Head ametikaaslased, tere päevast! Alustame infotundi. Austatud valitsusliikmed, head külalised ja üldse kõik infotunni jälgijad! Kõigepealt viime läbi kohaloleku kontrolli. Kohalolijaks registreerus 56 Riigikogu liiget, puudub 45. Tänases infotunnis osalevad justiitsminister Urmas Reinsalu peaministri ülesannetes, majandus- ja taristuminister Kristen Michal ja rahandusminister Sven Sester. Head ametikaaslased, mul on teile palve. Nimelt on registreeritud kümme küsimust, nii et lepime kokku, et iga registreeritud küsija saab esitada ühe täiendava küsimuse ja lisaks on lubatud üks kohapeal registreeritud küsimus. Palun alustame!
Esimese küsimuse esitaja on Riigikogu liige Kadri Simson, teemaks on kodukulud ja vastab justiitsminister Urmas Reinsalu peaministri ülesannetes. Kadri Simson, palun!
Lugupeetud Urmas Reinsalu! Aasta tagasi 1. juunil te kirjutasite ühe artikli, kus te kritiseerisite vastloodud sotsiaaldemokraatide ja Reformierakonna valitsust ning nende otsuseid tõsta teatud makse. Selles artiklis te nimetasite eelmise aasta maikuu viimast neljapäeva mustaks neljapäevaks, sest just sel päeval kiitis valitsuskabinet heaks rea maksutõuse. Muu hulgas te kritiseerisite õigustatult otsust tõsta märkimisväärselt hindu nendele inimestele, kes kütavad oma kodu kerge kütteõliga. Ja nüüd, üleeile, esitati IRL-i häälte toel Riigikogule uus kobareelnõu, mis sisaldab taas maksutõuse. Nende maksutõusude seas on märkimisväärne kerge kütteõli hinna tõus, mida te aasta tagasi kritiseerisite. Miks te toetate kodukulude kasvu?
Austatud küsija! Selge seisukoht on see, et eluasemeomanike huvides on valitsusel plaanis astuda hulk samme, mille hulgas on ka kortermajade soojustamise programm 100 miljoni euro ulatuses. Peale selle kavatseb valitsus kergendada ka nende omanike koormat, kes kinnisvara välja üürivad – soovime leevendada neile laekuvalt üüritulult võetavaid makse. Lisaks kavatseb valitsus vaadata üle taastuvenergia tasud, mis on energia hinna oluline komponent. Üks praktiline probleem, mis on seotud põhiseaduse järgimisega, on talumistasud kinnisvaraomanikele. Justiitsministeerium kavatseb lähiajal esitada ettepanekud tagamaks, et talumistasud oleksid õiglased. Mis puudutab kava tõsta aktsiisitõusudega seoses ka kütuste aktsiisi, siis valitsuse poliitika on selline, et tuleb maksustada kütuseid lähtuvalt nende kasutusotstarbest mootorikütuse ja kütteaine puhul ning energiasisaldusest. Ja oluline on see, et me peame silmas, et ka uute aktsiisimäärade puhul moodustaks põlevkiviaktsiis vaid 7% diislikütuse aktsiisi määrast ning põlevkivikütteõli aktsiisi uus määr moodustaks vaid 11,5% diislikütuse aktsiisi määrast.
Esimene täiendav küsimus, Kadri Simson, palun!
Aitäh! Lugupeetud Urmas Reinsalu! See eelmine valitsus, mida te väga innukalt kritiseerisite, võttis vastu seaduse, millega käesoleva aasta 1. maist keelati ära kodudes eriotstarbelise diislikütuse kasutamine. Järelikult tuli hakata alates 1. maist selle kütuse eest maksma aktsiisi ja see tõi kaasa hinnatõusu. Aktsiisimäär kasvas lausa 354% ja nüüd teie valitsuskoalitsioon – see uus, mida te enam ei kritiseeri – tõstab kodu kütmiseks kasutatava kütuse aktsiisi määra järgmistel aastatel veel 38%. See tähendab märkimisväärset kodukulude kasvu umbes 3200 leibkonnale. KredExi toetusmeetmete raha kõigile kindlasti ei jätku, lisaks katab toetusmeede maksimaalselt 40% kulutustest. Kuidas te soovitate nendel koduomanikel, kelle küttekulud selle hinnatõusu tõttu väga palju suurenevad, hakkama saada?
Austatud küsija! Kui me kõneleme inimeste toimetulekust, siis me teame, et väga suur osa ka väiksema maksujõuga inimestest on Eestis koduomanikud. Eestis on koduomanike osakaal üks Euroopa suurimaid. Nende inimeste toimetuleku parandamiseks kavatseb valitsus järgmise aasta 1. jaanuarist tõsta toimetulekutoetust viimase kümne aasta kõige suurema hüppega. Teatavasti ongi toimetulekutoetuse eesmärk eluasemekulude katmine. Lisaks sellele kavatseb valitsus jõustada täiendava toimetulekutoetuse üksikpensionäridele, kes on selles mõttes kõige haavatavam rühm, et ühe leibkonnaliikme eluasemekulu on suur. Oluline meede on ka valitsuse kavade järgi 1. jaanuaril 2016 jõustuv ning 2017. aastast rakenduv madalapalgalistele tehtav tagasimakse, mis samuti peaks nende inimeste toimetulekut parandama. Kütuse- ja aktsiisipoliitikas on, nagu ma ütlesin, valitsuse seisukoht, et tuleb lähtuda kütuse kasutusotstarbest ning energiasisaldusest. See tõus, mida eelmine valitsus ette nägi, korrigeeriti hiljem parlamendis koduomanikele leebemas suunas ja mul on selle üle hea meel. Aga on õige, et see rakendub 1. maist 2015, nii nagu eelmine parlamendikoosseis selle seaduses jõustas.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Siret Kotka, palun!
Aitäh, hea istungi juhataja! Austatud Urmas Reinsalu! 2011. aasta Riigikogu valimistel te lubasite kodukulude vähenemist. Tegelikkuses on kodukulud kasvanud vähemalt 50%. Te ei täitnud oma lubadust siis ega ei ole täitnud seda ka praeguses valitsuses. Kas see lubadus oligi antud lubaduse pärast ja teil polegi plaanis seda kunagi täita?
Aitäh, austatud küsija! 2011. aastal me andsime valijatele selged lubadused ja mul on hea meel, et eelmine parlamendikoosseis on aidanud neid ka ellu viia. Kindlasti me jätkame nende poliitikasuundade elluviimist ka tulevikus. Esiteks, Eesti riigis on kodualune maa maksust vabastatud. Selle üle käis tõsine poleemika ja selle vastu sõdisid mitmedki jõud. Mul on hea meel, et maamaksuvabastus jääb kehtima praegusegi koalitsiooni ajal. Teiseks, me lubasime korterelamute renoveerimise programmi ja mul on hea meel, et 40 miljoni euro ulatuses see ongi realiseerunud. On õige, et mitmes piirkonnas on seda võimalust vähem kasutatud, ennekõike Ida-Virumaal. Peame uute meetmete kehtestamisel kindlasti rohkem arvestama regionaalset komponenti, kui korterelamute soojustamise programmi ellu viime. Aga nii nagu IRL lubas tänavustel valimistel, saab 100 miljoni euro ulatuses korterelamute renoveerimise programm täies mahus ellu viidud ka sellel Euroopa Liidu vahendite perioodil. Nii et need sammud, mida IRL on valimistel lubanud teha, me oleme suutnud tagada ja teinud seda positiivses koostöös teiste poliitiliste jõududega.
Tänan! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi järgmise küsimuse juurde. Küsimuse esitaja on Riigikogu liige Andres Herkel, sellele vastab rahandusminister Sven Sester. Teemaks on maksuseaduste läbisurumine. Andres Herkel, palun!
Aitäh! Austatud minister! Lubage end kõigepealt õnnitleda! Sellepärast, et kui tutvuda nende seaduseelnõudega, mis valitsusest on Riigikokku tulnud, siis näib, et Rahandusministeerium on saamas tõeliseks superministeeriumiks. Ma ei pea silmas mitte ainult kobarseadust, mis enneolematuid maksumuudatusi kiirelt tahab ellu viia, vaid ka silmatorkavat regionaalhalduse kandumist Rahandusministeeriumisse. See asutus on tõesti hakanud kasvama superministeeriumiks. Minu küsimus on, miks sellist võimu kontsentreerumist õieti vaja on. Miks te asetate Riigikogu taas niisugusesse kummitempli seisusesse? Nagu ma aru saan, tulumaksu, sotsiaalmaksu ja teiste maksude muutmise kobareelnõu peaks teie arvates läbima Riigikogu menetluse eeloleva paari nädala jooksul. Samal ajal on opositsiooni kuuluva Vabaerakonna liikmed esitanud kollektiivse pöördumise, kus pannakse ette aktsiisitõusud ära jätta. Kas neid dokumente ei peaks menetlema ühes tempos?
Aitäh, lugupeetud küsija! Hea parlament! Me peame alustama kaugemalt. Praeguse valitsuskoalitsiooni eesmärk on maksupoliitiliselt lähtuda eesmärgist, et otsesed maksud ehk siis tööjõumaksud vähenevad ning peaasjalikult maksuneutraalsuse põhimõttest tulenevalt kaudsemad maksud, mis puudutavad tarbimist, saastamist ja ka pahesid, suurenevad. Ühtegi maksumuudatust ei saa vaadata eraldiseisvana, tegemist on tervikliku lahendusega. Eelmise valitsuskoosseisu viimasel istungil tehti üks väga tähelepanuväärne otsus. Nimelt otsus selle kohta, et üks või teine maksumuudatus tuleb vastu võtta kuus kuud enne konkreetse maksumuudatuse jõustumist. Kui vaadata tempot, millega on nüüd maksumuudatuste tegemist ette valmistatud, siis peab nentima, et seadusandliku poole pealt on menetlus alanud. Ei ole mingit pressi viia see läbi ühe või kahe nädalaga, see on Riigikogu enda menetluse kiirusega seotud. Lähemalt vaadates ma näen, et teil on aega vähemalt poolteist kuud. Mõnede maksumuudatustega on võimalik ka aeglasemalt liikuda. Ent kui Riigikogu tahab menetleda väga kiiresti, siis selleks on võimalus olemas. Valitsus on nüüdseks kohtunud kõikide huvipooltega ja seletuskirjas on ilusti kirjas, mida huvigrupid arvavad ühest või teisest maksumuudatusest. Valitsuse tasemel on nii mitteformaalselt kui ka formaalselt selles suunas tegutsetud vähemalt kuu aega. Nii et ei ole korrektne väita, et tempo on väga kiire või et kõik tehakse ära koguni ühe nädalaga.
Esimene täpsustav küsimus, Andres Herkel, palun!
Aitäh! Austatud minister! Kõigepealt ma arvan, et see kuue kuu reegel ei tohi kuidagi marginaliseerida Riigikogu rolli. Aga läheme nüüd asja sisu juurde. Mul on siin käepärast ühed andmed, mis kajastavad aktsiiside osakaalu Euroopa Liidu riikide maksutulus. Ja need kõnelevad üsna selget keelt. Aktsiiside osakaal on kõige suurem Bulgaarias, kus see on 18%, meil on see umbes 14%. Me hakkame lähenema Bulgaariale ja suundume väga selgelt seda teed, et aktsiiside osakaal maksutuludes on ebaproportsionaalselt suur. Samal ajal on väga paljud rahvusvahelised eksperdid ja organisatsioonid juhtinud Eesti tähelepanu sellele, et omandimaksude osakaal on meil väike. Minu küsimus on: miks me taas leiutame teie juhtimisel niisugust jalgratast, mille sõiduomadused ilmselt on halvad ja mida ei ole testitud?
Hea küsija! Parlamendil ja eriti just parlamendis esindatud parteidel on võimalus langetada erinevaid maksupoliitilisi otsuseid. Ma tean, et hea küsija on kunagi teinud ettepaneku maksustada inimeste vara ja maksustada kõrgemalt potentsiaalset tulu, sh ettevõtete tulu. Need on ettepanekud, mis hea küsija on toonud laua peale varasematel etappidel. Poliitikute ülesanne on langetada otsuseid, millist maksupoliitikat nad Eestis õigeks peavad. Praegune valitsuskoalitsioon on väga selgelt öelnud, et tööjõumaksud peavad langema. See tähendab seda, et inimesele jääb rohkem raha kätte, mis omakorda tähendab seda, et inimesel on rohkem võimalik valida, mida oma rahaga teha. Alternatiiv oleks võtta aluseks poliitika, et riik korjab vara- ja tööjõumaksude tõstmisega inimeselt rohkem raha ära. Sel juhul oleks nagu riik targem ütlema, mida rahaga võib teha. Praegune valitsuskoalitsioon on aga võtnud vastu just niisuguse otsuse ja ma arvan, et see peegeldab viimase kümne aasta suundumust, kus tasapisi, kuid kindlalt on tööjõumaksude osakaal vähenenud. Ma arvan, et valitsuskoalitsiooni otsus peegeldab väga selgelt seda nägemust, milles kolm erakonda – IRL, sotsiaaldemokraadid ja Reformierakond – on omavahel kokku leppinud.
Nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Priit Toobal, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Lugupeetud minister! Kui varasemad valitsused on olnud samas olukorras, et on tarvis olnud mõni seadus kiirkorras läbi suruda, olgu tegu maksutõusude või muude oluliste küsimustega, on kasutatud võimalust, mille annab Riigikogu kodu- ja töökorra seadus, et tullakse parlamendi ette peaministri või valitsuse umbusalduse avaldusega. Ja sellega on paketina seotud mõnede seaduste muudatused. Kas ka praegusel valitsusel on plaanis seesugune käik? Täna on 27. mai, teatavasti 11. juunil parlamendi see istungjärk lõpeb. Seega on üsna vähe aega, aga esimest lugemistki pole veel toimunud. Kas valitsusel on plaanis tulla parlamendi ette ja siduda maksude tõstmine usaldushääletusega?
Valitsus ei ole seni sellist otsust teinud. Aitäh!
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kolmanda küsimuse juurde, mille on esitanud Riigikogu liige Martin Helme. Vastajaks on justiitsminister Urmas Reinsalu peaministri ülesannetes ja teemaks põhiseaduslikkuse järelevalve algatajate ringi laiendamine. Martin Helme, palun!
Aitäh, härra asespiiker! Härra minister! Riigikohtu esimees esines viimane kord, kui ta Riigikogu ees oli, ettekandega, milles ta muu hulgas juhtis tähelepanu sellele, et põhiseaduslikkuse järelevalve algatamise võimalus on väga piiratud hulgal institutsioonidel Eestis. Täpsemalt on vaid kaks institutsiooni – president ja õiguskantsler –, kes saavad algatada põhiseaduslikkuse järelevalvet. Kõik muud juhtumid, kui põhiseaduslikkuse järelevalve algatatakse, tulevad kohtusüsteemi enda seest, need on seega altpoolt tulevad kaebused, mis on eelkõige normitehnilist laadi. Toon statistikast sellise näite, et 66-st Riigikohtusse jõudnud põhiseaduslikkuse järelevalve menetlusest 40% olid normitehnilised ja pooltes ehk 33 menetluses leiti, et põhiseadust on rikutud.
Palun küsimust!
Mu küsimus on selline: kas Justiitsministeeriumil on plaanis laiendada seda ringi ...
Hea küsija, teie aeg on läbi! Palun Urmas Reinsalul vastata!
Tegemist on väga tõsise küsimusega. Meil on põhiseaduse tasemel põhiõiguste kaitseks pöördumise mehhanism tõesti selline, et inimene saab pöörduda õiguskantsleri poole konkreetse normikontrolli taotlusega. Seega on õiguskantsleril n-ö põhiseaduslikkuse prokuröri funktsioon ja ta saab menetluse algatada või mitte, lähtudes oma arusaamast, kas tegemist on probleemiga. Teiseks on igal isikul võimalus, kui ta leiab, et tema subjektiivset õigust on õigustloova aktiga rikutud, pöörduda kohtusse. Siis algatab selle menetluse kohus ja nii jõuab see – kui jõuab, kui kohus peab seda vajalikuks – põhiseaduslikkuse järelevalve menetlusse ka Riigikohtu tasemel. Väga mitmes riigis on ka konstitutsiooni puudutav individuaalne kaebevõimalus olemas. Inimesed saavad pöörduda, kui muud õiguskaitsevahendid on ammendunud, oma põhiõiguste kaitseks põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse teel otse riigikohtusse või kõrgemasse põhiseaduslikkuse järelevalve kohtusse. Ma isiklikult arvan, et see küsimus väärib tõsist analüüsi, ja ma kindlasti ei võta seisukohta, et praegune süsteem on täiuslik. Need kanalid, mille kaudu saab põhiseaduslikkuse järelevalve menetlust individuaalselt algatada, on väga kitsad ja minu hinnangul väärib see süsteem ülevaatamist. Ka Riigikohtu esimees on juhtinud tähelepanu, et võiks kaaluda selle õiguse andmist ka parlamendi teatud vähemusele. Seegi on minu meelest asi, mis väärib analüüsi. Valitsusliit ei ole aga võtnud selget seisukohta, kuidas seda küsimust lahendada ja süsteemi muuta. Aga kindlasti Justiitsministeerium seda analüüsib.
Esimene täiendav küsimus, Martin Helme, palun!
Aitäh! Ma küsin oma küsimuse lõpuni. Kas Justiitsministeeriumisse on laekunud sellesisuline ettepanek Riigikohtu esimehelt või on teil plaanis ise niisugune eelnõu algatada? Tegelikult siin pole nagu midagi väga analüüsida. Kodanikel ei ole võimalik põhiseaduslikkuse järelevalveks kohtu poole pöörduda, kui nad tahavad kontrollida mõne seaduse vastavust põhiseadusele, mitte viidata oma isiklike õiguste riivele.
Ma tuletan meelde, et 2001. aastal, viimasel päeval, kui Lennart Meri oli ametis presidendina, andis ta üle põhiseaduse muutmise seaduse eelnõu ettepaneku. Ta pani ette luua Eestis eraldi põhiseaduslikkuse järelevalve kohus ja anda inimestele õigus pöörduda sinna oma individuaalsete põhiõiguste kaitseks, kui muud õiguskaitsevahendid on ammendunud. Mis puutub küsimusse, kas inimestel peaks olema õigus esitada taotlus mingi normi kontrollimiseks või esitada üksnes individuaalne konstitutsiooniline kaebus, siis siin on võimalikud mitmed lahendid. Praegune süsteem on minu meelest liialt kitsas ja väärib ülevaatamist. Küsimus oli, kas Riigikohtu esimees on teinud konkreetsed ettepanekud põhiseaduslikkuse järelevalve menetluse muutmiseks. Ei, konkreetset ettepanekut Justiitsministeeriumile ta teinud ei ole, aga ta märkis selle ära oma eelmise aasta aruandekõnes ühe mõttekäiguna. Ma tean, et Riigikohtu esimees esineb järgmisel kuul samuti ettekandega kohtukorraldusest ja siis saavad parlamendiliikmed talt seda küsida.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus, Priit Toobal, palun!
Aitäh, lugupeetud aseesimees! Lugupeetud minister! Üks võimalik variant, kuidas laiendada põhiseaduslikkuse järelevalve algatamise võimalust, on anda see õigus parlamendi fraktsioonidele. Sellest on teatud organites ja institutsioonides juba kõneldud. Aga minu küsimus puudutab juba tehtud põhiseaduslikkuse järelevalve otsuseid. Viimasel neljal aastal on Riigikohus teinud seesuguseid otsuseid 40. Paraku on olukord selline, et neist 40 otsusest, mille puhul parlamendil on olnud kohustus sekkuda, on parlamendil lahendamata 12. Tervelt 12 Riigikohtu otsust on täitmata! Neist 12-st 6 otsust puudutavad teie ministeeriumi haldusala. Miks ei ole teie ministeerium midagi ette võtnud, et neid küsimusi parlamendi ette lahendamiseks tuua?
Aitäh! Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kohtulahendite täitmine on kindlasti väga oluline ühiskonna õiguskultuuri teema. Üks asi, millele ma osutasin eelmise küsimuse puhul, puudutab talumistasusid, mis on seotud kinnisomandi piirangutega seoses tehnovõrkude ja muude rajatistega. See on probleem, mille lahendamiseks ma loodan lähiajal Vabariigi Valitsusele esitada oma ettepanekud, kuidas see Riigikohtu poolt põhiseadusvastaseks tunnistatud olukord lahendada. Aga kindlasti me analüüsime ka neid probleeme, millele te osutasite. Üldine riigi õiguskultuur peab tagama, et kõrgeima kohtu põhiseaduslikkust puudutavaid otsuseid täidetakse, ja kindlasti on ka parlamendi roll tagada, et seda järelevalvet teostatakse.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi neljanda küsimuse juurde, mille on esitanud Riigikogu liige Külliki Kübarsepp. Sellele vastab majandus- ja taristuminister Kristen Michal ning teemaks on riigiettevõtete nõukogud. Külliki Kübarsepp, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Lähiminevikus on juhitud tähelepanu riigi äriühingute nõukogude koosseisudele. Probleemiks on Riigikogu liikmete kuulumine neisse, kuna see riivab võimude lahususe printsiipi. Riigikontroll on välja toonud, et äriühingud ei suuda seada eesmärke ning nõukogude võimekus on väike. Suurt tähelepanu pööras probleemile ka rahvakogu. Olete koalitsioonileppes ette näinud nõukogude koosseisude ülevaatamise just sõltumatuse ja professionaalsuse aspektist. Praegu on näha, et mingit uut liikumist ei ole toimunud. Kui kaugele te selles tegevuses olete jõudnud ja millised järeldused on hakanud kujunema?
Hea küsija! Tõepoolest, see on suund, kuhu võiks liikuda. Kui kaugel me praegu oleme? Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas on kaalumisel üks idee, mis vähendaks märgatavalt nõukogude liikmete arvu. Vahest võiks üheks väärtusketiks kokku liita kõik selle, mida võiks siis iseloomustada sõnadega "infrastruktuur" ning "transport" ja "transiit". Seda me praegu analüüsime, mõte on alles analüüsijärgus, see ei ole kuidagi valmis. Võib-olla osutub see halvaks mõtteks, võib-olla heaks. Aga see samm kindlasti tekitaks selles sektoris suurema omanikutunde. Vahest on võimalik palgata sinna häid tippjuhte ja muid tippspetsialiste. Nagu me teame, neid ei ole lihtne leida. Praegugi on meil mitmes kohas konkurss käimas, alates Maanteeametist ning lõpetades majandusarengu asekantsleriga ministeeriumis ja raudteejuhiga. Neid inimesi me otsime. Mis puutub inimestesse nõukogudes, siis läbi aegade on kord öeldud, et sinna ei sobi ettevõtjad – neil oleks justkui omad huvid, ehkki nad üldiselt teevad seda tööd oma põhitöö kõrvalt –, ja samamoodi on öeldud Riigikogu liikmete kohta. Omal ajal, ma mäletan, tegi Erki Raasuke selle töö, mille alusel me Eesti riigis praegu seda probleemi vaatame. Ta möönis, et tema jaoks ei ole probleem niivõrd Riigikogu liikmete kuulumine riigiettevõtete nõukogusse, kuivõrd see, mille alusel sinna nimetatakse ettevõtjaid. Eks vaated on erinevad. Selles küsimuses on eri arvamusel olnud ka kaks õiguskantslerit. Aga kokku võttes me püüame selles suunas liikuda ja ma arvan, et kui see plaan teoks saab – ma eeldan, et suvel me jõuame seda analüüsida ja sügisel võiks tulla avalikkuse ette –, siis ilmselt nõukogude liikmete arv oluliselt väheneb.
Esimene täpsustav küsimus, Külliki Kübarsepp, palun!
Aitäh, hea juhataja! Hea minister! MKM-i haldusalas on 19 riigi osalusega äriühingu nõukogu. Erakondlased moodustavad nendes nõukogudes 40%, neist üle 56% on Reformierakonna liikmed, sotse on 31% ja ainult üks inimene on IRL-i liige. Katastroofiline seis on Eesti Posti, Saarte Liinide, Lennuliiklusteeninduse AS-i ja Eesti Lootsi nõukogus, kus 63–70% nõukogu koosseisust on erakonna esindajad. Millal kutsute nõukogust tagasi ministrid Aasa ja Ligi? Millal kutsute tagasi Riigikogu liikmed ja/või lahendate põhiseaduse riive?
Konkreetsele küsimusele konkreetne vastus. Aas ja Ligi on tagasi kutsutud ja seda mitte sellepärast, et nad oma tööga hakkama ei saanud, vaid sellepärast, et ministrid ei saa niisuguses nõukogus olla. Põhiseaduse riive osas, nagu ma juba ütlesin, on õiguskantslerid selles küsimuses olnud eri arvamusel. Mina isiklikult arvan, et Riigikogu liikmed võiks nõukogudesse võib-olla nimetada rohkem majanduskomisjoni kaudu. Oleme koalitsioonis arutanud, et see võiks olla üks mehhanism. Kokku võttes: inimeste nimetamisel riigile kuuluvate ettevõtete nõukogusse ongi võib-olla hea teada, kes keda ja mida esindab. Ma meenutan, et majanduskriisi ajal olid Riigikogu liikmed paljudes nõukogudes ainukesed, kes said aru, et ka riigile kuuluvad äriühingud peavad koosseisude boonustes ja palkades kokku tõmbama. Igal mündil on kaks külge.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Andres Ammas, palun!
Austatud eesistuja! Härra minister! Nagu kuulsime, praegustest poliitilistest kohtadest riigiettevõtete nõukogudes täidavad üle poole reformierakondlased, umbes kolmandiku sotsiaaldemokraadid ja ainult üks esindaja kuulub IRL-i. Milles on asi? Miks te oma koalitsioonipartnerit nõnda ignoreerite? Kas IRL-il puudub vajalik majanduslik kompetents või milles on asi?
Ma julgen arvata, et IRL-il ei puudu majanduslik kompetents. Võib-olla puudub nende loetelude ülevaatamisel kompetents aru saamaks, kes millise erakonna liige on.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi viienda küsimuse juurde. Selle on esitanud Riigikogu liige Tarmo Tamm. Küsimus on esitatud rahandusminister Sven Sesterile ja teemaks on katteallikad. Tarmo Tamm, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud rahandusminister! Teame, et valitsuse läbiviidavad maksutõstmised võtavad raha iga kodaniku taskust, samuti väheneb meie ettevõtete konkurentsivõime. Kas valitsus siiski ei taha katteallikatena näha seda, et ta jätab mõne majandusliku rumaluse tegemata ja hakkab riiki mõistuspäraselt juhtima? Näiteks miks uue superministeeriumihoone jaoks ei otsitud teist kohta ja miks ei proovitud senist Rahandusministeeriumi hoonet müüa erasektorile? Sellega oleks riik vabanenud lammutamise kuludest ja krundi eest oleks saanud raha, mis oleks väga hästi sobinud katteallikaks. Erasektor oleks võinud selle maja soojapidavaks muuta. Minu arvates riigil Tallinnas kruntide puudust pole. Miks ei püütud seda erasektorile maha müüa ja miks riik ise seda hoonet lammutab?
Siin oli tegelikult kaks küsimust. Üks on seotud majaga ja teine on seotud katteallikatega. Kui me räägime majast, siis otsus Rahandusministeeriumi maja ehk tulevikus nelja ministeeriumi maja kohta on tehtud varem. Selle info põhjal, mis on rahandusministri lauale jõudnud, on näha, et kokkuvõttes on eesmärk hoida ära kulude suurenemine. Seda eesmärki järgitakse. Tuleb nentida, et ministeeriumide kokkukolimisel tekib lisaks klassikalisele sünergiale olukord, kus ministeeriumide senised hooned on võimalik vajaduse korral realiseerida. Rääkimata võimalikust energia kokkuhoiust ning muudest sünergiailmingutest. Mis puudutab katteallikaid üldisemalt, siis kindlasti tuleb silmas pidada, et mitmesugused ühekordsed tulud, mis riik võiks saada, ei saa katta jooksvaid kulusid. See on oma olemuselt kindlasti väga selge maailmavaateline nüanss, mida ei pea minu arvates mitte ainult rahandusministrid, vaid ka kõik valitsused silmas pidama. Kui me tahame katta jooksvaid kulusid võimalike ühekordsete tulude arvel, siis see poliitika ei ole pikaajaliselt jätkusuutlik. Samamoodi ei tohi jooksvaid kulusid pidevalt katta laenude abil. Pikaajalised kulud peavad olema vastavuses pikaajaliste tuludega.
Esimene lisaküsimus, Tarmo Tamm, palun!
Aitäh! Ega mina oma küsimuses ei seadnud kahtluse alla majade soojustamist ja üldse säästlikumaks muutmist. Ma küsisin, miks pidi selle hoone ehitama sama krundi peale, miks ei saanud valida teist krunti. Ka arhitektid näevad selles suurt probleemi. Miks pidi ilmtingimata selle krundi valima? Miks ei võinud kusagile mujale seda maja ehitada? Oleks ju ka siis saanud ministeeriumide vanad hooned maha müüa ja kõik seatud tingimused oleks täidetud. Miks ei kaalutud selle krundi mahamüümist? Kelle huvides ja mis eesmärgil selline otsus tehti?
Aitäh teile! Ametisolev valitsus, kaasa arvatud rahandusminister, andis oma vande 9. aprillil ja selleks ajaks protsess juba käis. Ma usun, et kõik need otsused, mis on tehtud varem, st enne 9. aprilli, lähtuvad selgelt riigi ja rahva huvidest. Kui me vaatame kõiki kulusid, mis potentsiaalselt tulevikus pärast nelja ministeeriumi kokkupanemist tekivad, ja ka kõiki võimalikke tulusid, siis näeme, et nende otsuste eesmärk on tagada maksumaksja raha maksimaalselt efektiivne kasutamine. Otsused selle kohta, kas maja võiks olla ühes või teises kohas, milline on ruumilahendus, milline on töötaja kohta tulev ruutmeetrite arv, on tehtud varasemas etapis ja päris kindlasti on nendele otsustele eelnenud selged mõjuanalüüsid. Selliseid otsuseid ei saa teha lähtuvalt väljavaatest, et riik peab hiljem hakkama kõvasti juurde maksma. Selliseid otsuseid saab teha vaid siis, kui nähakse selget sünergilist positiivset mõju.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Mark Soosaar, palun!
Lugupeetud minister! Vanas hoones läks kaduma Ado Eigi suurepärane pannoo. Ma väga loodan, et uue ministeeriumihoone ehitamisel te kasutate seda nn 1% seadust ning uus hoone saab veel väärikama ja uhkema pannoo. Aga mu küsimus puudutab tegelikult Eesti kui e-riigi mainet, mis loodetavasti sõltub ka teie käitumisest või teie võimekusest. Asi on selles, et pangaautomaadid annavad meile kõigepealt raha ja alles selle järel kaardi ning väga paljud, ma julgen öelda, et kümned tuhanded inimesed unustavad kaardi automaati ja muutuvad pärast seda maksevõimetuks. Eriti puudutab see välisturiste, kes on harjunud oma kodumaal, teistes Euroopa riikides saama kõigepealt kaardi tagasi ja siis raha. Kas teie käed ulatuksid seda olukorda parandama?
Aitäh! Austatud minister, kui te näete pannool ja rahaautomaatidel seost katteallikatega, siis loomulikult vastake. Teema on katteallikad, aga otsus on teie.
Aitäh teile! Pannoo kohta pean tõesti nentima, et rahandusminister ei võta aktiivselt osa arhitektuurikonkursi läbiviimisest ega jälgi hiljem selle tulemusi. Selleks on teised inimesed olemas. Peaasjalikult ei juhi kogu protsessi mitte Rahandusministeerium, vaid RKAS. Mis puutub pankadesse ja sularahaautomaatidesse, siis selle teema juurde saame tagasi tulla kümnenda küsimuse juures. Siis saab seda põhjalikumalt käsitleda.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Head ametikaaslased, palun jääme küsimuste esitamisel teemade juurde! Kuuenda küsimuse on esitanud Riigikogu liige Arno Sild, sellele vastab majandus- ja taristuminister Kristen Michal. Teemaks on bussiliiklus Võru ja Viljandi vahel. Arno Sild, palun!
Aitäh, juhataja! Lugupeetud minister! Käsitledes ühistransporti, räägitakse meil ikka ja alati põhiliselt ühendusest pealinnaga. Võrumaa inimesed on aga tõstatanud küsimuse otseühenduse taastamise kohta Võru ja Viljandi vahel. Praegu on võimalik nende kahe maakonna vahel liikuda suure ringiga ja Tartus ümberistumisega. Kuna Viljandi on tähtis kultuuri- ja majanduskeskus, siis on selle ühendus Võruga väga oluline. Küsimus: kas on võimalik taastada bussiliiklus Võru ja Viljandi vahel?
Austatud küsija! Tegelikult on see küsimus natukene valele adressaadile, sest bussiühendus maakondade vahel on maavalitsuste ainupädevuses ja maavalitsused alluvad Siseministeeriumile, mitte Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile. Püüan aga anda konstruktiivset nõu ja ütlen, et sel teemal võime kas meie või võite ka te ise võtta konkreetsete maavalitsustega ühendust. Nemad siis hindavad seda vajadust ja pöörduvad vajaduse korral Maanteeameti poole. Edasi on kaks võimalust: Maanteeamet kutsub vedajaid üles kommertsliinidel seda vedu tegema või siis panevad omavalitsused ja maavalitsused seal seljad kokku. Need oleks praktilised lahendused selles olukorras, nii palju kui ma oskan siin nõu anda.
Esimene täpsustav küsimus, Arno Sild, palun!
Täpsustav küsimus: kas siiski riik ei peaks ise initsiatiivi üles näitama, et regionaalsed probleemid saaks lahendatud? Muidu me peamegi järgima kunagist Jüri Mõisa üleskutset, et kolime kõik Tallinna, ning ongi asjad korras ja probleemid lahendatud.
Ma arvan, et Riigikogu liikmel on võimalus seda initsiatiivi üles näidata ja maavalitsusel samamoodi. Selleks need institutsioonid ju ongi loodud. Riik doteerib väga püüdlikult nii sisemaist lennuliiklust, reisirongiliiklust kui ka bussiliiklust. Kindlasti ei ole me seisukohal, et kõik peaksid kolima Tallinna. Vastupidi, mis puutub taristusse, siis me kindlasti tegeleme sellega, et ühendused oleksid võimalikult head ja teed oleksid võimalikult head. Selle teie tõstatatud probleemi saatsin edasi meie teedeinimestele. Üldiselt usun, et lahendus on ikkagi maavalitsuse initsiatiivis ja koostöös Maanteeametiga. Aga täpsustan veel üht asja seoses eelmise küsimusega. Ma ei olnud täpne, kui ütlesin "liige" – "esindaja" on õige sõna, mida ma tahtsin kasutada.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Andres Ammas, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Härra minister! Väga tore, et riik on mõnes kohas bussiliikluse väga hästi korraldanud. Näiteks Tallinna ja Haapsalu vahel on suurepärane bussiliiklus. Aga rongiliiklus nende kahe asula vahel puudub sootuks. Koalitsioonilepingus ütlete, et analüüsite Haapsalu–Riisipere liinil rongiliikluse taastamise võimalust. Kas olete seda analüüsi juba alustanud ja kui ei ole, siis millal kavatsete alustada?
Selle analüüsi tegemine on lähiplaanis. Nüüd on tulnud kasutusele uued reisirongid ning analüüsitakse Elroni ehk Eesti Liinirongide reisirongide kasutatavust ja kõiki muid tulemeid, mis puudutavad võrku. Selle analüüsi baasil saab teha edasisi otsuseid, mis puudutavad ka Haapsalu. Ma olen ka ise kuulunud Haapsalu reisirongiliikluse taastamise tugigruppi, Lauri Luik mind sinna omal ajal agiteeris. Tahan olla optimistlik, aga loomulikult peame korralikult analüüsima, millised on meie võimalused. Positiivne kogemus on kindlasti see, et uued Elroni rongid, mis valitsus on hankinud, on väga selgelt kasvatanud inimeste soovi selle vahendiga liigelda. Nii et eks me peame edasi vaatama, mis meie võimalused on. Lõpuks on teil siin ja meil valitsuses täpselt üks ja sama rahakott, mis sisaldab summat, mida maksumaksja on võimeline maksma.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi seitsmenda küsimuse juurde, mille on esitanud Riigikogu liige Jüri Adams. Sellele vastab valitsusliige justiitsminister Urmas Reinsalu peaministri ülesannetes ja teemaks on trahvide kasvu mõju ja tagajärjed. Jüri Adams, palun!
Lugupeetud minister! Laiemalt on mul küsimus mitmesugustest karistustest laekuvate rahasummade ja riigieelarve vahekorra kohta, aga võtame praegu kitsamalt. Trahviühik on püsinud umbes 13 aastat praktiliselt muutumatu. Alguses see oli 60 krooni, eurole ülemineku järel 4 eurot. Nüüd minuni on jõudnud kuuldused, et teie valitsus kavatseb seda tõsta kaks ja pool korda, 10 euro peale. Mind huvitab, mis selles kuulduses on õige, mis vale. Ja veel niisugune üldine filosoofiline küsimus. Kas te võite meile kinnitada, et juhul kui realiseerub hüpoteetiline olukord, kus rahva õiguskäitumine on selline, et tuleva aasta jooksul ei laeku mitte ühtegi eurot mitte ühestki trahvist, siis see mitte kuidagi ei mõjuta riigieelarve tasakaalu?
Kindlasti! Riigi karistuspoliitika eesmärk ei saa olla riigi tulude suurendamine. Riigi karistuspoliitika eesmärk saab olla inimeste õiguskuulekas käitumine. Trahvipoliitikas aga on 1. jaanuarist 2015 hakatud tegema vahet väärtegude eest ja kriminaalmenetluses määratavatel trahvidel. Nimelt, kriminaalmenetluses määratavate rahaliste karistuste puhul on üle mindud isiku sissetuleku põhisele süsteemile ja miinimumpäevamäära on tõstetud enam kui kolm korda: 3,2 eurolt 10 euroni. Valitsusel on kavas järgmises etapis vaadata üle ka väärtegude eest määratavate trahvide määrad. Justiitsministeerium kavatseb sellekohased ettepanekud sügisel parlamendile esitada. On selge, et rahaline karistus on üks karistus teiste seas, mida menetleja saab määrata. Kõigi, ka väärtegude eest määratavate karistuste puhul peab kohtuväline menetleja nii nagu ka kohtunik arvesse võtma isiku karistustundlikkust ehk seda, kuidas konkreetsele isikule karistus mõjub. Kindlasti me kavatseme esitada ka rea ettepanekuid väärtegusid puudutava trahvipoliitika muutmiseks. Samas rõhutan seda, et ülemöödunud kuu lõpust on jõustunud ka väärteomenetluse oluline muudatus, et menetleja võib vähetähtsate süütegude korral ka menetluse alustamata jätta ja piirduda suulise hoiatusega.
Esimene täpsustav küsimus, Jüri Adams, palun!
Ma ei ole vist kuigi taiplik. Ma ei saanud teie vastusest aru, kas trahvimäära suur tõstmine on plaanis või ei ole. Aga täpsem küsimus võiks kõlada niimoodi: kas 14 aasta jooksul on meie raha väärtus vähenenud 2,5 korda, et see õigustaks trahvimäära tõstmist 2,5 korda?
Kui kõneleda sellest, kas valitsuse plaan on üldise karistuspoliitika muutmise raames – 1. jaanuarist on kriminaalkaristuse korral miinimumtrahvimäär üle kolme korra kõrgem – vaadata üle ka väärtegude puhul rakendatavad trahvid, siis vastus on jaatav. Kavatsus on seda teha sellises määras, et tõus oleks 2,5-kordne. Küsimus oli selle kohta, kas raha on 14 aasta jooksul odavnenud või inimeste keskmised sissetulekud kasvanud. Kui võtta aluseks miinimumsissetulek, siis jah, nii miinimumsissetulek kui ka keskmine palk on selle aja jooksul kõvasti kasvanud.
Nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Liina Kersna, palun!
Aitäh, hea eesistuja! Lugupeetud minister! Ma olen aru saanud, et näiteks lahtise turvavööga sõitmise korral võiks uute määrade järgi trahv olla suurusjärgus 300 eurot. Me teame, et keskmine pension on praegu Eestis ligi 350 eurot. Kas see tundub teile proportsionaalne?
Nagu ma ütlesin, peavad kohtuvälised menetlejad nii praegu kui ka tulevikus võtma arvesse isiku karistustundlikkust konkreetse trahvi määramisel. Kindlasti me kavatseme teha väärtegude eest karistamise poliitikas mitmed muudatused, mis puudutavad näiteks alaealistele rahaliste karistuste kohaldamist. Meil on ettepanek osa väärtegude puhul trahvidest loobuda. Lisaks on kaalumisel praegu kehtiva miinimumtrahvi kaotamine. Tahan ka rõhutada, et seadusandja on ette näinud vahemikud, mille alusel rahatrahve määratakse. Peale selle on võimalik määrata ka teisi karistusi, kui on tegemist konkreetse süüteoga. Õige on see, et enim registreeritud väärtegu selle aasta nelja kuuga on olnud mootorsõiduki juhtide poolt lubatud sõidukiiruse ületamine. Sellele järgneb piletita või sõiduõigust tõendava dokumendita sõit ja kolmandaks on vargused. Need on enim levinud väärteod.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kaheksanda küsimuse juurde. Küsija on Riigikogu liige Mart Helme, vastab valitsusliige rahandusminister Sven Sester. Teemaks on immigratsioonikriisiga seotud kulude mõju Eesti eelarvele. Mart Helme, palun!
Aitäh, eesistuja! Lugupeetud minister! Nendel minutitel peaks selguma, kui suur on Euroopa Komisjoni ettepandav Eesti kvoot immigrantide vastuvõtmiseks. Minu küsimus on väga lihtne ja konkreetne. Kui suure summa on Rahandusministeerium eelarves ette näinud immigrantide vastuvõtmiseks ja nendega seotud kulude katmiseks?
Lugupeetud küsija! Avamaks seda teemat pikemalt, pean siinkohal vajalikuks teile teada anda, et kulude hindamisel on aluseks võetud välismaalasele rahvusvahelise kaitse andmise seadus ning rahvusvahelise kaitse saaja kohalikus omavalitsuses elama asumisel kaetavate kulude piirmäärad. Lisaks on arvestatud Sotsiaalministeeriumi ja AS-i Hoolekandeteenused vahel sõlmitud halduslepingute maksimumhindu. Konkreetsed eluasemekulud näiteks sõltuvad loomulikult asukohast, eluruumi suurusest, üüri suurusest ja muudest sellistest asjaoludest. Tegemist on kuludega, mis kaetakse riigieelarvest Sotsiaalministeeriumi kaudu. 2016. aastal on Sotsiaalministeeriumis selleks ette nähtud pea 200 000-eurone kulu, täpsemalt öeldes 199 411 eurot.
Esimene täiendav küsimus, Mart Helme, palun!
Aitäh, spiiker! Aitäh, minister, väga hea vastuse eest!
Me kindlasti tervitame spiikrit.
Asespiiker, vabandust! Täiendav küsimus on niisugune. Meil ei ole paraku kahtlust, et kui liikmesriigid immigrantide kvoodi alla neelavad, saab see küsimus olema päevakorral igal aastal. Kas praegune valitsus aktsepteerib seda, et meil tuleb igal aastal hakata eraldama immigrantide vastuvõtmiseks vägagi märkimisväärseid summasid? Küsimuse teine pool on aga selline. Natuke jäi mulje, nagu need kohalike omavalitsuste tehtavad kulutused ei olegi riigieelarvelised kulutused, justkui kohalikud omavalitsused saaksid raha, ma ei tea, Vanapagana kaabust.
Hea küsija! Kui Euroopa Liit ja Eesti riik on võtnud vastu seisukoha, et üht või teist kvooti aktsepteeritakse, siis on selge, et riik peab seda ka eelarve tegemisel arvestama. Tänasel päeval on Sotsiaalministeeriumis selleks planeeritud, nagu ma ütlesin, 2016. aastaks ligi 200 000-eurone kulu. Kui see kulu peaks suurenema, siis peab riik selleks ka valmis olema ja vaatama oma kulud-tulud üle. Praegu on nelja aasta strateegias ette nähtud selline kulutase.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Jaak Madison, palun!
Aitäh, lugupeetud asespiiker! Austatud minister! See aasta on ette nähtud 199 000 eurot pagulaste siinseks majutamiseks ja nende eluasemekulude katmiseks. Nüüd aga on käinud läbi arv 1000 ja pluss pagulast, kes tuleks erakorraliselt Eestis vastu võtta. Seega me peaksime selle summa vähemalt kümnekordistama, mitme miljoni euroni. Minu küsimus puudutab samuti pagulaskriisi Vahemerel. Kas te oskate öelda siinsetele rahvasaadikutele ja Eesti inimestele ehk oma valijatele, kui palju me summa summarum praegu panustame Vahemere kriisi lahendamisse? Milline summa on Eesti panus? Kas see õigustab ennast ja kas on kavas seda erakorraliselt suurendada?
Hea küsija! Riik ei ole pagulaste vastuvõtmiseks mingit täiendavat poliitikat kujundanud. Nagu ma enne mainisin, riik on järgmiseks aastaks ette näinud reaalsed kulud riigieelarvest. See summa on, kordan, peaaegu 200 000 eurot ja ühtegi teist otsust ei ole riik vastu võtnud. Praegusel hetkel ei ole lisainformatsiooni, et tegu oleks mõjuga riigieelarve tasakaalule.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi üheksanda küsimuse juurde. Küsimuse esitaja on Riigikogu liige Jaak Madison, vastajaks on valitsusliige justiitsminister Urmas Reinsalu peaministri ülesannetes. Teema on pagulaskeskuse olukord Vao külas. Jaak Madison, palun!
Lugupeetud juhataja! Austatud justiitsminister! Vabariigi Valitsus on oma sõnavõttudes pidevalt väljendanud seisukohta, et kõik pagulaste vastuvõtmist puudutavad otsused arutatakse läbi kohapealsete elanikega, kohapealse kogukonnaga. Olles tutvunud põhjalikumalt olukorraga Vao külas, kus on 85 pagulast, kes on paigutatud küla kõige uhkemasse ja ilusamasse majja ning elavad kadestamisväärset elu, mida ei saa endale lubada pea pooled meie kaasmaalased, oli mu üllatus suur, kui sain teada, et mitte kellegagi neist ei olnud läbi räägitud pagulaste vastuvõtmise teemal ega nende hulga võimaliku suurendamise teemal. Palun teie seisukohta selles küsimuses. Millistel alustel räägitakse läbi kohalike kogukondadega, et võtta vastu pagulasi ja võimaluse korral jaotada need inimesed kogu Eesti peale laiali?
Mis puutub seadusest tulenevat rahvusvahelist kaitset taotlevate inimeste toimetulekusse, siis seaduses on ette nähtud nende majutamine, neile tervishoiuteenuste tagamine, nende õiguste ja kohustuste tutvustamine ja hulk teisi minimaalseks toimetulekuks vajalikke ettevõtmisi. Kui me räägime Euroopa Komisjoni initsiatiivist, siis tegu on ettepanekutega, mille kohta liikmesriigid peavad oma seisukoha kujundama. Eesti Vabariigi senine seisukoht on olnud, et me toetame liikmesriikide õigust neid küsimusi vabatahtlikult lahendada. Tsentraalset kvoodisüsteemi ei ole Eesti seni toetanud. Nüüd, lähtudes sellest, milliseks kujuneb Euroopa Nõukogu seisukoht juunikuisel ministrite kohtumisel, on võimalik edasisi samme kavandada ja need tuleb kindlasti kohalike inimestega läbi arutada. Konkreetselt selle kohta, kas praegu on 83 Vao majutuskeskuses oleva inimesega seoses kohapeal tekkinud konflikte, mida tuleks eraldi arutada, ütlen, et kui probleemid tõesti eksisteerivad, siis tuleb asjaomastel ametiisikutel seda kindlasti teha.
Esimene täiendav küsimus, Jaak Madison, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Pigem on küsimus selles, et kui me räägime vabatahtlikust vastuvõtmisest, siis oleks elementaarne, kui tegu oleks tõesti vabatahtlikkusega. Kuid vaadates Eesti konteksti, Eesti majanduslikku olukorda ja siinset demograafiakriisi, ei saa me rääkida isegi mitte vabatahtlikust pagulaste vastuvõtmisest. Siit küsimus: kas Isamaa ja Res Publica Liidu valijad saavad olla kindlad oma valitud erakonnas? Kas IRL-i saadikud esindavad rahvuslik-konservatiivseid vaateid, mida nad vähemalt paberi peal ideeliselt esindavad? Kas valijad võivad loota, nagu loodame meiegi seitsmekesi EKRE fraktsioonist, et nad esindavad Eesti rahvuslikke huve ka selles küsimuses ja hoiavad selja sirge?
Mul on hea meel, et teie kui Isamaa ja Res Publica Liidu valija küsite neid küsimusi. Aga Isamaa ja Res Publica Liidu valijad saavad alati Isamaa ja Res Publica Liidule kindlad olla, härra Madison. See mure on täiesti asjakohatu. Siin parlamendisaalis ma võin kinnitada, et Isamaa ja Res Publica Liit langetab otsuseid, mis on väga pikaajalise, väga suure mõjuga nii Euroopa kui ka Eesti riigi perspektiivis, lähtudes meie rahvuslikest huvidest.
Ja nüüd üks kohapeal registreeritud küsimus. Rein Ratas, palun!
Austatud justiitsminister peaministri ülesannetes! Öelge palun, kas valitsuses on olnud arutlusel ka Vao varjupaiga võimalik laiendamine või uute varjupaikade rajamine mujal Eestis. Olen rääkinud.
Selles valitsuse koosseisus niisugust küsimust arutlusel ei ole olnud. Arusaadavalt eeldab see küsimus Euroopa Komisjoni ettepanekust tulenevalt kõigepealt põhimõttelisi poliitilisi seisukohti. Valitsuse senine poliitiline seisukoht on teile teada. Lähtudes sellest, milliseks kujuneb Euroopa Liidu otsus, mille langetamisel Eesti on üks kaasotsustaja, on võimalik edasisi praktilisi küsimusi lahendada. Ma arvan, et ei ole mõtet sündmustest ette tormata. Nagu siin osutati, mõni minut tagasi tuli Euroopa Komisjon välja oma järjekordse initsiatiiviga ja nüüd liikmesriigid kujundavad oma seisukohad. Paraku me teame, et need seisukohad lähtuvad üsna erinevatelt positsioonidelt.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi järgmise küsimuse juurde, see on kümnes ja selle esitab Riigikogu liige Mark Soosaar. Vastab valitsusliige rahandusminister Sven Sester, teemaks on sularahaautomaatide rahvusvaheline standard.
Lubage, et ma tunnustan istungi juhatajat! Esmakordselt selles koosseisus jõudsime kümnenda küsimuseni. Aga minu küsimus kõlas juba enne. Ma küsin ministrilt, kas Eesti on valmis või, ütleme, kas rahandusminister on valmis tegutsema selles suunas, et meie väliskülalised ei lahkuks meie pangaautomaatide juurest pettunult, sest need võtavad teinekord nende pangakaardi ära. Enne ma juba selgitasin seda põhjust. Nimelt, teistes riikides kõigepealt antakse sulle automaadist kaart tagasi ja alles siis raha, mitte vastupidi nagu meil.
Lugupeetud küsija! ATM-ide ehk sularaha väljastavate aparaatide standardid on olemas, kuid need ei käsitle seda, kas enne peaks väljastama kaardi või sularaha. Kokku võttes on need protseduurid ikkagi iga panga enda otsustada ja riik ei ole siin ühelgi moel sekkunud. Küll on Eesti Pangaliit sel teemal pidanud omavahelisi arupidamisi. Kuna tegemist on pangaliiduga, siis on asja arutatud oma liikmetega ehk siis pankadega. Nendes pangaliidu aruteludes on jõutud arvamusele, et pigem on see kasutajasõbralikum olukord, kui konkreetsest ATM-ist väljastatakse eelnevalt raha ja alles siis tagastatakse maksekaart. Nad on põhjendanud oma arvamust sellega, et lisaks sularahale, mida ATM-ist võetakse, võib klient soovida teha teisigi operatsioone, nagu näiteks konto väljavõtete ja võimalike kviitungite trükkimine. Peale sularaha väljavõtmise saab ju automaadiga muidki operatsioone teha. Seoses sellega on pangad siiamaani olnud seisukohal, et parem on, kui kõigepealt saab sularaha ja pärast seda pangakaardi.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Head ametikaaslased, ma tänan teid küsimast! Austatud valitsusliikmed, tänan teid vastuste andmise eest! Infotund on lõppenud.
Head ametikaaslased! Austatud Riigikogu! Tere päevast! Alustame Riigikogu täiskogu I istungjärgu seitsmenda töönädala kolmapäevast istungit. Kõigepealt palun kõnetooli neid Riigikogu liikmeid, kes soovivad üle anda eelnõusid või arupärimisi. Palun, Marika Tuus-Laul!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Mina annan Eesti Keskerakonna fraktsiooni nimel üle arupärimise sotsiaalminister Margus Tsahknale ja see on teemal, mis puudutab meid kõiki varem või hiljem. Nimelt tahame järjekordselt – me oleme seda korduvalt teinud – tähelepanu juhtida sellele, et meie pensionisüsteem soosib ennekõike suurema palgaga töötavaid inimesi. Me leiame, et seda tuleks muuta nii, et ka miinimumi kuni keskmist palka saavate inimeste üks tööaasta hakkaks võrduma ühe pensioniaastaga. Jah, eelmise koosseisu lõpus muutis sotsiaalminister Helmen Kütt termineid ja nimetas aastakoefitsiendi ümber pensionikindlustuse osakuks. Aga asja sisu see ei muutnud, pensionide suurusel on ebaõiglased vahed ja pensionäride kihistumine on endine. Käärid pensionide vahel on läinud järjest suuremaks ja tulevikus kasvab vahe sama süsteemi korral veelgi. Nii me näeme, et väikest palka saavad inimesed, olgu nad lasteaiakasvatajad või hooldusõed või muusikakooli õpetajad või kes tahes, saavad tulevikus ka väga väikest pensioni, kuigi teevad samuti olulist tööd. Eelmise koosseisu ajal talvel võttis selle teema väga teravalt üles ka Postimees, kinnitades, et niimoodi edasi minna enam lihtsalt ei saa. Palkade ebaõiglus ei tohi kajastuda pensionides. Me näeme siin ka, et palgavaesuse teemat ei taheta selles koosseisus sugugi arutada ja tagasimaksed eelarvest, mida soositakse, soosivad väikseid pensioneid ja palku ka tulevikus. Nii et meil on ministrile hulk küsimusi ja ettepanek, et lahendaks selle probleemi koos. Aitäh!
Rohkem kõnesoove ei näi olevat. Olen Riigikogu juhatuse nimel vastu võtnud ühe arupärimise ning vastavalt meie kodu- ja töökorra seadusele otsustab Riigikogu juhatus selle edasise menetlemise. Läheme edasi teadete juurde. Täna pärast täiskogu istungi lõppu toimub siin istungisaalis Eesti-Tšehhi parlamendirühma asutamiskoosolek, kokkukutsuja on Mailis Reps. Ootame aktiivset osavõttu. Teeme nüüd kohaoleku kontrolli. Kohalolijaks registreerus 88 Riigikogu liiget, puudub 13.
Tänases päevakorras on üks täpsustus. Nimelt, esimese päevakorrapunkti ehk Vabariigi Valitsuse algatatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 23 esimese lugemise arutelul teeb algataja nimel ettekande rahandusminister Sven Sester. Alustame tänaste päevakorrapunktide menetlemist. Esimene päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 23 esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks rahandusminister Sven Sesteri!
Austatud Riigikogu! Teile on esitatud Keskkonnaministeeriumis ettevalmistatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu, mille peamine eesmärk on võtta seaduse tasemel õigustloova aktiga täielikult üle Euroopa Liidu merestrateegia raamdirektiiv. Tegemist on Euroopa Komisjoni algatatud rikkumismenetlusest tingitud eelnõuga direktiivi täielikuks ülevõtmiseks. Direktiivi sätted kajastuvad küll enamikus Eesti Vabariigi valitsuse kinnitatud dokumendis "Eesti merenduspoliitika 2012–2020", aga komisjoni hinnangul kõiki sätteid Eesti õigusesse korrektselt üle pole võetud ning seetõttu on komisjoni viidatud sätete ülevõtmiseks vaja veeseadust muuta. Eelnõu järgi koosneb seadus kahest punktist. Punktiga 1 täpsustatakse veeseaduse § 2 punktis 42 esitatud reostuse mõistet. Kehtivas seaduses on kahjuliku mõju esinemisvormid antud kinnise loeteluna, kuid direktiivi kohaselt peab kahjuliku mõju avaldumise võimaluste loetelu olema avatud. Seetõttu on nüüd esitatud üksnes näidisloetelu. Punktiga 2 lisatakse veeseadusesse merekeskkonna kasutamise ja kaitse peatüki kaks uut paragrahvi. Esiteks, § 349 "Merestrateegia", millega nähakse ette merestrateegia koostamine Eesti mereala kaitseks ning hea keskkonnaseisundi saavutamiseks ja hoidmiseks. Paragrahviga sätestatakse, et merestrateegia koosneb viiest osast, ning nähakse ette merestrateegia ajakohastamine iga kuue aasta järel. Merestrateegia koostamist korraldab Keskkonnaministeerium. Esimesed neli osa merestrateegiast kinnitab valdkonna eest vastutav minister haldusaktiga. Meetmekava kinnitatakse merenduspoliitika rakendusplaani osana Vabariigi Valitsuse korraldusega. Teise uue paragrahvina lisatakse § 3410 "Erandite kohaldamine keskkonnaalaste sihtide saavutamisel", mis sätestab erandite kohaldamise olukordades, kus merealal on tuvastatud, et teatud põhjustel ei ole võimalik keskkonnaalaseid sihte või head keskkonnaseisundit täiel määral saavutada. Võimalikke juhtumeid saab täpsemalt kirjeldada meetmekavas. Näiteks võib selline juhtum olla mõne kaubalaeva põhjustatud õlireostus, mille õigeaegse ja kohase lokaliseerimise või likvideerimise on riigiasutused taganud, kuid sellest hoolimata on nafta tekitanud keskkonnale kahju, mis takistab seatud eesmärkide saavutamist kavandatud meetmete abil. Erandite kohaldamine ei vabasta kohustustest rakendada erakorralisi meetmeid Eesti merealal seatud keskkonnaalaste sihtide saavutamiseks. Kõnealuste seadusmuudatustega ei võeta Eestile uusi kohustusi, vaid täpsustatakse seaduses need kohustused, mida me juba täidame. Merestrateegia rakendamiseks vajalik raha aastatel 2016–2020 seireprogrammi ja kehtestatud meetmekava rakendamiseks nähakse ette Keskkonnaministeeriumi eelarves. Kui riigieelarves tuleb näha ette täiendavaid summasid, lepitakse merestrateegia raamdirektiivi rakendamiseks vajalikud kulud kokku riigi eelarvestrateegia ja riigieelarve koostamise käigus. Lugupeetud Riigikogu, palun seda eelnõu toetada! Aitäh!
Aitäh, austatud minister! Teile on vähemalt üks küsimus. Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud härra minister! Merestrateegia koostamisel tehakse koostööd teiste Euroopa Liidu riikidega, et tagada merestrateegia osade sidusus ja võrreldavus. Nii räägib see seaduseelnõu. Mis juhtub, kui meil on naabrite Soome ja Rootsiga täiesti vastuolulised, täiesti mitteseotavad vaated sellele, mida kujutab endast merestrateegia? Kuidas me hakkame neid vaateid siduma, kuidas me hakkame seda sidusust looma? Kas ei või juhtuda niiviisi, et erinevate vaadete tõttu ei saagi merestrateegiat kokku panna? Või ei mängi see säte siin selles paragrahvis mingit rolli?
Iga säte igas paragrahvis mängib alati mingit rolli. Praegu on tegu direktiivi ülevõtmisega Euroopa õigusest ja see direktiiv on kohaldatav kõikides riikides, kaasa arvatud Eesti ja Soome. Praegu ongi nende muudatuste sisuline põhjus selles, et Eesti on tolle direktiivi sisuliselt üle võtnud, kuid see ei ole täies ulatuses kohaldatud nii, nagu Euroopa Liit on ette näinud. Kokku võttes: kõikides riikides kohaldub direktiiv täpselt samas ulatuses ja samal tasemel.
Remo Holsmer, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Teile kui rahandusministrile küsimus: kas veeseaduse vastuvõtmine Riigikogus toob riigieelarvele lisakulutusi ja kui toob, siis kas te rahandusministrina olete riigi eelarvestrateegias need kulutused juba ette näinud?
Nende seadusmuudatustega ei võta Eesti endale uusi kohustusi, vaid täpsustab neid, mida me oleme juba rakendama hakanud. Nii et selles mõttes see seadus Eesti majandust ei mõjuta ja meil ei ole vajadust eraldi selle rahalist mõju vaadata.
Imre Sooäär, palun!
Aitäh, hea juhataja! Austatud ettekandja! Ka minu küsimus sulle selle seaduse kontekstis tuleb rahandusvaldkonnast, kuna sa seda kindlasti tunned põhjalikumalt kui keskkonnateemasid. Sa mainisid oma ettekandes selle strateegia kuueaastast perioodi ja ka teisi tähtaegu. Üks ajavahemik oli 2016–2020, mis on neli aastat. Kas sa leiad, et see kuueaastane periood on optimaalne? Kas see ei peaks kattuma Euroopa Liidu üldise eelarveperioodiga? Kas need peavad nihkes olema või ei olegi nad nihkes? Äkki ma sain valesti aru, et rahastamine peab strateegiaga kuidagi käsikäes käima?
Parlamendiliige ei saa kunagi valesti aru. Parlamendiliikmel on õigus saada aru täpselt nii, nagu ta soovib. Aga vaadates merendusstrateegia rakendamist ja eriti just seireprogrammi ning meetmekava, arvan ma, et osapooled on omavahel kokku leppinud, et meetmete rakenduse periood on 2016–2020. Kui vaadata Euroopa Liidu eelarvevahendite paigutust, siis näeme, et ka see lõpeb 2020. aastaks ära.
Mihhail Stalnuhhin, palun!
Aitäh! Lugupeetud härra minister! Ma saan aru, et ma pean oma esimest küsimust selgitama. Oletame, et tekib samasugune olukord, nagu oli Nord Streamiga omal ajal. Alguses Rootsi näiteks ütleb, et oh ei, mitte mingil tingimusel ei tohi seda lubada. See annab julgust ka meile, nii et me keeldume Nord Streami projektist ja kaotame kõik sellega seotud eelarve sissetulekud, töökohad, teenindamise, võimaluse kontrollida seda gaasitrassi jne. Meie keeldume, aga siis Soome ja Rootsi suurima heameelega võtavad selle tööotsa endale. Kui tulla tagasi merestrateegia juurde, siis peaks see tähendama, et sellessamas keskkonnakaitse küsimuses – põhirõhk oli tollal just keskkonnakaitsel – olid riikidel absoluutselt erinevad vaated. Kuidas saab koostatud sidus merestrateegia, kui need on nii erinevad?
Aitäh teile! Merestrateegia hõlmab oma olemuses kogu Eesti mereala. Selle eesmärk on merealane kaitse ning hea keskkonnaseisundi saavutamine ja hoidmine. See on merestrateegia olemuslik eesmärk. Kogu selle meetmekava ehk merenduspoliitika kinnitab oma rakendusplaani osana Vabariigi Valitsus, kes kindlasti lähtub kõikide kavade kinnitamisel ühest küljest euroliidu direktiividest, mis Eestis on otsekohalduvad, aga teisest küljest oma riigi huvidest, kui need ei lähe vastuollu Euroopa direktiividega.
Martin Helme, palun!
Aitäh, lugupeetud härra aseesimees! Härra minister! Mul on selline küsimus. Miks ministeerium seaduseelnõu algatajana ei pidanud vajalikuks lisada sellesse mehhanisme, mis suunaks Eesti pensionifondide raha Eesti majandusse? Teatavasti aitab Eesti pensionifondide raha praegu tegelikult elavdada Euroopa majandust. [[Vahelehüüded. Juhataja helistab kella.]]
Aitäh teile! Järgmine eelnõu on meil täna investeerimisfondide seaduse muutmise kohta ja seda arutades me saame täpsemalt aru, miks ühte või teist selle seaduse punkti on soovitud muuta. Praegu arutatava eelnõu ja merestrateegia teemaga ei lähe see kõige paremini kokku.
Valdo Randpere, palun!
Aitäh! Hea ettekandja! Mul on selline küsimus. Kuulsin eile uudistest, et Venemaa lõpetab tõenäoliselt Eesti kalakonservide impordi ja väidab, et need on suisa eluohtlikud. Mis hinnangu teie annate, kuidas Eesti mere tervis on ja kuidas Eesti meres elavate kalade tervis on? Ja kuidas on nende inimeste tervis, kes neid kalu söövad?
Lugupeetud küsija! Ma jätaksin oma isiklikud arvamused kalade tervise kohta praegu enda teada.
Hea minister, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks keskkonnakomisjoni aseesimehe Rein Ratase!
Hea juhataja! Auväärt Riigikogu! Riigikogu keskkonnakomisjon arutas Keskkonnaministeeriumi esitatud veeseaduse muutmise seaduse eelnõu 23 oma istungitel 11. ja 12. mail. 11. mai istungil tegi ettekande veeseaduse muutmise asjaoludest keskkonnaminister Marko Pomerants. Ta selgitas, et võttes Eesti õigusesse üle Euroopa Liidu merestrateegia raamdirektiivi, on õigusselguse huvides vaja veeseadust täiendada. Sellega saaks ühtlasi täpsemalt määratletud merekeskkonna poliitika tegevusraamistik. Enamikus on euroliidu merestrateegia raamdirektiivi sätted üle võetud arengukavas "Eesti merenduspoliitika 2012–2020", kuid veel mõne sätte ülevõtmiseks on vaja veeseadust veidi muuta. Istungil toimus arutelu, mille käigus vastasid küsimustele keskkonnaminister ja Keskkonnaministeeriumi õigusosakonna juhataja ning merekeskkonna osakonna nõunik. Küsiti näiteks reostuse mõiste kohta, mida see endast kujutab. Ka puudutasid küsimused olulist keskkonnamõju ja eurodirektiivi numbri panemist seadusesse – ja kas see on ikka vajalik. Keskkonnaminister ja teised ministeeriumi ametnikud selgitasid, et eelnõus on reostuse definitsiooni juures lahtine loetelu. Merestrateegia raamdirektiivi kohaselt peavadki kahjuliku mõju avaldumise võimalused seaduses kirjas olema avatud loeteluna, seni on need veeseaduses esitatud kinnise loeteluna. Eelnõus on veeseaduse § 2 punkti 42 tekstis selle avatud loetelu tagamiseks lisatud ainult üks väga oluline sõna – see sõna on "näiteks", mis juristide kinnitusel muudab kinnise loetelu avatuks. Oli ka küsimus, kas tegemist on universaalse mõistega või mitte, kui me räägime saastatusest. Minister selgitas, et veeseaduse muutmise eelnõus toodud reostuse mõiste peaks katma kõikvõimalikud reostusjuhtumid. Samas tuleb lisada, et näiteks keskkonnaseadustiku üldosa seaduses on reostuse sünonüüm "saastatus" ehk saastamisest põhjustatud oluline ebasoodne muutus õhu, vee või pinnase kvaliteedis. 12. mai istungil otsustas keskkonnakomisjon ühel häälel teha ettepaneku võtta eelnõu 23 Riigikogu täiskogu istungi päevakorda 26. maiks s.a. Ka otsustati teha ettepanek eelnõu esimene lugemine lõpetada, määrata muudatusettepanekute tähtajaks 29. mai kell 10 ja määrata ettekandjaks siinkõneleja. Olen rääkinud.
Head ametikaaslased, kas teil on küsimusi? Küsimusi ei ole. Ma tänan ettekandjat! Kas fraktsioonide esindajad soovivad avada läbirääkimisi? Läbirääkimisi avada ei soovita. Juhtivkomisjoni seisukoht on, et esimese lugemise võiks lõpetada. Määran eelnõu 23 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 29. mai kell 10. Esimene lugemine on lõppenud ja esimese päevakorrapunkti käsitlemine samuti.
Liigume edasi teise päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud investeerimisfondide seaduse muutmise seaduse eelnõu 15 esimene lugemine. Ma palun Riigikogu kõnetooli rahandusminister Sven Sesteri!
Lugupeetud parlament! Käesolevaga annan teile ülevaate eelnõust, mis kannab numbrit 15. Tegemist on investeerimisfondide seaduse muutmise seaduse eelnõuga, mille eesmärk on oma olemuses lihtsustada pensionifondide investeerimisreegleid. Meie pensionifondide varast on otse kohalikku majandusse investeeritud suhteliselt vähe, eriti võrreldes just teiste riikidega. Eesti ettevõtetesse on investeeritud ligikaudu 5,4% pensionifondide varast. See näitaja sisaldab investeeringuid aktsiatesse ja võlakirjadesse ning kinnisvarasse, välja on jäetud hoiused. Teistes Euroopa Liidu riikides on kodumaiste investeeringute osakaal pensionifondide portfellis oluliselt suurem. Rahvusvaheliselt peetakse pensionifondide vahendeid üheks olulisemaks pikaajalise kohaliku kapitali allikaks. On üksjagu kurdetud, et Eesti pensionifondide vara investeeritakse liialt vähe kohalikesse ettevõtetesse. Selle üks põhjus võib olla sobilike instrumentide vähesus kohapeal. Teisena on välja toodud seadustikus sätestatud piiranguid. Kehtiva korra kohaselt tuleb pensionifondi vara investeerida võimalikult likviidsetesse instrumentidesse. Eelkõige mõeldakse likviidsete instrumentide all krediidiasutuste hoiuseid, väärtpaberibörsil noteeritud väärtpabereid ning aktsia- ja võlakirjafonde. Tallinna börsil on väärtpabereid noteerinud väike hulk ettevõtteid. Seega on kohalikke likviidseid investeerimisvõimalusi tõesti vähe. Eelnõuga muudetakse kehtivat korda nii, et pensionifondide vara oleks võimalik rohkem paigutada vähem likviidsetesse instrumentidesse, eelkõige börsivälistesse aktsiatesse ja võlakirjadesse. Sellised investeeringud on pikemaajalised, millega võib küll kaasneda suurem risk, kuid samas ka suurem tootlus. Eelnõu vastuvõtmine seadusena toob kaasa põhimõtteliselt viis olulist muudatust. Esiteks, pensionifondide varast võib paigutada senise 10% asemel 30% väärtpaberibörsil noteerimata aktsiatesse ja võlakirjadesse. Teiseks, pensionifondide vara võib rohkem investeerida erinevatesse taristuprojektidesse, näiteks teedevõrku, elektrienergiaprojektidesse, jäätmekäitlusesse, veevarustusse, samuti kooli- ja haiglarajatistesse. Muu maailma praktika kohaselt on pensionifondid järjest rohkem hakanud investeerima just sellistesse projektidesse. Kolmandaks, pensionifondide vara ei või praegu investeerida väärismetallidesse ega väärismetallidega seotud väärtpaberitesse. Edaspidi võib kulda ja teistesse väärismetallidesse investeerida kuni 5% pensionifondide varast. See on eelkõige alternatiivne investeerimisvõimalus ebastabiilsetel aegadel. Neljandaks, pensionifondidel võimaldatakse edaspidi omandada kontrollosalusi äriühingutes. See annab pensionifondihaldurile ka võimaluse otsustada, kes juhib konkreetset ettevõtet, kuhu pensionifondi vara on investeeritud. Viiendaks, pensionifondide vara võimaldatakse investeerida ka suurtesse kinnisvara arendamise projektidesse. Praegu on teise ja kolmanda samba pensionifondide vara väärtus kokku 2,3 miljardit eurot. Aastaks 2030 on see juba 13 miljardit eurot. Selle eelnõuga ei sunnita pensionifonde rohkem Eestisse investeerima, küll aga avardatakse pensionifondide vahendite kohalikesse ettevõtetesse investeerimise võimalusi. Võib eeldada, et investeeringud kodumaisesse varasse suurenevad, samas on oluline rõhutada, et pensioniraha koguvate inimeste jaoks on esmatähtis saadava pensionitulu maksimeerimine tänu pensionifondide suuremale tootlusele. Usun, et eelnõuga tehtavad muudatused aitavad ka sellele kaasa. Aitäh teile!
Head ametikaaslased, kas teil on ettekandjale küsimusi? Jaak Madison, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud minister! Millele tuginedes või millest lähtudes tuli otsus lubada investeerida ainult kuni 5% väärismetallidesse või sellega seotud fondidesse? Millele te tuginete – millistele andmetele, statistikale või prognoosidele?
Aitäh! Praegu ei ole üldse võimalik investeerida väärismetallidesse või nendega seotud väärtpaberitesse. Aga alati tuleb vaadata riskiprintsiipe. Samamoodi võib küsida, millele tuginedes võib seaduse vastuvõtmisest alates 10% asemel 30% ulatuses suurendada osalust börsil mittenoteeritud ettevõtetes. See lähtub printsiibist, et kokkuvõttes ei oleks pensionifondidel huvi võtta riske, mille tõttu saab ühel hetkel kannatada nende inimeste vara, kes on sinna fondi raha investeerinud.
Urve Tiidus, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Kõnealune eelnõu võimaldab investeerida pensionifondide raha rohkem Eesti ettevõtetesse. Mil määral on võimalik hinnata Eesti ettevõtete ootust või vajadust, et pensionifondid neisse investeeriksid?
Aitäh! Iseenesest seadusmuudatus ei sunni, nagu ma ütlesin, ühtegi investeerimisotsust tegema. Pigem annab see laiemad võimalused ühe või teise investeerimisotsuse tegemiseks. Praeguse informatsiooni kohaselt on täidesaatev organ ehk ministeeriumis vähemalt eelnõu menetlemise ajal saanud pensionifondidelt ja ka ettevõtlusorganisatsioonidelt signaale, et neid huvitavad pensionifondide laiemad võimalused Eesti majandusse investeerida küll. Kas nad neid võimalusi kasutama hakkavad, on eraldi küsimus. See on muidugi lõpuks fondihaldurite otsustada, kuidas nad konkreetse pensionifondi raha haldavad ja milliseid investeerimisotsuseid teevad.
Märts Sults, palun!
Aitäh, auväärt eesistuja! Auväärt minister! Te annate väga lihtsalt pensionifondidele võimaluse laiemalt raha kasutada. Te kasutasite sõnu "suurema riskiga ettevõtetesse" ja "tootlikkus", aga te ei kasutanud sõna "vastutus". Kes vastutab siis, kui on investeeritud valesti?
Aitäh, see on väga hea küsimus! Ja seoses sellega ma juhin tähelepanu nendelesamadele meetmetele, millest me enne rääkisime. On küsimus, kas näiteks peaks andma võimaluse suurendada osalusi 30%-st veel rohkem või anda näiteks võimalus väärtpaberite puhul ka väärismetallidesse investeerimise osalust 5%-st veel rohkem suurendada. Otsused saab teha ikkagi alati pensionifondi haldur vastavalt sisedirektiividele ja sisekokkulepetele ning normatiivsetele reeglitele, mis on ka Finantsinspektsiooniga kooskõlastatud. Võimaluste andmisega aga ei kaasne alati automaatne vajadus, et sa pead ühte või teist ettevõtet hakkama omama ja ühte või teise ettevõttesse investeerima. Võimalused on need, mis täna antakse.
Mihhail Korb, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! See on väga oluline, väga tõsine teema, eriti selle valguses, et eile Finantsinspektsiooni juhatuse esimees kandis meile ette, et pensionifondide huvi Eestisse investeerida on vähenenud. Minu küsimus on selline, mis mitte nii palju ei puuduta just seda punkti, küsin üldisemalt: kas valitsusel on peale tänase seadusmuudatuse mingi strateegia või plaan, et astuda reaalseid samme valdkonna reguleerimiseks? Mis samme võiks ette võtta, et Eesti pensionifondid investeeriks rohkem Eesti ettevõtetesse ja Eesti väärtpaberitesse?
Hea küsija! See eelnõu peegeldabki valitsuse nägemust asjadest. Me väga selgelt eeldame, et kui me avardame Eestis pensionifondide võimalusi investeerida loetletud meetmeid kasutades, siis sellega kaasneb ka lisavahendite eraldamine Eesti turule. Pangem tähele: kui pensionifondid näevad suuremat atraktiivsust Eestis investeerida, siis see on üks meede selleks, et Eesti majandus kasvaks, mis on kindlasti üks selle valitsuse eesmärkidest.
Ivi Eenmaa, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud rahandusminister! Põhjamaades, eriti Rootsis ja Taanis on väga populaarsed nn hüpoteekpensionid. Minu küsimus teile on: kas Eesti Rahandusministeeriumis on koos Sotsiaalministeeriumiga arutatud või tuleks arutada ka seda teemat? Selline pension võimaldaks praegustel ja ka tulevastel pensionäridel oma olemasoleva vara tagatisel suurendada igapäevaseid sissetulekuid.
Aitäh! Selle konkreetse eelnõu menetlemisel me ei ole võtnud ühtegi täiendavat teemat arutada. Praegu on päevakorral konkreetselt pensionifondide vara investeerimise võimaluste avardamine. Kõik muud teemad, kuidas Eesti inimesed saaksid oma isiklikku vara paremini investeerida või võtta vastu mingeid muid seda puudutavaid otsuseid, on vaja käsitleda eraldi.
Märt Sults, palun!
Aitäh, auväärt eesistuja! Auväärt minister! Selle eelnõuga te annate investeerimisfondidele laiendatud võimaluse võtta vastu riskialtimaid, aga ehk suurema tootlikkusega otsuseid. Te kasutasite mõisteid "risk" ja "tootlikkus", aga te ei rääkinud, kes vastutab halva investeeringu puhul?
Aitäh! Õigused ja kohustused käivad käsikäes. Kui sul on õigus teha investeerimisotsuseid, siis sellega kaasneb alati kohustus ja vastutus. Need käivad alati käsikäes. On selge, et kui me laiendame investeerimisportfelli kasutamise võimalusi, siis peame seadusandjana alati silmas pidama, et lubades fondidel näiteks investeerida varast 10% asemel kuni 30% väärtpaberibörsil noteerimata aktsiatesse, siis selle õigusega kaasneb nii suurem risk kui ka võimalik suurem tootlus. Langetatavad otsused on aga kindlasti fondihalduri otsused, mida ta saab teha lähtuvalt mitmesugustest sisedokumentidest. Need on kooskõlastanud ka Finantsinspektsiooniga. Tänasel päeval saab öelda, et kui me oleme laiendanud pensionifondide võimalusi investeerida erinevatesse täiendavatesse meetmetesse, peab fondihaldur aru saama, milliseid riske ta võtab, kui investeerib ühte või teise meetmesse, ka näiteks väärtpaberitesse, mis on kaetud väärismetallidega. Varem ei olnud seda võimalik teha, nüüd on siis kuni 5% ulatuses varast. Fondihaldur peab neid riske hindama ning lähtuma sellest poliitikast, mis on sisedokumentides kirja pandud, olgu tegu konservatiivse või agressiivsema poliitikaga.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Hea minister! Kas selle eelnõu järgi on pensionifondidel võimalik investeerida ka ühistupankadesse ja kui ei ole, siis mis põhjusel?
Aitäh! Me oleme määratlenud kõik need võimalused, mis täiendavalt juurde tulevad. Ma olen need loetlenud, alates väärtpaberibörsil noteerimata aktsiatest ja lõpetades väärismetallidega, ja sinna vahele mahuvad ka taristuprojektid. See on väga selge loetelu, mille võrra pensionifondide investeerimisvõimalused praegu laienevad.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud minister! Küsin väga lihtsa küsimuse. Missugused on selle seaduseelnõu puhul riigi poolt endale võetavad kohustused ja garantiid?
Aitäh! See eelnõu reguleerib peaasjalikult Eesti pensionifonde ja riik ei võta endale täiendavaid garantiisid, mis on seotud pensionifondide võimalike investeeringute või ükskõik millise meetmega. Riik annab regulatiivselt selged seadusandlikud raamid, kuidas pensionifondid võivad investeerida.
Jaak Madison, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Austatud minister! Üks eelküsija juba küsis, kuidas vastutab riik halvaks osutunud investeeringute eest. Te ütlesite väga õigesti, et õigustega kaasnevad ka kohustused. Teadaolevalt on nendel, kes on sündinud 1983. aastal või hiljem, kohustuslik teine pensionisammas, kuhu riik helde haldjana mängides lisab 4% inimese igakuisest brutopalgast, võttes selle tegelikult sotsiaalmaksu arvelt. Riik on kasutanud oma õigust panna seadusega töövõtjale ehk siis maksumaksjale kohustuse investeerida kindlasse kohta, valides mingite kindlate valikute vahel. Ja mitte keegi ei vastuta selle eest. Teatavasti ei ole Eesti inimeste finantsteadlikkus väga kõrge, samas oleme pannud neile sellise kohustuse. Kas vabas ühiskonnas ja demokraatlikus tsivilisatsioonis ei peaks olema inimestel vabadus valida, kuhu nad terve elu jooksul oma raha paigutavad?
Aitäh! Inimesel on õigus valida konkreetsed fondid, kuhu investeerida. Ma juhin tähelepanu, et alates teise samba loomisest on nende fondide reaaltootlus olnud positiivne. 2014. aastal oli keskmine nominaaltootlus näiteks 5,1%. Ning alati on kodanikul õigus ja võimalus valida konkreetne fondivalitseja ja pensionifond.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh, härra juhataja! Hea minister! Neid igasuguseid fonde, mis tegutsevad finantsturgudel, loomulikult tuleb reguleerida, seada nendele mingisugused raamid. Nende raamide vahel see turg toimib. Kindlasti on olemas targad haldurid, kes üritavad teha häid otsuseid. Aga ma siiski kordan seda küsimust, mis on siin saalis juba kõlanud. Kindla peale tehakse ka halbu otsuseid, ja seda sugugi mitte süüliselt, lihtsalt finantsturgudel võib kõike juhtuda. Ma saan sellest aru, et haldurid üritavad anda endast parima, aga ma saan asjast nii aru, et kui keegi mängib finantsturul, siis ta vastutab ise, kui kaotab oma raha. Ta jääbki ilma püksata. Aga praegusel juhul on tegemist meie pensionäride rahaga, mida investeeritakse siia-sinna ja ikka võib ette tulla halbu otsuseid. Kui juhtub, et pensionäride raha kasutamise kohta on tehtud halb otsus, siis kes konkreetselt vastutab?
Aitäh! Ma isegi laiendaksin seda ja ütleksin, et siin ei ole tegemist mitte praeguste pensionäride rahaga, vaid tegemist on kõigi inimeste rahaga, kes investeerivad pensionifondidesse. Ma arvan, et tegu on ka nii teie kui minu rahaga, oleme ju meiegi teise sambasse investeerinud. Siin ei ole tegemist ainult pensionäridega, vaid märksa rohkemate inimestega. Muide, pean siinkohal vajalikuks öelda, et kohustusliku pensionifondiga liitunute arv on 2014. aastaks jõudnud 664 522-ni. Eelmise aastaga võrreldes on juurde tulnud natuke üle 14 000 inimese. Ütlen seda, et oleks teada, kui paljud on pensionifondidega liitunud. Olukord on selline, et teisel sambal on viis fondivalitsejat ja 20 pensionifondi selle viie fondivalitseja all. On inimese enda otsus, millise fondivalitseja juurde ta läheb, ja olenevalt sellest, millise pensionifondi keegi endale võtab, on võimalik valida erinevate riskitasemetega pensionifonde. Seegi on inimese teadlik valik, kas ta võtab konservatiivse fondi, mis on vähem tootlik, kuid selle eest alalhoidlikum, või võtab riskantsema. See on inimese enda otsus. Loomulikult ta saab enne tutvuda konkreetse fondivalitseja ja tema investeerimisstrateegiaga. Kõik need võimalused on Eesti Vabariigi elanikul olemas.
Henn Põlluaas, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Hea minister! Ühistupangandus on maailmas väga levinud panganduse vorm ja ka Eestis on see arenemise teel. Ma ei saanud oma eelmisele küsimusele vastust. Miks pensionifondid ei või investeerida Eestis ühistupankadesse?
Aitäh! Teil on võimalik teha Riigikogu liikmena selle eelnõu menetluse käigus muudatusettepanekuid ja siis saab ka diskuteerida selle üle, kas on mõttekas laiendada investeerimisvõimalusi, lisades loetelusse ka ühistupanganduse. Praegu on valitsuse nägemus pensionifondide investeerimisvõimaluste laiendamisest kirja pandud selle loeteluna, mis on ka teie laudadel.
Viktor Vassiljev, palun!
Aitäh! Härra minister! Loomulikult on tegemist ikkagi pensionäride rahaga, aga nagu te õigesti mainisite, ka tulevaste pensionäride rahaga. Aga eks me kõik ole tulevikus pensionärid, kui jumal eluaastaid annab. Ja siiski ma kordan oma küsimust. Finantsturgudel mängides võib alati tekkida võimalus, et raha kaotatakse, sest haldurid on ka inimesed ja eksimine, nagu me teame, on inimlik. See on meie tulevaste pensionäride raha, see ei ole mitte niisama mingi vabatahtlik investeerimine siia või sinna või rahaga mängimine. On tõesti olemas konservatiivsemad ja agressiivsemad pensionifondid, ent igaühega neist võib midagi juhtuda. Kui juhtub, kes kannab vastutust ja kes kompenseerib konkreetselt?
Aitäh teile! Te olete kolm korda küsinud erinevate nurkade alt ja ma olen kolm korda teile vastanud. See, kes võtab vastu otsuse, see ka vastutab. Pensionifondihaldur on see, kes on võtnud vastu otsused. Enne seda on inimene võtnud vastu otsuse investeerida ühte või teise pensionifondi, teades seda, millist riskiastet üks või teine fond endas kannab vastavalt fondi agressiivsusastmele, mis on kooskõlastatud. Kindlasti ei tohi tekkida olukorda, kus fond, kes on valinud alalhoidliku strateegia mitte investeerida agressiivsetesse aktsiaturgudesse ja on seda ka oma pensionäridele kinnitanud, tegutseb teisiti. Seda jälgib ju Finantsinspektsioon, et fondihalduri investeeringud vastaksid sellele, mis tema prospektides kirjas on.
Mihhail Korb, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Maailmas on ka teistsuguseid süsteeme kui need, mida Eesti praegu rakendab. Näiteks Singapuris on igal kodanikul oma fond, kuhu laekuvad tema pensionieraldised sissetulekult, mis ta teenib. Ja kodanik võib kasutada seda raha oma äranägemise järgi – kas parandada tervist või koguda raha selleks ajaks, kui ta läheb pensionile. Ja siis saab ta seda vabalt kasutada. See on teoreetiline küsimus. Kuidas te suhtute mõttesse, et iga inimene peaks saama ise otsustada, kuidas oma raha investeerida? See ei käiks halduri kaudu, vaid otse? Näiteks kui ma tahan osta Tallinki aktsiaid, siis ostan Tallinki aktsiaid ja loodan, et 50 aasta pärast on mul kogunenud korralik summa. Aga kui ei ole, siis on see minu enda viga. Mis te arvate sellest võimalusest lasta inimestel ise otsustada, mida oma rahaga teha?
Aitäh! See on hea küsimus ja ma arvan, et pikem filosoofiline debatt selle üle on teretulnud. Eks alati on olemas plussid ja miinused, kui inimene viib ellu oma isiklikke otsuseid. Kas anda selline võimalus? See võimalus on ju praegugi olemas. Kui inimene tahab investeerida ühe või teise ettevõtte aktsiatesse – aktsiate puhul on riskid enamasti suuremad kui võlakirjade puhul ja üldjuhul eeldatakse ka selle võrra suuremat tootlust –, siis see võimalus on ju olemas. Mis puudutab praegust pensioni, eriti teist sammast, siis seal on kindlasti oluline roll ka riigil, kes kannab osa maksumaksja rahast sellesse fondi. Maailmas on erinevaid süsteeme ja kindlasti on eri süsteemidel erinevad puudused ja ka head pooled. Kui oleks olemas parim süsteem, siis oleks maailmas kõikjal rakendatud see parim. Eestis on mindud seda teed, kus ühelt poolt panustab teise sambasse töötaja ja teiselt poolt riik ning samal ajal jääb inimesel võimalus teha ka mis iganes muid otsuseid, mis mõjutavad tema tulevast pensioni.
Olga Ivanova, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Kas ma sain teie vastusest õigesti aru, et halbade otsuste eest vastutab ikkagi ainult see tulevane pensionär ehk noor naine või noor mees, kes praegu on kohustatud valima kas progressiivse või konservatiivse fondi? Kas tema ongi see, kes lõppude lõpuks vastutab nende otsuste tagajärgede eest?
Aitäh! Küsimus on selles, mida me vastutuse all silmas peame. Otsustuse juures on inimene alati vaba. Kui inimene tahab võtta vastu otsuse investeerida oma raha üliagressiivsesse, üliriskantsesse projekti, kas siis otse investeerides või pensionifondi kaudu, teades seda, et pensionifond investeerib vara vaid aktsiatesse, siis kindlasti ta võtab teadliku riski sellega, et eeldab suuremat tootlust. Samas peab ta arvestama, et tema vara võib selle otsuse tõttu väheneda.
Martin Helme, palun!
Aitäh, härra asespiiker! Härra minister! Siin on juttu olnud inimeste teadlikkusest ja vastutusest. Mul on selline lihtne küsimus. Kas te teate, millises fondis on teie enda pensioniraha ja kui suur oli selle fondi tootlikkus eelmisel aastal?
Aitäh! Jah, tean küll.
Olga Ivanova, palun!
Aitäh! Lugupeetud minister! Kui te alustasite oma eelnõu kaitsmist, siis te ütlesite, et teete neid muudatusi selleks, et rohkem raha tuleks Eesti majandusse. Te väidate, et kui noor inimene, noor naine, olles väga kogenematu ja arvates, et ta teenib rohkem raha pensionieaks, kui valib agressiivsema fondi ja see raha paigutatakse Eesti majandusse, aga see inimene kaotab oma raha, sest fondihaldur teeb halbu otsuseid, siis vastutab ikka see noor naine. Mis loogika sellel seadusel ikkagi on?
Aitäh! Te alustasite oma küsimust sõnadega "noor inimene, noor naine", te ei öelnud "noor mees". Aga otsused, mis puudutavad eeldatavaid riske ja sellest tulenevalt potentsiaalset tootlust, on ikka inimese enda teha. Kui inimene tunneb, et ta ei taha võtta riski, millega võib kaasneda tema vara kadumine, siis selleks on täiesti võimalus olemas. Nagu ma ütlesin, viie fondivalitseja all tegutseb 20 pensionifondi ja nende seas on väga konservatiivseid fonde, mille peamine eesmärk on vara säilitamine ja täiendava eesmärgina väike tulusus võlakirjade abil, aga siiski tulusus. See on inimese enda otsus, millist konkreetset pensionifondi ta oma pensioniinvesteeringute tegemiseks kasutab.
Austatud minister, me ei saa selle teema käsitlemist lõpetada, sest on veel vähemalt üks küsimus. Mailis Reps, palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea minister! Kuna te olete täna nii veendunult rääkinud, kuidas inimene teeb ise oma vabad valikud, siis küsin: kas teie rahandusministrina olete veendunud, et isegi kui ettevõtluse või mõnes muus õppekavas on sees investeerimisfonde tutvustav osa, siis kõik noored inimesed, kui nad lähevad panka ja neile antakse need graafikud ette ja seletatakse asja rohkete võõrsõnade saatel, saavad aru, mida neile räägitakse?
Aitäh, lugupeetud parlamendiliige! See on väga hea küsimus. Riik on teinud tööd selle nimel, et finantskirjaoskus paraneks. Usun, et koostöös pangaliiduga – olen ka ise rahandusministrina Eesti Pangaliidu juhtkonnaga rääkinud, et veelgi suurendada seda sünergiat, mis on riigi ja pangaliidu vahel – inimeste finantskirjaoskus paraneb. See on väga oluline.
Austatud minister, nüüd ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Palun Riigikogu kõnetooli ettekandeks ei kellegi muu kui rahanduskomisjoni liikme Aivar Sõerdi!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Riigikogu rahanduskomisjon arutas Vabariigi Valitsuse algatatud investeerimisfondide seaduse muutmise seaduse eelnõu nr 15 esimeseks lugemiseks ettevalmistamiseks oma 11. mai istungil. 25. mai istungil tegi komisjon veel ka ühe menetlusotsuse. Komisjoni arutelul osalesid ka Rahandusministeeriumi finantsturgude poliitika osakonna juhataja Thomas Auväärt ja kindlustuspoliitika osakonna peaspetsialist Tõnu Lillelaid, kes seda eelnõu komisjoni liikmetele tutvustasid. Nagu öeldud, eelnõu eesmärk on teha muudatusi investeerimisfondide seaduses, eelkõige puudutavad need pensionifondide investeerimisreegleid. Toodi välja see, et põhjus, miks Eestisse pensionifondide raha suhteliselt vähe investeeritakse, on ka sobilike instrumentide vähesus. Nagu öeldud, eelnõu võimaldab pensionifondide vara paigutada senisest rohkem väärtpaberibörsil noteerimata väärtpaberitesse, mitmesugustesse taristuprojektidesse ja ka kinnisvarasse. Lisaks tekib võimalus investeerida pensionifondide vara väärismetallidesse ja nendega seotud väärtpaberitesse. Sellest kõigest minister ka juba rääkis. Ma teeksin omalt poolt ülevaate arutelust, mis meil komisjonis oli, ja küsimustest, mida komisjoni liikmed esitasid. Oli küsimus selle kohta, kas need piirangud, kuhu ja kui palju tohib pensionifond investeerida, tulenevad Euroopa Liidu õigusest või saab neid Eestis kehtestada. Vastus oli, et otseselt Euroopa Liidu õigus selliselt pensionifondi vara investeerimist ei piira. Paluti seletada ühte seletuskirja lauset, mis ütleb, et pensionifondid saavad vajaduse korral äriühingut kontrollida, sh suunata tema tegevust. Eelnõu algataja esindaja vastus oli, et see sõnakasutus, rõhuasetus pole võib-olla kõige parem. Lause mõte on see, et osaluste omamise piirangute kaotamine võimaldab fondil oma vara paremini kontrollida. Komisjoni liikmed küsisid ka seda, kas on olemas mõjuhinnang, kui palju seadusmuudatuse tulemusel suurenevad fondide investeeringud Eesti objektidesse. Ministeerium ütles, et seda on keeruline prognoosida, aga võiks pakkuda otseinvesteeringute suurenemist kuni 10%-ni. Küsiti ka seda, kuhu pensionifondide vara on investeeritud varaklasside ja geograafiliste piirkondade kaupa. Eelnõu algataja vastas, et need ülevaated on ministeeriumil olemas ja ka fondid avalikustavad oma andmeid regulaarselt. Suures plaanis on need investeeringud läinud väljapoole Eestit, eelkõige välismaistesse aktsiafondidesse. Suurema osakaaluga on Iirimaa, Luksemburgi ja Rootsi aktsiafondid, aga ka USA ja paljude teiste riikide omad. Ehk siis investeeringud on üle maailma hajutatud. Oli küsimus selle kohta, kuidas on lood meie pensionifondide tootlusega. Teadaolevalt fondide maine ei ole väga hea ja tootlus ei ole piisav, inimesed on pettunud olnud – selline oli subjektiivne arvamus. Tõesti, investori seisukohalt on tootlus põhiline, aga nagu siin juba eelnevas diskussioonis välja tuli, tähtis on muidugi ka riskide maandamine. On tähtis, et see raha, mis on fondi paigutatud, vähemalt säiliks ja ehk ka kasvaks. Küsimus oli ka selle kohta, kas fond võib kulda varuda ja millised on need väärismetallid, mis seaduseelnõu mõttes kvalifitseeruvad väärismetallideks. Vastus oli, et on kindlad metallid: kuld, hõbe ja plaatina. Aga põhiliselt praktiseeritakse ikkagi väärismetallidega seotud väärtpaberitesse investeerimist. Selline oli minu ülevaade komisjoni arutelust. Komisjon tegi ka järgmised otsused: nimetada ettekandjaks siinkõneleja, st mina; teha ettepanek võtta eelnõu päevakorda 27. maiks (ettepanek oli konsensuslik) ning määrata muudatusettepanekute tähtajaks 3. juuni kell 15 (ka see otsus oli konsensuslik). Tänan tähelepanu eest!
Aitäh! Teile on vähemalt üks küsimus. Kersti Sarapuu, palun!
Aitäh, härra juhataja! Lugupeetud ettekandja! Loomulikult on see selles mõttes väga hea eelnõu, et see avardab investeerimisfondide investeerimisvõimalusi. Aga härra rahandusminister ei soovinud järjekindlalt väga mitmele küsimusele otse vastata. See puudutab just nimelt sedasama probleemi, et kui pensionifondide investeering läheb luhta ja seal kaotatakse inimeste raha, siis haldurid saavad ikka oma töötasud kätte ning kõik muud kontodega seotud kulud on ka ära kaetud, aga fondid ise lähevad luhta. Minu küsimus on, kas teie arust on inimene selle raha kaotanud. Ma ei näe võimalust, kuidasmoodi investeerimishaldur seda kõikidele korvama hakkab.
Aitäh! See on hea küsimus. Sellepärast riik need reeglid kehtestabki. Mida see eelnõu teeb? Ta laiendab investeerimisvõimalusi ja eelkõige selles suunas, et raha paigutataks rohkem Eestis registreeritud varasse. Ning riik on teinud piiranguid, näiteks ühte emissiooni ei saa panna rohkem kui 5% fondi varast. See piirang jääb edasi kehtima. Ka on piirangud, et fondiinvesteeringud oleksid hajutatud hästi paljude varaliikide lõikes. Kui ühes kohas tekibki risk, on vahendid õnneks laiali. Tõenäosus, et kõik riskid korraga realiseeruvad, on väike. Aga just sellest tulevad nõuded, et pensionifond ei saa seaduse järgi investeerida ühte varaklassi või ühte emitenti. Sellepärast on need piirangud. Teiseks alluvad pensionifondid Finantsinspektsiooni järelevalvele. Finantsinspektsioonil on omad järelevalveinstrumendid. Nad vaatavad, et fondid oleksid likviidsed, et kapitali adekvaatsused oleksid vastavad ja et fondihaldurid, kes kõike haldavad, vastaksid teatud nõuetele. See on veel üks institutsioon, mis teostab järelevalvet. Muidugi on mängus ka inimese enda risk. On fonde, mis on üsna väikese riskiga ja mis investeerivad põhiliselt kõrge reitinguga võlakirjadesse ja hoiustesse näiteks, aga seal on ka väiksem tootlus ja see vara aja jooksul kasvab vähem. Inimene, kes on valmis rohkem riskima, valib agressiivsema strateegiaga fondi, mis investeerib nii noteeritud kui ka noteerimata aktsiatesse. Sellisel juhul inimene teadlikult võtabki suurema riski suurema tootlikkuse nimel. See on ka tema enda risk.
Valeri Korb, palun!
Aitäh! Hea kolleeg! Siin saalis oli juba aasta alguses juttu sellest, kuidas me kasutame pensionifonde. Siis räägiti, et ei jätku projekte, mis selgelt teenivad avalikku huvi. Kuidas te ise mõtlete? Me tõstame nüüd ministeeriumis pensionifondi jaoks investeerimisprotsente, aga kas me laiendame ka nende projektide nimekirja, kus saab neid vahendeid kasutada?
See eelnõu neid uusi instrumente juurde ei too. Siin oli enne küsimus hüpoteekvõlakirjade kohta. See eelnõu uusi instrumente, kuidas investeerida, juurde ei loo. Aga kaudne mõju on eelnõul võib-olla selles mõttes olemas, et kui tekib tänu pensionifondide lisanduvatele investeeringutele suurem nõudlus, siis elavneb ka pakkumise pool. Ettevõtted, kellel on huvi või vajadus näiteks võlakirju emiteerida, saavad seda julgemini teha või rohkem emiteerida, kuna nõudlus tänu pensionifondidele kasvab. Sedakaudu võib seadusmuudatusel olla mõju kas või taristuobjekte majandavatele firmadele ja nende investeeringutele.
Hea ettekandja, ma tänan teid! Rohkem küsimusi ei ole. Palun, kõikidel fraktsioonide esindajatel on võimalus avada läbirääkimisi! Avan läbirääkimised. Palun Riigikogu kõnetooli Eesti Reformierakonna fraktsiooni esindaja Aivar Sõerdi!
Viimastel aastatel on kohustuslike pensionifondide vara maht kiiresti kasvanud. See kasv oli eelmisel aastal üle 400 miljoni, protsentuaalselt 24%. Praegu on nende fondide maht suurusjärgus 2,3 miljardit eurot ja prognoositakse, et aastaks 2030 kasvab see 3 miljardi euroni. See on väga suur kasv nii protsentuaalselt kui ka nominaalselt. Samal ajal nende fondide investeeringud Eesti majandusse on kahanenud. Eile Riigikogu istungi päevakorras olnud Finantsinspektsiooni aastaaruande järgi kahanes nende osakaal 26%-lt 22%-le, ka ei ole suuremas osas tegu otseinvesteeringutega Eesti väärtpaberitesse, vaid põhiliselt tähtajaliste hoiustega või lihtsalt pangakontodel seisva rahaga. Otseinvesteeringuid Eesti väärtpaberitesse on suurusjärgus 6% pensionifondide varadest. Teiste riikide kogemusele tuginedes võiksid investeeringud kohalikule turule moodustada isegi 50–60%. Kui me midagi ette ei võta, siis meil tegelikult need mahud hoopis kahanevad. Samas on teada, et pensionifondide vahendid on üheks oluliseks pikaajalise kapitali allikaks. Kindlasti elavdaksid pensionifondide investeeringud kohalikule kapitaliturule ka siinset turgu. Mida suurem on kohalik kapitaliturg, seda suurem on investeerimisalternatiivide valik, seda eelkõige alustavatele ja kiiresti kasvavatele ettevõtetele. Ja on selge, et kapitali kättesaadavus suurendab tööhõivet, tootlikkust ja innovatiivsust. Eelnõu, mida me menetleme, peakski seda olukorda muutma. Ta lihtsustab pensionifondide investeerimisreegleid, loob ulatuslikuma võimaluse investeerida pensionifondide varasid börsil noteerimata väärtpaberitesse, kinnisvarasse, taristuobjektidesse. Pensionifondid saavad võimaluse omandada kontrollosalusi. Samal ajal võime öelda, et kapitali parem kättesaadavus suurendab ettevõtete investeeringuid ja läbi selle tööhõivet majanduses tervikuna. Eelkõige väike- ja keskmiste ettevõtete arengule aitab pangakeskse finantseerimise osakaalu vähenemine ja alternatiivsete investeerimisallikate osakaalu suurendamine igati kaasa. Seaduseelnõu jõustumine ei tähenda seda, et pensionifondide investeeringud Eesti varadesse kohe ja kiiresti kasvama hakkavad. Põhiprobleem on endiselt see, et meil on investeerimiseks kõlblikke vahendeid vähe. Kui eelnõu koostajate hinnangul võiks seaduse rakendumise järel otseinvesteeringud Eesti varadesse kasvada praeguselt 6% tasemelt lähiaastatel 10% tasemele, siis soovitav eesmärk võiks olla isegi 20%–30%. Aga selle eesmärgi saavutamiseks on muidugi vaja muidki meetmeid, näiteks võiks juurde luua uusi investeerimisinstrumente. Investeerimiskõlblike varade pakkumisele, turuosaliste aktiivsusele ja Eesti väärtpaberituru üldisele elavnemisele aitaks kaasa ka mõne riigile kuuluva äriühingu vähemusosaluse börsile viimine. Mõju börsile oleks seda suurem, mida suurema ja atraktiivsema ettevõtte suudab riik börsile tuua. Igal juhul Reformierakonna fraktsioon toetab selle eelnõu vastuvõtmist. Tänan tähelepanu eest!
Aitäh! Kas teised fraktsioonid soovivad sõna võtta? Kõnesoove ei ole. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni seisukoht on selge ja ühene: esimene lugemine lõpetada. Määran eelnõu 15 muudatusettepanekute esitamise tähtajaks s.a 3. juuni kell 15. Esimene lugemine on lõppenud ja teise päevakorrapunkti käsitlemine samuti. Head ametikaaslased, tänane istung on lõppenud. Ma tänan teid ja soovin teile jõudu meie töös! Istungi lõpp kell 15.07.