogu zakona o katastru nepremičnin namenili primerno podporo. Menimo, da je primeren tudi zato, ker naslavlja enega zelo pomembnih ciljev na področju stanovanjske politike – vzpostavitvi ažurnih evidenc. Vemo, da je stanovanjska politika ena bolj perečih tem, in eden od teh razlogov predstavlja nepovezane baze obstoječih podatkov. Državna uprava poseduje nepovezane baze podatkov o stalnem in začasnem prebivališču prebivalcev ter podatkovno bazo katastra stavb in etažne lastnine. Za nas v stranki SAB je zelo pomembno, da imata država in lokalne skupnosti podatke o dejanski uporabi nepremičnin, torej da je jasno, koliko nepremičnin se uporablja, koliko je praznih, nezasedenih in koliko jih je v gradnji. Pomembno je, kakšne signale o dogajanju na trgu pošilja država preko svojih organov v sestavi, kot je na primer Gurs. Slednji je v letnem preliminarnem poročilu o slovenskem nepremičninskem trgu za leto 2020 navedel, da bodo cene stanovanj tudi v prihodnje naraščale, če se na trgu ne bodo pojavila nova stanovanja. Pri tem pa ne navaja ključnih podatkov o številu obstoječih nezasedenih stanovanjih ter stanovanjih v gradnji oziroma tistih, ki so bila nedavno zgrajena. Torej niti tistih podatkov, ki obstajajo. Na podlagi takih podatkov je mogoče zmotno sklepati, da v Sloveniji ni praznih stanovanj, kar ustvarja podlago za dolgoletno in nenadzorovano višanje cen nepremičnin. Zato ponovno tudi ob tej priložnosti pozivamo vse pristojne, tudi Gurs, da preuči način komunikacije z javnostmi in vsebino podanih informacij, ki jih objavlja v rednih, tudi preliminarnih poročilih. Že bežen pogled ter sprehod po mestih in vaseh razkriva številne nenaseljene stanovanjske stavbe. In dokler teh podatkov ni, ni mogoče izvajati ustrezne stanovanjske politike, niti na trg pošiljati ustreznih in pravilnih signalov o dejanskih razmerah. Zato v SAB seveda podpiramo, da se te zadeve naredijo transparentne in da lahko lokalne skupnosti in država vodijo na ta račun ustrezno stanovanjsko politiko, ki jo danes, žal tudi zaradi odsotnosti teh informacij, ni mogoče izvajati. V Poslanski skupini SAB bomo predlogu, kot sem že na začetku omenil, namenili ustrezno podporo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Zagotovo se vsi strinjamo, da v Sloveniji potrebujemo celovito in pregledno evidenco nepremičnin ter učinkovit informacijski sistem, ki bo povezoval vse potrebne podatke na enem mestu. Zato pozdravljam namero Vlade, ki v želji po nadgradnji dosedanje ureditve pripravlja zakon o katastru nepremičnin. Predlagane rešitve so usmerjene k zagotovitvi urejenih in preglednejših nepremičninskih evidenc. Zakon tako celovito zajema vsa področja, ki se dotikajo evidentiranja nepremičnin. To je vodenje podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb v enotni evidenci, določitev enotnega postopka – tako imenovani katastrski postopek, evidentiranje območja služnosti in območja stavbne pravice, način vodenja sestavin delov stavb, kot so na primer atrij in parkirna mesta, vpisi podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb ter spreminjanje teh podatkov ob upoštevanju pravne varnosti lastnikov nepremičnin ter informacijska prenova nepremičninskih evidenc. Podatki o parcelah, stavbah in delih stavb na območju Republike Slovenije, ki so se doslej evidentirale v treh ločenih evidencah, so v predlaganem zakonu evidentirane v enotni evidenci – katastru nepremičnin, kar bo zagotovo prineslo večjo preglednost in uporabnost. Zakon vzpostavlja novo evidenco – register naslovov, ki je evidenca podatkov o naslovih v Republiki Sloveniji, ki so se doslej vodili kot sestavni del registra prostorskih enot. V večini evropskih držav je ta eden izmed ključnih registrov, ki ga vodi in vzdržuje organ državne uprave z namenom souporabe in delovanja e-uprave. Vzporedno s pripravo in obravnavo tega zakona poteka program projektov eProstor, ki vključuje projekt informacijske prenove nepremičninskih evidenc. Ker je za učinkovit vpis podatkov o nepremičninah v uradno javno evidenco ključnega pomena informacijski sistem, se izvaja implementacija tega sistema v okviru programa projektov eProstor, ki ga sofinancirata Republike Slovenija in Evropska unija iz Evropskega sklada za regionalni razvoj. Kataster nepremičnin se bo vzpostavil s prevzemom podatkov iz dosedanjega zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin ter z obdelavo in prevedbo teh podatkov na način in v obliki, določenima s tem zakonom. Kataster nepremičnin bo povezan z zemljiško knjigo, centralnim registrom prebivalstva in poslovnim registrom ter bo omogočal tudi povezavo vseh drugih prostorsko orientiranih baz podatkov. V okviru obravnave na matičnem delovnem telesu smo sprejeli amandmaje, ki odpravljajo morebitne nejasnosti in sledijo mnenju Zakonodajno-pravne službe. Dopolnjeni so bili tudi nekateri strokovni pogoji pri izvajanju evidentiranja nepremičnin, kot na primer pri izračunu površin parcel. Prav tako sta bila sprejeta predloga amandmajev, ki urejata obveščanje o vpisu podatkov v kataster nepremičnin in ureditev vpisa spremembe bonitete zemljišč. Začetek uporabe zakona se je zaradi predhodne uskladitve z informacijskim sistemom prestavil na 4. april 2022. V Poslanski skupini Desus menimo, da bo ta zakon omogočil kakovosten sistem evidentiranja in vodenja podatkov ter prinesel več reda na to področje; in ga bomo zato tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Pred nami imamo predlog zakona, ki je zelo obsežen, saj vsebuje 168 členov, deli zakona so razdeljeni na poglavja, oddelke, pododdelke, hkrati je tudi kompleksen in težko razumljiv za preprostega državljana. Nadomestil bo trenutno veljavni Zakon o evidentiranju nepremičnin, ki je bil uveljavljen davnega leta 2000. Številni deležniki – različna ministrstva, Skupnost občin Slovenije, Združenje občin Slovenije, Mestna občina Ljubljana, društva in ZPS – so podali številne pripombe in predloge. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo to, da je bila predvsem strokovna javnost aktivno vpletena z namenom, da se doseže širok konsenz pri oblikovanju rešitev. Kar se tiče izrazoslovja, katastrskih izrazov, različnih definicij istih pojmov, je zadeve treba poenotiti oziroma jih narediti enostavne. Strinjamo se s tem, da vpis vseh podatkov o nepremičnini v enotni oziroma isti evidenci z ustreznim nadzornim varovalom odpravlja neskladja, ki bi lahko nastala v prihodnje v primeru nepovezanega vpisa v treh evidencah. Do sedaj smo bili priča zastarelim informacijskim rešitvam, upravni postopki so se vlekli v nedogled. Sedaj se pa nam obeta tako imenovani katastrski postopek, ki bo za lastnike nepremičnin preprost in hitrejši. Ne smemo pozabiti tudi na pomen pravne varnosti, s tem ko lastniki nepremičnin poskrbijo za vpis pravnih podatkov, in sicer takšnih, ki ustrezajo dejanskemu stanju v naravi. Na dolgi rok povzročajo višje stroške, slabe in načete živce, saj objekta ni mogoče legalizirati, pridobiti zanj gradbenega dovoljenja, tuji nam niso niti medsosedski spori in razprtije zaradi gradnje na tuji grudi. V praksi se tudi pojavljajo primeri, ko kupiš sosednjo kmetijo in gozd ter ne najdeš mejnika v naravi. Veleumni birokrat pa zna povedati – saj je tam nekje gor, poglejte malo okoli na strmem delu hoste. In kje ga boš našel ti pod listom?! Nikjer. Prav je, da mora geodetsko podjetje vabiti na mejno obravnavo lastnika parcele, katerega meja se ureja, in lastnike sosednjih parcel. Težnja je, da se celovito uredi vpis nepremičnin; poleg parcel tudi vse njihove sestavine, kamor sodijo tudi gradbeni inženirski objekti, kot so omrežja in objekti gospodarske javne infrastrukture. Naklonjeni smo temu, da vzporedno poteka tudi program projektov eProstor, ki vključuje projekt informacijske prenove nepremičninskih evidenc. Pri tem naložbo v skupni višini 22,4 milijona evrov programa projektov eProstor sofinancira Republika Slovenija in Evropska unija iz Evropskega sklada za regionalni razvoj, ki prispeva 17,9 milijonov. Zaskrbljujoč je tudi podatek Vrhovnega sodišča Republike Slovenije o popolnih in nepopolnih vpisih lastninske pravice iz začetka leta 2020, kjer je število zapisov imetnikov pravic lastninske pravice oziroma oseb z nepopolnimi podatki milijon 628 tisoč 424 oziroma kar 15,4 %; kar ni zanemarljivo. Sledi se načelom iz leta 2006, ko govorimo o sistemskem urejanju vpisa nepremičnin v kataster nepremičnin, zagotavljanju popolnosti podatkov in postopnem izboljšanju kakovosti le-teh. Sedaj je fokus na odpravi administrativnih ovir, na poenostavitvah in pravni varnosti lastnikov nepremičnin, kar se nam zdi izjemno pomembno. Tako ZKN eksplicitno poudarja obveznost in dolžnost vpisov in sprememb podatkov o zemljiščih in stavbah v kataster nepremičnin, kjer velja izjema le za objekte, ki imajo poseben pomen za varnost in obrambo države. Novost je tudi opozorilni sistem kot nekakšen alarm, da se bodo učinkovito odpravile pomanjkljivosti, ki jih je pri nas kar precej. Če že pogledamo, koliko imamo nelegaliziranih zgradb, ki bi jih bilo treba porušiti. Za konec bi dejal, da predlog zakona kaže velik doprinos v prav začrtano smer, da se pereče stanje uredi na zakonski podlagi in tudi na terenu. Hvala, ker ste me poslušali.
Hvala lepa. Malo ste šli čez čas, ampak naj bo, ker je petek. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za dano besedo. Cenjeni državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Temeljni cilj predloga zakona o katastru nepremičnin je, da se zagotovijo vpisi podatkov v nepremičninske evidence tako, da bodo izpolnili večnamensko vlogo kot osnovo za vpis stvarnih pravic v zemljiški knjigi, in sicer za davčne, prostorske, stanovanjske, socialne, statistične in številne druge namene. Sprejetje predloga zakona utemeljuje potrebe po ureditvi: določitev temeljnih pojmov in njihova vsebinska opredelitev, vodenje podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb v enotni evidenci, določitev enotnega postopka, to je katastrski postopek, evidentiranje območja služnosti in območja stavbne pravice, načini vodenja stavbnih delov stavb in vpisa podatkov o parcelah, stavbah in delih stavb ter spreminjanje teh podatkov ob upoštevanju pravne varnosti lastnikov nepremičnin in informacijska prenova nepremičninskih evidenc. Ena konkretnih rešitev v predlogu zakona je, da se podatki o parcelah, stavbah in delih stavb evidentirajo v enotni evidenci, to je katastru nepremičnin, in ne več v treh ločenih evidencah, kot je to trenutno urejeno. Kataster nepremičnin se postavi s prevzemom podatkov iz dosedanjega zemljiškega katastra, katastra stavb in registra nepremičnin ter z obdelavo in prevedbo teh podatkov na način in obliko, določenima s predlogom zakona. Kataster nepremičnin bo povezan z zemljiško knjigo, centralnim registrom prebivalstva in poslovnim registrom ter bo omogočal tudi povezavo vseh drugih prostorsko orientiranih baz podatkov. Predlog zakona vzpostavlja tudi novo evidenco – register naslovov, ki je evidenca podatkov o naslovih v Republiki Sloveniji in so se do sedaj vodili kot sestavni del prostorskih enot. V večini evropskih držav je ta eden ključnih registrov, ki ga vodi in vzdržuje organ državne uprave z namenom souporabe in delovanja e-uprave. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo temu zakonu podala soglasno podporo. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Edvard Paulič. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Kolegice, kolegi! Jasnost, preglednost in sledljivost podatkov v nepremičninskih evidencah so osnova za vodenje učinkovite socialne, davčne in širše prostorske politike na lokalni in državni ravni. Podatki o naravi posamezne nepremičnine, podatki o pravicah in dolžnostih lastnikov in uporabnikov nepremičnin se v Republiki Sloveniji vodijo v treh ločenih evidencah – v zemljiškem katastru, katastru stavb in zemljiški knjigi. Ločeno vodenje podatkov tako velikokrat ne odraža dejanskega stanja v naravi oziroma podatki pogostokrat med seboj niso usklajeni. Posledično ta neusklajenost vpliva na izvrševanje pridobljenih pravic uporabnika na eni in zagotavljanje pravic lastnika nepremičnine na drugi strani. Povezljivost in ažurnost različnih vrst podatkov o posamezni nepremičnini je tako eden izmed ciljev predlaganega zakona, ti podatki bodo zbrani in dostopni v enotni evidenci, in sicer v tako imenovanem katastru nepremičnin. Takšna ureditev bo omogočala tudi natančnejšo prostorsko evidentiranje pravic uporabnikov in lastnikov nepremičnine. Zato predlog zakona uveljavlja tako imenovano območje stavbne ali služnostne pravice, znotraj katerega bo izveden opis in vris območja bodoče stavbne ali služnostne pravice, ki se nanaša zgolj na del nepremičnine. Predlagan zakon vsebuje tudi rešitve, katerih namen je krajšanje in poenostavitev postopkov evidentiranja podatkov o lokaciji ali površini posamezne nepremičnine. S predlogom zakona se uveljavlja enoten, tako imenovani katastrski postopek, ki bo vključeval tako izdelavo elaboratov geodetskih meritev na terenu kot tudi preveritev in vpis podatkov v kataster nepremičnin, ki se izvede v upravnem delu katastrskega postopka. Urejenost in preglednost nepremičninskih evidenc ima številne multiplikativne učinke. Poleg zagotavljanja ustrezne pravne varnosti se omejuje tudi možnosti zlorab pri trgovanju z nepremičninami in posledično krepi zaupanje potencialnih kupcev ali najemnikov nepremičnin. Nastavki sprememb zakona so bili pripravljeni še v času vlade Marjana Šarca in intenca sprememb gre v pravo smer. Vendar pa moramo v LMŠ opozoriti na določena neskladja predloga zakona z Ustavo Republike Slovenije, ki jih predlagatelj v okviru zakonodajnega postopka ni odpravil. Če omenim samo en primer. Predlog zakona legitimira razlikovanje med lastniki nepremičnin, ki imajo v evidencah zemljiške knjige med podatki navedeno matično številko ali EMŠO, in tistimi, ki tega podatka v zemljiški knjigi nimajo vpisanega. V postopkih, kjer je zahtevana prisotnost lastnikov, bodo prvi vabljeni na obravnavo na osnovi pisnega vabila, drugi pa bodo obveščeni preko informacijskega sistema kataster ali na spletnih straneh Geodetske uprave. In ni realno pričakovati, da bodo ti drugi lastniki dnevno spremljali javne objave katastrskih postopkov; to pa povzroča neenakost pred zakonom. Če zaključim, predlog zakona gre v pravo smer, vendar določene sporne rešitve, na katere je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba, v zakonskem besedilu še vedno ostajajo. In zato v LMŠ predlogu zakona ne bomo dali svojih glasov.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil mag. Dejan Židan. Izvolite.
Gospod podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar! O tem zakonu je bilo povedano že dovolj, zato čisto na kratko. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo zakon, ki nam je bil posredovan, skrbno in temeljito preučili. Strinjamo se, da je treba področje, ki ga ureja ta zakon, urediti celovito in enotno, a smo na podlagi pripomb in mnenja Zakonodajno-pravne službe pri nekaterih členih ostali zadržani in deloma tudi zaskrbljeni. Predvsem nas je zmotila rešitev, ki govori o postopkih in načinih vabljenja in sodelovanja strank v katastrskih postopkih. Ureditev, ki je predlagana, po mnenju Zakonodajno-pravne službe zmanjšuje ustavna procesna jamstva strank v katastrskih postopkih, kar pa je po našem mnenju sporno in zaskrbljujoče. Zato poslanke in poslanci Socialnih demokratov zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženih amandmajih k 87. členu. V razpravo dajem 87. člen ter amandma poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prosim za prijavo. Besedo ima Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, še enkrat za dano besedo. Ker smo pri razpravi o prvem členu, mogoče malo splošno, pa se ne bom potem več oglašal. Velikokrat v tem državnem zboru, tudi na posameznih ministrstvih ugotavljamo, da neki zakoni, ki so bili sprejeti v preteklosti, in veliko birokratskih ovir otežuje razvoj Slovenije pa posameznikov, ki živijo v tej deželi. Predlog zakona o katastru nepremičnin je neka svetla točka in tu bi želel seveda pohvaliti ministra, vas, državni sekretar, pa tudi vse sodelavce, ki so tukaj sodelovali. Ko sem poslušal razprave kot predsednik Odbora Državnega zbora za infrastrukturo, okolje in prostor in tudi današnja stališča poslanskih skupin, ugotavljam, da če hočemo, seveda v kombinaciji stroke, ministrstva in nas, ki sedimo v tem državnem zboru, lahko spremenimo te zakone, ki bremenijo in ustavljajo razvoj. Zato je to ena svetla točka. In ker je bilo o zakonu že veliko povedano tudi na odboru, tudi danes smo slišali stališča, naj bo to en vzorec, neka spodbuda za vse nas, da nas čaka še kar nekaj dela na zakonih, pa ne samo na ministrstvu za okolje, tudi na katerih drugih ministrstvih, da je to ena svetla točka za našo prihodnost, da državljank in državljanov ne bremenijo več zakoni, ampak da jim bo lažje pri vseh postopkih, ki jih čakajo. Pohvala ministrstvu in zahvala vsem vam, ki ste to uvideli v tem državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice poslanke in kolegi poslanci! Tudi sam menim, da je Predlog zakona o katastru nepremičnin dober zakon in je tudi usklajen s stališči geodetske stroke. Sledi splošnim načelom digitalizacije, informatizacije in povezovanja podatkovnih baz, kar se mi zdi zelo dobro, ker je pomembno, da se lahko zemljiškoknjižne in geodetske zadeve hitreje, boljše in pregledneje izvajajo. Bom pa nekoliko širše razpravljal, kot sem že najavil v svojem stališču. Te dni je bilo objavljeno to poročilo o preliminarnih podatkih o slovenskem nepremičninskem trgu. V svojem stališču sem se dotaknil tudi tega poročila, ki se mi zdi rahlo zavajajoče; zavajajoče pa s tega stališča, ker poročilo ne vsebuje podatkov, ki bi jih moralo in ki jih bo ta kataster lahko tudi zagotovil. Ko čitamo to poročilo, v bistvu daje nekako slutiti ali pa daje neko podlago temu, da se z našim nepremičninskim trgom dogaja to, kar se dogaja. Čeprav je promet upadel, cene rastejo, ampak iz tega poročila, ki je tu prisotno, pravzaprav ni razvidno, kakšno je stanje na slovenskem nepremičninskem trgu, kaj se dogaja s stanovanji. Mislim, da bi bilo korektno, da bi v tem poročilu pisalo tudi, koliko je praznih in nezasedenih stanovanj, koliko gradbenih dovoljenj se je izdalo, koliko stanovanjskih objektov je bilo v zadnjem letu zgrajeno in koliko stanovanj bo v prihodnjem letu zgrajeno. Če en uradnik zapiše v poročilu, pa bom prečital, »v kratkem obrata cen stanovanjskih nepremičnin in zemljišč za njihovo gradnjo v Sloveniji ni pričakovati,« ne veš niti, koliko stanovanj je praznih, koliko se jih je letos zgradilo, koliko se jih bo naslednje leto zgradilo. Ti podatki so. Na podlagi takih polovičnih informacij se seveda vtira pot k višanju cen, ki pa s prihodki ljudi nimajo zveze. In tudi v tem poročilu bi lahko bilo tudi – to dajem kot predlog – navedeno, kolikšna je cena stanovanjske nepremičnine v primerjavi s prihodkom državljana. Da nekdo utemeljuje rast samo z nizkimi cenami posojil pa njihovo dolgoročnostjo, se mi ne zdi utemeljeno, še posebej ker Nemška centralna banka Nemčijo opozarja, da so nepremičnine precenjene za 30 %; in kot vzrok navaja neugodne demografske in gospodarske trende oziroma strukture; pa so Nemci bogatejši od nas pa imajo boljšo demografsko strukturo, imajo več delovno aktivnega prebivalstva. Naša Banka Slovenije pa je še do letos govorila, da so cene primerne, pa imamo slabšo strukturo gospodarstva in nižje prihodke. In jaz se tudi sprašujem, na podlagi kakšnih podatkov Banka Slovenije črpa take podatke, da se njeno stališče tako bistveno razlikuje od stališča Nemške centralne banke. In tudi pozivam, da se taka poročila, ki se izvajajo tudi polletno, to je v bistvu preliminarno letno poročilo za leto 2020, da se dopolnijo s podatki, ki bodo podali celostno sliko, kaj se dogaja na trgu; ne samo to, da nihče noče stanovanja prodati, da so poceni krediti in bojo cene še naprej rastle. Na tak način se ena ustrezna stanovanjska politika ne da voditi. Pa še enkrat – pozdravljam ta zakon o katastru nepremičnin, ampak vseeno želim, da poročila, ki jih Geodetska uprava podaja in s tem daje tudi smer ali pa signal, kaj se bo dogajalo s trgom nepremičnin, vsebujejo vse realne podatke, še posebej če se ljudje za nakup nepremičnine vseživljenjsko zakreditirajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da želi. Prosim za prijavo. Besedo ima Ljubo Žnidar. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Nekaj besed na kratko o Predlogu zakona o katastru nepremičnin. Jaz bi ta zakon imenoval dejansko debirokratski zakon oziroma eno izmed mnogih sprememb, ki bodo na vseh področjih dejansko temu zakonu sledile. Jaz bom bolj konkreten, bom samo iz prakse nekaj primerov navedel, kaj se na tem področju dogaja. Res je, da gre tudi tehnologija naprej. Vemo, da so katastrski podatki vse bolj natančni. Ne bo več prihajalo do raznih anomalij, ker vemo, kako so se včasih delali, če po starem rečem, tisti zamiki katastrov in tako naprej, da je tega z novo tehnologijo vse manj. Vse manj je teh anomalij in napak, ki so se seveda v praksi pojavljale in je bilo med lastniki kar precej nejevolje. Pa tudi vsi v praksi smo lahko zasledili, da so ti postopki bili zelo dolgotrajni. To je trajalo, jaz bi kar rekel v povprečju, nekje najmanj šest mesecev, da si lahko kako stvar uredil preko katastra, upravne enote, geodetske odmere in seveda s končnim vpisom nepremičnine. Če si v šestih mesecih to izpeljal, si bil kar zelo hiter. Skratka, tukaj se kar skrajšuje ta čas. Po drugi strani se pa tudi sedaj vzpostavlja na nek način boljša kontrola. Bom navedel en primer, recimo kontrole, ki so se dogajale pri novogradnjah. Vemo, da so ti investitorji, ki gradijo za trg, nabriti vseh muh. Poznam primer, namesto štiri stanovanja je zgradil šest stanovanj, uspelo mu jih je prodati, danes si ti lastniki ne morejo ničesar urediti, ker ni v skladu z dokumentacijo, ni v skladu s katastrom in tako naprej. Tudi v preteklosti ni bilo neke take kontrole. So bili mehanizmi, ampak dejansko v praksi niso delovali tako, kot bi morali. In tudi ta zakon pripomore, da se v bodočnosti take anomalije odpravljajo. Še en tak primer poznam, je tudi na znanem smučišču v Savinjski dolini, teh težav je kar nekaj. In ta zakon vzpostavlja po drugi strani tudi kontrolo, kar je seveda pravično do tistega, ki neko nepremičnino zgradi, in predvsem za tistega, ki neko nepremičnino kupi. Ta zakon pozdravljam in verjamem, da bo izboljšal katastrsko sliko predvsem v praksi vsem državljanom. In seveda ta zakon tudi podpiram.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 67. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 18. uri. Hvala lepa. (Seja je bila prekinjena ob 17.29 in se je nadaljevala ob 18. uri.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje, nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Obveščam vas, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 2., 3., 15., 4., 11., 12., 13. in 14. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga za začetek postopka za dopolnitev II. poglavja Ustave Republike Slovenije z osnutkom Ustavnega zakona o dopolnitvi II. poglavja Ustave Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, da se začne postopek za dopolnitev Ustave. Na glasovanje dajem naslednji predlog sklepa: Državni zbor Republike Slovenije sprejema predlog Vlade z dne 18. 4. 2019, EPA 538-VIII, za začetek postopka za dopolnitev II. poglavja Ustave Republike Slovenije z osnutkom Ustavnega zakona o dopolnitvi II. poglavja Ustave Republike Slovenije. Ustavna komisija predlaga zboru, da predlagani sklep sprejme. Pred glasovanjem vas želim obvestiti, da bo skladno z določbo drugega odstavka 168. člena Ustave Republike Slovenije sklep sprejet, če bo zanj glasovalo dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti 3. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Ker je Državni zbor sprejel sklep, da se začne postopek za dopolnitev Ustave, prehajamo na razpravo o osnutku Ustavnega zakona in o stališču Ustavne komisije o njem. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. Amandmaji k stališču Ustavne komisije niso bili vloženi. Prehajamo na odločanje o predloženem stališču. Pred glasovanjem vas opozarjam, da bo v skladu s tretjim odstavkom 178. člena Poslovnika Državnega zbora stališče sprejeto, če bo zanj glasovalo dve tretjini navzočih poslank in poslancev. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti 3. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je stališče sprejeto. Končali smo z odločanjem. V skladu s prvim odstavkom 179. člena Poslovnika Državnega zbora bo na podlagi sprejetega stališča Ustavna komisija pripravila Predlog ustavnega zakona in ga predložila v obravnavo Državnemu zboru. S tem zaključujemo to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o državnem tožilstvu, v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. 3. 2021, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SMC za novi 5.a člen. Obrazložitev glasu ima kolega Krivec v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik.
Postopkovni predlog?
Postopkovno, saj sem rekel. V skladu s poslovnikom prosim za 30 minut pavze za razmislek o glasovanju.
Okej. Prekinjamo sejo, nadaljujemo 18.35. (Seja je bila prekinjena ob 18.04 in se je nadaljevala ob 18.35.)
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo s sejo. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SMC za novi 5.a člen. Kakšna obrazložitev? Ne. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 44. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SMC za novi 5.b člen pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ za novi 5.a člen pod številko 2 brezpredmeten. Postopkovno, kolega Golubović.
Jaz bi prosil pred odločanjem za 10 minut pavze.
Prekinjam sejo. Nadaljujemo ob 18.46. (Seja je bila prekinjena ob 18.36 in se je nadaljevala ob 18.46.)
Spoštovani kolegice in kolegi, nadaljujemo s sejo. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SMC za nov 5.b člen pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ za novi 5.a člen pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 43. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine LMŠ za novi 5.a člen pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 40, proti 41. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 32. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 32.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 15. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o zaščiti otrok v kazenskem postopku in njihovi celostni obravnavi v hiši za otroke, v okviru rednega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 83, proti nihče. [[Za je glasovalo 83.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 4. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvi Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2021 in 2022, v okviru nujnega postopka. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. 3. 2021, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 2. členu. Luka Mesec ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Bom obrazložil kar vse naše amandmaje k 2. in k 5. členu. V spremembah zakona o izvrševanju proračunov (ZIPRS) se skrivajo tri rešitve. Prva rešitev je, da si vlada poskuša ustvariti novo pravno podlago za nakupe orožja. To je zato, ker je Ustavno sodišče, ko smo zbrali 30 tisoč podpisov za referendum, začasno zadržalo izvajanje zakona o 780 milijonih za orožje. Ustavno sodišče je reklo, da če bi pred referendumskim odločanjem oziroma pred razsodbo Ustavnega sodišča prišlo do sklepanja pogodb, bi nastale težko popravljive posledice, kar je logično. Vlada bi lahko na podlagi tistega zakona oziroma zdaj na podlagi ZIPRS-a podpisovala več stomilijonske pogodbe, ki presegajo proračune, ki presegajo mandat te vlade; in v tem ZIPRS-u trenutno ni nobenih omejitev. Ni omejitve v smislu 780 milijonov, se pravi, da zneski niso definirani, ni omejitve po letih, niti ni predvideno, da bi vlada o tem morala poročati. Na nek način podpisujemo bianko ček za orožarske nakupe, ki naj bi se izvedli v naslednjih šestih letih, pogodbe pa podpisale v naslednjem letu. To je razlog, zakaj smo v Levici proti temu zakonu, in to je tudi razlog, zakaj smo rekli, da gremo na referendum glede tega zakona oziroma zbirat podpise glede tega zakona. Ko smo napovedali referendum, se je notri znašla še ena stvar, in sicer na odboru je Vlada oziroma koalicija proti Poslovniku Državnega zbora v ta zakon vnesla še podaljšanje rokov za računovodstva in podjetja za zaključna poročila z 31. marca na 30. april, kar je dobra stvar, ki jo absolutno podpiramo. Je pa problem, da v tem zakonu nima kaj iskati; oziroma problem je, da potencialni referendum ali pa zadržanje tega zakona na Ustavnem sodišču – in zakon je protiustaven vsaj v petih členih –, zadrži tudi to. Zato mi z amandmajem predlagamo, da se izreže računovodstva ven iz tega zakona in da se to uredi v posebnem zakonu, ki smo ga včeraj že vložili, to je novela protikoronskega zakona 7. Obravnavan bo naslednji teden, predvidoma v torek, in na ta način lahko še pred koncem marca brez kakršnihkoli nevarnosti za zadržanje rešitve za računovodstva stvar rešimo pred zaključkom roka za oddajo končnih poročil in jim damo ta dodaten mesec časa. Zato vas pozivam, da naše amandmaje podprete, mi jih bomo seveda podprli, ker glas za te amandmaje je glas za to, da se računovodje uredi zunaj tega zakona in da ne bodo kolateralna škoda ali pa talec vlade, ki si poskuša na protiustaven način zagotoviti možnosti za nakupe orožja.
Hvala lepa. Monika Gregorčič ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa, predsednik. V Poslanski skupini SMC amandmajev predlagatelja Levice ne bomo podprli, ker morebitna vložitev ustavne presoje ali pa zbiranje podpisov za referendum ne odloži uveljavitve tega zakona. Prav tako predlagatelji morebitne ustavne presoje vedo, da je možno zahtevati ustavno presojo samo za en člen, in je tukaj neprimerno, da na osnovi nekega političnega boja vpletajo zraven in napovedujejo ustavno presojo za celoten zakon. Šele ko Ustavno sodišče sprejme sklep o začasnem zadržanju, je možno, da se zakon ne izvaja več. In tudi o začasnem zadržanju odloča Ustavno sodišče in to tudi traja določeno obdobje, vmes pa zakon velja; in velja tudi uveljavitev preložitve časovnega roka za en mesec za predložitev računovodskih poročil. Zaradi tega ocenjujemo, da je manever z nekim morebitnim novim zakonom, novelo nekega protikoronskega paketa, neprimeren, politični piar in manever, da se želi tisti, ki je to napovedoval, prodati kot rešitelj računovodskih servisov. Rešitev je v tem zakonu, ki ga bomo danes potrjevali in sprejeli. Če pa je res, kot je napovedal prej predlagatelj teh amandmajev, da se bo poslanski zakon sprejemal že v naslednjem tednu, pa bo to neverjeten precedens in uzurpacija zakonodajnega postopka. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 49. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5.a členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SD k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Kolega Luka Mesec ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Okej, bom obrazložil. 2. člen, proti kateremu ste zdajle glasovali, se je nanašal na raziskovalce. Ti amandmaji k 5. členu se nanašajo na računovodske servise, o katerih sem govoril večino svojega stališča prej. Je pa tako, če gremo mi zbirat podpise za referendum, zakon ne stopi v veljavo. Najprej sedem dni po sprejetju ne stopi v veljavo zaradi tega, ker imamo vsi kvalificirani predlagatelji ali pa pobudniki referenduma možnost za zbiranje podpisov, oziroma Državni svet ima možnost za odložilni veto. Ko pa prinesemo 2 tisoč 500 podpisov, ima predsednik Državnega zbora sedem dni časa. Potem 35 dni traja zbiranje 40 tisoč podpisov. Če se vmes stvar zatakne na Ustavnem sodišču, lahko zakon ne stopi v veljavo kar nekaj časa; in zato je pametno, da se računovodske servise uredi posebej, kot sem prej rekel, da ne dopustimo, da so kolateralna škoda nekega spora, ki se njih absolutno ne tiče. Zakon smo v Levici pripravili, je vložen v parlamentarno proceduro in bo obravnavan v začetku naslednjega tedna, se pravi, da je lahko stvar rešena še pred koncem marca. Mi bomo amandmaje k 5. členu seveda podprli, ker to situacijo rešuje. V nasprotnem primeru pa predlagam, da tisti, ki mislite, da referendumski postopek na noben način ne vpliva na veljavnost zakona, vzamete pavzo in se pogovorite oziroma preverite, kakšne so procedure, da ne boste glasovali na pamet oziroma iz nevednosti napravili škode.
Hvala lepa. Monika Gregorčič ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Ja, še enkrat, tudi tukaj napovedujem, da bo Poslanska skupina SMC glasovala proti temu amandmaju, ker ne želimo, da bi računovodski servisi postali talci političnega boja pa pozicioniranja Levice. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 45. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 5.a členu pod številko 2. Matjaž Han ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Lepa hvala. Mi smo vložili ta amandma, ker se zavedamo, da imajo računovodje zaradi kopice novih pravil, ki so nastala v času epidemije, neizmerne težave. V lanskem letu so imeli dva meseca časa, da so lahko oddali svoja poročila. Mi menimo, da je treba to en mesec še podaljšati. Pa tu ne gre za nobeno licitiranje. Zavedamo se, da so pred nami hude težave, zato predlagamo, da se ta rok podaljša za tri mesece. Da pa ne bi še naslednji amandma, predsednik, obrazlagal; mi smo dali tudi za novi 5.e člen amandma. Mi se zavedamo, da je Zakon o zagotavljanju sredstev za investicije v Slovenski vojski na Ustavnem sodišču. In dokler Ustavno sodišče na nek način ne razreši oziroma ne da svojega razmišljanja k temu, se zadeva toliko počaka in potem ta ZIPRS velja. V vmesnem času pa v bistvu rešimo računovodje, zato vas prosim, da naš amandma, ki bo olajšal delo računovodskim servisom, podprete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 44. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5.b členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SD k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 44. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 5.b členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 83 poslancev, za je glasovalo 34, proti 46. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5.c členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SD k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 44. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 5.c členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 46. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5.č členu. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 44. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5.d členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SD k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 38, proti 44. [[Za je glasovalo 38.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD k 5.d členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 46. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SD za novi 5.e člen. Kolega mag. Dejan Židan ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala, gospod predsednik, za besedo. Tukaj je razlog, zakaj je treba naš amandma podpreti, dosti enostaven. Ker s tem varujemo slovenski ustavni red. Danes sem že enkrat pokazal, kažem vam mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki skoraj na sedmih straneh vam in nam razloži, zakaj je to, kar je tu notri napisano, protiustavno, neustavno. In argumenti, ki nas prepričajo, da je treba sprejeti naš amandma, ki vsaj delno oziroma rešuje problem ustavnosti, so naslednji. Dokler Ustavno sodišče ne odloči o zahtevi za oceno ustavnosti zakona, ki govori o investicijah v Slovensko vojsko, zaradi kršitve drugega odstavka 90. člena Ustave Republike, Zakonodajno-pravna služba izpostavlja razloge, zaradi katerih bi lahko bila sprememba 30. člena ZIPRS, torej zakona, ki ga zdaj sprejemamo, v predlagani obliki v neskladju z Ustavo. Naj nadaljujem. Sprejetje predlagane spremembe 30. člena ZIPRS-a bi pomenilo uzakoniti pravne podlage za sprejemanje obveznosti za investicije v Slovenski vojski v breme proračunov prihodnjih let še pred sprejetjem končne odločitve Ustavnega sodišča o kršitvi drugega odstavka 90. člena Ustave. Posledično bi pomenilo tudi nespoštovanje sklepa Ustavnega sodišča, s katerim je zakon, ki govori o investicijah v Slovensko vojsko, začasno zadržalo. Torej ko glasujemo o našem amandmaju, v resnici glasujemo o tem, ali spoštujemo in varujemo slovenski pravni red, ustavni red; ali pa ne. Hvala za besedo, gospod predsednik.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 47. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu ima Luka Mesec v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. V Levici bomo seveda glasovali proti temu zakonu, in sicer zaradi tega, ker ureja pravno podlago za nakupe orožja, ki je trenutno ustavljeno na Ustavnem sodišču, ko je to zdržalo zakon o 780 milijonih. Proti smo zaradi tega, ker je vlada izbrala napačne družbene prioritete. Kriza covida-19 je razgalila, da smo šibki ali pa imamo probleme na področju zdravstva, na področju dolgotrajne oskrbe, na področju stanovanj. Koliko mladih se je moralo zdaj vrniti k staršem, ker nimajo strehe nad glavo; ampak prioriteta te vlade pa je 780 milijonov – oziroma potencialno celo več, ker se vsi ti posli zelo hitro podražijo – za orožje v naslednjih šestih letih. Primerljive investicije ne bo ne v zdravstvu, ne v dolgotrajni oskrbi, ne v stanovanjih, ne kje drugje; orožje je prioriteta. Mi proti taki prioriteti protestiramo, tako kot smo jeseni, bomo tudi zdaj. In to je prvi vsebinski razlog, zakaj napovedujem, da bomo šli jutri zbirat podpise za referendum. Drugi razlog za referendum je, da je ta zakon protiustaven. Sedmo leto sem v Državnem zboru in nikoli še nisem videl situacije, da bi Ustavno sodišče nek zakon zadržalo, ker se presoja, ali je referendum o njem dopusten ali ne; in bi ga šla vlada zaobhajat z novo pravno podlago. To je nezaslišano, to sploh ne bi smelo biti na dnevnem redu. Zakonodajno-pravna služba sama je rekla, da je to v nasprotju ali pa v potencialnem konfliktu s kar petimi členi Ustave: s 1. členom Ustave, ki pravi, da smo demokratična država; z 2. členom, ki pravi, da smo pravna država; s 3. členom, ki pravi, da ima v Sloveniji oblast ljudstvo; s 44. členom, ki daje ljudstvu pravico, da sodeluje pri urejanju javnih zadev; in z 90. členom, ki ureja pravico do referenduma. Z vsemi temi členi, temeljnimi postavkami naše državne ureditve je ta v konfliktu. In ta zakon tudi izniči pravico do referenduma. Tudi če Ustavno sodišče zdaj razsodi, da je referendum o zakonu o 780 milijonih dopusten, pa je to sprejeto, imamo lahko referendum pa lahko ljudstvo odloči, da je proti nakupu orožja; pa ga bo vlada izvršila po neki drugi pravni podlagi. Tako se ne moremo iti. Ali smo demokratična, pravna ali urejena država; ali pa nismo. In zato še enkrat ponavljam, glasovali bomo proti zakonu. Jutri pa se vidimo na stojnicah po celi Sloveniji, kjer bomo verjetno tako kot zadnjič v prvem dnevu zbrali potrebne podpise za naknadni zakonodajni referendum.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 33. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 26. 3. 2021. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 14. členu. Kolega Primož Siter ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Poslanke in poslanci Levice bomo amandma podprli. Vlada s predlogom v tem členu narekuje tako rekoč izgon delavcev tujcev, če ti šest mesecev niso bili vključeni v sistem socialnih zavarovanj, kar je seveda krivično, je pa tudi tehnično nesmiselno. Pojasnim, zakaj. Prvič, da delavec nima plačanih prispevkov, je v največ primerih, ali je to delavec tujec ali pa delavec domačin, kriv delodajalec. Torej ne moremo kaznovati delavca z izgonom, če je za njegov greh kriv delodajalec. Do te situacije lahko pride tudi v primeru, če delavec dela v Sloveniji pa je delo izgubil ali pa če ni upravičen do denarnega nadomestila za brezposelnost, kar pa se tudi rado zgodi pri izmuzljivih delodajalcih, ko se le-ti s delovnopravno neukimi delavci razidejo na podlagi neke, v navednicah, sporazumne prekinitve delovnega razmerja, ali pa če delavcu poteče pravica do denarnega nadomestila. Kar se pa največkrat pojavlja in je še posebej boleče pri delavcih tujcih, pa je to, da če izgubijo službo, iščejo službo, so v iskanju uspešni, službo najdejo, v tem času bivajo v Sloveniji, plačujejo davke in prispevajo, kot prispevamo vsi; potem pa urejajo papirje v večnem mlinu državne birokracije, kar traja in traja in traja. In ti postopki za tujce so v Sloveniji boleče dolgotrajni. V tem času pa lahko mine šest mesecev, ko imajo ti ljudje že urejeno službo, že urejeno prihodnost in vizijo, kako naprej prispevati, pa se torej ustavi, ker je šest mesecev mimo. In potem je delavec tujec lahko izgnan bodisi zaradi greha delodajalca bodisi zaradi greha državne birokracije, ker ga postavljajo v brezizhoden, nemogoč položaj. In zato je seveda smiselno podpreti tudi naš amandma, ki to nevšečnost odpravlja. In drugič, najbolj evidentna resnica tega vladnega ukrepa, ki je nacionalizem, ki veje, spoštovane in spoštovani, iz vsake pore tovrstnih ukrepov in vladnih predlogov, tokrat na področju pravic delavcev. Naš amandma pa torej tudi s prstom pokaže na takšno nezdravo politično prakso. Ker tega spornega člena z amandmajem ni več mogoče črtati iz predloga zakona, ker se je zgodil scenarij na delovnem telesu, v Levici sedaj predlagamo drugačno rešitev, in sicer zamaknitev uveljavitve novega tretjega odstavka38. člena na leto 2025. V tem vmesnem času, kolegice in kolegi, pa bo omogočeno, da se ta sporna določba izbriše iz Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandma k dopolnjenemu predlogu zakona ni bil sprejet, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 12. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 12.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Državnemu zboru, da na podlagi 153. člena poslovnika zbora sprejme naslednji sklep: Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o zaposlovanju, samozaposlovanju in delu tujcev. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 60, proti 9. [[Za je glasovalo 60.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o tujcih, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. 3. 2021. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 5. členu. Amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 6. členu pod številko 1. Če ta amandma ne bo sprejet, postane navedeni amandma k 6. členu brezpredmeten. Kolegica Nataša Sukič ima obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. V Levici predlagamo, da se ta člen črta, in bomo seveda podprli ta amandma. Za kaj gre? Gre za izjemno sporni institut, ki se je pritaknil v to novelo Zakona o tujcih, in sicer institut aktivacije tako imenovane kompleksne krize, ki naj bi jo Državni zbor z večino glasov lahko aktiviral, in to kljub temu, da je Slovenija podpisnica številnih mednarodnih konvencij. Ta ureditev bi lahko v primeru razglasitve kompleksne krize omogočila zavrženje namere za podajo prošnje za mednarodno zaščito in je seveda v totalnem nasprotju z določili Konvencije o statusu beguncev, ženevsko konvencijo in tako naprej. Naj omenim tudi, da se je do podobne zadeve, do tovrstnega suspenza pri nas že opredelilo Ustavno sodišče 18. septembra 2019, ko je izpostavilo, da načelo nevračanja, non-refoulement, ki je zajeto v 18. členu naše ustave, prepoveduje, da oseba, glede katere obstaja resnična nevarnost, da bo v primeru vrnitve v izvorno državo izpostavljena nečloveškemu ravnanju, ne more biti izročena tej državi oziroma izgnana nazaj. Poleg tega predlagane določbe ne predvidevajo avtomatičnega suspenzivnega učinka pritožbe zoper sklep, s katerim bi bila posameznikova namera za podajo prošnje za mednarodno zaščito zavržena. Kaj pa to pomeni v praksi? Preprosto, da bi posameznik pred odločitvijo Ministrstva za notranje zadeve bil lahko vrnjen v državo, iz katere je prišel. Tovrstna določba predstavlja kršitev pravice do učinkovitega pravnega sredstva, poleg tega pa ne predstavlja zadostnega varstva pred prepovedjo vračanja, ki sem ga prej omenila, saj pravilnosti in zakonitosti izpodbijalnega sklepa v praksi posameznik sploh ne bo mogel zares učinkovito izpodbijati. Zato predlagam, da enostavno ta člen črtamo in da podprete naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 46. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine Levica k 5. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 6. členu pod številko 1 brezpredmeten. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 6. členu pod številko 2 in o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 6. členu pod številko 3. Ker sta amandmaja vsebinsko enaka, bomo o njiju glasovali skupaj. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 3. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da sta amandmaja sprejeta. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 29. členu pod številko 1 in o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 29. členu pod številko 2. Ker sta amandmaja vsebinsko enaka, bomo o njiju glasovali skupaj. Kolegica Nataša Sukič ima obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Predlagamo, da se v prvem odstavku črta prvi in drugi stavek. Za kaj gre? Tujim delavcem bi, čeprav Slovenija potrebuje demografsko okrepitev in dodatne moči na trgu delovne sile, na vsak način otežili pogoje za prihod njihovih družin, in sicer bi podaljšali rok združitve z enega leta, kot je sedaj, na dve leti. To se nam zdi skrajno diskriminatoren ukrep, škodljiv za družinsko življenje in krši otrokove pravice do življenja z obema staršema. Zato z amandmajem predlagamo, da se ohrani sedanja ureditev, ki določa kot pogoj za združitev družine eno leto prebivanja v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 81 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 47. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 35. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 47. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 50. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 47. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 50. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 51. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 48. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 57. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 48. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 58. členu. Obrazložitev glasu ima kolegica Nataša Sukič v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine predlagamo, da podprete naš amandma, ki pravi, naj se člen črta. Zakaj? Gre za ukrep strožjega policijskega nadzora, ki pa dejansko pomeni samico. Prekomeren poseg v posameznikovo pravico do osebne svobode in neprestanega strogega testa sorazmernosti. Predlog bi uvedel ukrep strogega zapora do šest mesecev, ki bi ga odredila policija; in to je očitno nesorazmerno z našo pravno ureditvijo, ko se odvzem prostosti lahko izvede le na podlagi sodbe sodišča ali v primeru pripora zaradi potreb kazensko-pravnega procesa. Tukaj pa bi ta zapor kar odredila policija brez kakršnegakoli postopka. Se pravi, da nikakor taka omejitev svobode ne more imeti narave kazenske sankcije, ki bi jo izrekala policija. Upam, da vse to razumemo in da boste podprli naš amandma. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 66. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 103.a členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 19, proti 45. [[Za je glasovalo 19.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmajih k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona in ker je predlagatelj predloga zakona v razpravi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Ni obrazložitve, to je postopkovni predlog. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 15. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 15.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 6. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena poslovnika sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma. Ne. Gospod minister, želite besedo? Izvolite.
Ja, jaz mislim, da je glede na sprejete amandmaje treba uskladiti amandma k 15. členu.
Smo pri 6. členu. Samo trenutek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ali želi v zvezi z usklajenostjo zakona besedo predstavnik Zakonodajno-pravne službe? Ne. Vlada? Gospod minister, imate besedo.
Kot sem rekel, glede na sprejete amandmaje v obravnavi, je potreben amandma k 15. členu, kjer se v 33. členu za tretjim odstavkom za besedilom »ustrezno zdravstveno zavarovanje« doda vejica in besedilo »ki krije vse nujne zdravstvene storitve na območju Republike Slovenije«. Tretji odstavek pa se spremeni tako, da se glasi: »Za izdajo prvega dovoljenja za začasno prebivanje, za podaljšanje dovoljenja za prebivanje, izdajo nadaljnjega dovoljenja za prebivanje ali za izdajo dovoljenja za stalno prebivanje lahko tujec izpolnjevanje pogoja zadostnih sredstev za preživljanje dokazuje s sredstvi, ki si jih je zagotovil sam z delom, s pravicami iz dela ali zavarovanja, razen s povračili stroškov v zvezi z delom, z dohodki iz premoženja, z dohodki iz kapitala in iz drugih virov ali s pomočjo tistih, ki so ga dolžni preživljati, štipendijo ali sredstvi na računu, odprtem pri banki ali hranilnici v Republiki Sloveniji ali v tujini«. Četrti stavek se črta.
Hvala lepa. Ker je Vlada opozorila, da je predlog zakona neusklajen, Vlado prosim, da pripravi uskladitveni amandma. Državni zbor bo z obravnavo te točke nadaljeval v torek, 30. 3. 2021, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o mednarodni zaščiti, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 26. 3. 2021. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 4. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Kolegica Nataša Sukič.
Hvala lepa. Predlagamo, da se ta člen črta. Zakaj? Predlagane spremembe namreč zajemajo nov pogoj za imenovanje svetovalcev za begunce, in sicer njihovo varnostno preverjanje. Tovrstno varnostno preverjanje ni predvideno ne za odvetnike, sodnike, tožilce ali druge pravne strokovnjake. Prav tako je že sedaj v zakonu predvideno, da morajo svetovalci za begunce v postopku imenovanja predložiti potrdilo o nekaznovanosti. Pri tem ni jasno, kaj vse bo varnostno preverjanje dejansko zajemalo. Svetovalce za begunce tako kot odvetnike zavezuje dolžnost varovanja poklicne tajnosti, o tem govori 6. člen Zakona o odvetništvu, svetovalec za begunce nudi pravno pomoč svojim strankam, vključno z zastopanjem v sodnih postopkih. Njegova vloga je bistvena pri uresničevanju pravice do sodnega varstva, pravice do pravnega sredstva in jamstev poštenega postopka. Njegova dolžnost varstva te tajnosti je temelj zaupnega razmerja med svetovalcem za begunce in njegovo stranko, v katerem se prepletajo vsi vidiki zasebnosti od splošnega do prostorskega, komunikacijskega in informacijskega. Svetovalec za begunce je zavezan k varovanju poklicne tajnosti, ki je kot temelj zaupnega razmerja določen zaradi varovanja ustavnih pravic pooblastitelja, zato predlog zakona v 4. členu nedopustno posega v ta razmerja in zato predlagamo, da se črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 4. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 46. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 8. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Nataša Sukič ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala lepa. Tudi tukaj predlagamo, da se ta člen črta, kajti v primeru zakonitih zastopnikov se glede varovanja tajnosti podatkov smiselno uporabljajo določbe, ki veljajo za odvetnike. Prav tako jih zavezuje dolžnost varovanja poklicne tajnosti. Naloga zakonitega zastopnika je delovanje v mladoletnikovo največjo korist. Za opravljanje naloge je ključnega pomena zaupnost razmerja med mladoletnikom brez spremstva in zakonitim zastopnikom, v katerem se prepletajo vsi vidiki zasebnosti, v pravico do zasebnosti na poklicnem področju pa država ne sme nedopustno posegati. Ta predlagana zakonska določba nedopustno posega v kar tri člene naše ustave – 35., 36. in 37. Prosim, zavedajmo se, da je to dejansko ustavno sporna zadeva; in zato predlagamo črtanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Pri 8. členu smo. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 8. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 47. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 20. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 48. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 25. členu. Nataša Sukič ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Hvala. Tudi tukaj predlagamo, da se člen črta. Zakaj? Določba namreč od prosilcev za mednarodno zaščito v tem primeru terja pridobitev identifikacijskih dokumentov iz izvornih držav, če recimo oseba nima dokumenta, kar je absurdno. Če vemo, da za mednarodno zaščito prosijo osebe, ki so lahko v smrtni nevarnosti. Lahko so v situaciji kot recimo državljanka Demokratične republike Kongo, ki ji Slovenija ni priznala mednarodne zaščite, čeprav je bilo posilstvo proti njej uporabljeno kot vojno sredstvo. In takih oseb se ne sme izpostavljati v matičnih državah, njihove identitete. Mi pa bi s to zakonodajo to naredili in to je nedopustno, zato predlagamo, da se ta člen črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 47. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 47. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 40. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine LMŠ k temu členu pod številko 2 brezpredmeten. Nataša Sukič ima obrazložitev v imenu poslanske skupine.
Predlagamo, da se člen spremeni tako, da se črtajo prva, šesta, deseta in enajsta alineja. Zakaj? Definicija nevarnosti pobega je v tem predlogu preširoka in presega definicijo begosumnosti, ker kažejo na kaznovanje. Gre za to, da bi se kaznovalo prosilce za prekrške, ki so ustrezno urejeni v področni zakonodaji. Samo nespoštovanje pravnega reda namreč ne more v zadostni meri utemeljiti stvarne povezave z domnevo, da bo nek prosilec za azil pobegnil in da se mu za to lahko izreče ukrep omejitve gibanja. To so popolnoma nepovezljive stvari, zato predlagamo, da podprete naš amandma. Hvala.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 48. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine LMŠ k 40. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 45. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 49. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 16, proti 47. [[Za je glasovalo 16.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 23. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o katastru nepremičnin, v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 26. 3. 2021. Odločamo o amandmaju poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 87. členu. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmaju. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je predlagatelj predloga zakona predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika zbora na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 87. členu dopolnjenega predloga zakona. Na podlagi tretjega odstavka 138. člena poslovnika sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na seji matičnega delovnega telesa oziroma Državnega zbora v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 67. izredno sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali v ponedeljek, 29. 3. 2021, ob 9. uri.