Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 30. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Jasna Murgel, Violeta Tomić, gospa Suzana Lep Šimenko od 16. ure dalje, gospa Nada Brinovšek od 16. ure dalje, gospa Jelka Godec od 16.30 dalje, gospod Kamal Izidor Shaker, dr. László Göncz po 14. uri, gospod Franc Breznik, gospod Marijan Pojbič, gospod Matjaž Nemec od 20.30 dalje, mag. Matej Tonin od 20.30 dalje in dr. Franc Trček od 19.30 dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Preden začnemo z nadaljevanjem seje, mi dovolite, da na kratko nagovorim Državni zbor ob 25. obletnici članstva Republike Slovenije v Organizaciji združenih narodov. Spoštovani državljanke in državljani, cenjeni poslanke in poslanci, cenjeni predstavniki Vlade Republike Slovenije, gospe in gospodje! V preteklih letih smo se z velikim veseljem in ponosom spominjali nekaterih prvih odločilnih korakov, ki smo jih pred zdaj že več kot četrt stoletja prehodili na naši strmi poti do lastne države, samostojne in neodvisne Republike Slovenije. Med temi koraki ne smemo delati razlik, vsi so bili enako pomembni, in če bi kateri umanjkal, bi bila usoda naše države negotova. A s pogumom, znanjem, trdno voljo, predvsem pa neomajno željo po svobodni in demokratični družbi smo si priborili lasten prostor v Evropi in svetu. Na današnji dan pred natanko 25 leti pa je sledila še krona procesa slovenske osamosvojitve. 22. maja 1992 je Republika Slovenija z Resolucijo Generalne skupščine Organizacije združenih narodov 46/236, ki je bila sprejeta soglasno, postala polnopravna članica daleč najbolj univerzalne mednarodne organizacije, članstvo v kateri predstavlja nenadomestljiv element državnosti, kot jo pojmujemo danes. Čeprav sta na isti dan v organizacijo vstopili tudi Bosna in Hercegovina ter Hrvaška, je bila Slovenija s kronološkega vidika postopkov znotraj OZN prva republika nekdanje skupne države, katere predstavniki so zasedli svoja nova mesta v Generalni skupščini. Čestitke Sloveniji so takrat prihajale z domala slehernega kotička sveta, pred zgradbo Združenih narodov v New Yorku pa je prvič zaplapolala tudi slovenska zastava. S temi simbolnimi dejanji in priznanjem Slovenije kot suverene in enakopravne države se je v mednarodnem okolju za nas pričelo novo obdobje izjemnih priložnosti ter še večje odgovornosti. A ta novi list v zgodovini naše samostojne države bi le stežka obrnili, če za vsemi potrebnimi dejanji ne bi stali izjemno spodobni in neutrudni diplomatski predstavniki. Zato ni presenetljivo, da 22. maj obeležujemo tudi kot dan slovenske diplomacije, dan veščine in umetnosti, ki so jih gojili že slovenski diplomatski predstavniki nekdanje SFR do Združenih narodov, od Jože Vilfana, do Ignaca Goloba, pa vse do diplomatk in diplomatov samostojne Republike Slovenije, ki so našo državo z velikimi napori umestili v jedro članic mednarodne skupnosti. S tem delom pa uspešno delujejo še danes. Organizacija Združenih narodov je vzklila na pogorišču sveta, ki ga je porušila druga svetovna vojna. Naznanila je začetek novega obdobja svetovne zgodovine. Obdobja, v katerem naj bi v pogojih mednarodnega miru in varnosti na temelju spoštovanja temeljnih človekovih pravic ter s pomočjo globalne vladavine prava zmagala dobrobit slehernega človeka. Ustanovna listina OZN je postala ustava razvijajoče se svetovne družbe in v teh okvirih je Slovenija v zadnjih 25 letih pokazala in prispevala ogromno. Tik pred prelomom tisočletja, ko je na Balkanu še vedno odmevalo rožljanje orožja, smo se izkazali kot zrela in konstruktivna članica Varnostnega sveta. Že dvakrat smo postali članica Sveta Združenih narodov za človekove pravice, ključnega foruma za globalno upravljanje vprašanj temeljnih človekovih pravic in svoboščin. Sprejeti smo bili v članstvo izvršilnih odborov Unicefa, Unesca, programa OZN za razvoj in še bi lahko naštevali. Naši strokovnjaki so bili že večkrat izvoljeni v odbore, ki nadzirajo izvajanje ključnih dokumentov o človekovih pravicah, ki so bili sprejeti pod okvirjem OZN. Že tretji mandat zapored pa imamo svojega predstavnika tudi v Komisiji za mednarodno pravo, ki skrbi za kodifikacijo in progresivni razvoj norm upravljanja mednarodnih odnosov. Ob vsem tem pa nikakor ne želim pozabiti tudi na številne Slovenke in Slovence, ki so kot mednarodni javni uslužbenci zasedli visoka mesta v sekretariatih in drugih organih institucij sistema Združenih narodov. Spoštovane in spoštovani! Organizacija Združenih narodov še zdaleč ni popolna. Njena prešibka odzivnost na mnoge globalne izzive ter krizna žarišča, prepogosto pomanjkanje načelnosti ter očitki formalne nedemokratičnosti še zlasti znotraj Varnostnega sveta so mnogokrat upravičeni, a dejstvo je, da OZN predstavlja daleč najširši globalni forum, v katerem se v duhu danes še kako pomembnega multilateralizma sprejemajo odločitve, ki pomembno vplivajo na skupno prihodnost sveta in človeštva. Forum, v katerem prijatelji in nasprotniki sedejo za skupno mizo in v vrtincu prepletajočih se nacionalnih interesov iščejo ter velikokrat tudi najdejo skupne rešitve. In v tem vrtincu mora vztrajati tudi Slovenija odgovorno, solidarno in uspešno. S svojo zavzetostjo na področju kolektivne varnosti, varstva temeljnih človekovih pravic in svoboščin ter trajnostnega razvoja smo postali spoštovana in ugledna članica organizacije. Slovenska zgodovina OZN je pestra in bogata, zato smo lahko in moramo biti danes nanjo tudi ponosni. Državljankam in državljanom želim iskrene čestitke ob 25. obletnici članstva Republike Slovenije v Organizaciji Združenih narodov, našim diplomatkam in diplomatom pa ob dnevu slovenske diplomacije še veliko preudarnosti in uspehov v prihodnje. Hvala. Prehajamo na določitev dnevnega reda 30. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 12. maja 2017, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da je za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 83 poslank in poslancev, za je glasovalo 82, proti nihče. [[Za je glasovalo 82.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 30. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 38 poslanskih vprašanj. V okviru te točke bo danes na tri poslanska vprašanja poslancev opozicije in vprašanje poslanke vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Ministrice in ministri bodo na poslanska vprašanja poslank in poslancev odgovarjali v petek, 26. 5. 2017. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na postavitev poslanskih vprašanj. Postopkovno, gospod Jožef Horvat.
Spoštovani gospod predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrski zbor, drage kolegice in kolegi! Poslanska vprašanja, ustna predvsem, in poslanske pobude so zelo pomemben komunikacijski kanal med državljani, državljankami Republike Slovenije in med Vlado. To je zelo pomemben instrument, demokratični instrument še posebej za opozicijo. Dobili smo sicer pravočasno sporočilo, obvestilo, da kar sedem ministric in ministrov ne bo moglo danes odgovarjati na poslanska vprašanja zaradi odsotnosti. Mi razumemo odsotnost ministric in ministrov zaradi obveznosti na mednarodni ravni, zaradi bolezni itd. To, da so zdaj poslanska vprašanja ministricam in ministrom določena za ta petek, je sicer nek korak bližje poslancem, vendar s tem ne morem biti zadovoljen, gospod predsednik. Zato prosim, da se vendarle bolj spoštuje državni zbor, ki postavlja vlado, ki postavlja ministrice in ministre. Poglejte, danes mi niti ne vemo, kdo bo prisoten oziroma odsoten od ministric in ministrov v petek. Bila bi z vaše strani, gospod predsednik, zelo korektna gesta, če bi recimo poslancem in poslankam dovolili kljub določbi poslovnika, da poslanska vprašanja in pobude najavimo recimo do srede do 12. ure. Če sta minister in ministrica odsotna, je povsem normalno, da se poslanka in poslanec ne odloči, da najavi ustno poslansko vprašanje. In to se ni prvič zdaj v tem mandatu zgodilo. Zato res lepo prosim, in to je moj ključni predlog, da se do konca tega mandata, kdajkoli bo že konec, to nikoli več ne bi zgodilo. Sicer mi v opoziciji razumemo, da se nekako želi opozicijo eliminirati, da se ji nekako želi vzeti ta instrument, ki je po vseh svetovnih parlamentih, torej instrument poslanske pobude in poslanskega vprašanja, predvsem ustnega. Upam, gospod predsednik, pričakujem, da boste ta moj proceduralni predlog tudi upoštevali in spoštovali. Hvala lepa.
Upoštevali in spoštoval sem ga že s tem, da je bila na tej seji zadeva tako razporejena. In to je bil skupni dogovor tudi samega Kolegija. Vsekakor je prisotnost ministrov in ministric na točki poslanskih vprašanj res ena od bistvenih zadev. Zagotovljena mi je boljša prisotnost od tiste, ki bi bila danes glede najavljene odsotnosti. Zaradi tega smo se na Kolegiju odločiti tako, kot smo se odločili. Vsekakor sem do zdaj tako ravnal in tudi v prihodnosti bom ravnal tako, da bo ta institut ohranil svoj pomen, ki ga ima v parlamentarni demokraciji. Zdaj pa res prehajamo na poslanska vprašanja. Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar, vi ste v državi najbolj odgovorni za gospodarno ravnanje z denarjem, ne glede na to, za kakšno porabo gre. Država se vsakoletno nenehno zadolžuje in s tem ogroža finančno stabilnost v prihodnosti. Zato, spoštovani premier, vsi pričakujejo od vas vso skrbnost, da jo namenite porabi denarja, posebno pri največjih projektih, kjer gre za izjemno velike investicije. Pa naj grem k projektu drugi tir. Vsi razumemo nujnost in potrebnost izgradnje drugega tira, vendar nikakor ne na tak način, kot ste se ga lotili v vladni koaliciji. Najprej ste ustanovili družbo 2TDK za izgradnjo drugega tira in na račun položili 200 milijonov evrov brez kakršnihkoli osnovnih parametrov, ki bi zasnovali nek okvir poteka izgradnje, ni bilo sprejetega nobenega investicijskega programa, ni izdelana PZI tehnična dokumentacija, na kateri bi bilo moč podati ceno projekta in na koncu tudi vaši pomisleki o tehnični rešitvi. Nadalje ste z glasovalno večino sprejeli zakon, ki tej novoustanovljeni družbi podeljuje koncesijo za 45 let in jo razbremenjuje kakršnekoli odgovornosti za celoten koncesijski čas. Prav na daleč se vidi, da zakon daje, da ne rečem načrtovano pravno podlago za finančno mahinacijo na tem projektu, kot je izgradnja drugega tira na odseku Divača-Koper, da se konkreten, iz vašega zakona, plačilo za dosegljivost, ki ji namenjate 30 do 40 milijonov na leto je v razponu od milijarde 350 milijonov do milijarde 800. Razlika je 450 milijonov. Pa tu ne govorim o nepredvidenih delih, ampak je to upoštevano že v osnovni ceni. Zato vas sprašujem: Zakaj niste obdelali še ostalih variant? Zakaj niste izbrane variante obdelali [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Žnidar. Najprej naj povem, da že trditve, ki jih postavljate ob vašem vprašanju, v marsičem ne zdržijo. Vi pravite, država se zadolžuje vsako leto. Naša vlada je ustavila trend naraščanja javnega dolga. Če se kaj zadolžujemo v zadnjih letih, se samo zato, da reprogramiramo dolg, da znižujemo obresti. To se pravi, če pogledamo, se je javni dolg ustavil, se ne zvišuje več, mi pa reprogramiramo ta dolg tako, da celo plačujemo vsako leto bistveno manj obresti kot prej. Se pravi, ta država po to vlado je konsolidirala javne finance in se trudi zmanjševati javni dolg in normalno voditi te finance, tako da smo skrben gospodar. Zaustaviti porabo javnega denarja, seveda, zato pa smo zastavili takšno finančno konstrukcijo, da se bo drugi tir gradil deloma iz proračunskih sredstev, vendar ne tako, da bomo prekomerno obremenili naše davkoplačevalce, ampak bodo prispevali zraven, kot ste sami omenili, tisti deležniki, ki bodo imeli od tega največjo korist. Poleg tega gremo v pridobivanje nepovratnih evropskih sredstev, gremo v vložek zalednih držav in gremo v posojilo Evropske investicijske banke. Ta kombinacija pomeni, da bomo minimalno, kolikor je možno to zminimalizirati, obremenili ravno naše davkoplačevalce in s tem izvedli nek projekt, za katerega se 20 let govori, kako zelo je nujen, vsi govorite, bi ga radi imeli, bi ga radi imeli, sedaj ko ga pa hočemo izvesti, ste pa vsi proti in spet polena pod noge, sedaj pa ni to dobro, ono dobro. Naj poudarim, da ta projekt podpira Evropska komisija. Ta projekt podpira, ker bo dala tudi na voljo kredit, zato zahteva zelo jasno shemo projekta, Evropska investicijska banka. Ta projekt podpira Agencija Jaspers, ki ga je tehnično preverila z vseh vidikov. To so vse mednarodne institucije, ki so še kako stroge do Slovenije, kadar delamo kaj narobe. Ta projekt podpira pet držav, štiri zaledne in še Španija. Za ta projekt smo v stalnem sodelovanju z Računskim sodiščem, s Komisijo za preprečevanje korupcije in z organizacijo Transparency International, ki se bori proti korupciji. Ta projekt je povsem transparenten, javno predstavljen in zato smo šli v sprejetje zakona, da bo popolnoma jasno, kako bo izgledala shema financiranja in vsa ta ključna dejanja, da pridemo do njega. Nobenega prikrivanja, nobenih zakulisnih iger, kar se je dogajalo mnogokrat v preteklosti. Zato sem presenečen, da se nekateri skrivate celo sedaj za to referendumsko pobudo gospoda Vilija Kovačiča kot neke civilne iniciative, zadaj pa se dogaja vse drugo, nek politični scenarij, ki ima samo eden namen: drugi tir potegniti v zgodbo politične kampanje. Drugi tir je prepomemben za Slovenijo, da bi ga obravnavali kot del politične igre. Drugi tir bo omogočil Sloveniji, da postane pomembna, da Luka Koper ostane in postane še bolj pomemben transportni vstop v srednjo, vzhodno in severno Evropo. To bo Slovenijo ohranilo na svetovnem, ne samo evropskem transportnem zemljevidu. To bo v korist tudi Luki Koper, njenim zaposlenim in vsem ostalim, ki bodo lahko povečevali pretovor in bili tako konkurenčni italijanskim lukam, ki samo čakajo, da ta projekt ustavimo, kot bi si morda želeli vi ali kdo drug, da bi potem Luka Koper zamrla, da bi ostali neko slepo črevo v tem delu Evrope. Korist je koristen za naše železnice, za nekatera naša podjetja, ima pa to širšo evropsko dimenzijo. Slovenija se s tem projektom umešča res na svetovni transportni zemljevid. Naj ponovim, kar sem že večkrat povedal. Ne samo da je projekt transparenten, ne samo da je ravno zato bil sprejet zakon, da bo popolnoma jasno, kaj počnemo, ne samo da sodelujemo z vsemi deležniki, ki sem jih omenil, tudi s KPK, z Računskim sodiščem, Evropsko komisijo itd. Pogovarjamo se tudi z vsemi deležniki, s civilnimi iniciativami, z Luko Koper, z železnicami in tudi tukaj pred vami pred javnostjo vedno podajamo odgovore na vsa vprašanja, tako glede finančne konstrukcije kot glede pomena tega projekta. Ta projekt Slovenija potrebuje, ne gre za Vlado, to je za Slovenijo, za njeno prihodnost. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani premier, v gradbeništvu se bo težko razumelo oziroma lahko bi se vsaj v tistem segmentu, da bi odgovorili na moja vprašanja. To pa je, bi rekel, neka vaša splošna razprava. Sedaj grem pa jaz na vaše področje. Matematika, enostavna matematika, ki je povzeta iz vašega zakona, iz vašega predloga. Letno plačilo za dosegljivost v razponu od 30 milijonov do 40 milijonov. Če vzamemo 30 milijonov, je cena enega tira 50 milijonov na kilometer, kar dobimo po tem vašem projektu. Če vzamemo maksimalno zgornjo mejo, ki jo navajate v zakonu, vneseno v zakon, 40 milijon, je cena enega tira 67 milijonov na kilometer. Gospod premier, malo matematike. Ali ne bi mi s tem denarjem lahko zgradili dva tira? Prosim odgovorite na to vprašanje. Da nadalje ne govorim o tehnični rešitvi strokovne skupine, ki je dala predlog na mizo z ocenjeno vrednostjo 800 milijonov. Ta pa je za 550 milijonov cenejša od vaše najnižje cene, ki jo vi postavljate. Z zakonom postavljate ceno projekta, ne s PZI tehnično dokumentacijo. Razlika je 550 milijonov. Jaz bi rekel, da je povsem logično, da se v tem trenutku zbirajo referendumski podpisi in jaz verjamem, da državljani ne bodo več podpirali negospodarnega trošenja javnega denarja. In tudi v Slovenski demokratski stranki se ne skrivamo za referendumom. Jasno povemo, da za takšno trošenje javnega denarja absolutno nismo. Spoštovani premier, prosim povejte mi: Kaj boste storili, če referendum ne uspe [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Ker imam samo dve do tri minute, bom na kratko povedal, da številne vaše strokovne ugotovitve absolutno ne držijo. Naj samo povem, da že ta, ki se stalno pojavlja v javnosti, ki jo plasirate, da naj bi bil en kilometer proge 50 milijonov evrov, je popolnoma zavajajoč. Tukaj imam strokovne podatke, ampak naj samo povem, da je strošek na en kilometer okoli 27 milijonov evrov po sedanjih izračunih. Ampak o tem se bo še čas pogovarjati na drugih forumih. Tu v Državnem zboru sedaj ni možno iti v neke strokovne analize. Bi pa rekel takole. Projekt je bil velikokrat ovrednoten s strani stroke, tudi naša vlada ga je dala še enkrat, za vsak slučaj ovrednotiti strokovnim forumom. Kot veste, teren je težak, proga je zahtevna. Iz teh ovrednotenj izhajam, strokovnih, ne kar iz tistih, ki jih lahko kar nekdo javno pove. Tudi jaz lahko javno rečem, vsak projekt je možno izpeljati po polovični ceni. To enostavno v tem primeru ne drži. Če Evropska komisija, če agencija Jaspers, če vse zaledne države, ki budno spremljajo ta projekt, in vsi ostali soglašajo z našimi ocenami, vedo, za kaj gre, če naše Računsko sodišče, KPK in druga institucije pri tem sodeluje, potem mislim, da je dovolj jasno, da tu nikoli nismo nič skrivali in da je stvar transparentna. Ko pa vi pravite, da neracionalno trošimo javni denar, pa resnično ne vem, kako sploh lahko to rečete. Naša vlada, vi ste klicali trojko, ko smo mi prišli na oblast in smo to državo potegnili iz krize [[…]] [[nemir v dvorani.]] Ja, seveda je bilo tako [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Tišina prosim!
Ja, tako je bilo, spomnite se [[…]] [[oglašanje iz dvorane]]
Tišina prosim!
Vi ste rekli, da ne bomo zmožni. Mi smo finančno konsolidirali državo, ki je imela velik proračunski primanjkljaj. Mi smo uredili javne finance, zato pa lahko sedaj normalno dihamo, zato pa lahko gospodarstvo normalno deluje, ker lahko tudi država normalno investira, ker lahko normalno podpira ta okolja in ker smo v tujini priznani kot partner. Zato tudi hodijo v Slovenijo tuje investicije. In takšna zavajanja, da mi neracionalno ravnamo z državnim denarjem, to enostavno ne stoji, ne morete niti dokazati, niti [[…]]Ne vem, kako lahko sploh kaj takšnega rečete. [[Smeh v dvorani]] Se pa smejite lahko, ja. S tem po navadi prikrivate zadrego, o kateri bo treba tudi kdaj spregovoriti, ampak danes ni čas za to. Jaz vam samo zagotavljam, da ta projekt drugi tir, to sedaj govorim bolj državljanom, ker vi se itak na podatke požvižgate, je preverjen, je strokovno utemeljen in transparenten. Zato smo šli v sprejetje zakona, zato o vsaki stvari javno razpravljamo in bomo tudi v prihodnjih dneh, tednih in mesecih. In verjamem, da je to projekt, ki ga Slovenija še kako potrebuje. In tukaj in zdaj se moramo o njem odločiti. Če zamudimo še eno leto, bomo imeli državo, Luko Koper kmalu v nekonkurenčne stanju in potem bo prepozno. Hvala lepa.
Gospod Ljubo Žnidar, imate besedo za utemeljitev, da na naslednji seji želite razpravo o odgovoru predsednika Vlade.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani premier, sedaj sem se pa postavil na vašo matematiko. 27 kilometrov krat 27 milijonov je 750 milijonov. Zakaj potem v zakon vnašate najnižjo vrednost milijardo 350? Zdaj ne vem, zgleda, da tudi v matematiki v Sloveniji ne bomo več na istem imenovalcem. Ustanovili ste družbo 2TDK za izgradnjo 27 kilometrov neke državne investicije. To je nepotrebno. Investicijo bi lahko vodil državni DRI ali pa državne železnice. Nepotreben je tudi poseben zakon, ki za 27 kilometrov daje vso pravico in brez kakršnekoli odgovornosti koncesionarju. Posebno nedopustna je pa, jaz bi temu rekel, finančna elastika v razponu 450 milijonov. Ja, ali bo 30 milijonov na leto ali pa bo 40 za čas celotne koncesije. Spoštovani premier, če bi že lansko jesen prisluhnili stroki, ki je prišla z novim predlogom, bi lahko danes imeli na mizi njihovo preveritev. Njihova preveritev je cenejša za 550 milijonov in bi danes vsi lahko ugotavljali, ali je njihov predlog dober ali ta njihova številka drži ali ne. Tega niste naredili, tega se niste lotili. Spoštovani premier, če bi lani prisluhnili opozicijski SDS, ko smo na mizo položili dva predloga zakona, najprej zakon o izgradnji prometne infrastrukture, kjer je bila prva prioriteta izgradnje drugega tira, in zakon o zagotavljanju namenskih sredstev, ki prinašajo letno v višini 500 milijonov, spoštovani premier, danes z drugim tirom ne bi imeli takšnih težav, kot jih imate sedaj. Tudi vi danes nimate niti približne ocene vrednosti, ker niste počakali, hiteli ste s hitenjem sprejemanja zakona, niste počakali, da bi bila izdelana PZI tehnična dokumentacija, narejeni popisi in da bi lahko natančno ovrednotili investicijo. Ne, vi ste pohiteli in ste z zakonom dali vrednost tej investiciji, ne pa tehnični dokumentaciji. To je unikum. To še do zdaj ni bilo na nobenem investicijskem projektu. Jaz takega investicijskega projekta ne poznam, ki bi mu vrednost določal zakon, ne pa investicijska izvedbena tehnična dokumentacija. Ker vaši odgovori niso podali nobene rešitve k izboljšanem, gospodarnejšem prestopu izgradnje drugega tira, predlagam razpravo o odgovoru predsednika Vlade.
Gospod Ljubo Žnidar, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v torek, 30. 5. 2017, oziroma v sredo, 31. 5. 2017. Dr. Franc Trček, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj, še zlasti predsedniku Vlade, ustavnemu pravniku, rednemu profesorju dr. Miru Cerarju. Nedolgo nazaj je dobesedno v javnost ušla delovna različica novega zakona o Sovi, Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji. Vsi tisti, ki se ali so se profesionalno ukvarjali s to dejavnostjo, vsi tisti, ki so bili člani Komisije za nadzor varnostno-obveščevalnih služb, novinarji, večina sedanjih članov komisije, smo bili ob predlogu, ki smo ga videli v javnosti, blago rečeno osupli. Zakaj? Zato ker gre za nek protiustaven nabor mokrih želja. Neka zgodba gre celo tako, da tega niti ni napisala toliko naša varnostno-obveščevalna služba, ampak vaš svetovalec za nacionalno varnost. Pobegli predlog zakona, špekulira se tudi, da je dobesedno prišel v javnost zaradi nekega trenja pri oblikovanju tega predloga med resornim Ministrstvom za pravosodje in vašim svetovalcem, je blago rečeno, izhajajoč iz Ustave Republike Slovenije, škandalozen. Ne le, da je protiustaven v 36. členu, ne le da je protiustaven v 21. členu, protiustaven je že v prvih treh členih. Mi imamo res težave s temi službami, pa lahko gremo nazaj do Depale vasi, pa pridemo do arbitraže, ampak to ni izgovor, da se na takšen način po tiho, na skrivaj v bistvu piše tovrstna zakonodaja skoraj na način a la carte. V številnih elementih je ta predlog zakona celo bolj radikalen kot Patriot Act Združenih držav Amerike brez ustreznega nadzora. Tako parlamentarnega kot nekih predlogov, ki so bili v preteklosti o neki intermediarni skupini, ki naj bi bila dejansko med parlamentom in temi službami. Jaz sem celo nekako prosil predsednika Državnega zbora in podpredsednika vaše stranke, da se do tega opredeli, ampak je nekako rekel »ja, gre še za neko zgodnjo delavno verzijo«. In res bi rad, predsednik Vlade, da nam nekako pojasnite takšen škandalozen predlog, ki nas je v bistvu vse osupnil. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miroslav Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec Trček. Najprej naj povem nekaj temeljnih dejstev. Sedanja ureditev delovanja Slovenske obveščevalno-varnostne agencije, tako imenovane Sove, izhaja iz leta 1999 in je zastarela. V tistem času je bila ustrezna v takratnih družbenih razmerjih, vendar pa se je zdaj s spremembo časa izkazalo, tudi napredek tehnologije je ogromen, soočeni smo z grožnjami, s katerimi takrat nismo bili, kot je denimo terorizem in podobno, da je ta ureditev zastarela. Zato je prišlo na Svetu za nacionalno varnost, torej to ni bila neka parcialna odločitev, ampak je prišlo na Svetu za nacionalno varnost kot odgovor na teroristične grožnje do odločitve, da je treba zaradi spremenjenih okoliščin, ki jih pomemben razvoj tehnologije terja, ki jih terjajo varnostne grožnje, ki jih terja tudi sodna praksa Evropskega sodišča, da je treba zaradi tega posodobiti zakonodajo z varnostnega področja, torej celotno zakonodajo s tega področja, vključno z zakonom o Sovi, o čemer zdaj govorimo, govorimo o tem področju. In tukaj seveda poteka neka razprava, ki je jaz niti ne spremljam ta hip, ker poteka med uradniškim delom ministrstev, poteka na strokovni ravni. Tukaj so udeleženi Policija, MNZ, Sova, Ministrstvo za obrambo, Služba Vlade za zakonodajo, Ministrstvo za pravosodje in potem verjetno še določeni strokovnjaki. Tukaj so se pripravila na delovnostrokovni ravni neka delovna gradiva, osnutki, ki so očitno res zaokrožili tudi po spletu v izmenjavi, in očitno je nekaj od teh osnutkov prišlo tudi v javnost. Jaz vas moram lepo prositi, da razumete, da resnično bi bilo nesmiselno in neprimerno, če bi predsednik Vlade ali že minister na nek način komentiral neke delovne osnutke, ki sploh niso bili namenjeni javnosti. Očitno jih je nekdo dal v javnost, ne glede na to, ali je vsebina v njih sporna, kajti v teh fazah se izmenjujejo različne ideje. Lahko je tudi nekdo provokativen in da kakšno idejo. Dejstvo je, da tisti osnutek, ki ste ga vi videli, gre za neko od starejših verzij, ki ne predstavlja niti predloga osnutka sprememb zakona, kaj šele neko končno verzijo novelacije. Poudarjam, o tem potekajo še razprave na strokovno-uradniški ravni in šele potem, ko bodo rešitve dovolj sprejemljive za navedena ministrstva in strokovne službe, bodo sploh prišle v razpravo naprej. Načrtovano je, da bo strokovni osnutek pripravljen predvidoma do poletja 2017, se pravi, do letos poleti. Šele takrat bo s strani Ministrstva za pravosodje, ki je za to pristojno, podvržen javni in širši strokovni razpravo. Torej ta osnutek bo šel v javnost, bo žel v širšo razpravo. Šele takrat bomo lahko govorili o uradnem predlogu, ki pa še niti ne bo predlog zakona, ki ga mora kasneje Vlada predlagati Državnemu zboru. Skratka, tukaj je še veliko faz in jaz vam lahko samo nekaj zagotovim kot predsednik Vlade, to pa z vso odgovornostjo, tako kot v vsakem podobnem primeru, nikoli nisem in ne bom dovolil, da bi prišlo že na Vlado, kaj šele, da bi Vlada pošiljala v Državni zbor, kakršnakoli gradiva, za katero bi pristojne službe, strokovnjaki ugotovili, da so protiustavna ali nezakonita. Takšne prakse pač ni in ne sme biti. Omenili ste, da sem bil prej ustavni pravnik. Seveda se zato še toliko bolj zavedam, da nobena rešitev bodočega zakona o Sovi, o Slovenski obveščevalno-varnostni agenciji ne sme biti neustavna ali v neskladju z zakonskim sistemom, kajti to bi pomenilo lahko največjo zlorabo človekovih pravic. Jaz proti takim možnostim za zlorabo ali uporabo zoper človeka, njegove pravice vedno odločno nastopam in zato bom tako ravnal tudi v prihodnje. Ko bo zadeva prišla ven iz teh diskusijskih krogov, ko bo prišla na raven strokovnega gradiva, ponavljam, bo javno razgrnjen, dan na razpolago celotni javnosti, strokovni in politični. Šele takrat bo tudi Vlada dobila pripombe, ki jih bo upoštevala, najprej ministrstvo in potem Vlada, ko bomo pripravili predlog zakona in ga, verjamem, v dobri obliki, v kvalitetni verziji kasneje poslali vam poslancem v Državni zbor, da boste o njem odločali. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo, predsedujoči. Če sem prav razumel gospoda Cerarja, se strinjava vsaj o tem, da ta osnutek zakona v številnih točkah, zlasti po 20., po 24. členu zelo poskuša omejevati in zlorabljati človekove pravice. Ob nekih deležnikih, ki verjetno niso v sestavi varnostno-obveščevalnih služb in ministrstev, je pri pisanju tega sodeloval že omenjeni gospod in so sodelovali tudi ljudje iz izvršilne oblasti. Urednik Sobotne priloge je to celo poimenoval kot lep prikaz in pokaz mentalitete te vlade in izvršilne oblasti. Zato bi bilo moje podvprašanje, gospod Cerar: Ali boste odpustili te vaše svetovalce, te ljudi? Nekako po tem ste se iz vladne strani vlekli ven in ste rekli nekaj takšnega: Postavili, spravili ga bomo v ustavne okvire. Zame kot za ustavnega patriota je nepojmljivo, da bi bila to prva verzija, prva misel kogarkoli, ki to piše na takšen način, kot je prišla v javnost. Če smo mi ustavnopravna demokracija je to izhodišče. To, kar je predstavljeno in ta osnutek, ki je dejansko prišel v javnost, je, blago rečeno, nevaren. Tak, kot je, nas preveč spominja na neke totalitarizme, katerih del se vsaj spomnimo nekateri, ki smo stari 50 ali več, nas celo bolj spominja na neke totalitarizme, ki so bili še malo hujši od totalitarizma, v katerem smo nekateri živeli. V tem svojstvu je ta predlog škandalozen, nedopusten in nevaren.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec, sva že ugotovila, da se v nekaterih zadevah popolnoma strinjava. Upam, da se tu vsi strinjamo v tem, da nobena rešitev, ki je neustavna ali nezakonita, ne sme priti v pravni sistem, še najmanj pa takšna, ki bi to počela, uveljavljala nezakonitosti ali neustavne rešitve na področju varnostnega preverjanja državljanov ali kogarkoli. To je povsem nesprejemljivo. Naj zelo jasno povem, da imam vsa zagotovila, da moj svatovalec za nacionalno varnost, ki je dejansko koordinator tega procesa, ni nosilec teh sprememb. Tako da ni on tisti, ki bi bilo treba nanj naslavljati to kritiko. Do teh nekih idej, rešitev je očitno prišlo, če je prišlo na posameznih ministrstvih v nekih uradniško-strokovnih krogih. Težko bi seveda rekel strokovnih, če gre za neke predloge, ki so neustavni. Ampak sami veste, v iskanju rešitev se pojavljajo včasih razne ideje. Do teh v taki razpravi prihaja. Jaz jih ne branim. Vsako rešitev, ki ogroža človekove pravice, integriteto posameznika, ustavne vrednote, absolutno zavračam. Zato sem prepričan, da niti tiste naslednje faze, ki je še daleč od tega, da bi stvar sploh prišla v uradni dokument ministrstva, kaj šele vlade, ne bo ugledala takšna rešitev luč sveta, kajti zagotovo jo bo že stroka, tudi pristojni organi jo bodo zavrnili. Prepričan sem, da ko bo zakon v širši strokovni in javni razpravi, bo vseboval takšne rešitve, ki bodo skladne z ustavnim redom in ki ne bodo sporne. Skrb za to, da bi pa kdo deloval protiustavno, nezakonito, je pa vedno na mestu in zato je prav, da se pogovarjamo, da takšne rešitve v kali zatremo. Hvala lepa.
Dr. Franc Trček, imate besedo za postopkovni predlog, da se na naslednji seji opravil razprava o odgovoru predsednika Vlade.
Hvala za besedo. Glejte, jaz sem zdaj, ne morem drugega reči, dobesedno zgrožen. Koordinator, ki bi moral to koordinirati, kot je rekel predsednik Vlade, v bistvu ni odgovoren. To je nastajalo v nekih krogih, ki se očitno požvižgajo na dejstvo, da v tej družbi in državi izhajamo iz ustave. Mi imamo že zdaj ustavno sporno delovanje, na kar se je že opozarjalo, Sove. Na primer na področju vdiranja v komunikacije, elektronsko pošto, navadno pošto, imamo veliko problematiko z IMSI-catcherji, ki jih imajo varnostno-obveščevalne službe, ki jih ima tudi policija, pa so se nekaj let delali, da jih nimajo, da jih ne uporabljajo, da jih v kleteh skrivajo. Imamo tudi odločbo in stališče Evropskega sodišča za človekove pravice, kar gotovo veste še boljše kot jaz, gospod Cerar, da so v Evropi nesprejemljive prakse delovanja tovrstnih služb na način, ki mu rečemo amerikanizacija. In ta osnutek, ki je prišel ven, je dobesedno točno to, množično šarenje po naši zasebnosti, po naših privatnih življenjih, do katerih imamo pravico. A veste, v tej slovenski politiki se nekateri radi družite z gospodom Orbanom. Dosti bolj primerno bi bilo, če bi brali Petra Esterhazya, če bi brali starega dobrega Georga Conrada, če bi brali Krasznahorkaija, ki so cele opuse zgradili in zelo kvalitetno opisali, kaj tovrstni totalitarizmi pomenijo in kakšna nevarnost dejansko je to. Jaz od vas, gospod predsednik Vlade, bi najmanj pričakoval, da preučite, kako sploh takšni nevarni protiustavni zmazki lahko nastanejo, ker to so dejansko pisanja bolnega uma, ne morem drugega reči. In izhajajoč iz tega bi morali nemudoma odstaviti koordinatorja. Boli me tudi, da razen kolega Tonina in mene noben skoraj ni problematiziral tega dejstva, češ, saj to je nekaj, se bo že nekako poštimalo. Gospod Gorenak se je še nekaj oglasil, se opravičujem gospod Gorenak. Skratka, neka zadeva, kot dobro, prosto ko pasulj. Tega je bilo v tej družbi preveč. Res je, da imamo očitno veliko nezadovoljstvo v teh strukturah. Res je, da se moramo nekako prilagoditi času. Ampak takšen način, kot se ubira, v bistvu takšen osnutek dokumenta, kot je prišel v javnost, je grozljiv. In tudi zaradi tega je nujno, da o tem opravimo javno razpravo. Hvala za besedo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj v torek, 30. 5. 2017, oziroma v sredo 31. 5. 2017. Mag. Matej Tonin imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovane poslanke in poslanci, dober dan. Predsednik Vlade, ministrice in ministri! Očitno se nekaj dogaja. Na Hrvaškem se kaže neverjetna nervoza, Hrvati so nas začeli tožariti v vseh mogočih evropskih institucijah, začeli so se pritoževati tudi zaradi prepovedi koncerta Thompsona in dogajati so se začele čudne stvari na meji. Če si natančno preberemo 10. člen Arbitražnega sporazuma, je jasno, da naj bi se obe državi, tako Slovenija kot tudi Hrvaška vzdržali vseh dejanj, ki morebiti lahko še dodatno zaostrijo ta mejni spor med obema državama. Konkretno. 11. maja ob 10.41 uri plovilo hrvaške policije vpluje v slovensko teritorialno morje in v slovenskem teritorialnem morju agresivno manevrira. 4. maja ob 12. 29. uri predstavnik hrvaške države ovira Joško Jorasu, da si zagotovi dostop do pitne vode, ki je ustavno zagotovljena pravica. Ne pozabite, nedavno je bila v tem parlamentu sprejeta dopolnitev ustave, ki slovenskim državljanom zagotavlja pitno vodo. Jasno je, vsaj po naši oceni, da Hrvaška krši 10. člen Arbitražnega sporazuma. Glede na to, da lahko rečemo, da v skladu s Temeljno ustavno listino o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije, da je celoten Piranski zaliv slovenski in da je tudi zaselek Mlini slovenski. Predsednik Vlade, sprašujem vas: Kaj boste storili, da bodo slovenski ribiči lahko neovirano lovili v slovenskem teritorialnem morju? Kaj boste storili, da si bodo slovenski državljani na ozemlju Republike Slovenije lahko zagotovili pitno vodo? Zanima me tudi: Ali ste obvestili arbitražno sodišče, da Hrvaška očitno krši 10. člen, ker je arbitražno sodišče pooblaščeno, da odredi začasne ukrepe za ohranitev sedanjega stanja.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Naj tudi jaz začnem z arbitražnim sporazumom. Tu piše, da se pogodbenici, torej obe pogodbenici, tudi Slovenija, ne samo Hrvaška, morata vzdržati vseh dejanj ali izjav, ki bi lahko spor še zaostrili ali pa ogrozili delo arbitražnega sodišča. Vi veste, spoštovani poslanec Tonin, da si Slovenija prizadeva, da bi ta člen spoštovala. Tako tudi Vlada na prvem mestu. Zato takšna razprava tukaj pred javnostjo ne koristi nikomur, tudi ne Sloveniji. Boste tudi razumeli, da sem zato zelo omejen pri tem odgovoru. Mi po javnih informacijah lahko zanesljivo letos pričakujemo razsodbo, morda že v prihajajočih nekaj mesecih. In zdaj vsaka razprava, ki bi na naši strani sprožala neke, bi rekel, verbalne ali druge konflikte, neka napeta razmerja, bi bila škodljiva in mi bi bili zanjo odgovorni in na to bi bilo arbitražno sodišče seveda pozorno. Zato smo pri vseh teh zadevah zelo previdni, zadržani, seveda pa izvajamo vse naloge, ki jih Vlada in država morajo izvajati. V okviru incidentov na morju, s katerimi se soočamo že dolgo in žal niso tako redki, gre večinoma za primere, ko poskuša hrvaška policija izvajati nadzor nad slovenskimi ribiškimi plovili, ki so opremljena s tako imenovanim AES sistemom in jih zato zazna hrvaški nadzorni center v Splitu. Vedno v takem primeru na slovenski strani v okviru svojih pristojnosti ukrepata slovenska policija in ribiška inšpekcija. Naše pristojno ministrstvo vsak tak stik, ali recimo temu tudi morebitno incident, absolutno zabeleži in o njem obvešča tudi arbitražno sodišče, pri čemer Slovenija pazi, da incidentov ne povzroča in da se na njih ne odziva tako, da bi jih stopnjevala. Do tega incidenta, ki je nastal 11. maja 2017, ko sta dejansko bili v dogodku udeleženi dve plovili hrvaške policije, slovenska ribiška ladja in plovilo slovenske policije, so naši organi ukrepali zelo odgovorno v skladu s svojimi pristojnostmi, vendar nikakor ne tako, da bi kakorkoli povzročali kakšen incident, napeto stanje. Posadka slovenske policije je obe plovili hrvaške policije opozorila, da se nahajata v območju nadzora slovenske policije. Dejansko je potem prišlo do nekih manevrov, vendar nikakor ne do neposrednega stika ali trka ali kaj podobnega in potem sta hrvaški plovili območje zapustili. In to je tudi vse, kar lahko o tem dogodku v skladu z uvodom, ki sem ga podal, povem. Enako se zavedamo stiske gospoda Jožka Jorasa. Gre pa za območje, na katerega ste opozorili, ki je vezan na dostop do pitne vode za gospoda Jorasa, ki je po našem prepričanju slovensko ozemlje, državno območje, vendar pa je hkrati tudi predmet arbitraže. Zato moramo pri vseh teh pristojnostih, ki jih tukaj izvajamo, ravnati strogo v skladu z duhom in črko arbitražnega sporazuma, tako da vam zagotavljam, da naši organi so tu aktivni in bodo, vendar do tiste meje in na tisti način, ki nam ga še dovoljuje arbitražni sporazum. Sicer pa Slovenija spoštuje arbitražni sporazum in predaleč smo prišli, da bi zdaj, ko že pričakujemo to razsodbo, s kakšnim nepremišljenim dejanjem ali besedo ogrozili potek tega procesa in to, da sodišče izda dokončno odločbo, da se ta spor končno reši po pravni poti. Hvala lepa.
Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade! Prepričan sem, da je Republika Slovenija dolžna izvajati oblast oziroma nadzor nad celotnim teritorijem Republike Slovenije. Kljub temu da smo mi v fazi razsojanja arbitražnega sodišča, se Slovenija ne sme odpovedati niti milimetru svojega teritorija, ki ga je nadzorovala 25. junija 1991. Kolikor je meni poznano iz zgodovine, ne poznam niti enega primera incidenta v Piranskem zalivu, ki bi ga zakrivili slovenski ribiči ali slovenski organi, vendar to ves čas kontinuirano počnejo Hrvati preko umaških ribičev oziroma zdaj s pomočjo policijskih plovil. Mislim, da poskušajo udejanjati politiko izvršenih dejstev. Jaz ne trdim, da bi se Slovenija morala odzivati z incidenti, ampak da bi morala jasno povedati, kje je naš teritorij in kaj mi štejemo, da je bilo 25. junija 1991 naše. In še ena zadeva glede odnosa do slovenskih državljanov na slovenskem teritoriju. Konkretno kako stvari izgledajo. Gospodu Jorasu je Slovenija poslala odločbo za davek na nepremičnine. Ker je njegova nepremičnina ocenjena na 508 tisoč evrov, je dobil davek tisoč 271 evrov, ki mu ga je ta država odmerila. Se pravi, ta država od njega hoče imeti pobrane davke, hkrati mu pa ne zagotovi vsega potrebnega, da bi lahko do pitne vode prišel, in to kljub temu, da ima, A – soglasje Rižanskega vodovoda, B – soglasje Občine Piran, pod katero tudi to območje spada. Moje mnenje je, če od državljanov pobiramo davke, jim moramo omogočiti tudi priklop na javni vodovod.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miroslav Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa spoštovani gospod Tonin. Vi dejansko želite sprovocirati razpravo, ki bi škodila Sloveniji. Želite javno razpravo o neki zadevi, o kateri sem prej povedal, da moramo biti do nje zadržani, pri čemer ste sami navedli neka dejstva, ki dokazujejo, da Slovenija izvaja svojo jurisdikcijo. Tukaj odločno zavračam vsako namigovanje na to, da bi mi, naša vlada ne imeli v mislih, kako pomemben je vsak del, vsaka ped slovenskega ozemlja. Čisto vsaka ped slovenskega ozemlja, ki je naša, je naša in se zanjo maksimalno prizadevamo in borimo preda arbitražnim sodiščem in tudi, kot veste, na druge načine. Ampak poglejte, v arbitražnem sporazumu piše, da noben enostranski dokument ali nobeno enostransko dejanje katerekoli strani po 25. juniju 1991, se pravi, nobeno dejanje od leta 1991 dalje za naloge arbitražnega sodišča nima pravnega pomena in ne zavezuje nobene strani v sporu ter nikakor ne more prejudicirati odločitve. Torej ta dejanja Hrvaške strani ne morejo prejudicirati, ne morejo vplivati na vsebino odločitve. o tem bo odločalo arbitražno sodišče neodvisno. Zato je ta naša naloga zdaj, da se držimo arbitražnega sporazuma in da ne sprejemamo nobenih enostranskih ukrepov, odredb, ki bi škodile širšemu slovenskemu interesu, v katerega so zajeti tudi interesi vsakega našega državljana, ki živi na našem ozemlju. Še enkrat ponavljam, prizadevamo si, borimo se in se bomo za to, da pride do arbitražne razsodbe in da Slovenija v tem postopku do konca sodeluje korektno, da bomo potem lahko to zadevo tudi uveljavljali. Sedaj pa predlagam, da na tej točki, razpravo prekinemo, ker enostavno, kot sem rekel, ne koristi to nikomur, najmanj pa interesom Slovenije. Hvala lepa.
Mag. Matej Tonin, imate besedo, da zahtevate, da se na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru predsednika Vlade.
Predsednik Vlade, mogoče se ne slišiva, ampak še enkrat, jaz ne zahtevam, da Slovenija proti Hrvaški naredi kakršnekoli enostranske poteze, ki bile v nasprotju z arbitražnim sporazumom. Želim pa, če te stvari Hrvaška počne, da nanje odreagiramo in tudi opozarjamo. Po tej logiki, da ne smemo ničesar narediti karkoli Hrvaška stori, ker nam to lahko ogrozi arbitražni sporazum, jaz ne vem, kaj potem si Hrvaška vse lahko privošči, da bomo mi odreagirali. Jaz mislim, da je treba na enostranske kršitve Hrvaške ves čas opozarjati. Da je to tudi zapisano v 10. členu arbitražnega sporazuma, imamo notri zapisano, in da je treba na te stvari opozarjati. Jaz bi si želel, da vem duhu tudi delate. Da pa ne boste v strahu, da bi karkoli ogrozili, pa ne bom sedaj predlagal, da o vašem odgovoru opravimo razpravo.
Sedaj ste pa mene postavil v tisti položaj, ko vas moram pa opozoriti v bistvu, da ste zlorabili postopkovno možnost za nekaj takega, za kar pravzaprav ni namenjena. V bistvu itak vsi bolj ali manj razpravljate, ne pa utemeljujete, zakaj bi bila razprava potrebna. Sedaj ste se vsi naučili, da to naredite zadnjih 10 sekund. Opozarjam, da se tega ne počne. Opomin gor ali dol, nič ne pomaga pri teh zadevah. Gospa Marjana Kotnik Poropat, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerarju.
Hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predsednik Vlade dr. Miro Cerar, spoštovane ministrice, ministri, lep pozdrav vsem! V času gospodarske krize so upokojenci kot številčno najmočnejša populacija nosili velik del bremena finančne in gospodarske krize. Tako so zaradi enormnih prihrankov od leta 2010 do danes bistveno pripomogli k izhodu iz krize in tudi k dvigu gospodarske rasti. Res je, da počasi vračamo zakonsko določene in predvsem zaslužene pravice upokojencem. Res je tudi, da se to počne postopoma. V letošnjem januarju smo uskladili pokojnine celo za malenkost več, kot če bi upoštevali redno usklajevanje po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Letos tudi letni dodatek končno namenjamo prav vsem upokojencem. Naredili smo tudi prvi korak in verjamem, da ne bo edini v tem mandatu, za izboljšanje ekonomskega položaja upokojencem s polno pokojninsko dobo z nizkimi pokojninami, tako da smo zvišali znesek minimalne pokojnine. Torej ta vlada dela za upokojence. Trudi se po svojih najboljših močeh in v mejah, ki jih dovoljuje finančni okvir. Gospodarski kazalniki in napovedi so tudi v prihodnje ugodni, zato je pričakovati, da se lahko v prihodnjem letu končno prične redno usklajevanje pokojnin brez omejevanja z zakonom o izvrševanju proračunov. Prav tako je pričakovati, da letni dodatek ne bo več podvržen varčevanju, hkrati pa je za pričakovati tudi to, da se varčevalna shema iz Zujfa končno v celoti in popolnoma odpravi. Gospod predsednik, zanima me vaše stališče oziroma napovedi glede pričakovanega. Drugi del mojega vprašanja ni povezan samo z boljšo in varnejšo prihodnostjo zgolj sedanjih upokojencev, ampak se nanaša na naš skupen koalicijski projekt, ki je namenjen predvsem bodočim generacijam. Da se na pričujoče demografske dejavnike in posledično vedno večje potrebe pokojninske blagajne odzovemo na primeren način, to je v smislu dolgoročne stabilnosti pokojninske blagajne ter zagotavljanja dostojne ravni pokojnin, smo dobili soglasno podporo za ustanovitev demografskega sklada. Prosim vas, da v zvezi s tem poveste: Kdaj lahko pričakujemo, da se ta sklad ustanovi? Kdaj bo [[izklop mikrofona]]
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovana poslanka Kotnik Poropat. Res je, kot ste rekli sami, ta vlada dela za upokojence, tudi za upokojence in tako bo tudi nadaljevala. Tudi njim se stanje lahko izboljšuje samo postopoma v okviru javnofinančnih zmožnosti, ki veljajo kot pogoj za vse prebivalstvo. Povsod kjer delamo napredek, ga delamo tako, da ne porušimo sistema javnih financ. No, ampak lahko smo optimistični, po kar nekaj usklajevanjih pokojnin, potem ko smo dosegli, določili minimalno pokojnino 500 evrov, gremo naprej. Na podlagi odloka v okviru za pripravo proračuna sektorja država za obdobje 2018–2020, ki je bil že sprejet 20 aprila letos, smo že upoštevali, da se bodo pokojnine v letih 2018, 2019 in 2020 usklajevale po sistemskem zakonu in tako ne bodo več podvržene varčevalnim ukrepom. V letošnjem letu bodo prvič po letu 2011 tudi vsi upokojenci upravičeni do letnega dodatka, kot vemo bomo še dodatnih 21 milijonov letos namenili glede na lansko leto, torej še dodatnih 21 milijonov tega letnega dodatka. Zato je bila potrebna tudi sprememba zakona o izvrševanju proračunov za leti 2017 in 2018 in letos je skupno za ta namen zagotovljenih 127 milijonov evrov. Prihodnje leto pa je predvidena skupna višina letnega dodatka na ravni pred uveljavitvijo tega zloglasnega Zujfa. Za polno izplačilo te posebne pravice iz pokojninskega sistema bomo v naslednjih letih 2018, 2019 in 2020 zagotovili okrog 140, tudi nekoliko več – 142 do 147 milijonov evrov. Skratka, vračamo se v normalno stanje. Postopno, vendar že drugo leto bomo pravzaprav z vsemi naštetimi ukrepi zagotovili, da bodo kljub nadaljevanju potrebne javnofinančne konsolidacije vsi omejitveni ukrepi na področju pokojnin popolnoma odpravljeni, torej že prihodnje leto. Kar zadeva demografski sklad naj rečem, da bo ta kot državni premoženjski sklad oziroma investicijski sklad v lasti države ustanovljen za namen zagotavljanja sredstev v pokojninski blagajni za čas večjih odhodkov oziroma prihodkov. Realno gledano takšno stanje že imamo na nek način že tudi zdaj, saj država vsako leto iz proračuna v pokojninsko blagajno nameni okoli 1,5 milijarde evrov. Poleg tega tudi Kad v podlagah za oblikovanje demografskega sklada sam zase trdi, da je že od samega začetka ustanovljen kot demografski rezervni sklad. Demografski rezervni sklad torej na nek tak način že imamo, vendar pa ga je treba uskladiti z določbami zakona o SDH predvsem z vidika dodatnih stalnih virov financiranja, tako da bo zagotovljena njegova dolgoročna finančna vzdržnost. Tukaj se na ravni koalicije v vladi dela, intenzivno dela. Trenutno potekajo še zadnja usklajevanja med koalicijskimi partnerji na ravni strokovno-političnih skupin. Trudimo se da bi še pred sprejetjem na Vladi, ko bomo potem sprejeli predlog in ga poslali v Državni zbor, uskladili besedilo tega zakona o prihodnjem demografskem skladu z vsemi deležniki in koalicijskimi partnerji, pri čemer pa si želimo, da bi bil ta demografski rezervni sklad finančno vzdržen, da bo zagotavljal spoštovanje osnovnih načel varnosti, razpršenosti in donosnosti ter zagotavljal racionalno poslovanje, ki ne bo povzročalo pretiranih ali dodatnih stroškov na račun upokojenk ali upokojencev. Jaz verjamem, da bomo letos do poletja zmogli toliko modrosti in napora, da vsaj na vladni ravni ta predlog zakona sprejmemo in ga pošljemo v Državni zbor in zagotovo bi moral biti po dogovoru, ki smo ga sprejeli v koaliciji, sprejet tudi v Državnem zboru. Verjamem pa, da bodo tudi poslanci v razpravi sodelovali in ga morebiti podprli tudi širše. Še letos seveda. Hvala lepa.
Gospa Marjana Kotnik Poropat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Vlade, nas v Desusu resnično zelo skrbi sprejetje tega zakona o demografskem skladu in začetek njegovega delovanja, kajti to je za starejšo populacijo zelo pomembno in sploh za našo družbo, kako bo funkcionirala, kajti vemo, da demografski trendi gredo v tej smeri, da je starejših vedno več. Zato me veseli ta vaša izjava, da bo Vlada letos do poletja pripravila, in vsi partnerji seveda, besedilo tega zakona o demografskem skladu in ga tudi sprejela. Pričakujem potem, da bomo poslanci v Državnem zboru ta zakon tudi sprejeli v jesenskem času oziroma do konca leta, kajti naš mandat se približuje koncu in se hitro izteka, zato je zelo pomembno, da poskrbimo za to, da bomo pravi čas sprejeli ta zakon. Mi smo si v koaliciji zadali številne cilje. Za mene in za Desus mislim, da je sprejetje zakona o demografskem skladu pa res cilj nad cilji, pa naj to ne zveni tako smešno, ampak mislim, da je to resno vprašanje, zato sem tudi tako povedala. Se zahvaljujem, gospod predsednik, in hvala lepa.
Zdaj sem pa jaz pred dilemo v bistvu, ker to ni bilo vprašanje, je bila neka razlaga, dodatna, vsaj Vlade, da dopolni. Ista reč je kot [[…]]Nima več predsednik Vlade nič za dopolniti k tistemu, kar je povedal prej. [[oglašanje iz dvorane]] Saj je že. Se je že odločil. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo z ustnimi poslanskimi vprašanji ministricam in ministrom nadaljevali v petek, 26. 5. 2017, ob 12. uri. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ŠPORTU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za izobraževanje, znanost in šport dr. Maji Makovec Brenčič.
Spoštovani predsednik, cenjene poslanke in poslanci, spoštovani zbir! Predlog novega zakona o športu, ki je pred nami je rezultat dela in dialoga [[…]]
Umirite se v dvorani!
Hvala, predsednik. Predlog novega zakona o športu, ki je pred nami, je rezultat tako intenzivnega dela kot tudi dialoga, ki smo ga vzpostavili z vsemi deležniki v športni in tudi širši javni srenji. Šport je namreč nekaj, kar nas Slovence še posebej povezuje, hkrati pa v njem izjemno aktivno deluje civilna sfera. Zato je prav, da tudi v nadgradnji Zakona o športu in v novem predlogu, ki je pred vami, še bolje in še temeljiteje uredimo sistemske razvojne napore in predvsem tudi kakovosten odnos med civilnim in javnim delom, ki ga šport še kako dobro udejanja ne le zaradi sistema športa, ampak tudi zaradi prostovoljcev in vseh drugih akterjev, ki šport poosebljajo v Sloveniji. Izhodišča pri pripravi novega zakona so bila zato usmerjena predvsem k njegovi nadgradnji, aktualnim uskladitvam in tudi usmeritvam v razvojnem področju športa, tako da bi čim bolje, sodobneje, v skladu s koraki, ki jih je ta družba doživela v zadnjih dveh desetletjih, pogledali vnaprej in udejanjali šport tudi v prihodnje, tako ali še bolj kakovostno kot do sedaj. Predlog zakona je soglasno podprl tudi Strokovni svet Republike Slovenije za šport, prav tako smo prejeli pozitivno mnenje Olimpijskega komiteja, Združenja športnih zvez. Obravnavali smo že predlog zakona tudi na pristojnem odboru. Ob tej tretji obravnavi naj poudarim naslednje. Glavni namen tega zakona je, da v resnici še več in še bolj kakovostno vsak posamezen državljan in državljanka Slovenije omogoča in izvaja boljši pristop h kakršnimkoli gibalnim dejavnostim, ki jih bodisi financiramo ali sofinanciramo skozi javna sredstva v Republiki Sloveniji. Kako bomo to dosegli? Tako, da bo država oziroma lokalna skupnost, ki plačuje in omogoča aktivnosti, te tudi udejanjala tako, da bo še več strokovne usposobljenosti znotraj tistih, ki aktivnosti ponujajo, in seveda hkrati tudi zmanjševanje [[nerazumljivo]], ki izvirajo iz sofinanciranj javnih programov. Torej, da približamo vse programe, ki so financirani, sofinancirani, posamezniku v Sloveniji. Predlog ravno tako prinaša priložnosti in možnosti razvoja dvojne kariere športnika. Veliko dialoga z vrhunskimi športniki je pokazalo, da moramo še bolje utemeljiti to področje, predvsem pa omogočiti tudi mladim, ki prihajajo, da lahko izkoristijo in uporabijo čim več pravic, ki izhajajo tudi iz tega naslova. Te sedaj umeščamo tudi v zakon, še posebej na področju izobraževanja, kakor tudi v pravicah do izjemne pokojnine, ki jih bomo uredili pod pogoji in načini, kot jih bo določal novi zakon na področju te aktivnosti. Več let nas je tudi Varuhinja človekovih pravic opozarjala na to, da področje športna ni ustrezno urejeno in da je prav, da se omogoča tako otrokom, mladostnikom kot tudi že vrhunskim športnikom, da imajo ustrezno varnost, zato smo tudi v zakonu predlagali, da se prepoveduje zaračunavanje nadomestila za prestope vseh otrok do 15. leta starosti in tudi vseh amaterskih športnikov. Kot že navedeno, da bi še bolje osmislili, predvsem pa tudi preventivno delovali na področju športa, zakon uvaja tudi varuha športnikovih pravic. Prav tako se širi pravica zaposlovanja vrhunskih športnikov, če smo jih sedaj zaposlovali predvsem v državni upravi, v policiji, vojski, v FURS, smo sedaj razširili te pravice in možnosti na celotni javni sektor, tudi lokalne skupnosti. Predlog tudi določa natančneje, kaj pomeni delovno razmerje. Če obstajajo vsi elementi delovnega razmerja, potem seveda svetujemo in tudi zakon omogoča, da se sklene delovno razmerje. Ker pa je področja športa specifično, obstajajo tudi možnosti sklepanja individualnih pogodb. Še vedno ohranjamo status poklicnega športnika oziroma status strokovnega delavca oziroma zasebnega športnega delavca. Prav tako je zelo pomembno, da zakon uvaja in tudi utemeljuje strokovno delo v športu, predvsem z vidika kakovosti in usposobljenosti tistih, ki se ukvarjajo z otroki, mladimi, starostniki ali komerkoli, ki vstopa v gibalne aktivnosti. Spoštovani in spoštovane! Predlog besedila predstavlja odgovor na aktualno problematiko slovenskega športa. Skoraj dve desetletji tega je, ko smo sprejeli sedaj veljaven zakon o športu, zato je prav, da tudi na tem področju sodobno korakamo naprej v dialogu z vsemi predstavniki športne srenje in seveda širše javnosti. Naj na koncu tudi v skladu s Poslovnikom Državnega zbora predlagam, da se tretja obravnava opravi na tej seji. Najlepša hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je na 27. redni seji 10. maja letos obravnaval Predlog zakona o športu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je na podlagi 46. člena Poslovnika Državnega zbora 23. marca letos opravil tudi javno predstavitev mnenj, katere namen je bil pridobiti mnenja in stališča strokovne in širše javnosti o predlogu zakona. Predložen zakon je z vidika njegove skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter zakonodajno-tehničnega vidika proučila Zakonodajno-pravna služba. Njena predstavnica je v uvodu opozorila na specifičnost pri zakonskem normiranju športa in na pravno-sistemska odstopanja pri posameznih rešitvah. V nadaljevanju je povedala, da so pripombe, ki so jih podali k posameznemu členu, v veliki meri upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. V zvezi nekaterimi pripombami pa je predlagatelj pripravil dodatna pojasnila. Posebno izčrpna pojasnila je podala k rešitvam, ki se nanašajo na prestop športnika in na zaposlitev športnika in strokovnega delavca v športu. Predlog zakona je podprl tudi Državni svet. Njihov predstavnik pa je med drugim kot pomembno ocenil vzpostavitev sistema strokovnega usposabljanja za pridobitev poklicnih kvalifikacij na področju športa. V poslovniškem roku so amandmaje vložile poslanske skupine koalicije ter poslanske skupine Nove Slovenije, Slovenske demokratske stranke in poslanec Peter Vilfan. Po uvodnih predstavitvah predloga zakona s strani ministrice za izobraževanje, znanost in šport ter direktorice Direktorata za javno zdravje na Ministrstvu za zdravje je sledila razprava, ki je potekala predvsem o uporabi termina športna rekreacija, sofinanciranju udeležbe študentov na evropskih in svetovnih univerzitetnih prvenstvih iz sredstev letnega programa športa na državni ravni, pogojih za registracijo športnika, prestopu športnika v drugo športno organizacijo, o sestavi in organiziranju delovanja Strokovnega sveta, vlogi Akreditacijske komisije, zaposlovanju športnikov in strokovnih delavcev v športu, pogodbah za določen čas, možnosti zaposlovanja športnikov invalidov in gluhih športnikov ter o Varuhu človekovih pravic. Po razpravi je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin koalicije, amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije k 17. in 30. členu ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke k 17. členu. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Hvala lepa.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo Kamal Izidor Shaker.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica z ekipo, kolegice in kolegi! Šport je zaradi svojih družbenih učinkov polje delovanja vsake odgovorne oblasti. Zakon iz leta 1998, ko je naša država prvič v času svoje samostojnosti definirala javni interes v športu, je zastarel in ne ustreza več realnim razmeram na področju športa in njegovega vsestranskega razvoja. Stanje ter ustroj športa sta namreč bistveno drugačna od tistega v času, ko se je pisal in sprejemal veljavni zakon. Rešitev v predlogu, o katerem danes razpravljamo in odločamo, odraža aktualne razmere in potrebe športa, predvsem pa omogoča nadaljnji razvoj glede na veljavno resolucijo o nacionalnem programu športa, ki je bila z veliko večino sprejeta v prejšnjem mandatu Državnega zbora. Pomembno je poudariti tudi, da je bil predlog zakona usklajevan v najširši možni zainteresirani javnosti in da ga podpirajo ključni deležniki v športu. V Poslanski skupini Stranke modernega centra nas tako veseli, da dajemo zeleno luč predlogu zakona, ki prinaša pomembne pozitivne posledice za državljane, za športnike in za civilno športno sfero, v prvi vrsti pa zagotavlja pogoje, da se bodo lahko državljanke in državljani več in bolj kakovostno ukvarjali s športom in gibalnimi dejavnostmi za ohranjanje zdravja. Predlog zakona torej povečuje dostopnost do športa, povečuje preglednost nad porabo in namensko rabo javnih sredstev. S prenovljenim sistemom strokovnih usposabljanj izboljšuje kvaliteto strokovnega dela v športu, ureja in ščiti pravice športnikov ter omogoča njihovo dvojno kariero. Ureja posebnosti opravljanja dela v športu in povečuje prepoznavnost Republike Slovenije v tujini. Šport, kot vsaka druga družbena dejavnost, ima seveda tudi svoje pomanjkljivosti. Zato je eden od namenov novega zakona tudi ta, da slabe strani športa prepreči oziroma jih zmanjša. Še posebej smo zadovoljni, da je šport invalidov na sistemski ravni prvič prepoznan enakovredno z ostalimi oblikami športnega udejstvovanja. Na nedavni seji matičnega delovnega telesa, ko je ta obravnaval Predlog zakona o športu, smo uspeli zakonsko besedilo še izboljšati. Z današnjimi amandmaji koalicije pa so upoštevane tudi pripombe glede urejanja prostega prestopa športnikov. Na to ste nas poleg stroke opozarjali tudi spoštovani kolegice in kolegi iz opozicije. Dovolite še nekaj besed o urejanju delovnih razmerij v športu. Prvi odstavek 59. člena predloga zakona jasno določa, da se, kadar obstajajo vsi elementi delovnega razmerja, tudi na področju zaposlovanja športnikov in strokovnih delavcev v športu uporablja Zakon o delovnih razmerjih. Daje pa ravno ta predpis možnost, da lahko poseben zakon drugače uredi posamezne pravice in obveznosti iz delovnega razmerja. Šport je glede tega specifičen in tega se zaveda vsak, ki vsaj malo pozna ustroj in delovanje ne le slovenskega športa, ampak tudi širše. Iz teh razlogov Zakon o športu določa, da se lahko posamezne pravice, obveznosti in odgovornosti iz delovnega razmerja uredijo drugače, največkrat tudi veliko ugodneje za samega športnika. Jasno in glasno še enkrat poudarjamo, da kolektivna pogodba na področju športa ne obstaja in je sklicevanje nanjo nesmiselno. Raje si nalijmo čistega vina in se še enkrat vprašajmo, zakaj do njenega sprejetja vse do danes še ni prišlo, še posebej, če vemo, da so vsi pogoji za to omogočeni. Ali so interesi in želje vseh res enaki in konsistentni? In, ne, s takšno predlagano ureditvijo ne bomo grobarji slovenskih športnikov, kot ste nam očitali nekateri kolegice in kolegi na odboru. Šport je temeljna pravica vsakega človeka, športna dejavnost je pomembna za blaginjo in zdravje prebivalcev Republike Slovenije. V Poslanski skupini SMC bomo predlog zakona podprli, ker vanj verjamemo in ker verjamemo, da bo omogočal nadaljnji razvoj slovenskega športa in bo prinašal pozitivne družbene posledice.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za besedo. Ministrica s kolegico in kolegom, kolegice in kolegi, lep pozdrav! Ne samo slovenski šport, ampak slovenska družba nujno potrebuje nov zakon o športu. Dejstvo je, da je velik del tega zakona zelo ustrezno urejen. Sicer še vedno ostaja vprašanje, zakaj je ministrica po že skoraj dogovorjenem predlogu zakona v proceduro vložila nov zakon, ki ni z vsemi deležniki usklajen, ampak o tem malo več kasneje. Tudi v Poslanski skupini SDS smo čakali, da dobimo zakon o športu na naše klopi, o tem pričajo tudi naša poslanska vprašanja, ko smo ministrico spraševali, kdaj in kakšen zakon lahko pričakujemo. Dejstvo pa je, da smo dobili zakon, ki ga je Zakonodajno-pravna služba, tako kot že marsikaterega, v veliki meri raztrgala. Več kot dve tretjini členov, je opozorila, da potrebuje različne redakcijske, predvsem pa vsebinske popravke. Dejhstvo je, da je koalicija velikemu delu teh pripomb Zakonodajno-pravne službe sledila, da se je zakon dodelal, da izboljšuje stanje na veliko področjih, da se dajejo nove možnosti in pravice, ampak še vedno je dejstvo, da imamo pred današnjo obravnavo še kar nekaj neusklajenih in odprtih vprašanj. V Poslanski skupini SDS smo že vseskozi opozarjali, da se sprašujemo, v čem je smisel vedno novih in novih organov. Ta zakon uvaja nov strokovni svet, uvaja nov svet za akreditacijo in imamo varuha športnikovih pravic. Namesto, da bi imeli neko sistemsko rešitev, bo očitno mantra te vlade do konca mandata, da bomo na vsakem področju dobili neko nedoločeno število novih varuhov, pri katerih pa ne bomo vedeli, ali se bodo borili proti izvršilni veji oblasti ali pa bodo le skušali ugasniti ogenj, ki tli v določenih skupinah. Druga stvar, ki je problematična, je še vedno po našem mnenju prevelika in prepomembna vloga evidenc, ki jih ta zakon uvaja. Zelo nas je strah, da se bo s temi evidencami zgodilo tako, kot že marsikje drugje – da bodo le nekaj, kjer bo nekaj stalo v arhivu, in ne bomo vedeli, kaj je smisel in kaj je namen teh evidenc. Naslednja sporna stvar, ki je, da imamo – nacionalni program na področju športa, vsi pa vemo, da bi morali slediti ustavnemu redu Republike Slovenije, ki govori, najprej Ustava, potem zakoni, potem pa izvedbeni akti. V tem zakonu pa se sklicujemo že na sprejeti nacionalni program o športu. Po našem mnenju gre za dvomljivo logiko nadaljevanja dela te vlade, ko je zakonodajalec prisiljen sprejeti nekaj, kar je napisano v nekem podzakonskem aktu. V Poslanski skupini SDS, ja, smo opozarjali, da ne bomo grobarji slovenskega športa. Še vedno smo prepričani, da kljub vsem amandmajem koalicije ostaja predvsem na delovnopravnem področju nekaj odprtih vprašanje. Pa dovolite. V petek, 16. Maja, ob 9. uri se je Strokovni odbor za državno ureditev in javne zadeve Ekonomsko-socialnega sveta, ki je tripartitni, tudi Vlada, seznanil s Predlogom zakona o športu in ugotovil neustreznost določb drugega odstavka 59. člena predloga zakona. In ta zakon je neusklajen, razen če se bo z upoštevanjem sprejetega sklepa smatralo, da je usklajen s socialnimi partnerji. V Poslanski skupini SDS smo pripravili predlog novega 62.a člena, ker želimo to, na kar se nekateri sklicujete, da je vse urejeno, da za športnike delamo bajpas glede delovno-pravne zakonodaje, da to ni ustrezna rešitev. Zato apeliramo, da poslanci koalicije in Vlada spoštujejo sklep, ki so ga pomagali soustvariti na strokovnem svetu Ekonomsko-socialnega sveta. Še dve zadevi pri tem zakonu. SMC ima v svojem programu šport za vse, na odboru pa ste zavrnili predloge Poslanske skupine SDS in Nove Slovenije, ki to dikcijo uvaja tudi v zakon. Skratka, preberite si svoja programska izhodišča in delajte po njih ali pa vržite vaš program v smeti. In pa zadnja stvar. Kaj nam pomaga zakon o športu, če Ministrstvo za izobraževanje za športno infrastrukturo v naslednjih dveh letih nameni manj, kot je ena solidno opremljena športna dvorana v Sloveniji. V Poslanski skupini SDS bomo podprli predlagan zakon v primeru, če bodo sprejeti amandmaji, ki sledijo besedam Vlade in pa socialnih partnerjev, drugače pa zakona ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Peter Vilfan.
Spoštovani poslanke, poslanci, spoštovana ministrica z ekipo! Zdi se, da se je predlog zakona, ki ga ravno obravnavamo, pripravljal celo večnost in da nikoli ne bo dočakal sprejetja v Državnem zboru. V preteklih mandatih namreč ni bilo ministra, ki bi si drznil ali drugače rečeno, upal speljati postopek noveliranja Zakona o športu. Zakaj to trdim? Veljavni zakon o športu je bil sprejet leta 1998, torej pred 19. leti, v vmesnem času pa niti enkrat ustrezno popravljen, medtem ko področje športa vse skozi hrepeni po spremembah zaradi nenehnega prilagajanja novim trendom, zahtevam in situacijam. Ministrica Makovec Brenčič je prva ministrica, ki je pogumno, kot bi rekli v športnem žargonu, skočila v projekt dolgotrajnih usklajevanj z vsemi deležniki, teh pa je ogromno, in v Državni zbor končno pripeljala dolgo pričakovani novi zakon o športu, ki je v največji meri sprejemljiv za vse. Ker zakon posega na številna področja, od delovne zakonodaje do zdravstvenih pregledov in financiranja, se na tem mestu ne bom ponavljal. Bistveno je bilo povedano že s strani predlagateljev, zato zgolj na kratko. Med glavnimi novostmi, ki jih uvaja predlog zakona, je sistem razdeljevanja javnih sredstev za šport na vseh ravneh, prenovljeni sistem strokovnega usposabljanja v športu, omogočen je prost prestop športnikov in športnic z ustreznimi varovalkami, urejeno je področje zaščite pravic športnikov in športnic, tako so dobitniki olimpijskih medalj in medalj svetovnih prvenstev upravičeni do povračila stroškov za pridobitev izobrazbe. Prav tako bo z novim zakonom uveden strateški svet kot posvetovalno telo ministra in strokovni svet kot posvetovalno telo Vlade, večja pooblastila bodo dodeljena inšpekciji v športu, zakon pa predvideva še poenotenje nacionalnih barv za državne reprezentance. Žal nobena vlada ne bo nikoli mogla zadovoljiti prav vseh želja in prošenj vseh deležnikov v športu. Dejstvo, ki mu ne gre oporekati, je, da državne finance bistveno premalo denarja namenijo financiranju športa. To je težava, ki se vleče skozi vsakoletno načrtovanje proračunske politike države. Enako zavedanje je priznalo tudi resorno ministrstvo, saj je v letu 2016 prvič po več letih objavilo razpis za sofinanciranje investicij v posodabljanje objektov, ki so v lasti občin. Prizadevanje in apeli lokalnih skupnosti, da so vlaganja v športno infrastrukturo nujna, so le prinesli rezultate. Projekt sofinanciranja se bo nadaljeval tudi v letih 2017 in 2018, predvidoma po 800 tisoč evrov vsako leto. V letu 2018 bosta zagotovljena dodatna 2 milijona evrov za izgradnjo mreže športne infrastrukture. Resorno ministrstvo je ob takratnem sprejemanju proračuna napovedalo tudi to, da bo še naprej podpiralo razvoj vrhunskega športa preko različnih sofinanciranj. Del zaveze tiči tudi ob sprejetem Nacionalnem programu športa za obdobje 2014–2023. Sredstva za šport se v letih 2017 in 2018 povečujejo tudi na račun sredstev evropske kohezijske politike. Če se za trenutek ozremo na finančni okvir resornega ministrstva, se izdatki, ki so namenjeni področju športa, gibljejo okoli 0,9 % vseh izdatkov oziroma malo več kot 15 milijonov evrov v letu 2017, kar je skorajda neopazno. Zakaj to poudarjam? Kot nekdanji vrhunski športnik vsakodnevno poslušam, kaj vse bi bilo treba na področju športa urediti. Finančno stanje države pa je žal takšno, kot je, a kljub temu v Poslanski skupini Desus menimo, da bo sprejetje današnjega predloga zakona izboljšalo in nadgradilo dosedanje izčrpano finančno stanje na področju športa. Verjamem pa, da si vsi skupaj želimo, da bo v prihodnje mogoče ustvariti infrastrukturne in materialne pogoje za izvajanje športa na vseh ravneh, da bodo naši vrhunski športniki za svoje izjemne rezultate tudi ustrezno nagrajeni, da nam mladi športniki ne bodo bežali s trebuhom za kruhom v tuje države, da bodo v prihodnje slovenski klubi konkurenčni tudi v Evropi ter da bi Slovenija gostila športne dogodke najvišjih ravni, predvsem pa, da bomo še naprej s ponosom navijali za naše športnike. Iz osebnih izkušenj se še kako dobro zavedam, kaj pomeni šport za posameznika, kako to vpliva na njegovo življenje, čemu vse se mora v življenju odpovedati, predvsem pa kako zelo sladke so zmage. Prepričan sem, da šport izjemno pozitivno prispeva tudi k prepoznavnosti Slovenije v svetu, predvsem pa ustvarja posebno vzdušje družbe, v kateri živimo, saj nas zmage naših športnikov navdihujejo ter navdajajo z izjemnim ponosom, veseljem in srečo. V Poslanski skupini Desus verjamemo, da bo sprejetje predloga zakona prinesel dodano vrednost športu in opogumil vse športnike, bodisi profesionalce, bodisi rekreativce, da še naprej prispevajo k ustvarjanju pozitivnih športnih rezultatov in zgodb. To bo tudi pomemben razlog, da bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! V uvodu želimo poudariti, da sicer v času neprestanih sprememb, ki seveda terjajo tudi ustrezen odgovor v prilagajanju zakonskega okvirja, se le redko zgodi, da ostane zakon v Sloveniji pravzaprav tako dolgo nedotaknjen, kot je pravzaprav bil prav Zakon o športu, sprejet je bil namreč že leta 1998. In menimo, da ni odveč ocena, če ocenjujemo, da so za tako dolgo nedotaknjen zakon razlog pravzaprav izjemni uspehi naših športnic in športnikov v tem obdobju, kajti to je zagotovo obdobje, ko lahko njihove uspehe z zlatimi črkami zapišemo v almanah slovenske zgodovine. Seveda so pa ti uspehi plod številnih dejavnikov, v prvi vrsti zagotovo samega talenta športnice in športnika, seveda truda in odrekanj in seveda tudi podpore družin ter strokovnega dela trenerjev in timov, ki nudijo pomoč športnikom, da lahko dosežejo vrhunec v svoji karieri. In v prispevku normativnega okvira k uspehu tekmovalnega športa menimo, da sicer ne gre pretiravati, ampak vendar, tudi zakon in na podlagi zakona podzakonski akti so pomembni zato, da lahko zagotavljamo ustrezno, če lahko temu tako rečemo, pravno varnost izvajanja športne dejavnosti v Sloveniji. Ravno zaradi tega tudi pozdravljamo nov zakon, ki mnoge nove dejavnike tudi upošteva v tej novi vsebini. Pomembno pri tem pa je, da se bo vrsta športnih programov še naprej financirala iz javnih sredstev, nadaljeval se bo trend porasta rekreativnih aktivnosti. Ocenjujemo, da bo tudi še naprej ustrezen dostop do športnih objektov, kar je seveda pogoj za razvoj talenta, ki ga posameznik ima, in seveda ob ustrezni vadbi doseganje vrhunskih uspehov. Vse to menimo, da bo tudi novi zakon omogočal. Še posebej pomembno je, da se tudi športnim društvom s tem zakonom omogoča vključevanje v pripravo programov na lokalni ravni ter hitrejše razdeljevanje javnih sredstev, delavcem pa prenovljen sistem strokovnega usposabljanja. Namreč, ravno sam postopek podeljevanja javnih sredstev, je bil do sedaj velikokrat prepočasen in zaradi tega so bili tudi številni klubi oziroma društva v nezavidljivem položaju in so se več ukvarjali s tem, kako zagotoviti svojo eksistenco kot pa s strokovnim delom. Seveda želimo v Poslanski skupini Socialnih demokratov opozoriti tudi na dejstvo, da smo v samih postopkih na pripravo in sprejetje tega zakona sodelovali tako pri usklajevanju znotraj koalicije, sprejeli pa seveda tudi medse številne športnike in poskušali dobiti tudi njihova stališča k zakonu. Pri tem želimo še posebej izpostaviti prav najranljivejšo skupino športnikov, in sicer športnike invalide, zato smo na odboru predložili tudi sklep, ki Vladi nalaga spodbujanje sprememb sistemizacije delovnih mest, ministrstev in organov v njihovi sestavi, s ciljem omogočiti učinkovito uresničevanje možnosti zaposlitve športnikov invalidov v javnem sektorju. In ravno ta širina v tem zakonu, da se omogoča zaposlovanje športnikom invalidom v celotnem javnem sektorju, je ena od pomembnih pridobitev zakona, kajti prej je bila ta možnost bistveno bolj zožena oziroma skrčena. Hkrati pri tem smo tudi na odboru podprli amandma opozicije, ki jasno opredeljuje, da zdravstvene omejitve športnika invalida ne smejo biti ovira pri zaposlovanju v javnem sektorju. Seveda je za nas tudi zelo pomembna zdravstvena skrb za športnike in tukaj želimo predvsem opozoriti na to, da bo zakon o zdravstvenem varstvu in zavarovanju detajlneje urejal to področje, zato pričakujemo, da se bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport aktivno vključilo tudi v pripravo podzakonskih predpisov in s tem zagotovilo tudi ustrezno skrb za zdravje športnikov. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ja, nov zakon o športu potrebujemo. Predlog, o katerem bomo danes odločali, rešuje nekatere akutne probleme. V Združeni levici bi si sicer želeli bolj ambicioznega predloga, ki bi šport poudarjal kot javno dobrino, ki bolj širokopotezno naslavlja množični rekreativni šport, ki je namenjen vsem in je temelj celotne športne piramide, katere vrh lahko spremljamo na televiziji v vrhunskih športnikih. Nikakor, in to en zelo velik nikakor, pa ne potrebujemo zakona o športu, ki uvaja ekstremno prekarizacijo na celotno področje športa. Položaj športnikov in športnih delavcev je že sedaj hudo prekarn. Večina profesionalnih športnikov ima status socialnega podjetnika, kar pomeni, da ostajajo brez pravic iz delovnega razmerja, čeprav bi jih seveda morali imeti. In obstaja širok konsenz, da gre v primerih športnikov za delovno razmerje. In ena izmed bistvenih značilnosti tega delovnega razmerja, je odnos podrejenosti dela in v športu je poblagovljenje človeka najbolj odkrito. S številnimi športniki se trguje, meče se jih iz kluba v klub kot žaklje krompirja, so v lasti klubov in morajo biti tem klubom stalno na razpolago. Zakon o športu res določa, da za delovna razmerja športnikov velja področni zakon, ampak potem, takoj v naslednjem odstavku, določa izjeme, ki praktično suspendirajo vse delavske pravice, delovni čas, odmore, počitke, plačilo, disciplinsko odgovornost, prenehanje pogodbe o zaposlitvi. Kaj potem sploh še ostane od zaščite delavca, šibkejše strani v pogodi o delu? Naslednji člen zakona pa deluje popolnoma cinično: »Veriženje pogodb za določen čas lahko traja 10 let.« Omejitev v zakonu o delovnih razmerjih sta dve leti, pa vemo, da se tudi ta omejitev krši kot po tekočem traku. Popolnoma samovoljna uzakonitev zlorab delavskih pravic. Negotovost in težji položaj športnikom prinašajo tudi specifične zahteve športa, od fizičnih omejitev, omejene dolžine kariere, možnosti poškodb, težavnih rehabilitacij in tako naprej. In tu opozarjam, ne glejmo samo Petra Prevca, Nogometnega kluba Olimpija, Anžeta Kopitarja in drugih zvezdniških imen, ker imamo že na področju profesionalnega ali polprofesionalnega športa večino ljudi v zelo težkem ekonomsko-socialnem položaju. Ljudi, ki živijo s 600 evri na mesec. Poglejmo prvo rokometno ligo, vse igralce druge, tretje nogometne lige oziroma kar vse športnike v manj medijsko in komercialno zanimivih športih, ki seveda niso deležni darežljivih sponzorskih pogodb. Za vse te ljudi, za vso to množico športnega proletariata zakon prinaša legalizacijo obstoječega katastrofalnega stanja. Kdo se bo odločil za delovno razmerje, če mu prinaša precej slabše pogoje, ja, pazite, slabše pogoje kot delo preko espeja. In potem se najde ministrica, ki »pribaletka« za to govornico in pravi, da zakon omogoča redno delovno razmerje in da na ministrstvu svetujejo redne zaposlitve, redne zaposlitve, ki so civilizacijski standard že od povojne dobe dalje. Predvsem pa opozarjam vse poslance, ki boste glasovali o tem zakonu, te določbe ne veljajo samo za športnike, dotikajo se tudi strokovnih delavcev v športu. Ali bomo učitelje plavanja, kondicijske trenerje, nekatere športne pedagoge verižili na pogodbe za določen čas 10 let popolnoma legalno? Med drugim lahko v obrazložitvi preberemo, da imamo 211 veljavnih poklicnih kvalifikacij na področju športa in več kot 350 programov usposabljanj. To je nedopustno. Vlada ne samo legalizira obstoječe stanje, ampak ga še poslabšuje. Uvaja popolno prekarnost, divji trg delovne sile ne samo za športnike, ampak tudi za strokovne delavce v športu. Na odboru koalicijske stranke niste želele podpreti amandmaja niti za to, da bi ta člen ostal odprt, in očitno ste se rajši odločili, da boste športni proletariat potisnili v še večjo, še bolj brutalno prekarizacijo. Zato brez sprejetih naših amandmajev tega zakona v Združeni levici ne bomo podprli, šli mu bomo ostro v kontra. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani gospod predsednik, gospa ministrica, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Vsi se veselimo dobrih rezultatov naših športnikov in smo nanje tudi ponosni, zato je nujno, da tudi njihov status primerno in karseda dobro uredimo. S tega vidika Nova Slovenija – krščanski demokrati pozdravljamo predlog novega zakona o športu. Skrbi pa nas nekaj, kar smo izluščili iz številnih sestankov z zainteresirano javnostjo – da zakon ni povsem ali pa ne dovolj dobro usklajen z vsemi deležniki. Vemo, da je nekje treba potegniti črto in da se ne da vsem v vsem tudi ustreči. Mnogi deležniki, vključeni v pripravo zakonskega besedila so namreč dobili občutek, da so njihovi argumenti razumljeni in da bodo v zakonsko besedilo tudi vključeni, v končnem besedilu pa tega ni bilo. Logično je, da so zdaj mnogi razočarani in se jim ne zdi prav, da njihovo mnenje ni bilo upoštevano. Šport je pomembna gospodarska panoga, zato je tukaj ne samo veliko deležnikov, ampak tudi veliko zainteresiranih skupin državljanov. V športu se tudi vrti veliko denarja, zato je to področje treba karseda pregledno, temeljito in učinkovito urediti. Vsaj v začetku športne kariere otrok in mladostnikov največ denarnih sredstev, časa in vsestranske podpore ponavadi vložijo starši, zato morajo biti pravila glede prestopov jasna, nadaljnje športno udejstvovanje mora biti mladim tudi omogočeno, ne da bi za to imeli starši spet visoke dodatne stroške. V Poslanski skupini Nove Slovenije smo vložili nekaj amandmajev k predlogu zakona, žal sta bila sprejeta le dva ali pa dobro, da sta bila sprejeta ta dva. Težko razumemo, zakaj se izraz besedna zveza »športna rekreacija« ne nadomesti z besedno zvezo »šport za vse«, čeprav je ta termin uveljavljen tudi v mednarodnih dokumentih, tako mednarodnega Olimpijskega komiteja kot tudi Sveta Evrope in še nekaterih drugih organizacija. »Šport za vse« je vendarle širši pojem od samo športne rekreacije in je lahko v drugem jeziku tudi drugače razumljen. Zaradi navedenega smo te amandmaje ponovno vložili in predlagamo, da jih tudi izglasujemo. Pomembno področje, ki ga zakon ureja, je tudi zaposlovanje športnikov invalidov v Slovenski vojski. Zanje seveda ne morejo veljati nekateri zdravstveni kriteriji, ker so to osebe s posebnimi potrebami, zato smo predlagali izjemo za športnike invalide, ki je bila na odboru sprejeta. S tem smo poslanci znova izkazali svojo naklonjenost in podporo športnikom invalidom. Poslanci Nove Slovenije si želimo, da bi to področje karseda temeljito in dobro uredili, vsekakor pa to ni dobra popotnica, kar nekateri izpostavljajo, da je ta zakon ustavno sporen, in da bo šel na Ustavno sodišče. Zakon bi moral biti uporaben in učinkovito. Zaradi vsega navedenega Nova Slovenija – krščanski demokrati Predloga zakona o športu ne moremo podpreti, razen če bi bili sprejeti tudi drugi naši amandmaji. Ne bomo pa mu nasprotovali, ker sta vendarle bila sprejeta dva naša zelo pomembna amandmaja.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo dr. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Pred nami je Predlog zakona o športu, o katerem smo na dolgo razpravljali na matičnem delovnem telesu. Mnenja so bila različna, z nekaterimi bi se lahko strinjala, z drugimi žal ne. Vseeno pa pozdravljamo odločitev Vlade, da je čas in energijo namenjena spremembam Zakona o športu, ki že od sprejetja ni doživel temeljite prenove. Veseli nas, da predlagatelj s predlogom zakona zasleduje cilj vseživljenjske gibalne dejavnosti in zdravega načina življenja za vse skupine prebivalstva, kajti samo na tak način bo družba kot celota lahko ohranila zdrav življenjski slog in ga prenesla tudi na naslednje generacije. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev podpiramo željo predlagatelja po izboljšanju kakovosti strokovnega dela v športu, zaščiti pravic športnikov ter ureditvi posebnosti opravljanja dela v športu. Navedena področja so še kako aktualna in pohvalno je, da se jih Vlada zaveda. Bojimo pa se, da bo ostalo zgolj pri željah, kajti samo zavedanje ni dovolj. Namreč, kot smo lahko slišali med razpravo na seji Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino, je mnogim športnikom že zdaj kršena pravica iz delovnega razmerja, kot na primer do rednega plačila, nekaterim pa celo do ustreznega počitka. Športno udejstvovanje že samo po sebi od človeka zahteva večje napore in osredotočenost kot pri običajnih delovnih razmerjih, zato je počitek za športnika še bolj pomemben za regeneracijo, preprečitev morebitnih poškodb in zdrav način življenja. Predlog zakona, ki je pred nami, pa celo namenoma odstopa od sistemske ureditve delovnih razmerij, kar predlagatelj utemeljuje s specifiko dela v športu in poudarja pomen možnosti individualnega dogovora med športnikom oziroma strokovnim delavcem v športu in delodajalcem. Zavedati se moramo, da je kljub specifiki dela v športu športnik oziroma strokovni delavec v športu še vedno obravnavan kot delavec in tako ostaja v podrejenem položaju do delodajalca, kar pomeni, da ni enakovreden pogajalec pri sklepanju pogodbe o zaposlitvi, kot bi jo želel snovalec spremembe zakona prikazati. Ker ta zlahka obide Zakon o delovnih razmerjih, se poraja vprašanje o ustreznem delovno-pravnem varstvu delavca, saj zakon ne ponuja okvira, v katerem bi se pravice športniku sploh zagotovile. Kot smo lahko slišali na seji odbora, eden od razlogov tiči tudi v plačilnih zmožnostih posameznih klubov, ki si zaradi nerednih virov financiranja ne morejo privoščiti sklepanja pogodb o zaposlitvi. Sprašujemo se, na kakšen način torej zakon krepi in ščiti pravice športnikov in strokovnih delavcev v športu, kar navaja kot enega od ciljev Zakona o športu, če pa se jasno postavlja na stran klubov, v tem primeru delodajalca. Želimo si, da bi ministrstvo več časa posvetilo predvsem uskladitvi ne samo dolgotrajnim usklajevanjem z vsemi deležniki dela v športu in tako preprečilo nadaljevanje neurejenosti razmer v odnosu do športnika oziroma strokovnega delavca v športu do delodajalca. O tem, kako bomo nepovezani poslanci glasovali o Predlogu zakona o športu, se bomo odločili po opravljeni razpravi. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 22. 5. 2017. Ker so amandmaji Poslanske skupine Nove Slovenije in amandmaji Poslanske skupine SDS k 2. členu vsebinsko povezani z amandmaji istih predlagateljev k 6., 16., 51. in 54. členu, bomo razpravo o teh členih opravili skupaj. V razpravo torej dajem 2., 6., 16., 51. in 54. člen ter amandmaje Poslanske skupine Nove Slovenije in amandmaje Poslanske skupine SDS k tem členom. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kot smo v Združeni levici povedali že v stališču, ta zakon rešuje nekatere akutne probleme, ki so se na področju športa nakopičili. Žal pa ne sega v reševanje tistega najbolj spornega vprašanja, ki je tudi osrednje vprašanje slovenske družbe, to je socialno vprašanje, vprašanje delavskih pravic. Športniki v večini primerov niso analogni menedžerskim zaposlitvam, kot jih obravnava ministrstvo. Ministrstvo nekako vidi samo tiste vrhunske športnike, ki imajo možnost individualnih sponzorstev, ki jih potegnejo naprej skozi njihovo kariero. Ampak ne smemo gledati samo izpostavljenega športnega vrha. Niso v igri samo Tina Maze, Anže Kopitar, Peter Prevc in tako naprej, večina športnikov je proletarcev. Imamo športni proletariat, ki dela in se udejstvuje v izredno slabih razmerah. Takoj ko pogledamo, kakšno rokometno ligo, drugo, tretjo nogometno ligo, najdemo tam Janeza Novaka na espeju, ki brca žogo za 600 evrov in mu ne pripada nobeno varstvo iz naslova delovno-pravne zakonodaje. Zdaj se je ministrstvo očitno odločilo, da to ni dovolj, da je treba to stanje prikritih delovnih razmerij preprosto legalizirati. Pazite! Ne odpraviti, legalizirati. In je napisalo zakon tako, da so pogodbe o zaposlitvi za športnike po novem sužnjelastniške pogodbe, so slabše, kot če nek športnik dela preko espeja. Ne samo to! V 59. in 60. členu najdemo tudi določbo o veriženju tovrstnih pogodb o zaposlitvi. Zakon o delovnih razmerjih omogoča tovrstno veriženje, podaljševanje pogodb na največ dve leti. No, zakon o športu povozi delovnopravno zakonodajo in omogoča veriženje do 10 let. 10 let bodo lahko po novem nekemu športniku ali pa športnemu delavcu, strokovnjaku v športu, tudi na te ne smemo pozabiti, podaljševali pogodbo iz leta v leto, ne bo prejel nobene socialne varnosti, zmeraj se bo tresel za službo, seveda pa s tem prihaja tudi nizka plača. In zakon o športu kot področni zakon suspendira Zakon o delovnih razmerjih, kratko malo suspendira, ukinja njegove določbe! Zato ni problematičen samo za športni proletariat, ampak je problematičen za delavski razred na splošno. Ker perspektiva, ki se nam tu odpira, je, da, ja, saj sindikati in delavski predstavniki se bodo spogajali za, recimo, nov zakon o delovnih razmerjih, ki bi prinesel več zaščite zaposlenim, delavcem, potem se bo pa našel en področni zakon, drug področni zakon, tretji področni zakon in v vsakem bo napisano, da za to panogo določbe Zakona o delovnih razmerjih ne veljajo oziroma veljajo selektivno. Na tak način se grobo krši, obhaja delovnopravna zakonodaja. Ta intenca je očitno globoko protidelavski in naravnana proti organiziranju zaposlenih v neko interesno skupino, ki se je zmožna boriti za svoje pravice. Če imamo danes prikrita delovna razmerja v športu ali izven njega, ki jih je vsaj na papirju mogoče preganjati in sankcionirati, v športni panogi to s sprejetjem novega zakona o športu preprosto ne bo več mogoče. Ne bo več mogoče! Ker je prikrito delovno razmerje, torej odnos popolne podrejenosti in prekarnosti zaposlenega, s tem zakonom legaliziran. Kolektivne pogodbe iz tega naslova zato nikoli ne bo. Mislim, da je v stališču predstavnik največje koalicijske stranke poudaril, da, ja, saj se lahko športniki že zdaj organizirajo pa si izborijo svojo kolektivno pogodbo. Ja, to mogoče drži, ampak s sprejemom tega zakona, to sploh en bo več mogoče. In kršitev delovnopravne zakonodaje tudi ne bo več mogoče preganjati. Zato smo v Združeni levici že na odboru amandmirali 59. in 60. člen, žal pa so bili naši amandmaji zavrnjeni. Koalicijske stranke, torej SD, Desus in SMC so bile celo tako gluhe, da niso niti teh zelo spornih členov bile pripravljene pustiti odprtih, kljub večkratnim pozivom kolegice Mirjam, ki predseduje temo odboru. Kaj pravita ta 59. in 60. člen. 59. člen v svojem prvem odstavku sicer pripoznava, da tudi za področje športa veljajo določbe iz Zakona o delovnih razmerjih, ampak takoj naprej, v naslednjem koraku v drugem odstavku, se poloti tega ukinjanja delovnopravnega varstva. Vam bom citiral ta drugi odstavek 59. člena: »V primeru sklenitve pogodbe o zaposlitvi športnikom ali strokovnim delavcem iz drugega odstavka 46. člena tega zakona lahko pogodbeni stranki,« zdaj pa pazite to, »v pogodbi o zaposlitvi ne glede na omejitve, ki jih določa zakon, ki ureja delovna razmerja, drugače uredita pravice, obveznosti in odgovornosti iz naslova delovnega razmerja …« in potem naprej sledi taksativno v zvezi s čim lahko drugače določita te določbe delovnega razmerja. Če grem kar po vrsti še za alineje pogoji in omejitvami delovnega razmerja za določen čas. Se pravi, po novem bo lahko nek delodajalec športnega proletarca popolnoma legalno prisilil v sprejetje podaljšanega delovnega časa, prekomernega delovnega časa, če želite. O tem govori tudi druga alineja, ki direktno tangira delovni čas. Tretja alineja zagotavlja odmore in počitke, tudi ti odmori in počitki niso več nujno zagotovljeni po Zakonu o delovnih razmerjih, ampak kakršno je pač razmerje moči med podrejenim delavcem, športnim proletarcem ali pa športnim strokovnjakom, in njegovim nadrejenim delodajalcu. Plačilo za delo je četrta alineja, tudi to kar na enkrat ni več garantirano po principu pošteno plačilo za pošteno delo, ampak je to pač stvar dogovora dveh na trgu kobajagi enakopravnih akterjev, ki pa sta v realnosti seveda v izrazito različnemu položaju, pri čemer je delavec šibkejša stran in delodajalec močnejša stran. In potem imamo naprej v peti alineji disciplinsko odgovornost in šesti alineji prenehanje pogodbe o zaposlitvi, tudi tu bo športni proletariat na milost in nemilost izpostavljen delodajalcem. Ampak ta cinizem se tukaj ne zaključi, marveč se nadaljuje še v 60. člen, ki se podobno začne kakor drugi odstavek prejšnjega: »ne glede na določbe zakona, ki ureja delovna razmerja o omejitvi sklepanja pogodb o zaposlitvi za določen čas za upravljanje istega dela, lahko športnik ali strokovni delavec iz drugega odstavka 46. člena tega zakona pri istem delodajalcu …« in sedaj prihaja veriženje pogodb, »sklene več zaporednih pogodb o zaposlitve za določen čas, katerih neprekinjen čas trajanja ne sme biti daljši od desetih let.« Povejte mi, ali sem jaz nepismen ali to dejansko pomeni legalizacijo veriženja pogodb o zaposlitvi. Pa za eno leto bedna pogodba, pa za drugo leto bedna pogodba, pa za tretje leto bedna pogodba, ki se podaljšuje praktično v neskončnost za to razdobje teh desetih let. In tukaj ministrstvo, ne vem, ali so z zvrhano mero cinizma pripravili namerno tak zakon, ki bo že tako prekarizirano panogo športa še dodatno zatolkel, ali pa preprosto ne vedo, kaj počnejo in kaj se sploh v tem zakonu nahaja. Izgovor, da so v tej panogi takšne ali drugačne specifike dela, ni dovolj dober izgovor, da bi suspendirali Zakon o delovnih razmerjih, ki vendarle garantira določen minimum. Če se sprejema individualne pogodbe nad temi standardi, je to še vedno mogoče, zato ni treba ukiniti varovalk, ki varujejo zaposlene, to pomeni ljudi pred popolnim socialnim dumpingom in divjim tržnim izkoriščanjem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Izvolite.
Hvala za besedo. Obravnavamo torej amandma k 2. členu, ki govori o tem, da bi besedno zvezo »športna rekreacija« nadomestili z besedno zvezo »šport za vse«. Že v stališču sem povedala, da je »šport za vse« uveljavljen strokovni termin, tudi v različnih mednarodnih dokumentih. Moramo reči, da na odboru nisem dobila zadostne razlage, zakaj tega ne moremo upoštevati. Seveda, določene zainteresirane skupine so bile proti temu terminu proti temu izrazu, iz mednarodnih dokumentov pa vendarle izhaja, da je to širše uveljavljen izraz in da zajema več kot samo besedna »zveza športna rekreacija«. Zato predlagam, da vendarle te amandmaje potrdijo. Kar pa je gospod kolega Miha Kordiš vprašal, če je on pismen ali nepismen, bom rekla, da ni pismen, ker je v prejšnji svoji razlagi amandmajev govori o povsem drugih stvareh, samo ne o tem vloženem amandmaju.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za besedo. Najprej bi spomnil še enkrat poslansko skupino, predvsem SMC – gledam program Stranke modernega centra, področje športa – za kaj? Za spodbujanje družbene vključenosti in nacionalne odličnosti. Kako? Podpirati razvoj športa za vse. To je prva stvar, skratka, šport za vse, mi vam ga ponujamo, vi pa ste proti temu, kar imate v svojem programu. Druga stvar. Danes smo veliko slišali o tem, kako je ta zakon usklajevan in je skoraj z vsemi usklajen. Spoštovani, pred sabo imam pismo – saj so ga vsi dobili, pa se opravičujem tistim, ki ste ga vzeli v roke in ste ga enkrat prebrali, ampak verjamem, da ga velika večina ni –, katerega podpisniki so Fitnes zveza Slovenije, Romska športna zveza Slovenije, Slovenska univerzitetna športna zveza, Sokolska zveza Slovenije, Športna unija Slovenije, Zveza za športno rekreacijo Slovenije, ki želijo, da se ustrezen zakon popravi tako, da bo usklajen z mednarodnimi usmeritvami in stanjem v Sloveniji na področju športa za vse. Tu govorijo enako, kot so govorili vsi, s katerimi smo se srečali tudi v poslanskih pisarnah v Državnem zboru ali pa na terenu: »Predlog zakona o športu je Vlada po hitrem postopku sprejela 22. decembra 2016. Ne strinjamo se z določeno vsebino, ker je bil nerazumen postopek in ne vemo, zakaj je prišel v proceduro v Državni zbor drugačen predlog zakona, kot pa je bil usklajen.« Tu piše: »Navedeni zakon je nastajal dalj časa in je v prvi fazi priprav vključil v razpravo večino predstavnikov civilne športne sfere. Govorimo o verziji zakona, datiranega 20. 6. 2016, ki je bil predhodno obravnavan in potrjen na Strokovnem svetu Republike Slovenije za šport ter kasneje posredovan v medresorsko usklajevanje. Na žalost smo ugotovili, da je verzija zakona 22. 12. 2016, ki ga je Vlada potrdila, ne vključuje bistvenih sprememb, kot so bile tiste z 20. 6. 2016.« Skratka, spremembe mimo deležnikov, ki jih radi omenjate. Še več, zadnjo verzijo je potrdil samo in zgolj Izvršni odbor Olimpijskega komiteja, ki je po našem mnenju sokreator tega zakona, na svoji korespondenčni seji, brez predhodno posredovanega gradiva članom Izvršnega odbora in brez ustrezne razprave. Govorili so lahko vsi o tem zakonu, prava verzija pa se je nekje tam blizu tajnega društva PGC uskladila in posredovala v proceduro. Pa naj zaključim s tem uvodnim, splošnim delom, kjer piše: »Verjamemo, da je vsem nam v interesu, da so sprejeti zakoni usklajeni s civilno sfero.« Na to so se sklicevali. Se pravi, imamo tu šest institucij, ki delujejo širom Slovenije, s katerimi enega dela niste uskladili. In ne gre za nek ideološki del, da bi lahko rekli, da so to organizacije, ki se delijo levo, desno, ampak so ljudje, ki se ukvarjajo s športom za vse. In ti ljudje opozarjajo: »Predloga zakona o športu ne podpiramo, ker na ustrezen način ne podpira športa za vse in predvsem ne sledi smernicam Sveta Evrope.« Svet Evrope je na svojem zasedanju parlamentarne skupščine 12. 10. 2016, torej ne dolgo nazaj, sprejel resolucijo, ki govori o športu za vse. »Opozarjamo, da bi striktna uporaba termina »športna rekreacija« in njen dobesedni prevod v angleški jezik, oblikovala napačno percepcijo področja s strani tujih organizacij.« In tako naprej. Po našem mnenju zgolj redakcijski popravek, ampak koalicija v ihti »ne bomo podprli skoraj nič od opozicije«, tudi takšnih redakcijskih popravkov, vsaj tako je bilo očitno na seji odbora, ne podpira. Zato danes apeliram, da če se želite tudi na področju športa sklicevati na to, kako ste vse uskladili z deležniki na tem področju, da takšen redakcijski popravek tudi potrdite s pritiskom tipke za predlagane amandmaje, ki smo jih pripravili tako mi kot kolegi v Novi Sloveniji. Upamo, da ne bo pojem »šport za vse« postal neko ideološko polje, ampak bo postal tisto, kar imajo tudi v mednarodnem procesu, to pa je »Sport for all«. In jaz upam, da stric Google pove, kakšna je primerna primerjava tega termina iz angleščine, če že ne zaupate samim sebi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Saša Tabaković, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Kot je bilo že povedano danes, ponovno obravnavamo Predlog zakona o športu, ki bo seveda omogočal različne ugodnosti in pa tudi urejenosti na več ravneh športnega udejstvovanja. Zagotovo za državljane to pomeni veliko več ugodnosti kar se tiče brezplačnih športnih programov. Za športnike amaterje, vsem tistim, katerih mesečno plačilo je nižje od minimalne plače, se ne bo smelo zaračunavati nadomestil za prestop. Uvaja se institut športnikovih pravic, torej varuha športnikovih pravic. Civilna športna sfera bo vključena v pripravo letnega programa športa na lokalni ravni. Hitreje in transparentneje se bodo razdeljevala javna sredstva med prejemnike in tako dalje in tako dalje. Skratka, gre za, kot je bilo rečeno, za krovni zakon. Moram priznati, da je bila razprava na delovnem telesu glede na obsežnost samega zakona in pa tudi na dejstvo, da se zakon pravzaprav ni primerno noveliral zadnjih, recimo, slabih 20 let, da je bila po mojem mnenju vseeno dokaj korektna in tudi konkretna, seveda z določenimi izjemami. Glede na to, da je šla razprava nekaterih vseeno malo širše, se mi zdi prav, da se tudi sam odzovem na nekatere dejstva. Dejstvo, da zakon nikakor ni usklajen, to seveda ne drži. Tudi Zakonodajno-pravna služba zakona ni raztrgala. Imela je pripombe na malo več kot polovico členov. Je pa res to, da je veliko izmed njih bilo tudi teh pripomb nomotehnične narave. Res pa je to, da so seveda na delovnem telesu ostala nekatera odprta vprašanja, ki so se seveda danes manifestirala tud skozi vložene amandmaje za plenarno sejo. Res je to, da je bilo na začetku rečeno, da moramo nekako po vrstnem redu razpravljati, ampak praksa je taka, da se seveda lahko poslanci širše opredeljujejo do vloženih amandmajev, zato mi seveda tudi dovolite, da se bom tudi sam seveda opredelil do različnih amandmajev, ki so bili vloženi na to plenarno sejo. Koalicija je vložila amandma tudi k 34. členu. Ravno tako kot opozicija. Glede na izražene pomisleke na sami seji delovnega telesa, s katerim se ureja morebitna odškodnina ali nadomestila, povezana s prestopom športnika, ki jih v osnovi prepušča avtonomnim pravilom športnih organizacij, upoštevajoč tudi mnenje ZPS glede poseganja v avtonomijo samih športnih zvez. To pomeni, da je urejanje razmerij do športnikov v zvezi prestopa kot tudi urejanje razmerij športnih organizacij med seboj prepuščeno prostemu urejanju in pa sporazumom. Vseeno pa velja, da pogojevanje prestopa s plačilom nadomestila za prestop omejuje prosto gibanje delavcev. Zato mora biti tudi sam sistem nadomestil seveda dopusten le v meri, ki zasleduje legitimen cilj. Tu bi še dodal, da zakon ohranja varovalko oziroma prepoved, da bi športne organizacije za primer prestopa zavezala športnika za plačilo, torej tistih športnikov, ki so mlajši od 15 let, ali pa športnika, ki od organizacije prejema plačilo do minimalne plače, na kar je opozarjala tudi ombutsmanka in se je to pod tem zakonom tudi upoštevalo, še posebej zato, ker se z zakonom uvaja tudi strožje in natančnejši inšpekcijski nadzor in pa kazenske sankcije v primeru rešitev, tako da na takšen način odgovarjamo tudi s koalicijskim amandmajem na amandma opozicije, ki ga zato tudi ne bomo podprli. Kar se tiče amandmajev opozicije, ki se nanašajo na področje športne rekreacije, o katerem je tudi že bilo govora, ki so bili ravno tako že vloženi na sami seji delovnega telesa in tudi zavrnjeni, namreč v Poslanski skupini SMC menimo, da so mimo definicije termina, preveč interesno usmerjeni v favoriziranje enega subjekta v zvezi športa za vse. Na to so opozorili tudi številni deležniki, ki se jim je zdelo nekako neprimerno, da bi se podeljevalo tako široke pristojnosti znotraj vseh tako imenovanih športnih struktur. Če začnem pri strokovnem svetu, ki ga imenuje Vlada, kot svoje posvetovalno telo, se tudi meni osebno ne zdi prav, da bi pri tem večino članov morala Vlada imenovati na predlog drugih predlagateljev. Ravno tako mislim, da ni prav, da se z zakonom navede, da člana predlaga izključno Fakulteta za šport, ker imamo tudi dve drugi fakulteti, ki prav tako izvajata javnoveljavne študijske programe na področju športa, zato seveda nekako ne bi bilo prav, da se favorizira samo eno fakulteto. Tudi Zveza športa za vse ni reprezentativna in ne predstavlja vseh športnih zvez s področja rekreacije, da bi lahko seveda bili tudi v tem smislu nekako relevanten predlagatelj članov strokovnega sveta. Tako ali tako pa program usposabljanja za športno rekreacijo po predlogu zakona pripravi OKS v sodelovanju s fakultetami, ki izvajajo veljaven program, in so seveda tudi člani Zveze športa za vse del OKS, ki so bili tudi danes že našteti. Še več, v pravilniku OKS je določeno, da je prvi podpredsednik predstavnik lokalnih športnih zvez in je obenem tudi predsednik Strokovnega sveta Športa za vse, kar pomeni, da lahko, in se to seveda od njih tudi pričakuje, da vse, tudi naštete članice, vsebinsko dopolnjujejo, in se tudi odzivajo, na različne predloge, ki se dotikajo same športne rekreacije. Zato seveda tudi teh amandmajev v tem smislu ne moremo podpreti. Še dotaknil bi se same definicije oziroma termina. V primeru, da bi termin »športna rekreacija« zamenjali s terminom »šport za vse«, bi seveda lahko tudi pri izvajanju prišlo do določenih težav, namreč, lahko bi se zgodilo, da bi se v tem smislu tudi programi prekrivali in bi težko določili na tak način tudi, kdo se potem sme prijavljati in kdo ne. Prav tako bi lahko seveda prihajalo tudi do težav na terenu, ker bi seveda nacionalni program uporabljal en termin, zakon drug. In nekako zdi se mi najbolj prav, da seveda se pri uporabi terminov, da je tudi najbolj pregledno za uporabnike same, da se seveda ohranja neka enotna terminološka opredelitev v vseh dokumentih, še posebej zato, ker Nacionalni program športa je bil tudi na vseh nivojih soglasno sprejet in takrat seveda nihče ni nasprotoval uporabi termina »športna rekreacija«. Toliko, hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec ima postopkovno. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Mogoče bom pikolovski, ampak saj veste oziroma veš, da smo člani delovnih komisij za spremembo poslovnika tisti prvi, ki smo zavezani k spoštovanju poslovnika. In bili so odprti 1., 2., 6., 16., 51., 54. člen. Zdaj pa kar od dveh razpravljavcev poslušamo o vsem živem. O splošni razpravi, ki je nismo imeli, pa poslušamo o členih, ki niso odprti, pa poslušamo o vseh drugih zadevah, morda pa le potem nekdo v zadnjem stavku omeni »šport za vse«. Zato, spoštovani podpredsednik, tako tebe kot tudi vse ostale, ki vodite seje, če že imamo Poslovnik Državnega zbora, prosim, da se ga držimo tudi pri tem izvajanju, da se razpravljavce opomni, da ne razpravljajo v skladu s poslovnikom. Drugače se mi zdi, da je naš napor, da želimo imeti nek boljši poslovnik, popolnoma brezvezna stvar, in lahko vržemo tiste predloge tako kot tudi celoten poslovnik nekam v arhiv. Tako kot bo očitno morala tudi Poslanska skupina SMC vreči svoj program v arhiv, kajti govorite o Zakonu o športu, ampak o tem bom se potem javil k razpravi. Skratka, moj proceduralni predlog – da vsakega, ki ne govori o členih, ki so odprti in h katerim so vloženi amandmaji, pri katerih naj bi potekala razprava, da jih na to tudi opomnite. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite proceduralno, gospod Saša Tabaković.
Hvala lepa. Jaz se zahvaljujem gospodu Liscu, da je seveda opozoril na poslovnik. Seveda se mi zdi prav, da se poslovnika seveda primerno, korektno držimo. Zdaj, jaz seveda nisem govoril kar tako vse povprek, ampak sem govoril tudi glede na določene vložene amandmaje, ki je bila tudi praksa tega Državnega zbora. Zdaj, če bomo, pikolovski tako kot je bil gospod Mesec, zaradi mene lahko [[…]]Lisec, se opravičujem. Zaradi mene seveda lahko, s tem nimam težav, upam pa, da seveda tudi tako pikolovski pri svojih kolegih poslancih, ko bodo morali ravno tako razpravljati izključno po vrstnem redu o vloženih amandmajih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sam moram reči samo to, da me je doletel ta način vodenja in potem seveda to traja zdaj že tri leta, gospod Lisec, in seveda, ne vem, če ne celo na zahtevo opozicije. Tako da ne bi tega vprašanja [[…]]res pa je, da je predsedujoči vedno malo nervozen, kadar se to dogaja, ampak to je točka, na kateri smo popustili in seveda smo zdaj to, da ne bi omenjal te prakse. Res pa je, da smo imeli danes spet delovno skupino okrog poslovnika in smo si želeli, ampak upam, da bomo potem, ko bo nov poslovnik sprejet, se držali tudi na tej točki. To se pa z vami strinjam, da bi bilo pametneje. Besedo ima dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica za izobraževanje, znanost in šport. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Morda v dodatno razlago glede poimenovanja »šport za vse« in športna rekreacija. Res je, »Grassroots Sports« se uporablja širše tudi v okvirih Sveta Evrope in tudi Evropske komisije, tudi v nekaterih mednacionalnih dokumentih. »Šport za vse« predstavlja 5 področij, ki so tudi zelo jasno začrtana in razmejena znotraj Nacionalnega programa športa, ki je bil soglasno sprejet tudi v tem parlamentu, ob tem predstavlja športna rekreacija samo enega od področij. Naj hkrati tudi povem, da je športna rekreacija tudi zastopa na strokovnem svetu skozi predstavnike in vsi predstavniki strokovnega sveta so se strinjali, da uredimo poimenovanje in konceptualno razumevanje v tem zakonu na način, kot je tudi predlagano. Morda samo v interpretacijo vsem, v resnici ne smemo enačiti samo enega dela, torej enega področja s poimenovanjem »port za vse«, ker je športna rekreacija seveda ožji segment tako strokovno kot izvedbeno, kot seveda tudi vsa ostala področja. Je pa res, da nacionalni program športa uvaja to poimenovanje in je zato tudi smiselno, da konsistentno tudi v izvedbenih aktih, na primer, ko gremo v razpis, ko objavljamo prijave ali pa letne programe dela, ohranimo zdaj to konsistentnost, da ne bo prišlo do zmede. Toliko v pojasnilo. Torej, strokovni svet se je tako odločil in držali smo se potem tudi njegove usmeritve. Morda pa vseeno, predsednik, ne glede na proceduralne predloge, zdaj pa vendarle eno zelo pomembno pojasnilo. Če gre za vse elemente delovnega razmerja, moramo slediti Zakonu o delovnih razmerjih. Tudi v športu. To je odgovor na prej izpostavljeno tematiko, ki resda ni odprta znotraj amandmaja oziroma členov, ampak bistvo je, da zdaj prvič celo v tem zakonu sploh uvajamo to področje, torej tam, kjer so elementi vsi jasni, se delovno razmerje mora skleniti. Ohranimo pa tudi pretekle statuse glede na specifičnosti delovanja na športnem področju. Hvala.
Hvala lepa. Replika, izvolite gospod Miha Kordiš.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zdaj ste zatrdili, da tam, kjer so redna delovna razmerja v športu, da tam pa moramo imeti pogodbo o tem rednem delovnem razmerju, ampak ta zakon nič podobnega ne določa. Nič ne dolo [[…]]Nič, mislim, verjamem, da je to pač vaš sentiment, da si želite, da bi šle stvari v to smer, ampak ta zakon pravi drugače. Vaše lastne besede v 59. in 60. členu pravijo, da se Zakon o delovnih razmerjih lahko kratko malo vrže v koš, da se ljudi da na izjemno slabe pogodbe in se to stanje podaljšuje iz leta v leto za 10 let. To piše v teh členih.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 2., 6., 16., 51. ali 54. členu? Samo eden? Prosim, da se prijavite. Izvolite, gospod Tomaž Lisec, imate besedo.
Hvala. Zelo kratko in zelo konkretno o debati glede »športne rekreacije« ali »rekreacije za vse«. Jaz bom podprl naše amandmaje, je pa dejstvo, da so predlagani amandmaji v nasprotju s tistim, kar je pripravil predlagatelj zakona, to pa ni samo Ministrstvo za izobraževanje, ampak, bodimo pošteni, Olimpijski komite. Ta zakon je usklajen izključno z Olimpijskim komitejem oziroma v določenem delu tega zakona, na kar sem že prej opozoril. Skratka, namesto v neko širino – kot ste sami rekli, je rekreacija za vse širši segment – greste vi v ožji segment, temu pa se reče športna rekreacija in vladavina Olimpijskega komiteja še naprej. Druga stvar, ki je sporna, gospa ministrica, in na kar sem opozoril tudi na seji matičnega delovnega telesa. Sklicujete se: »Nacionalni program športa govori o športni rekreaciji.« Potem mi ne spoštujemo več ustavnega reda Republike Slovenije – ustava, zakoni, podzakonski akti. In jaz ne morem verjeti, da se v tem mandatu dogaja, brutalno v primerjavi s prejšnjimi mandati, da so pravilniki, uredbe, resolucije, nacionalni programi nad zakonom. Niso! To morajo biti izvedbeni akti na podlagi zakonov. V tem mandatu pa najprej sprejmete pravilnik, potem pa pridete v Državni zbor z zakonom in rečete, »joj, ministrica oziroma minister se je podpisal pod pravilnik, pa da ne bomo dali dvojnega dela, tu imate zakon, koalicija bo tako ali tako to požegnala, opozicija pa lahko skače v nebo.« V tem mandatu spreminjate ustavno prakso sprejemanja aktov v tej državi. Najprej sprejmete zakon, pa bi potem sprejemali ustavo, najprej sprejemate podzakonske akte, potem pa rečete, na podlagi tega sprejemimo zakonodajo. Spoštovani, tega se ne moremo več iti, ker potem ne samo, da vržemo poslovnik nekam v arhiv, vržimo še ustavo. Pri nas imamo točno hierarhijo aktov. Zdaj poslušamo: »Ker imamo v podzakonskem aktu nekaj, na podlagi tega rešujemo zadeve v zakonu.« Ne, zakon je tisti akt, ki opredeljuje, in če je treba, je treba na podlagi tega zakona spremeniti tudi zadevo, ki se imenuje Nacionalni program športa. Vse ostalo so argumenti, vzeti iz predala, ki ne vzdržijo pravne presoje. Ampak o pravni presoji tega zakona bom spregovoril pri naslednjih členih, o katerih bomo razpravljali, ki so prav tako amandmirani. Hvala.
Hvala lepa. Zaključujem ta prvi sklop amandmajev. V razpravo dajem 27. člen ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Zaključujem razpravo. Ker so amandmaji poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 34., 85. in 88. členu vsebinsko povezani, bomo o njih razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 34., 85. in 88. člen ter amandma Poslanske skupine SDS k 34. členu in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k tem členom. Želi kdo razpravljati? Ker ne, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 38. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Tomaž Lisec, izvolite.
Hvala. Rad bi pokazal samo še na eno stvar o tem, kako je ta zakon usklajen. Prej pri 34., 27. členu, smo predlagali amandma na podlagi predloga Fundacije za šport, ki je po našem mnenju pomembna organizacija na področju športa, pa verjamemo, da bo amandma doživel klavrno usodo amandmajev Poslanske skupine SDS. Toliko o usklajenosti tega zakona. Kar pa se tiče 38. člena, v bistvu gre za zelo majhno dikcijsko spremembo tega zakona. V tem zakonu imamo, kot že rečeno, nek nov strokovni svet in pa svet za akreditacijo in strokovni svet ima 17 članov, dejstvo pa je, da ima večino v tem vlada. Mi želimo tu, da se natančneje določita dve zadevi. Eno je to, da imajo določeno vlogo tudi tisti, o katerih smo prej govorili – Zveza šport za vse – in pa da imajo enega dodatnega člana v tem Strokovnem svetu tudi tisti, ki se profesionalno preko izobraževalnega procesa najbolj ukvarjajo s problematiko športa – Fakulteta za šport. Skratka, tako rekoč redakcijska sprememba, ki bi tudi nekomu iz Fakultete za šport omogočila razpravljanje, opredeljevanje in sprejemanje ustreznih zadev, ki se dotikajo tega sistemskega zakona, Zakona o športu. Ampak očitno so eni prvorazredni, drugi pa drugorazredni. Mene žalosti, da niste Fakultete za šport prepoznali kot najvišjega subjekta na področju izobraževanja in športa, torej tistega, kar je že v imenu resornega ministrstva. In zato predlagamo ta amandma in prosimo za podporo. Hvala.
Hvala lepa. Lahko zaključim razpravo o tem členu? Dobro. V razpravo dajem 52. člen ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ne. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 62. člen ter amandma Poslanske skupine SDS in amandma Poslanske skupine Združene levice. Želi kdo razpravljati? Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Najlepša hvala. Ker so bili na odboru naši amandmaji, ki zagotavljajo varstvo delavskih pravic športnikov k 59. in 60. členu zavrnjeni, so se ti členi zaprli in nismo mogli še enkrat teh amandmajev vložiti za sejo Državnega zbora, zato smo posegli po naslednji stvari in naslednjem orodju, ki nam je tu bil na voljo, in sicer smo vložili amandma k 62. Členu. Ta 62. člen se po novem glasi: »Samostojno delo v športu lahko opravlja zasebni športni delavec in poklicni športnik, ki ne izpolnjuje pogojev za sklenitev delovnega razmerja iz 59. člena tega zakona.« Se pravi to, kar je 5 minut nazaj gospa ministrica zatrdila, da je prav, da so pogodbe o redni zaposlitvi tam, kjer gre za redne zaposlitve, s tem členom dejansko uvajamo. S tem spet vračamo delovnopravni zakonodaji mesto, ki ji sodi, in športnemu proletariatu vsaj elementarno socialno-pravno varstvo. Ker če gre za elemente delovnega razmerja oziroma če gre de facto delovno razmerje, tudi če je zakrinkano v redno delovno razmerje, tudi če je zakrinkano v pogodbi pa v odnosu do espeja in tako naprej, se mora to redno delovno razmerje s tem našim amandmajem tudi skleniti. Obvod ni mogoč. Če bo šel ta zakon naprej brez sprejetja našega amandmaja, potem bodo prikrita delovna razmerja padala tudi na delovnem sodišču, zaradi tega, ker bo stanje pač legalizirano. Pa bo tam delodajalec potegnil ven Zakon o športu, bo potegnil ven njegov 59. člen, bo potegnil ven njegov 60. člen pa bo rekel: »Glejte, saj tu javno piše, jaz lahko s športnikom ali pa športnim strokovnim delavcem sprejmem kakršnokoli pogodbo, kakor se midva dogovoriva pa na tem ni nič nelegalnega, tudi če piše tam notri, da bo delal za mizerno nizko plačilo, pod minimalno plačo, tudi če piše tam notri, da ne bo imel nobenega počitka pri delu, tudi če piše tam notri, da bo moral delati od jutra do večera vsak dan. In če tega amandmaja ne sprejmemo, se bo stanje v športu, ki je že zdaj zelo slabo, še poslabšalo, ker bodo pogodbe o zaposlitvi tiste pogodbe, ki naj bi sicer zagotavljale delavske pravice in redno plačilo zaposlenim, postale sužnjelastniške pogodbe. Zaposleni športnik bo popolnoma brezpraven v odnosu do delodajalca, divji trg, podivjani trg, sanje Miltona Friedmana se pri nas uvajajo v športni panogi. Morda celo namerno zaradi tega, ker vsi vemo, da so slovenski športniki zelo slabo sindikalno organizirani, težko se kolektivno postavijo za svoje pravice. In to izgleda kot kar primerno mesto, da se začne z obleganjem pravice do delavskega organiziranja in do ravni delavskih pravic, ki zaenkrat še velja v naši zakonodaji, dasiravno vsi vemo, da se v praksi bolj pogosto kot ne popolnoma izigrava. Zastavlja se zelo resno vprašanje, kje pa so tiste specifike, na katere se zagovorniki tega zakon sklicujejo pri utemeljevanju suspenza delavskih pravic, na primer pri nekemu učitelju plavanja v nekem plavalnem kluba, ki dela polni delovni čas, uči vse mladinske kategorije in se ga bo s tem zakonom lahko verižilo 10 let za določen čas, pa ne bo imel nobene pravice do počitka, nobene elementarne socialne varnosti. Iz leta v leto se mu bo popolnoma legalno, še enkrat poudarjam to, podaljševalo pogodbo v razdobju 10 let. In smo ustvarili čisto novo kategorijo prekarcev, ki je še slabša od že tako slabega varstva delavskega razreda. Kje so torej tiste specifike tega rednega delovnega razmerja, ki upravičujejo, da Zakon o delovnih razmerjih popolnoma suspendiramo in športni proletariat prepustimo na milost in nemilost njihovim delodajalcem? Prej sem v svoji prejšnji razpravi in nenazadnje tudi, ko sem predstavljal stališče Združene levice do tega vprašanja, večkrat izpostavil, da tu ne gre samo za športnike, da gre tudi za strokovne delavce v športu. In če vzamemo samo zakon o športu, v resnici ta popolna prekarizacija tangira tudi profesorje športne vzgoje na osnovnih šolah, na gimnazija in tako naprej. Ja, imajo tisti zraven ZOFVI, pa imajo kolektivno pogodbo, ki jih varuje, ampak če vzamemo samo določbe ven iz zakona o športu, ta zakon o športu pač pravi, da se lahko nekemu prfoksu športne vzgoje mirno daje pogodbo za eno leto in se to pač podaljšuje v razdobju 10 let. To pravi. Seveda sem navedel tu samo en najbolj skrajen, najbolj absurden primer, ampak po tem zakonu vse to kratkomalo gre. Sicer je tu pod, samo sekundo, da pogledam odstavek, to je 6. člen Športni program in izvajalci, drugi odstavek našteva taksativno izvajalce športnih programov in tu notri potem najdemo tudi zavode s področja vzgoje in izobraževanja, ki izdajajo javno veljavne programe, to so šole. Tako da si jaz tukaj nič ne izmišljujem. Skratka, če zaključim. Ta naš amandma je poslednja varovalka pred totalno prekarizacijo športne panoge, pred totalnim brutalnim brezpravnim izkoriščanjem športnega proletariata. Zato upam, pozivam vse poslance, da tokrat na tej seji premorejo več modrosti, kot so jo premogli na odboru, ko so sestrelili vse te naše delovnopravne amandmaje, in vsaj ta amandma k 62. členu podprejo. In res ne pozabite, v športu niso sami Petri Prevci in Tine Maze. Velika večina športnikov je na espejih, delajo za 600 evrov in nimajo praktično nobenih pravic. In ta zakon jim teh pravic tudi ne daje, čeprav se tam kdo iz izvršne veje oblasti zaklinja, da je to področje končno urejeno. Pa kako je urejeno? Ja, je urejeno tako, da nič ni urejeno, da ni nobenih pravic za športne proletarce tu noter. In v kolikor res nisi popoln šampion, da se lahko zaneseš na individualna sponzorstva, boš po tem verjetno še bolj izkoriščen, kot je vsak študent, ki dela na napotnico za to, da se pretolče skozi življenje tekom svojega študija, bolj izkoriščen v slabšem položaju. To vam pa vse pove, kar rabite vedeti o odnosu, ki ga do športne panoge ima slovenska vlada in njena koalicija.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Tomaž Lisec. Izvolite.
Hvala. Kljub temu, da smo v Poslanski skupini SDS malo bolj liberalni glede pravic in zastopanj športnikov, pa moramo reči, da smo zgroženi, ko smo prebrali 59. in 60. člen zakona, kar je, kot je že kolega Kordiš povedal, noro in brutalno. Govorimo o več zadevah, eno so delavske pravice, na tem področju imamo zakon, ki se mu reče Zakon o delovnih razmerjih, ki ga ta dva člena negirata. In potem smo skušali, glede na to, kar nam poslovnik omogoča, spremeniti to v 62. členu. Najprej, ta 59. člen, ki ga želimo z 62. členom amandmirati, govori v prvem odstavku zelo lepo: »Za delovno razmerje športnikov in strokovnih delavcev v športu velja zakona, ki ureja delovna razmerja.« Drugi člen pa v bistvu vse negira: »V primeru sklenitve pogodbe o zaposlitvi s športnikom, lahko pogodbeni stranki v pogodbi o zaposlitvi, ne glede na omejitve, ki jih določa zakona, urejata drugače.« Skratka, imamo Zakon o delovnih razmerjih – delavske pravice –, ki ga negiramo. Športniki, razen tisti najboljši, ki prvič, ali imajo individualne pogodbe, ali drugič, so že v tujini, bo v tujino poleg več mladih nagnal še več športnikov, ki bodo šli s trebuhom za kruhom. Skratka, popolnoma nesmiselno. Mi si želimo, da se v ta zakon vnesejo vsaj kolektivne pogodbe, če že ni to v zakonu, da pa se lahko znotraj kolektivne pogodbe malo bolj razmejijo ta razmerja. Zdaj sta na seji odbora ministrstvo in vladna večina vse to povozila, češ, vse to je super, kar predlagamo, in nobena pogodba ni sprememba. Mi sicer mislimo, da, in na to nas opozarjajo športniki, ki so napovedali, da v primeru, če besedilo ostane takšno, kot je bilo po sami seji matičnega delovnega telesa, bodo verjetno jutri slovenski športniki, morda se jim kdo ne bo pridružil od tistih, ki imajo srečo, da so tako uspešni, da imajo individualne pogodbe, da bodo, prvič, imeli protest, drugič, po sprejetju zahtevali ustavno presojo o zakonu, in tretjič, to pa je čisto sveža informacija, verjetno celo zahtevali zakonodajni referendum, ker se športnikom kot delavcem s tem zakonom kršijo osnovne pravice. Če to želite, ne, ne bomo mi sopodpisali tega, ampak bomo pa dali športnikom prav. In vse tisto leporečje, slovenski športniki so naša najboljša blagovna znamka in tako naprej, ampak tukaj niso samo Petri Prevci in pa še top 10 morda najbolj uspešnih športnikov. Imamo športnike, ki se prebijajo iz dneva v dan. Poglejte samo v kolektivne športe, nogomet, rokomet, košarka, pa lahko pogledate tiste, ki so v najboljših klubih, koliko jih ima individualne pogodbe, koliko pa je prepuščenih trgu in delodajalcu. In da je ta debata glede teh posebnosti v športu še bolj brutalna, govori 60. Člen: »Ne glede na določbe zakona, ki urejajo delovna razmerja, o omejitvi sklepanju pogodb po zaposlitvi za določen čas za opravljanje istega dela lahko športnik ali strokovni sodelavec pri istem delodajalcu sklene več zaporednih pogodb o zaposlitvi za določen čas, katerih neprekinjen čas trajanja ne sme biti daljši od 10 let.« Pa to je noro! Jaz samo še čakam, da dajo še v kulturo pa vse ostale segmente to, kaj je pogodba za določen čas. In če to, kar imamo sedaj v Zakonu o delovnih razmerjih, se na žalost izkorišča, delodajalci izkoristijo, inšpektorji pa tega ne odpravljajo, ampak tukaj sam zakonodajalec oziroma se bom popravil, pripravljavec zakona, izvršilna veja oblasti pripravlja takšen nor zakon, za katerega želi, da ga vsi podpremo. V Poslanski skupini SDS pa resnično ne moremo podpreti zakona, kjer tako brutalno govorite o pogodbah za določen čas. 10 let – kakšna varnost, spoštovani kolegi iz Desusa in SMC, ki se imate za toliko socialne, čuteče? Ko se bo katerikoli športnik prišel pogovarjati in govoriti o tem, kako so zaščiteni, bomo rekli, spoštovani, pojdite v tiste poslanske skupine, ki ogromno govorijo o socialnem statusu zaposlenih in podprejo takšne neumnosti, ki so v tem predlogu zakona po drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu. Ali pa si morda res želite kakšnega referenduma ali pa ustavne presoje? Jaz verjamem, da vam ustavna presoja niti nič ne pomeni, ker veste, da bo verjetno naslednji mandat z naslednjim predsednikom Vlade in naslednjim ministrom za izobraževanje tisti, ki ga bodo vprašali, kdo pa je podpisan pod ta zakon. Skratka, če ne želite, da gredo športniki v tujino, če ne želite ustavne presoje ali pa celo kakšnega referenduma, bodite ne samo trezni, ampak delujte s tistim, kar imamo v Sloveniji, to pa je Zakon o delovnih razmerjih, in podprite karkoli, da te neumnosti, ki kratijo pravice slovenskim športnikom, ne bodo sprejete. Glede sklepanja pogodb za določen čas, to verjetno veste, da ni samo v skladu z Zakonom o delovnih razmerjih, ampak tudi z evropsko direktivo. Pa bo ena posebnost, malo boste skomignili z rameni in rekli: »Vse je super in z vsemi je usklajeno.« Danes sem naštel že vsaj 7, 8 deležnikov, s katerimi ni usklajeno. Prej sem jih naštel 6 pri Zakonu o športu, naštel sem Šport za vse, Fundacijo za šport, Fakulteto za šport in sedaj dobimo še tiste, o katerih največkrat govorimo, Sindikat športnikov. Si resnično želimo, da tako nujen zakon, kot je Zakon o športu, dobi tako veliko črno piko in tak madež, da ni v ključnem delu o delavskih pravicah usklajen s športniki? Na tej točki je tista, kot smo rekli v Poslanski skupini SDS, ali bomo zakonu nasprotovali ali pa ga podprli. Z zanimanjem bomo spremljali ne samo glasovanje o celotnem zakonu, ampak predvsem o tem amandmaju, koliko je v besedah tistih, ki govorite o delavskih pravicah, koliko pa vas je potem moža in žena pri tem, ko pritisnete tipko ravno v nasprotju s tistim, kar govorite. Odločitev je zelo enostavna, če želite delati isto, kar tudi govorite, da podprete amandma k 62. členu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jani Möderndorfer, imate besedo.
Diskusija teče predvsem v tej smeri, ali obstajajo posebnosti v športu z razliko od ostalih klasičnih delavnih razmerjih, ki jih poznamo v delovno-pravnem procesu. Seveda so. In to drastične. Povejte mi en šport, kjer se nekdo bi teoretično zaposlil pri, recimo, 18 letih in šel v penzijo s 65 letom. Povejte mi! Tega ni. To ne obstaja! In zato danes graditi neko fantazmo, kako se borimo in se je treba boriti za športnike in jim dati neko pravno zaščito v smislu bog si ga vedi še z novim sindikatom, ki se bori in postavlja svoje temelje v fundamentu, ker bi rad prevzel neko vlogo za branjenje športnikov, ima seveda en korenit problem, ki ga moramo vsi poznati, vsaj tisti, ki smo delali kot športni delavci v športu in vemo, kaj to v resnici v praksi pomeni. To pa je, da danes, sicer če boste vprašali športnike, si vsak športnik bi seveda želel imeti pogodbo za nedoločen čas in biti varen, da bo v miru lepo gradil svojo profesionalnost v tistem športu, kjer je, samo, prvič, bo prej propadel tisti klub, kjer bo takšno pogodbo imel, ker vemo, da slovenski klubi na slovenskem pravzaprav nimajo takšnih virov, ki bi jim zagotavljal, da bi lahko celo delali plane za deset, petnajst let naprej, tako kot to delajo podjetja, delali neko svojo vizijo, razvojno. Tega preprosto v športu ni. Veste pa, kdo je pravi sindikat športnikom? To je kruta realnost, ki jo je treba preprosto priznati – agentje. Agentje so tistim, ki postavljajo pravila, pa ne samo pri nas, ampak povsod v Evropi in v svetu. In agentje pridejo, ko se pogovarja kljub, kdo bi pravzaprav igral v njihovem klubu oziroma že takoj, ko nastopi 18 let, vsak športnik se in takoj pridruži agent, ki mu obljublja sanje in pravljice, kako bo on za njega poskrbel, in seveda poskrbi, da ob prvi pogodbi skupaj s starši sodelujejo pri sklenitvi takšne pogodbe. In v tej pogodbi, tisti, ki poznajo te pogodbe, piše marsikaj. Veste, zato kolektivne pogodbe na področju športa še danes ni in je tudi ne bo. In tisti, ki danes napotujete in govorite o kolektivnih pogodbah in celo v svojih amandmajih napotujete v to smer in celo govorite o neki kolektivni pogodbi, ki je ni, preprosto je ni, iščete neke pravice za športnike, ki bi si jih teoretično pravzaprav vsi mi želeli, ampak pravno-formalno je to nemogoče uskladiti, zato poznamo to razliko, da seveda nekdo, ki je zaposlen v športu, za njega velja delovnopravna zakonodaja, vendar dopušča možnost seveda, da ima sklenjeno individualno pogodbo, in vsi jo imajo, vsi jo imajo in noben športnik nima enake pogodbe s svojim kolegom športnikom v istem klubu, so popolnoma različne. Kolega je omenil, da to velja samo za profesionalne športnike, tisti, ki pa niso, pa niso zaposleni in večji del športnikov dela v bistvu part time, delajo v službah ali jih preživljajo starši in imajo neko minimalno pogodbo z nekim zneskom, s katerim si ga klub lahko privošči. Zakaj klub v resnici ne sklene daljše pogodbe? Ja zaradi tega, ker enostavno si ne more privoščiti, da bi zaradi sklenjenih pogodb preprosto ukinili klub, ker bi postal insolvenčen in potem vemo, kater zakonodaja nastopi, in potem je seveda vsega konec. In ta želja in volja po tem, kako bomo mi uredili status športnikov, je seveda bizarna. Bizarna predvsem zaradi tega, ker v resnici na nek način si je treba priznati, kakšno je stanje v slovenskem športu, kadar govorimo o njihovih pogodbah. Zraven tega pa, poglejte strukturo športnikov, ki so danes zaposleni na ministrstvih, pa primerjajte z vsemi tistimi, ki bi, recimo, zaradi svojih uspehov lahko bili, pa niti ne želijo biti zaposleni na ministrstvu, da se razumemo. Tako da ta ideja oziroma ta razprava o tem, vsi nam bodo pobegnili, nobeden ne bo v Sloveniji ostal [[...]]Poglejte, športniki si želijo iti v tujino. Pa veste zakaj? Ker hočejo imeti več, ker hoče in ker vedo, da bodo dobili ponudbe, ki jih v slovenskem prostoru preprosto več ne moremo zagotavljati. Če smo lahko govorili še pred desetimi leti, da se še lahko pogovarjamo o pogodbah, ki jih dobijo v tujini, so danes praktično v slovenskem prostoru to samo še teorija in sanje. Poglejte sponzorje, ki financirajo te klube, poglejte, bom rekel, donacije, prispevke. Tega preprosto več ni. In zakaj se pogovarjamo vsa zadnja leta o tem, da je treba nekaj na športu korenito spremeniti? Ti časi, ki so bili nekoč, da je nekdo dvignil telefon in uredil, da je športni klub dobil toliko in toliko denarja, dajte pospraviti za vse večje čase v neke anale in v spomine, ker tega ni več. To ne obstaja! In tudi, če že, je takšna pogodba, verjemite, da sponzorji zahtevajo, na drugi strani, ker že besedi sponzorska pogodba ne pomenta donatorska pogodba, ampak pomeni na drugi strani tudi neko povračilo. In če teh rezultatov ni in če teh pogojev ni, potem je vsega konec. Primarno poslanstvo športnih klubov na Slovenskem pa je rekreacija, razvoj mladinskih pogonov, in to je bistvo društvenega dela. In zato je to društvo in ne gospodarska družba, kjer bi veljalo, kot reče kolega iz Združene levice, da zdaj pa že ustvarjamo prekarne delavce in ne vem kaj še vse. Tega preprosto ni! In zato tudi seveda me včasih spominja, da je to diskusija, kjer hočemo ne vem komu – slovenski javnosti, povedati, kako se mi borimo za nekaj, česar ni. Pogodba, ki jo sklenejo agentje skupaj v imenu svojih športnikov za klub, je takšna, da si celo omogočjo, da lahko po dveh, treh mesecih kar gredo ven. In veste, kako se klavrno končajo takšne dobre pogodbe? Največkrat klub nima denarja, ker se je zavezal s pogodbo, da bo plačeval določene obveznosti, in potem agent postane prost. In kaj je za agenta to? Najbolj srečen trenutek, za športnika pa tudi, ker mu je obljubil že novo službo in že leti na drugo lokacijo. Zato, veste, če bi hoteli to področje urediti, zdaj govorimo o kolektivni pogodbi, bi v resnici morale panožne zveze na evropskem nivoju urediti, recimo nekaj podobnega, kot se je to zgodilo pri nogometu, in bi bile stvari bistveno bolj čiste in jasne in seveda bi se temu podredil celoten sistem. Na ostalih panožnih športnih področjih pa pravzaprav tega ni in ne obstaja. In zato je kakršnakoli razprava v tej smeri iluzorna in zavajajoča in res ne bo pripeljala nikamor. Tako da jaz predlagam vsem, da bodimo realni, kadar razpravljamo o zakonu o športu in pa seveda o predlaganih amandmajih, o katerih danes teče beseda. Na koncu naj še povem. To seveda ne odvezuje nikogar, da pogodbe, ki so sklenjene, niso sklenjene v skladu s pravnim redom Republike Slovenije. Kar pomeni, da tudi vse ostale inštitucije nadzora morajo funkcionirati, od FURS, od delovnopravne zakonodaje, nenazadnje tudi Ministrstvo za šolstvo in šport, ki ima tudi svoj inšpekcijski nadzor na področju delovanja športa in seveda lahko ukrepa, kadar prihaja do nepravilnosti. In to je tisto, kar seveda hočemo omogočiti. In mi se moramo danes odločiti, ali se pogovarjamo o tem, da bomo šport spremenili v gospodarske družbe, in s tem uskladili neko delovnopravno zakonodajo, ki velja v gospodarskih družbah. Zato veste, že v prejšnjem mandatu, ko smo diskutirali o tako imenovanem vzajemnem skladu za športnike, smo vsi vedeli, da je to iluzorno, pa je bilo seveda politično zelo fajn, da se je potem ta sklad sprejel. In kakšen rezultat imamo? Še danes ni interesa športnikov, da bi se včlanjevali v ta sklad, ker vedo, kaj to pomeni. Nič. Za njih pravzaprav nič, imajo totalno izgubo, zaradi tega, ker finančni sistem ni naravnan. Je pa res, da je nekdo drug koval načrte, kako bi pravzaprav na nek način skozi stranska vrata prišel in kontroliral šport preko igralcev, in to je seveda lahko tudi sindikat, če temu tako rečemo. Jaz ne očitam sindikatu, da nima dobrih namenov, samo ti nameni s temi pogoji in tem pravnim redom in pa seveda s filozofijo delovanja društev, ne bodo nikoli zaživeli, ker ne morejo. Se mora najprej nekaj drugega spremeniti. Zato seveda takšnih predlogov žal ne morem podpreti, žal. In to iz prakse govorim, to ne bo zaživelo, bo pa pripeljalo, če bi takšen amandma sprejeli, samo še v propad, dokončni propad športnega delovanja.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Tomaž Lisec, izvolite.
Ja, hvala, predvsem Jani, da si v bistvu povedal, v kakšnem imenu govoriš. Gledam, organi KK Union Olimpija, predsednik. In seveda je, tako kot marsikje, debata delodajalci–delojemalci. In zdaj, kolega Jani, si pošteno povedal, seveda tudi iz prakse, kar je razumljivo, da pač zagovarjaš eno stvar. Dejstvo pa je, da verjetno športniki vedo, zakaj imajo oziroma zakaj imajo agentje in zakaj jim kdo tudi ponuja agente. Ker se klubi raje pogovarjajo z agenti, ker je obojestranska korist, kot pa potem s športniki. Spoštovani, če pogledamo resnično 59. in pa 60. Člen, moramo priznati sami sebi, da, ja, je šport neka specifika, ampak verjetno ne tako posebna specifika, kot se to določa v 59. in 60. Členu. Kar me je še bolj strah, da če se bomo tukaj šli izjemo od Zakona o delovnih razmerjih, da bomo verjetno podobno zgodbo doživeli tudi na drugih področjih.Pa gledam kolega Tabakovića, verjetno, če bi se na področju kulture sprejemala takšna besedila členov, samo za primer, zaposlitev kulturnikov in drugih strokovnih delavcev v kulturi, da za njih velja Zakon o delovnih razmerjih, razen kadar pogodbeni stranki drugače urejata pravice. In kot so te urejene pravice v posameznih slovenskih klubih, kot ste tudi dobili gradivo na sami seji matičnega delovnega telesa, kjer vam je prikazano, kako brutalno se lahko čez noč odslovi enega športnika, ker si je klub zadal, da z njim ima takšne cilje, da bo na primer zadel toliko in toliko golov, dal toliko in toliko košev, to dejansko obstaja, kar smo dobili tudi na sami seji odbora gradivo, in da če nekdo ne bo izpolnil teh pogojev, pomeni, da je za delodajalca preslab in ga lahko vrže na cesto. In o tem govori ta drugi odstavek 59. Člena, te posebnosti v zvezi s pogoji in omejitvami delovnega razmerja, delovnim časom, plačilom, disciplinsko odgovornostjo in tako naprej. Skratka, mene je zelo strah, kaj bomo s temi členi, če bodo sprejeti v dikciji, kot so predlagani s strani Vlade, kaj se bo zgodilo s slovenskimi športniki. Pa da ne bo pomote, sam hudirjevo dobro poznam, da v športu so problemi, da so delodajalci tisti, ki zaposlujejo športnike, in da se slovenski klubi borijo za preživetje. Zato bomo tudi v večini v Poslanski skupini SDS podprli nek drug zakon, ki prav tako govori o športu, ker želimo predvsem tistim, ne najbolj uspešnim klubom zagotoviti obstoj. Ampak kaj nam pomaga, če damo ta obstoj klubom, dodatno finančno podporo, če želite direktno, če pa tukaj potem tistim šefom teh športnih klubov damo takšne določbe v takšen zakon, kjer imajo, bom rekel, skoraj avtoritarno pravico nad svojimi zaposlenimi. Zato predlagamo še enkrat v razmislek, da si pogledate 59., 60. člen in naš predlog amandmaja k 62. členu, ki vsaj malo sprošča to brutalno odvisnost športnika od delodajalca. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jani Möderndorfer ni bil dobro razumljen. Izvolite.
Razprava. Je pa res, zgleda, da nisem bil dovolj jasno razumljen. Bom zelo direkten. Bolečina vsakega predsednika društev ni športnik. Daleč od tega. Z veseljem bi se pogovarjal z njim ali pa športni direktor, z veseljem, bolečina so agentje. Agentje so tisti, ki povzročajo glavobole vsem društvom, zapomnite si. Namreč, agentje so tisti, ki nemilosrdno zahtevajo pogoje, in daleč od tega in vam jaz lahko zagotovim, da nisem podpisal še ene pogodbe v življenju s katerimkoli športnikom, kjer bi zagotavljal, da mora vreči toliko in toliko košev, ker drugače enostavno ne bo dobil izplačila. Obratno. Kvečjemu je bila zahteva, da mora toliko in toliko minut igrati in biti na parketu, ker drugače ne bom izpolnil pogodbe in to je moja bolečina. Vi pa dobro veste, da ko trener, bom rekel, sestavlja ekipo in dela taktiko, seveda se ne more ozirati na pogodbe in na minute, ki jih zahteva agent. Pa vendar, problem ni samo v tem klubu, ki si ga omenil, v mojem klubu Union Olimpija, daleč od tega. Problem je, da govorimo tudi o društvih, ki igrajo v tretji ligi. Oprostite, dajte pogledati proračun enega kluba v tretji ligi. Kje si lahko sploh zagotovi pogoje, da bo zaposlil igralce za ne vem, za eno leto si ga ne upa zaposliti, kaj šele za par let. Saj mu nihče iz vodstva kluba kaj takšnega ne bo dovolil, ker potem lahko samo zaprejo vrata. Poleg tega morate vedeti, da v tretji ligi dobivajo v glavnem, če dobijo denar, ga dobijo, prijavljajo na različne razpise, dobivajo denar za razvoj mladinskega pogona, tam pa ni zaposlovanja, ker govorimo o mladostnikih. Govorimo o razvoju, filozofiji športa in pa seveda, da čim širše zajamemo, bom rekel, število mladih, bodočih športnikov, ker edino na masi lahko kasneje računamo, da bo prišla ven kvaliteta in vrhunskost. Tisto, kar si na drugi strani seveda tudi želimo. Tako da, Tomaž, ta primerjava je bila slaba. Jaz danes ne govorim kot predsednik kluba. Govorim kot poslanec in govorim v imenu vseh klubov, ki se soočajo s finančnimi težavami. Seveda je drugačna pozicija v tretji ligi, drugi ligi ali pa v prvi ligi, in to od panoge do panoge, različne športne panoge. Ker vemo, da imamo neke športne panoge, ki bom rekel so top in so zanimive in nekatere, ki so zelo dobre, vrhunske, kvalitetne, ampak nezanimive za sponzorje, za vlagatelja ali za kogarkoli. Pa vendar ta zakon o športu omogoča še vedno soliden razvoj na celotnem območju športa. In to je tisto, kar mora nas kot poslance zanimati. In, Tomaž, žal, ne glede na to, da poznaš, vendar se bojim, da bolj zagovarjate idejo o tem, ki je neuresničljiva, in jo zagovarja neka druga struja, ki bi rada seveda bila upravičeno zagovornik športnikov, ampak žal jim športniki tega ne dopustijo, je to dokazano skozi leta. Jaz bi rad videl število članstva v tem sindikatu. Rad bi ga videl. Figurativno, sploh me v resnici ne zanima, če sem iskren. Ampak si upam trditi, da tam ni nobene mase, ker je ne more biti. Zato, ker se ve, kako stvar funkcionira. Mimogrede, prvi agentje so starši, ki skrbijo za svoje otroke in jih zagovarjajo in dokler niso polnoletni, so oni tisti, ki v njihovem imenu nastopajo. Nenazadnje tudi zelo aktivno delujejo v društvih, kar ni nič narobe, kar je prav. Vendar po 18. letu postanejo starši nevešči vseh teh pogojev, dogovorov, kar se tiče pogodb, in zato jim seveda agent obljubi, da bo branil njihove pravice in agent postane njegov sindikat. Žal tako v športu je, pa če to hočejo nekateri videti ali pa ne. Mimogrede, mene vsakič, ko agenta slišim, vidim ali pa me pokliče, me boli glava, ker vem, da spet nekaj hoče.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica. Ali sem narobe razumel? Hvala lepa. Gospod Tomaž Lisec, izvolite.
Ja, hvala. Morda dve konkretni vprašanji za ministrico. Glede kolektivnih pogodb: Ali držijo informacije, da so bile v tistem osnutku predloga zakona iz junija 2016 kolektivne pogodbe, v zakonu pa ste jih potem s tistim zakonom, ki ste ga vložili v proceduro decembra 2016, vrgli ven, po domače povedano? Druga stvar, ki pa me zanima, ko govorimo o delovnopravni zakonodaji in zaščiti športnikov, je EU primerjava. Kje v evropskih državah je na področju delovnopravne zakonodaje zaščita športnikov urejena tako kot pri nas, brez kolektivnih pogodb, mimo zakona o delovnih razmerjih, s poveličevanjem espejevstva v športu oziroma individualnih pogodb? To me zanima. Tretje pa, morda Jani, pa ni treba javno, glede na to, da je Košarkarski klub Union Olimpija eden najbolj resnih klubov, upam, da bo tudi v prihodnje, me zanima: Koliko zaposlenih ima ta klub? Ampak o tem lahko mimo mikrofonov Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o tem členu? Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Najlepša hvala. Mene še zmeraj zanima, zakaj so v istem košu nametani različni segmenti športnih delavcev. Tu imamo športnike, za katere se koalicija in njena vlada sklicujeta, da si zaslužijo 10-letno veriženje pogodb in vsesplošno prekarizacijo zaradi specifike njihovega delovnega položaja. Ampak kako, hudirja, je potem s tem analogen položaj raznoraznih trenerjev za mladinske kategorije in tako naprej, ki pridejo v službo, recimo, ob osmih, devetih, končajo ob štirih, svoje kariere ne zaključijo pri 35. letih, ampak imajo bistveno daljšo športno kariero in nimajo tako hude fizične omejitve. Tudi za te ljudi ta zakon velja. In tudi za te ljudi se bo lahko po novem Zakonu o športu verižilo pogodbo za 10 let. Zakaj?
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Tomaž, sicer veš, ker si dobil odgovor že na seji odbora, v čem je pravzaprav problem kolektivne pogodbe. Ja, res je, bilo je usklajevanje tudi v tem delu, vendar je služba Vlade zelo jasno povedala, da ne moreš zapisati nečesa, česar ni, ker niti ne veš, na osnovi česa se o čemerkoli dogovarja. Saj želja in interes je bil, da bi se določene stvari premaknile naprej, vendar se je na koncu ugotovilo, da ne gre. Veste, za kolektivno pogodbo mora biti interes z vseh strani, ne samo z ene strani. In to je eden od razlogov, zakaj do kolektivne pogodbe ni prišlo do danes. In sam osebno ne verjamem, da sploh bo kdaj prišlo, ker bi se porušil sistem. In je ta hip glede na to, pod kakšnimi pogoji in na kakšen način funkcionirajo športna društva, pravzaprav neizvedljivo. To, kar pa omenja kolega Kordiš, večina trenerjev, ki delujejo za mladinske pogone, je subvencioniranih in pokritih s sredstvi za izvajanje mladinskih programov in imajo samo toliko časa sklenjeno pogodbo, dokler ta denar obstaja, drugače ne. Kar se pa tiče trenerjev za profesionalni šport, oprostite, če le malo gledate in spremljate zadevo, sredi sezone so odpuščeni, nekaj najbolj normalnega je. In kar je še bolj pomembno, enako se jih tretira kot športnike. Popolnoma enako. Nobena skrivnost ni, koliko je zaposlenih na Union Olimpiji. Zaposleni so delavci, ki administrativno sploh furajo, da ta klub lahko preživi in deluje tako, kot vsak profesionalen klub. Vendar verjemite mi, da tisti trenutek, ko klub teh zmožnosti več ne bo imel, se bo ukinilo delovno mesto, ker enostavno drugače društva več ne bo. In jaz upam, da do tega ne pride, in seveda mi je zelo všeč, da želiš vse dobro Union Olimpiji še naprej, to sprejmem kot pozitivno. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Maja Makovec Brenčič, ministrica, izvolite.
Hvala, predsedujoči. Zdaj pa je trenutek, da pojasnim glede kolektivne pogodbe. Predlog je bil v junijski verziji vsebovan, vendar je Služba Vlade za zakonodajo predlagala, da to izločimo, kajti sicer že deluje Zakon o kolektivnih pogodbah, ki je merodajen in daje priložnost in možnost, da lahko sindikat že sedaj ustanovi oziroma oblikuje svojo kolektivno pogodbo, torej od veljavnosti Zakona o kolektivnih pogodbah naprej. Zato tudi ni smiselno, da ponavljamo te možnosti in priložnosti v zakonu, smo pa to tudi pojasnili že na odboru. Kar se tiče kolektivnih pogodb v primerjavi z Evropo. Splošne kolektivne pogodbe na neki celoviti ravni športa v Evropi ne poznamo, poznamo pa kolektivne pogodbe na ravni panog oziroma disciplin. Nekatere so tudi zelo pomembne, tudi zelo kakovostne smernice pri oblikovanju meril in standardov delovanja določenih panog. Recimo, če omenimo samo UEFA standarde in priporočila, tudi te privzemajo kar nekatere discipline oziroma panoge, tudi mi smo sledili pri oblikovanju nekaterih meril tem smernicam.
Hvala lepa. Lahko zaključimo z razpravo? Gospod Miha Kordiš, izvolite.
Res bi rad slišal utemeljitev, zakaj pa so se potem, če je za športnike na vsak način zaradi specifične njihove panoge treba vpeljati brutalen tržni režim in vse splošno prekarizacijo, v tem istem košu znašli še raznorazni strokovni športni delavci. Se ne pogovarjamo tukaj samo o Union Olimpiji, pa ne pogovarjamo se samo o prvoligaških klubih, predvsem bodo pač tukaj na udaru ali pa bo na udaru nek Janez Novak v tretji ligi na espeju, ki brca žogo za 600 evrov, pa bo po novem še v bistveno slabšem položaju. In ti ljudje nimajo nekakšnih silnih agentov. Ampak, da se vrnem k osnovnemu vprašanju. Nekdo, ki v nekem športnem društvu full time uči plavanje ali kaj drugega, se s tem preživlja, zakaj je za takšnega človeka v redu, da se mu veriži za nič pogodbe 10 let skupaj iz leta v leto. Zakaj je v redu, da se za takšnega človeka suspendira delovnopravna zakonodaja?
Hvala lepa. Mogoče zdaj lahko zaključim. Hvala lepa. Torej, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 24. maja v okviru glasovanj. S tem prekinjam 12. točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O PROBACIJI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Goranu Klemenčiču, ministru za pravosodje. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci! Pred več kot 10 leti je ta državni zbor sprejel Resolucijo o nacionalnem programu preprečevanja in zatiranja kriminalitete za obdobje 2017–2011. V njej je prvič uporabil besedo probacija in jasno zapisal, da Slovenija potrebuje probacijsko službo. Več nadaljnjih vladnih oziroma državnozborskih dokumentov je to zahtevo ponavljalo, vendar do realizacije ni prišlo. Do danes, ko je pred vami priložnost, da jo uresničimo. Probacija seveda še ni uveljavljen izraz v slovenskem prostoru, čeprav, kot rečeno, se že več kot 10 let pojavlja v zakonodajnih in vladnih dokumentih, v strokovni terminologiji pa že bistveno dlje. Nikakor pa ni nov, ker kot rečeno je bilo to že večkrat izpostavljeno v različnih dokumentih. Tudi ta zakon bo seveda pripomogel k temu, da se izraz uveljavi in da se okrepi njegova prepoznavnost. Probacija je obravnava storilcev kaznivih dejanje in nadziranje njihovega vedenja, z namenom odpravljanja vzrokov, ki so vplivali na storitev kaznivega dejanja. Bistveno je, da oseba ostane v okolju, kjer živi in deluje, hkrati pa je omejena s tem, da mora izpolniti določene obveznosti, na katere že obstoječe zakonske institute se probacija nanaša, na stvari, kot so: pogojne obsodbe z varstvenim nadzorom, pogojni odpust z varstvenim nadzorom, delo v splošno korist, tako po kazenski kot prekrškovni zakonodaji, hišni zapor, delo in naloge odprave in poravnave škode pri odloženem pregonu in tako naprej. V sedanji ureditvi nekatere naloge, ki so opredeljene v novem zakonu izvajajo državni tožilci, centri za socialno delo, zavodi za prestajanje kazni zapora, izvajanje hišnega zapora pa nadzira sodišče samo ali preko policije. Po lastnih besedah te institucije tega ne opravljajo najbolj učinkovito, ker gre za fregmentirane pristojnosti in umanjkanje strateškega razvoja na tem področju. S predlaganim zakonom, ki te ovire odpravlja, in ustanovitvijo uprave za probacijo želimo prispevati k nižji stopnji povratništva med storilci kaznivih dejanj, k varnejši družbi in nižjim stroškom izvrševanja kazni ter k razbremenitvi zaporov. V praksi se bo izvrševanje sankcij in ukrepov poenotilo, večja skrb bo namenjena poglobljeni strokovni obravnavi storilcev kaznivih dejanj in izobraževanju kadra, poudarek bo tudi na razvoju novih metod dela in novih programov za osebe, vključene v probacijo, ter razvoja strokovnega orodja za prepoznavanje dejavnikov tveganja. Iz medresorskega usklajevanja in predstavitve zakona izhaja, da je strokovna javnost sprejemu zakona široko naklonjena in da je pričakovati pri izvrševanju zakona dobro medresorsko sodelovanje in povezovanje z lokalno skupnostjo. Predviden začetek, če bo zakon potrjen, delovanje probacijske službe je 1. april 2018. Probacijska služba pa se bo vzpostavila tudi ob pomoči Evropskega socialnega sklada, za kar je namenjenih in že pridobljenih 2 milijona evrov. Prepričani smo, da zakon prinaša potrebne spremembe na področju izvrševanja kazenskih sankcij ter da bodo učinki zakona pozitivni in za družbo pomembni. Izkušnje kažejo, da je probacija učinkovit sistem resocializacije storilcev kaznivih dejanj, ki pomembno prispeva k zmanjševanju povratništva in s tem za zagotavljanje večje varnosti družbe. En obstranski podatek, Hrvaška je bila ena izmed zadnjih evropskih držav, ki je probacijo uvedla. Slovenija je dejansko zadnja država v Evropski uniji, ki probacijske službe nima. Na Hrvaškem se je v dveh letih med 20 % in 30 % zmanjšala zasedenost zaporov. Recimo, v Avstriji v okviru probacijske službe deluje 700 zaposlenih z 8 milijonskim evrskim budžetom, pa gre za državo, ki je samo štirikrat večja od Republike Slovenije, kar kaže na to, da je probacija dobra investicija v bolj varno pa tudi cenejšo družbo v smislu zagotavljanja kazenskih sankcij. S predlaganim zakonom bomo torej po našem mnenju vzpostavili v Sloveniji službo, ki jo potrebujemo. Zato smo jo v strateških dokumentih načrtovali že več kot pred desetletjem. Ker so izpolnjeni poslovniški pogoji, predlagam tudi, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za pravosodje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku, gospodu Janu Škobernetu. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Odbor za pravosodje je na svoji 37. redni seji obravnaval Predlog zakona o probaciji, ki ga je Državnemu zboru, kot je očitno, predložila Vlada. Predstavnik Vlade gospod Stare je v svoji obrazložitvi predloga zakona povedal, da v Sloveniji ta trenutek nimamo specializirane službe in s tem povezano tudi specializiranih kadrov za izvajanje probacijskih aktivnosti, zato se tudi na tem področju pojavljajo različne prakse pri izvrševanju opozorilnih sankcij in drugih ukrepov restorativne pravičnosti. Probacija pa je kot aktivnost oziroma strokovna pomoč ena izmed pomembnejših pri svetovanju odločevalcev, ki so pristojni za sprejemanje opozorilnih sankcij in restorativnih ukrepov. Cilj samega zakona je ustanovitev centralne službe, ki bo delovala enotno na celotnem območju Slovenije, da se razbremeni probacijskih aktivnosti vse deležnike, ki so zdaj fragmantirano pristojni za posamezne naloge ali aktivnosti, predvsem državno tožilstvo v okviru poravnanj in odloga pregona. Predstavnica Državnega sveta gospa Potočan je izrazila podporo Komisije za državno ureditev predlogu zakona. Člani komisije pa so se glede na kadrovsko podhranjenost centrov za socialno delo strinjali, da si je težko predstavljati njihov delo s polnoletnimi in mladoletnimi storilci kaznivih dejanj ob zmanjšanem številu strokovnih sodelavcev, na kar je kasneje odgovoril državni sekretar in ustrezno argumentiral poteze in aktivnosti Vlade na tem področju po eventualnem sprejetju zakona. Predstavnica Skupnosti centrov za socialno delo je ob tem dejala, da je stroka zakon seveda pozdravila, izpostavila pa je že prej omenjene težave, ki bi morebiti nastale ob prenosu kadrov s centrov za socialno delo na upravo za probacijo in povedala, da je mreža, ki jo za izvajanje alternativnih sankcij vzpostavlja skupaj z lokalno samoupravo ta trenutek polna do te mere, da dodatne vključitve vanjo niso mogoče. V razpravi so opozicijski poslanci podali predlog, da se termin probacije nadomesti z ustreznim slovenskim izrazom, kar je bilo po dopolnjeni obrazložitvi razumljeno kot pozitiven predlog, vendar gre za uveljavljen mednarodni izraz, ki se je tudi v zadnjem desetletju že uporabljal v slovenskem govornem prostoru in je kot tak bil razumljen kot verodostojen in ustrezen. Državni sekretar je to dodatno pojasnil in dodal, da je skrb, da bi kogarkoli od zaposlenih iz izbirnega načrta centrov za socialno delo proti njegovi volji zaposlovali v probacijski službi, popolnoma odveč. V nadaljevanju smo ob obstrukciji Slovenske demokratske stranke sprejeli amandmaje odbora ter potrdili predlog dopolnjenih členov zakona, zato je zakon v posodobljeni obliki danes pred vami. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanske skupine. Mag. Branko Grims po predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Spoštovani, vsem prav lep pozdrav v imenu Slovenske demokratske stranke! Probacija, kot resocializacija, kot tisti ukrep, ki izboljšuje učinkovitost, ampak v pozitivnem pomenu besede sankcije, ko gre za ponovno vključevanje v okolje, ko gre za ohranjanje stikov z okoljem, je zagotovo nekaj pozitivnega in tukaj se vsi strinjamo. Problem nastane tam, kot je pri sedanji vladi običajno, to se pravi pri izvedbi. Zakon, tako kot je napisan, je nedorečen, je nejasen. In pravzaprav bo imel eno samo realno posledico, ustanovitev neke nove institucije, najbrž nekaj dodatnih zaposlitev, kakšnih prav velikih učinkov ob tem, ko se samo preobrne nekatere že obstoječe stvari, pa zagotovo ni pričakovati. Kar smo imeli pripomb in predlogov, žal niso bili upoštevni, in tako vse, kar je bilo izrečenega v zvezi s pomisleki s sedanjim zakonom, predlogom, ki je danes pred vami, vsekakor ostaja, in to zelo upravičeno. Stroški bodo precejšnji. Učinki žal, glede na nejasnost in glede na nedorečenost zakona, verjetno sorazmerno majhni. In tako pravzaprav lahko ugotovimo, da je edina realna posledica, edino realno določilo v tem zakonu tisto, da začne veljati 1. aprila. Zakona ne bomo podprli, ampak se bomo pri glasovanju vzdržali.
Hvala lepa. Gospa Marjana Kotnik Poropat bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani minister! Danes obravnavamo predlog zakona, katerega temeljni cilj je ustanovitev Probacijske službe, ki bo skrbela za obravnavo obsojencev, zmanjšala tveganje ponovitvene nevarnosti, razbremenila zapore in povečala varnost žrtev. Slovenija je namreč edina država v Evropski uniji in tudi med državami članicami Sveta Evropa, ki tovrstne službe še nima. Tako bo probacijska služba, po zgledu takšnih služb v tujini, skrbela za resocializacijo in reintegracijo obsojencev na pogojne kazni in tiste, ki bodo kazen odslužili z alternativnimi oblikami kazenskih sankcij, kot je delo v splošno korist. Tak predlog je tekom usklajevanj podprla tudi celotna stroka. Dejavnosti Probacijske službe bodo omogočale, da storilci kaznivih dejanj ostanejo v skupnosti z določeno stopnjo omejitve svobode. In kar je pomembno, ob tem bi se storilcem naložilo tudi obveznosti. Pri vsem tem je bistvenega pomena usmeritev k zmanjševanju ponovitvenih kaznivih dejanj s pomočjo vzpostavljanja pozitivnih odnosov s storilci in s pomočjo uspešnega vključevanja v družbo. Storilec bi tako še naprej deloval in živel v svojem okolju, pri tem pa bi bil, kot sem že omenila, na nek način omejen s tem, da mora izpolniti določene obveznosti, ki jih določita bodisi tožilstvo bodisi sodišče. Denimo, da gre za obvezno zdravljenje odvisnosti, da mora obiskovati psihološke svetovalnice in podobno. Vsakodnevno v medijih prebiramo o dogodkih, povezanih s prestopki oseb na pogojnem odpusti v Sloveniji, in ravno takšni dogodki kažejo na to, da je na tem področju treba uvesti sistemske spremembe. V Poslanski skupini Desus smo prepričani, da večja represija, kot je zapiranje ljudi, ne omogoča učinkovite kaznovalne politike, ampak problem samo odloži ter omogoča ponavljanje kaznivih dejanj. Zato je toliko bolj pomembno dati večji poudarek resocializaciji in s tem omogočiti boljši vklop v družbo. Poleg tega pa je pomembno zagotoviti tudi varnost žrtev kaznivih dejanj. Naloge te službe so namenjene nadzoru, usmerjanju prestopnikov in pomoči, z namenom na eni strani pomagati pri vključevanju prestopnikov v družbo in na drugi prispevati k dvigu stopnje varnosti v družbi. V delo z obsojencem so vključeni različni profili strokovnjakov od socialnih delavcev do psihologov. Tako bo prestopniku ponujena pomoč, kot je psihološki terapevtski program, v primeru odvisnosti od alkohola ali drog pa tudi zdravljenje. Slovenija je te aktivnosti že izvajala, vendar ne v obsegu, kot bi jih lahko. Večino naštetega dela opravljajo centri za socialno delo ob pomoči policije, zdravstvenih in drugih organizacij, a veljavni sistem ima veliko težav, zato je predlog zakona več kot dobrodošel. Dejstvo je, da nadzora nad pogojno obsojenimi, in tistimi, ki so na pogojnem odpustu, v trenutnem sistemu praktično ni, zato so spremembe nujno potrebne. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo prepričani, da predlog predstavlja velik korak k bolj varni družbi, in ga bomo glede na navedeno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi, ponovno! Slovenija je torej po vsaj dveh desetletjih od intenzivnega uveljavljanja centralnega urejanja probracije v svetu ena izmed tistih držav, ki tega uveljavljenega in uspešnega modela še nima, zato je pomembno, da ga uvajamo, in predvsem, da ga uvajamo na način, da ne nadaljujemo dosedanje fragmentacije in da predvsem omogočimo čim širšo družbeno korist uvedbe modela probacije. Seveda govorimo o osnovnem modelu, ki pomeni preprečevanje izolacije iz skupnosti in s tem povezano zmanjševanje stopnje povratnosti, kar na nek način, čeprav post festum, ampak deluje preventivno. Predvsem omogoča dolgoročni razvoj skupnosti v smeri iskanja ravnovesja in omogočanja višnje stopnje varnosti na način, da se tudi tisti, ki so skrenili s poti in naredili prestopek, kaznivo dejanje proti skupnosti, lahko vanjo vrnejo in da za svoja dejanja niso samo kaznovani, ampak da se jih zavedo in se ustrezno, če želite, prevzgojijo, čeprav je to zelo močna beseda, ampak predvsem vrnejo v skupnost kot njeni deležniki, ki so jo sposobni konstruktivno, kvalitetno sooblikovati še naprej. Model, ki je pred nami, sicer seveda terja določene sistemske prilagoditve, predvsem kadrovske, ker ne bi bilo prav, da bi probacijsko dejavnost prevzeli tisti, ki jo že danes izvajajo, ali pa tisti, ki jih v svojem poslanstvu, tukaj mislim predvsem na center za socialno delo, že tako stežka dohajajo številne naloge, ki jih morajo opravljati. Zato je neobhodno nujno, da se za vzpostavitev te nove službe vzpostavi možnost dodatnih zaposlitev, specializiranih kadrov, ki bodo za opravljanje tega dela imeli tudi voljo, znanje in pa predvsem sposobnost, da se od najboljših svetovnih praks del tega prenese tudi v našo državo. Ker gre za dolgoročno cenejši, za skupnost pa varnejši in učinkovitejši model uvajanja in urejanja sankcij, predvsem pa vračanja in vključevanja v skupnost, bomo Socialni demokrati predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združene levice.
Hvala, podpredsednik. O novem zakonu o probaciji je bilo ves čas razprave veliko deljenih mnenj, predvsem glede tega, kakšen obseg naj ta nova služba pravzaprav prevzame. V Združeni levici podpiramo predlagano ureditev, ki se osredotoča na tako imenovano alternativno prestajanje kazni, ne pa na naloge, ki jih opravljajo zavodi za prestajanje kazni. Zakon tako pomeni vsaj en korak v pravo smer, predvsem bi moral pomeniti korak stran od trenutnega sistema, torej od sistema, ki vedno bolj temelji na represiji, nadzorovanju in po uvedbi dosmrtnega zapora tudi na tako imenovanem maščevanju oziroma retribuciji za storjene prekrške oziroma kazniva dejanja. V takšnem sistemu je seveda vedno manj prostora za socialno funkcijo, za preventivo, za alternativne oblike prestajanja kazni, in to pojasnjuje, mislim da, dokaj jasno tudi statistika. Število zaprtih oseb narašča, recimo, leta 2002 jih je bilo tisoč 147, leta 2015 pa je ta številka narasla že na tisoč 463. Da je premalo poudarka na alternativnih oblikah kaznovanja, kaže tudi podatek, da je kar 55 % oseb, ki so zaprte, bilo obsojenih na zaporne kazni, ki so krajše od dveh let, torej za relativno kratek čas. Odvzem svobode je tako skrajni, zadnji ukrep oziroma bi moral biti in bi se moral uporabiti le takrat, ko pravzaprav ni neke druge možnosti, ko je storilec, recimo, nevaren za družbo in ga je treba začasno iz nje tudi izločiti. Nikakor pa ne sme postati oziroma postajati pravilo. V tej luči je tako treba več narediti na preventivi. Vemo, da je največji generator problemov v družbi revščina, socialna izključenost in z njima povezana brezposelnost. Če odpravimo te izvirne grehe, če ponovno vzpostavimo socialno državo, bo tudi s probacijo in zaporskim sistemom veliko manj dela. Vsekakor pa si ne želimo, da gre sistem v smeri tistega, kar imajo v Združenih državah, od koder tudi prihaja probacijska služba. Kako narobe lahko gre neprestano povečevanje represije, zatiranje, ustvarjanje začaranega kroga povratništva, se najbolj jasno kaže ravno v Združenih državah Amerike. Zanimivo pa je po drugi strani, da imajo najboljše statistike tako glede stopnje kriminala kot tudi povratništva v skandinavskih državah. Imamo torej primere, torej države, v katerih je zaporna kazen prej izjema kot pravilo, torej tisti skrajni ukrep, o katerem sem prej govoril, in še ti se ponavadi oziroma pretežno odvijajo na odprtih oddelkih. Torej, po eni strani imamo slabe zglede, po drugi pa zelo dobre zglede, ki bi jim veljalo tudi slediti. In to, da so ti sistemi uspešnejši, dokazuje tudi statistika. Trenutna smer, kot jo vidimo v Sloveniji, predvsem kaže na to, da smo si za zgled izbrali tega negativnega, torej ameriškega, tistega, ki gre v povečevanje represije, v povečevanje nadzora, v omejevanje pravic in tudi v razgradnjo socialne države. V Združeni levici ves čas opozarjamo na to dejstvo, da so takšne politike vedno bolj zgrešene in s takšnimi zgrešenimi politikami so seveda problemi na vseh področjih tudi vedno večji. V Združeni levici ta predlog razumemo kot odstop od trenutnega sistema, od sistema kaznovanja, ali pa vsej delen korak v to smer. Upamo tudi, da se bo to odrazilo v praksi in da ne bo uprava za probacijo postala le še en birokratski mlin, v katerem se bodo obsojenci na koncu izgubljali. Ima pa predlog kljub vsemu eno zelo resno pomanjkljivost, ki jo lahko odpravimo le z amandmajem, ki ga je vložila naša poslanska skupina. Z njim predlagamo črtanje določbe, ki se nanaša na prenos zaposlenih iz centrov za socialno delo na novoustanovljeno upravo za probacijo. Ta določba pomeni, da bodo na slabšem tako centri za socialno delo kakor tudi javni uslužbenci, ki bodo po novem zaposleni na upravi za probacijo. Centri za socialno delo, pri katerih še vedno ostaja del nalog v zvezi z izvrševanjem kazenskih sankcij, izgubljenih delavcev ne bodo mogli nadomestiti z novimi, in javni uslužbenci, ki bodo po novem zaposleni na upravi, bodo v slabšem položaju kot sedaj. Zaradi tega predlagam, da se ta določba črta, in bomo našo podporo zakonu tudi vezali na sprejetje tega amandmaja. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani minister, kolegice in kolegi! Predlog zakona kot organ v sestavi ministrstva uvaja novo upravo za probacijo, ki naj bi skrbela za izvajanje probacije, med drugim tudi za bolj poglobljeno obravnavo storilcev kaznivih dejanj. Namen probacije naj bi bil v izvajanju zakonsko predpisanih kazni in ukrepov, ki se izvajajo v skupnosti, ter so usmerjeni v resocializacijo in reintegracijo storilcev ter varnost skupnosti. Probacijske enote bodo v skladu s predlogom zakona pripravljale poročilo državnemu tožilcu, ki bo podlaga za njegove odločitve glede odstopa od ovadbe ali od obtožnega predloga za postopek poravnavanja in pripravo sporazuma, navodil ter določitev nalog v primeru odložitve kazenskega pregona. Naloga probacijskih enot naj bi bila tudi v nadziranju izpolnjevanja obveznosti storilca pri opravljanju dela v splošno korist, izvedbo odprave ali poravnave škode ter pripravljanje poročila o opravljenih nalogah. Probacijske enote bodo pripravljale poročila za sodišča, na podlagi katerih bodo ta sprejela odločitve o izbiri kazenske sankcije oziroma varstvenega nadzorstva ter izvrševale delo v splošno korist, hišni zapor in varstveni nadzor. Svetovalci bodo za vsakega kaznjenca posebej pripravljali osebne načrte, ki bodo temeljili na poglobljenih analizah vsakega posameznika. Cilji resocializacije in reintegracije storilcev kaznivih dejanj, ki jih opredeljuje zakon, se vsekakor slišijo kot družbeno koristni, vendar opozarjamo, da bo vzpostavitev urada za probacijo zahtevala zaposlitev 56 javnih uslužbencev. Samo v štirih letih bo urad zahteval 8 milijonov evrov, kasneje pa kar 2 milijona in pol evrov letno. V Novi Sloveniji trdimo, da naša država prej kot ustanavljanje novih organov in zaposlovanja javnih uslužbencev potrebuje izboljšanje poslovnega okolja. Ko se pogovarjamo o znižanju davkov, Vlada ne kaže veliko poguma, na drugi strani je pri zaposlovanju javnih uslužbencev zelo motivirano. Javni dolg, ki ga nalagamo mladim generacijam, znaša 32 milijard evrov oziroma 80 % slovenskega BDP. Medtem ko štiričlanska slovenska družina nosi krepko čez 60 tisoč javnega dolga, se nam ne zdi smiselno ustanavljati novih javnih uradov, ki bi skrbeli za poglobljeno obravnavo storilcev kaznivih dejanj. V Novi Sloveniji menimo, da je za obravnavo in ravnanje s storilci kaznivih dejanj pri nas že ustrezno urejeno. Tudi za potek prestajanja alternativne kazni po našem mnenju ne potrebujemo novega urada, ki zaposluje 56 javnih uslužbencev. Vladna koalicija s takimi predlogi kaže na dejstvo, da so njene prioritete napačno postavljene. Glede na navedeno v Novi Sloveniji Predloga zakona o probaciji ne bomo podprli.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Pred nami je Predlog zakona o probaciji, za katerega marsikdo ne ve, kaj sploh obravnava. Imeli bi lahko zraven tu eno besedo ali pa tisto, kar smo že imeli. Moramo vedeti, da včasih so bili naši zapori vzor celotni Evropi, bili dokaj prazni in izvajali resocializacijo in integracijo in takšne službe sploh nismo potrebovali. Ko se zapori spreminjajo v tisto, na kar je kolega Vatovec opozoril, v kaznovalno in nadzorno funkcijo, zato potem rabimo prenos, kot je to v Združenih državah Amerike, tudi ustrezen model probacijske službe. Tega, če bi izvajali politiko, kot se je izvajala v preteklosti, sploh ne bi potrebovali. Že kolega Petrovec je opozoril na to, da gre naša družba v represivno modaliteto in da kot takšna ima vedno več problemov s kriminaliteto. Ni delovnih mest, sociala je zelo slaba in zato vedno več ljudi izbere kriminalno pot. Odprta vprašanja, ki jih zakon pušča, so predvsem načelno, ali gre za nadzorstveno službo ali gre za službo, ki bo nudila podporo in pomoč tistim, ki so šli po deviantni poti. Kaj bodo delali zapori? Drugo vprašanje: Kakšno je strokovno usposabljanje, strokovno znanje in kdo bodo ti ljudje, ki bodo to službo opravljali? Kaj je potem delo centrov za socialno delo? Kakšen bo odnos do zaporov? Bojim se, da bo prišlo do privatizacije te dejavnosti. Seveda pa je ključen ta glavni paradoks, kar je bilo že večkrat omenjeno, da bo potem več varnosti. Jaz pravim, da je paradoks med varnostjo in nadzorom in kontrolo. Bojim se, da bo s to službo več kontrole in več nadzora, kar pa ni namen takšnih zakonov. Seveda pa je problem izvajanje tega zakona. Glede na omenjeno v Poslanski skupini nepovezanih poslancev tega predloga ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Teja Ljubič bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci, minister! Vsem prav le pozdrav! Danes torej, kot smo že slišali, obravnavamo Predlog zakona o probaciji. Kaj beseda probacija sploh pomeni in ali bi lahko bila uporaba kakšne druge besede primernejša? Probacijo lahko opredelimo kot izvrševanje kazni v skupnosti namesto izvrševanja kazni v zaporu. Glavni namen probacije je to, da kaznovana oseba ostane v okolju, v katerem živi in deluje, vendar obenem tudi izpolnjuje naložene obveznosti. Izvrševanje sankcij in ukrepov v skupnosti storilcu omogoča, da ne pretrga obstoječe socialne mreže, da zaradi sankcije ne izgubi zaposlitve in da ohrani obstoječe vezi z družino oziroma da ohrani odgovornost skrbi za družbino. Slovenski jezik trenutno ne pozna besede, ki bi lahko ustrezno nadomestila izraz probacija, pojem, ki obsega celovit nabor probacijskih ukrepov in vključuje določeno preizkusno obdobje, v katerem se ti ukrepi izvršujejo. Beseda probacija je namreč mednarodno in strokovno ustaljen pojem. Uporabljajo ga tako številne države, kot so na primer Madžarska, Hrvaška, Norveška in še nekatere druge. Ne smemo pa tu na tem mestu pozabiti tudi nečesa bistvenega. Jezik je živ in se spreminja in dokler je jezik živ, se lahko tudi nenehno dopolnjuje. S predlaganim zakonom se v Sloveniji tako uvaja probacijska služba, ki bo skrbela za večjo povezanost vseh državnih institucij, ki se ukvarjajo s storilci kaznivih dejanj in prekrškov ter z bolj poglobljeno obravnavo obsojencev. Do sedaj se namreč vse te aktivnosti niso mogle izvrševati v tolikšnem obsegu, kot bi se lahko. Ker so izkušnje držav, kjer že poznajo takšne službe, izjemno pozitivne, lahko le zaključimo, da pomeni uvedba takšne institucije v Sloveniji korak k bolj varni družbi. Njihove prakse namreč kažejo, da se s takšnim načinom izvrševanja kazni in s takšno obravnavo storilcev odvrača posameznike od ponavljanja kaznivih dejanj oziroma prekrškov. Zmanjšuje se tako število ljudi, ki prestajajo kazni v zaporu, posledično pa tudi znižuje stroške izvajanja kazni. Navsezadnje pa se poudarja humana in učinkovita obravnava storilcev kaznivih dejanj. Dejstvo je namreč, da kadar gre za prestajanje krajših zapornih kazni, te praviloma nimajo želenega učinka, pogosto zgolj negativnega. V penologiji se je tako uveljavilo spoznanje, da kratkotrajne zaporne kazni bolj škodujejo kot koristijo, zato se čedalje bolj uvaja težnja po zamenjavi kazni odvzema prostosti z drugačnimi kazenskimi sankcijami, torej brez odvzema prostosti. Iz vseh teh naštetih razlogov bomo poslanke in poslanci Stranke modernega centra podprli Predlog zakona o probaciji, saj le-ta pomeni velik korak tako k bolj humani in učinkoviti obravnavi storilcev kaznivih dejanj oziroma prekrškov kot tudi korak k bolj varni družbi. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu k vloženemu amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda z dne 22. maja. V razpravo dajem 51. člen ter amandma Poslanske skupine Združene levice. Kdo želi razpravljati? Izvolite, prijavite se, prosim. Dr. Matej Tašnar Vatovec, izvolite.
Hvala, podpredsednik. Kot sem že v stališču nakazal, sicer nimamo nekih težav s tem zakonom. Zdi se nam, da če bo tudi potem praksa šla v tej smeri, da se bo preferiralo oziroma poskušalo delati bolj na praksah skupnostnega služenja kazni bolj kot v smeri kaznovanja, nadzorovanja in tako naprej, se pravi, tega bolj represivnega vidika, potem je takšen zakon, kot ga predlaga ministrstvo, dobrodošel in upamo, da bo šel v tej smeri. Nas je pa zmotila ena stvar, na kar je opozorila tudi Skupnost centrov za socialno delo z dopisom malo pred tem, ko smo imeli sejo na matičnem delovnem telesu in pa potem na samem odboru, ki je opozorila na to, da je na nek način ena določba v 51. členu v prehodnih določbah mogoče nekoliko neprimerna. Gre za to, da se bo zgodila ena stvar, ko bo zakon stopil v veljavo, bo enostavno en del zaposlenih na centrih za socialno delo avtomatično prešel na novoustanovljeno upravo, kar pa prinaša, vsaj tako, kot mi razumemo to stvar, dve težavi oziroma dva problema. Prvi je ta, da kljub temu, da bodo centri za socialno delo še vedno opravljali določene naloge v zvezi z izvrševanjem kazenskih sankcij, recimo delo z mladoletniki, delo z odraslimi po prestajanju kazni in tako naprej, bodo ljudje, ki opravljajo trenutno to delo, prenešeni na novo upravo in ne boposkrbljeno, da se ta srestva nadomesti, torej da bi lahko centri za socialno delo zaposlili nove ljudi na teh področjih. Prenašajo se zaposleni, prenašajo se sredstva za plače, centri za socialno delo bodo pa tako na nek način ostali vsaj deloma izropani, s tem, da bodo izvajali še vedno del teh nalog in bodo ti strokovnjaki tudi morali to delo opravljati, zato je seveda vprašljivo, kako bo do tega sploh prišlo. Drugi problem, ki je bolj delavski, če naj tako rečem, je ta, da je rešitev, ki jo predlaga ministrstvo v tej prehodni odločbi, takšna, da bi enostavno trenutnim zaposlenim prenehala delovna razmerja in bi se z dnevom uveljavitve začela nova delovna razmerja na upravi, kjer pa bi bili imenovani v najnižji naziv, ki je sistematiziran za ta uradniška delovna mesta, brez možnosti tega, da bi prenesli napredovanja, ki so jih dosegli v svoji delovni dobi. To je po našem mnenju seveda sporno, tudi z vidika Zakona o delovnih razmerjih in tudi z vidika tega, da v bistvu so ti ljudje, ki so skozi svojo prakso in skozi svoje delo na centrih za socialno delo pravzaprav najbolj usposobljeni za to delo, na nek način prikrajšan s takšnim zelo ostrim rezom v to, kar bo ta nova služba in ta nova uprava. Tako da mi predlagamo, da se ta določba črta in da seveda ministrstvo oziroma nova uprava enostavno, ko bo začela delovati, ko bo ustanovljena, razpiše nova delovna mesta z javnim razpisom, da se bodo lahko ljudje prijavili na ta delavna mesta, tudi tisti, ki morda sedaj delujejo v okviru centrov za socialno delo, in se seveda na tak način zagotovi, da bodo ljudje, ki bodo prihajali na ta nova delovna mesta, točno vedeli, pod kakšnimi pogoji, kakšni bodo vstopni pogoji, kakšne bodo vstopne ugodnosti, če naj tako rečem, oziroma kakšen naziv in kakšne bodo pravzaprav okoliščine, v katerih bodo delali, in da se omogoči tistim, ki želijo ostati na centrih za socialno delo, da to seveda tudi storijo. Mi torej predlagamo, da se to enostavno črta. S tem skušamo na nek način pomagati obema, tako ministrstvu kot centrom za socialno delo, na tak način bi se izognili tej nejevolji, ki lahko nastane zaradi takšne, po našem mnenju, nepremišljene rešitve. Torej da se omogoči tistim, ki želijo, da preidejo na upravo, da to storijo tako, da se prijavijo na javni razpis, tisti, ki ne, pa da ostanejo. Istočasno bi centri za socialno delo tako ostali s sicer že preozkim kadrovskim bazenom, v takšni sestavi, kot so, in bi lahko v primeru odhodov nadomeščali tisti, ki bi odšli. Ampak po našem mnenju je rešitev, ki ga predlaga ministrstvo, preveč sunkovita in preveč vsiljiva, tudi kar se tiče organizacije dela na centrih za socialno delo in tudi kar se tiče tega, kar bi bile pravice zaposlenih na centrih, ki so jih do sedaj pridobili. Kot sem že rekel, to, da so verjetno v letih napredovali v nazivih in da so seveda tudi dosegli neko določeno višino osebnega prejemka, ki izhaja iz tega. Zdaj, če bi jih na nek način tako prisilno premestili na nek drug urad, bi to pomenilo, da se njihovo delo, ki so ga vlagali v vseh teh letih, na nek način čez noč izbriše. Predlagamo, da se ta amandma sprejme, da se izognemo tej težavi, ki utegne nastati. Če bo ta amandma sprejet, smo tudi že napovedali, da bomo tudi zakon podprli. Hvala.
Odgovarja minister za pravosodje, mag. Goran Klemenčič. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Spoštovani poslanke in poslanci, opredelil se bom do amandmaja in še odgovoril na nekaj izpostavljenih misli v prvotnih predstavitvah! Najprej v prvem delu na predstavitev Poslanske skupine SDS, ki je rekla, da zakona ne bo podrla, to pa je utemeljila s tem, da ne prinaša nič novega, da se sploh ne ve, o čem se točno govori, in da so bili vsi predlogi, pripombe oziroma pobude, ki so jih sami dali, zavrnjeni. Čisto v interesu, bomo rekli, osnovne resnice je treba reči, da na odboru ni bilo nobene pobude oziroma predloga razen enega, in to je sprememba imena. Ker je bilo rečeno s strani spoštovanega poslanca dr. Gorenaka, da sam zakona ni preštudiral, ker je bil zato zadolžen gospod Grims, ki pa ni prišel na odbor, predlog, da se ne ve, kaj probacija je, kot je že predsednik odbora potem povedal, tukaj je bil ta predlog zavrnjen. Rad bi povedal še enkrat, SDS ni dala nobene pripombe ali predloga za spremembo zakona, ni pa bila seznanjena s pojmom probacija, kar me pa žalosti iz preprostega razloga. Probacija se je prvič v vladnem in zakonodajnem gradivu pojavila v prvi Janševi vladi in pozneje v drugi Janševi vladi, in sicer v Resoluciji o nacionalnem programu zatiranja in preprečevanja kriminalitete. Ne boste verjeli, kdo je bil predlagatelj vladnega gradiva in potem tudi državnozborskega gradiva – Ministrstvo za notranje zadeve. Kdo je bil minister? Dr. Gorenak. Samo če raziščete njihov dokumentu, je probacija omenjena enajstkrat v tem dokumentu z imenom »Probacija – nujnost ustanovitve probacijske službe, kaj probacija je«. Podpisan pod ta dokument je dr. Gorenak, sprejela je ta dokument vlada Janeza Janše. Razumem, notri je tudi veliko drugih terminov in strokovnih izrazov pa ljudje pozabijo ali pozabimo na to, pa vendarle. Naslednja stvar. Iskreno priznam, iskreno priznam, ker ga sicer cenim, in sem presenečen ali razočaran nad izvajanjem dr. Dobovška. Nisem mogel slediti strokovni rdeči niti njegovega izvajanja, če je obstajala. Spet zakaj? Pa ne da bi želel spet kogarkoli kritizirati. Je strokovnjak za področje kriminalitete. Resolucija o preprečevanju in zatiranju kriminalitete je pač na nek način bila, dokler je bil še predavatelj, ena od njegovih strokovnih biblij. Zato ve, kaj probacija pomeni. Vprašanja, kaj bodo počeli centri za socialno delo in zapori, seveda, če bo vprašanje ponovil, lahko tudi to razložim, vendar je nekaj, kar je pa res strokovno povsem in v celoti jasno. Nekaj razprav je bilo tudi o tem, ali bo to dejansko prineslo več varnosti. Glejte, najhuje za družbo v smislu varnosti in cene, je povratništvo, ljudje, ki storijo kaznivo dejanje in se vrnejo na stara pota. In probacija je namenjena prav zmanjševanju in obvladovanju teh tveganj. In ja, odločili smo se za pristop k probaciji, ki je evropski, evropski sistem probacije, ne ameriški sistem probacije z okrepljenim nadzorom in nekimi pooblaščenimi uradnimi osebami. Zdaj pa na kratko še glede amandmaja. Ta določba v zakonu med prehodnimi določbami o prenosu določenega števila, o odprtju možnosti prenosa določenega števila zaposlenih v centrih za socialno delo v urad za probacijo, ni bila nepremišljena. Prav nasprotno – bila je zelo premišljena. Zakaj namreč gre? Trenutno, kot smo povedali že v uvodnih nastopih, en dobršen del nalog na tem področju opravljajo centri za socialno delo. Na tem področju imajo centri za socialno delo sistematiziranih 30 strokovnih delavcev in 6 koordinatorjev. Od tega jih dejansko 12 opravlja delo na področju, recimo temu probacije, za polovični delovni čas. Logično je, ti ljudje so ob vseh drugih obremenitvah, ki jih seveda imajo, poznamo obremenitve zaposlenih na centrih za socialno delo, opravljali tudi druge naloge. 70 % približno vseh teh delovnih nalog se danes prenaša na urad za probacijo. Nekaj manjšega res še ostaja v povezavi z mladoletniki in obsojenci, ampak približno samo še 30 % tovrstnih nalog. Ravno zato, ker se zavedamo, da so centri za socialno delo podhranjeni kadrovsko, in tudi zato, ker smo pridobili evropska sredstva tudi za zaposlitve na tem področju, smo rekli, smo se v pogovarjali, da pač seveda ne bomo posegli po celotnem kadru, ki se danes s tem v centrih za socialno delo ukvarja, ampak zgolj po 30 %. Pa še to bo stvar dogovora. Zdaj sem povedal razlog, zakaj posegamo tudi v ta bazen – ker so tam strokovnjaki in je prav, da se ti strokovnjaki razvijajo, tisti, ki bodo hoteli, v novi službi. Treba je pa zelo jasno povedati: Zakon nudi zgolj podlago za tovrsten prenos, centri za socialno delo niso del ožje državne uprave in ni mogoče kar s tripartitno pogodbo nekoga prestavljati. To je prva stvar. Zato je bil v povezavi z MDDSZ in MJU predlagan tovrsten člen. To je prva stvar. Kvota bo morala biti posebej dogovorjena. Druga stvar, ki absolutno ne drži, absolutno ne drži, da bo kdorkoli prestavljen proti svoji volji. Objavljen bo razpis, tisti, ki bodo želeli, se bodo nanj prijavili. Če bodo izbrani, bo potem ta določba omogočala normalen prenos. Nihče v to ne bo siljen. Je pa seveda smiselno, da najprej posežemo po teh kadrih, njim ponudimo to možnost, ker so se nekateri na tem področju že vsekakor izkazali. Se pravi, prva stvar je, da nobenega avtomatičnega prenašanja ne bo in nobenega prisiljevanja za prenašanje ne bo. Zadnja stvar, ker smo bili tudi opozorjeni, da bi se določbo lahko bralo na način, da pač preidejo v najnižji plačni razred na začetku in tako naprej, smo to ponovno preverili, poslali tudi vsem centrom za socialno delo pojasnilo, da temu ni tako. Gre za zaposlitev v drug organ in potem seveda s tem preneseš napredovanja naprej in tako naprej. Nihče, nihče, nihče ne bo na slabšem, vsak se bo pa v končni fazi sam odločil, če bo želel preiti v to novo službo. Vse, kar smo s to določbo storili, je, da smo omogočili pravno podlago za mehek prehod, če se bodo posamezniki za tak prehod tudi odločili. Hvala lepa.
Razprava, dr. Matej T. Vatovec. Izvolite, imate besedo.
Hvala. Ali se da res pravna besedila zelo različno interpretirati ali se enostavno ne razumemo. 51. člen, tako kot je zapisan, prvi odstavek: »Javnim uslužbencem, ki na centrih za socialno delo opravljajo naloge iz 3., 5., 6. in 8. točke prvega odstavka 7. člena tega zakona ter nalogo razvoja mreže izvajalcev, dela v splošno korist iz druge točke prvega odstavka 28. člena tega zakona, delovno razmerje preneha en dan pred začetkom uporabe tega zakona, z dnem začetkom uporabe tega zakona pa se prevzamejo in brez objave ali javnega natečaja sklenejo delovna razmerja z upravo na delovna mesta, ki so določena v aktu o sistematizaciji« in tako naprej. [[oglašanje iz dvorane]] Ja [[…]]Ampak prvi odstavek je pa zelo jasen. Dalje še piše: "Javni uslužbenci, ki bodo sklenili pogodbo o zaposlitvi za uradniško delovno mesto, se z dnem sklenitve pogodbe o zaposlitvi imenujejo na najnižji naziv, v katerem se opravlja delo na delovnem mestu." Tu seveda razumem, drugi odstavek govori o tem, da se bo sklenil sporazum in katere javne uslužbence ja, ne, ampak prvi odstavek pa ne govori o lahko, o zgolj podlagi, o tem, da nihče ne bo prisiljen, ampak govori o tem, da se bo, če se tako izrazim, z dekretom premestilo te ljudi. Mislim, ta dva odstavka sta potem tudi v neskladju potemtakem, ker mislim, da je zelo jasen prvi odstavek. Govori o tem, da z dnem, ko stopi zakon v veljavo, tem ljudem preneha delovno razmerje in naslednji dan se sklene novo na upravi. To pač tako razumem, no! Seveda se bom pustil prepričati v nasprotno, če obstaja neka racionalnost za tem, ampak namen našega amandmaja je enostavno, da se prepreči taka prestavitev oziroma prevzem, ki bi bil seveda tako ali drugače v nasprotju z željami, interesi in tudi dobrobiti od teh, ki so zaposleni na centru za socialno delo. Predlagamo, da enostavno uprava da razpis, ko bo ustanovljena, in seveda skuša na najboljši način pridobiti te ljudi, ki so – se strinjam - strokovnjaki za ta področja in bi morali opravljati ta dela, ampak kot rečeno, ne na račun centrov za socialno delo.
Izvolite, minister, imate besedo.
Hvala lepa. Zgolj na kratko. Glejte, še enkrat. Prvi odstavek daje pravno podlago za ta prenos, takrat ko se začne zakon uporabljati, to je seveda z aprilom naslednje leto. Razlog, zakaj je posebej [[…]]Drugi odstavek je pa zelo jasen, da mora do tega priti v sporazumu. Verjemite, da če bi ta zakon brali, ta člen brali, tako kot ga berete vi, brez drugega odstavka, bi tudi Ministrstvo za delo in družino seveda skočilo pokonci v tem smislu, da vzeli nam boste vse, ki se trenutno s tem ukvarjajo. Smisel prvega odstavka je samo v tem, da zdaj mi ne bomo odpirali brez javnega razpisa posebnega, recimo, za prenos nekega delavca na centru za socialno delo, ki trenutno dela, ne vem, na rejništvu, ampak da dejansko gre. Objavljen bo interni razpis, ljudje se bodo prijavili, tisti, ki bodo izkazali interes, potem bo najbrž treba veliko dogovarjanja med Ministrstvom za pravosodje in Ministrstvom za delo, koliko ljudi sploh, kateri ljudje in tako naprej. Samo to. Kot rečeno, ta člen je bil predmet kar precejšnjega dela, pogovorov in pogajanj in tukaj kakšnih, bomo rekli, zlih namenov o dekretnem prenašanju absolutno ni. Verjemite, da si nobena nova uprava, sploh ne na tako občutljivem področju, ne želi oseb, ki ne bi želele tega delati. Hkrati pa je treba preprečiti tudi, da nekdo drug nam ne bi dal nekoga, ki se je prej ukvarjal s čisto nekimi drugimi zadevami in mimo javnega razpisa, po domače povedano. Hvala.
Kolegice, kolegi, sprašujem, ali želi še kdo razpravljati o 51. členu ter amandmaju. Ugotavljam, da ne. Zato tudi zaključujem [[…]] Dr. Matej T. Vatovec, izvolite, imate besedo.
Minister, z veseljem vam verjamem na besedo, ampak to, kar ste vi povedali, ne piše ne v tem členu niti ne v obrazložitvi zakona ali obrazložitvi členov. To je stvar tega, ali pač vam verjamemo na besedo ali tistemu, kar je zapisano v zakonu. Vseeno, kljub temu kar ste vi dodali zdaj, drugi odstavek sicer govori o tem, da bodo ministrstvo, uprava in centri za socialno delo sklenili nek sporazum – ampak kdo pa se bo pogovarjal z zaposlenimi na centrih za socialno delo? Tu, v tem postopku vi izpuščate zaposlene, in mislim, da bi tu, na tem mestu morali upoštevati njihove želje v prvi vrsti in tudi njihov interes. In zdaj govoriti o tem, da ne bo nič šlo narobe in da bo vse dogovorno, je stvar tega, ali verjamemo vam na besedo, ali pa tega, da se zapiše to na ustrezen način v zakon. Ker, mislim, lahko se interpretira različno, ampak lahko se interpretira tudi tako, kot sam interpretiram ta člen. Ta interpretacija je tista, ki je manj koristna ali pa manj v prid zaposlenim na centrih za socialno delo. Zaradi mene bi v tej fazi bilo mogoče vseeno bolj smiselno to določbo črtati, pa pričakovati neko ustreznejšo rešitev, magari s tem, kot ste vi to zdaj povedati, torej, da se potem dejansko ta razdelitev tega, kdo bo šel kam – seveda s soglasjem tistih, ki to službo opravljajo – naredi skladno s tem, kar so njihove želje, njihov interes, in tisto, kar so tudi interesi nove uprave, in po drugi strani tudi tisto, kar so interesi centrov za socialno delo. Tako iz te enačbe med ministrstvom, centri za socialno delo in to novo upravo pač izpadejo tisti, ki bodo te službe opravljali. To je tista naša skrb, na kar skušamo opozoriti. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o 51. členu ter amandmaju? Ugotavljam, da tokrat pa res nihče, zato tudi zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v sredo, 24. 5., v okviru glasovanj. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KMETIJSTVU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, in sicer mag. Tanji Strniša, državni sekretarki na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite, gospa državna sekretarka.
Spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Dovolite mi, da v kratkem predstavim glavne spremembe, ki jih prinaša predlog spremembe našega temeljnega zakona o kmetijstvu. In sicer, spreminjamo osnovno definicijo kmetijskega gospodarstva na ta način, da v skladu z evropskimi predpisi kot eno izmed oblik kmeta priznavamo tudi združenje fizičnih oziroma pravnih oseb, ki izvajajo kmetijsko dejavnost, ne glede na pravni status, ki je dodeljen takšnemu združenju z nacionalno zakonodajo. S spremembo zakona se v skladu z evropskimi pravnimi podlagami med drugim izvedejo tudi ustrezne uskladitve, ki so pomembne za izvajanje ukrepov Programa razvoja podeželja 2014–2020, in sicer gre za vzpostavitev ustrezne pravne podlage za strokovne komisije, katerih namen bo podaja strokovnega, vsebinskega mnenja, pri obravnavi vlog na javne razpise, kadar gre za ukrepe, kjer je potrebna strokovna presoja in vsebinsko poznavanje področja. Prav tako [[…]]
Se opravičujem, gospa državna sekretarka. Kolegice in kolege, prosim za posluh. Hvala lepa.
Hvala, predsedujoči. Prav tako se s spremembo zakona uvaja nova oblika javnega razpisa, to je delno odprt javni razpis, ki združuje odprti in zaprti sistem javnega razpisa. S spremembo zakona dajemo tudi pravno podlago za pridobivanje in spremljanje podatkov o stanju podnebnih sprememb v kmetijstvu ter poročanje pristojnim organom. Pomembna vsebinska sprememba se nanaša na varstvo potrošnikov pred goljufivimi praksami na področju živil ter varovanje potrošnikov pred zavajanjem z označevanjem in oglaševanjem živil. Tu se ustrezneje in jasneje razmejuje pristojnost med pristojnimi inšpekcijskimi službami in, kar je še posebej pomembno, v primeru zavajajočega označevanja živil lahko inšpektor na licu mesta izda ustno odločbo prodajalcu o takojšnem umiku proizvodov iz prodaje, saj izdaja pisne odločbe v praksi pogosto ni imela učinkov, in zaradi lažjega vročanja odločb v primeru kršitev, ko oglašuje ali trži kmetijske proizvode fizična ali pravna oseba, ki nima prebivališča ali sedeža v Sloveniji, mora ta določiti odgovorno osebo – pooblaščenec ali pooblaščenec s prebivališčem ali sedežem v Republiki Sloveniji –, sicer pa se vročitev opravi z javnim naznanilom v skladu z zakonom, ki ureja splošni upravni postopek, in na ta način se olajšuje in inšpekcijski postopek naredi bolj učinkovit. Zakon predpisuje tudi novo nacionalno shemo Izbrana kakovost, pri kateri je navedeno, da se posebne lastnosti kmetijskih pridelkov in živil nanašajo med drugim tudi na poreklo osnovne surovine. In z namenom, da je jasno razumljivo, kaj za potrebe te sheme pomeni izraz poreklo osnovne surovine, se je dodalo besedilo, ki pojasnjuje, da mora biti v specifikaciji jasno določeno, kje poteka ta pridelava oziroma reja in predelava. Hkrati zakon s spremembo 70. a člena nedvoumno določa, da v primeru, če specifikacije poleg postopkov pridelave in predelave vsebujejo tudi zahteve za skladiščenje, hlajenje, trženje, se morajo certificirati tako pridelovalci, predelovalci kot drugi akterji, na katere se zahteve za specifikacijo nanašajo. Zelo pomembna sprememba se nanaša na doniranje hrane. Zakon na novo ureja doniranje hrane zaradi preprečevanja izgub velikih količin hrane, s tem se sledi tudi ciljem krožnega gospodarstva in zmanjševanja odpadkov in predvsem pomoči socialno ogroženim. Predpisuje, da morajo donatorji, ki so lahko primarni pridelovalci, predelovalna industrija, trgovine, gostinski obrati in posredniki, humanitarne organizacije, zavodi s področja socialnih dejavnosti in, kar nas še posebej veseli, po sprejetem amandmaju tudi invalidske organizacije, pri razdeljevanju donirane hrane izpolnjevati pogoje nosilcev živilske dejavnosti s hrano in biti vpisani v register obratov. Donira se lahko samo hrana, ki izpolnjuje vse predpisane zahteve glede varnosti živil. Z amandmajem je pri upravičencih, socialno ogroženih, še posebej mogoče, da se hrana donira tudi invalidom kot skupini, ki je dostikrat še posebej izpostavljena socialni ogroženosti. Pomembno je, da to urejamo v našem zakonu, ker bo to korak do tega, da bo po finančnih predpisih pod temi pogoji donirana hrana, oproščen davka na dodano vrednost. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Tomažu Liscu.
Podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka z ekipo, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu obravnaval kot matično delovno telo na svoji 19. redni seji 4. maja letošnjega leta. Odbor se je najprej seznanil z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki je podala številne pripombe k predlaganim določbam. V razpravi je predstavnica službe obrazložila, da je večina njihovih pripomb upoštevanih z vloženimi amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, glede nekaterih pripomb pa so podana dodatna pojasnila, ki so ustrezna. Posebej pa je predstavnica Zakonodajno-pravne službe izpostavila predvsem pravno-sistemske pomisleke, ki jih je služba podala v zvezi s predlaganimi rešitvami, ki se nanašajo na izvajalce javne službe na področju kmetijstva. Po rešitvi predlagane spremembe 115. člena zakona javne službe na področju kmetijstva lahko izvajajo javni zavodi, katerih ustanoviteljice so Republika Slovenija, Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenija ali občina, lahko pa jih izvajajo tudi zbornice ali pa se za njihovo izvajanje podeli koncesija v skladu z zakonom, ki ureja gospodarske in javne službe. V zvezi s takšno rešitvijo Zakonodajno-pravna služba opozarja, da bistveno odstopa od sistemske ureditve področja gospodarskih javnih služb, pri tem pa razlogi, ki bi utemeljevali takšno ureditev, v obrazložitvi niso pojasnjeni. Ob tem je Zakonodajno-pravna služba tudi poudarila, da so javni zavodi ustanovljeni prav z namenom izvajanja javne službe in je temu prilagojen celoten zakonski okvir o ureditvi javnih zavodov, medtem ko je namen in ustanovitev in vloga zbornice kot združenja z obveznim članstvom, in s tem reprezentativnega zastopnika na področju kmetijstva in gozdarstva, drugačna, saj je prvenstveno namenjena zastopanju interesov svojih članov. ZPS je v zvezi s tem poudarila tudi, da je k vsakemu takšnemu odstopanju od sistemske ureditve treba pristopiti res izjemoma in premišljeno, saj sicer že v osnovi načenja predvidljivost in koherentnost pravnega sistema. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predlog zakon sicer podpira. Glede določenih vprašanj, ki pri pripravi novele niso bile dorečene, pa Komisija pričakuje, da bodo ustrezno rešena v naslednji noveli zakona. V razpravi je svoje stališče predstavila tudi Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije, ki predlog zakona podpira, predvsem pa pozdravlja rešitev, da se bo po mnogih letih uredil status javne službe kmetijskega svetovanja. Po mnenju zbornice pa so ostala odprta nekatera vprašanja, ki bi jih bilo pri naslednji noveli zakona treba rešiti; na primer, upoštevati bi bilo treba širše sorodstveno razmerje, ki bi bila podlaga za članstvo na kmetiji oziroma za vpis v register kmetijskih gospodarstev. Nadalje, izpadlo je celotno poglavje o začasnem in občasnem delu v kmetijstvu. Zbornica je prav tako zadržana do rešitve, ki omogoča samo dvakratno podaljšanje roka za izvedbo investicije. Odbor se je seznanil tudi s predlogom Združenja pridelovalcev sladkorne pese Slovenije, Zadruge kooperative Kristal z. o. o Ormož in Kmetijsko-gozdarske zbornice Slovenije za amandma odbora, s katerim bi se status proizvajalca priznal tudi sektorju za pridelavo sladkorne pese. Odbor se do navedenega predloga za amandma odbora ni opredelil. V razpravi je sodeloval tudi predstavnik Nacionalnega sveta invalidskih organizacij Slovenije. Na njihov predlog je bil pripravljen in sprejet amandma, s katerim bodo posredniki pri razdeljevanju donirane hrane poleg humanitarnih organizacij tudi invalidske organizacije. Po končani razpravi je odbor sprejel nekatere svoje amandmaje ter sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, ni pa sprejel amandmajev Poslanske skupine Združene levice k 9. in 23. členu. Odbor je glasoval še o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Primož Hainz.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljena gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Dovolite, da vas seznanim s stališčem o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu Poslanske skupine Desus. Predlog novele Zakona o kmetijstvu vnaša v našo zakonodajo kar nekaj pomembnih sprememb definicij, ki pa so seveda skladne z evropskimi pravili. Ena od pomembnejših vsebin je tudi blaženje posledic podnebnih sprememb in prilagajanje nanje, saj bo lahko ministrstvo z novo uredbo za ta namen, obračunavanje emisij in odvzemom toplogrednih plinov v kmetijstvu, zagotavljalo zbiranje in obdelovanje podatkov. V naši poslanski skupini pa nas najbolj veseli napredek, ki ga bomo s tem zakonom naredili na področju doniranja hrane. Zakon namreč ureja pravno podlago za doniranje hrane, možnosti olajšave DDV za donatorje in sofinanciranje nakupa tehnične opreme. Z uvedbo možnosti za doniranje hrane se bo po naši oceni zmanjšala izguba hrane, ki je sicer končala med odpadki. Logično je, da bodo morali donatorji in posredniki pri doniranju hrane izpolnjevati pogoje nosilcev živilske dejavnosti s hrano, torej vpis in biti vpisani v register obratov, hrana pa bo morala izpolnjevati vse predpisane zahteve glede varnosti živil. Dejstvo je, da v naši državi, kljub revščini, zavržemo veliko hrane, največ v šolah, domovih za starejše in podobno, torej v zavodih, pa tudi v trgovinah in pekarnah zavržejo izjemno veliko neprodane sveže pripravljene hrane, svežega sadja, pekovskih izdelkov in drugo. Zato nas veseli, da bomo s to možnostjo rešili dva problema; pomagali bomo tistim, ki so pomoči potrebni, obenem pa preprečevali ogromne izgube vzdolž celotne živilsko-prehrambene verige. Rad bi opozoril še na pomembno spremembo, ki jo prinaša predlog, in sicer na nove instrumente v zvezi z varstvom potrošnika in prepovedjo zavajanja za primer oglaševanja in prodaje preko spletnih strani. Do zdaj je bil inšpektorat nemočen, kadar je imel prodajalec registriran sedež podjetja v tujini, zdaj pa bodo morali imeti sedež v Republiki Sloveniji in moral bo dobiti posebnega pooblaščenca oziroma odgovorno osebo, ki se ji bodo lahko vročile morebitne sankcije in opozorila inšpektorjev. Predlog vzpostavlja tudi pašne skupnosti, kar prinaša dve pomembni poenostavitvi, s katerimi se srečujejo pastirji. Če se v okviru pašne skupnosti opravlja prva faza predelave mleka, se to šteje za osnovno kmetijsko dejavnost, kar pomeni, da take dejavnosti ni treba organizirati v drugi obliki, kot je, recimo, espe ali deoo ali pa dopolnilna dejavnost. Dohodek se bo upošteval v okviru katastrskega dohodka teh zemljišč, tako da tudi z davčnega vidika pomeni to olajšavo in poenostavitev, hkrati pa je omogočeno, da se delo pastirjev na pašniški skupnosti opravlja kot osebno dopolnilno delo. Po oceni Poslanske skupine Desus predlog novele Zakona o kmetijstvu prinaša vrsto mnogih dobrih rešitev, zato bomo predlog zakona soglasno podprli. Hvala lepa za pozornost.
Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Širša in učinkovitejša pooblastila inšpektorjev pri sankcioniranju zavajajočega oglaševanja v zvezi s predelavo kmetijskih proizvodov, vzpostavljanje pravne podlage za doniranje hrane in širitev nabora možnih izvajalcev javnih služb v kmetijstvu, to so samo ene od najpomembnejših vsebin novele Zakona o kmetijstvu, ki jo obravnavamo danes in ki jo bomo v Združeni levici podprli. Novembra lani je bilo objavljeno poročilo inšpekcije za varno hrano o poostrenem nadzoru nad označevanjem sadja in zelenjave na stojnicah in tržnicah. Predvsem se je pogledalo stojnico ob tržnicah, trgovskih centrih in cestah, skozi to pa se je prešlo do zaskrbljujočih ugotovitev. Trgovci so sadje in zelenjavo prodajali kot pridelano v Sloveniji, v resnici so jo pa kupovali in uvažali z veletržnic v Italiji. Inšpektorji so takrat opozorili na manko pooblastil v zvezi z izrekom ustne odločbe na zapisnik za takojšnjo prepoved prometa z živilom osebi, ki neposredno označuje, oglašuje ali daje v promet kmetijski pridelek ali živilo, ki ni označeno v skladu s predpisi, ali je oglaševano oziroma se trže v nasprotju s predpisi. Skratka, za tiste ljudi, ki pač goljufajo, da se jim lahko stopi na prste, takrat to ni bilo mogoče, s tem zakonom to postaja mogoče. Prav tako se uvaja možnost, da se kmetijske pridelke, ki se oglašujejo na tak nepošten, zavajajoč, da ne rečem, zlagan način, odvzame. V Združeni levici to seveda pozdravljamo in upamo, da bodo širša pooblastila inšpektorjev res omogočila omejitev zavajajočega oglaševanja in s tem povezanih goljufivih praks. Najpomembnejša pridobitev, ki jo prinaša današnja novela, je pa pravna podlaga za doniranje hrane. Vse preveč hrane se vrže stran, čeprav je dobra in to je absurd družbe, v kateri živimo, absurd kapitalizma. Na eni strani se meče hrana stran, dobra hrana, čisto v redu hrana; no, na drugi strani imamo pa kup ljudi, ki nimajo česa jesti. Pričujoči zakon bi olajšal razdeljevanje hrane tistim, ki jo najbolj potrebujejo. Država ima v rokah škarje in platno v resnici, da vodi politike, ki revščino in lakoto odpravijo, in da razdeljevanje donirane hrane niti ne bi bilo potrebno. Mislim, dokler do teh politik pri tej vladi ne pridemo ali pa nekoč v bodoče, se je treba posluževati drugačnih ukrepov in doniranje hrane, recimo, je en tak ukrep, ki lahko zamaši najbolj problematične luknje. Ampak, po drugi strani, če želimo preiti v neko trajnostno gospodarstvo, proizvajati toliko stvari, kolikor jih porabimo, bi na tak način bila tudi sama proizvodnja cenejša, posledično bi postala hrana dostopnejša širšemu krogu ljudi, in to kvalitetnejša hrana. In to, brez da se sploh lotimo nesramno visokih marž, ki si jih obračunavajo nekateri znotraj prehranske verige. Skratka, stanje je kakršno je, stanje je slabo, ampak aktualna dopolnitev Zakona o kmetijstvu, ki govori o doniranju hrane, je dobrodošla. So pa tudi tukaj še možne izboljšave in v Združeni levici smo trdno na stališču, da če država ne opravlja svojih osnovnih socialnih nalog in to outsourca na NGO, na vladne organizacije, lahko premore vsaj toliko obraza, da jim zagotovi ustrezno financiranje. Tu smo vložili amandma na zakon k 23. členu, s katerim želimo razširiti možnosti sofinanciranja razdeljevanja hrane, ki se ga lahko posluži država. Če se za zaključek dotaknem še pozebe, ki je že drugo leto zapored povzročila milijonsko škodo slovenskemu kmetijstvu. Vsem nam bi do sedaj že moralo biti jasno, da podnebne spremembe niso več samo nek teoretični koncept, o katerem lahko razpravljamo v nedogled, ampak so realnost. Realnost, ki se kaže tudi pri nas. Pozeba je ta realnost. Suša, ki jo napovedujejo za poletje, je ta realnost. To sta obe neposredni posledici podnebnih sprememb. Ministrstvo je že vzpostavilo delovno skupino, ki bo tu pripravljala načrt za prilagoditev kmetijske politike podnebnim spremembam, in upam, da bomo kmalu sprejemali nov Zakon o kmetijstvu, ki bo tovrstne prilagoditve tudi vseboval. Zdajšnji sicer vsebuje poglavje, ki govori o prilagajanju na podnebne spremembe, ampak v resnici potem o konkretnih prijemih ni ne duha ne sluha, dasiravno se mora kmetijstvo temu začeti aktivno in pospešeno prilagajati, namesto da se vsako leto sproti sprejemajo interventni zakoni, ki odpravljajo posledice podnebnih sprememb. Hvala.
Pri povabilu gospodu Kordišu sem izpustil gospoda Vebra. Za to napako se opravičujem. Gospod Veber, vas vabim, da v imenu Poslanske skupine SD predstavite stališče.
Hvala za besedo in seveda lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijstvu prinaša kar obsežne spremembe in dopolnitve Zakona o kmetijstvu in nekako med najpomembnejše zagotovo lahko uvrstimo prav definicijo kmetijskega gospodarstva. Namreč, zakon jasno opredeljuje, da je lahko pravna oseba, fizična oseba, pašna ali agrarna skupnost nosilec samo enega kmetijskega gospodarstva. Zakon ureja tudi vzpostavitev pašnih skupnosti, ki se ustanovijo s pogodbo med interesenti in se registrirajo na upravni enoti ter vpišejo v register pašnih skupnosti. Vse to, kar se v nadaljevanju potem dogaja, je seveda v veliki meri navezano prav na ta status in da lahko kmetijska gospodarstva prejemajo tudi določene subvencije, je v tem zakonu opredeljeno, da se lahko ustanovi tudi strokovna komisija, ki ugotavlja oziroma pregleduje upravičenost za sprejetje subvencij, ravno tako pa se ustanovi komisija tudi za presojo ustreznosti zaščite kmetijskih pridelkov in živil. Nadalje zakon nalaga tudi upravičencem sredstva iz Programa razvoja podeželja, da obveščajo javnost v svojih aktivnostih oziroma o zadevah, ki so bile podprte s sredstvi tega programa. To je zagotovo pomembna informacija, ker gre vendarle za Program razvoja podeželja, ki je ne nazadnje eden ključnih programov, ki se odziva na različnost Slovenije v primerjavi z drugimi državami, ker je podeželje v Sloveniji bistveno bolj poseljeno kot pa v drugih evropskih državah, in prav je, da ljudje vedo, kaj se financira iz tega programa. Zakon na novo ali pa nekako dopolnjuje tudi področje informiranja javnosti oziroma promocije, do sedaj je namreč Zakon o promociji kmetijskih in živilskih proizvodov urejal to področje na način, da je pritegnil k sodelovanju tako izvajalce oziroma živilske proizvajalce kot seveda vse ostale, ki sodelujejo v tej verigi, in nekako je ministrstvo prispevalo 50 odstotkov sredstev glede na prispevke živilskopredelovalne verige. Ta zakon določa, da se promocija financira iz proračuna, kar bodo zagotovo z velikim odobravanjem sprejeli prav vsi dejavniki v živilskopredelovalni industriji. Zelo pomembno področje je seveda tudi varstvo potrošnikov, še posebej, ker se v zadnjem obdobju srečujemo vendarle z vse večjim trendom naročanja in nakupovanja preko spleta, in prav je, da poskušamo regulirati tudi to področje in pri nekaterih objavah preprečiti zavajajočo vsebino, ki jo lahko ugotoviš žal šele takrat, ko ti dostavijo takšno blago oziroma izdelek. Takrat je pa to seveda prepozno, v vsakem primeru pa je to treba tudi sankcionirati. Glede doniranja hrane je jasno v zakonu določeno, da so donatorji hrane pravne ali fizične osebe, ki se ukvarjajo bodisi s pridelavo, predelavo, distribucijo ali prodajo hrane. Posredniki donirane hrane pa so humanitarne organizacije, toda oboji, tako donatorji kot posredniki, morajo izpolnjevati osnovne pogoje, zahtevane za nosilce živilske dejavnosti, kot to tudi sicer določajo predpisi znotraj Evropske unije. Tudi s tem se poskuša preprečiti morebitna zdravstvena ali varstvena tveganja pri doniranju hrane. Eno ključnih vprašanj, ki ga ureja Zakon o kmetijstvu, pa se nanaša na področje javnih služb. Predvideno je, da so primarno izvajalci javnih služb na področju kmetijstva javni zavodi, ki jih je ustanovila Republika Slovenija, Kmetijsko-gozdarska zbornica ali občina, in pri nas je značilno, da imamo kmetijsko-gozdarske zavode organizirane znotraj Kmetijsko-gozdarske zbornice in prav je, da poskušamo ohraniti način izvajanja te javne službe, ker se je tudi v dosedanji praksi izkazala za primerno. Zaradi vseh teh rešitev bomo v poslanski skupini zakon podprli. Hvala.
Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovana državna sekretarka, sodelavci in kolegice in kolegi! Predlagana novela Zakona o kmetijstvu uvaja nekaj dobrih rešitev, na katere smo v Novi Sloveniji opozarjali, da so neživljenjske za slovensko kmetijstvo. Dobro in prav je, da je predlagatelj upošteval nekaj pripomb strokovne javnosti in nevladnih organizacij. V Novi Sloveniji nenehno opozarjamo na neustrezno urejenost planin in planinske paše ter agrarnih skupnosti. To naj bi se s sedanjim predlogom zakona uredilo – pa se res? V definiciji kmetijskega gospodarstva se kmetijsko gospodarstvo, skupni pašniki in kmetijsko gospodarstvo – planina nadomestita z agrarno in pašno skupnostjo, ki se prav tako dodata v definicijo nosilca kmetijskega gospodarstva, pašne skupnosti kot vrste združenj pa se podrobneje opredelijo v novem členu. Prva faza predelave mleka na planinah ali pa skupnem pašniku bo po tej spremembi upoštevana kot osnovna kmetijska dejavnost, ampak problem ni dokončno rešen. Če pastir poleg kislega mleka ponudi še žlico ali skuto z medom, torej ga postreže, je za ministrstvo to že dopolnilna dejavnost. Prava rešitev je uvedba posebnega upravnega postopka. Če se pojavi sum nepravilnosti pri eni vlogi na javni razpis, preostale vloge ne bodo čakale, da se postopek v zvezi z razjasnjevanjem tega suma konča, pač pa bo agencija o preostalih vlogah odločila prej. Vlogo, pri kateri se je pojavil sum nepravilnosti, bo obravnavala ločeno. Sredstva, ki bi bila ob odsotnosti in nepravilnosti sicer odobrena vlagatelju, pri čigar vlogi se je pojavil sum nepravilnosti, pa se bodo štela za porabljena na tem javnem razpisu. Upamo, da bo ta novost pospešila reševanje vlog in zmanjšala administrativne ovire. Posebna davčna obravnava donirane hrane, ki bo izpolnjevala pogoje, pomeni, da bo davčnim zavezancem pod določenimi pogoji priznana prilagoditev davčne osnove, se pravi lastne cene za donirano hrano na način, da bo vrednost tako donirane hrane enaka vrednosti nič. Na potrebo po takšni ureditvi so že dolgo opozarjali številni obrtniki, podjetniki in nevladne organizacije. Posrednikom se pri razdeljevanju donirane hrane omogoča sofinanciranje nakupa tehnične opreme, pri tem pa v Novi Sloveniji opozarjamo, da naj se med posrednike za doniranje hrane vključi res vse organizacije, ki so za to usposobljene, izpolnjujejo pogoje in se s tem že ukvarjajo. Zakon pa ima tudi nekaj pomanjkljivosti. Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije je opozorila na pomembno pomanjkljivost. Izpadlo je celotno poglavje o začasnem in občasnem delu v kmetijstvu, ki se je kar dolgo časa usklajevalo in iskalo primerne rešitve. Te so nujne in potrebne v kmetijstvu in bi vendarle kazalo tudi v nadaljevanju urediti to področje. Še vedno mož, ki je nosilec kmetijske dejavnosti, ne sme pomagati svoji ženi, nosilki druge kmetijske dejavnosti. To ni dobro in od kmetijskega ministrstva v imenu kmetov zahtevamo, da se te zadeve čim prej uredijo in naredijo življenjske, predvsem pa normalne. V Novi Sloveniji vemo kaj slovenski kmet potrebuje: čim manj predpisov z administrativnimi bremeni in birokratskimi ovirami, široko možnost pavšalne obdavčitve, odpravo davčnih blagajn in večjo veljavo delu, ki ga kmet opravlja. Predlagana novela je morda prvi korak v to smer, zato ji ne bomo nasprotovali.
Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Gospod Laj, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki ministrstva, dragi kolegice in kolegi! Zakon je pomemben za izvajanje ukrepov kmetijske politike, kakor tudi za administrativno izboljšanje poslovnega okolja in krepitev institucionalnega okolja, v katerem deluje kmetijstvo. Dovolite mi, da izpostavim nekaj najpomembnejših sprememb, ki jih prinaša zakon. Spreminjajo se določbe o zbirki podatkov, po novem lahko ima vsako kmetijsko gospodarstvo samo eno številko kmetijskega gospodarstva, tako imenovan MID. Kaj s tem dosežemo? S tem dosežemo to, da se poveča sledljivost in prepreči umetno ustvarjanje pogojev za pridobitev finančnih podpor iz ukrepov kmetijske politike. Vzpostavlja se tudi pravna podlaga za informiranje javnosti o kmetijski politiki in kmetijskih proizvodih Novela predvideva financiranje promocije na področju kmetijstva le iz proračuna Ministrstva za kmetijstvo. Tako bo to financiranje bolj pregledno in tudi sledljivo, potem bo lažje tudi nadzorovati. Vzpostavlja se tudi pravna podlaga za učinkovito preganjanje kršiteljev na področju prevar, seveda na področju varne hrane. Tu predvsem gre za spletno prodajo kmetijskih izdelkov. Dobimo tudi pravno podlago za izvajanje finančnega instrumenta, s katerim se dodeljujejo povratna sredstva po Programu razvoja podeželja. Tu želim opozoriti na to, da prej niso bila dosegljiva povratna sredstva, ampak samo nepovratna sredstva. Prav zaradi tega je izrednega pomena, da se tu to področje tudi tako uredi, kot predvideva predlog zakona. Zelo velika pridobitev, ki jo prinaša ta zakon, je seveda trajna ureditev za javne službe na področju kmetijstva. Tu seveda predvsem mislim na Kmetijsko svetovalno službo, ki ima izredno pomembno vlogo pri samem delovanju kmetijskih gospodarstev in povečevanju konkurenčnosti, tako pri prenosu znanj in tehnologij kot pri pomoči, pri pripravi razpisov in tako dalje. Zelo pomembno je tudi to, da se s tem povečujejo pristojnosti ministrstva nad delovanjem teh javnih služb in porabo javnih sredstev. Ureja se tudi področje doniranja hrane in certificiranje hrane, kar je tudi izredno velika pridobitev. Zelo pomembno poglavje je tudi zbiranje, ki opredeljuje oziroma ureja zbiranje in obdelavo podatkov zaradi posledic podnebnih sprememb. To bo lahko zelo koristno za ustvarjanje oziroma kreiranje ukrepov, s katerimi bodo lažje obvladljivi negativni učinki podnebnih sprememb. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev se zavedamo pomembnosti tega zakona, zato ga bomo tudi podprli in s tem mislimo, da bomo tudi prispevali k zagotavljanju čim višje stopnje samooskrbe in varne hrane, ki bo dostopna vsem nam na slovenskem trgu. Hvala za vašo pozornost.
Besedo ima Poslanska skupina Stranka modernega centra, zanjo gospod Simon Zajc.
Spoštovani! Danes obravnavamo že drugo temeljito novelacijo prvotnega zakona iz leta 2008 – prva je bila leta 2014 –, ki spreminja precejšnje število členov. Nekatere spremembe med njimi so sicer tehnične narave, druge vsebujejo uskladitve z zakonodajo EU, večina pa je vsebinske narave in bo po našem mnenju pomembno prispevala k učinkovitejšemu izvajanju ukrepov kmetijske politike. Ker stališče predstavljam bolj na koncu, ne bom sam ponavljal vseh rešitev zakona, bi pa opozoril na široko soglasje, ki so ga bile deležne predlagane rešitve. Novelo zakona podpirata tako Državni svet kot tudi Kmetijsko-gozdarska zbornica Slovenije in ostali relevantni deležniki s področja kmetijstva. Kar se tiče brezplačnega razdeljevanja donirane hrane, pa želimo najprej opozoriti, da se na svetovni ravni potrati ali izgubi približno tretjina hrane. OZN ocenjuje, da z njo povezani gospodarski in okoljski stroški znašajo letno približno tisoč 700 milijard ameriških dolarjev. Evropska komisija pa navaja, da se v EU vsako leto potrati približno 88 milijonov ton hrane. Ocenjuje se, da se bo skupna količina potratene hrane do leta 2020 povečala na približno 126 milijonov ton, če ne bodo sprejeti preventivni ukrepi. Zato s predlaganimi rešitvami podpiramo prizadevanja vseh akterjev za zmanjšanje potrate hrane, kar bo prispevalo k uresničitvi cilja trajnostnega razvoja, to je k prepolovitvi količine živilskih odpadkov na prebivalca, ki nastanejo na ravni maloprodaje in na ravni potrošnikov, ter k zmanjšanju izgube hrane vzdolž proizvodnje in dobavne verige. Treba se je zavedati, da je temeljni namen dela zakona, ki ureja doniranje hrane, v prvi vrsti skladnost z nameni sistema zagotavljanja varne hrane tudi v primeru doniranja oziroma razdeljevanja hrane. Donira se torej lahko samo hrana, ki izpolnjuje vse predpisane zahteve glede varnosti živil. Zato bo zakon omogočil sofinanciranje nabave hladilnikov in naprav za vzdrževanje toplote. Denarna sredstva bodo namenjena regijskim centrom, kjer se bo ta hrana zbirala. Ministrstvo bo torej prispevalo zgolj sredstva za nabavo opreme, ki jo zaradi varnosti živil tudi zahteva. Sicer pa velja opozoriti, da smo z amandmajem na seji matičnega delovnega telesa razširili krog možnih posrednikov oziroma upravičencev do donirane hrane. V zakon smo vključili vse organizacije, ki lajšajo socialne stiske in nudijo pomoč, poleg humanitarnih tudi invalidske organizacije, ki pri tem s posebnimi programi skušajo zmanjšati negativne posledice invalidnosti, ki posledično prinašajo tudi slabo socialno stanje. Glede na navedeno pa pričakujemo, da bo Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve kot pristojno resorno ministrstvo po sprejetju tega zakona ustrezno ukrepalo in v okviru svojih programov in ukrepov, ki jih načrtuje na področju socialne politike, zagotovilo sredstva tudi za sofinanciranje preostalih stroškov, ki nastanejo pri brezplačnem razdeljevanju hrane. Sicer pa je podobnih dobrih rešitev, kot je omenjena v zvezi z brezplačnim razdeljevanjem donirane hrane, še več in jih je težko zajeti v to predstavitev stališča. Naj na hitro še omenim na primer, da zakon predpisuje novo nacionalno shemo kakovosti Izbrana kakovost, izboljšuje informiranost javnosti o kmetijski politiki, in sicer o posebnih lastnostih kmetijskih pridelkov oziroma živil, shemi kakovosti kmetijskih pridelkov oziroma živil, varnosti in kakovosti živil, verigi preskrbe s hrano, združevanju proizvajalcev, dopolnilnih dejavnosti na kmetijah, kar bo prispevalo k povečanju prepoznavnosti in konkurenčnosti slovenskega kmetijstva. Omenili bi lahko še izboljšanje varstva potrošnikov, in sicer ukrepe za zagotavljanje nezavajajočih informacij o živilih potrošnikom in še in še. V Poslanski skupini SMC bomo na podlagi navedenega predlog zakona podprli. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 22. 5. 2017. V razpravo dajem 9. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 23. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 24. 5., v okviru glasovanj. S tem tudi prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O IZVRŠEVANJU PRORAČUNOV REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETI 2017 IN 2018. V zvezi s to točko sta bila v zakonodajni postopek vložena dva predloga zakonov, in sicer Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ – torej ZUJF –, prva obravnava, EPA 1785-VII , ki ga je v Državnem zboru predložila poslanka mag. Alenka Bratušek, in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018, nujni postopek, EPA 1890-VII , katerega predlagateljica je Vlada. Odbor za finance in monetarno politiko je v razpravi o navedenih predlogih zakonov odločil, da ju bo obravnaval v skladu s tretjim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora. Hkrati je tudi sklenil, da bo nadaljnji postopek v skladu s 127. členom Poslovnika Državnega zbora vodil na podlagi predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada po nujnem postopku. V skladu s četrtim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora dajem besedo predlagateljem obeh predlogov zakonov za dopolnilno obrazložitev. In sicer kot prvi dajem besedo gospe Alenki Bratušek in potem bomo nadaljevali z razpravo. Izvolite, mag. Alenka Bratušek, imate besedo.
Najlepša hvala, podpredsednik. Kolegice in kolegi! Pred nami je Zakon o izvrševanju proračuna, katerega predlagatelj je Vlada Republike Slovenije, in verjetno se mnogi sprašujete, zakaj stojim tu kot predlagateljica. Lanskega decembra smo prvič predlagali, da bi vsi slovenski upokojenci dobili regres, kot določa osnovni ZPIZ zakon. To pomeni dve višini regresa. Na žalost sta bili takrat dve stranki proti; SMC in Desus, zato je bil na našo veliko žalost zakon zavrnjen. Ampak nismo se predali in letos 24. februarja ponovno vložili isti zakon. Spet z rešitvijo, da vsi upokojenci že v letu 2017 dobijo regres brez varčevalnih ukrepov, kot to določa osnovni ZPIZ zakon. Vlada je v tem vmesnem obdobju pripravila spremembo Zakona o izvrševanju proračuna in tako je nastal tako imenovan hibrid in zato sem danes tukaj skupaj z Vlado kot predlagateljica. Dejstvo je, da so bili v času krize potrebni ukrepi in upokojenci so skupina, ki so za reševanje krize prispevali največ. Zato je prav, da se s pravicami upokojencev preneha barantati in se jim da to, kar jim pripada; to je letno usklajevanje pokojnin in regres v dveh višinah. V predlogu zakona, ki je pred vami, je Vlada res predlagala, da regres že letos dobijo vsi upokojenci, vendar v petih različnih višinah. Namesto v dveh, še vedno v petih. Pravite, da je krize konec in res, Slovenija že četrto leto zapored beleži gospodarsko rast. Četrto leto zapored imamo gospodarsko rast, upokojenci pa morajo še vedno reševati krizo, še vedno veljajo krizni ukrepi. Ni to malo nelogično? Tudi s številkami vam bom pokazala, da je naš predlog v celoti sprejemljiv in izvedljiv. Gre za 21 milijonov evrov; 21 milijonov evrov morajo upokojenci še vedno prispevati za reševanje krize, ki je ni več, kot pravite. Ker me velikokrat vprašate, zakaj že leta 2013 in 2014 nisem rešila tega vprašanja, vam ponujam odgovor tudi na to – takrat se ni dalo, ni bilo prihodkov, pa smo za pokojnine iz državnega proračuna zagotovili 300 milijonov evrov več kot vlada Mira Cerarja v letu 2017. Zakaj? Zato da se pokojnine niso nižale, tako kot to delajo v Grčiji. Kljub temu da je bilo težko, smo se zavedali, da je pokojnina prigarana pravica in moramo narediti vse, da se ne znižuje. Davčnih prihodkov smo v letu 2014 v državnem proračunu zbrali 6,5 milijarde. Leta 2017 jih imate na voljo 7,4 milijarde – 20 odstotkov več; petino davčnih prihodkov več kot leta 2014. Za pokojnine smo iz državnega proračuna leta 2014 dali milijardo 650, leta 2017 pa vlada Mira Cerarja, ta koalicija, da 16 odstotkov manj, 300 milijonov manj, kar pomeni milijardo 370. To je dejstvo. To se da preveriti, to sem vam želela tudi pokazati, pa na žalost zaradi tehničnih problemov se to ni dalo. So pa številke vsekakor preverljive. In zato, spoštovane kolegice in kolegi, mi lahko verjamete, da je fiskalno vzdržno in povsem izvedljivo, da že v letošnjem letu izplačamo regres v polnem obsegu. Našli ste za javne uslužbence, za zdravnike, 200 milijonov za SDH, 50 milijonov za DUTB – slabo banko – in najti morate tudi 21 milijonov za upokojence. Vesela sem, da je pred nami predlog in da je Vlada in koalicija uslišala glas upokojencev in bodo regres dobili vsi upokojenci, vendar ni prav, da ne v polni višini. 21 milijonov, kolikor potrebujemo za polno izplačilo regresa, vsekakor ne bo zamajalo javnih financ. To lahko verjamete, zato še enkrat poziv, da ne prelagate tega na volilno leto 2018, ampak že letos uredimo to, kar bi bilo treba.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora in sicer gospe Mariji [[…]]Se opravičujem, Urški Ban. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na 37. seji 9. 5. na podlagi tretjega odstavka v povezavi s prvim in drugim odstavkom 117. členom Poslovnika Državnega zbora v okviru iste točke obravnaval dva predloga zakona. In sicer, Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018, ki ga je po nujnem postopku Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije, in Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki ga je Državnemu zboru predlagala poslanka Alenka Bratušek. Odbor je bil poleg s predlogoma obeh zakonov seznanjen tudi z mnenjem Zakonodajno-pravne službe k obema predlogoma zakona, stališčem Skupnosti občin Slovenije, mnenjem Združenja občin Slovenije, mnenjem Mestne občine Ljubljana, mnenjem Združenja mestnih občin Slovenije, mnenjem Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance, poleg tega pa k Predlogu zakona o uravnoteženju javnih financ še z mnenjem Vlade in dopisom državljanov k podpori temu predlogu zakona. V skladu s Poslovnikom so bili vloženi amandmaji k Zakonu o izvrševanju proračunov. K 6. členu je amandma vložila poslanka Alenka Bratušek, k 1., 4., 6., 7. in 9. členu poslanske skupine koalicije in k 5. členu Poslanska skupina SDS. Odbor je v skladu s poslovnikom najprej odločal in sprejel sklep, da bo oba predloga zakona obravnaval v okviru iste točke dnevnega reda na seji odbora po določbah poslovnika o nujnem postopku za sprejem zakona. V uvodni dopolnilni obrazložitvi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ je predlagateljica Alenka Bratušek predstavila cilje predloga zakona, ki pomenijo prekinitev omejevanja usklajevanja pokojnin in omogočajo polno izplačilo letnega dodatka, skladno z določbami ZPIZ-2. Opozorila je, da so v krizi prispevali svoj delež pri varčevanju tudi upokojenci in da je zdaj čas, da se izplačila vrnejo na raven pred krizo. Da je to mogoče, je razvidno tudi iz gospodarske rasti v zadnjih letih. Ob tem je prikazala nekatere ekonomske kazalce in statistične podatke glede sredstev v pokojninski blagajni. V uvodni dopolnilni obrazložitvi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 je državna sekretarka iz Ministrstva za finance predstavila cilje in rešitve predloga tega zakona, in sicer glede ureditve nekaterih poslovnih dogodkov, namenskih sredstev, izvajanj lastne dejavnosti, možnosti prerazporejanja sredstev, povečane povprečnine za občine ter ureditev finančnih instrumentov. Ob tem je predstavila tudi spremembo letnega dodatka za upokojence, ki se dviguje. V nadaljevanju je odbor v skladu s Poslovnikom Državnega zbora sprejel sklep, da bo dopolnjen predlog zakona pripravil na podlagi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, in da v dopolnjen predlog zakona ne vključi nobenega izmed členov iz Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki ga je Državnemu zboru predložila mag. Alenka Bratušek. Odbor je opravil drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje službe in povedala, da se z amandmaji odpravlja nekatere nedoslednosti, ter opozorila, da se ne odpravljajo nekatere splošne pripombe iz uvoda. Predvsem je opozorila na šesti odstavek 75. člena glede vsebine, ki ureja finančne instrumente. Omenjena vsebina bi po mnenju službe spadala v Zakon o javnih financah. Predstavnik Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance je predstavil pisno mnenje in povedal, da komisija predloga ne podpira. V razpravi so nekateri člani odbora podprli mnenje komisije Državnega sveta, saj menijo, da imajo občine veliko novih nalog in da stroški opravljanja teh nalog presegajo primerno porabo. Menili so tudi, da vse občine nimajo enakih problemov in da bi morali z dvigom povprečnine vsaj pokriti stroške za dvig plač javnih uslužbencev. V razpravi je bila omenjena tudi Evropska listina o lokalni samoupravi ter izpostavljeno vprašanje glede namenskih sredstev, višine povprečnine, zadolževanja in plačilnih rokov. Državna sekretarka na Ministrstvu za finance je podala dodatna pojasnila in odgovorila na vprašanja. Odbor je sprejel koalicijske amandmaje, ni pa sprejel amandmaja poslanke Alenke Bratušek in amandmaja Poslanske skupine SDS. Na koncu je glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Na podlagi sprejetih odločitev je odbor smiselno zaključil tudi zakonodajni postopek za Zakon o uravnoteženju javnih financ in na podlagi poslovnika sprejel še sklep, da Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ, ki ga je Državnemu zboru predložila mag. Alenka Bratušek, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo, ponovno v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Sam Zakon o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 danes obravnavamo skupaj tudi z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, katere spremembo je v proceduro vložila poslanka Alenka Bratušek, in v skladu z odločitvijo odbora opravljamo pravzaprav skupno razpravo. Glede vsebine zakona bi izpostavili predvsem preglednost in nadzor nad smotrnostjo porabe javnih sredstev, ki se nanašajo na določbe o knjiženju in izkazovanju poslovnih dogodkov, predvsem tiste, ki se nanašajo na prenos neporabljenih sredstev v prihodnja leta. Za proračunske uporabnike je pomembno zagotovilo, da se pri upravljanju trže dejavnosti v stroške pravilno vključijo tudi stroški dela, ki jih do nedavnega proračunski uporabniki praviloma niso v celoti vključevali mednje, zato so bili navidezno prikazani kot stroški javnega sektorja. Na ta način se zagotavlja, da proračunski uporabniki sicer lahko prenašajo neporabljena sredstva, pridobljena s tržno dejavnostjo, a morajo potem tudi zagotoviti, da se z njo prikažejo tudi nastali stroški na pravi strani bilanc. Zakon se odziva tudi na dejstvo, s katerim so se povečali stroški pri delovanju lokalne samouprave, gre za povečanje višjih stroškov, ki jih imajo občine zaradi postopne odprave omejevanja plač javnih uslužbencev, in z zakonom se dviga povprečnina za občine za 3,5 evra. S tem naj bi se zagotovilo pokritje višjih stroškov zaradi navedenih odprav omejevanja plač javnih uslužbencev. Glede področja letnih dodatkov je mogoče izpostaviti tudi to dejstvo, da so v zakonu določbe o prerazporejanju sredstev pokojninske in zdravstvene blagajne, saj fiskalno pravilo ne dopušča zadolževanja za pokrivanje njunih morebitnih primanjkljajev. No, pomembno pa je, da na področju letnih dodatkov k pokojninam rešujemo problem na način, da se v več višinah glede na njihovo pokojnino omogoča tudi izplačilo. Ob tej priložnosti želimo spomniti na to, da smo seveda na seji matičnega delovnega telesa podprli rešitev, ki je usklajena tudi s sistemskim Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki govori o tem, da je treba višino letnega dodatka določiti v dveh zneskih. Rešitev, ki žal ni bila sprejeta na Odboru za finance, bi bila seveda prijaznejša do upokojencev in predvsem tudi skladna z Zakonom o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Seveda pa smo zadovoljni tudi s tem, da se letni dodatek lahko izplačuje v več višinah glede na njihovo pokojnino. Kot povedano, pa seveda ne bo tako prijazna rešitev, kot bi bila v dveh plačilnih razredih. Ob tem bi želeli še posebej izpostaviti tudi dejstvo, da ni treba oziroma da je še kako potrebno danes razmišljati o izplačilih znotraj leta 2017–2018 pri pokojninah, ne smemo pa zanemariti, da imamo zelo resne izračune, da tudi v prihodnosti ne bo sredstev za izplačilo pokojnin, govorimo o mladih, zato bo treba čim prej realizirati tako imenovani demografski sklad, ali če hočete medgeneracijski sklad, ki bo zagotavljal tudi v prihodnosti določen pomemben vir sredstev za zagotavljanje pokojnin tudi tistim mladim, ki danes vstopajo na trg dela in bodo leta 2035 upravičeno pričakovali tudi izplačilo pokojnin. Apel, da se vendarle ta demografski sklad čim prej oblikuje, seveda na način, da se ohrani premoženje, ki ga imamo še vedno v lasti, in da se ga po nepotrebnem in prepoceni ne razproda. Hvala.
Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kar se tiče izvrševanja proračuna, je treba uvodoma javnost opozoriti na dejstvo, da je Vlada 11. maja mimo Državnega zbora odobrila 24,3 milijona evrov za nakup oklepnikov patria. Odločitev je popolnoma nesprejemljiva! Ta sredstva bi krvavo potrebovali na drugih področjih, konec koncev tudi na drugih področjih znotraj same Slovenske vojske. Na primer, po dostopnih podatkih je zaradi varčevanja pri usposabljanju ta hip neoperativnih več kot polovica pilotov helikopterjev. Če se bo to nadaljevalo, bodo poleti bistveno okrnjeni prevozi bolnikov in gorsko reševanje. In točno to so področja, za katera je predvideno in je zanje namenjeno intervencijsko vlaganje, ne pa da se nadaljujejo zgrešeni nakupi iz preteklosti. Opozarjam, da Vlada s takšnimi ukrepi ignorira predpise o izvrševanju proračuna, ki jih je sama sprejela. Državni zbor sprejema proračun, v katerem je na posameznih postavkah celo manj kot tisoč evrov. Za vsako nepremičnino iz javnega sektorja, ki se proda, mora Državni zbor sprejeti poseben odlok. No, tule pa Vlada mimo Državnega zbora gre in odobri 24 milijonov evrov za nakup novih patrij, čeprav je ob sprejemanju proračuna sveto zatrjevala, da bi vsak dodaten cent prekršil fiskalno pravilo. Drugi aktualen problem izvrševanja proračuna je projekt drugega tira. Zagotovo bi bilo bolje, če bi sredstva, ki gredo za referendum o drugem tiru, porabili za samo izgradnjo le-tega, ampak Vlada je s svojo politiko izvršenih dejstev naravnost klicala po tem, da se zgodi referendum. Vztraja pri sodelovanju tujega kapitala, čeprav ve, da je ta scenarij od vseh scenarijev izgradnje drugega tira daleč najdražji. Dolgoročno. Pred volitvami so vse koalicijske stranke, celo liberalna centristična SMC, obljubljale, da ne bodo privatizirale strateške infrastrukture. No, zdaj so si pa sprejeli zakon, ki predvideva, da bo drugi tir v polovični lasti tuje države, najbrž Madžarske. Predvsem pa taisti zakon ne zagotavlja nikakršnega demokratičnega nadzora nad projektom. Ker razpravljamo o izvrševanju proračuna za leto 2018, bi ob tem rad opozoril samo to, da je v četrtek Metod Dragonja priznal, »da je projekt mogoče uresničiti brez madžarskega sodelovanja«. Slovenija ima najmanj tri leta za to, da drugemu tiru zagotovi manjkajočih 200 milijonov evrov. To je povprečno 67 milijonov evrov letno; noben resen denar z vidika državnega proračuna. Med drugimi je 67 milijonov evrov manj, kot bo proračun letno izgubil zaradi spremembe dohodninske lestvice v korist 10 odstotkov najboljših plač, ki jih je sprejela ta aktualna Cerarjeva vlada. Za državljane bi bilo zagotovo veliko bolje, da bi država zadržala ta sredstva in jih investirala v razvoj. Na koncu se moram ustaviti pri letnem dodatku za upokojence. Vladni predlog dodatka za letošnje leto je po svoje pravičnejši od formule v pokojninskem zakonu. Upokojenci z najnižjimi penzijami dobijo nekoliko več dodatka, kot bi ga dobili po imenovanem pokojninskem zakonu, kar je posledica tega, da sta v pokojninskem zakonu samo dva razreda, medtem ko se dodatek v tem predlogu dodeli na podlagi lestvice s petimi razredi. V Združeni levici pričakujemo, da bo ministrstvo predlagalo sprejetje pravičnejše lestvice v samem krovnem zakonu. Nedvomno pa so dodatki k pokojninam bistveno prenizki, da bi sploh lahko ublažili revščino med upokojenci. Je bolje od veljavnega zakona, zato temu predlogu ne bomo nasprotovali, samo prosim, ne si metati peska v oči. Revščine je v slovenski družbi iz dneva v dan več kljub gospodarski rasti in upokojenci so tukaj še posebej na udaru. Da saniramo kaj takega, bo treba potegniti bolj ambiciozne socialne poteze.
Besedo ima gospod Jožef Horvat. Predstavil bo stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana gospa državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog novele Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 minimalno ali za nianso spreminja višino povprečnine za občine oziroma občane. Ker so bili s socialnimi partnerji po posredovanju proračuna sklenjeni dogovori, ki predstavljajo večji obseg sredstev za stroške dela javnih uslužbencev, se povprečnina s 530 evrov povečuje le na 533 evrov in pol, torej za tri evre in pol. Načelo subsidiarnosti je eno od osnovnih načel krščanske demokracije. V Novi Sloveniji zagovarjamo možnost, da se na nižjih in osnovnejših nivojih družbe ureja vse tisto, kar se lahko tam najbolje uredi. Lokalne skupnosti najbolje poznajo svoje težave in potrebe, zato jim moramo tudi dopustiti in omogočiti, da v čim večji meri same urejajo svoje zadeve. O tem ne nazadnje govori tudi Evropska listina lokalne samouprave. Žal, žal koalicija z načinom financiranja lokalnih skupnosti, ki se določa tudi v tem zakonu, ne zasleduje krščanskodemokratskega načela subsidiarnosti v celoti. Naše podeželje se stara in se prazni. V Novi Sloveniji ne pristajamo na težnje po pretirani centralizaciji in uničenju slovenskega podeželja. Država Slovenija bo močna toliko, kolikor bo razvita njena periferija. Vladna koalicija je v zadnjem času znala za različne namene povečati proračunske izdatke mimo Državnega zbora za več sto milijonov evrov, od popuščanja različnim sindikatom do dokapitalizacije Družbe za upravljanje terjatev bank in SDH, na drugi strani pa je poleg poslovnega okolja tudi lokalna samouprava eno od področij, ki jih je obstoječa vladna koalicija zapostavlja. Predlog zakona sicer za tri evre in pol povečuje povprečnino, vendar pa krščanski demokrati opozarjamo, da imamo v Republiki Sloveniji Zakon o financiranju občin in da imamo jasno določeno metodologijo za izračun povprečnine. Žal pa se je Vlada odločila, da teh standardov v praksi ne bo vzpostavila ter bo finančno podhranjenost občin dopustila še naprej. Vlada se tudi požvižga na mnenje Računskega sodišča, ki pravi, da se glede povprečnine Vlada nima kaj pogajati, da tukaj imamo zakonodajo in tukaj imamo metodologijo in da je to treba spoštovati. Pa ne. Predlog zakona nekoliko spreminja tudi ureditev letnega dodatka za upokojence, ki se načeloma povečuje za 10 evrov. To povečanje bo sicer za malenkost izboljšalo položaj upokojencev, to pa za naš pokojninski sistem predstavlja le kapljico v morje in ne prinaša nobenih nujno potrebnih sistemskih sprememb. Če želimo na dolgi rok zagotoviti dostojne pokojnine, moram pokojninski sistem spremeniti danes. Na to nas opozarjajo tudi institucije Evropske unije. Slovenska družba se stara najhitreje znotraj Evropske unije in to srednjeročno in dolgoročno predstavlja velik fiskalni problem, veliko fiskalno tveganje. Prav zato smo v Novi Sloveniji že predstavili predlog modernizacije pokojninskega sistema z uvedbo tristebrnega pokojninskega sistema, ki sloni na pretočnem stebru, naložbenem stebru in prostovoljnem stebru. Tak sistem bi vsakemu upokojencu za 40 let delovne dobe zagotovil vsaj 617 evrov osnovne pokojnine. To pa je prag revščine za enočlansko gospodinjstvo na mesečni ravni, kot nam to poroča Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve. Novela Zakona o izvrševanju Proračuna Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 sicer prinaša minimalne izboljšave na področju varnosti upokojencev in financiranju občin, zato ji v Poslanski skupini Nove Slovenije ne bomo nasprotovali.
Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite, gospa Bratušek.
Hvala in lep pozdrav še enkrat, kolegice in kolegi! Zakon o izvrševanju proračuna bi moral biti ali pa naj bi bil tehnični zakon, ki omogoča izvrševanje proračuna in v zakonu je res nekaj takšnih določb. Teh se ne bom dotikala, dotaknila se bom pa dveh: eno je regres za upokojence in drugo je tako imenovana povprečnina za občine. Ali je prav, da država mimo dogovora z občinami sklepa obveznosti za občine, na drugi strani pa za ta delček ne zagotovi povprečnine oziroma potrebnega denarja? Gre za javne uslužbence in plače, povezane z javnimi uslužbenci. Verjetno bi bilo prav in treba je v tem delu prisluhniti občinam, ker v nasprotnem primeru nas lahko tožba, ki je že vložena, kot jaz vem, stane bistveno bistveno več in državni proračun bo pač v nadaljevanju to moral pokriti. Tako tukaj apeliram na Vlado, da sede z občinami, najde skupen jezik in se dogovori za višino povprečnine. Druga stvar, ki je vključena v Zakon o izvrševanju proračuna, je regres za upokojence oziroma letni dodatek za upokojence. Vesela sem, da je Vlada na nek način šla nasproti našemu predlogu, res zagotovila denar, da bo regres izplačan vsem upokojencem, ampak še vedno pod varčevalnimi ukrepi. Kljub temu da že četrto leto zapored beležimo gospodarsko rast, morajo upokojenci še vedno prispevati k reševanju krize, ki je, tako pravite, ni več. Borih 21 milijonov, čeprav je 21 milijonov veliko denarja, ampak borih zato, ker z enim zamahom najdete 200 milijonov za SDH, z drugim zamahom najdete 50 milijonov za Družbo za upravljanje terjatev bank, s tretjim zamahom najdete 200 milijonov evrov za 2TDK, drugi tir, za katerega sploh ne vemo, kako, če sploh ga bomo gradili. Nimate pa 21 milijonov za to, da izpolnimo zakonsko obveznost in da tudi pri upokojencih nehajo veljati varčevalni ukrepi. Prej smo lahko poslušali predsednika Vlade, kolegico iz Desusa, koliko da je ta vlada naredila za upokojence. Več bi upokojenci dobili, če ta vlada ne bi naredila nič, ker potem varčevalnih ukrepov ne bi bilo več. Zato, kolegice in kolegi, še enkrat apeliram, da že v letošnjem letu najdemo 21 milijonov evrov in upokojencem izplačamo to, kar jim gre po osnovnem zakonu. Če kdo misli, da ta osnovni zakon ni pravičen, ni pravilen, je potem treba spremeniti ta osnovni zakon, ne pa z varčevalnimi ukrepi vleči nekaj, kar bi se ob koncu krize moralo končati. In ne gre za stotine milijonov, gre za 21 milijonov evrov. Sama se potrudim, verjemite, da jih najdem po proračunskih postavkah, da to lahko naredimo že v letošnjem letu. Ker pa, kot sem povedala, kakorkoli gre predlog zakona v pravo smer, mu v naši poslanski skupini seveda ne bomo nasprotovali.
Beseda ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Urška Ban.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav še enkrat! Tokratna sprememba Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 prinaša nekaj pomembnih novosti. Naj naprej omenim, da predlagana novela zakona določa do 70 odstotkov predplačila na javnih razpisih za nevladne organizacije, kadar pogodbena cena ne preseže 20 tisoč evrov in ko se projekt v celoti izvede v tekočem letu. To pomeni, da lahko ministrstva, občina in drugi državni organi nevladnim organizacijam, katerih dejavnosti, projekti ali programi so bili na javnem razpisu izbrani za sofinanciranje, izplačajo do 70 odstotkov sredstev vnaprej. Predlagano rešitev v naši poslanski skupini pozdravljamo, saj s to rešitvijo rešujemo težave predvsem manjših nevladnih organizacij, ki morajo zdaj po veljavni ureditvi sredstva vnaprej zalagati, ki jih pa le-ta nimajo, saj gre za mala društva, ki povečini temeljijo na prostovoljnem delu, a hkrati pomembno sooblikujejo družbeno in kulturno življenje ter prispevajo k blaženju socialnih stisk posameznih skupnosti. Tako je predlagana ureditev namenjena predvsem nevladnim organizacijam, kot so društva, zasebni zavodi in ustanove, da bi lažje izvajale projekte. Gre za nepridobitne in neprofitne organizacije, katerih namen ni ustvarjanje dobička in povečini ne razpolagajo z likvidnimi sredstvi. Predplačila pomenijo delovni kapital za zagon in nemoteno ter učinkovito izvajanje projektov in nevladnim organizacijam omogočijo, da se usmerjajo na vsebino oziroma rezultate dela. Skladno z obljubami ob sprejemanju proračunov države za leti 2017 in 2018 ter Zakona o izvrševanju proračuna v Republiki Sloveniji za leti 2017 in 2018 Vlada s tem predlogom povišuje višino povprečnine za občine, ker so bili s socialnimi partnerji naknadno, po posredovanju proračuna v Državni zbor in njegovem sprejetju sklenjeni dogovori, ki predstavljajo večji obseg sredstev za stroške dela javnih uslužbencev od planiranih. Tako znaša nova povprečnina 533,5 evrov, kar je za 3,5 evrov več od sedanje višine. Glede letnega dodatka za upokojence je treba povedati, da se spreminja ureditev letnega dodatka za upokojence za leto 2017. Medtem ko se cenzusi za pridobitev določene višine letnega dodatka dvigujejo navzgor glede na januarsko uskladitev, pa se zneski letnega dodatka za posamezne razrede v primerjavi z letom 2016 zvišujejo do 10 evrov. Za uživalce pokojnin in nadomestil iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja, katerih višina pokojnine oziroma nadomestila presega znesek 760 evrov, se dodatno uvaja nov, zadnji razred letnega dodatka v višini 90 evrov. To pomeni, da bodo na podlagi takšnih rešitev upravičeni vsi upokojenci do letnega dodatka. S predlaganimi spremembami zakona se tudi določa, da je treba v proračunu naslednjega leta načrtovati tako neporabljena sredstva preteklega leta kot tudi pričakovane prilive namenskih sredstev. Razlog za spremembe ureditev, povezane z namenskimi sredstvi, je v tem, da se z Zakonom o fiskalnem pravilu omejuje obseg izdatkov državnega proračuna in občinskih proračunov na način, da se v odloku za pripravo okvirja določi fiksen znesek vseh izdatkov državnega in občinskih proračunov. S to predlagano spremembo se bo zagotovilo, da se zaradi nenačrtovanih izdatkov ne bo prekoračil obseg izdatkov, ki je določen v odloku, s katerim se sprejme srednjeročni fiskalni okvir. Poleg tega pa se določa tudi možnost prerazporejanja sredstev v politiko Pokojninsko varstvo s postavk Servisiranje javnega dolga in Plačilo v EU. V veljavnem zakonu prerazporejanje sredstev iz navedenih postavk ni dovoljeno, ker se je sredstva za pokrivanje teh obveznosti lahko zagotovilo tudi z dodatnim zadolževanjem. Odkar pa smo sprejeli Zakon o fiskalnem pravilu in določeno zgornjo mejo izdatkov, se lahko sredstva za pokrivanje teh obveznosti zagotavljajo samo s prerazporeditvami. Zaradi vseh navedenih rešitev, ki jih Vlada predlaga z zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2017 in 2018, bomo v Poslanski skupini SMC predlog tega zakona podprli. Hvala.
Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovane predstavnice Vlade, kolegi in kolegice! Zakon o izvrševanju proračunov je tisti zakon, s katerim ta vlada ureja vse tisto, česar ne more urejati z osnovnimi zakoni. Tokrat ureja predvsem pokojnine in ureja občine oziroma povprečnino za občine. Tako namenja občinam 7,2 milijona evrov več in za pokojnine približno 21 milijonov več. Gospe in gospodje, v prvih štirih mesecih so se prihodki državnega proračuna povečali za 400 milijonov v primerjavi z enakim obdobjem v lanskem letu, januar–april. 400 milijonov! Zaradi tega seveda lahko Vlada in ta koalicija Socialnih demokratov, Desusa, Stranke modernega centra, da 50 milijonov, kot je bilo rečeno, za DUTB, 200 milijonov za drugi tir, za katerega je sploh vprašanje, če bo narejen, dodatnih 200 milijonov za SDH in tako naprej in tako naprej. Tako se s tega zornega kota kaže pravi karakter te vlade: komu dajati – ljudem – in koliko se da dejansko ljudem in koliko se da v neke projekte, ki, prvič, niso otipljivi in, drugič, niso realni, niso stvarni in ki dejansko pomenijo lahko tudi veliko izgubo. 21 milijonov za upokojence s tem zakonom je manj kot stane en kilometer železniške proge Koper–Divača. Danes je predsednik Vlade omenil, da stane 27 milijonov. Zdaj, nekaj je pri teh 27 milijonih seveda narobe. Ali ni dobro izmerjena dolžina proge ali pa, če je to 27 kilometrov proge, potem to ne more biti milijardo štiristo, kolikor je dejansko sprejet zakon za milijardo štiristo. Lahko pa da se je nekdo zmotil tudi pri merjenju dolžine proge. Ampak, 400 milijonov dodatnega denarja v prvih štirih mesecih, in se dejansko upokojencem ne da tistega, kar bi jim pripadalo po osnovnem zakonu. In občinam se ne da tistega, kar bi jim ravno tako pripadalo po osnovnem zakonu. Dajejo se drobtinice, ta vlada daje drobtinice za ljudi, za velike, nestvarne, iluzionistične projekte pa stomilijonske vsote. Gospe in gospodje, ta vlada je tukaj zato, da skrbi za ljudi, za tiste, ki so si dejansko prislužili pravico, kajti pokojnina je pravica, in zato da bodo ti ljudje v občinah imeli enostavno boljše storitve. Boljše storitve pa bodo imeli, če bodo občine tudi dejansko dobile več denarja. Ljudje, prebivalci in prebivalke so najbolj povezani z oblastjo, državo prek občin in tam uresničujejo svoje interese, ampak tukaj je ta koalicija mačehovska do ljudi. Mačehovska do ljudi in seveda prešerna in zelo velikodušna do projektov, ki jih dejansko še ni. Seveda nekaj je, bo vsak rekel, vendar to je zelo zelo malo. Zelo zelo malo in glede na prihodke v prvih štirih letih ne bi smelo biti nobenih razlogov za to, tudi glede fiskalnega pravila, da se dejansko ne bi pokojnine določile na raven, ki velja z osnovnim zakonom, in da povprečnine za občine ne bi bile na ravni, ki so z osnovnim zakonom. Pravzaprav tukaj ne vem, kaj se sploh v bistvu želi doseči. 400 milijonov več glede na leto 2016 v prvih štirih mesecih. Trošarin za 16 odstotkov več, dohodnine za 6 odstotokov več in tako naprej in tako naprej. Tako je s tega zornega kota nujno, da se sprejmejo določeni amandmaji, ki bodo ta zakon dejansko popravili.
Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališča Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite, gospod Prikl.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice, kolegi, dovolite, da vam na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus do Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah ZIPRS za leti 2017 in 2018. Uvodoma naj povem, da bomo v naši poslanski skupini predlog zakona podprli. Prvič, z njim se med drugim povečuje višina povprečnine za občine. Razlog je seveda v tem, kar je bilo danes že povedano, da so bili s socialnimi partnerji po posredovanju proračuna v Državni zbor sklenjeni dogovori, ki predstavljajo večji obseg sredstev za stroške dela javnih uslužbencev, kot pa je bila uvodoma to predvideno. Kot je razumeti, žal Vladi tudi letos z občinami ni uspelo skleniti dogovora, ki bi bil za obe strani, torej za državo in za občine, sprejemljiv. V Poslanski skupini Desus nekako razumemo argument občin, da zaradi raznolikosti nekatere od njih zagotavljajo večjo gostoto javnih zavodov, zaradi česar bodo nosile seveda večje breme za zagotovitev plač javnih uslužbencev. A zagato glede primerne višine povprečnin, ki se pojavi ob vsakokratnem ZIPRS, je treba rešiti s sistemskim reševanjem tega problema, morda tudi z drugačno organiziranostjo lokalne skupnosti oziroma samouprave, predvsem pa je treba težiti k racionalizaciji postopkov, odpravi nepotrebnih administrativnih ovir ter posledično razbremeniti občine postopkov in procesov, ki ne predstavljajo dodane vrednosti za ljudi. Drugič, določa se tudi možnost razporejanja sredstev s postavk v politikah Pokojninsko varstvo, Servisiranje javnega dolga in Plačila v Evropsko unijo. Doslej prerazporejanje sredstev iz navedenih postavk ni bilo dovoljeno, in sicer zato, ker so se sredstva za pokrivanje teh obveznosti lahko zagotavljala tudi z dodatnim zadolževanjem. Zaradi famoznega Zakona o fiskalnem pravilu in določanja zgornje meje izdatkov se lahko sredstva za pokrivanje teh obveznosti zagotavljajo samo in izključno s prerazporeditvijo. Tretjič, na splošno sicer javnim financam kaže vse bolje, a še vedno moramo zmanjševati tako imenovani strukturni primanjkljaj. A vendar nam je v Poslanski skupini Desus kljub temu uspelo zagotoviti letni dodatek za vse, tudi za tiste upokojenke in upokojence, ki prejemajo pokojnino v znesku, višjem od 760 evrov. Njim se letni dodatek letos izplača v višini 90 evrov, kar se tiče ostalih, se cenzusi za pridobitev določene višine letnega dodatka dvigujejo navzgor glede na januarsko uskladitev pokojnin, zneski letnega dodatka za posamezne razrede v primerjavi z lanskim letom pa se zvišujejo za 10 evrov. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da v luči predvolilnega leta – ali pa predvolilnih mesecev, kakorkoli hočete – sledi nekajurna primerjalna analiza o tem, kdo bolje in uspešneje skrbi za upokojence. Naj na tem mestu, spoštovane kolegice in spoštovani kolegi, jasno in glasno povem, izplačilo letnega dodatka vsem upokojencem letos je posledica Desusovega trmastega vztrajanja, da bo temu tako in čisto nič drugače. Vsem, ki bodo modrovali o tem, da bi bil ta znesek lahko še višji in višji, pa to. Znesek je lahko vedno višji, če se ne upošteva fiskalnega pravila. To bi zlasti morali vedeti tisti, ki so v življenju že bili oblikovalci proračunskih izhodišč, proračunskih okvirov, proračunskih memorandumov in številnih drugih proračunskih dokumentov, še posebej pa, če so trdno stali za zapisom fiskalnega pravila v ustavo, in to tistega fiskalnega pravila, ki se zapiše brez izjeme v smislu, ko je treba izpostaviti tudi nekatere izjeme, ki bodo zagotavljale boljši socialni položaj najranljivejših ciljnih skupin – za to smo se, mimogrede, v Desusu neuspešno zavzemali. Spoštovane kolegice in kolegi! Desus je bila tudi tista stranka, ki je vztrajala, da se izplačilo regresa zapiše v novelo ZIPRS. Tečni in nepopustljivi smo bili v Desusu, ko je šlo za ponovno valorizacijo pokojnin. V tej vladi je bilo doseženo, da so se le-te, pokojnine namreč, uskladile že trikrat, prej pa 6 let nič. Sitni in nepopustljivi smo bili v Deusus tudi, ko je šlo za dvig najnižje pokojnine za polno delovno dobo. Tukaj, kolegice in kolegi, se seveda naša pot ne bo ustavila, vse dokler ne bo dosežen ključni cilj; in to je, da bo vsak upokojenec oziroma upokojenka dobil takšno pokojnino, da bo lahko dostojno z njo tudi živel. Dejstvo je, da vpričo ugodnih gospodarskih kazalcev in kljub fiskalnemu pravilu, da je na voljo še nekaj denarja, ki ga je treba nameniti za zviševanje pokojnin. Prav upokojenke in upokojenci ste v času finančne in gospodarske krize prispevali znaten delež, da nam danes gre bolje oziroma da smo praktično na zeleni veji. Spoštovani in spoštovane! V Desusu se izogibamo sajenju rožic in grajenju gradov v oblakih. Morda za okuse nekaterih obljubljamo premalo, to dopuščam, a hkrati vedno svoje obljube tudi izpolnimo. Prepričan sem – s tem pa tudi zaključujem –, da ljudje ne boste in ne bodo nasedali na plehko demagogijo in prazne obljube. Prepričan sem tudi, da bo prepoznana naša umirjenost, naša realnost, predvsem pa iskrenost v skrbi in za prizadevanje za ljudi. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ja. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. V vloženem amandmaju predlagamo, da se višina predplačil, tako imenovanih avansov iz državnega proračuna, ne dvigne na 70 odstotkov, kot je predlagala Vlada, ampak se z današnjih 30 odstotkov dvigne na polovico, na 50 odstotkov. Konec koncev nas venomer prepričuje tako koalicija, še posebej pa Vlada in predstavniki Ministrstva za finance, da je z javnimi financami potrebno racionalno upravljati in naša ocena je, da bi polovica pogodbenega zneska, plačanega vnaprej, morala zadostovati za to, da lahko tudi nevladne organizacije normalno funkcionirajo, drugo polovico pa seveda takrat, ko dokažejo, da je tista prva polovica bila uporabljena upravičeno. Ampak, verjetno predsedujoči, tako kot je parlamentarna praksa, dovoliš, da govorimo tudi o ostalih členih zakona. Tukaj seveda ponovno ne morem mimo 21 milijonov za izplačilo regresa za upokojence. To, kar nam prodajajo nekateri, od fiskalnega pravila in fiskalnega okvirja, je seveda samo bla bla bla, da ne rečem sajenje rožic. Ob naslednji točki bomo fiskalni okvir za zdravstveno blagajno – ck! – dvignili, mislim da za okoli 40 milijonov evrov brez problema. Se pravi, se da, če se hoče. Se da, če se hoče! Prej sem vam tako, brez da bi se zelo poglobila, natresla za 500 milijonov evrov dodatnih obveznosti, ki ste jih zagotovili; in to v konec lanskega leta. Zdaj pa se pogovarjamo o 21 milijonih, o 21 milijonih, ki bo sesulo javne finance! Ja, preveč dobro poznam državni proračun, da bi tem pravljicam verjela. Ne, to se absolutno da, samo voljo je treba imeti: od besed je treba preiti k dejanjem, spoštovane kolegice in kolegi. V predstavitvi stališča Poslanske skupine Desus smo lahko slišali, da je Desus lahko zagotovil to, kar zdaj piše v Zakonu o izvrševanju proračuna. Jaz sem mislila, da ta zakon sprejemamo v Državnem zboru. Vsi skupaj. Če to lahko naredi samo Desus, bi še toliko prej moral to narediti in zagotoviti polno izplačilo letnega dodatka za upokojence. Že prej sem nanizala nekaj številk. Ob 20 odstotkih, ob petini manj davčnih prihodkov, kot jih je imela na voljo moja vlada v letu 2014, smo za pokojnine dali 300 milijonov evrov več. Ja, tudi Desus je bil takrat v vladi in hvala vam, da ste nam pomagali, ampak to je dejstvo. 300 milijonov evrov smo našli, vi pa danes niste sposobni ob petini več davčnih prihodkov najti 21 milijonov evrov, zato da v četrtem letu gospodarske rasti končno nehate barantati z upokojenci in se tolči po prsih, kaj jim je kdo uredil. In samo temu služi to, kar delate. Samo temu, da boste v naslednjem letu lahko rekli, da zdaj pred volitvami smo pa res končno ukinili varčevalne ukrepe pri upokojencih. Omenjali ste strukturni primanjkljaj, ki naj bi ga zmanjšali. Na žalost ste ga celo povečali in to je to, kar vam govorim že tri leta, da proračunski primanjkljaj zmanjšujete na dveh velikih kategorijah – eno so upokojenci, drugo so pa investicije. Nič od strukturnih reform, nobenega fiskalnega napora. Danes vam je to povedala tudi Evropska komisija. Spet boste ves napor in delo pustili novi vladi. Na žalost. In zato, zato spoštovani kolegice in kolegi, pravzaprav samo kolegi iz Desusa, ker samo z vašimi glasovi, samo vaši glasovi še manjkajo, da upokojencem v letošnjem letu zagotovimo polno izplačilo regresa v dveh višinah, tako kot določa osnovni ZPIZ zakon. Samo še glasovi Desusa bi bili že v prvem krogu dovolj, da bi ta zakon bil sprejet, da bi že danes veljal in potem ne bi bilo več pregovarjanja, kako in kaj. In še enkrat, lahko mi verjamete, da 21 milijonov, 21 milijonov ne bo sesulo javnih financ. Nikakor! In še enkrat, če smo leta 2014 našli 300 milijonov več v državnem proračunu, kot jih najde vlada Mira Cerarja, morate, morate – ne zaradi mene in ne zaradi poslank in poslancev, ampak zaradi upokojencev – teh 21 milijonov poiskati že v letošnjem letu. Če pa imate pri tem problem, sem vam pripravljena pomagati in vam teh 21 milijonov v državnem proračunu tudi najti.
Besedo ima gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Tudi z moje strani vsem skupaj prav lep pozdrav! Tudi jaz bom razpravljal širše, ne konkretno samo o predlogu amandmaja, ki ste ga, podpredsednik, malo prej omenili. Najprej mogoče za začetek, da imajo nekateri zelo slab spomin, omenjajo dejansko tisto, kar jim ustreza. Da pa smo nekega leta, ko je bila na oblasti neka stranka, skupaj z njimi smo tudi bili in vemo ,kako so se stvari odvijale, pa smo kar z lopatami metali v neke luknje denar, da smo sanirali banke. Tega gospa Alenka Bratušek ni omenila, pa bi bilo dobro, če govori o tistih projektih, ki so se komaj s papirji začeli. Pa še mogoče odziv na eno zadevo, ki jo je omenjal v stališču predstavnik SDS. Mene veseli spoštovanje dveh, da se zavzemate za upokojence, ampak v vaši resoluciji, ki ste jo sprejeli na kongresu, pa imate samo v enem stavku omenjeno, in to upokojence z emigranti. Samo to primerjavo imate in nobene druge. Tako da okrog skrbi bi se še dalo kar precej govoriti. Mi smo dejansko skupaj s to vlado, pa ne želim biti niti slučajno advokat te vlade, zagotovili regres v višini do 760 evrov in nad 760 evri. Se pravi, tudi tisti upokojenci, ki lansko leto niso dobili, bodo letos dobili, res ne visokih zneskov, v primerjave s tem, kakšna je tudi pokojnina. Dobili pa bodo vsi. V tej vladi je koalicija usklajevala dejansko pokojnine trikrat. To je skupna višina okrog 2,25 odstotka, ampak to ni točen znesek, kajti dvakrat so se pokojnine usklajevala in s tem se je poviševala tudi osnova. Dvakrat smo, kot sem že rekel, izplačali ta upokojenski regres šele po koncu vlade Alenke Bratušek. Zasluga Desusa v tej vladi je, da končno koalicija zna prisluhniti tudi ljudem, ki živijo na obrobju. To smo na nek način dokazali tudi s tem, da danes obravnavamo to zadevo in da rešujemo zadeve na takšen način, kakor se v najboljši možni meri tudi da reševati. Res je, da delamo postopno, ampak dovolj vztrajno, da bo starejša populacija poplačana za vse, kar je žrtvovala v tej gospodarski, ekonomski krizi. Je kar še precej obveznosti za nazaj, ampak mi se bomo trudili, da se bodo te obveznosti v prihodnosti – seveda če bomo zraven – tudi poravnale vsem upokojenkam in upokojencem. Gospa Alenka Bratušek brezsramno zavaja slovenske upokojence. Pred meseci je celo v Državni zbor prinesla podpise, s katerim bi po njenih besedah vršila pritisk na nas, da bi podprli njen zakon, po katerem bi se pokojnine usklajevanje redno. Odločno moramo povedati, da je to navadno zavajanje, saj se v tej vladi pokojnine usklajujejo po koalicijski pogodbi in zadnja uskladitev je bila višja, kot če bi bilo usklajevanje po predlogu, ki ga je predlagala gospa Alenka Bratušek. Vemo pa, da bo danes, kot smo že navajeni, s svojo lažno dobroto do upokojencev nastopila tudi Alenka Bratušek, zato bi želeli odgovoriti na njene očitke, ki smo jim bili priča zadnje mesece, in jih tudi zavrniti. V vladi Alenke Bratušek je bilo usklajevanje zamrznjeno. Danes imamo koalicijsko usklajevanje ali, če hočete, izredno usklajevanje na podlagi ZIPRS, vse to po zaslugi, če hočete, tudi stranke Desus. Če bi bilo letos usklajevanje redno, kar pomeni v skladu z določili sistemskega, torej pokojninskega zakona, kjer gre za formulo 60 : 40, vezano na rast plač in rast cen življenjskih stroškov, bi bilo usklajevanje nižje od februarskega usklajevanja, ki je znašalo 1,15 odstotka in je bilo doseženo na podlagi našega prizadevanja v vladi. Letos jeseni pričakujemo še eno usklajevanje in se bomo v naši poslanski skupini kakor tudi v stranki močno zavezali in tudi seveda poskušali to zadevo doseči. Na izvajanje pritiskov in žalitve nas in naše stranke gospe Bratuškove najprej nismo želeli reagirati, a ker je šla z dejanji predaleč, ne bomo več tiho, smo rekli. Očitno je, da gospe in njeni stranki teče voda v grlo, kar je jasno iz vseh javnomnenjskih raziskav, zato se je za zdaj odločila, da bo začela nagovarjati upokojence, a upokojenci dobro vedo, kdo je tisti, ki se ves čas zavzema za njihov korist, se bori za njihove pravice. Pred volitvami so vse stranke polne besed o upokojencih, ko pa je treba podpreti predloge v korist upokojencev, pa Desus ostane večkrat zelo osamljen. Odločno zavračamo to izsiljevanje in si želimo, da govorimo v Državnem zboru korektno, brez laži. Še ena naša zasluga je ureditev statusa minimalne pokojnine. Ne samo naša, ampak nosilci te aktivnosti smo bili tudi mi, in seveda z zadovoljstvom ugotavljamo, da smo v prvi fazi uspeli dvigniti minimalno pokojnino vsem tistim, ki so dejansko imeli 40 let delovne dobe oziroma toliko let, kolikor je takrat veljavni zakon tudi zahteval. Vsi se radi trkajo po prsih, kaj vse bi naredili za upokojence. Tipičen primer je kolegica Alenka Bratušek, a vprašam vas, kaj je Alenka Bratušek, ko je imela v rokah vse vzvode oblasti, res storila za upokojence. Pokojnine je popolnoma zamrznila, z njenim ministrom za finance pa je želela odvzeti upokojencem še 10 odstotkov. Tega v takratni vladi – seveda, če ne bi bilo nas, bi se tudi zgodilo –, mi nismo dovolili. Vse to, kar bi Alenka Bratušek rada dosegla, je Desus že dosegel, zato vse njene poskuse ocenjujemo za zgolj poceni trike. Mi se bomo še naprej zavzemali za upokojence, želimo pa si, da imamo v Državnem zboru partnerje, ki jih ne bojo zavajali.
Besedo ima predlagateljica poslanskega zakona mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Ja, Desus je stranka, ki je v vseh vladah od leta 2002, če se ne motim. 15 let kreira slovensko politiko. Ko je nastajala bančna luknja, ste bili zraven; ko smo jo sanirali, ste bili zraven. Ampak vedno so za vse krivi drugi. Kako je že rekel pred mano kolega? »Z lopato metali denar v banke«. Spoštovani kolega, na zadnji seji Komisije za nadzor javnih financ je bil predlagan sklep, da se to preveri pred prodajo Nove Ljubljanske banke. A boste verjeli, da je Desus glasoval proti temu? Kaj je potem demagogija? Kaj je demagogija? Tudi Desus je podpiral vse ukrepe, ki so se nanašali na sanacijo bank. To je pa demagogija, ki jo zganjate. Ja, nekaj delati in drugo govoriti! Tisti, ki ne loči situacije leta 2013 z današnjo, to se lahko vprašamo. Jaz vam pokažem, gospod Jurša, še enkrat, to je slika, koliko za slovenske upokojenca da vlada Mira Cerarja, koliko je dala pa vlada Alenke Bratušek. Milijardo 700, milijardo 650, da bom bolj natančna, je bilo treba dati iz državnega proračuna za to, da se pokojnine niso zniževale. Vi danes najdete milijardo 370 milijonov in se tolčete po prstih, kaj vse da ste naredili za upokojence. 300 milijonov več smo našli v najtežjih časih! Ja, treba je bilo zamrzniti pokojnine, ja, zato da se ni dogajal grški scenarij in bi upokojenci izgubili tudi do 20 odstotkov pokojnine. Mimogrede, leta 2012 so se pokojnine nominalno znižale upokojencem. Ali lahko verjamete, da je takrat bil Desus zraven in glasoval za? To pa je demagogija! Iz situacije, kjer je Slovenija dihala na škrge, če uporabim prispodobo, primerjati danes z 800 milijoni več davčnih prihodkov, vi pa vprašujete, zakaj takrat nismo usklajevali in dvigovali pokojnin. To se res delate norca iz ljudi, še najbolj pa iz upokojencev. 300 milijonov več, 300 milijonov več smo skupaj z Desusom v letu 2014 našli za slovenske upokojence. Pokojnine se usklajujejo po koalicijski pogodbi. Jaz bi bila bolj vesela, če bi se tako, kot določa zakon. Točno zato bi bilo prav, zato da se ne mešetari več in da se ne kdorkoli – naj bom to jaz, naj boste to vi, naj bo kdo tretji - trkal po prsih, kaj vse je bilo za upokojence narejeno. Zato je prav, da bi četrto leto gospodarske rasti nehali veljati krizni ali protikrizni ukrepi. Zato je bil pripravljen Zakon o uravnoteženju javnih financ in to je bil naš predlog. Ampak vi to napovedujete za naslednje leto; če bi bili na Odboru za finance, bi slišali, da tudi to še ni dogovorjeno. Tam je bilo zelo jasno povedano, koliko je zagotovljeno za regres upokojencev in to ni dovolj za izplačilo regresa v dveh višinah, če vzamemo dva najvišja letošnja. Se pravi, spet bodo upokojenci deležni nekega trgovanja, koliko bo na koncu ostalo za njih. Po moje bi res bilo ključno, da se ti ukrepi ukinejo in da se ne vsako leto nekdo pogaja v imenu upokojencev, ali bomo zagotovili tistih nekaj fičnikov za njihovo usklajevanje ali njihov regres. In še nekaj, gospod Jurša. Če bi v letu 2014 dali za pokojnine tako malo, kot da danes vlada Mira Cerarja, bi te pokojnine morale biti 7 odstotkov nižje. 7 odstotkov nižje! 500 evrov na povprečnega upokojenca s povprečno pokojnino. To pa je dejstvo, to lahko preverite v številkah. Vi ste prej govorili malo na pamet, jaz pa vam povem, kaj smo iz državnega proračuna zagotovili za upokojence. Ja, pokojninska blagajna je bolj polna, zato je iz državnega proračuna treba dati manj denarja. To je logično, ampak še bolj logično bi bilo, da če smo mi našli 300 milijonov, jih vi najdete 21 in izplačate polni regres v dveh višinah, brez mešetarjenja – ali, kako je že rekel kolega pred menoj? In strinjam se z vami – ja, upokojenci res dobro vedo. Ko sem po Sloveniji zbirala podpise, so mi povedali, da res dobro vedo, kdo in kaj dela za njih. Ampak kakorkoli, ne gre za, [[…]]Čas bi bil, da ob več kot 3-odstotni gospodarski rasti tudi upokojenci nehajo sodelovati pri kriznih ukrepih. Radi se pohvalite z gospodarsko situacijo in sem vesela, da je Slovenija v takšni situaciji, kot danes je, samo naj ljudje to čutijo. Tudi upokojenci. Pa še nekaj je bilo prej rečeno, da vedno izpolnite to, kar obljubite. Ali se spomnite tisoč evrov pokojnine? Sedaj smo pri povprečni 600, pri minimalni 500. Ali veste, kje imamo še tisoč evrov? Ja, nekaj so predvolilne obljube, nekaj je pa to, kar je treba za ljudi narediti. In ne čakati na drugo leto, ne čakati na predvolilne obljube, ampak jim danes pokažimo skupaj, saj ne more ne sam Desus, nobena stranka sama ne more sprejeti tega predloga. Na žalost se amandmaja k temu členu, povezanim z izplačilom regresa upokojencem, ne da več vložiti; se pravi, se tega ne da v tem trenutku popraviti, da se pa z novim predlogom. Mi smo dvakrat že poskusili in verjetno bomo tudi v tretje. In še enkrat, 21 milijonov ne sme in ne more biti problem.
Replika gospod Franc Jurša.
Hvala lepa. Enostavno in preprosto ne vem ene zadeve desetkrat v svojem govoru oziroma v svoji razpravi povedati, bom zato zelo kratek. Nekaj smo si zapisali v ustavo. Če imam dober spomin, vem točno, kdaj se je to zgodilo. Vem tudi to, ker sem sedel kot poslanec v teh klopeh, kdaj je Karl Viktor Erjavec govoril o tisočih evrih in kaj je hotel s tem povedati. Zelo me žalosti, da so zadeve nekateri izvzeli iz konteksta in nenehno ponavljajo laži. On nikoli ni rekel, tako kot je sedaj malo prej bilo tudi povedano. Rekel je, če lahko tajkuni jemljejo težke milijone, potem bi bilo prav, da bi imeli upokojenci tudi tisoč evrov pokojnine. In to isto mislim danes, v tem trenutku tudi jaz. Pa še eno vprašanje mogoče predhodnici. Ker se govori, pa to je tudi res, da smo iz proračuna morali zagotoviti takrat več denarja, ker je priliv v pokojninsko blagajno bil nižji, kot je na primer v tem obdobju, če hočete tudi v letošnjem letu, pa prejšnje leto. Povejte mi, koliko več je dobil posamezen upokojenec? In koliko regresa več je dobil posamezen upokojenec? Na to vprašanje bi želel odgovor; javno, pred kamerami naj se pove.
Zopet ima besedo pred drugimi predlagateljica predloga zakona mag. Alenka Bratušek.
Bom najprej o fiskalnem pravilu. Ja, fiskalno pravilo je sprejeto, fiskalno pravilo velja, fiskalni okvir je sprejet, fiskalni okvir velja. Ampak zakaj velja samo za ene? Jaz sem vam povedala, da boste ob naslednji točki povišali, zvišali, spremenili, kakorkoli želite, fiskalni okvir za zdravstveno blagajno. Ja, enako lahko naredite za pokojninsko blagajno! Tako fiskalno pravilo in fiskalni okvir ni in ne more biti izgovor. To je prvo. Gospod Jurša, še enkrat. Situacija leta 2013 in 2014 je bila kakršna je bila. Bila je težka, lahko bi bila še težja, lahko bi bili ljudje v naši državi še bolj udarjeni. Lahko zdaj spremljate, kaj se dogaja v Grčiji, in mislim, da zdaj že nekih petič ali šestič poleg plač v javnem sektorju znižujejo tudi pokojnine. Ampak na srečo ni Slovenije v tej zgodbi. Če naša skupna vlada, z Desusom, skupaj v letu 2014 ne bi v državnem proračunu našla teh 300 milijonov, bi pokojnine bile nižje. Res je, upokojenci leta 2014 niso dobili ne usklajevanja ne regresa, ampak niso bili deležni nižanja, kar se je dogajalo po drugih državah. Ja, 300 milijonov! Zdaj pa se pogovarjamo in kregamo o 21 milijonih. Ali razumete razliko? Ali razumete razliko? Manj kot 10 odstotkov tistega, kar smo mi morali in smo našli. Smo našli! Še enkrat vam povem, 800 milijonov imate več davčnih prihodkov, pa je problem 21 milijonov evrov. Na vsako sejo prinesete zakon, ki ima posledice javnofinančne, ima vpliv na fiskalni okvir. Stanovanjski zakon bomo kasneje obravnavali. Že prej sem vam naštela: 50 milijonov ste dali Družbi za upravljanje terjatev bank, ker niso pravočasno likvidirali dveh bank. 50 milijonov! Slovenskemu državnemu holdingu 200 milijonov. To je vse mimo sprejetega državnega proračuna. Tukaj se pa zdaj pogovarjamo o enem kilometru drugega tira, pa je problem. Pa meni zdaj povejte, kdo zganja demagogijo. Vi ali jaz? [[oglašanje iz dvorane]] 21 milijonov ni in ne more in ne sme pri desetih milijardah proračuna biti problem. Ja, povejte, naslednje leto so volitve in v naslednjem letu bomo zaradi volitev upokojencem dali toliko in toliko, pa bodite pošteni do nas vseh! To je edini argument, drugega ne more biti. In kolega Jurša, lahko se usedeva skupaj, pa vam v desetih minutah najdem tri proračunske postavke – lahko mi verjamete –, kje bomo z veliko lahkoto pobrali 21 milijonov evrov. Državno sekretarko imate tam. Naj vam pove, koliko so letos prerazporedili denarja. Z enega uporabnika na drugega. Z ene postavke na drugo. Ne fiskalni okvir, ne fiskalno pravilo, ne javnofinančna politika ni ogrožena zaradi tega, kar sem predlagala in kar bom po vsej verjetnosti še enkrat predlagala. Verjamem, da težko slišite, da je Desus proti temu, ampak to je dejstvo. To je dejstvo. Skupaj s SMC pač imate v Državnem zboru večino, ponosni ste na to, ampak v tem primeru je razlog, da že v letošnjem letu tega regresa ne izplačamo, to, da ste pač proti. To ni demagogija, to so na žalost dejstva. Res težko razumem, težko razumem, da je teh 21 milijonov tako velik problem, ob vseh dajatvah, ki ste jih po sprejetju proračuna brez problema, brez problema dogovorili. Samo na javnih uslužbencih, skupaj z zdravniki, za približno 100 milijonov evrov. Pri upokojencih je pa problem. O. K., bodo zdaj morali biti zadovoljni. Tudi jaz vam rečem v njihovem imenu hvala, da bodo dobili vsaj nekaj. Ampak še enkrat, gospod Jurša, če smo mi takrat stisnili v najtežjih časih in našli 300 milijonov za to, da pokojnin ni bilo treba zniževati, potem bi se lahko tudi vi potrudili in našli teh 21 milijonov za to, ne da jim nekaj damo, ampak uresničimo to, kar jim po zakonu pripada. Nič, nič ne delamo in ne iščemo ne vem kakšnih privilegijev, ampak želimo samo to, da se uveljavi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in da se z upokojenci preneha barantati.
Besedo ima gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Mogoče najprej o amandmaju k 4. členu, pri katerem je odprta razprava. Amandma govori o tem, da se številka 70 nadomesti s številom 50, gre pa za to, da se omogoči manjše predplačilo društvom, zasebnim zavodom ali ustanovam, skratka nevladnim organizacijam, ki se prijavljajo na razne razpise, in seveda, če nimajo dovolj sredstev, morajo najemati, po vsej verjetnosti, tudi kredite in si s tem nalagajo dodatne obveznosti. Predlog Vlade je, da se omogoča tem nevladnim organizacijam celo 70-odstotno predplačilo, kar jim zelo zelo zmanjša obveznosti v teh postopkih. Tako tega amandmaja ne bom podprl. Glede ostalih zadev, o katerih se pogovarjamo, pa bi rad vendarle dodal naslednje, da res ni dobra rešitev v tem zakonu, da namesto dveh kategorij pri izplačilu pokojnin, kot je predvideno tudi v osnovnem Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, razdelimo, naredimo razpredelnico celo na 8, bi rekel, višin pokojnin in temu primerno se potem tudi izplačuje dodatek, vendar res nepotrebno je, da se v tem zakonu vnaša dodatna alineja, ki omogoča, da se dodatek izplača v višini 90 evrov tudi tistim, ki prejemajo del tuje pokojnine. Do sedaj veljavna ureditev je govorila o tem, da če dela tuje pokojnine ne prijavi oziroma ne pove, kolikšna višina je, potem mu ta dodatek ne pripada. No, po tem zakonu se to sprošča, in tudi tisti, recimo, bom samo navedel primer iz komisije za preiskavo bančne luknje, ki je nekako povezana s to razpravo danes pri teh pokojninah, tudi na sami komisiji nismo uspeli dobiti podatka, koliko določen bančnik pravzaprav prejema del tuje pokojnine, prejema pa jo seveda po vsej verjetnosti bistveno več, kot imamo tudi poslanci sicer plače. Ampak tudi temu ne bo treba povedati, recimo, koliko prejema, če bo želel dobiti teh 90 evrov, in bo to prejel. Povsem nepotrebna je ta rešitev, in res v tem obdobju bi se temu morali na vsak način izogniti, kajti revščina v Sloveniji je prisotna, razlike med revnimi in bogatimi se povečujejo in to je nekaj, proti čemur se je treba res organizirano spoprijeti in dobiti čim večjo večino podpore tudi v parlamentu, da te razlike zmanjšujemo, ne pa povečujemo. Še vedno ni dozorela ta odgovornost pravzaprav do vseh ljudi, da to dejansko poskušamo hitreje preprečevati, kot se to počne ta hip. Tako smo tudi na Odboru za finance, na matičnem delovnem telesu, ko je obravnaval ta zakon o izvrševanju proračuna podprli rešitev, ki je zapisana v Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki pač govori o tem, da ta dodatek izplačamo glede na dve višini pokojnin, tisti z najvišjimi, pa če ne predložijo, recimo dela tuje pokojnine, pa pač tega ne bi prejeli. Pri ostalih rešitvah pa bi želel vendarle opozoriti tudi na to, kar sem tudi v stališču poslanske skupine povedal ob zaključku. Zame je povsem neresno, da ob vedenju, da je Slovenija ob osamosvojitvi imela nekje okrog 90 milijard premoženja in da se danes ugotavlja, da je v davčnih oazah 75 milijard, ki ne prinašajo prihodka ne v zdravstveno ne v pokojninsko blagajno in da se ta hip močno poskuša truditi v to smer, da se zapravi še tistih 13 milijard, ki pa jih ta hip še Slovenija ima v svoji lasti. Ta demografski sklad – oziroma če hočete, bi bilo bolje govoriti o medgeneracijskem skladu, kajti to, da iz tega premoženja polnimo sklad, ki bo zagotavljal del pokojnin tem mladim, ki danes šele vstopajo na trg dela, je zelo pomemben odnos naše, zdajšnje aktivne generacije do tistih, ki šele vstopajo na trg, da bodo leta 2035 imeli pokojnine. To vprašanje ničkolikokrat, da ne rečem stokrat, tisočkrat presega to, o čemer se danes pogovarjamo. Ampak še vedno to zavedanje o tem, da prenehamo razprodajati premoženje v Sloveniji in da ga namenimo za zagotavljanje pokojnin mladim v prihodnosti, ni dozorelo niti na Ministrstvu za finance ali pa predvsem pri njih, ker so ključni za pripravo tega zakona, ne pri dovolj velikem številu poslank in poslancev v parlamentu. To je treba preseči ta hip in bomo imeli bistveno krajše razprave pri takšnih temah, predvsem pa je naša dolžnost, da dejansko zmanjšujemo razlike med ljudmi, da se upremo revščini, ki je za Slovenijo povsem nepotrebna. Tudi za bančno luknjo je že vsem jasno, da je bila predimenzionirana, pa še kar dodatno plačujemo 300, 400 milijonov nepotrebnih obresti. Če to preračunamo v pokojnine, bi se lahko te pokojnine dvignile ne samo nad prag revščine 617 evrov; mislim, da bi se lahko dvignile celo tam nekje na 800 evrov. Ampak dajmo vendarle enkrat reči tej bančni luknji, da je dejansko bila predimenzionirana in ne hecati - oprostite izrazu, saj ne gre za hec, gre za resne zadeve –, ne stiskati ljudi po nepotrebnem, ker je povsem jasno, da je ta luknja predimenzionirana in da po nepotrebnem plačujemo 300, 400 milijonov evrov za obresti, ki jih sploh ne bi bilo treba plačevati. In to je treba narediti. Enostavni ukrepi, ki se jih da izvesti takoj, in lepo prosim, zakaj jih ne bi izvedli res takoj?
Besedo ima mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa za besedo, predsednik. Tukaj je bilo izrečenih nekaj besed, na primer, da se predlagajo nekatere stvari tudi z demagogijo, z lažmi in tako naprej. Tisto, kar sem povedal in predlagal, sem govoril na podlagi dejstev ali pa na podlagi številk, gospod Jurša. Prvo kar sem povedal, je, da ima državni proračun - iz državnega proračuna se deloma financirajo tudi pokojnine – v letošnjem letu večje prihodke v prvih štirih mesecih za 400 milijonov v primerjavi z lanskim letom. Glejte, toliko ni predvidela Vlada, tukaj zraven jemljem tudi prispevke za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, tako da bodo pač ti zraven, da ne bo samo državni proračun, ampak tudi ti prihodki. 400 milijonov, 5 odstotkov od 400 milijonov je 20 milijonov, je toliko, kolikor morate vi ali pa kolikor je predlog kolegice Bratušek, da se dodatno da za pokojnine. V štirih mesecih in to na letni ravni! V štirih mesecih na letni ravni! Zaradi tega, gospod Jurša, pri meni ne gre za nobeno demagogijo niti za laži, gre za številke in za dejstva. Vprašajte vašega glavnega ekonomista Desusa – ne vem, kdo sicer je – in on bo vam lahko pokazal iste številke. Tako s tega zornega kota je seveda predlog utemeljen. Tudi predlog glede povečanja povprečnine za občine je utemeljen. Denarja je zadosti za to, denarja je zadosti. Tudi glede fiskalnega pravila. Glejte, tudi glede fiskalnega pravila. Nominalen primanjkljaj sploh ni težava, lahko da bo suficit nominalno. Problem je strukturni primanjkljaj in strukturni primanjkljaj se pa ne bo rešil z večjimi prihodki, ampak s strukturnimi reformami, to vam govori Evropska komisija, to vam govorijo vsi, ki se spoznajo na proračun, da je tukaj treba narediti strukturne reforme. Že zaradi narave obeh teh dveh kategorij, nominalnega pa strukturnega primanjkljaja. Potem je bilo vprašanje [[…]]Oziroma nekako tako, gospod Jurša: pa naj mi nekdo pove, koliko so se pokojnine takrat zvišale v drugih vladah. Pa poglejmo. Letni dodatek v času prve Janševe vlade, dva razreda sta bila, 34 pa 23 – glejte, omenili ste letni dodatek vi, ne jaz – 34 pa 23 odstotkov. Pa poglejmo neto pokojnine: leto 2006 4,2 odstotka, 2007 5 odstotkov, 2008 7,9 odstotka. Tukaj imate podatke. To je bilo takrat, skupaj se lahko izračuna [[…]]Tudi vi ste bili v tej vladi, ne potem spraševati, tudi vi ste bili v tisti vladi! Seveda zaradi tega potem govoriti o teh zadevah, da se nečesa ne da. Glejte, ob teh prihodkih, ki jih imate, in ob tem zapravljanju, ki ga dajete za neko železnico, ki je še v povojih, ki je v povojih – 200 milijonov ste namenili za to podjetje, za drugi tir, 200 milijonov. Ne vem, za koliko kilometrov tirov je. 27 milijonov stane, danes sem izvedel od predsednika Vlade. Če pomnožimo s 30 kilometri, glejte je to 800 milijonov, to ni milijarda 400. Ali pa ste, še enkrat ponavljam, narobe izmerili dolžino proge. Nekaj tukaj ne gre skupaj! Ampak, če daste 200 milijonov za drugi tir, ki ga nikjer ni, ne mi reči, da ne morete 20 milijonov za upokojencev, zato da ne bodo več pod ZUJF – ki ga vsi sovražite, vsi poveste, da je neustaven, ne vem kolikokrat je že bil neustaven, pa dajte ga že enkrat ukiniti! Z enim členom ga lahko, pa ga ne. Imate rast, vse je, super je v Sloveniji, gospodarska rast [[…]]Z enim členom ukinite cel ZUJF [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Nič drugo leto. Glejte, ne moremo vam verjeti, da bo to drugo leto! Nekaj so dejstva, kaj lahko naredite, ker že danes lahko daste za upokojence in za občine, zato da bodo dejansko imeli ljudje večjo blaginjo, ker dejansko ima največji vpliv občina na blaginjo ljudi. Zaradi tega se izgovarjati na to, da bo zdaj neko fiskalno pravilo in tako naprej, da tukaj omejuje to – ne omejuje! Ne omejuje, ker je denarja enostavno dovolj. 400 milijonov. Prej tega podatka niste upoštevali pri vaših izračunih, ko ste glasovali za to, da se te pokojnine povečajo za 10 evrov, pa nekajletni dodatek po teh razredih, ki jih imate. Glejte, imate nov podatek, 400 milijonov. Tako predlagam, da ta razprava temelji na dejstvih, na številkah, ne pa se braniti z demagogijo in morda celo lažmi.
Replika, gospod Franc Jurša.
Gospod predsednik, zelo kratka bo. Bom pa zastavil kar vprašanje gospodu Andreju Širclju. Če že navajate podatke, ko ste bili na čelu oblasti v obdobju 2004–2008, zakaj potem niste navedli podatkov za obdobje, ko ste tudi bili na oblasti, za 2012? Korektno in pošteno bi bilo, da javnost seznanite tudi s temi podatki.
Postopkovno? Postopkovno dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. Eno vprašanje za pojasnilo z vaše strani. Ali smo zdaj mi v razpravi ali smo v obtoževanju pa iskanju krivcev za nazaj? Ker če smo v tem drugem delu, potem bi bilo dobro, če se nam lahko to napoved, da se bomo ustrezno tudi sami z natančnimi podatki obkrožili in jih uporabili za to, da bomo lahko odgovarjali na neko drugo materijo od te, ki je zdajle v razpravi oziroma bi morala biti v razpravi pri tej točki. Hvala lepa.
Moje pojasnilo bo kratko. Smo v razpravi pri 4. členu, amandma Poslanske skupine nepovezanih poslancev, vendar pa prvi amandma oziroma prva tovrstna zadeva vedno predpostavlja tudi splošno razpravo. Kako široko gre ta splošna razprava, pa nisem jaz gospodar celotne zadeve. To je odvisno zgolj od poslancev in tako, kako to zadevo zapeljete. Postopkovno, mag. Andrej Šircelj.
Spoštovani predsednik, v bistvu predlagam, da Stranka modernega centra začne razpravljati o tej temi. Mislim, da bo z lahkoto razpravljala o tej temi in gre za temo, o kateri govori Zakon o izvrševanju proračunov, to je o pokojninah. Pač Zakon o izvrševanju proračuna govori o pokojninah, določa nove pokojnine, nove dodatke, povečuje dodatke in tako naprej. Sam pravim, da premalo glede na 400-milijonskih dodatnih prihodkov v javne blagajne. Tako, da vi ste na tej seji, ko govorimo o pokojninah in o občinah, o povprečninah. Predsednik, tako res vabim, da povabite SMC, da začnejo razpravljati o tem.
Jaz pa vabim vas, da ne zlorabljate postopkovnih za vsebinsko razpravo in v bistvu polemiziranje z eno stranjo, ki še sploh ni razpravljala, to je sicer dejansko dejstvo. Ali lahko gremo naprej, prosim? Ne bomo se s postopkovnimi zdajle. Je mogoče? Da se prijavite k besedi pa poveste tisto, kar imate povedati, saj je pri tej točki glede na to, kako široka je razprava, je vse to tudi že vsebinska razprava. Besedo ima gospa Monika Levičar [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]No, pardon, opravičujem se. Opravičujem se, to pa se res moram. Slabo sem si zapisal in preveč postopkovnih. Marinka Levičar.
Hvala, predsednik, za besedo. To ime je pa že marsikdo meni pripisal, pa ne vem zakaj, že v preteklosti, tako da sem kar navajena že na to. V svoji razpravi bi skušala predvsem poudariti tisto, kar se meni zdi z mojega vidika prav, da bi se poudarilo, to je moj osebni vidik. Pa še nekaj bi rada v zvezi z zakonom rekla, in sicer o teh določilih, ki opredeljujejo letni dodatek. V tem določilu ZPIZ-2 jasno piše, da se letni dodatek določa v dveh višinah, in na koncu, da znesek letnega dodatka pa vsako leto določi ZIPRS. Sprašujem se predvsem v zvezi s 1. členom tega zakona, ki to določa, da se določa v dveh višinah ta letni dodatek – tako kot predlaga poslanka Alenka Bratušek. Do zdaj se je v petih višinah, v bistvu od letos naprej se bo v petih višinah, ker se bo tudi tistim upokojencem, ki imajo pokojnino nad 760 evrov, izplačalo 90 evrov tega dodatka, do zdaj ga pa pač žal niso imeli. No, sprašujem se, kaj pa je bolj pravično – ali v dveh zneskih ali v petih zneskih? Moram priznati, da sem to področje, ker je pač ZPIZ-ovo, spremljala v mnogih letih nazaj in da je bilo na skupščini ZPIZ veliko veliko pripomb upokojencev na to, da se določa samo v dveh zneskih. Ker na primer po ZPIZ-1 bi bilo zdaj to 414 evrov limit, in tisti, ki bi imel 415 evrov, bi dobil nižji znesek. Zato sem tudi jaz globoko prepričana, da je bolj pravično, da je več teh razponov. Kot se spomnim za nazaj, smo v Desusu tudi zagovarjali to, da se upošteva več socialne note pri tem letnem dodatku in da pač precej višjega dobijo tisti, ki imajo bolj nizke pokojnine, in da so tisti z višjimi pokojninami bolj solidarni. Nisem videla oziroma čutila osebno v javnosti kakšnega večjega nasprotovanja temu. Tako se meni še vedno zdi primerno, da se ta dodatek določi v petih razponih, da je to bolj primerno in bolj pravično, zlasti do upokojencev z nižjimi pokojninami. Potem bi se rada obregnila tudi ob to, kar je rekel poslanec Janko Veber, in sicer pokojnine iz tujine. Ti sorazmerni deli pokojnine iz tujine, da ne bi smeli tisti ljudje, ki dobijo, pač, tako sem ga jaz razumela, ta dodatek iz tujine k pokojninam oziroma del pokojnine iz tujine, da ne bi smeli dobiti tega dodatka. Oziroma, da bi se moral šteti, ne. Res je bilo tako do sedaj, da se znesek pokojnine, ki so ga dobili iz tujine, ni upošteval pri višini tega letnega dodatka in višini slovenske pokojnine. Od letos naprej se to upošteva in tisti, ki ne bodo sporočili, kolikšnega zneska pokojnine dobivajo iz tujine, bodo dobili, tako kot vsi ostali upokojenci, ki imajo slovensko pokojnino, višjo od 760 evrov, pač 90 evrov tega dodatka. To je isto, kot če [[…]]Ne vem. Tisti, ki ima najvišjo pokojnino, bo isto dobil 90 evrov ravno tako kot tisti, ki ima 760 oziroma 770 evrov. Tako je bila ta anomalija iz preteklih let zdaj po mojem s to ureditvijo odpravljena. Seveda pa se zelo strinjam s svojim kolegom, gospodom Vebrom, glede demografskega sklada, da bi ta moral priti čim prej ustanovljen. Po ZPIZ-2 bi moral biti že dve leti po uveljavitvi tega zakona, torej že leta 2015. Tako se tudi jaz bojim, da bo veliko državnega premoženja že razprodanega do takrat, ko se bo ustanovil ta demografski sklad, in da se bo žal v tem demografskem skladu premalo denarja nabralo za bodoče upokojence. Še to bi rada poudarila. Desus se zelo zavzema za demografski sklad, za ustanovitev demografskega sklada. Osebno pa bi tu rada dodala še to, da ta sklad bo najbolj pomemben za generacije bodočih upokojencev, ne za sedanje volivce Desusa. Ti nekako bomo še preživeli v tem sistemu pay as you buy, ampak za bodoče upokojence, za te pa je res veliko vprašanje zaradi teh demografskih sprememb. Zato znova apeliram na Vlado, da se čim prej ustanovi ta demografski sklad. Hvala.
Replika gospod Janko Veber.
Hvala za besedo. Da sem imel prav, vam bom citiral zadnji odstavek 6. člena Zakona o izvrševanju proračuna, ki ga danes obravnavamo: »Uživalcu pokojnine iz petega odstavka tega člena, ki do 30. septembra 2017 ne predloži dokazila o višini zneska tuje pokojnine, izplačane v januarju 2017, se letni dodatek izplača v višini 90 evrov.« Tudi če ne predloži dokazila, se mu izplača – ne? In o tem sem govoril. Nekomu, ki ni želel razkriti, kolikšen del tuje pokojnine prejema na račun, bomo izplačali 90 evrov, ne glede na to, koliko prejema. Prejema pa bistveno več kot je, recimo, plača poslanca ta hip. Po zdaj veljavnem zakonu tega ni bilo mogoče; namreč, v obrazložitvi tega člena imamo, bom vam še enkrat citiral: »Tistim, ki ne predložijo dokazila o višini zneska tuje pokojnine, izplačane v januarju 2017, se letni dodatek ne izplača.« To je veljalo pred sprejemom tega zakona, ki ga obravnavamo. Po spremembi sedmega odstavka se določa, da se tudi uživalcem letni dodatek izplača v najnižji višini 90 evrov Berem samo, kar je zapisano v zakonu in v obrazložitvi. Torej tisti, ki ne predložijo zneska, koliko dela tuje pokojnine dejansko prejemajo, bodo vseeno dobili 90 evrov, do sedaj pa jih niso. Torej je bila moja trditev jasna in temelječa na zakonu in obrazložitvi. Hvala.
Zdaj bom dal besedo še najprej predstavnici, predlagateljici poslanskega predloga, ker ima vedno prednost, potem še mag. Julijani Bizjak Mlakar, potem bom pa omogočil, da se boste prijavili, ker je interesov preveč, da bi sledil peš. Besedo ima torej predlagateljica poslanskega predloga zakona mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. V bistvu se bom odzvala na kolegico, ki je govorila malo prej o petih različnih izplačilih regresov in o dvomih, ali je rešitev v ZPIZ zakonu pravilna. Ja, lahko se pogovarjamo o tem. Ampak spoštovana kolegica, na Odboru za finance je bil tudi predstavnik Desusa zelo vesel in je poudarjal, kako bo naslednje leto regres izplačan v dveh višinah. Zdaj se pa mogoče najprej znotraj Desusa pogovorite, kaj je bolj pravilno oziroma kaj zagovarjate. Če mislite, da je treba spreminjati osnovni zakon, Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, in tam uzakoniti pet višin, je potem to treba narediti. Dokler pa osnovni zakon piše o tem, da se regres izplačuje v dveh višinah, je pa po mojem prav, da to enkrat po štirih letih gospodarske rasti končno spet začnemo upoštevati. In regres se je za tiste upokojence z najnižjimi pokojninami izplačeval ves čas. Tudi v času krize. Za tiste, bom rekla, ki malo želite zavajati. Zdaj pa se bom še enkrat dotaknila tistih tisoč evrov. Zdaj sem vmes malo uspela po internetu preveriti. Leta 2008, pred volitvami, gospod Erjavec, tako pišejo mediji: »Karl Erjavec je v predvolilnih obljubah gladko napovedal pokojnine v višini tisoč evrov.« Brez dopisa, povezanega s tajkuni, in to piše v več medijih. Ampak kakorkoli, tisto za nazaj nas ne bo peljalo v prihodnost. Mislim, da je prav, da se danes o tem pogovarjamo in da vsi skupaj še enkrat naredimo razmislek, ali je teh 21 milijonov res tako nedosegljivih za upokojence.
Besedo ima mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa za besedo.Lep pozdrav vsem prisotnim! Glede na današnjo razpravo sem prepričana, da bodo v naslednjem povolilnem obdobju vse stranke, ki danes tako zagovarjajo upokojene, da bodo končno začele poslušati tudi stranko Desus, kadar se zavzema za upokojene. Ker namreč, žal je tako, da praksa kaže, da so polni besed o upokojenih tedaj, kadar so v opoziciji, ne pa tedaj, kadar imajo škarje in platno v rokah, da bi lahko za upokojene tudi kaj storili. Sama bom Zakon o izvrševanju proračuna Republike Slovenije za leti 2017 in 2018 podprla. Zadovoljna sem, da z njim občinam povečujemo višino povprečnine z obrazložitvijo večjih potreb na račun stroškov javnih uslužbencev. Verjamem pa, da bo težko tudi z novo višjo povprečnino zadostiti vsem aktivnostim in potrebam, ki jih želijo izvajati občine. Razmere v javnih financah se sicer izboljšujejo, še vedno pa obstaja tako fiskalno pravilo in strukturni primanjkljaj. Zato me še posebej veseli, da je stranki Desus kljub težkim pogajanjem znotraj koalicije in običajno drugačnim težnjam Ministrstva za finance, uspelo izpogajati letošnji letni dodatek za vse upokojence in s tem pridobiti dodatnih 21 milijonov evrov k že predhodno usklajenim sredstvom za letošnji letni dodatek upokojenim. Kot veste, smo v stranki Desus, ker se zavedamo težkega socialnega in ekonomskega položaja velikega deleža upokojencev, uspeli v koaliciji v času te vlade po večletni zamrznitvi usklajevanja pokojnin že trikrat zagotoviti usklajevanje pokojnin. Tako se je januarja 2016 izvedla uskladitev pokojnin za leto 2015 v višini 0,7 odstotka, oktobra 2016 je bila uskladitev pokojnin izvedena v višini 0,4 odstotka. Lansko leto smo v koaliciji dogovorili še 1,15-odstotno uskladitev pokojnin, ki je bila izvedena januarja letos in to usklajevanje ni bilo enostavno. Za namen uskladitve pokojnin je bil letos namenjen znesek okoli 55 milijonov evrov, kar je višji znesek, kot bi bil, če bi se uskladitev izvedla po zakonskih določbah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Naj omenim, da je nižjo uskladitev od izvedene, to je po določbah zakona, ki sem ga malo prej omenila, v svojem predlogu zakona predlagala poslanka Alenka Bratušek. Po določbah omenjenega zakona bi se namreč pokojnine uskladile le za 1,1 odstotka, mi pa smo dogovorili in januarja letos tudi že izvedli uskladitev pokojnin v višini 1,15 odstotka. Predlog zakona predlagateljice Alenke Bratušek ima poleg formalnih in nomotehničnih pomanjkljivosti, saj vsebina zakona ni ustrezno umeščena v pravni sistem, na kar opozarja tudi Vlada, tudi druge pomanjkljivosti. Verjetno podpisniki predloga tega zakona, za katerega je pristojni odbor ugotovil, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, niso niti vedeli, da bi bila njihova pokojnina v primeru uskladitve pokojnin po njenem zakonu v letu 2017 nižja od v koaliciji dogovorjene višine uskladitve pokojnin. Letni dodatki, ki smo jih izpogajali v koaliciji, so višji za tiste z nižjimi pokojninami, pri čemer se letni dodatek za posamezne razrede v primerjavi z lanskim letom poviša za vsaj 10 evrov, za nekatere več, meje razredov pa se prav tako povišujejo v korist prejemnikov letnih zneskov. Vrsto let se ni izplačevalo letnih dodatkov upokojenim z nekoliko višjimi pokojninami, letos pa ga bodo deležni prav vsi upokojenci. Upokojenec s pokojnino v razredu od 630,01 evra do 760 evrov bo prejel letni dodatek v znesku 150 evrov, tisti s pokojnino nad 760,01 evra, pa bo prejel letni dodatek v višini 90 evrov. Seveda bi si v Poslanski skupini Desus želeli še višje pokojnine in višji letni dodatek, vendar nas pri tem veže fiskalno pravilo in nujnost zmanjševanja strukturnega primanjkljaja. Poleg tega pa sta pristojni ministrstvi, to je Ministrstvo za finance in Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, žal v rokah koalicijskih partneric. Po predlogu zakona mag. Bratušek bi upokojeni s pokojnino v razredu do 530 evrov prejeli nižji letni dodatek, kot ga bodo prejeli v primeru uveljavitve Zakona o izvrševanju proračunov za leti 2017 in 2018 in kot smo ga v stranki Desus dogovorili v koaliciji. V primeru dobrih predlogov smo v stranki Desus veseli zanimanja in prispevka vsakega poslanca za izboljšanje položaja upokojenih, pa četudi za tovrstno prizadevanje obstajajo razlogi samo pred volitvami oziroma kadar prihaja do tovrstnih predlogov samo zaradi volilnih razlogov, vendar pa predlog zakona gospe Bratuškove ni dober za upokojene, kar je že ugotovil tudi pristojni odbor Državnega zbora in kar je v svoji predstavitvi stališča poslanske skupine ugotovil tudi gospod Kordiš. Ta predlog namreč ni pravičen, ni socialno pravičen. Po predlogu zakona gospe Bratušek bi se torej vzelo spodnjima razredoma ljudi z najnižjimi pokojninami, zato da bi se dalo tistim, ki imajo višje pokojnine. V stranki Desus menimo, da prav upokojeni z najnižjimi pokojninami najbolj potrebujejo letni dodatek. Veseli pa bi bili, če bi se tisti, ki se danes zavzemajo za upokojene, zanje zavzeli tudi tedaj, ko so imeli v rokah škarje in platno, s katerimi bi brez dvoma lahko dosegli izboljšanje socialno-ekonomskega položaja upokojenih, pa tega tedaj niso storili. Nasprotno! S svojim vodenjem vlade so brez dvoma krepko prispevali k sedanjemu, za mnoge mizernemu socialno-ekonomskemu položaju. Verjamem, da ljudje tega niso pozabili. Pa poglejmo. V letu 2013, ko je bila gospa Bratušek predsednica Vlade, je bila uskladitev pokojnin le v višini 0,1 odstotka. V letu 2014 pa vlada Alenke Bratušek sploh ni izvedla nobene uskladitve pokojnin. Pa ne samo to! Zaradi tega tudi Kad Zpizu ni nakazal običajnih 50 milijonov evrov, saj za to ni bilo nobene pravne podlage. Letni dodatki, izplačani v letih 2013 in 2014, o katerih je lahko odločala gospa Bratušek kot premierka, so bili vsi nižji od teh, ki bodo izplačani letos. Poleg tega pa v letih, ko je o letnih dodatkih lahko odločala gospa Bratušek kot predsednica Vlade, upokojeni z višjimi pokojninami od 622 evrov letnega dodatka sploh niso prejeli. Tedanji minister za finance dr. Uroš Čufer je poleg že izvedenega siromašenja pokojnin razmišljal še o dodatnih ukrepih. Izjavil je, da se bo med drugim treba nujno lotiti vprašanja pokojnin. Ob tej napovedi je izjavil, da so doslej že vsi segmenti prebivalstva prispevali k delitvi bremena te krize. Očitno po njegovem le upokojeni niso prispevali. S to napovedjo je na noge spravil stranko Desus in sindikat, so zapisali v Delu 30. maja 2013. Vašega ministra, ki je želel še dodatno oškodovati že tako revne upokojene, je pri tem ustavila predvsem stranka Desus. 10 odstotkov nižje bi bile pokojnine, če Desus tedaj ne bi ustavil te želje ministra za finance gospe Bratušek. Tudi zapis fiskalnega pravila v ustavo, ki je v škodo ljudi, je bil izpeljan pod vlado gospe Bratušek, da ne omenjam sedenja gospe Bratušek v Nadzornem svetu Nove kreditne banke Maribor, katerega rezultat je bil, da smo morali NKB Maribor krepko dokapitalizirati. Pa radodarna dokapitalizacija Nove Ljubljanske banke konec leta 2013. Kot premožna zapravljivka je država tedaj brez ustreznega nadzora metala denar državljanov v bančno luknjo. Ne nazadnje je bila tedaj sklenjena tudi radodarna pogodba z Evropsko komisijo o prodaji Nove Ljubljanske banke, kar bo spet v korist finančnim špekulantom in v škodo večine državljanov. Seveda ne opravičuje niti sedanje vlade, kadar so njene poteze napačne in tudi teh ni malo. Verjamem pa, da je amnezija preteklega, za državo škodljivega delovanja vlad, za marsikoga zelo priročna. Kdo pa je sprejel ZUJF in kdo zamrznil pokojnine? V letu 2012, če odgovorim na vprašanje gospoda Jurše oziroma na njegovo pripombo, tudi vlada Janeza Janše ni uskladila pokojnin. Sprašujem se, kaj vse bi upokojence in druge običajne ljudi še doletelo pod to in tudi pod drugimi vladami, če ne bi bilo stranke Desus. Hvala lepa.
Najprej predlagateljica, potem bom pa omogočil, da se drugi prijavite. Najprej ima besedo predlagateljica poslanskega predloga zakona mag. Alenka Bratušek.
Če bi se poslušali, bi slišali, kaj smo leta 2013 in 2014 naredili in dali za upokojence. Še tretjič, ali pa četrtič, ali pa petič bom povedala, da smo v proračunu našli 300 milijonov evrov več, kot jih najdete danes. Ne znam drugače povedati, spoštovana kolegica! Kar se tiče dokapitalizacije bank, ne pozabiti, da skupaj sediva na Komisiji za nadzor javnih financ, kjer ostro kritizirate, potem pa seveda glasujete proti predlaganim sklepom, da se določene stvari razčistijo. To je zelo priročno. To je res zelo priročno: ljudem natresti besed, podatkov, potem ko bi pa zavezali nekoga, da mora ugotoviti, ali to drži ali ne drži, ste pa proti. Jaz sem prva, ki sem opozorila na to, da je pred prodajo Nove Ljubljanske banke treba ugotoviti, ali je bila dokapitalizacija v pravi višini, pa ste bili proti temu, da to ugotovimo. Še enkrat bom predlagala, da skličemo Komisijo za nadzor javnih financ in to ugotovimo. Vaša vlada pravi, da je bilo vse v redu. Ne razumem; nekaj so besede, drugo so pa dejanja. In samo dejanja so tista, ki bodo stvari spreminjale. In še enkrat, ja, leta 2012 so se nominalno znižale pokojnine, ne samo da se niso usklajevale. Desus je bil del vlade. Ja, leta 2013 in 2014 se zaradi situacije, težke situacije, pokojnine niso usklajevale. Pa boste verjeli, da je bil Desus tudi takrat zraven!? Pa ko so se pokojnine usklajevale od leta 2004 do 2008 je bil Desus tudi zraven. Od leta 2002 do danes je Desus v vseh vladah, levih in desnih. Levih in desnih. Ampak, radi bi pobrali samo tiste pluse, kaj vlada dobro naredi. Tisto, ker je pa slabo, so pa seveda krivi vsi ostali okoli vas, ampak to tako na gre. Ni ta razprava danes namenjena temu. Danes se pogovarjamo o tem, da lahko zagotovimo 21 milijonov evrov za upokojence in demagogijo zganjate s tem, ko pravite, da zaradi fiskalnega pravila to ne gre. To ni res! Pri naslednji točki boste slišali, da ni res, ker boste fiskalni okvir za zdravstveno blagajno z enim zamahom povečali za 40 milijonov. Tu je pa sedaj 21 milijonov problem. Ni res! In če sedaj prav razumem razpravo Desusovih poslank, tudi v naslednjem letu ne bo tako, ker je bolj pravično, da se regres izplačuje v petih višinah. To je bilo sedaj dvakrat povedano. Obe kolegici iz Desusa, ki sta govorili, sta rekli, da je socialno to bolj pravično. Prav, samo potem predlagajmo spremembo osnovnega pokojninskega zakona in ne vleči upokojencev za nos s takšnimi izjavami. Res. Na odboru jim obljubljate, pa mislim, da je danes predsednik Vlade rekel, da sedaj bo pa vse tako oziroma z naslednjim letom vse tako, kot določa ZPIZ zakon. Pet ur kasneje ali pa 7 ur kasneje ugotovimo, da temu ni tako. Da je bolj pravično, če delamo to v petih višinah. Še enkrat vas v imenu upokojencev, jaz ne bom imela nič od tega, res resnično prosim, da v tem primeru strnemo vrste in najdemo teh 21 milijonov. Ni nemogoče. Na odboru sem vam povedala, se potrudim, se usedem za proračun in verjemite, da najdemo teh 21 milijonov. To, da je fiskalni okvir in fiskalno pravilo ovira za to, to pa je demagogija. To pa je res demagogija.
Repliki torej najprej, preden bom dal možnost, da se prijavite. Najprej replika mag. Andrej Šircelj.
Mag. Bizjak Mlakar, replika seveda, ko ste omenjali povečanje pokojnin oziroma nepovečanje pokojnin v letu 2012. Ne bom demagoško govoril, ampak pogovarjajmo se o časih, ki so dobri – in ti časi, ki jih imamo sedaj, so dobri – in časih, ki so slabi. In leto 2012 je bilo slabo in Desus je bil v tej vladi in Desus je tudi danes v časih, ko gre dobro. Če vam pač zagotavljam, da teh 21 dodatnih milijonov na podlagi številk, na podlagi prihodkov, ne pomeni nobene kršitve fiskalnega sistema, nič se ne bo zaradi tega zgodilo, nobena Evropska komisija se ne bo zaradi tega sestala, IMF ne bo imel nobene seje zaradi tega. Skratka, vse bo teklo naprej, potem verjemite: če je 400 milijonov več prihodkov od vseh dajatev v prvih štirih mesecih, glejte, imate zadosti rezerve, da se to dejansko naredi. Seveda, ko so bili dobri časi, so bili tudi dobri časi v letu 2004–2008 in sem vam neke številke po letih že govoril, lahko vam še povem, da so se pokojnine v tem času zvišale za 25 odstotkov. Tudi strinjam se s tem, da je treba varčevati takrat, ko gre za dobre čase za slabe čase. Ampak glejte, vi imate toliko več prihodkov, da ne vem, kaj boste pravzaprav z njimi. Glejte, dajete za drugi tir, dajete za DUTB 50 milijonov, drugi tir 200 milijonov, SDH to je bilo že ponavljano, kolegica Bratušek je to povedala oziroma je prva povedala, ampak glejte, to so vse stomilijonski zneski. Tu gre za 20 milijonov. To je veliko denarja, ampak 20 milijonov, kar bi upokojencem veliko povedalo, prineslo. In za to gre. Nič demagoško! Gre za to, da imate možnost, da se to naredi, imate denar in dajte ga ljudem. Ne ga dajati samo v neka podjetja, institucije in tako naprej, ker je vse v zraku to. Dajte ljudem, da bodo ljudje to občutili, da bodo ljudje to dejansko upravičeni. To, kar je gospod Jurša rekel, tudi ko je rekel, bom kar citiral, da bodo upokojenci postopno, ampak vztrajno bodo starejše generacije poplačane za vse – približno tako ste rekli – postopno, da bo Desus za tem stal. Glejte, gospod Jurša, jaz pa tukaj dvomim, da bo vse poplačano za nazaj. Mislim, da ne; mislim, da bo treba najprej sploh začeti za tekoče zadeve stvari usklajevati.
Tri minute.
Potem boste lahko tudi za nazaj. Ampak mislim, da tukaj tega ne bo. Hvala lepa.
Replika je bila mag. Alenki Bratušek. Ne? Tako kot ima repliko mag. Alenki Bratušek mag. Julijana Bizjak Mlakar. [[oglašanje iz dvorane]] Se opravičujem. Torej replika mag. Julijana Bizjak Mlakar.
Hvala lepa. Odzvala bi se na to, kar je gospa Bratuškova trdila o mojem glasovanju na Komisiji za nadzor javnih financ. Vedno glasujem v skladu s tistim, kar tudi povem. To se pravi, žal je govorila neresnico glede mojega glasovanja, kar seveda kaže na to, da ji mora že krepko teči voda v grlo, da se poslužuje takšnih metod. Gospod Šircelj, gospa Bratušek, imeli ste možnost pokazati, koliko vam je za ljudi, tedaj, ko je bila vaša stranka na oblasti. Pa niste vzeli pri premožnih, ampak pri najbolj revnih. Če nas ne bi bilo v vladi, sama sicer nisem bila tedaj zraven, vendar bi bile pokojnine danes nižje za 10 odstotkov. To so dejstva. Samo to, da je bila stranka Desus tedaj v vladi, je preprečilo znižanje pokojnin za 10 odstotkov. To pove dovolj o tem. Daj človeku v roke oblast, pa bo pokazal, kakšen je. Ko pa nima več oblasti, tedaj pa te besede ne veljajo kaj veliko. Hvala lepa.
Kot predlagateljica najprej [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Proceduralno mag. Alenka Bratušek.
Gospod predsednik, mislim, da se je danes v tej dvorani veliko prevečkrat uporabila beseda laž in tisti, ki komurkoli očitajo, da laže, morajo to dokazati. Prosim, da kolege na to opozorite. Osebno si tega ne bom dovolila. Večkrat je bilo danes tukaj pred mano to izrečeno, tako da mislim, da smo v Državnem zboru, kjer naj bi se pogovarjali argumentirano in na nek način normalno, z lažmi operirati, če je to navada koga drugega – moja vsekakor ni – in prosim, če lahko kolege opozorite, da pazijo na te besede.
Mislim, da so slišali vaše opozorilo, da se ne strinjate z uporabo besede laž in pri tem bom pravzaprav ostal, ker ne znam sam presoditi, kdaj je zadeva laž in kdaj je neresnica, kot bi se diplomatsko včasih lahko reklo kakšni zadevi s stališča koga drugega. Sedaj pa končno dajem možnost, da se prijavite k nadaljnji razpravi. Še vedno govorimo o 4. členu ter amandmaju Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Pričakoval bi v današnji razpravi, ko se pogovarjamo o ZIPRS, o Zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2017 in 2018, ki je več ali manj zakon bolj tehnične narave, da bi se pogovarjali o vsem drugem kot pa, da bi tukaj tekla beseda o obtoževanju. Imam občutek, da se je tukaj danes usul neke vrste stampedo na stranko Desus skozi to razpravo. Za vse, kar je bilo slabega v preteklosti narejenega tako za državni proračun kot za upokojence, je kriv seveda Desus, poslušajoč preteklo razpravo, vse tisto, kar pa je pozitivnega, si pa vsi nekako porazdelite zadeve. Ampak volivci, upokojenci in upokojenke, vedo, da temu ni tako. Je še kaj pozitivnega v tem tehničnem zakonu, ZIPRS, ki pa postaja vedno manj tehničen – večji nadzor, boljši nadzor, verjamem optimalnejši nadzor, možnost prerazporejanja, kar do sedaj ni bila praksa. Malo me žalosti, da je majčken preskok na področju lokalne samouprave in samo tiste tri pa nekaj evrov višja tako imenovana povprečnina, dasiravno imajo nekatere občine, tudi mariborska, iz katere prihajam, zelo gosto mrežo javnih zavodov in je seveda njihova obremenitev na račun plač oziroma stroškov dela zaposlenih tam dosti večja in se bojim, da bojo težko zmogli to zadevo. In seveda 4. točka, o kateri pa se je beseda najbolj vrtela, pa je ta skrb – tukaj ne želim biti ciničen, ampak, če je res vsem političnim strankam, sploh tistim, katerih predstavniki ste že bili prijavljeni k besedi, govorim iz opozicije, res toliko mar za upokojence, potem jih v bodoče ne sme biti strah. Lahko jih je samo strah, če bo imel Desus manjše število ljudi, poslancev v parlamentu, verjamem pa, da do tega ne bo prišlo. Ne bi rad hodil nazaj, pa se vračal na tiste res najbolj kritične trenutke Slovenije v času gospodarske in ekonomske krize, pa vendarle mislim, da ni primerno, da se nas enači oziroma da se dajejo neke primerjave z Grčijo. Sicer je bila tam najbolj alarmantna situacija, upokojenci so bili tam deležni največjih restrikcij, pa vendarle, tam so se izplačevale trinajste, štirinajste pokojnine, tam so se izplačevale pokojnine umrlim ljudem in to nima nobene zveze, da bi lahko primerjali s situacijo v Sloveniji. Je pa seveda res, da je v eni izmed vlad, v kateri je na žalost bil tudi Desus, takratni finančni minister izjavil in pri tem ostal, karikirano govorim, živ: "Upokojenci pa k tej finančni krizi, gospodarski situaciji v Sloveniji niso prispevali ničesar." To je bilo za Desus približno tako, kot da pred bika postaviš rdečo zastavo. Namreč, bilo je nedopustno, da finančni minister izjavi tako nespodobno izjavo, ker je vendarle treba vedeti, da so upokojenci še kako zelo plačali oziroma dosti prispevali k izboljšanju situacije in še zdaleč ne drži dejstvo, da upokojenci v teh razmerah niso z ničemer premaknili voza navzgor. Zdaj je situacija malo drugačna, situacija se izboljšuje, izvoz se veča, vseskozi je bil dober, gospodarska rast je stabilna in seveda je zadnji čas, da nekaj dodatno tudi za upokojence naredimo. Povedano je bilo že nekajkrat, da je zasluga te vlade in tudi Desusa seveda – jaz nikoli nisem govoril, da je nekaj Desus zagotovil, govoril pa sem nekajkrat skozi valorizacijo, skozi zagotavljanje regresa vsem upokojencem, skozi zagotavljanja zvišanja najnižje pokojnine, da je Desus trmasto vztrajal, da je bil tečen, če hočete, da je vendarle na mizi oziroma da je vendarle v spremembi zakonodaja, da so tudi ti ukrepi, ki so vsaj malo izboljšali gmotni položaj upokojencev. V isti sapi moram povedati, da pri vsem tem z vsemi učinki, ki so bili do zdaj narejeni, nisem najbolj zadovoljen. Zadovoljen bom, ko bo vsak upokojenec imel takšno pokojnino, da mu bo to omogočalo dostojno življenje. Ne nazadnje 30, 40 in več let dela in plačevanja v penzijsko, v zdravstveno blagajno, plačevanja davkov v budžet in tako dalje, ne nazadnje izgrajevanje te družbe skozi minulo obdobje, pa vendarle pomeni, da si danes lahko in morajo vsi upokojenci zaslužiti in prejemati takšne pokojnine, ker to ni nobena miloščina, takšne pokojnine, da bodo lahko dostojno živeli, ne pa životarili. Seveda, lahko govorimo ali ima ta fiskalni zakon, to fiskalno pravilo učinke na manjše ukrepe na področju izplačevanja pokojnin, valorizacij in tako dalje – seveda ima! Takrat smo ga sprejeli, dosti rigidnega, dosti trdega, in nismo/niste/niso – kakorkoli – bili dovzetni do tega, da bi noter dali še eno varovalko, ko je gmotni položaj socialno najšibkejših ogrožen, da lahko neko izjemo damo, podobno kot je to, ko se poslabša širši finančni položaj in kadar so tukaj nekatere elementarne krize. Seveda verjamem, da v prihodnje bo boljše, ne nazadnje, z letom 2018 se vse restrikcije iz preteklosti ukinejo, in da bomo stopili v boljše čase. Seveda pa, ljudje bodo ocenili, kdo iskreno govori, kdo iskreno dela in kdo iskreno misli. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Kar se tiče amandmaja k 4. členu, ta amandma je vreden pozornosti in mi ga bomo podprli. Se pravi, v zdaj veljavnem ZIPR so za projekte malih vrednosti predplačila v višini 30 odstotkov, amandma to dviguje na 50. Nadaljeval bom, ne boste verjeli, ne s pokojninami, ampak z lokalno samoupravo. Države članice Sveta Evrope so oktobra 1985 podpisale Evropsko listino lokalne samouprave in Državni zbor je to evropsko listino ratificiral tudi oktobra, ampak približno 11 let kasneje. Se pravi, 1996. leta. Trdim večkrat, in tudi tokrat bom, da Republika Slovenija krši Evropsko listino lokalne samouprave, in tukaj se bom osredotočil samo na 9. člen, ki govori o finančnih virih lokalne samouprave. Prva točka: »Lokalne oblasti so v okviru nacionalne gospodarske politike upravičene do ustreznih lastnih finančnih virov, s katerimi v okviru svojih pooblastil prosto razpolagajo.« Trdim tudi to, da marsikatera vlada, sploh pa levosredinske vlade, preprosto ne razumejo, kaj se je takrat dogovoril Svet Evrope – včasih na ta zelo pomemben svet sklicujemo; zanimivo, ko gre za lokalno samoupravo, za naših 2 milijona občanov, pa to kar vržemo v koš. Tega res ne morem razumeti. Mislim, da oblast, slovenska oblast tudi ne razume, kaj pomeni lokalna samouprava. Saj to se vidi ne nazadnje tudi iz te res slabe strategije lokalne samouprave in da si pravzaprav nihče, razen takrat desnosredinske vlade v mandatu 2004–2008 ne upa vzpostaviti drugega nivoja lokalne samouprave, torej pokrajin. Ker tega ni, imamo centralizirano državo in to je velika razvojna cokla te države. Res predlagam, kolegice in kolegi, da si ta 9. člen preberete, ker je škoda mojega časa, da zdaj berem vseh teh osem točk, so pa tako razumljive, da vsak devetošolec to zelo razume, Vlada pa ne. Pa nikogar ne želim žaliti. Tako nekako ta novela zakona o izvrševanju proračuna je v znamenju številke tri; tri evre. Tri evre! Plus minus, recimo, malo več kot 10 odstotkov. Se pravi, tri evre in pol evra zraven, dobi vsak občan na letni ravni s to novelo zakona. To znese, zelo preprosto je to izračunati, ker nas je 2 milijona, približno 7,2 milijona iz državnega proračuna. Če je to načelo subsidiarnosti, potem jaz res več nič ne razumem. In še ene tri evre na mesec, ampak malo manj, če smo bolj točni, če delimo 21 milijonov evrov za upokojence in to delimo s 615 tisoč upokojencev, to je povprečna številka za lansko leto, dobimo 2,8 – no zaokrožimo 3 evre na mesec. Premalo! Boste rekli seveda, da opozicija tako govori. Ja, ampak smo govorili o prenizkih pokojninah in o goljufanju upokojencev, tudi ko smo bili na oblasti v mandatu 2004–2008. Takrat smo uspeli uskladiti pokojnine z rastjo bruto plač in ugotovili, da je prejšnja vlada, LDS pa SD je bil zraven pa še kdo, da ne bom koga zdaj dražil, je upokojence v štirih letih okrog prinesla za približno dve penziji in pol. Poglejte magnetograme, poglejte izračune, to je takrat bilo; ampak rad bi gledal v prihodnost, gospe in gospodje. Ta razprava, ki je dobra, izraža skrb za upokojence – ja kdo pa ne skrbi za upokojence, katera politika ne skrbi za upokojence? Vse! Katera ima več zaslug? Jaz nisem sodnik, da bi zdaj tukaj točke delil. Tega res ne maram. Ampak deficit v tej razpravi pa je v tem, kje in kako zagotoviti več denarja za upokojence, ker je to pravica. Gospa državna sekretarka je zadnjič napovedala in točno izračunala in to se da izračunati, za upokojence Republike Slovenije bomo v naslednjem letu potrebovali dobre 5,3 milijarde evrov. Fantastična številka. Zdaj pa glejte, kaj se nam dogaja s penzijami. Penzije v zadnjih desetih letih realno padajo in so padle za 8 do 10 odstotkov. Poglejte razmerje, neto plača : penzija. To razmerje nam pada. Če je bila leta 2007 povprečna penzija 67,1 odstotka neto plače, govorim za starostno penzijo, potem je lansko leto povprečna penzija, starostna, bila le še 59,5 odstotka neto plače. Poglejte te indekse, poglejte ta razmerja padajo. Poglejte število aktivnih prebivalcev, ki dela za 100 upokojencev. Hvala bogu se je v lanskem letu to število nekoliko popravilo, kakšne dve leti nazaj je bilo samo 137, torej 137 aktivnih državljanov je delalo za sto upokojencev. Kaj pa je zdaj ta oblast, ta vlada naredila za to, da bi bili višji prispevki, da bi v penzijsko blagajno prišlo več denarja? Pogovarjajmo se o številkah. Bore malo je moj odgovor. Če bom rekel nič, boste užaljeni, ampak bom rekel bore malo. Med drugim je tudi delovnopravna zakonodaja slaba, na tem področju se ne naredi nič, zdaj pa moram reči nič, in delodajalci ne upajo zaposlovati. Pojdite na teren, vprašajte, zakaj ne. In kje imamo problem? Problem je zelo preprost. Spet številke. Če primerjamo število aktivnih prebivalcev leta 2008 – recimo, da je to zadnje leto pred krizo – in lansko leto, ugotovimo, da je leta 2008 delalo in plačevalo prispevke v ZPIZ 60 tisoč delavcev več kot lani. Če bi vsi bili na minimalcu, bi na letni ravni to prineslo – koliko? 144 milijonov v penzijsko blagajno. Pa še seveda v zdravstveno nekaj, pa seveda dohodnina in tako naprej. In tu imamo problem. Kaj torej narediti, da bomo lahko to pravico, ki jo imajo upokojenci, ki so ne nazadnje izgradili to državo, delali 40 in več let? Kaj torej narediti, da bo penzijska blagajna bolj bogata? Zavrnili ste tudi naš zakon že v preteklosti, verjamem, da boste tudi na tej seji najbrž zavrnili, ko predlagamo zelo dobro rešitev za tako imenovano dolgoživo družbo in za to, da bi v penzijsko blagajno prišlo več denarja – govorimo o tako imenovanem dvojnem statusu. Zakaj silite, da mora espejevec zapreti espe, namesto da če izpolni pogoje za penzijo, gre v penzijo, dobiva to svojo pravico, torej pokojnino, in dela naprej? Zakaj bi moral svojo obratovalnico zapreti, delavce pustiti na cesto, namesto da bi delal? Cela Evropa gre v tej smeri, da delamo, da smo delovno aktivno čim dlje časa. Tega preprosto ne razumem. In še nekaj za zaključek, gospe in gospodje. Če nas kdo posluša, recimo veleposlaniki, ki so tukaj v Ljubljani, najbrž kdo misli, da nismo več v EU. Mi smo sprejeli Deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije in rekli: Naše članstvo v EU je naš temeljni politični in vrednosti okvir. Ko govorimo o prihodnosti Evrope, dr. Miroslav Cerar – in tu se z njim strinjam –, si prizadeva in pravi: Mi bomo v najožjem jedru Evropske unije! Danes od koalicijskih poslancev poslušam: Nam Frankfurt ne bo dirigiral, Joj, to fiskalno pravilo! Ja, a ni Državni zbor sprejel ustave? In danes? Ja, danes spet nas Evropska komisija opozarja, da je fiskalni napor prenizek in nam grozijo spet slabi časi.
Besedo ima dr. Anže Logar.
Hvala, predsednik. Po navadi je tako, da tisti, ki drugemu očita demagogijo, najbolj demagoško razpravlja. Danes bom rekel, da imamo prav takšno razpravo tu na to temo. Redno sem spremljal vso razpravo v zvezi s predlogi kolegice Bratušek za neusklajevanje pokojnin in tako kot veleva temeljna zakonodaja, tako kot je določil ZUJF. In vedno sem podprl ta predlog. In vedno sem spremljal to izmikanje Desusa, zakaj nečesa ne sprejeti, čeprav bi bilo glede na informacije, ki jih Vlada daje, bilo nujno ali pa samo po sebi umevno, da to sprejmejo. In če se današnja razprava vrti okoli upokojencev, se vrti ravno zaradi demagoške razprave, ki so jo dovolijo poslanici stranke Desus. Sam še nekaj časa ne bom imel pokojnine, tudi potem ne vem, kako visoka bo. Ampak če mene vprašate, kaj je zame boljša delnica ali pa večje zagotovilo za pokojnino: ali stranka Desus v vladi ali gospodarska rast oziroma vlada, ki ustvarja gospodarsko rast? Odgovor bo zelo enostaven: gospodarska rast. Ker gospodarska rast se kaže v rasti bruto plač, bruto plače pa so posredno osnova za valorizacijo pokojnin. Če zelo poenostavim. Torej stranka, ki zavira gospodarsko rast in povzroča, da se pokojnine povečajo za 0,1 evro na mesec, recimo, meni in seveda tudi tistim upokojencem bistveno manj prispeva k družinskemu proračunu kot vlada, ki ustvarja in vzpostavlja sistem, kjer gospodarsko raste in se krepi. Glejte, v času vlade gospoda Janše je BDP rastel za 3 odstotne točke več kot je bilo povprečje v EU. Gospod Cerar se je danes tu hvalil, kako so rešili to državo, kako so nas spravili zopet v zdrave finančne okvire in tako naprej. A raste Slovenija 3 odstotne točke več kot ostale države? Ko bo rastla, se bodo posredno povečevale tudi pokojnine. Zatorej, če hočemo, da živimo, da upokojenci živijo s človeka vrednimi pokojninami, najprej naredimo delujoče gospodarstvo, še prej pa vzpostavimo upravljanje države, ki bo dejansko rezultiralo v rezultatih. Zdaj pa okoli teh 21 milijona evrov. Glejte, smešno je poslušati, da ne morete zagotoviti 21 milijonov evrov za usklajevanje pokojnin. Če se tako hvalite z uspehi te vlade, res ni več nobenega razloga, da bi ZUJF veljal. In tako kot je v slabih časih bilo treba pač stisniti denarnice na nek način, je treba zdaj odpreti tistim, ki jim je bilo vzeto v času. Zdaj pa pridemo do demagogije. Poslanka Desusa je razlagala, da je vlada zmanjšala pokojnine za 10 odstotkov in da – naša vlada leta 2012 – ni vzela premožnim, ampak najbolj revnim. Glejte, to pa je čista demagogija! Še enkrat ponavljam, ZUJF je v tistem delu, ko je zmanjševal pokojnine, vzel privilegirancem, tistim, ki so imeli tisoč 800 evrov pokojnine. Tisoč 800 evrov. Gospa Bizjak Mlakar, a je tisti, ki prejema tisoč 800 evrov najrevnejši? A je najrevnejši? Ni! Je najbogatejši med upokojenci in je pravilno, da prispeva več kot tisti, ki dobiva, ne vem, človeka nevredno pokojnino. Tistim se ni zmanjšalo nič do neke osnove in še enkrat, težko je sprejemati, da se ekskulpira nekdo, ki je bil v vseh vladah, prav v vseh vladah, pa danes pravi, da če ne bi bilo nas, bi bile te pokojnine še bistveno nižje. Naj vam povem, da vsaj v tistih desnosredinskih vladah, kjer je sedel Desus, brez Desusa ne bi bilo večine, torej je bilo pogajalsko izhodišče Desusa izjemno. Vse je lahko dosegel. Tako ste bili v tistih vladah in v teh vladah v istem čolnu in se ne ekskulpirajte. Še enkrat kar se tiče, zagotavljanja sredstev za teh 21 milijonov evrov. Glejte, samo priprava gradiv za drugi tir tehta 50 milijonov evrov. 50 milijonov evrov, dvakrat več, pa ni nič, bo zakon na referendumu padel, pa ste zapravili 50 milijonov evrov, ker imate nedomišljen projekt. Davčni prilivi so v blagajno višji za nekaj 100 milijonov evrov in če drugega ne, NLB boste prodali, saj boste milijardo realizirali – pa ni 21 milijonov evrov za upokojence! To je potem tisti odraz demagogije, ko govorite eno, delate pa drugo. In vsako leto znova. Glejte, če drugega ne, je to demagoško in nepošteno potem drugim očitati, da vam mečejo polena pod noge in da vas postavljajo na piedestal, kamor ste se v bistvu s tem, ko ste sodelovali pri vseh odločitvah, postavili sami. Hvala.
Besedo ima dr. Franc Trček.
Hvala za besedo, predsedujoči. Toliko pametnih besed pred mano, saj niti človek ne ve, kaj bi povedal. Pa ne bom demagaški, bom za uvod povedal to, da pač upokojenke in upokojenci sestavljajo 36 odstotkov volilnega telesa. Glede na to, kakšna je volilna udeležba, smo tik pred tem, da dejansko upokojenci in upokojenke odločajo, kakšne bodo sestave vlad, in vi jim zdaj vsi pihate na dušo do nezavesti, da mi gre dobesedno na bruhanje in v bistvu navsezadnje žalite tudi moje starše. Bom naredil nek izračun, v številkah sem preračunaval, koliko to pomeni v denarju, v penezih – to, kar so se hvalili iz Desusa, povišanje pokojnine – na primeru moje matere, ki spada med tiste upokojenke, ki imajo penzijon pod 500 evrov kljub 35 let delovne dobe. Leta 2015 je moja mati za 0,7 odstotka povečanja dobila 3,10 evra, 2006 je za 0,4 odstotka dobila 1,8 evra, leta 2017, ko se tukaj gre sedaj neko napihovanje, predlog Alenke, predlog Desusa, gospa Alenka naj bi predlagala 1,1, Desus se je boril kot levi za 1,2 in se je izboril za 1,15 in ta razlika med njima je 22 centov. Nehajte se norca delati iz folka vsi skupaj, to vam bom rekel! Lahko rečem še to, da verjetno bi morali vsi že končati na smetišču zgodovine politične, ker se tako lahkotno pogovarjate o penezih. Celo poslanec številke 90, ki je zelo natančen, je tako govoril, no ja, pa 30 centov gor, 30 centov dol. Jaz pravim, v Sloveniji, že ko se pogovarjamo okoli proračuna, je 10 desetakov ogromno denarja, na občinski ravni za številne občine je pa že jurja ogromno denarja; ali bo jurja za gasilce ali ne bo, ali bo za gole prebarvati na fuzbal placu ali ne. Seveda že naša osemletnica ve, da penzion ni nekaj, kar stoji v štumfu, pa vas čaka, ko boste tam prišli pa se malo debeli. Težave, ki jih imamo dandanes s pokojninami, so seveda težave neustreznih politik v tej družbi in državi in sam bi si upal to postaviti kar že v zadnji mandat LDS. Pa ne, da na politični ravni gojim neke blazne simpatije do Alenke Bratušek – na osebni ravni pustimo –, je verjetno nekako še najmanj kriva. Janković ni dojel, kaj je parlamentarna demokracija na način, kot so volitve v Sloveniji. Takrat je bila kriza. Porinili so Alenko noter, ki pač zna brati in delati proračun in nekaj narediti in to je nekako to. V bistvu ste pa to krasno upokojensko situacijo, ko dejansko polovico upokojenk in upokojencev živi pod pragom revščine – pa bi lahko šel kot metodolog odpirat tudi, kako se ta računa, pa bi vam pokazal, da je tudi to mogoče kaj zastarelega –, ste nekako soustvarjali vsi, ki ste ustvarjali to politiko. Tukaj sem zgolj tri leta, sem v opoziciji, smo tulili proti fiskalcu, vsaj tako bi bili pametni kot Avstrijci, ko so ga sprejeli kot navaden zakon, ne pa kot ustavnega. Vsi vemo, kdo je potoval kam na Švedsko, vsi vemo, zakaj je bančna luknja prevelika. Sedaj se je gospod Veber spomnil po treh letih mandata, da pa imamo revščino. Ja, mislim, dobro jutro! Kaj naj vam rečem? Meni je njegova poslanska kolegica in moja stanovska kolegica razlagala, da sem jaz zastarel etatist in da se bo v Sloveniji z družbo blaginje ukvarjal nevladni sektor. Preverljivo v magnetogramu. Sedaj se pa napihujete vsi do nezavesti. Če bom kdaj dočakal pokojnino, pa zdi se mi, da me bo prej pobralo ob taki slovenski politiki, definitivno ne bom volil za nobenega od vas, pa tudi za Miha Kordiša ne, če bo take bučke kotalil, kot jih v bistvu ste vsi dejansko do sedaj kotalili. Vprašanje pokojnin je, ko se moram jaz pogovarjati z gospodom Počivalškom o strategiji pametne specializacije, da se nam cel Bruselj smeje, ki jo štirikrat gor pošiljamo in je to že tako malo zlajnan "joke", ker se ne znamo v tej družbi zmeniti, kaj bomo sploh delali. Kaj? Ali se bomo samo trgovino ganjali? Mercator, dodana vrednost na zaposlenega 18 čukov bruto letno. Dober dan! Najlepše mesto na svetu, da se bo nek gospod blazno hvalil. Žico, nek kontingent pošiljamo, kupujemo te kante od patrij. Če se že resno pogovarjamo o vojski, potem bi si nabavili dve helikopterski eskadrilji, ki jih lahko tudi uporabljaš pri reševanju, ne pa neke kante. Demografski sklad. Mislim, 15 let ne predavam več o indikatorju družbenega razvoja, 20 let skoraj nazaj sem govoril, da smo starajoča se družba. Ja, dober dan! V številnih sektorjih nam povprečna starost zaposlenih gre proti 50. letu. Tam nekje smo. 46, 7, 47 – to ni problem. Faksi nam bodo postali do konca desetletja geronto oddelki, v bistvu če tako rečem. Saj pod 45 razen nekoga, ki je zelo zlizan, nimaš več nobenega z neko kolikor toliko redno zaposlitvijo, kaj šele z rešenim stanovanjskim programom. Jaz bi se hotel o proračunu pogovarjati, o tem, kako bomo delali stanovanjske zadruge. Vaši politični podmladki, ki so dlje tukaj, greš na Mladinski svet Slovenije, ti tulijo, dajte nas čim prej zakreditirati. Kaj? Da bodo do 50. leta odplačevali za te zidove, v katerih ne dobo živeli? Če kaj manjka tej družbi in državi, definitivno manjka mišljenja in ta debata počez o izvrševanju proračuna, pihanje na dušo upokojencev, je, blago rečeno, sramotna in žaljiva do teh upokojenk in upokojencev. Če se zdaj za konec dotaknem še problematike lokalne samouprave. 2 milijona nas je – na koliko? Nekaj čez 20 tisoč kvadratnih kilometrov. In ali mi potrebujemo dvotirni sistem? Imamo od zgoraj dol, izpustimo upravne enote, potem imamo občine. Fantazirate o teh pokrajinah ne vem že koliko časa. Tu spet ni tople vode za odkrivati. Reformo lokalne samouprave delajo Avstrijci, delajo Albanci, naredili so jo Danci, delajo jo Balti, dela jo tudi kakšna neevropska država in, kot sem že večkrat rekel, glede na stanje duha in mentalitete v Sloveniji, je to za tri mandate, ne za en mandat. Vključno s pokrajinami. Ker se boste kregali, kdo bo kaj pohopsal, potem se bodo pa kregali, ne vem, ali bo center pokrajine v Mariboru ali na Ptuju. Jaz še vedno pravim, da ne, na Pragerskem naj bo. Večina držav nima občin enega ranga, ima vsaj občine treh ali štirih rangov. Tukaj spet toplo vodo odkrivamo. Na ta način tudi manjši dobijo več, ker imajo manjši opis obveznih nalog. In bomo zdaj spet pametovali pa malo pihali na duše županov, pa če bomo še delali kakšen rebalans proračuna, se bo še vsak spomnil kakšen ovinek iz vaše občine noter nabijati. Na takšen način se v bistvu ne dela resna politika in po treh letih lahko odkrito povem, da večini vas ne bi zaupal niti vodenja hortikulturnega društva – z vsem dolžnim spoštovanjem do tistih, ki vodijo hortikulturno društvo –, pa četudi se zdaj počutite nekako osramočeni ali če mi boste replike zganjali ali tako naprej. Danes sem imel najlepši intervju, zdaj sem v politiki, z eno novinarko sem se na vlaku pogovarjal od Maribora do Ljubljane. Je rekla: »Glejte, gospod Trček, vi v parlamentu največkrat uporabljate besedo penezi.« Sem ji rekel: »Seveda, zato ker po desetih tednih, ko sem bil v parlamentu, sem najprej postal zgrožen, kako grozno slabo je napisana zakonodaja, potem sem pa postal zgrožen, da se noben resno o teh penezih ne pogovarja.« Malo se jih napiše reda radi pa malo se tukaj potem nekako poigravamo s številkami. Recimo, zdaj nabijajo nek inštitut, ker gospodi neko vilo prodajamo. Pustimo stati. Ampak mi v tej družbi in državi po gospodu Boletu nimamo nobenega, ki bi znal resno računati neko resno makroekonomijo in se jo iti. To je dejansko problem te družbe, in miselnega okvirja, ki se je gremo tukaj. Jaz bom verjetno moral kot penzionist na Pohorju narediti drugi štajerski bataljon, moji otroci mi bodo pa na poštno-ležeče iz tujine v Lipnico pisali razglednice po takih politikah, ki se jih greste vsi po vrsti. Osebno pa menim, da je Desus anomalija političnega sistema, ki bi moral izginiti v zgodovino. Hvala.
Besedo ima gospod Tomaž [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Najprej postopkovno. Postopkovno gospod Franc Jurša.
Spoštovani gospod predsednik! Najmanj, kar bi od vas pričakoval, je, da na to, kar je povedal v zadnjem stavku kolega Trček, da bi odreagirali in ga opozorili, da take izjave, kot jih daje on, niso primerne v tej hiši. Zdaj bom nekaj pa jaz na koncu povedal. Mogoče je pa zgodovina ravno njih oziroma njega vzela.
Kolikor vem, imate še vsi čas in vas branim takrat, ko se ne morete sami braniti. Znate se sami braniti, vem, da se znate braniti, zato nisem posredoval v takem primeru, ker ni bilo [[…]]Ni del sovražnega govora, dajmo temu tako reči. [[oglašanje iz dvorane]] Govoril je o kontekstu političnega prostora, tako sem razumel, bom pa preveril še enkrat, če je bilo kaj hujšega, pa potem kaj zahteval. Gospod Veber, replika. Pa gospod Prikl, postopkovno? Gospod Uroš Prikl, postopkovno.
Se opravičujem, ampak nisem slišal, spoštovani predsednik, da bi se opredelili do postopkovnega predloga kolega Jurše. Mislim, da je šel vseeno malo preko roba tale zadnji stavek kolega Trčka, da je ena izmed političnih strank v parlamentu anomalija, in bi prosil, da se do tega opredeliš oziroma upoštevaš predlog kolega Jurše, ker je to žalitev.
Mislim, da nobena od političnih strank v tem prostoru, ki je sedaj ali pa ki je bila kadarkoli v slovenskem parlamentu, ni anomalija. To je moja opredelitev, kako se pa opredeljujejo posamezne stranke med sabo in kako se žalijo ali pa ne žalijo [[…]]Glede na to, kakšne so bile žalitve med levo in desno smerjo, mislim, da je to bilo pod tistim, da bi jaz to zaznal. Opozorili ste me na to, v nadaljevanju bom reagiral tudi na takšno žalitev, če se bo še kdaj zgodila. Postopkovno gospod Miha Kordiš.
Hvala, predsedujoči, za besedo. V luči zadnjih razprav vam kot postopkovni predlog predlagam ugotovitev, da ko mački stopiš na rep, zacvili. Tokrat je zacvilila precej na glas.
To je pa zdaj [[…]]Prenehajmo s postopkovnimi, gremo z razpravo naprej. Povedali ste, kar si imate povedati, itak vedno poveste samo tisto in ničesar drugega, včasih zakon sploh ni bistven, amandma pa še najmanj pri celotni zadevi. Besedo ima končno gospod Tomaž Gantar za razpravo. [[oglašanje iz dvorane]] O, pardon, pardon, toliko postopkovnih je bilo, da sem spregledal eno repliko. Replika, gospod Janko Veber.
Hvala. Saj gospoda Trčka sem želel samo dopolniti in se nekako odzvati na njegove besede, da naj bi se samo zadnja tri leta ukvarjal z revščino. Želel sem ga dopolniti v toliko, da najmanj od osamosvojitve Republike Slovenije se ukvarjam s tem vprašanjem, zelo intenzivno pa seveda gotovo v tem zadnjem obdobju, ker je ta problem vse večji. Me veseli, da je zaznal te aktivnosti in samo ob res široki podpori vsem tem ukrepom za preprečevanje revščine lahko uspemo. Vendar moje delovanje je, odkar pomnim, v moji karieri usmerjeno v to, da zmanjšujem razlike. Pomagaš gospodarstvu pri razvoju in ne nazadnje smo danes v situaciji, ko je to eden izmed najresnejših problemov, in prav je, da še bolj na glas govorim o tem, kot sem mogoče v prejšnjih letih. Hvala.
Sedaj pa ima besedo gospod Tomaž Gantar.
Hvala lepa, predsednik. Moram se strinjati s kolegom Trčkom, da je ta razprava do upokojencev podcenjujoča, obenem pa je na nek način tudi poučna. Namreč, iz tega lahko vidijo, da razpravljamo o njihovem položaju, ki nas lahko vse skrbi, predvsem v kontekstu, kot da je točka dnevnega reda Desus. Tu se vidi iskrenost bodisi predlagatelja predloga kot tudi razpravljavcev in če se tukaj malo vrnem na kolego Kordiša z druge levice: tu se vidi, ker je večina razprave posvečena Desusu, kaj se zgodi, če mački stopiš na rep – potem imamo razpravo o Desusu. V resnici seveda poslušamo očitke ves čas. Desus se po potrebi danes obravnava kot tistega, ki je skoraj predlagal poslabšanje položaja upokojencev, kadar pa je Desus v dotični vladi, tudi v tistih, o katerih vi govorite, v katerih je Desus sodeloval, smo pa tisti, ki rušijo vlado, ker zahtevamo za upokojence višji standard, in se Desus obravnava kot tistega, ki je nestabilen člen vlade in s svojimi zahtevami povzroča padce raznih vlad – zanimivo, z zahtevami za izboljšanje položaja upokojencev! V resnici poskušamo biti konstruktiven in stabilen partner v vsaki vladi, skušamo razumeti izzive, s katerimi se sooča posamezna vlada, skušamo razumeti okoliščine, v katerih posamezna vlada deluje. Zato bi bilo verjetno nerealno v času največje krize pričakovati, da bomo zahtevali nemogoče, ker je bilo nemogoče, in seveda obratno. Ko smo smatrali, da je čas za to – tudi tokrat – smo zahtevali izboljšanje položaja v okviru danih možnosti. Seveda je tudi nam enako žal, predvsem pa upokojencem, da so se pokojnine realno res znižale. Vendar, zakaj? Gotovo ne zato, ker je bil to predlog Desusa ali želja Desusa. Zanimivo je, da ste danes tisti, ki se najbolj zavzeto zavzemate za pravice upokojencev, bili tisti, ki ste v teh vladah zahtevali zniževanje njihovega standarda in ne Desus. In Desus je imel vedno na razpolago kot najšibkejši partner, če izvzamem zadnjo vlado, samo dve možnosti – grožnjo izstopa ali pa poskušati nekaj doseči in najti kompromis za to, da bo vlada lahko učinkovito delala naprej na vseh področjih. Ali smo zahtevali v vsaki vladi dovolj? Mislim, da smo vedno hodili po robu in vse te vaše razprave o tem pričajo, da smo skušali doseči. Sodeloval sem v dveh vladah, vem, kakšne razprave smo imeli, vem, kakšna prerekanja so bila, ko smo poskušali izboljšati položaj in standard upokojencev. In zdaj se zdi meni danes absurdno, vsaj od predstavnikov teh dveh vlad oziroma teh, ki so vodili ti dve vladi, poslušati očitke, kaj je Desus naredil in s čim se je strinjal in na kaj je pristajal. Lepo vas prosim, to je prozorna igra in ponovno podcenjujoč odnos do upokojencev, ker še vedno mislite, da tudi če so starejši in upokojenci, da so zato tudi mentalno upočasnjeno, da ne razumejo, kakšno igro igrate. Dragi gospodje, mislim, očitno nekateri razmišljate, da bodo volitve jutri, imamo še eno leto časa, morda veste nekaj več, ampak tudi spomin upokojencev vseeno seže malo dlje in ta igra se vam ne bo izšla. Bomo pa mi seveda naprej delali na tem, kar smo začeli. Mislim, da je to edina prava pot, da dejansko pridemo do boljšega položaja starejše generacije, ker si zasluži. Hvala.
Besedo ima predlagateljica poslanskega predloga zakona mag. Alenka Bratušek. Potem pa bom še enkrat sprožil za prijavo, prosim. Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Marsikaj je bilo danes v Državnem zboru povedano, med drugim tudi to, da naj bi z letom 2018 bili sproščeni vsi varčevalni ukrepi za upokojence. Ampak, kako naj vam verjamemo?! Proračun za leto 2018 je sprejet in v tem proračunu je zagotovljeno za izplačilo regresa toliko denarja kot pred krizo. To je bistveno manj, kot bo regres izplačan v letošnjem letu. To pomeni, da bi v naslednjem letu upokojenci dobili regres v višini 368 evrov in 223 evrov. Če je to to, potem nam in upokojencem povejte, da je to to. To ni 400 evrov in 250 evrov, ampak kar nekaj manj. In to so stvari, o katerih bi se morali pogovarjati. Moj predlog je samo ta, da se že v letošnjem letu sprostijo ti varčevalni ukrepi, ker gospodarska rast to omogoča. V primerjavi z letom 2014 imate 800 milijonov evrov več; 800 milijonov evrov samo davčnih prihodkov. Si sploh predstavljate, koliko je 800 milijonov evrov? Ne predlagam nobenega populističnega ukrepa, tisoč evrov pokojnine, 10-odstotni dvig pokojnin ali pa kaj podobnega, ampak preprosto to, da upokojencem damo to, čemur so se v času krize odpovedali. Sama vedno znova poudarjam, da so upokojenci zelo zelo prispevali pri reševanju krize. Če je to, da ukinemo varčevalne ukrepe, demagogija in populizem, ne vem, ampak pri več kot 3-odstotni gospodarski rasti mislim, da bi si to morali dovoliti. In samo zato in s tem, ko ukinemo varčevalne ukrepe, se preneha z upokojenci barantati, tako kot barantate ali barantamo danes. Ja, o centih se pogovarjamo, na žalost. O centih. In 21 milijonov evrov, tako kot je povedal kolega, pomeni pri povprečni pokojnini 3 evre na mesec. Če je to preveč, okej, 10 milijonov za nabavo žice na južni meji pod mizo ni bil noben problem. Z enim zamahom. Ne bom še enkrat naštevala sto in več milijonskih zneskov, ki ste jih razdelili. Fiskalni okvir je ovira. Pri naslednji točki boste za 77 milijonov spremenili fiskalni okvir. Za 77 milijonov! Pa ne bo problem, domnevam, ker je predlagateljica Vlada, na odboru ste ga potrdili, ampak zdaj pri tej točki je pa 21 milijonov problem. Ni problem 21 milijonov. Veste, kaj je problem? Problem je to, da vi zaradi volitev želite to urediti v naslednjem letu. To je edini problem. Upokojenci bi si to zaslužili že letos, mogoče že preteklo leto. Že štiri leta zaporedoma beležimo gospodarsko rast, ampak vi čakate na volilno leto 2018. Potem pa naj meni pove nekdo, kaj je in kdo se gre demagogijo in populizem! Kolegice in kolegi, še enkrat vas pozivam, da najdemo moč in energijo in že v letošnjem letu ukinemo varčevalne ukrepe za upokojence. Če je vse, kar ste danes govorili, res, potem verjetno ni problem stisniti tipke »za«. Ne bo ne fiskalni okvir ne fiskalno pravilo ogroženo. Verjemite, da 21 milijonov ne bo sesulo javnih financ. Tisti, ki to govori, o javnih financah nima pojma. 10 milijard približno je težak državnih proračun in 21 milijonov je treba najti zelo, zelo, zelo hitro. Sem prej spraševala Vlado, koliko denarja je v bistvu prerazporedila že v letošnjem letu, pa nismo nekako dobili odgovora. Tako bi, če imate ta podatek pri roki, res želela, da vsem poveste, koliko je Vlada s sklepi prerazporedila, da bo kolegom jasno, da se pogovarjamo o bistveno višji številki kot o 21 milijonih.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Saša Jazbec.
Hvala lepa za besedo. Lepo pozdravljeni še v mojem imenu! Rada bi se odzvala na nekaj navedb iz vaše razprave. Torej, varčevalni ukrepi, ki so bili sprejeti v letih suhih krav, se odpravljajo postopoma. Gre za tri glavna področja javne porabe, to so stroški dela in pokojnine, ki so vsak težki približno 4 milijarde in pol na letni ravni, kot na področju transferov posameznikom in gospodinjstvom, za katere se iz državnega proračuna na letni ravni izplača približno milijarda in 200 milijonov evrov. Pri pripravi okvira 18-20, ki ste ga sprejeli prejšnji mesec, je Vlada načrtovala polno uskladitev pokojnin in letni dodatek v višini, kot je bil izplačan pred ZUJF. Se pravi, lahko rečemo, da bodo upokojenci tisti oziroma prvi, kjer bodo varčevalni ukrepi v celoti odpravljeni v 2018. Kot je bilo danes že poudarjeno, je želja in potreb več, kot je možnosti ,in zato bi na tem mestu rada poudarila, da ima tako državni proračun kot sektor država še vedno primanjkljaj. Še vedno potrošimo več, kot zberemo, in je zato ključno, kar Vlada poudarja ves čas, da je javne finance treba konsolidirati postopoma. Druga točka, na katero bi se odzvala, je, da Vlada popušča mimo proračuna. Vlada ne more popuščati mimo proračuna, zato ker je Državni zbor tisti, ki od lani sprejema fiskalni okvir, srednjeročni fiskalni okvir, ki določa zgornjo mejo odhodkov in ciljne salde in na podlagi tega srednjeročnega okvira se potem pripravi predlogo proračunov in v predlogu proračunov, ki jih prav tako sprejmete v Državnem zboru, je določena zgornja meja odhodkov, ki jih lahko uporabijo proračunski uporabniki. Zato Vlada ne more sprejemati nobenih zavez mimo tega, ker bi bil za vsakršno spremembo potreben rebalans oziroma za vsakršno porabo, višjo od te, določene v Državnem zboru, bi bil potreben rebalans. Ima pa Vlada mehanizme prerazporejanja oziroma ima možnost prerazporejanja in ne, žal nimam podatka, koliko je bilo v letošnjem letu že prerazporejeno preko sklepov Vlade. Tretja točka, glede povprečnine. Po obstoječi ureditvi, se pravi glede na obstoječi ZIPRS, občine prejmejo 530 evrov povprečnine. V predlogu, ki je pred vami, bodo prejele 3 evre in pol več. To je izračunano na podlagi dodatnih stroškov dela, ki jih bodo imele občine zaradi dogovora, ki je bil s socialnimi partnerji oziroma s sindikati sklenjen, potem ko je bila povprečnina že določena in državni proračun že posredovan v Državni zbor. Preračunali smo, torej kolikšen del stroškov dela odpade na občine in od 56 milijonov evrov, kolikor je bil ocenjen takrat, da bo dodaten strošek dela za cel sektor država, odpade na občine nekje od 8 do 9 odstotkov teh stroškov; se pravi v to so vključeni tako neposredni stroški občinskih uprav kot tudi stroški dela, ki jih posredno plačujejo občine preko transferov, torej preko plačil v vrtce in v javne zavode, javne agencije, v domove za starejše. Rada bi povedala, da bo Vlada občinam dala več, kot so izračunani dodatni stroški, ki jih bodo občine imele s tem v zvezi. Rada bi povedala, da je Ustavno sodišče je novembra v svoji odločbi zapisalo, da je ključni cilj državnega proračuna kot instrumenta vlade pri izvajanju makroekonomske politike dosegati fiskalno stabilnost ter trajen in stabilen narodnogospodarski razvoj, ki je v interesu države kot celote, in tudi, da morajo biti temu cilju prilagojene tudi ekonomske in fiskalne politike občin. Iz tega lahko pač sklepamo, da je sistem financiranja občin skladen z Ustavo, da je skladen z Evropsko listino o lokalni samoupravi. Rada bi povedala, da sistem financiranja občin ureja financiranje abstraktne občine, se pravi ne konkretne občine, in da zato, kar je bilo tudi izpostavljeno, da bodo ene občine dobile premalo, manj kakor bodo imele dejanskih dodatnih stroškov dela, je to pač posledica sistema, takega kot je. Sistem zagotovljene porabe je bil, je obstajal v preteklosti, pa je bil pač spremenjen. Potem pa samo še en komentar glede številk. Vse številke, ki so bile tukaj navedene, povsem ne držijo. Konkretno, državni proračun je imel v štirih mesecih dobrih 300 milijonov več prihodkov, kot jih je imel lani v istem času. Gospod Šircelj je povedal, ko je govoril o 400 milijonih, da je mislil s tem tudi prispevke, to so prispevki, ki grejo v zdravstveno in pokojninsko blagajno. To vse drži. V Sloveniji imamo četrto zaporedno leto gospodarske rasti, trg dela je okrepljen, več ljudi je zaposlenih, plačuje se več prispevkov, plačuje se več davkov. Ko govorite, koliko prihodkov ali pa koliko davčnih prihodkov je zdaj več, kot jih je bilo v preteklosti, naj povem: ja, zdaj je več tako davčnih prihodkov kot tudi nedavčnih, kot tudi skupnih, ampak več imamo tudi plačil obresti. V zadnjih treh letih, se pravi v 2014, 2015 in 2016 je državni proračun vsako leto plačal več kot milijardo evrov obresti, medtem ko so deset let nazaj znašali stroški obresti na letni ravni 200, 300, 400 milijonov. Konkretno, če se pogovarjamo o 2008, je bilo treba lani plačati 230 milijonov več obresti kot 2008. Hkrati bi rada povedala, da so primanjkljaji zdaj bistveno nižji. Po letu 2008, ko je državni proračun zabeležil presežek v višini 65 milijonov evrov, je v letih od 2009 do lani vsako leto primanjkljaj znašal od milijarde 100 do milijarde 700. Vsako leto. Lani se je ustavil na 684 milijonih, za letos je planiran oziroma je bil sprejet 681 milijonov, pa je mogoče, da bo prav zaradi višjih prihodkov in zaradi odhodkov, ki so navzgor omejeni, lahko nižji. Se pravi, kam grejo vsi ti dodatni prihodki? Vsi dodatni prihodki gredo za dodatne zakonske obveznosti. Kot sem povedala, glavna kategorija so obresti in drugi namen grejo v zniževanje primanjkljaja, s čimer sledimo tako zahtevam Fiskalnega sveta kot pozivom Evropske komisije, predvsem pa temu, kar smo si sami zapisali v Ustavo, da bomo imeli prihodke in izdatke, vsaj na srednji rok, uravnotežene. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, izvolite mag. Alenka Bratušek.
Spoštovana državna sekretarka, pričakovala bi, da vsaj prave podatke tukaj navajate. Državni proračun danes plača manj obresti kot leta 2014. Leta 2014 je bila tista številka višja in to, mislim, da nekaj sto in nekaj milijonov in to je dejstvo. Kot drugo; ja, res je, proračunski primanjkljaj je nižji v primerjavi z letom 2014 – to vzamem za referenčno leto, ker je to pač prvo leto vlade Mira Cerarja –,mislim, da za okrog 600 milijonov evrov, prihodkov pa imate več za 800 milijonov evrov. Pa ne rabite biti doktor ekonomije, da ugotovite, da so vam samo višji prihodki znižali primanjkljaj. 300 milijonov manj daste za upokojence, 200 milijonov manj za investicije, manj daste za obresti in to so številke, o katerih bi bilo treba govoriti. Žal mi je, da ni podatka o prerazporeditvi, ampak prepričana sem, da je tega med 100 in 200 milijoni, če ne še kakšen evro več. To samo zato, spoštovane kolegice in kolegi, da veste, da 21 milijonov ni in ne sme biti noben problem.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati na to točko? Ne? Potem zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 24. maja. S tem prekinjam 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na 39. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O SPREMEMBI ODLOKA O OKVIRU ZA PRIPRAVO PRORAČUNOV SEKTORJA DRŽAVA ZA OBDOBJE OD 2017 DO 2019. Predlog odloka je v obravnavo Zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predstavnici Vlade mag. Saši Jazbec, državni sekretarki na Ministrstvu za finance. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovan! Odlok o spremembah Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja države za obdobje od 2017 do 2019, ki je pred vami, je pripravljen v skladu z določbami 6. člena Zakona o fiskalnem pravilu. Ta določa, da ima Vlada možnost, da okvir spremeni, če ugotovi, da so se spremenile okoliščine, na podlagi katerih je bil okvir sprejet. Sprememba okoliščin je Vlada ugotovila s sklepom dne 6. aprila in na tej podlagi sprejela že drugo spremembo odloka v delu, ki se nanaša na zdravstveno blagajno. Vladni izhodišči za pripravo Predloga spremembe Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država 2017–2019 sta pomladanska napoved gospodarskih gibanj Umarja in prva objava podatkov o primanjkljaju in dolgu sektorja države Statističnega urada, ki je bila po uradni notifikaciji spremenjena. V pomladanski napovedi Umar ugotavlja nadaljnjo rast gospodarstva, ki se je v zadnjem letu krepila in postala širše osnovana. Pomladanska napoved rasti bruto domačega proizvoda predvideva okrepitev z jesenskih 2,9 na 3,6 odstotka. Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije zaradi gibanj na trgu dela in višje gospodarske aktivnosti od predvidene tudi v letu 2017 beleži nadaljnjo rast prihodkov, z višjo zaposlenostjo pa je povezano tudi nenačrtovano naraščanje odhodkov, vezanih na nadomestila plač med začasno zadržanostjo z dela ter zdravila in medicinske pripomočke. ZZZS je v letu 2017 pričel tudi z izvajanjem posebnega vladnega projekta za skrajševanje čakalnih dob v zdravstvu ter za povečanje kakovosti zdravstvene obravnave, iz blagajne zdravstvenega zavoda pa bo ob sprejemu Zakona o zdravniški službi na državni proračun prenesen del izdatkov za financiranje pripravništev, specializacije ter terciarja I. Zaradi teh okoliščin Vlada ocenjuje, da je v tem delu potrebna sprememba okvirja za pripravo proračunov sektorja države 2017–2019 za leto 2017. Projekcija poslovanja zdravstvenega zavoda za obdobje 2017–2020 so pripravljene tako, da so odhodki zavoda uravnoteženi z razpoložljivimi prihodki, kar pomeni, da bo ciljni saldo zdravstvene blagajne v omenjenem obdobju izravnan. Zaradi navedenega predlagamo določitev novega najvišjega obsega za zdravstveno blagajno po denarnem toku, in sicer tako da se veljavni znesek s sedanjih 2 milijardi 608 milijonov evrov zviša na 2 milijardi 685 milijonov evrov. Predlagana sprememb vpliva tudi na skupen obseg izdatkov sektorja država, ti se bodo povišali z 18 milijard 419 milijonov evrov na 18 milijard 460 milijonov evrov. Vendar se na drugi strani povišujejo tudi prihodki sektorja država, njihova rast je ocenjena na 4,8 odstotka kar je za 1,7 odstotne točke več, kot je predvidena rast odhodkov v tem času. Zato se v Odloku o okviru za pripravo proračunov sektorja država za leto 2017 zniža ciljni saldo sektorja država z 1,6 na 0,8 odstotka bruto domačega proizvoda. Zniževanje nominalnega salda sektorja država omogoča tudi postopno doseganje srednjeročnega javnofinančnega cilja v skladu z določbami Zakona o fiskalnem pravilu in s pravili Pakta za stabilnost in rast na ravni EU. Pri tem še naprej velja, da je rast javnofinančnih prihodkov višja od rasti javnofinančnih odhodkov, s čimer si ob javnofinančni konsolidaciji prizadevamo ohraniti stabilno gospodarsko rast. S tem sledimo določbi iz 148. člena Ustave in Zakona o fiskalnem pravilu. Letos je prvič okvir ocenil tudi Fiskalni svet. Z vidika ocene odloka Vlada pojasnjuje, da se zaradi občutljivosti salda sektorja država na spremembo podatkov SURS dvoletno povprečje fiskalnih naporov za leti 2016 in 2017 izkaže za ustrezno, saj znaša 0,7 odstotka bruto domačega proizvoda. Do odstopanj pri oceni fiskalnega napora v primerjavi z Evropsko komisijo in ostalimi institucijami prihaja zaradi razmeroma velikih nihanj med napovedmi makroekonomskih gibanj zaradi višje dosežene gospodarske rasti od predvidene ter tudi zaradi različnih ocen pozicije ekonomije v ciklu. Naj omenim, da se je nominalni saldo sektorja država v letu 2016 znižal za 1,1 odstotno točko, strukturni saldo se je ob tem izboljšal za 0,8 odstotne točke. Za leto 2017 načrtujemo izboljšanje nominalnega salda za 1 odstotno točko in izboljšanje strukturnega salda za pol odstotke točke. Vlada vztraja na začrtani poti, da bo strukturni saldo sektorja država uravnotežen konec leta 2020. Upoštevaje navedeno Vlada meni, da je predlog spremembe odloka skladen z Ustavo in Zakonom o fiskalnem pravilu ter predlaga Državnemu zboru, da ga sprejme v predlagani obliki. Glede na tveganja, ki obstajajo, bo Vlada tekoče spremljala gibanja v javnih financah in pravočasno predlagala ustrezne ukrepe. Hvala.
Hvala lepa. Predlog odloka je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici gospe Vojki Šergan. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za finance in monetarno politiko je na 37. seji dne 9. 5. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog odloka o spremembi Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2017 do 2019, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odboru je bilo poleg predloga odloka predloženo gradivo, in sicer mnenje Zakonodajno-pravne službe, ocena Fiskalnega sveta in pisno stališče Vlade. Amandmaji k predlogu odloka niso bili vloženi. Na seji odbora so bile prisotne predstavnice in predstavniki Ministrstva za finance, Ministrstva za zdravje, Fiskalnega sveta ter Zakonodajno-pravne službe. Uvodno dopolnilno obrazložitev predlogu odloka je podala državna sekretarka Ministrstva za finance, ki je natančno predstavila vsebino predloga odloka in omenila tudi nekatere ekonomske kazalce iz spomladanske napovedi Umarja. Povedala je, da je cilj Vlade, da bo strukturni saldo izravnan do leta 2020. Uvodoma se je odzvala tudi na oceno Fiskalnega sveta ter povedala, da je predlog odloka skladen z Ustavo ter tudi z Zakonom o fiskalnem pravilu. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da služba nima pripomb. Predsednik Fiskalnega sveta je predstavil pisno oceno Fiskalnega sveta ter ob tem podal priporočilo, da Vlada opravi fiskalni napor za leti 2018 in 2019, in sicer 40 milijonov evrov letno. Menil je, da je to treba, saj bodo tako tveganja glede vzdržnosti bolj obvladljiva, ter ob tem omenil možnost napačnih podatkov, ki se spreminjajo, ter realizacijo, ki je lahko drugačna od pričakovane. Menil je, da bi bilo treba vložiti dodaten fiskalni napor že v tem letu, ker pa je za strukturne spremembe malo časa, meni, da je treba v tem letu pripraviti ustrezne strukturne ukrepe in jih izpeljati v naslednjih dveh letih. V razpravi je bilo izpostavljeno predvsem vprašanje strukture proračuna in razhajanje glede ocene gospodarske rasti, ki jo je podal tudi Mednarodni denarni sklad, ki predvideva le 3-odstotno rast BDP v letu 2017 in ne 3,6 rasti BDP, kot je predpostavka, na kateri je narejen predlog odloka. Nadalje je bila izpostavljena vloga neodvisnega Fiskalnega sveta ter upoštevanje njihove ocene oziroma priporočil s strani Vlade. V okviru razprave je državna sekretarka ministrstva odgovorila na zastavljena vprašanja in podla dodatna pojasnila ter povedala, da Slovenija sprošča varčevalne ukrepe na eni strani in hkrati tudi istočasno skrbi za potreben fiskalni napor. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga odloka in jih sprejel. Ker k predlogu odloka na matičnem delovnem telesu niso bili vloženi amandmaji, odbor Državnemu zboru predlaga, da Predlog odloka o spremembi Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje 2017 do 2019 sprejme v predloženem besedilu. Odbor je po razpravi sprejel še naslednji sklep: Odbor za finance in monetarno politiko predlaga, da se na dnevni red 30. seje Državnega zbora uvrsti Predlog odloka o spremembi odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2017 in 2019. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa državna sekretarka! Zanimivo, obravnava Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2017 do 2019 časovno sovpada z današnjim pozivom Evropske komisije k znatnejšemu fiskalnemu naporu in zdravstveni reformi in reformi dolgotrajne oskrbe, in zanimivo je, da Ministrstvo za finance pravi, da so ta priporočila, da je ta poziv Evropske komisije pričakovan. Imamo dokaj shizofreno situacijo: Fiskalni svet govori praktično isto kot Evropska komisija – to, kar govori Evropska komisija –, Ministrstvo za finance pravi, da je to pričakovano, na nek način torej soglaša, Vlada pa pravi, da ima neke druge predpostavke in da je fiskalni napor, ki ga Vlada vlaga, zadosten. Se pravi, totalno zmedena, shizofrena situacija ob zelo različnih predpostavkah in napovedih gospodarske rasti. Eno so napovedi Evropske komisije, drugo so napovedi o gospodarski rasti Umarja in potem tudi IMF in vse te so praktično različne. Nedavno je Republika Slovenija končno dobila Fiskalni svet, ki smo ga zelo dolgo čakali in zaradi tega, ker ga nismo imeli, konstantno dobivali opozorila s strani Evropske komisije. Končno imamo lahko pri obravnavi proračunskih dokumentov pred seboj tudi mnenje Fiskalnega sveta, tako kot določa Zakon o fiskalnem pravilu. Večkrat sem povedal, da je Zakon o fiskalnem pravilu neke vrste orodje in Fiskalni svet, ki smo ga pred kratkim dobili, so torej mojstri, ki so zdaj to orodje vzeli v roke, vendar obžalujemo, res obžalujemo in zdi se nam zelo čudno, milo rečeno, čudno, da Vlada ignorira prvo poročilo oziroma priporočilo Fiskalnega sveta. Pri razpravi o Odloku o okviru za pripravo proračunov sektorja država Fiskalni svet pričakuje, da Vlada v letu 2017 pripravi nabor dodatnih ukrepov v višini 0,2 odstotka BDP za leto 2017, tako da bo z nižjo ravnijo dodatkov dosežen povprečen strukturni napor v letih 2016 in 2017 v višini 0,6 odstotka BDP ali vsaj ustrezno povečan fiskalni napor za leti 2018 in 2019 za 0,2 odstotka BDP v dveh letih. Fiskalni svet ob tem ugotavlja, da bi bil takšen okvir proračunov sektorja država za obdobje 2017–2019 lahko sprejemljiv le ob pogoju, če Vlada še v tem letu, še v tem letu zagotovi pripravo in izvedbo ukrepov, ki bodo omogočili ustrezno povečanje fiskalnega napora v letih 2018 in 2019. Poleg tega je, kot že rečeno, prav danes Slovenija s strani Evropske komisije prejela priporočilo, naj izvaja fiskalno politiko v skladu z zahtevami preventivnega dela evropskih proračunskih pravil, ki od nje terjajo znaten fiskalni napor za leto 2018. Problem je, da leto 2018 bo najbrž volilno leto. Pri Fiskalnem svetu gre za strokovni organ. Njegove člane mora Državni zbor izglasovati kar z dvotretjinsko višino. Za primerjavo, ustavni sodniki so izvoljeni z navadno, absolutno večino 46 poslancev. To kaže, da ima Fiskalni svet kot državni organ veliko težo. Žal pa je Vlada že ob sprejemanju prvih proračunskih dokumentov, pri katerih sodeluje tudi Fiskalni svet, pokazala, da na njegova strokovna mnenja in opozorila ne bo dajala veliko teže. Začudeni smo ob takšnem ravnanju Vlade. V Novi Sloveniji na nujnost povečanja strukturnega napora opozarjamo že zelo dolgo. Nismo presenečeni, da je prav neambicioznost Vlade pri prizadevanju za povečanje strukturnega napora tudi ena od glavnih opozoril Fiskalnega sveta. Ne nazadnje nas je na to opozorila že večkrat Evropska komisija. Za zmanjšanje strukturnega primanjkljaja potrebujemo resne strukturne reforme in izboljšanje poslovnega okolja. Državni proračun je neposredno odvisen od procesov, ki se odvijajo v sferi poslovnih, industrijskih, tehnoloških in drugih področij. Tu se svet spreminja hitreje kot kdajkoli. Slovenska oblast pa je prepočasna in za temi spremembami zaostaja vsaj za tri korake. Za dolgoročno vzdržnost slovenskega proračuna je nujno zagotoviti čim boljše razmere za tiste, ki ta proračun pravzaprav polnijo. Zato krščanski demokrati pri obravnavanju proračunskih dokumentov zahtevamo reforme, ki prinašajo davčne razbremenitve, administrativne poenostavitve, olajšanje umeščanja objektov v prostor, umik države iz gospodarstva – zaključujem –, spodbujanje zaposlovanja s prožnejšo zakonodajo in tako dalje. Ker Vlada ne upošteva opozoril o nujnosti povečanja fiskalnega in strukturnega napora, predloga odloka v Poslanski skupini Nove Slovenije ne moremo podpreti.
Hvala lepa. Mag. Alenka Bratušek bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Dober večer, kolegice in kolegi, še enkrat! Zdaj je pred nami dokument, ki sem ga vam pri prejšnji točki večkrat omenila in zdaj bomo v 50 minutah obdelali fiskalni okvir, odlok, ki zvišuje javnofinančne odhodke za 77 milijonov. Pa tudi trenete ne. 21 – jih ni, 77 – takole. Pa veljajo isti, to je vse v Republiki Sloveniji – zdravstvena blagajna kot pokojninska blagajna –, isti makroekonomski kazalci so drugačni za zdravstveno blagajno kot za pokojninsko blagajno. Isto fiskalno pravilo za zdravstveno blagajno kot za pokojninsko blagajno: 77 milijonov ni problem, 21 milijonov za upokojence je problem. Po vaše seveda. V naši poslanski skupini temu odloku ne bomo nasprotovali, ampak dajmo, kolegice in kolegi, imeti enak meter za vse javnofinančne blagajne. Je pa to pravi trenutek, da opozorim na priporočila, ki smo jih danes dobili iz Bruslja, to je, da povečujete strukturni primanjkljaj, da bo, zato ker v teh treh letih niste naredili tako rekoč nič, naslednje leto in naslednja vlada morala narediti bistveno večji napor za to, da javne finance spravimo v red. To je pa dejstvo, na katerega nas je na žalost danes opozoril, ponovno, tudi Bruselj. Kot sem že rekla, v naši poslanski skupini temu odloku za zdravstveno blagajno, ki se povečuje za 77 milijonov, ne bomo nasprotovali, še enkrat pa apeliram, da v primerjavi s tem najdemo tudi tistih skromnih 21 milijonov, o katerih smo govorili pri prejšnji točki.
Hvala lepa. Gospa Urška Ban bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Najlepša hvala za besedo. Še enkrat lep pozdrav! Danes obravnavamo drugo spremembo Odloka o okviru za pripravo proračuna v sektorju država za obdobje 2017–2019, ki smo ga v Državnem zboru sprejeli 19. aprila 2016. Odlok opredeljuje dve vrsti pomembnih odločitev oziroma dva ključna javnofinančna cilja. Prvič, določa ciljni saldo in najvišji možni obseg izdatkov sektorja država ter obe kategoriji, tudi za posamezne blagajne javnega financiranja za naslednja tri leta, se pravi do leta 2019. Na podlagi pomladanske napovedi gospodarskih gibanj, ki jo je pripravil Urad za makroekonomske analize in razvoj, in tekočih trendov v javnih financah, je Vlada ugotovila, da so se spremenile okoliščine, na podlagi katerih je bil pripravljen prvotni odlok in sprejet veljaven okvir in pripravila danes obravnavano spremembo odloka, ki se nanaša na finančni načrt Zavoda za zdravstveno zavarovanje. Glede na izboljšane makroekonomske razmere, ugotovljene v že omenjeni pomladanski napovedi gospodarskih gibanj s strani Umarja, ki med drugim navaja tudi povečanje zaposlenosti in rasti plač, se ocenjuje, da se bodo tudi v nadaljevanju leta 2017 krepili prilivi zdravstvene blagajne iz naslova prispevkov za socialno varnost. Z rastjo prihodkov pa je povezano tudi nenačrtovano naraščanje odhodkov, vezanih na predvsem na nadomestila plače med začasno zadržanostjo z dela ter zdravila in medicinske pripomočke. Poleg tega bo Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije v letu 2017 pričel z izvajanjem posebnega vladnega projekta za skrajšanje čakalnih dob v zdravstvu ter za povečanje kakovosti zdravstvene obravnave, iz zdravstvene blagajne pa bo ob sprejemanju Zakona o zdravniški službi na državni proračun prenesen tudi del izdatkov za financiranje pripravnikov in specializacije. Če se zaradi opisanih razlogov najvišji obseg izdatkov zdravstvene blagajne ne bi spremenil, bi Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije v letu 2017 moral načrtovati presežek prihodkov nad odhodki, hkrati pa ne bi mogel v celoti financirati vseh obveznosti. Zaradi teh okoliščin ocenjujemo, da je v tem delu potrebna sprememba okvira za pripravo proračunov sektorja država za leto 2017 v smislu določitve novega najvišjega obsega izdatkov za zdravstveno blagajno. Sredstva za zdravstveno blagajno se tako povečujejo s sedanjih 2 tisoč 608 milijonov na 2 tisoč 685 milijonov evrov. Glede na ocenjeno realizacijo za leto 2016 se ta sredstva povečujejo za 5,8 odstotka s 2 tisoč 537 milijonov evrov v letu 2016. Ta sprememba seveda vpliva tudi na skupen najvišji obseg izdatkov sektorja država, kot ga določa odlok, ki smo ga sprejeli aprila 2016, ki se bodo povečali z 18 tisoč 419 milijonov evrov na 18 tisoč 460 milijonov evrov. Glede na izboljšane makroekonomske ocene se pa na drugi strani povišujejo tudi ocenjeni prihodki sektorja država, katerih rast je ocenjena na 4,8 odstotka, kar je 1,7 odstotka več kot je predvidena rast odhodkov v tem obdobju. Zato se v veljavnem odloku za leto 2017 zniža tudi ciljni saldo sektorja država, in sicer z minus 1,6 odstotka BDP na minus 0,8 odstotka BDP. To pa omogoča tudi postopno doseganje srednjeročnega javnofinančnega cilja, kot ga določajo Zakon o fiskalnem in pravila Pakta za stabilnost in rast na ravni EU. To so razlogi, da bomo v Poslanski skupini stranke Modernega centra podprli spremembo Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2017 do 2109. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani podpredsednik, spoštovana predstavnica Vlade, kolegi in kolegice! Sprememba odloka dejansko pomeni, seveda, tudi spremembo okoliščin, ki jih določa zakon in zaradi tega se fiskalni okvir dejansko spremeni. Ob tem je pa treba povedati po mojem mnenju predvsem to, da je v te spremembe in sploh v odlok vključen tudi Fiskalni svet. In ni nepomembno mnenje Fiskalnega sveta, ki je bil ustanovljen pred nekaj tedni. Mislim, da bi se ob tem, kako Fiskalni svet ocenjuje fiskalni okvir, verjetno Vlada in tudi ta koalicija morala nekoliko zamisliti. Namreč, Fiskalni svet je seveda ta fiskalni napor, ki je bil narejen in ki ga tudi Vlada predstavljala, poimenoval, da gre tu bolj ali manj za računsko prilagoditev in da ostajajo še vedno določena tveganja; tveganja predvsem v smislu doseganja rezultatov strukturnega primanjkljaja. Strukturni primanjkljaj je seveda mogoče znižati s strukturnimi reformami in teh strukturnih reform tukaj ni, zaradi tega Fiskalni svet ocenjuje znatno tveganje javnih financ. Z drugimi besedami, tudi če smo v prejšnji točki govorili o tem, da je mogoče nominalno zagotoviti dodatnih 20 milijonov, pa zaradi tega strukturni primanjkljaj ne bo ne večji ne manjši, vendar je treba povedati, da tistega, kar bi zmanjševalo strukturni primanjkljaj, tega dejansko ta vlada ni storila. Ni dejansko nobene reforme, niti tiste, ki jo je obljubljala, ne, in tudi verjetno nobene reforme ne bo, zato bo prenesla vse to delo na naslednje vlade. To, bom rekel, na nek način tudi pomeni, da ta vlada pri vsem tem, kar je dejansko imela v programu in kar je obljubljala, dejansko ni uspešna. Na to nas opozarjajo ne samo Fiskalni svet, podobno opozarja tudi Evropska komisija, podobno opozarja tudi Organizacija za ekonomsko sodelovanje in razvoj. Skratka, strukturnega napredka ni, zato je tveganje na področju javnih financ znatno predvsem v naslednjem srednjeročnem obdobju. V Slovenski demokratski stranki smo vedno za to, da vsebinskim ukrepom sledijo tudi finance, in samo z reformami ali pa s spremembami na posameznih področjih je mogoče zagotoviti dejansko tudi kvalitetne finance ali kvaliteto financ dolgoročno, srednjeročno, predvsem pa zmanjševati tveganja, zato da bo makroekonomska situacija stabilna. V Slovenski demokratski stranki temu odloku ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Na kratko o Odloku o okviru za pripravo proračunov sektorja država 2017–2019 s strani naše poslanske skupine. Razprava o odloku za pripravo proračuna sektorja država poteka letos v Državnem zboru že drugič. Na prejšnji redni seji smo sprejeli odlok, s katerim smo določili izdatke za vse štiri javnofinančne blagajne za obdobje naslednjih treh let. Dokument je bil posredovan Evropski komisiji, ki verjamemo, da bo v končni fazi akceptirala omenjeni dokument in seveda s tem potrdila našo usmeritev, našo politiko, da gremo v fiskalnem smislu v pravo smer, dasiravno bi si kdaj zaželeli tudi kakšen dodaten odpustek na področju sociale in zdravstva in še česa. Tokrat je pred nami novelacija odloka, s katero se spreminja zgolj zdravstvena blagajna in sektor države. Nazadnje smo taisti odlok spreminjali prav tako na račun izdatkov v zdravstveni blagajni. Spomnimo, šlo je za povečanje odhodkov Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije zaradi zdravil ter nadomestil plač med časovno zadržanostjo od dela v skupni višini 35 milijonov evrov. Od novembra lanskega leta so se izdatki zdravstvene blagajne več kot podvojili. Tako bomo s sprejemom predloga omogočili dodatnih 77 milijonov evrov za leto 2017, ki bodo namenjeni pereči problematiki, sami veste, zmanjševanje čakalnih dob ter izdatkom za pripravništva in specializacije. V Poslanski skupini Desusa smo že takrat opozarjali, da je nedopustno, da bi bile socialne pravice državljanov na kakršenkoli način okrnjene. To smo govorili takrat, to govorimo danes in to bomo govorili tudi v prihodnje. Ne moremo mimo dejstva, da totalni potencialni ali pa brezpotencialni kaos zdravstvene reforme lahko v končni fazi plačajo tisti, ki za to sploh niso odgovorni in krivi. Ključna je kakovost in dostopnost javnega zdravstva. Bolnemu človeku, kolegice in kolege, ki v tem trenutku trpi ne samo fizične bolečine, temveč tudi čustveno stisko, pa je pravzaprav malo mar, kako se bo zdravstvena ministrica izpogajala s sindikati, kakšne plače bodo imeli doktorji in katere vse zakone in akte je treba sprejeti, da bi se čakalne vrste zmanjšale na človeško razumni roki. Pregovor, da zdrav človek ima tisoč želja, bolan pa samo eno, v tem primeru zagotovo drži. V Poslanski skupini Desusa nimamo samo želje, ampak tudi upamo, da so težave na področju zdravstva dosegle tisto dno, točko, s katere se lahko izvlečemo le na način, da s skupnimi močmi, s skupnimi napori in z dialogom stvari premaknemo v drugo, v pravo smer. Čaka nas prav gotovo še veliko dela. Zato v naši poslanski skupini verjamemo, da smo sposobni najti skupen jezik in naše zdravstvo končno postavimo v normalno oziroma v optimalno. O pereči problematiki čakalnih dob je bilo izrečeno veliko besed, zagotovo pa v kratkem ni pričakovati konca burnih razprav in usklajevanj, saj gre vendar za širšo temo, ki je strateškega pomena. V tej luči je bil aprila letos sprejet tudi pasiven vladni projekt skrajševanja čakalnih dob, vreden cirka 36 milijonov evrov in bo financiran iz proračunske rezerve. Ker je intenca ministrstva skrajšati čakalne dobe, bodo letos namenili še 25 dodatnih milijonov evrov za te storitve. Dodatno je treba pod streho spraviti kar nekaj zakonskih predlogov, ki rešujejo nekatere ključne zadeve, kot so opredelitev nove stopnje nujnosti pri postopkih naročanja pacientov ter postopen prenos sredstev za izvajanje pripravništva in specializacij v zdravstvu iz zdravstvene blagajne v proračun Republike Slovenije. Že letos bo državni proračun obremenjen z 20 milijoni evrov, skupna ocena pa zaenkrat znaša, kot sem že povedal, približno 77 milijonov evrov. Predlog spremembe odloka je torej rezultat določenih ukrepov in ne celotne zdravstvene reforme. Je pa korak v smer, ki bo prinesel po našem mnenju pozitivne učinke za ljudi, zato ga bomo tudi poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Janko Veber bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi pri tej točki s strani Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog odloka o spremembi Odloka o okviru za pripravo proračunov sektorja država za obdobje od 2017 do 2019 je posledica pravzaprav znanega dejstva, da je vpisano fiskalno pravilo celo v Ustavo v Sloveniji, in obveznosti, ki jih je Slovenija prevzela s sprejemom fiskalnega pravila, vključujejo tudi stroga pravila o proračunskem načrtovanju, ki mora potekati za več let naprej in z uravnoteženim proračunom. Vsi ti postopki so namenjeni temu, da so proračunski izdatki in prihodki uravnoteženi, vsi morebitni presežki pa se primerno namenjajo zmanjševanju vsakoletnega proračunskega primanjkljaja in državnega dolga. No, in tu je tista ključna, lahko rečemo tudi ovira, kajti s tem smo si seveda umetno podaljšali predvsem finančno krizo in stiskanje ljudi, gospodarske krize pa seveda, kot bomo videli v nadaljevanju, že dolgo ni več, kajti Odlok o okviru za pripravo proračuna je tako v postopkih proračunskega načrtovanja eden od temeljnih dokumentov, saj določa maksimalno porabo in prihodke širšega sektorja države tako državnega proračuna kot tudi zavodov za zdravstveno oziroma pokojninsko zavarovanje. Zaradi izboljšane gospodarske situacije in povečanega zaposlovanja se povečujejo tudi prilivi obeh blagajn in državnega proračuna. V primeru zdravstvene blagajne pa je treba vendarle izpostaviti tudi naslednje dejstvo, kajti zaradi gibanj na trgu dela in višje gospodarske aktivnosti od predvidene tudi v letu 2017 se beleži nadaljnja rast prihodkov, z njimi pa je povezano tudi nenačrtovano naraščanje odhodkov, vezanih na nadomestila plač med začasno zadržanostjo z dela ter zdravila in medicinske pripomočke. Tukaj bi želeli izpostaviti še posebej dejstvo, da se bo v letu 2017 v okviru Zavoda za zdravstveno zavarovanje pričelo z izvajanjem posebnega vladnega projekta za skrajšanje čakalnih dob v zdravstvu ter za povečanje kakovosti zdravstvene obravnave. S tem se seveda vsi še kako močno strinjamo, upamo pa, da bo resnično ta cilj v čim večji meri realiziran in da se ne bomo srečevali zgolj s povečevanjem stroškov znotraj obravnave pacientov. Tokratna sprememba odloka pa je bila obravnavana tudi v novoimenovanem Fiskalnem svetu. Ta razprava je pokazala, da kljub strogim pravilom, katerih cilj naj bi bil prisiliti države v bolj strogo proračunsko politiko, omejevalna pravila ne delujejo vedno le v pozitivnih smereh. Tu velja opozoriti, kljub skladnosti predloga z ustavnimi omejitvami, da se proračunske uravnoteženosti ne da ne na srednji ne na dolgi rok graditi le na zmanjšanju črpanja evropskih sredstev in klestenju investicij v naše ljudi, infrastrukturo in okolje. To je tisti problem, ki se kaže v tem, da smo si po nepotrebnem podaljšali zaradi fiskalnega pravila finančno krizo. Vendar, sam predlog je usklajen s fiskalnim pravilom, ustavno normo, zato je treba tudi sprejeti temu primeren odlok in ga bomo tudi podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu odloka matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji Državnega zbora ni mogoče vlagati. Glasovanje o predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v sredo. S tem prekinjam 39. točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PODPORNEM OKOLJU ZA PODJETNIŠTVO, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Alešu Cantaruttiju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, dovolite mi torej, da vam na kratko predstavim vsebino Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo. S predmetnim zakonom vzpostavljamo po našem mnenju tri bistvene izboljšave obstoječega podpornega okolja. Zagotavljamo večjo stalnost in kvaliteto celovitih podpornih storitev z ureditvijo pravne podlaga za izbor projektov s področja podpornih storitev za podjetniško in inovativno okolje. S tem določamo okvir za vzpostavitev svetovalnih točk za podporo poslovnim subjektom, ki bodo regionalno razdeljene. Povedano drugače, s tem zakonom bo omogočena prenova koncepta t. i. točk VEM, ki pravkar poteka v okviru vladnega strateškega projekta. To bo, po našem mnenju, pomemben premik pri nudenju storitev, torej podjetnikom in podjetjem v Sloveniji. Pod dve zagotavljamo učinkovitejše delovanje finančnega okolja z možnostjo povečevanja skupnega obsega izdanih poroštev Javnega sklada za podjetništvo in ureditev pravne podlage za naložbe v enote ali deleže kolektivnih naložbenih podjemov, s čimer se Javnemu skladu za podjetništvo omogoči sodelovanje v čezmejnih oziroma vseevropskih skladih tveganega kapitala. Naj ob tem omenim, da je Vlada pred kratkim potrdila namero Slovenskega podjetniškega sklada, da se priključi centralnoevropskemu skladu skladov, t. i. CEFO, to smatramo za pomemben korak, saj bo na ta način za slovenska podjetja, predvsem za t. i. start-upe pa scale-upe, in seveda mala, srednje velika podjetja na razpolago še več investicijskega kapitala. Mislimo, da je to izjemno pomembno in tudi to omogoča zakon, ki ga danes predstavljamo. Ne nazadnje z zakonom urejamo tudi javni poziv kot poenostavljen postopek dodeljevanja sredstev, ki omogoča lažji, hitrejši in bolj ekonomičen dostop do finančnih virov oziroma drugih oblik spodbud za podjetja. Postopek bo primeren za dodeljevanje sredstev manjših vrednosti, z njegovo uporabo pa se bo izboljšala dostopnost sredstev manjšim subjektom, za katere je postopek javnega razpisa prezahteven, tudi stroškovno nesorazmeren in neracionalen glede na višino dodeljene spodbude. V zakonu, menimo, da je dovolj varovalk, da do zlorab ne bo prišlo. Ob koncu naj se odzovem in naj omenim še amandmaje oziroma amandma, ki sta ga predlagali Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije. Zbornici sta namreč predlagali umestitev novega člena v zakon, ki bi določal, da se med subjekte podjetniškega okolja šteje tudi zbornice oziroma reprezentativne zbornice v Sloveniji. Že na seji Odbora za gospodarstvo Državnega zbora smo obljubili, da bomo ta predlog seveda detajlno pregledali in seveda tudi tako, da bo v skladu z Zakonodajno-pravno službo, uredili, in smo to tudi storili. Tako da po uskladitvi se z zakonom, ki je pred vami, reprezentativnim zbornicam – mimogrede, to so tri, obrtna zbornica, gospodarska zbornica in trgovinska zbornica – podeli javno pooblastilo za izvajanje določenih nalog, predvsem evidentiranje administrativnih ovir ter preverjanje tako imenovanih MSP testov, kar bo po našem mnenju tudi še dodatno olajšalo vse te aktivnosti in razbremenilo gospodarstvo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem članu gospodu Danilu Antonu Rancu. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar mag. Aleš Cantarutti z ekipo in seveda poslanke in poslanci v Državnem zboru! Odbor za gospodarstvo je na 26. seji 11. 5. obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo po skrajšanem postopku, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 91. seji sklenil, da se predlog zakona obravnava po skrajšanem postopku. Odboru je bilo poleg predloga zakona posredovano naslednje gradivo: mnenje Zakonodajno-pravne službe, predlog amandmaja Obrtno-podjetniške zbornice in Gospodarske zbornice Slovenije, odgovor ministrstva in mnenje Zakonodajno-pravne službe, pripombe ministrstva k predlogu amandmaja in mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance. V skladu s 119. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SMC, Desus in SD, in sicer k 2., 6., 14. členu, in sicer dne 5. 5. 2017. Na seji odbora so sodelovali predstavnice in predstavniki Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, Zakonodajno-pravna služba, Gospodarska zbornica Slovenija ter Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je mag. Aleš Cantarutti v funkciji državnega sekretarja na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo podal predvsem pojasnila glede mnenja Vlade o predlogu za amandma odbora za novi 7.a člen Gospodarske zbornice Slovenije ter Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, s katerim bi se reprezentativne gospodarske in obrtne zbornice vključile med subjekte podjetniškega okolja. Menil je, da je vloga vseh reprezentativnih zbornic izjemnega pomena, vendar predlog za amandma odbora ni ustrezno pripravljen in ga je za vključitev v predlog zakona treba dodelati. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Gospodarske zbornice, ki je pojasnil razloge za predlagani amandma odbora za novi 7.a člen, in sicer je izrazil bojazen, da bodo sredstva še naprej razdrobljena in da mreža za podjetništvo ne bo učinkovita. V nadaljevanju je predstavnik Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije izrazil mnenje, da je podporno okolje za podjetništvo neurejeno, in izrazil potrebo po sistemski vključitvi zbornic v obravnavani zakon ter podporno okolje za podjetništvo. Menil je, da ni potrebe po ustanavljanju novih mrež. V razpravi so se članice in člani odbora osredotočili na razpravo o predlogu za amandma odbora 7.a člena ter se strinjali, da je treba predlog za amandma odbora preoblikovati ter ga v ustrezni obliki vključiti v predlog zakona, da se zagotovi sistemska vključitev zbornic v podporno okolje za podjetništvo. S strani odbora iz vrst koalicijskih poslanskih skupin je bilo pojasnjeno, da bo glede preoblikovanja amandmaja treba preveriti še ustavno skladnost zapisa predlaganega amandmaja. V razpravi je bila izražena tudi potreba po iskanju rešitev, s katerimi ne bo prišlo do izključitve nikogar z ustreznimi referencami. S strani članice ene od opozicijskih poslanskih skupin pa je bilo pojasnjeno, da je sprejetje omenjenega amandmaja pogoj za podporo predlogu zakona na plenarnem zasedanju. Odbor je v skladu z odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD, in sicer k 2., 6., 14. členu, in jih tudi sprejel. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih tudi sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega sporočila. Mislim, da bomo s tem zakonom dobili ponovno zakon, ki bo ustvarjal boljše okolje za gospodarske družbe, za kar se Ministrstvo za gospodarstvo venomer prizadeva, in mislim, da je to prava pot za ustvarjanje okolja, bolj prijaznega do gospodarskih družb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar s sodelavci, drage kolegice in kolegi! Predlog novele Zakona o podpornem okolju za podjetništvo prinaša več sprememb. Številne od njih so usmerjene v povečanje manevrskega prostora za aktivnosti Javnega sklada Republike Slovenije za podjetništvo. Predlog zakona določa okvir za ureditev tretje ravni svetovalnih točk za podporo poslovnim subjektom, ki bodo razporejene regionalno. Skladen regionalni razvoj je neposredno odvisen od razvoja gospodarstva po posameznih regijah. Vsekakor je razširitev delovanja svetovalnih točk na regionalni nivo poteza, ki jo mi v Novi Sloveniji pozdravljamo. Krščanski demokrati opozarjamo na preveliko raven centralizacije naše države. Slovenija nujno potrebuje razvoj podeželja. Skupen obseg izdanih nezapadlih poroštev javnega sklada po obstoječi ureditvi ne sme preseči trikratnika vrednosti kapitala sklada. S predlogom zakona, ki ga obravnavamo, se najvišjo mejo obsega izdanih garancij poveča na petkratnik vrednosti kapitala sklada, ob tem pa ta predlog novele nabor instrumentov javnega sklada razširja z možnostjo vlaganja v sklade oziroma v kolektivne naložbene podjeme. S tem se javnemu skladu omogoči sodelovanje v čezmejnih skladih. Predlog zakona z namenom pospešitve in poenostavitve postopkov za spodbude, ki so manjše od 10 tisoč evrov, uvaja možnosti izvedbe enostavnejšega javnega poziva za dodelitev sredstev. Poenostavitev administrativnih zahtev, ki jih to prinaša, krščanski demokrati pozdravljamo. Pričakujemo, da bodo te spremembe predvsem manjšim podjetjem tudi v praksi olajšale dostop do sredstev sklada. Vse te spremembe bodo razširile manevrski prostor za delovanje sklada in poenostavlja nekatere postopke, kar ocenjujemo kot dobrodošlo, vendar pa opozarjamo, da je Javni sklad Republike Slovenije za podjetništvo zgolj pomožno orodje za spodbudo podjetništva v Sloveniji. Podjetniki si s svojo iznajdljivostjo in marljivostjo najlažje pomagajo kar sami. Država bi v prvi vrsti morala razmišljati o tem, kako se čim manj vpletati v delo podjetnikov in posledično omejiti regulacijo njihovih poklicev. Bolj kot finančna sredstva iz raznih skladov slovenski podjetniki potrebujejo davčne razbremenitve. Slabega konkurenčnega položaja poslovnega okolja v Republiki Sloveniji ne moremo reševati s skladi, ampak potrebujemo resne reforme davčnega sistema – kjer seveda mislimo na Ministrstvo za finance –, javne uprave – tukaj mislimo na gospoda Koprivnikarja –, gradbene zakonodaje –, tukaj mislimo na Ministrstvo za okolje in prostor –, pokojninskega sistema in delovnopravne zakonodaje –, tukaj pa seveda zelo intenzivno mislimo na ministrico dr. Anjo Kopač Mrak. V Novi Sloveniji smo zadovoljni, da je v tej fazi obravnave zakona vložen amandma, ki repezentativne gospodarske zbornice in Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije ter njihovo mrežo regionalnih oziroma območnih zbornic umešča v podjetniško podporno okolje. Gospodarska in obrtna zbornica sta organizaciji, ki po naravi svojega dela absolutno spadata v sistem podjetniškega podpornega okolja, njihovo delo za podporo v podjetništvu Republike Slovenije je gotovo neprecenljivo. V Novi Sloveniji bomo predlog novele Zakona o podpornem okolju za podjetništvo podprli.
Hvala lepa. Gospod Franc Laj bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, državni sekretar, drage kolegice in kolegi! Izboljšanje in krepitev podpornega okolja, ki ga ta zakon prinaša, je izrednega pomena za krepitev konkurenčnosti celotnega gospodarstva. Še najpomembnejši učinek vidimo za mala in srednja podjetja, saj z izboljšanjem sistema in koncepta točk VEM bodo oni dobili praktično rečeno največjo podporo, saj se bodo administrativno in birokratsko tudi na ta način razbremenili in bodo lažje prihajali do kompleksnih, koristnih informacij in tudi lažje dostopali do različnih finančnih spodbud. Še posebej bi želel izpostaviti to, da je izrednega pomena za učinkovitost podpornega okolja njegova institucionalna struktura. Tu predvsem mislim na to, da je pomembno, da se reprezentativne gospodarske zbornice in obrtna zbornica sistemsko vključijo v ta sistem in na ta način dobijo stalno rešitev, da namesto da iščejo vedno finančne vire za preživetje, se lahko posvetijo svoji osnovni nalogi. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev bomo vsekakor enotno podprli predlog zakona, ker smatramo, da je koristen in da pripomore h krepitvi moči nacionalnega gospodarstva. Najlepša hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik, spoštovani predstavniki Vlade, kolegi in kolegice! Vsekakor so dobrodošli ukrepi, ki izboljšujejo okolje za podjetništvo. Kakršnikoli ukrepi. Še bolj pomembno pa je, da se v državi, v Sloveniji, dejansko ustvarijo širši pogoji za ustvarjalnost, za podjetništvo, za invencije, za inovacije, za to da ljudje lahko pridejo do svojih idej in da seveda te svoje ideje tudi materializirajo. Žal je širše okolje za podjetništvo in za podjetnike po naši oceni, milo rečeno, neprijazno. Neprijazno v tem, da podjetnik, tisti, ki pridobiva ideje, jih ustvarja in potem tudi materializira ter s tem ustvarja nova delovna mesta, ni v družbi zadosti spoštovan, zadosti čislan. Po drugi strani enostavno nima tudi zadosti, bom rekel, prijaznih ljudi v državni upravi, ki bi mu dejansko pomagali. Prepogosto je deležen neupravičenih kritik, včasih tudi šikaniranj, tudi tega, da so ljudje neprijazni in da mu enostavno mečejo polena pod noge. Takšno podjetniško okolje vsekakor ni stimulativno in zaradi tega mnogi odidejo tudi v tujino in ustvarjajo podjetja in podjetništvo v tujini. Tam najdejo, žal, pač boljše poslovno okolje. V Sloveniji moramo tudi spremeniti osnovno miselnost glede podjetništva, in sicer v smeri, da je podjetnik tisti, ki ustvarja, ustvarja nova delovna mesta. Ta delovna mesta dejansko omogočajo zaposlitev ljudi in omogočajo, da zaposleni pridobivajo dohodek, pridobivajo enostavno možnosti, da povečujejo svojo blaginjo. To kažejo tudi nekatere mednarodne raziskave. Tako mednarodne raziskave kažejo, da podjetniške namere v prihodnosti izkazujejo le še 14 odstotkov ljudi. Med ustaljenimi podjetniki, to so tisti, ki imajo podjetje več kot tri in pol let, pa je zgolj 7 odstotkov posameznikov. To kažejo tudi številni primeri, ko so se podjetniki odselili v sosednje države; v sosednje države predvsem zaradi tega, ker so našli tam prijaznejše poslovno okolje, podjetniško okolje. Dokler ne bodo birokratski predpisi – tisti, ki so dejansko nepotrebni – odpravljeni, dokler ne bodo administrativne prepreke odpravljene, toliko časa tudi v Sloveniji ne bo prišlo do tega, da bi se ljudje pogosteje odločali za samo podjetništvo. Tu ne govorim o tistih podjetnikih, ki ustanovijo na primer espe predvsem zaradi tega, ker ga morajo, ker jim to prinaša ugodnejšo davčno pozicijo. Govorim o tistih, ki dejansko ustvarjajo novosti, nove izdelke, nove storitve in tudi delovna mesta. Kot pa sem dejal na začetku, vsaka sprememba, ki gre v pozitivno smer, je dobrodošla in v Slovenski demokratski stranki jo bomo podprli. Tudi to, čeprav menimo, da je to premalo za to, da bi se podjetništvo v Sloveniji razvilo v smeri, ki bi imelo tudi večji učinek na gospodarsko rast, zaposlenost in ne nazadnje tudi na blaginjo ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Vojka Šergan bo predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar s sodelavkami, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Vlada je določila besedilo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo ter ga poslala Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po skrajšanem postopku. Tekom postopka smo za sejo matičnega delovnega telesa pripravili in sprejeli amandmaje, s katerimi smo naredili manjše popravke predloga zakona. Tekom 26. redne seje Odbora za gospodarstvo smo se dogovorili, da bo pripravljen kompromisni predlog, ki bo obe zbornici, tako Gospodarsko zbornico kot Obrtno-podjetniško zbornico, uvrstil med subjekte podpornega okolja za podjetništvo za določene naloge, kot so evidentiranje administrativnih ovir pri nastajanju in delovanju podjetij ter priprava predlogov za njihovo odpravo ter preverjanje ustreznosti pripravljenih presoj učinkov predpisov na gospodarstvo. Gre za amandmaje k 2. in 6. členu, ki smo ga za sejo Državnega zbora vložile poslanske skupine koalicije. Z novelo zakona se predstavljajo tri bistvene izboljšave obstoječega podpornega okolja; večje stalnosti in kvaliteta celovitih podpornih storitev z ureditvijo pravne podlage za izbor projektov s področja podpornih storitev za podjetniško in inovativno okolje, s predlogoma zakona je določen okvir za ureditev tretje ravni svetovalnih točk za podporo poslovnim subjektom, ki bodo regionalno razporejene, predlagane rešitve omogočajo, da se poveča obseg izdanih garancij na petkratnik vrednosti namenskega premoženja sklada in drugih dolgoročnih virov. Kot možnost poenostavljenega postopka dodeljevanja sredstev za mala in mikro podjetja do višine 10 tisoč evrov se z novelo ureja javni poziv, s čimer bodo poenostavljeni postopki tako za prijavitelje kot tudi izvajalce postopkov dodelovanja sredstev. S tem bodo tudi manjša podjetja lažje pridobila potrebna sredstva. Vlada Republike Slovenije izvaja vrsto ukrepov, namenjenih izboljšanju poslovnega okolja in ta predlog zakona je eden izmed pričakovanih ukrepov. Predlog zakona je del uresničevanja vladnega strateškega projekta VEM za poslovne subjekte, ki vzpostavlja celovito, prijazno, stabilno in povezano podjetniško podporno okolje za potencialne podjetnike in podjetja v vseh fazah s ciljem poenostavitve postopkov in zagotavljanja osnovnih podpornih storitev, informiranja in svetovanja na enem mestu – to so točke VEM. Za moderno poslovno okolje potrebujemo stabilno zakonodajo in spodbudno poslovno okolje. Ob tem je brez dvoma treba poudariti, da je zelo pomembna kontinuiteta poslovnega okolja, tako da lahko vsakdo računa na določena pravila, ne da se ta spreminjajo z danes na jutri. Prav tako je treba doseči, da se bo podjetnik prvenstveno ukvarjal s svojim poslom in ne s pisanjem raznih papirjev in razvozlavanjem pravnih pravil. Iskreno menimo, da bo obravnavam predlog zakona prinesel dodatni zagon v dejavnostih podpornega okolja za podjetništvo. Ker smo Obrtno-podjetniški zbornici in Gospodarski zbornici pri tem priznali poseben položaj, pričakujemo tudi rezultate, ki jih bodo zaznali vsi podjetniki, tudi tisti najmanjši. Mislim, da zakon sledi najprej pomisli na malo mikro podjetja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Uroš Prikl bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Predlagana novela prinaša kar nekaj izboljšav na področju podpornega okolja za podjetništvo. Tako bodo po novem podjetja veliko lažje in veliko hitreje prišla do denarja, saj se uvaja poenostavljen postopek v obliki javnih razpisov. V prvi vrsti gre za mala in srednja podjetja. Finančno okolje bo dodatno okrepljeno tudi z možnostjo povečanega skupnega obsega izdanih poroštev. Med drugim so v noveli opredeljeni nosilci finančnega in inovativnega okolja. Najprej je bilo mišljeno, da ti vlogi izvajata samo instituciji v okviru gospodarskega resorja, to sta Javna agencija in Sklad. Gospodarska zbornica Slovenije in Obrtno-podjetniška zbornica sta podali predlog za poimensko opredelitev nosilcev podpornega okolja za podjetništvo. Priznati moramo, da smo v Poslanski skupini Desusa vedno pripravljeni prisluhniti težavam, pa tudi seveda predlogom in rešitvam deležnikov, na katere se neposredno nanaša vsebina predlogov zakonov. Le na ta način si lahko ustvarimo nekoliko širšo, jasnejšo sliko aktualne problematike, predvsem pa se seznanimo z informacijami s terena. Tudi tokrat ni bilo nič drugače in so nas argumenti obeh zbornic prepričali. Dokaz za to je tudi amandma, ki smo ga vložile poslanske skupine koalicije. Predlagani amandma bo omogočil vključitev gospodarstva in obrti med nosilce tega zakona. Končno ne gre za čisto nič drugega, nič novega, zbornici se z opravljanjem svojih del in nalog že v tem trenutku uvrščata med izvajalce, zdaj pa bosta le še sistemsko vključeni v sam predlog in sprejem zakona. Sodeč po razpravi in sami napovedi na seji matičnega delovnega telesa je pričakovati, da bo k podpori odločila tudi opozicija. Obe zbornici sta s svojim dosedanjim načinom dela dokazali, da sta enakopravni, kompetentni, seveda več kot pomembni deležnici pri ustvarjanju kakovostnega podjetniškega okolja. Predlagane rešitve ocenjujemo, prepričani smo, gredo v pravo smer, v smer celovite podpore na področju podjetništva, zato bomo seveda v Poslanski skupini Desus predlog zakona seveda podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa, podpredsednik. Ministrstvo, kolegice in kolegi, dober večer! Ja, naslov je lep; zakon je super, kot slišim, in upam, da ga bojo uradniki tudi znali dobro implementirati in da bo ta naslov tudi sledil tistemu, česar si vsi skupaj želimo, da bomo dali spodbudo podjetništvu. Namen predloga zakona, ki je relativno nezahteven, obravnavamo po skrajšanem postopku, prinaša pa predvsem zakonske podlage za bolj učinkovito organizirano podporno okolje za podjetništvo. Gre za sistem točk VEM, ki podjetnikom omogoča poslovanje z državo na enem mestu, sistem spodbud podjetij in pa garancij, ki jih podjetju lahko odobri podjetniški sklad. Gre predvsem za krepitev garancij Slovenskega podjetniškega sklada in predvsem za pomoč tistim majhnim podjetjem, ki na nek način začenjajo svojo pot in jih je v našem sistemu ali pa v naši družbi veliko in imajo nek potencial. Moramo pa vendarle vedeti, da tem malim podjetjem, ko začnejo svojo pot, nekateri predpisi predstavljajo nek administrativni zalogaj, bomo pa verjetno s tem zakonom omogočili, da se ne bojo mučili s temi papirji in tako naprej. Druga zadeva pa, kar že vsi ponavljamo, da ne bom še jaz ponavljal, je pa to, da smo uvrstili še dva amandmaja v ta zakon, kjer v bistvu tako obrtno kot gospodarsko zbornico zapišemo kot dva izmed subjektov podpornega okolja, za katera mislim, da imata skozi svoje delovanje največ izkušenj na tem delu. Kot sem dejal že na začetku, zakon je okej, napisan je dobro, upam, da ga bojo uradniki implementirani, tako da bodo od tega predvsem mali podjetniki nekaj imeli. To je ena stvar. Na tisti finančni strani bo treba dati kaj denarja, da se bodo lahko prijavljali na te razpise. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite
Hvala za besedo, predsedujoči. Zakon o podpornem okolju za podjetništvo obravnavamo. V Združeni levici smo zadnji v vrsti za predstavitev našega stališča. Torej, pred nami so bile na vrsti vse poslanske skupine in praktično vse so tulile v isti rog. Zadnjih nekaj minut smo spremljali veliko manifestacijo enotnosti slovenskega političnega razreda v ključnih ideoloških točkah, ki jih vežejo skupaj. Vežejo pa jih skupaj predvsem na ekonomskem področju, kjer so od ene politične opcije do druge prav vsi neoliberalci. Zaklinjajo se na logiko malega podjetništva, v resnici pa se v praksi tukaj zadaj skriva vedno bolj zaostren položaj delavk in delavcev, zmanjševanje okoljskih standardov in zagotavljanje konkurenčnosti za vsako ceno, ne glede na to, kakšne posledice to prinese za seboj. Najsi gre za zniževaje davkov, zniževanje socialnih standardov, to vse gre, da bodo le mala podjetja živela. Da je ravno drobni gospodarski sektor tisti najbolj nerazvojni del gospodarstva, tukaj nikogar ne zanima, vsi bi samo z lopato metali javne finance v razvoj drobnega sektorja. Če natančno pogledamo proračunske postavke, je jasno, da država kljub vsej retoriki o prostem trgu in umiku države še vedno igra zelo veliko vlogo, ampak ta vloga je samo v tem, da z javnimi sredstvi subvencionira kapital in njegove dobičke, namesto da bi država izvajala dejansko razvojno politiko v kakovostna delovna mesta, v vertikalno povezanost gospodarstva in v infrastrukturo. V tem smislu je ključno opozorilo, ki ga kaže ob tem zakonu nameniti 7. členu novele, ki opredeljuje nosilce nalog podjetniškega okolja. V koalicijskem amandmaju se med nosilce nalog poleg državno ustanovljene agencije, delovanja katere je sicer problematično samo po sebi, dodatno uvrščajo še reprezentativne gospodarske zbornice, se pravi GZS in Obrtno-podjetniška zbornica Slovenije, vsa mreža regionalnih zbornic. Se sprašujem, če kje izza kakšnega vogala kuka po možnosti še Ameriška gospodarska zbornica AmCham. Skratka, naloga teh organizacij bo, »evidentiranje administrativnih ovir pri nastajanju in delovanju podjetij ter priprava predlogov za njihovo odpravo …« in naprej, »preverjanje ustreznosti pripravljenih presoj učinkov in predpisov na gospodarstvo.« Oprostite, popolnoma nerazumljivo in nesprejemljivo je, da zasebne organizacije kapitala dobijo takšne pristojnosti in da sploh dobijo vlogo, ki bi jo seveda morala opravljati država. Navsezadnje je država instanca zagotavljanja javnega interesa, v tem primeru pa sama daje pooblastila zasebnim organizacijam kapitala. A te pristojnosti pomenijo, da bosta od sedaj gospodarska in obrtna zbornica pisali zakone? Bomo dobili novi del izvršne veje oblasti? Že zdaj obe zbornici sodelujeta aktivno pri pripravi zakonodaje tako s pripombami na zakonodajo kot s svojimi predlogi, pa tudi na druge načine – lobiranje je tu v igri. No, zdaj se to stanje legalizira oziroma se celo podeljuje, kot piše v zakonu, javno pooblastilo zasebnim združenjem malega in velikega kapitala. V čigavem interesu bo sedaj delala država? V javnem interesu, interesu vseh državljank, državljanov, delavcev, delavk, okolja ali bo delala v privatnem interesu Gospodarske in Obrtno-podjetniške zbornice? Ali bo regulirala delovanje poslovnih subjektov ali bodo ti sami sebi postavljali pravila? In nikar se ne sprašujemo, zakaj večina državljanov o zakonih, ki jih sprejemamo v Državnem zboru, misli, da so pisani namerno z luknjami, ki jih določeni akterji potem lahko izkoriščajo, ker s tem zakonom se dela še korak naprej: pisanje teh lukenj v zakone se zdaj zabetonira za masko Zakona o podpornem okolju za podjetništvo. V Združeni levici ostro nasprotujemo takšnim spremembam, ki žal, žal niti približno niso izjema, ampak v času vlade Mira Cerarja postajajo pravilo. Socialisti bomo glasovali in proti amandmaju in proti zakonu. Hvala.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda z dne 22. maja. Ker je amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 2. členu vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 6. členu, bomo razpravo o teh členih opravili skupaj. V razpravo torej dajem 2. in 6. člen ter amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD k tema členoma. Želi kdo razpravljati? Ne. Hvala lepa. Potem zaključujem razpravo. Op, se opravičujem, potem pa prosim, če se prijavite. Gospod Jožef Horvat, imate besedo.
Hvala, gospod podpredsednik. Ne bom porabil 30 minut, kolikor jih imam na razpolago, vas čas je preveč dragocen in imamo še kaj opraviti do desete ure danes zvečer. Mislil sem, gospod podpredsednik, da boste morda prej predlagali kakšno prezračitev te dvorane, ampak bomo najbrž zdržali – saj veste, zakaj. Kot opozicijski poslanec sem dolžan tukaj izreči zahvalo Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, seveda tudi koalicijskim strankam, da ste prisluhnili reprezentativnima zbornicama, Gospodarski zbornici Slovenije in Obrtno-podjetniški zbornici in ne nazadnje tudi razpravi desnega bloka opozicije na Odboru za gospodarstvo. Ta rešitev se nam zdi dobra, zato bomo amandma k 2. členu in seveda posledično tudi k 6. členu v Novi Sloveniji podprli. Kot pa sem že povedal, je zakon dober, od njega veliko pričakujemo, gotovo, kot je povedal kolega Matjaž Han, bo treba ta zakon nekoliko opremiti, da bo funkcioniral s finančnimi sredstvi, in verjamem, da bo resnično prinesel k boljšemu poslovnemu okolju podjetništva. Ker od tega, da delamo, od tega pravzaprav tudi živimo. Da bi le to podporno poslovno – poslovno poudarjam – okolje bilo takšno, da bi lahko, recimo, v roku dveh let zaposlili vsaj 60 tisoč ljudi v realnem sektorju, kolikor nam pač manjka do številke 2008. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ivan Škodnik.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani državni sekretar z ekipo, kolegice in kolegi poslanci! V Državnem zboru zelo rad oglašam, ko je kakšna tematika o gospodarstvu, predvsem pa kot je seveda danes o podjetništvu. Zelo vesel sem bil teh uvodnih besed, zato me je pravzaprav tudi nekako pritegnilo, da sem se vključil v razpravo na začetku gospoda Cantaruttija, državnega sekretarja, ki je to podporno okolje podjetništvu nekako predstavil zelo enostavno, zelo preprosto, da bo tem mladim podjetnikom ali manjšim podjetnikom nudena večja pravna podpora, dajanje poroštev, tu je mišljen tudi evropski denar iz skladov, večji investicijski kapital, predvsem pa možnost ali dostopnost do sredstev manjšim podjetnikom. Naslednji, ki me je zelo ganil, je bil tudi kolega Šircelj, ki je rekel, da vsaka stvar, vsaka ideja je dobrodošla, ki podpira podjetništvo. Pa naj bo kakršnakoli. Tu smo si enotni in mislim, da v tej smeri moramo delati in tu je ena taka priložnost. Bom povedal en primer iz svoje prakse, ko sem v zadnjih štirih letih dva takšna projekta vodil z dijaki iz Šolskega centra Slovenj Gradec pa študenti arhitekture v Ljubljani. Razvili so odlične izdelke, so jih tudi naredili, vendar ko pa je treba to postaviti v življenje, pa nastanejo problemi. Niso imeli denarja, ampak mislim, da nekatere stvari so še nekje pripravljene v predalih, mogoče bo celo zdaj, ko bo dana možnost preko tega zakona, da se bo pa kateri mladi mogoče le odločil in neko idejo razvil, ker pač tu gre za nove izdelke, nove ideje in te stvari bomo morali v Sloveniji podpirati. Tudi se pridružujem tistim, ki pravijo ali pa se trudijo na tem, da bi tiste administrativne ovire, ki so, ki nastopajo pri tem, predvsem pri mladih, ki ustvarjajo podjetja, da bi jih čim prej odpravili ali zmanjšali do tiste mere, da bi ne destimulativno, ampak stimulativno delovali pri odločitvi teh mladih za podjetje. Vesel sem, da tudi takšne stvari podpiramo. Kot sem rekel, te amandmaje bom tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Kordiš, izvolite.
Najlepša hvala. Problematičen je amandma in problematičen je ta zakon zaradi tega, ker nadzorne pristojnosti države in dejansko zakonodajne pristojnosti države, da regulira poslovanje, prenaša na organizaciji velikega in malega kapitala, torej na GZS in Obrtno-podjetniško zbornico, tukaj jima daje kratko malo pooblastila, da sami pišejo zakon. Da je to narobe že v načelu, z vidika tega, da mora biti država garant javnega interesa, je samo po sebi umevno. Gre pa tudi v napačni razvojni smeri. Glejte, vsi imajo polna usta podjetništva malih, občasno srednje velikih podjetij. Ampak, ta sektor gospodarstva je popolna nerazvojen. Edini razvoj in resen razvojni preboj lahko zagotovijo vertikalno integrirane verige, ki so zmožne ohranjati velike razvojen oddelke in s končnimi proizvodi konkurirati in loviti verige vrednosti v globalnem merilu. Nič drugega tukaj ne pomaga. Vzporedno seveda tudi formacija gospodarskih grozdov, tudi to ima podobne učinke, in seveda investicije v infrastrukturo. Ali država vodi politike in namenja sredstva za tovrsten razvojni preboj? Jih ne. Jih ne. Namesto tega subvencionira sektorje kapitala ali sektorje gospodarstva, kot to vi radi slišite in se izrečete, ki so najmanj produktivni, ki najslabše plačujejo svoje delavce, ki pogosto sami sploh ne morejo in ne znajo delati dovolj prodorno, pa se morajo zato posluževati najbolj izkoriščevalskih prijemov in praks, pogosto tudi nelegalnih, in se zanašati na finančno podporo države. Država se ne umika iz gospodarstva, pa ne umika se s trga, samo svojo vlogo pod diktirko slovenskega političnega razreda preobraža iz garanta socialne pravičnosti v garantorja dobičkov. V to logiko se vklaplja tudi Zakon o podpornem okolju za podjetništvo. Pogosto poslanci v teh razpravah izpostavijo tudi te uboge male podjetnike s previsokimi davki in ne vem, kaj še vse, in jih dajo v kontro nekim državnim birokratom. Administrativne ovire jim dušijo manevrski prostor. Oprostite, drobno gospodarstvo lahko zares in organsko uspeva samo, če se razvija okrog sklenjenih grozdov in sklenjenih proizvodnih verig, o čemer sem govoril. Šele na tak način bo drobno gospodarstvo lahko na polno zaživelo in ustvarjalo multiplikativne učinke po celotni družbi. Ne more biti pa kramarsko gospodarstvo bolšjega trga naš razvojni model. Ne moremo staviti na to karto z zniževanjem davkov, z zniževanjem socialnih, okoljskih in drugih standardov, kar vlada Mira Cerarja in večinsko vlade pred njo tudi počnejo. Pa vam povem še svojo lastno izkušnjo iz zadnjih dveh mesecev opravka s tem drobnim gospodarstvom, ker vsi tukaj glorificirate neke podjetniške pume, ki so nekako samostojno odgovorne za svoj uspeh in jih trg sili v ne vem kakšno prodornost in učinkovitost napram državnemu aparatu, ki naj bi bil pač tista slaba stvar, tisti, grdi, grdi, grdi mož, ki duši svobodno gospodarstvo – gospodarsko pobudo. V zadnjih dveh mesecih sem sem dogovarjal za neko ograjo. Nič ni bilo tako, kot bi moralo biti. Zamujali so predračuni, zamujali so roki dobave za montažo, montaža sploh ni bila nikakršna opcija, prevzemati sem jo moral v desetih različnih kosih, zaradi tega ker pač naenkrat ni šlo. Trikrat sem moral v Domžale, ker se je bilo zelo težko karkoli po telefonu zmeniti in tako naprej. Naprej, znotraj te ograje sem se spravil postavljati rastlinjak, tunel. Malo večja topla greda, nekih 75 kvadratov. Petkrat, šestkrat so mi jo dostavili v različnih kosih, ker se preprosto znotraj te male firme niso zadosti organizirali, da bi jo pripeljali v enem kosu, in sem nonstop visel na telefonu: »Halo, halo, kdaj pride moja roba? Plačal sem ti vnaprej, zakaj iz tega ni nič?« In navsezadnje, v ta rastlinjak bi sodile neke sadike, paradajzi, paprike, tudi nekaj melancan sem dal noter [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa, gospod Kordiš. Besedo ima gospa Vojka Šergan, izvolite.
Hvala za besedo. Po tej razpravi pravzaprav ne vem, kako bi sama začela. Vem pa to, da je bilo kar nekaj žalitev izrečenih na račun malih in mikro podjetij, ki so resni, ki so odgovorni, ki predstavljajo več kot 95 odstotkov tega mikro gospodarstva tudi v Sloveniji. Če samo člane obrtne zbornice, ki jih je okrog 50 tisoč, pomnožimo s podjetniki, z družinami, z delavci, ki jih – povprečno dva – zaposlujejo, potem je to kar nekaj zaposlovanja in kar nekaj BDP se potem v tej naši državi na ta račun ustvari. Ne moremo pa zdaj slabe prakse imeti tukaj za vzor. Tiste se pa dogajajo na vseh segmentih in ne bi mogla teči v to smer potem razprava. Sama bom razpravljala v to smer, da sem vesela, da je MGRT nekako prevzel vlogo in določil program vodenja politike spodbujanja podjetništva, ki jo je prej na nek način vodila Vlada. Zelo dobro je, da nekako to gre v smer, da je MGRT pooblastil na nek način tudi SPIRIT, ki bo uresničeval program in politiko MGRT, posebno pa se mi zdi, da je pomembna vsebina, ki se bo skozi ta način vodenja pravzaprav vodila, in sicer v smeri, da se sredstva ne bodo več dodeljevala posameznim subjektom inovativnega okolja, to se pravi inkubatorjem, tehnološkim centrom in tehnološkim parkom, centrom odličnosti, ampak se bodo v ospredje postavili dobri projekti. To se mi zdi pomembno, kajti projekti so tisti, ki morajo potem voditi, katere subvencije, katera sredstva gredo potem v pravo smer. Potem, da se bodo sredstva dodeljevala tudi na podlagi javnega poziva, kadar bo šlo za zneske pod 10 tisoč evrov. Tudi tu je na nek način razbremenitev, bom rekla, mikro podjetij. Potem skupni obseg odobrenih garancij javnega sklada je omejen na petkratnik vrednosti kapitala in drugih dolgoročnih virov sklada in je pomembno tudi, da se usklajuje programsko obdobje s programskim obdobjem EU, kadar se pelje investicija, ki je na nek način povezana z EU sredstvi. Skratka, pomembno je tudi to, da se je nekako skozi razpravo tudi na Odboru za gospodarstvo prepoznalo, da sta tako Gospodarska zbornica kot tudi Obrtno-podjetniška zbornica lahko dobro podporno okolje, kajti obe zbornici imata izdelano mrežo po Sloveniji in bi bilo na nek način škoda, da bi se ta mreža nekako ne vključila v to podporno okolje. To se mi zdi dobro in zato bomo tudi amandma k dopolnjenemu Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o podpornem okolju za podjetništvo, ki ga predlagamo poslanske skupine SMC, Desus in SD, seveda bomo podprli, kajti predlagana sprememba omogoča sistemsko vključitev reprezentativnih Gospodarske zbornice in Obrtno-podjetniške zbornice v podporno okolje za podjetništvo, in sicer na način, da se zbornicama podeli javno pooblastilo za izvajanje neštetih nalog. Reprezentativne zbornice namreč poleg nalog, ki jih opravljajo za svoje člane, sodelujejo tudi pri oblikovanju gospodarskega sistema in ekonomske politike, zato se s podelitvijo javnega pooblastila omogoči učinkovitejše in smotrnejše opravljanje upravnih nalog. Seveda pa se tukaj na nek način tudi od zbornic pričakuje, da bodo podjetnikom resnično nudile nekako to podporno okolje in da jim bodo pomagale pri razvoju, pri inovacijah, skratka tudi pri odpravljanju administrativnih ovir. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite postopkovno, gospod Kordiš Miha.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Vam predlagam, da ugotovite in opozorite predhodno razpravljavko, da nisem v resnici nikogar žalil. Samo preprosto sem postavil zrcalo, ker se v celotni debati pojavlja samo ta debata administrativne ovire in grozni birokrati na eni strani in dobri podjetniki na drugi strani. Pa glejte, imamo dobre birokrate pa imamo dobre male podjetnike, povsod so takšni in drugačni ljudje, pa je to pač samo ena raven debate. Druga raven je pa sama razvojna perspektiva drobnega gospodarstva, to je pa sploh čisto brezosebna debata in je v bistvu vprašanje v tem, na kaj stavimo. Ali stavimo pač na velike firme z velikimi razvojnimi oddelki ali stavimo na razpršenost gospodarstva in razdrobljenost, tako kot je na bolšjem trgu, kar mislim, da je napačna razvojna strategija, je pa to hkrati razvojna strategija, na katero in koalicijski in desni opozicijski poslanci pristajate. Potem je pa tu še tretja raven debate. To je pa prenos javnih pooblastil in javnega interesa z ravni države na raven zbornic, na raven organizacij kapitala, ki je pa itak sploh narobe. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Izvolite, državni sekretar, gospod mag. Aleš Cantarutti.
Hvala lepa. Res samo na kratko. Moram reči, bili ste žaljivi. Pa da povemo, do koga ste bili žaljivi, jih označili za kramarje in bolšjaške podjetnike – do 99,8 odstotka družb, gospodarskih družb v Sloveniji. Toliko je namreč malih in srednje velikih podjetij v Sloveniji, 120 tisoč družb. Če gremo pa na še manjše, torej na mikro podjetja, jih je pa 96 odstotkov vseh gospodarskih družb; do njih ste bili žaljivi in mi je žal, da smo to morali slišati. [[oglašanje iz dvorane]]
Postopkovno. Izvolite, gospod Miha Kordiš.
Prosim, če opozorite še gospoda Cantaruttija, naj ne potvarja mojih besed, zato da mi bo obesil ne vem kaj, karkoli bi že rekel. Poglejte, dejstvo je, da je drobno gospodarstvo kramarsko gospodarstvo in ne opravlja razvojne funkcije. Pika. To je dokazana stvar. In politična strategija, ki stavi na drobno gospodarstvo kot temelj nekega proizvodnega motorja, je falirana in se nujno, nujno konča in lahko izvaja edino na način degradacije socialnih standardov, socialnega dampinga in degradacije okolja. To tudi statistike govorijo. Kje je največ nesreč s smrtnim izidom? V sektorju drobnega gospodarstva. Kje je največ kršitev delovnopravne zakonodaje? V sektorju drobnega gospodarstva! Kje je najmanjši razvojni izplen in multiplikacijski učinki na družbo? V sektorju drobnega gospodarstva [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Resničnost mojih besed, da je to razvojna strategija in kakšne slabe družbene učinke za seboj potegne, pa potrjuje tudi dejstvo, da ste vi, gospod Cantarutti, in vaša vlada šli sprejemat poseben zakon, ki je uničil v Hočah kmetijska zemljišča za 400 zelo bednih zaposlitev z bednimi plačami samo zato, da bo neka tuja korporacija z vašimi subvencijami delala profit na naših delavcih in za nič plačevala, uničevala našo naravo, uničevala naša zemljišča. E!
To seveda, gospod Kordiš, s točko dnevnega reda ni ničesar. Moram pa reči, da seveda kramarsko v tem kontekstu je bilo žaljivo. Gospod Han ima proceduralno ali razpravo?
Spoštovani podpredsednik! Izgleda, da je za nekatere ura prepozna, in predlagam, da prekinemo delo, ker zdaj pa tudi jaz kot socialni demokrat ne morem te nebuloze več poslušati. Predlagam, da gremo vsi skupaj k našemu Kordišu, mu zbijemo tisto ograjo skupaj in posadimo melancane in ne vem še kaj, da mu pomagamo pri tem. Če pa ne, bi pa mogoče General Motors ali pa kateri od teh velikih grozdov mu lahko to ograjo sestavil, ker ne vem, kdo v tej Sloveniji, če ne mali obrtniki, lahko še to delajo. Hvala bogu, da imamo male obrtnike, da lahko še take zadeve delajo! Je pa zanimivo, da sem po vašem nastopu gospod Kordiš ali tovariš Kordiš dobil veliko messageov od malih obrtnikov, pa jih raje ne bom prebral, ker bi bil mogoče celo to sovražni govor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati pri tej točki? Gospa Vojka Šergan, izvolite.
Sama se bom odzvala [[...]]
Samo nimate [[...]]Pardon.
Ja, razpravo. Sama bi se rada še enkrat odzvala, ker se mi zdi, da vsak, ki si zna sam zaslužiti za življenje, mislim, da je vreden spoštovanja v tej državi, tako da si tudi tu nalijmo čistega vina. Tisti, ki samo zase zna preživetje narediti pa zaslužiti, si zasluži spoštovanje in nihče nima pravice na tak način žaliti tudi malih podjetnikov in obrtnikov. Samo to.
Samo prosim, da ne bo zlorabe, da ne boste vsebinsko razpravljali. Gospod Kordiš, izvolite.
Ne bo vsebinske razprave, samo rad bi pa ponovno, predsedujoči, opozoril na potvorbo mojih besed. Kdor je zmožen sam postaviti firmo na noge, je zame car. Sorry, kar pa pač ne spremeni [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] , kar pa ne spremeni dejstva, da je razvojna strategija drobnega gospodarstva zgrešena. Rabimo sklenjene velike proizvodnje verige, to je bila moja poanta. Mislim, da je prišla skozi, zdaj pa, če jo hočete slišati, okej, če hočete pa še naprej manipulirati z mojimi besedami, pa tudi prav.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Dobro. Potem, ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali v sredo, 24. maja. S tem prekinjam 7. točko dnevnega reda. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O RAZVOJNI PODPORI POMURSKI REGIJI V OBDOBJU OD 2010–2017 V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina šestih poslank in poslance s prvopodpisanim gospodom Jožefom Horvatom. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku predlagateljev predlog zakona gospodu Jožefu Horvatu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Na nek način pa sedaj konec današnjega delovnega dne lahko z veseljem ugotavljam, da nas je tukaj 90 minus eden, ki razumemo, da se prav v podjetjih ustvarja nova vrednost in da je pač treba delati in da se delati izplača. Gospe in gospodje, leta 2009 je takratna vlada sprejela Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji. Ko govorimo o tem zakonu o pomurski regiji, mislimo na 27 občin statistične regije Pomurje in na 3 občine Upravne enote Ormož. V tistem času, če smem spomniti, so poslovni sistemi v Pomurju praktično padali kot domine in mi smo takrat, čeprav izven parlamenta, ta zakon pozdravili. V 4. členu tega zakona je zelo jasno napisano, da Vlada zagotovi 33 milijonov evrov za spodbujanje konkurenčnosti pomurskega gospodarstva. Seveda vmes je udarila kriza in najbrž je vsaka vlada imela težave ta sredstva zagotoviti, tako da se zakon dejansko ni mogel, kot je bilo prvotno načrtovano, zaključiti leta 2015. Doživeli smo prvo podaljšanje na leto 2016 in 2017, tudi v tem obdobju ni bilo zagotovljenih dovolj sredstev, da bi počrpali to kvoto 33 milijonov evrov za spodbujanje konkurenčnosti. Na to sem potem lani v jeseni, ko smo imeli proračunske razprave za rebalans proračuna Republike Slovenije v letu 2017, tudi opozoril, ko sem ugotovil, da postavka za pomurski razvojni zakon ne vsebuje dovolj finančnih sredstev. Takrat sem napovedal, ker amandma ni bil sprejet, kar je na nek način bilo tudi razumljivo, koalicija običajno pri proračunih opozicijskih amandmajev ne sprejema, sem pa takrat napovedal, da bom predlagal podaljšanje zakona in v Novi Sloveniji pač beseda velja in to smo tudi realizirali. Morda nekaj statističnih podatkov. Prvič, če pogledamo stopnjo registrirane brezposelnosti v Pomurju je ta lansko leto bilo še vedno za 55 odstotkov višja, kot je povprečje Republike Slovenije: Slovenija 11,2, Pomurje 17,4 – registrirana stopnja brezposelnosti. Prav tako, če pogledamo, recimo, neto plače. Neto plače v lanskem letu v Pomurju zaostajajo za slovenskim povprečjem za približno 9 odstotkov, za osrednjo slovensko regijo za 16 odstotkov in tako dalje. Zakon je prinesel veliko dobrih rešitev. Mnoga podjetja so na podlagi tega zakona, na podlagi tega denarja zaposlovala, ker so pač nabavljala tehnologijo, širila proizvodne prostore. Z veseljem ugotavljam in vam sporočam, da pomursko gospodarstvo ima absorpcijske sposobnosti, da dejansko v letošnjem letu, v letu 2018 in v letu 2019, ko bo zakon ugasnil, počrpajo, torej pomursko gospodarstvo, da počrpa približno 7 milijonov in pol sredstev za strogi namen spodbujanja konkurenčnosti pomurskega gospodarstva. V tem zaključnem delu se želim zahvaliti, ker je to pač olikano, vsem tistim, ki ste zakon podprli. Najprej Poslanski skupini Nove Slovenije, ki mi je dala podpise, potem svetu pomurske razvojne regije, ki je zakon podprl 15. marca, potem Vladi, še posebej Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki je 23. marca rekla, da je zakon okej in celo predlagala podaljšanje zakona za dve leti. Potem v Državnem zboru smo imeli prvo obravnavo 24. marca, 68 proti 0 je bilo glasovanje, Državni svet je podprl zakon in prepričan sem, gospe in gospodje, kolegice in kolegi, da bo zakon na tej majski seji Državnega zbora tudi dokončno sprejet. Da ne pozabim, še ena zahvala pomurskim poslancem, moji kolegici in kolegom, ki so po poslanskih skupinah naredili to, kar je treba narediti. Hvala lepa in verjamem, da bomo še kakšne rešitve skupaj sprejeli za spodbujanje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za gospodarstvo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila dajem besedo podpredsednici Vojki Šergan.
Hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi, še enkrat dober večer! Odbor za gospodarstvo je na 26. seji 11. 5. 2017 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2017, druga obravnava, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožefom Horvatom. Na seji so sodelovali predstavnice in predstavniki predlagatelja, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Pomurska gospodarska zbornica, Razvojni center Murska Sobota, Državni svet ter Zakonodajno-pravna služba. V uvodni dopolnilni obrazložitvi je predstavnik predlagatelja pojasnil glavne cilje predlaganega zakona, katerega poglavitna rešitev je podaljšanje izvajanje zakona za eno leto, in sicer do leta 2018. Pri tem Vlada predlaga podaljšanje izvajanja zakona za dve leti, in sicer v letih 2018 in 2019, s čimer se predlagatelj strinja. V nadaljevanju je državni sekretar na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo pojasnil, da je zahteva po podaljšanju zakona utemeljena ter da se Vlada s podaljšanjem veljavnosti zakona strinja. Pri tem Vlada dodatno predlaga, da se zakon podaljša za dve leti, in sicer ne le zaradi prerazporeditve proračunskega bremena, temveč tudi zaradi zagotovitve izvajanja ukrepov tega zakona ter doseganja zastavljenih ciljev. Na seji je sodeloval tudi predstavnik Državnega sveta, ki je pojasnil razloge, zaradi katerih Državni svet predlog zakona podpira. V razpravi sta sodelovala tudi predstavnika Pomurske gospodarske zbornice in predstavnika Razvojnega centra Murska Sobota, ki sta pojasnila razloge, zaradi katerih predlog zakona podpirata. V razpravi so članice in člani odbora na splošno izrazili podporo predlaganemu zakonu. V razpravi je bil poudarjen zlasti pomen priprave in izbire dobrih programov kot podlaga za ukrepe, katerih rezultat bo krepitev gospodarskega ter družbenega razvoja te regije. Razpravljavci pa so opozorili tudi na ostale regije, ki zaostajajo v razvoju, ter poudarili potrebe po ukrepih, ki bi omogočali skladnejši regionalni razvoj sploh. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval amandmaje poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 1. in 3. členu ter ju sprejel. Odbor je obravnaval tudi amandma Poslanske skupine Nove Slovenije k 3. členu in ga ni sprejel. Amandma Poslanske skupine Nove Slovenije k 1. členu je bil s strani predlagatelja umaknjen. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade mag. Aleš Cantaruttiju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Izvolite.
Hvala lepa. Še enkrat, lepo pozdravljeni, spoštovani poslanke, poslanci! V Pomurju je zaslediti spodbudnejše rezultate. Višja stopnja brezposelnosti kot 17 odstotkov je bila konec lanskega leta še v dveh upravnih enotah, Upravni enoti Lendava in Upravni enoti Murska Sobota. Spodbudnejše rezultate gre prav gotovo pripisati tudi učinkom pomurskega zakona. Na tem območju se izvaja program spodbujanja konkurenčnosti pomurske regije v skupni vrednosti 33 milijonov evrov. Za celovito izvedbo tega programa ne glede na predvideno letošnjo realizacijo, ocenjujemo, da bi morali v prihodnjih dveh letih nameniti še približno 3,5 milijona evrov. Glede na dosedanje izkušnje proračunske zmožnosti in do nekje tudi omejeno absorpcijsko sposobnost regije namreč predlagamo, da se, kot je bilo že omenjeno, zakon podaljša za dve leti. Največji del sredstev v okviru programa je bil doslej namenjen spodbujanju začetnih investicij podjetij in ustvarjanju novih delovnih mest. Doslej je bilo izvedenih 8 javnih razpisov in podpisanih 225 pogodb, s katerimi je predvidoma v projektih v izvajanju 867 delovnih mest. Vzporedno s programom pa so se izvajali še naslednji ukrepi, dovolite mi, da nekatere naštejem. V okviru ukrepa 2 je v obdobju 2010–2015 povračilo prispevkov prejelo 152 delodajalcev, ki so zaposlili 718 brezposelnih oseb. Davčna olajšava za zaposlovanje je bila v obdobju 2010–2015 skupaj izkoriščena v 225 primerih oziroma jo je v povprečju 37 zavezancev na leto v skupni vrednosti več kot 4 milijone evrov. V okviru ukrepa številka 3 je bila davčna olajšava za investiranje v obdobju 2010–2015 izkoriščena v tisoč 609 primerih oziroma jo je uveljavilo v povprečju 268 zavezancev na leto v skupni vrednosti kar 54 milijonov in še nekaj. V okviru ukrepa številka 4, Prednostna obravnava projektov iz pomurske regije, se je izvedlo več projektov preko vzpostavitve Medpodjetniškega izobraževalnega centra, dobra dva milijona vrednosti, v okviru vzpostavitve regijskega gospodarskega središča je bilo do konca leta 2015 izplačanih skoraj 21 milijonov evrov za 3 projekte v razvojnih centrih slovenskega gospodarstva. Pa še v okviru vlaganj v prestrukturiranje in dvig konkurenčnosti kmetijstva in gozdarstva ter živilskopredelovalne industrije in diverzifikacije v nekmetijske dejavnosti je bilo na vseh ukrepih štirih osi programa namenjenih skorajda 171 milijonov evrov oziroma 15 odstotkov vseh izplačanih sredstev. Ministrstvo za okolje in prostor je skupaj z občinami zaključilo izvedbo projekta vodooskrba Pomurja, skupaj v višini 138,5 milijona evrov. To je bilo le nekaj seveda uspešno zaključenih projektov v okviru tega zakona. Želim poudariti, da si Vlada v okviru omejenih proračunskih možnosti pa vendarle prizadeva za dosledno izvajanje zakona in programa. Na nekaterih področjih je v pomurski regiji zaznati postopno izboljšanje splošne gospodarske slike, tudi pri brezposelnosti, vendar pa ne v tolikšnem obsegu, da ne bi bilo potrebno, da se zakon, po našem mnenju, izvede v celoti. Ker bi bilo s podaljšanjem izvajanja zakona mogoče doseči vse cilje, se Vlada Republike Slovenije strinja s predlogom za podaljšanje zakona, s tem da predlagamo, kot je bilo torej že večkrat omenjeno, dve leti do konca leta 2019. Skupni obseg sredstev, ki se z zakonom namenjajo razvojni podpori pomurske regije se s predlagano spremembo ne spreminja. Glede na dosedanjo realizacijo in oceno porabljenih sredstev v letu 2017 predvidevamo, da bo za polno realizacijo sredstev po zakonu treba z državnim proračunom 2018–2019 zagotoviti še sredstva v višini 3,49 milijona evrov. Pa še mogoče o ostalih problemskih območjih, samo v obvestilo. V petek je bil objavljen razpis za investicije na ostalih treh problemskih območjih; torej Maribor, Pokolpje in pa Zasavje v vrednosti 3 milijonov evrov, za vsako izmed teh treh območij milijon evrov, in pričakujemo, da bomo ta sredstva seveda učinkovito, da tako rečem, namenili za razvoj podjetij, za rast podjetij na teh treh problemskih območjih. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Ker je zbor na 28. seji opravil splošno razpravo o predlogu zakona, predstavitev stališč poslanskih skupin ni mogoča. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje opravili v sredo, 24. maja. S tem zaključujem 11. točko dnevnega reda. Kolegice in kolegi, prekinjam 30. sejo Državnega zbora in se vidimo jutri ob 9. uri.