Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani poslanci! Začenjamo nadaljevanje 3. sejo Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Matej Tašner Vatovec, Suzana Lep Šimenko, Brane Golubović, Felice Žiža, Monika Gregorčič od 13. ure dalje, Ferenc Horváth, Jani Möderndorfer, mag. Matej Tonin, Franc Breznik, Janja Sluga do 16.30 in tudi sam bom odsoten od 15. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JA NA VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 51 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora ter dogovorom vodij poslanskih skupin z dne 13. novembra 2018. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije in vprašanja poslanca Poslanske skupine Levica ter na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanka ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade, ministrice in ministri odgovorijo na vprašanja v največ 5 minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave in obrazložitve glasu. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, ministrica ali ministri v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni dobil odgovora, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko so za danes opravičeni: dr. Aleksandra Pivec, ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zdravko Počivavšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, ter Karl Erjavec, minister za obrambo, ki bo odsoten med 13.30 in 16. uro. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prvih pet vprašanj bo odgovarjal predsednik Vlade gospod Marjan Šarec. Poslansko vprašanje mu bo najprej postavila gospa Iva Dimic. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik Državnega zbora. Spoštovani predsednik Vlade Marjan Šarec! Ljudje, državljani cenimo zdravje kot eno največjih vrednot poleg svobode, varnosti in tudi družine. Politika sama problema v zdravstvu ne bo rešila in ga ne more rešiti. To je jasno pokazala že prejšnja vlada, vlada Mira Cerarja, na koncu mandata in takratna ministrica za zdravje Milojka Celarc Kolar, ko je bila nezmožna rešiti težave na otroški srčni kirurgiji in posledično na otroški intenzivi, hkrati tudi zmanjšati čakalne vrste in zagotoviti uspešno delovanje slovenskih bolnišnic. V prizadevanju za zagotovitev varnosti in oskrbo na področju obravnave otrok s prirojenimi srčnimi srčnimi napakami je v zadnjih letih prihajalo do nerazumnih zapletov. Ob ustanovitvi nacionalnega inštituta za otroške srčne bolezni tudi do zlorabe mednarodnih uglednih priznanih strokovnjakov, kot je dr. Gregorič in dr. Agarwal. Še več. Slednji se je znašel celo na vlogi za začasno delo na inštitutu. Kot pa je zatrdil, vloge sploh ni oddal. Sprašujem vas, spoštovani predsednik Vlade, komu lahko bolniki sploh še zaupamo. Kljub vsem željam, da bi program otroške srčne kirurgije v Kliničnem centru Ljubljana zaživel, prihajajo na dan ugotovitve, da naj bi bil nevaren za zdravljenje otrok. Dodatno se je zapletlo še z ustanovitvijo Nacionalnega inštituta za otroške srčne bolezni. Spoštovani predsednik Vlade, vi ste prvi, ki je odgovoren, da se ljudem povrne zaupanje v slovensko zdravstvo in zagotovi nujno potrebo, tudi če je potrebno zdravljenje doma ali v tujini. Zanima me: Kako boste rešili program otroške srčne kirurgije, da bo varen za obolele otroke? Kako bo Vlada povrnila zaupanje ljudi v zdravstveni sistem? Na vas je velika odgovornost. In kot sem dejala, vi ste prvi, ki mora povrniti zaupanje vsem ljudem, bolnikom, njihovim družinam v delujoč, pravičen, učinkovit zdravstveni sistem v Sloveniji. Hvala za odgovor.
Hvala, gospa poslanka. Gospod predsednik Vlade, beseda je vaša. Izvolite.
Hvala lepa. Lepo vse pozdravljam tudi na decembrski seji. Hvala za vaše vprašanje. Kaj se je dogajalo pod prejšnjo vlado, tega tukaj ne želim komentirati, ker me ni bilo zraven, in bi težko dodajal takšne in drugačne sodbe. Kar se pa tiče sedanjega dogajanja, je pa res, da se minister Fakin že vse od začetka mandata intenzivno ukvarja s to problematiko. Zdaj je tudi sporočil odločitev, da Nacionalni inštitut za otroško srčno kirurgijo ostaja v Kliničnem centru. Vaše glavno vprašanje oziroma vaša glavna poanta vprašanja, če sem jo prav razumel, je pravzaprav zaupanje. In tukaj se strinjava, da bomo morali povrniti zaupanje. Sam sem se, še preden je bila vlada potrjena v državnem zboru, srečal tudi z gospodom Gregoričem. Imela sva sestanek, prisoten je bil tudi, takrat še bodoči, minister Fakin. Pogovarjali smo se o več vidikih tega Nacionalnega inštituta za otroško srčno kirurgijo. Takrat nam je bilo vsem skupno ravno to, kar pravite vi, se pravi vrnitev zaupanja. Ko je vlada začela delovati, se je tudi intenzivno začela s tem ukvarjati. Zakaj inštitut ni kot ločena ustanova, je vrsta vzrokov. Nekateri med njimi so tudi, če tako rečem, statutarno pravne narave, zato se je tudi minister odločil, da je bolje, da zadeva ostane v Kliničnem centru, ker tudi Klinični center ta hip zagotavlja, da program deluje, da bo usposobljen do te mere, da bo lahko reševal vse primere, ki jih bo dobil. Je pa tudi pri tem problem število pacientov in pa problem kadrov, ki je bil v preteklosti precej pereč, ko so nekateri zdravniki preprosto odšli. Tako tudi razumem potezo prejšnje vlade, ki je začela reševati to problematiko in je to pač reševala z ustanovitvijo nacionalnega inštituta. V preteklem tednu sem opravil sestanek tudi s starši oziroma predstavnikoma staršev otrok, ki imajo tovrstne težave. Tudi onadva sta izpostavila ravno to zaupanje. Zato smo se dogovorili, da je ključna zadeva nadzor. Ampak to ne nadzor, da bodo naše inštitucije nadzorovale lastne ljudi, ampak da bo ta nadzor mednarodni. Sestanek je bil zelo konstruktivne narave in verjamem, da lahko v bodoče pričakujemo tak razvoj dogodkov, se pravi poostren nadzor s strani mednarodnih inštitucij in pa tudi delovanje inštituta znotraj Univerzitetnega kliničnega centra na tak način, da bo to zaupanje povrnjeno. Še enkrat poudarjam, strinjam se z vami, da je zaupanje ključno, zlasti ko gre za medicino, kajti zdravniki so resnično tisti, ki imajo v rokah življenje teh pacientov, zlasti pa, ko gre za najmlajše. Tukaj je ta nota še toliko bolj izražena, kajti vsak, kdor ima otroke, ve, kako pomembno je ravno to zaupanje in tudi upanje. Tako da se vam zahvaljujem za vaše vprašanje in bomo delovali v tej smeri. Hvala.
Hvala. Gospa Iva Dimic ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsednik Vlade za vaš odgovor. Delno pričakovan, sploh zato ker se je v zadnjem tednu vse skupaj odvijalo, kar se tiče nacionalnega inštituta za otroške srčne bolezni in sem bila seznanjena tudi z novinarsko konferenco ministra Fakina. Pa vendarle se mi zdi, da je pomembno, da poudarim, da politika sama tega problema ne bo rešiti, ampak ga bo morala reševati skupaj z zdravniki. Da pa se ti problemi rešijo, pa so potrebni sistemski ukrepi in premiki, ki jih v slovenskem zdravstvenem sistemu čakamo že kar nekaj let. Lahko rečem, da že kar nekaj let. Lahko rečem, da tudi z otroško srčno kirurgijo čakamo že nekako deset let. Da usposobimo enega dobrega kardiokirurga, je potrebnega nekje deset let nekega usposabljanja. Odkar smo se začeli pogovarjati, tudi politika se je začela o tem pogovarjati, bi lahko mi v desetih letih resnično, če bi želeli vsi in delali v to smer, imeli usposobljene svoje lastne kardiokirurge. Se mi zdi, da se moramo zavedati, da je bila že pred vsemi temi aferami otroška srčna kirurgija na nekoliko nižji ravni v primerjavi z razvitimi državami. Zato se je potem postopoma, ker se ni začelo reševati, stanje slabšalo. Jaz bi želela, glede na situacijo in obstoječe razmere v slovenskem zdravstvu, še vseeno vas vprašati: Če in katere sistemske ukrepe boste predlagali za boljše delovanje bolnišnic ter do kdaj jih lahko pričakujemo? Prepričana sem, da bolniki nimamo več časa čakati na izboljšanje stanja še nadaljnja štiri leta. Hvala.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Ja, ukrepati bo treba zlasti v sistemu javnega naročanja, potem bo treba tudi okrepiti informacijsko tehnologijo, ki je zastarela in nepovezana. Samo metanje denarja v sistem seveda zadev ne bo rešilo. Tukaj se vsi strinjamo. In tudi z 80 % tistega, kar ste povedali, se strinjam. Tako da je pred nami velika naloga, da se vsi skupaj zavemo svoje odgovornosti, tako politika kot tudi zdravniki. Vemo, da so bile v preteklosti tudi zahteve po individualnih pogodbah in tako naprej. To zagotovo zbuja potem neravnovesje oziroma nezadovoljstvo drugega osebja. Marsikaj bo treba še postoriti tudi na tem področju, se pravi zaupanja in pa tudi odnosov v kolektivih. Tudi odnosi v kolektivih se morajo izboljšati. Kar se pa tiče otroške srčne kirurgije, pa menim, da se tam zadeve izboljšujejo in da čez noč se ne da usposobiti vseh ljudi, kot ste tudi sami ugotovili, če se bo pa delalo na tem sistematično, potem pa lahko v nekaj letih pričakujemo na tej ravni, kot si želimo. Je pa res pogoj, da vsi opravijo oziroma opravimo svoje delo. V treh mesecih, kolikor je ta vlada, je težko zaznati kakšne bistvene spremembe. Verjamem pa, da na srednji rok pa lahko pričakujemo, zlasti če bomo pospešeno začeli izvajati digitalizacijo in s tem tudi preglednost javnih naročil, preglednost čakalnih vrst. Mi danes sploh dejansko nimamo podatka, kakšne v resnici so čakalne vrste. To je velik problem. Samo namenjati denar brez vedenja, kako bo porabljen, kje bo porabljen, tega ne bo rešilo. Verjamem, da boste rekli, da nisem podal vsem odgovorov, ampak dejansko pred nami je veliko dela. Hvala.
Hvala gospod predsednik. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala lepa. Res je. Podali ste nekaj splošnih odgovorov, pa vseeno predlagam, da opravimo po zaključku tudi širšo razpravo na temo slovenskega zdravstva. Dejstvo je, da slovenski zdravstveni sistem, če ga želimo spremeniti, potrebuje neke sistemske spremembe. Ne samo kar se tiče sistema javnega naročanja in pa informatizacije, ki je zelo pomembna, se strinjam, zastarela in nepregledna, vendar mogoče pa potrebujemo tudi kakšne spremembe predvsem na sistemskem ukrepu za boljše delovanje slovenskih bolnišnic. Imamo zelo dobre primere, kako so se nekatere bolnišnice izkopale iz nekih težkih finančnih situacij, in druge, ki na tem nič ne delajo. Jaz se ne strinjam, da davkoplačevalski denar gre potem v neke sanacije. Če gre davkoplačevalski denar, potem mora iti na račun bolnikov. Predvsem pa imejte v obziru vse bolnike, vse nas, ki želimo, da se stanje spremeni in nismo pripravljeni in nočemo in ne vemo, če lahko še čakamo nadaljnja štiri leta. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo v okviru glasovanj. Sedaj pa gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, beseda je vaša.
Hvala lepa. S pristankom na marakeško deklaracijo so se na stežaj odprla vrata vstopa še večjega števila ilegalnih migrantov. Prvi kanal ilegalnih ekonomskih migracij pod krinko legalnosti je uvažanje Šiptarjev v Slovenijo, kar je začel gospod Cerar in njegova vlada. Kako in kakšni so rezultati tega, lahko vidimo po zadnjem zapisu, ko so mladi Kosovarji pretepali celjske dijake, jih izsiljevali, in tako naprej. Drugi kanal ilegalnih ekonomskih migracij, ki so pod krinko legalnosti, pa gre preko univerz, še posebej privatnih, torej študentskih viz, ali preko slamnatih podjetij oziroma delovnih viz. Vse več je podatkov, da tujci z Bližnjega vzhoda, iz Turčije, Pakistana, Indije, ustanavljajo ali kupujejo v Sloveniji podjetja, ki so brez zaposlenih. Ta podjetja imajo samo naslov, je slamnato ali speče podjetje, na zavodu za zaposlovanje pa potem prijavijo potrebe po delavcih, ki govorijo tamkajšnje jezike oziroma, recimo, za kuharja za indijsko kuhinjo, za afganistansko kulinariko in podobno. Ti novi študentje ali delavci odhajajo potem ali naprej na zahod ali pa se zaposlujejo pri nas za minimalno mezdo v raznih skladiščih podjetij, se prijavijo na en naslov za stalno prebivališče, kjer jih je potem na tem naslovu 10, 20, 30 ali več, zaprošajo za socialne pomoči in jo dobijo, potem pa pripeljejo še svoje sorodnike oziroma ženo, ki mogoče niti ni žena, pa otroke, ki mogoče niti niso njihovi otroci, kajti v državah tretjega sveta se da za denar kupiti čisto vse. Stalni naslov jim omogoča tudi volitve na lokalnih volitvah zaenkrat. Sprašujem, gospod premier: Ali se zavedate teh goljufij, ki se dogajajo? Ali se zavedate tega navala tujcev v Slovenijo, ki uničujejo slovensko nacionalno bit, ki se borijo za svoj status in prevzemajo ta status avtohtonim prebivalcem in avtohtonim državljanom? Ali se zavedate, kaj počno zavodi za zaposlovanje in kaj počno socialne službe, ki skrbijo za te ljudi, ne skrbijo pa za lastne državljane? Zanima me: Kakšni bodo ukrepi vaše vlade proti tej obliki kriminala in tej obliki ilegalne migracije?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa. Zdaj imam tukaj uradno evidenco. Na dan 30. 11. 2018 je imelo v Republiki Sloveniji 172 tisoč 73 tujcev veljavno dovoljenje za prebivanje, od tega 144 tisoč 407 državljanov tretjih držav in 27 tisoč 666 državljanov Evropskega gospodarskega prostora in Švicarske konfederacije. Po zadnjih podatkih Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje je bilo v letu 2018 izdanih skupno 39 tisoč 260 delovnih dovoljenj in soglasij k izdaji ali podaljšanju enotnega dovoljenja za prebivanje in delo. Pri tem pa pojasnjujem, da vsi državljani tretjih držav, ki prebivajo v Republiki Sloveniji, za zaposlitev, samozaposlitev ali delo ne potrebujejo dovoljenja ali soglasja k enotnemu dovoljenju za prebivanje in delo. Delovno dovoljenje namreč za seboj povleče tudi vprašanje stalnega in začasnega prebivališča. Naj opozorim na dejstvo, da imamo pri nadzoru, ali so prijave na določenem naslovu dejanske, oziroma v postopkih ugotavljanja prebivališča problem, ki ne velja zgolj za tujce in ga je zagotovo treba presekati. Več bo treba narediti na področju pravih in kvalitetnih evidenc, tako da ne bodo zgolj številke, ki bodo še naprej omogočale zlorabe sistema zlasti pri prejemnikih socialne pomoči. Tako da se to zagotovo tudi dogaja. Ni res, da se ne. Tujci, državljani tretjih držav se pa v Sloveniji zaposlujejo izključno na prostih delovnih mestih, ki jih slovenska podjetja ne morejo zapolniti z ustrezno delovno silo, ker v slovenskem prostoru ni dovolj ljudi za ta dela oziroma ni zanimanja. V skladu s tem se tujci največ zaposlujejo kot vozniki v mednarodnem prometu, zidarji, varilci, elektroinštalaterji, kuharji, orodjarji, tesarji, strugarji in betonerji ter delavci za preprosta opravila, na primer kuharski pomočniki, delavci za preprosta dela v gradbeništvu, predelovalni industriji in tako naprej. Na dan 30. 11. je bilo veljavnih 11 tisoč 692 dovoljenj za začasno prebivanje zaradi združitve družine. Dovoljenje za začasno prebivanje iz tega namena pa se izda samo upravičencem, določenim z Zakonom o tujcih. V evidencah se ne vodi podatka o sorodstvenih razmerjih tujcev, ki se jim izda dovoljenje za začasno prebivanje zaradi združitve družine.Recimo, primer Revoza je znan, kjer imajo največ težav pri pridobivanju zaposlenih za delo v neposredni proizvodnji. Otroški dodatki. Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve pojasnjuje, da je v letu 2018 otroški dodatek prejemalo približno 18 tisoč 600 otrok tujcev mesečno. Velika večina so otroci staršev državljanov držav iz ozemlja nekdanje Jugoslavije. Otroci morajo imeti prijavljeno začasno ali stalno bivališče v Republiki Sloveniji in tukaj tudi dejansko prebivati. Skupno število upravičenih otrok do otroških dodatkov je približno 304 tisoč, kar pomeni, da otroci tujcev predstavljajo 6,1 % od skupnega števila upravičencev. To bi bilo na kratko to.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala lepa. Gospod premier, jaz upam, da so vaše številke točne, kajti slovenski mediji objavljajo vse mogoče. Tako je Delo 10. 12. napisalo, da je delež državljanov tretjih držav okrog 4 %, isti dan, 10. 12., so na POP TV rekli, da je v Sloveniji 144 tisoč tujcev. Glede na podatke How Is Life in Slovenia – to je uradna publikacija OECD – živi v Sloveniji 17 % ljudi, ki so bili rojeni drugje, izven Slovenije, kar pomeni okoli 340 tisoč ljudi, portal Združenih narodov, in sicer Migration data portal pa piše, podatki so od včeraj, da je v Sloveniji 244 tisoč 800 migrantov. Ali naša država ne ve, kaj se dogaja, ali naša policije nima pravih podatkov? Za socialne službe tako ali tako vemo, da so njihovi podatki zelo čudni, nekonsistentni. Glede na to, da se v evidencah ne vodijo sorodstvena razmerja je vse skupaj zelo čudno. Mene zanima: Ali namerava naša vlada pripraviti kakšne ukrepe za zajezitev tega kar kriminalnega toka vseh mogočih ljudi, ki prihajajo k nam? Mislim, da bi bilo to nujno potrebno in da je skrajni čas, da se to naredi.
Hvala. Gospod predsednik, izvolite.
Podatki so na dan 30. 11., kot sem rekel, in so zagotovo točni. Nisem jih jaz ponoči pisal doma. Kar se pa tiče držav izvora, na prvem mestu je Bosna in Hercegovina, 45 tisoč 050; Kosovo 14 tisoč 291; Makedonija 9 tisoč 775; Srbija 8 tisoč 171; Ukrajina tisoč 295; Ruska federacija tisoč 80; Kitajska 971; Črna gora 645; Moldavija 235 in Združene države 206. Med državami Evropskega gospodarskega prostora pa je takole: Hrvaška 6 tisoč 967; Bolgarija tisoč 439; Italija 673; Nemčija 518; Slovaška 276; Združeno kraljestvo 224; Avstrija 212, Romunija 188; Madžarska 171 in Poljska 148. To so natančne številke dovoljenj za prebivanje. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa. Glede na tako različne podatke, ki jih slišim tukaj, in glede na to, da Organizacija združenih narodov govori o 244 tisoč 800 migrantih in glede na to, da OECD govori o 340 tisočih ljudeh, ki niso bili rojeni v Sloveniji, mislim, da je treba na eni širši razpravi to zadevo razčistiti in si naliti čistega vina. Mogoče potem poklicati tudi na odgovornost tiste, ki so bili krivi do sedaj, da je prišlo do vsega tega. Zato v skladu s Poslovnikom Državnega zbora prosim, da se opravi širša razprava o tej zadevi. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. O vaši zahtevi bo Državni zbor glasoval v sredo v okviru glasovanj. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Izvolite.
Lep pozdrav vsem prisotnim, še posebej predsedniku Vlade, na katerega naslavljam vprašanje glede gradnje druge cevi predora Karavanke. Gre za skupen projekt med Republiko Slovenijo in Republiko Avstrijo. Po dolgih letih priprav je bil decembra lani objavljen mednarodni javni razpis, ki sta ga slovenski Dars in avstrijski Asfinag objavila ločeno, a istočasno. Marca sta oba, tako Dars kot Asfinag, ki je upravljavec avtocest v Republiki Avstriji, tudi odpirala ponudbe. Dars je prejel 9 ponudb v vrednosti od 89,2 milijona evrov do 140,3 milijona evrov. Izbral je ponudnika za ceno 89,2 milijona evrov, veliko gradbeno podjetje, ki ima široke reference ne le pri gradnji predorov, pač pa celotne prometne infrastrukture, od avtocest, mostov, železnic, letališč, pristanišč. Gre za ponudnika, ki preko podjetij, s katerimi posluje, zaposluje preko 20 tisoč ljudi, letni promet pa presega milijardo ameriških dolarjev. Na Državno revizijsko komisijo so se pritožili trije neizbrani ponudniki, katerih ponudbene vrednosti so bile bistveno višje, in to višje od 14 do 20 milijonov evrov. Treba je tudi poudariti, da so se pritožniki prijavili na razpis s tujimi partnerji, saj sami nimajo ustreznih referenc pri gradnji predorov take vrste. Državna revizijska komisija je ugotovila, da je bil izbor najugodnejšega ponudnika nezakonit, odločitev pa je utemeljila na formalnostih, ne na vsebini. V tričlanskem senatu so odločali pripadniki ene politične stranke. In kako so postopki tekli na avstrijski strani? Po odpiranju ponudb, ki je bilo istočasno kot v Republiki Sloveniji spomladi letos, je avstrijski Asfinag poleti podpisal pogodbo z izbranim ponudnikom za ceno 89,9 milijona evrov, torej podobno vrednost kot na slovenski strani, pri čemer je treba poudariti, da od približno 8 km predora jih večina, to je 4. 402 metra, odpade na avstrijsko stran, na slovensko pa približno kilometer manj, 3. 546 metrov. Torej bi moral biti predor še cenejši. Izbira najugodnejšega ponudnika ni bila razveljavljena zaradi vsebinskih, pač pa formalnih razlogov. Predsednika Vlade torej sprašujem: Kaj boste storili za zaščito interesov davkoplačevalcev v tem primeru, saj bomo ta predor očitno plačali vsaj 14 milijonov več, kot bi to bilo potrebno? Kaj boste storili, da ta projekt ne bo bistveno preplačan? Kaj boste storili za zagotovitev neodvisnosti Državne revizijske komisije za depolitizacijo odločitev, kajti očitno Državno revizijsko komisijo obvladuje ena koalicijska politična stranka? In posledično: Kaj boste storili za boljše upravljanje in gospodarjenje z javnimi financami, da bodo od tega več imeli vsi, ne samo nekateri?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Pogovori z Republiko Avstrijo so se začeli, kot ste ugotovili, že zdavnaj nazaj o tem predoru. Vsi smo se takrat ali pa so se tisti, ki so bili, strinjali, da ga je treba zgraditi čim prej, da potrebujemo drugo cev, ker ni več varna in tako naprej. Oba odbora, tako tehnični kot gradbeni sta izvedla vse postopke, imela sta tudi nešteto sestankov in vse je bilo pripeljano do te točke, da se je lahko izpeljal razpis. Kdor je kadarkoli izvajal kakršnokoli investicijo, bodisi na ravni države, na ravni občine ali kakšnega javnega zavoda ali česarkoli, ve, kako te zadeve potekajo. Vemo, da je že ne vem katera verzija zakona o javnem naročanju veljavna, pa vsi ugotavljamo, da še vedno ni optimalno. To je dejstvo in tega se vsi zavedamo. Kdor je kakšno investicijo izvajal, tudi ve, da je Državna revizijska komisija neodvisni organ, v katerega izvajalec ali pa investitor ne moreta posegati, ker bi s tem padel postopek. To vemo, ker tisti, ki smo kadarkoli imeli opravka s tem, vemo, kakšni so ti postopki. Zato tudi zdaj konkretnih postopkov ne morem komentirati, kaj se dogaja trenutno na Državni revizijski komisiji. Bi si pa želel, da bi se ta druga cev tudi z naše strani začela čim prej graditi. Ker če bomo tudi tukaj zamudili, to zagotovo ne bo dobro za izkoriščanje naše geostrateške lege, ki je zelo pomembna za mednarodni transport. Podobna situacija je pri drugem tiru. To, da pravite, da obvladuje revizijsko komisijo ena koalicijska stranka, to je vaše mnenje. Če imate kakšen konkreten podatek ali kakšen sum kaznivega dejanja ali česarkoli, prosim, da to podate na pristojne organe. Sam pač lahko kot predsednik Vlade naredim kaj samo v smeri skupaj z Državnim zborom, da se še pregleda ta zakonodaja o javnem naročanju in se še določene pomanjkljivosti, ki v tej zakonodaji zagotovo so, odpravijo oziroma da se zakonodaje izboljša. Toliko lahko mi vsi skupaj naredimo. Da bi pa zdaj jaz hodil na revizijsko komisijo in s prstom tam žugal, to pa verjetno ne bi nič pomagalo. Že Komisija za nadzor varnostnih in obveščevalnih služb, ki jo imate vi pod ingerenco, opozicija, me je, ko sem v intervjuju povedal, da sem nagovoril pripadnike Sove, obtožila, da ne vem kaj kršim, glede na to da je Sova dejansko podrejena predsedniku Vlade. Kaj bi šele bilo, če bi šel še na revizijsko komisijo pa tam skušal kakršnekoli vplive vršiti. Dokler se ta postopek ne zaključi, ga težko komentiram. Upam pa, da tudi če bo prišlo do razveljavitve razpisa in ponovnega razpisa, da to ne bo preveč vplivalo na sam čas gradnje in da ne bo prevelikih zamud. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Bistveno bolj koristno za davkoplačevalske žepe bi bilo, če bi žugali v teh primerih, ko gre za denar, ne pa, ko gre za oglaševanje v državnih podjetjih, kjer ste žugali, katerih oglasov ne smejo državna podjetja objavljati. Senat, ki je odločal o tej zadevi, drugi predor, Mateja Škabar, Tadeja Pušnar, Gregor Šebenik. Gregor Šebenik je nekdanji občinski svetnik Socialnih demokratov, ena od teh dveh gospa je kandidatka na lokalnih volitvah Socialnih demokratov, druga nekdanja generalna sekretarka na Ministrstvu za delo, družino in tako naprej v času Anje Kopač Mrak. Jaz sem vas torej o tem spraševal, o tem, da nek organ, ki se prodaja kot neodvisen, obvladuje ena politična opcija. V tem konkretnem primeru so pri odločanju sodelovali predstavniki ene politične opcije. Torej ne gre za strokovno in neodvisno, pač pa za izrazito politično odločitev. In sem vas spraševal, kaj boste kot predsednik Vlade storili za zaščito interesov davkoplačevalcev, konkretno njihov denarnic, ki bodo tanjše najmanj za 14 milijonov evrov v tem primeru. Ni odgovora. Ni odgovora, kaj boste storili, da projekt ne bo bistveno preplačan. Ni odgovora, Kaj boste storili za depolitizacijo Državne revizijske komisije? Kaj boste storili, da nad odločitvami Državne revizijske komisije ne bo samo modro nebo? Kajti mi imamo v tem primeru enostopenjski primer odločanja in ni pritožbe. Sosedje Avstrijci imajo pritožbeni postopek. Imeli so ga tudi v tem primeru, pa že tri mesece izvajajo dela. Vse postopke so opravili dvostopenjsko. Zaradi tega sprašujem: Ali boste glede na vse te ugotovitve, ki sem vam jih danes predočil, predlagali spremembo zakonodaje, tako da bodo imeli vsi udeleženi v postopkih javnega naročanja, tako naročnik kot ponudniki, možnost dvostopenjskega varstva, tako kot je to v sosednji Republiki Avstriji, kjer to ni ovira, pač pa način za hitrejšo in racionalnejšo izvedbo investicij?
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik, izvolite.
No, saj o teh zadevah sem govoril že v predvolilni kampanji, ker imam namreč osebne izkušnje s to zakonodajo, ki zagotovo v vseh segmentih ni dobra. In tukaj se strinjava. Zato sem ravno prej v odgovoru povedal, da je treba to zakonodajo spremeniti. Se strinjam z vami, da ima Avstrija tudi glede tega, da se najcenejšega in najdražjega, kolikor je meni znano, da stran in se potem izbere tisto najugodnejše, ker samo najnižja cena je zelo slabo merilo. Tudi doma, ko kakšno stvar delamo, ne izberemo vedno nujno tistega, ki je najcenejši, pa tudi ne najdražjega, ampak gledamo tudi na druge zadeve. To sem že prej povedal, pa še enkrat ponavljam, da zakonodaja zagotovo ni dobra v vseh segmentih. To sem rekel in se tudi z vami strinjam, da bo treba v določenih zadevah to spremeniti. Kar se pa tiče političnih strank in članov, ki so kjerkoli, tudi vi ste že dolgo v politiki pa veste, da je članstvo v strankah osebna odločitev človeka. Ne morem jaz hoditi po ustanovah in gledati, kdo je član kakšne stranke. Če bi to začeli delati, potem ne vem, kam bi prišli. So tudi vaši člani kje v kakšnih ustanovah, pa tudi celo mi z njimi sodelujemo zelo dobro, tako da ne bi sodil človeka po strankarskih preferencah, ampak zgolj po izvajanju njegovega dela. Kot sem rekel, če se pokaže, da je karkoli bilo protizakonitega, vložite ovadbo na pristojne organe in potem so oni na potezi, da zadeve izpeljejo. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, izvolite.
Naprej eno pojasnilo. Ni res, da Avstrijci v vsakem primeru dajo stran najcenejšo pa najdražjo ponudbo. V tem konkretnem primeru so izbrali najcenejšo ponudbo tudi Avstrijci. Vendar pa nismo dobili odgovora na nobeno od vprašanj. Še več. Jaz mislim, da smo zelo jasno slišali, da predsednik Vlade ne bo storil ničesar, da bi se zagotovila neodvisnost Državne revizijske komisije – vsaj videz te nepristranskosti in neodvisnosti. Tudi ne bo storil očitno ničesar, da se projekti ne bi po nepotrebnem preplačevali, kajti v konkretnem primeru govorimo o tem, da je bil izločen ponudnik, ki ima vse strokovne reference za izvedbo takega posla, kot je bil razpisan, in je bila odločitev glede na sestavo senata, ki sem jo prebral, gotovo politična in motivirana iz drugih razlogov in ne iz strokovnih. Bil je izločen ponudnik, ki bi dela lahko kvalitetno in časovno tako, kot so bila razpisana, tudi opravil. In dela bi se lahko že izvajala. Vsak dan, ko se odlagajo, nastaja dodatna škoda. Dodatna škoda bo pa nastala ne samo pri tem projektu, ki bo dražji, bistveno dražji kot bi bilo potrebno, da bi bil, pač pa pri tudi vseh naslednjih projektih. Kajti to je sedaj signal za vse tiste, ki so še imeli interes delati v Republiki Sloveniji, naj tega ne počno. Posledično bo največji pribitek pri gradnji enotirne proge Divača–Koper, ker bo tam ta razmak, ki bo mogoč, bistveno večji kot pri 100 milijonskem projektu, kar predstavlja investicija Karavanke. Tako da mislim, da mora Državni zbor opraviti razpravo. Če predsednik Vlade ne bo naredil ničesar, potem je Državni zbor tisti, ki mora ukrepati. Državni zbor je tisti, ki mora, če predsednik Vlade tega noče storiti, sprejeti zakonodajo, ki bo preprečila politizacijo politične odločitve v takih primerih, ki bo zagotovila neodvisnost odločanja in ki ne bo dopuščala dvoma o tem, da je bila neka odločitev politično ali kako drugače motivirana in pristranska, se pravi regulativo, ki bo omogočala dvostopenjsko stopnjo pravnega varstva. Tako kot imajo to naši severni sosedje, pa zaradi tega postopki niso nič daljši, še več, krajši so. Najbolje bi storili, glede na razmere, v katerih smo, če bi za izvedbo pooblastili avstrijsko stran. Dela bi se že začela, bistveno cenejša bi bila kot sicer in ogromno energije in časa bi si lahko prihranili. Seveda tega ne bomo naredili, ker smo suverena država. Ampak če kje, bi bil skupen projekt in skupno podjetje, kot ga imamo na primeru enotirne proge, ki teče v celoti v Republiki Sloveniji, smiseln v tem primeru, ker gre za mednarodni projekt, kot to recimo počnejo Italijani in Francozi. Ampak tega tukaj ni. Nisem dobil odgovora, ali bo ta odločitev Državne revizijske komisije kakorkoli razveljavljeno odpravljena. Prav bi bilo, da bi bila. Jaz mislim, da na podlagi vsega tega lahko ugotovimo, da zakonodaja, ki jo imamo danes, odpira široko polje korupcijskih tveganj, zato jo je treba spremeniti. O tem predlagam, da opravimo razpravo. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. O vašem predlogu bomo odločali v sredo v okviru glasovanj. Besedo pa ima gospod Miha Kordiš. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Zgodovino Slovenije lahko beremo kot zgodovino orožarskih afer. Praktično ni bilo večjega vojaškega nakupa, ki ne bi potekal brez takšnega ali drugačnega kriminala. Pa naj si gre za prodajo orožja Hrvaški in Bosni, naj si gre za obnovo tankov T-55 ali pa za zadnjo afero Patria. Kljub tej neslavni zgodovini pa se je vaša vlada, gospod Šarec, že tri mesece po začetku svojega dela znašla v novi orožarski aferi. Govorim seveda o oklepnikih Oshkosh. Nakup teh oklepnikov poteka skrajno netransparentno, mimo javne razprave, mimo razpisa. Javnost in poslanci smo prvič izvedeli za to nabavo istega dne, ko je vaš minister za obrambo obelodanil podpis pogodbe za nabavo teh oklepnikov. Prvotna cena, ki jo je predočil 14. novembra, je znašala 15, 5 milijonov evrov. Dva tedna kasneje, 30. novembra, se je ta cena povzpela že na 27 milijonov, ker so na Ministrstvu za obrambo nekako pozabili zraven prišteti tudi oborožitev. Potem pa 6. decembra cena ponovno naraste na 32 milijonov evrov, ker spet na Ministrstvu za obrambo nekako, ups, pardon, niso k ceni vračunali DDV. Skratka, v treh tednih je cena poskočila za dvakrat oziroma več kot dvakrat. Ob tem da ta vozila sploh niso primerna za uporabo na našem domačem terenu, še malo manj kot hummerji, ki naj bi jih nadomestila. Za večino slovenskih gorskih cest pa gozdnih vlak, če želite, so preširoka, pač pa so namesto tega toliko bolj prilagojena za pustinje Afganistana, Malija, Iraka itn. Imamo vrtiček, kupujemo pa traktorje za sosedovo njivo. Moje prvo vprašanje vam, gospod Šarec, je: Ali boste poskrbeli za to, da se ta nakup oshkoshov prekine? Drugo vprašanje je prav tako vezano na oborožitev, ki jo, kot kaže, predvideva proračun za 2019, rebalans, kot ga načrtujete. Vaš minister Erjavec je že napovedal za drugo leto povečanje izdatkov za vojsko v obsegu, ki jo je prejšnja vlada predvidela šele do leta 2023. Poleg tega smo pa danes zjutraj na Odboru za finance prav v tej hiši obravnavali okvire za proračun, v katerih eksplicitno piše, da bodo šla sredstva tudi za zaveze do Nata. Torej ne za plače vojakov, ne za reševanje njihovega statusa po letu 45, ne zgolj za zaščito in reševanje, ne, za nabave po meri Nata. In tukaj me zanima: Kakšna proračunska postavka se obeta ter za kakšno orožje gre? Namesto tega bi pa morali dati denar raje [[izklop mikrofona]]
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za vaše vprašanje. Seveda imava tukaj različne poglede na našo oborožitev oziroma naše zaveze Natu oziroma ne nazadnje državljankam in državljanom, ki jim vsak dan obljubljamo, da bodo varni. Leta 2004 je Slovenija vstopila v zvezo Nato. Takrat se je zavezala tudi določenim obveznostim. Takrat je prevzela tudi to zavezo, ki je bila leta 2010 potrjena v Državnem zboru Republike Slovenije, ki pravi: »Raven obrambnih izdatkov dolgoročno usmerjena v doseganje 2 % BDP, s čimer si bomo prizadevali izpolnjevati politične zaveze do zavezništva.« Zaradi ekonomskih razmer in širših družbenih okoliščin bi lahko do realizacije te ambicije prišlo tudi po letu 2025. To je bilo sprejeto v Državnem zboru leta 2010, tako da si tega nismo mi izmislili. Tudi mene moti, ko nekateri vedno povedo, da delamo za zvezo Nato. Sam najprej trdim, da vojsko, za katero smo se odločili, da jo potrebujemo, da smo suverena država, in zato moramo tudi zagotavljati varnost našim državljankam in državljanom. In to je zlasti v luči zadnjega dogajanja po svetu, kar se lahko zgodi tudi pri nas, ne glede na to, da smo zaenkrat varni, je to treba izpolnjevati. Proračun za vojsko, za obrambo je drastično padal. Se pravi, iz leta 2011, ko je bil 447 milijonov evrov, je potem ves čas padal do leta 2015, ko je je padel na 350, potem v letu 2016 na 307. Razumem pa, zakaj je padal. Ker se je vedno, ko so bile proračunske razprave, govorilo, da pač nekaj drugega bolj potrebujemo, in to mogoče v vaši izjavi o maslu in topovih. Vendar ta dilema ni na mestu, ker ne moremo izbirati med enim ali drugim, potrebujemo vse. Kar se tiče tega nakupa štirikolesnikov, gre za nadomeščanje, kot ste pravilno ugotovili, iztrošenih hummerjev. Ti štirikolesniki se že danes uporabljajo, jih ne bo nihče še dodatno razvijal. Res je, tukaj se strinjava, da so številke bile najprej različne, ker se ni vse upoštevalo, ampak ta končna številka je in ni 100 milijonov, kolikor ste vi v vaši izjavi povedali takrat. Tako da te štirikolesnike zagotovo potrebujemo. Sem pa že povedal tudi gospodu Stoltenbergu, da do 2024 ne bomo dosegli 2 % BDP. To pa zagotovo ne. Do takrat je naš cilj priti na 1,5 % BDP, če bo situacija in vse ugodno. Tukaj midva ne bova prišla skupaj. Midva imava popolnoma različne koncepte razmišljanja v tej smeri. Vendar vam zagotavljam, da vsi nakupi, ki bodo opravljeni, bodo opravljeni tako, da bodo pregledni in da ne bo prihajalo do kakršnihkoli nevšečnosti. Zaradi tega smo tudi ustavili nakup osemkolesnikov in se bomo še posebej trudili, ker se zelo zelo strinjam z vami v točkah, ki ste jih našteli – se pravi, tanki T-55, izraelske havbice, patria pa še kaj je bilo. Tukaj se pa močno strinjava, da so vsak nakup spremljale težave. In bomo še posebej skrbno bdeli nad tem. Hvala.
Hvala, gospod predsednik. Gospod poslanec, imate besedo.
Hvala za besedo, predsedujoči. Gospod predsednik Vlade, pravite, da boste poskrbeli, da bodo vse vojaške nabave potekale pregledno, ne želite, da pride do kakršnihkoli nevšečnosti in da to ni vaša stvar. Ampak poglejte, zdaj nabavljate oklepnike Oshkosh 4x4, katerih nakup ne poteka niti pregledno, že takoj od začetka ga spremljajo nevšečnosti, če kategorizirate dvojno rast cene v treh tednih kot nevšečnost, kar pri nas v Levici zagotovo jo. In imamo že takoj na začetku vašega mandata opravka z netransparentnim poslom, ki bi ga kazalo zgolj odpovedati. Tudi zaradi tega ker za obrambo naše države sploh ni potreben. Pri tem nobeno sklicevanje na zaveze Natu ne zadostuje. Mi Natu nismo nikoli obljubili, da bomo pa ravno oklepnike Oshkosh kupili. Bom kar odgovoril gospodu Marjanu Šarcu z gospodom Marjanom Šarcem, in sicer njegovimi navedbami iz intervjuja, ki ga je dal dober teden dni nazaj. Takole pravi: »Veliko moramo narediti na področju kibernetske varnosti. Danes se ne vojskuje več z napadi čez mejo, ampak v kibernetskem svetu.« Lepo prosim, povejte mi, kako bodo oklepniki ustavili hekerja! Ne bodo. Kar se tiče pa zavez do Nata, imamo pa nasploh tudi zaveze do lastnih državljank in državljanov. To, da se vlaga v socialno varnost, je tudi kategorija varnosti. Bolnišnice nas varujejo pred tem, da ne zbolimo. Znanost nas varuje pred tem, da se ne poneumimo. In tako naprej. In to so tiste kategorije varnosti, ki so hkrati kategorije blaginje, v katere bi morala ta država prednostno vlagati. Oklepnikov ne potrebujemo. Potrebujemo pa razvoj in blaginjo.
Hvala, gospod poslanec. Gospod predsednik Vlade, izvolite.
Hvala. Spoštovani poslanec, za socialo naj vas ne skrbi, ker po mojih podatkih imamo 20 % višje socialne transferje, kot jih ima Danska, recimo, ki je zelo visoko na tem področju. Kar se sociale tiče, je Slovenija kar zelo visoko rangirana in zaradi oklepnikov zagotovo to ne bo trpelo. Kibernetska varnost in vse, kar ste povedali – se popolnoma strinjam. Seveda. Ampak kot sem povedal, hummerji so iztrošeni in jih je treba nadomestiti. Ker sicer bova šla po posameznih vojašnicah, pa jim boste vi razložili, da bodo peš hodili naokoli, pa da bodo šli v Afganistan, pa bodo tam, kjer je morebitno minsko polje, bodo šli tudi peš ali pa s kolesi. Tako da tukaj je nekaj demagogije. Mi smo se, kot sem rekel, odločili, da bomo imeli 7 tisoč in nekaj vojakov, sedaj ugotavljamo, da mogoče se ta številka lahko tudi zmanjša po normativih. To je stvar neke druge debate, ampak odločili smo se, da bomo vojsko imeli. In če to vojsko imamo, jo moramo tudi opremiti. Veste, tudi ko sem na občini nabavljal gasilsko opremo, sem poslušal svetnike, ja, zakaj bodo pa lojtro imeli, saj je ne rabijo in tako naprej. Vse sem poslušal. Ampak taki, ki so najbolj govorili to, so potem prvi prišli, pomagajte, pomagajte, in to za banalne zadeve. Takemu, ki je bil najbolj proti je avtolestev prva prišla rešit, ne vem, če ne celo neko žival z drevesa, nekaj banalnega je bilo. Doživeli smo vse sorte. Če boste vi imeli toliko, da boste šli, danes je obletnica 1. brigate, greva lahko skupaj tja, pa boste vi povedali častnikom in vojakom, da ne potrebujejo te opreme iz oči v oči. Kar se tiče kibernetske varnosti, zagotovo jo je treba upoštevati in na tem bomo delali, ker smo bosi na tem področju, zagotovo. Ni maslo ali topovi, ampak je in maslo in topovi, če se tako izrazim. Je pa naša skrb, da to izvajamo tako, da bomo pač zvozili. Hvala lepa.
Hvala, predsednik Vlade. Gospod poslanec, beseda je vaša.
Hvala za besedo, predsedujoči. Poglejte, z gasilsko lojtro lahko splezaš v drugo nadstropje gorečega stanovanja, s hummerjem, še manj pa z oshkoshom se pa ne moreš peljati čez Pokljuko, ker ni narejen za to področje, ampak je narejen, da servisira Natovo imperialistično agendo, recimo, v Afganistanu. Ne gre za to, da bi morali zaščititi slovenskega vojaka na misiji v Afganistanu, gre za to, da slovenski vojak tam sploh nima kaj iskati in the first place. Naj bo doma in ščiti domovino. Kar smo izvedeli od gospoda predsednika Vlade v njegovem odgovoru, je dvoje. Prvič, nakup oklepnikov Oshkosh ne bo preklican, čeprav poteka popolnoma netransparentno, poteka mimo javne razprave. V borih treh tednih se mu je cena podvojila, vprašanje, kam bo še šla. Druga stvar, ki smo jo izvedeli, je, da, ja, namerava aktualna vlada predložiti proračun, v katerem se bodo dvignili izdatki, pa ne za obrambo, ampak za vojsko. Pa spet ne za vojsko, ki bi ščitila domovino, ampak za vojsko, ki bo servisirala potrebe Nata. In bomo očitno dobili proračun, ki bo gradil srednjo bataljonsko skupino, seveda, ponovno ne za obrambo domovine, ampak zato, da bo a) nasitil mednarodne, najbrž ameriške orožarje in b) da bo lahko igral svojo vlogo podizvajalske vojaške sile v tretjem svetu. Potem ko bodo Američani uničili vse pred seboj, bodo poklicali svoje zaveznike, da gredo špilat milice na okupirana območja. Med njimi tudi nas. Na drugi strani pa ima slovenska družba realne potrebe, potrebe po tem, da slovenske državljanke in državljani niso bolni, da se vlaga v zdravstvo. Potreba po tem, da ne zaostajamo v razvoju, da se vlaga v znanost. Potrebe po tem, da okrepimo šolstvo, da okrepimo infrastrukturo, ne pa da moderniziramo Nato ekspedicijski korpus, železnic pa očitno ne. Zato želim, zahtevam, če hočete, da se o odgovoru gospoda predsednika Vlade opravi razprava v tem državnem zboru, preden bo prepozno, preden preveč denarja odide za naslednjo afero na področju oborožitve, predem se proračun zapre toliko, da bodo ta sredstva za vekomaj izgubljena za blaginjo in razvoj te države. Ker očitno je Natov orožarski lobi zgolj po treh mesecih aktualne vlade našel svoj kanal in svojo pot do predsednika Vlade, ki je postavil prioriteto tujih centrov moči nad blaginjo lastnih državljank in državljanov.
Hvala, gospod poslanec. O vaši zahtevi bomo glasovali v sredo. Besedo imate gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa! Predsednik, ni vam lahko, no, ampak vseeno. Spoštovani predsednik, spoštovani ministrice in ministri, kolegice in kolegi! V vsakokratni vladi, še posebej v času njenega nastajanja, ko se oblikuje na nek način koalicijska pogodba, je razvoj, znanost beseda, ki je na prvem mestu oziroma prva prioriteta. Žal pa praksa pokaže, da razvoj in vse te izpeljanke na to temo, na primer razvojna prioriteta, razvojni preboj, država razvojnih možnosti, kasneje postane neko mašilo političnih izrazov, ki govorijo o prihodnosti in o neki viziji. Ko pa bi morali priti do konkretnih ukrepov, dejanj, pa v bistvu na nek način zmanjka denarja oziroma denarja preprosto ni. Takrat pa se zatečemo k drugih izgovorom, da imamo fiskalno pravilo, da imamo druge prioritete, da ne bomo zdaj, da potrebujemo več časa in karavana gre naprej. Pa da si vsi skupaj nalijemo enega čistega vina, seveda je treba imeti vizijo, treba je imeti načrt, ampak če hočeš vizijo in načrt izpeljati, rabiš preprosto na nek način denar, ker brez denarja, spoštovani predsednik, vi dobro veste, da ni razvoja. Vem tudi. da če vržemo denar v znanost, se, bom rekel, na nek način ne obrestuje takoj oziroma rezultati niso vidni takoj. Če vržemo denar v krpanje raznih proračunskih lukenj, sindikati ploskajo, na eni strani potem ploskajo drugi ljudje, če vržemo kam drugam denar, država pa na nek način stopica na mestu in enostavno se ne moremo iti tistega, kar si Slovenija zasluži, to pa je, da bi bila Slovenija razvojna država, da bi bilo več denarja za znanost, da bi bila Slovenija varna država. V zadnjem času tudi mediji pišejo, da, predsednik, imate pogum in jaz vas poznam kot pogumnega gospoda. Ampak na koncu moramo narediti tudi vsi skupaj en korak naprej in moramo vložiti denar v razvoj. Samo takšen denar, ki ga vložimo v razvoj, je na nek način, bom rekel, pravi bencin za državo, da bo lahko država šla naprej s polno paro. Zato vas, predsednik, sprašujem zelo konkretno: Koliko denarja in s kakšnimi viri namerava Vlada Republike Slovenije zagotoviti vlaganje v usposobljenost ljudi, njihovo zdravje in znanje, ki je potrebno, da bomo globalno uspešna in konkurenčna družba. In drugo: Kakšen je vaš pogled na dinamiko glede zastavljenega cilja povečanja proračunskih sredstev za raziskave, razvoj, ki naj bi bil do leta 2022 1 %? Mogoče, ta dva pogleda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predsednik Vlade, imate besedo. Izvolite.
Hvala lepa! Pravilno ste ugotovili, da brez razvoja, brez vlaganja tudi v znanost napredka ni. V teh letih, v zadnjih ali pa zadnjih 10 letih je to kar nekoliko zastalo. Raziskovalna in inovacijska strategija Slovenije 2011–2020 je nastajala, ko so bila leta še optimistična, se pravi pred nastalo krizo, ki je takrat potem udarila. Zagotovo je tam tudi kaj napisanega, česar se potem še do danes ni izvedlo. Vemo, da je za nami kar deset let obdobja, ko se resnično ni vlagalo, pa ne samo v znanost in razvoj, ampak še kaj drugega. Če bi bil demagog, pa bi si nadel takle jopič, kot ga ima gospod Jelinčič, bi rekel, če ne bi vrgli 5 milijard v banke, bi imeli vsi dovolj. Ampak vemo, da tako preprosto ni. Zato se zavedamo, da je treba povečati, kar je tudi cilj koalicijskega sporazuma, kjer smo zapisali, da bomo prišli na 1 % do leta 2022. To je zapisano. Seveda je treba temu tudi slediti. Glede na to, da smo pred oblikovanjem proračuna, ki kaže kar zapleteno sliko, se bo treba odločiti, kje vzeti, da bomo tudi nadomestili tam, kjer manjka, in to zagotovo raziskave in razvoj so, ker mi zagotovo zaostajamo za evropskimi državami na tem področju. Prvi korak je, kot ste pravilno ugotovili, če ne daš denarja, tudi efekta ne more biti. Tako bo stvar koalicijskega usklajevanja, ko se bomo usedli, da pridemo do takega predloga proračunskega oziroma za rebalans 2019, da bo tudi temu področju namenjena potrebna skrb. Seveda pa ni samo denar, so tudi kadri, so tudi organizacijske zadeve tako kot povsod. Pri nobeni stvari ne gre samo za denar, ampak gre tudi ta denar porabiti smotrno in učinkovito. Hvala.
Hvala lepa. Želite postaviti zahtevo za dopolnitev? Izvolite, gospod Han.
Hvala lepa predsednik. Absolutno, bom rekel, se na nek način strinjam z vašim odgovorom. Edino teh 5 milijard, saj vem, da ste ciljali tudi na našo stran, ki smo dolgo že v politiki, ampak se petimi milijardami bi marsikaj v življenju naredili, mi pa se pogovarjamo zdaj o dvajsetih, tridesetih milijonov za znanost in za razvoj in ne gre primerjati s temi petimi milijardami. Ker s temi petimi milijardami bi še marsikaj drugega naredili in ne bi imeli nobenih problemov. Ampak ker vem, da ste bili uspešen župan v bistvu na večji občini kot jaz, jaz sem imel malo manjšo občino, sva imela oba iste probleme. In vam bi rad zastavil še eno vprašanje. Razvoj se začne pri v vrtcih. Razvoj se začne tudi v osnovnih šolah. Razvoj se začne tudi v tem, da ljudje imajo en lep občutek, ko gredo v urejene šole, v urejene vrtce in župani smo znali na nek način poskrbeti, ko smo videli razbite fasade, razbite šole, da smo enostavno te šole obnovili z bistveno bistveno manj denarja, kot bi lahko bilo v proračunih namenjeno. Pa me mogoče zanima: Ali bodo v naslednjem proračunskem dokumentu zagotovljena sredstva za razpis, za pomoč županom, da bodo lahko obnavljali šole, vrtce? Hvala lepa.
Predsednik Vlade, izvolite.
Hvala lepa. Če kaj, me veseli, da sta z vašim ministrom zelo usklajena in ker se bliža usklajevanje rebalansa za 2019, mi je tudi že minister povedal to problematiko. Zagotovo se strinjam, da bo treba nameniti tudi denar za razpise za obnovo šol. Ne nazadnje sem bil tudi sam župan nekoč, sicer obroki so bili kar raztegnjeni pa dolgo časa smo čakali, ampak dobili smo pa ta denar, sicer smo morali prej vzeti svoje premostitveno posojilo, ampak smo pa izpeljali. Tako da se z vami strinjam. Vse to je odvisno od koalicijskega usklajevanja, ko se bomo usedli in pogledali, kje je moč ta denar dobiti. Ste mi pa malo pihnili na dušo, ker kadar vam prav pride, sem samo župan, ki pojma nima, kadar vam pa prav pride sem pa župan, ki je bil uspešen pa ne vem kaj. Pač malo za tako, nič slabo to vzeti. Tako da, ja, se strinjava v tem, da tudi tam se začne razvoj, tudi tam se začne napredek. Bo treba zlasti na področju izobraževanja tudi postoriti marsikaj, pa tudi take zadeve, kot se v šolah dogajajo, da recimo ima nekdo štiri štirke, pa ima zaključeno štiri, pa je to sporno. To je normalnemu človeku tudi včasih težko razumeti, se strinjamo. Minister tudi to rešuje, tudi te zadeve, tako da vrsto anomalij je in veliko veliko dela nas čaka, še enkrat ponavljam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s postavljanjem vprašanj predsedniku Vlade. Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanska vprašanja, postavljena na 2. seji Državnega zbora. Minister za obrambo Karel Erjavec bo odgovoril na vprašanje Primoža Siterja v zvezi s plačili sofinanciranja izgradnje gasilskega centra v Postojni. Bilo je že postavljeno ustno vprašanje na prejšnji seji. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Se opravičujem, ker ravno prihaja do odhodkov nekaterih članov Vlade. Vse lepo pozdravljam. Tudi hvala lepa za zastavljeno vprašanje. Se strinjam, da je gasilsko-reševalni center v Postojni nujno potreben zlasti glede na te nove okoliščine, ki so posledica tudi podnebnih sprememb ves čas. Imamo težave z naravnimi nesrečami, požari, žled in podobno. Ministrstvo za obrambo je gotovo zainteresirano, da pride do izgradnje gasilsko-reševalnega centra, res pa je, da Ministrstvo za obrambo po splošni veljavni zakonodaji ne more vlagati v izgradnjo takih centrov, razen če je to posebej dogovorjeno. Kar se tiče Postojne, veste, da obstaja poseben dogovor med Ministrstvom za obrambo in občino Postojno glede uporabe vadišča v Počku. V tem dogovoru je tudi določeno, da bo v nekaj letih Ministrstvo za obrambo pomagalo pri sofinanciranju tega gasilsko- reševalnega centra. V tem dogovoru imamo tudi navedeno, da bomo sofinancirali določen del javne infrastrukture, dogovorjeno je tudi, da tiste nepremičnine, ki jih Ministrstvo za obrambo ne potrebuje, se prenesejo na občino Postojna. Tak dogovor je bil podpisan. Žal pa se je zgodilo, da je občinski svet v Postojni preklical veljavnost tega dogovora. S tem ko je prenehal veljati ta dogovor, so padle tudi vse pravne podlage za realizacijo vsega tistega, kar je določeno v tem dogovoru. Zato ne bo odvisno od Ministrstva za obrambo, zlasti tudi ne od ministra za obrambo kakšna bo nadaljnja usoda tega odgovora. Če bo ostal takšen status, kot je, da bo preklican in da ne bo več veljal, potem bo morala občina, ko pravite, da bo morala namesto da daje sredstva za socialo, za neprofitna stanovanja, za druge potrebe, očitno primorana vlagati v ta gasilsko-reševalni center. Odgovornost za to, kako bo potekalo nadaljnje financiranje tega centra, predvsem zavisi od vodstva občine in zlasti od občinskega sveta. Če ta dogovor ne bo več veljal, če ne bo oživljen, potem nimamo pravnih podlag, da lahko vlagamo v izgradnjo gasilsko-reševalnega centra. Moram pa reči, da je v zvezi s tem načrtovan in že dogovorjen sestanek z županom občine Postojna, kjer pričakujemo odgovore na ta vprašanja, kaj namerava občinski svet, kaj namerava on storiti kot župan občine Postojna, ker brez pravnih podlag bi prekršil vso veljavno zakonodajo, ko gre za namen sofinanciranja izgradnje gasilsko-reševalnega centra. Še enkrat ponavljam. Ministrstvo za obrambo si želi, da pride do zaključka izgradnje tega gasilsko- reševalnega centra. Glede na to da je vadišče Poček strateškega pomena za Slovensko vojsko in tudi za nadaljnji razvoj Slovenske vojske smo zainteresirani, da pride ponovno do oživitve tega dogovora. Če do tega ne bo prišlo, bo pa Ministrstvo za obrambo skupaj s Slovensko vojsko primoramo, da začne preučevati druge možne rešitve. Slovenska vojska pa ne more na svojem ozemlju biti brez vadišča, ker to potrebujemo za delo slovenske vojske. Tako da vse zavisi od tega, kako bodo potekali pogovori z vodstvom občine in kaj bo storil tudi občinski svet občine Postojna.
Najprej predlagam, da opravimo razpravo glede poslanskega vprašanja oziroma zahteve za dopolnitev poslanskega vprašanja. Gospod Siter, izvolite.
Najlepša hvala in lep pozdrav še z moje strani tudi gospodu ministru. Če prav razumem je občina Postojna tista, ki da zavira ta dogovor in blagostanje v občini, ampak samo na podlagi tega, da je občina sama s prebivalkami in prebivalci izrazila svoje nezadovoljstvo nad tem, da jim nad glavo preletavajo vojaška letala, da se Poček izkorišča dan in noč, da je gibanje omejeno in tako naprej. Če prav razumem, je gasilsko-reševalni center zgrajen. MORS je obljubil financiranje, bilo je kot ste rekli, citiram: »Posebej dogovorjeno. MORS ima za izvedbo financiranja že denar.« Se pravi, da ni problem v denarju, problem financiranja je v tem, da je občina Postojna odstopila od dogovora z MORS, ne toliko problem v tem, da so oni dejansko odstopili, ampak od nadaljnjega koraka, ki ga je MORS izbral, in to je izsiljevanje občine v preprosti matematiki, ker ona želi, da se te vojaške aktivnosti prenehajo. Na eni strani imamo interes ljudi, interes civilne družbe, interes, ki stoji za reševalnim centrom na tem ogroženem, še posebej poleti ogroženem področju, na drugi strani imamo parcialne vojaške interese. Še enkrat, zelo enostavni odgovor bi želel od vas: Ali boste poskrbeli, da se s strani MORS sofinanciranje izvede do konca? Hvala.
Minister, izvolite.
Hvala lepa za to dopolnilno vprašanje. Moram še enkrat ponoviti. Občina Postojna je enostransko odstopila od tega dogovora. V tem dogovoru je bilo, da bo Ministrstvo za obrambo sofinanciralo ta gasilsko-reševalni center. Tudi državno odvetništvo, ki je zastopnik države, je na stališču, da Ministrstvo za obrambo, glede na to da ta dogovor ne velja več in nima pravnih učinkov, nima pravne podlage, da bi lahko nadaljeval sofinanciranje oziroma zaključil financiranje tega gasilsko-reševalnega centra. Domnevam, da je bil ta dogovor podpisan zlasti zaradi pozitivnih učinkov na obeh straneh, to se pravi za občino, ki bi na takšen način imela pomoč v sofinanciranju tega gasilsko-reševalnega centra, kar se tiče določene posodobitve javne infrastrukture. Povedal sem, da v tem dogovoru naj bi tudi bilo, da tiste nepremičnine, ki jih Ministrstvo za obrambo ne potrebuje, jih prenese na občino Postojna. Vendar vse to je mogoče, če ta dogovor pravno velja. Ta dogovor je pa sklenjen, ker se tudi na Ministrstvu za obrambo zavedamo, da vadišče Poček gotovo povzroča določene motnje, določene nevšečnosti in zaradi tega je bil sklenjen ta dogovor, da se nekako te nevšečnosti zmanjšujejo na takšen način, da ima občina Postojna na ta račun neke druge javne koristi. Kot rečeno, še enkrat naj zelo jasno povem, da brez tega dogovora mi ne moremo nadaljevati financiranja tega gasilsko-reševalnega centra, za katerega pa ocenjujemo, da je nujno potreben. Pa to ne samo v občini Postojna, ampak bi bilo treba obnoviti in zgraditi še nekaj teh gasilsko-reševalnih centrov po celotni Sloveniji, glede na to,da vemo, da ravno naravne in druge nesreče pomenijo resno grožnjo za naše državljane.
Poslanec ima zahtevo za razpravo o odgovoru. Izvolite.
Hvala lepa. Na terenu to zveni zelo lepo. Ampak na terenu pa to pomeni – če ni vojske, ni centra. Postojnčani in Postojnčanke in prebivalci okoliških občin so siti teh vojaških aktivnosti, preletavanja letal, omejevanja gibanja. Siti so, da vojska s svojimi aktivnostmi ogroža vire pitne vode v zajetju Malna. Siti so, to ste sami omenili, da MORS od 2012 naprej ni plačeval nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča in da se je do zdaj nabralo do 1,3 milijona. Gasilsko-reševalni center je bil zgrajen z namenom učinkovitega reševanja. Gre za investicijo, ki je bistveno bolj pomembna od nekih kampiranj v Latviji ali pa od nekih vojaških vaj in ne vem kakšnega še povezovanja, ki, roko na srce, nima nobene zveze z obrambo in varnostjo Slovenije, ki na tej točki ni nikakor ogrožena. Ogroženo pa je zdravje, ogrožena je narava, ogroženo je okolje v Postojni in okoliških občinah na Krasu bolj kot kjerkoli drugje. Zato, spoštovani predsedujoči, Državnemu zboru predlagam, da opravimo širšo razpravo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Gospod Černač, izvolite, postopkovni predlog.
Hvala lepa. Zaradi javnosti je prav, da se dve netočni informaciji popravita. Ne vem, kdo ministru piše odgovore – on je govoril o tem, da je MORS zainteresiran, da pride do izgradnje gasilsko-reševalnega centra. Ta je zgrajen. Otvoritev je bila dva meseca pred volitvami. In druga netočnost, ki se je prikradla gospodu Siterju, občina je odlok glede nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča sprejela leta 2011. In ni res, da ni bilo plačan NUSZ. To bi sicer moral minister odgovarjati, tako da predlagam, da zamenja delavce, ki mu pišejo odgovore. To nadomestilo je bilo plačano, in to v višini cirka pol milijona evrov leta 2013. Po tistem pa res več ne. Občina se je pritožila in nedavna odločitev Vrhovnega sodišča govori o tem, da ji to nadomestilo pripada, tako da ga bo dobila za nazaj. Sem bil dolžan proceduralno na to opozoriti, ker nas javnost posluša, in ni prav, da je seznanjena z netočnimi ali pa napačnimi informacijami.
Hvala lepa. Predlagam, da nadaljujemo. Ministrica za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, dr. Aleksandra Pivec bi morala odgovoriti na vprašanji Suzane Lep Šimenko v zvezi s spodbudami za majhne kmetije ter Franca Breznika v zvezi z urejanjem položaja turističnih kmetij. Vendar je danes odsotna. Ustna odgovora bosta podana na naslednji seji. Minister za okolje in prostor Jure Leben bo odgovoril na vprašanje Borisa Doblekarja v zvezi s problematiko degradiranih področij v Sloveniji. Minister, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani poslanec, v 27 letih žal še nismo vzpostavili registra degradiranih območij v Sloveniji. Na MOP smo se zadeve lotili reševati in pripravili najprej metodologijo za popis degradiranih območij in izhodišča za pripravo samega registra. Malo za občutek – pri pripravi registra bomo upoštevali dejavnike in deležnike, med katerimi smo lastništvo zemljišč, to, kar tudi vi sprašujete, kdo je povzročitelj onesnaževanja, vrsta obsegov, status območja, režimi na območjih – ali je Natura 2000, ali je vodovarstveno območje in tako naprej, morebitni že kakšni izkazani vplivi na okolje, voda, zrak, tla, in pa morebitna kakšna kazniva dejanja. Moja zaveza je, da bomo v letu 2019 pripravili register potencialno onesnaženih območij, kjer bomo združili številne podatke, ki jih že imamo v Sloveniji, ekologi brez meja, gobarji, ribiči, jamarska društva, narava. Meni se zdi, da je tak pristop najbolj pomemben, ker združimo vse deležnike, ki delajo na terenu in lahko dobimo podatke zelo hitro in jih mi potem vnesemo v register. Opozarjam pa, da je potem za vse najbolj pomemben tisti naslednji korak, kako bomo prišli do sanacij tega. Tukaj bi rad povedal, da po sami notifikaciji potencialno onesnaženih območij je nujno treba sprejeti nov zakon o varstvu okolja, ki nam bo dal neko pravno osnovo za postopek sanacije in financiranja. Pri tem zakonu bomo morali delovati vsi skupaj, premišljeno in brez delitev na naše in vaše, saj je preveč stvari odvisnih od tega zakona. To pomeni, da ko bomo govorili potem o sanaciji, onesnaževalec plača, je nujno, da bomo dopolnili in sprejeli zakon o varstvu okolja. Trenutno degradirana območja določa 24. člen Zakona o varstvu okolja. Skladno s temi določbami imamo že določeno območje Zgornje Mežiške doline, kjer je Vlada Republike Slovenije že leta 2007 sprejela odlok in program za izboljšanje kakovosti okolja v zgornji Mežiški dolini. Vlada Republike Slovenije je od leta 2007 pa do konca leta 2018 za sanacijo tega okolja namenila 9 in pol milijona evrov, do konca leta 2022 pa je namenjenih še 3,9 milijona evrov. Drug tak primer sanacije degradiranega območja, kjer imamo tudi že zelo resno kontrolo s strani Evropske komisije, je pa odlagališče Bukovžlaku. Vemo, da je 6 in pol hektarjev nezakonito odloženih pretežno gradbenih odpadkov. V letu 2018 so bile izvedene in zaključene vse potrebne raziskave. Sedaj pa potekajo pogajanja glede zemljišč, ker so le-ta pretežno v privatni lasti. Mi smo glede tega tudi že posredovali na Evropsko komisijo določeno časovnico in med letoma 2014 in 2018 namenili cirka 400 tisoč evrov za sanacijo. Po dogovoru tudi s komisijo je cilj, da se sanacija za to področje konča leta 2021. Trenutno je v pripravi postopek sanacije vrtcev v mestni občini. Javna obravnava, lahko z veseljem povem, treh podzakonskih aktov se je zaključila 10. decembra letos. Govorim o uredbi o merilih za ugotavljanje stopnje obremenjenosti, odlok o določitvi otroških igrišč in pa odredba o razlastitvi otroških igrišč v Mestni občini Celje. Ministrstvo za okolje in prostor bo v letih 2019 in 2020 zagotovilo za sanacijo desetih vrtcev en milijon evrov. Zadnji najnovejši primer tudi iz vašega vprašanja je pa odlagališče Rakovnik. Po uradnih podatkih je na odlagališču Rakovnik odloženih cirka 56 tisoč ton industrijskih odpadkov, predvsem iz Industrije usnja Vrhnika in pa delno so komunalni odpadki. V letih 2018 je bila izdelana idejna zasnova za sanacijo odlagališča Rakovnik. Študija je ovrednotila dve rešitvi, eno je 10 milijonov evrov za upravljanje zaprtega odlagališča in še 30 let za sam monitoring. Drugo je pa odvoz celotnega materiala v viši ni 65 milijonov evrov. Tukaj lahko povem, da bomo obe oceni pregledali, ker ne želimo, da bi se delal nek zaslužek na samih podjetjih in pričakujem, da bi lahko v letu 2019 s sanacijo začeli in jo končali v dveh letih. Hvala.
Hvala. Želite dopolnilni odgovor? Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister. Veseli me, da se zavedate resnosti te problematike degradiranih območij. Takih območij je po mojem mnenju v Sloveniji preveč, pa če je to samo eno. Menim, da so to tudi vsa odlagališča za odpadke, med drugim tudi tako imenovani centri za odlaganje odpadkov po Sloveniji oziroma bodo postali kasneje. Menim tudi, da se premalo zavedamo vsi skupaj v državi škodljivih posledic na okolje in zdravje ljudi ter živali čez leta, desetletja, ko se ta zadeva odvija. Zadnji zelo zaskrbljujoč in odmeven primer je regijsko zasavsko odlagališče Unično v Hrastniku, kjer je skoraj vse narobe, in to nas lahko zelo skrbi. Če je to vzorčni primer slabe prakse, ki se bo začel pojavljati še po drugih tovrstnih odlagališčih, potem nas lahko vse zelo zelo skrbi. Zaradi vsega tega in tudi nevarnega odlagališča usnjarskih odpadkov v Rakovniku v občini Šmartno pri Litiji, je zadnji čas, da začnemo v Sloveniji razmišljati tudi o sežigalnicah ali o eni večji sežigalnici in pa o sistemskem urejanju vseh teh regijskih centrov, česar se minister po vseh zadnjih razpravah tudi močno zaveda. Vem, da imate tudi vi kot minister na to problematiko zelo podoben pogled, pa bi vas na tem mestu vseeno vprašal: Kdaj lahko v Sloveniji pričakujemo prvo pravo veliko sežigalnico? Sprašujem tudi: Kdaj lahko prebivalci na odlagališču Rakovnik pričakujejo dejansko resne ukrepe? Hkrati vas tudi vabim na ogled tega spornega odlagališča, ker vem, da greste radi tudi pogledat takšne probleme. In vas sprašujem: Kdaj se bodo lahko v Šmartnem prebivalci, krajani, občani lahko veselili, da bo končno odpravljen njihov, eden največjih perečih [[izklop mikrofona]]
Hvala. Minister, izvolite.
Hvala za dodatna vprašanja. Kar se tiče sistemskega urejanja upravljanja z odpadki smo imeli že veliko pogovorov in razprav. Jaz se zavedam, da bi radi od mene slišali neko letnico, do kdaj bomo sežigalnico imeli, potem je pa ne bo, pa bom dobil vprašanje, zakaj je nimamo. Mislim, da je največji problem pri termični obdelavi odpadkov v Sloveniji socialna dojemljivost nekega takega objekta, ne glede na to, da enega že imamo v Celju. To, kar smo se nazadnje zmenili, do poletja naslednje leto bomo šli v prvo spremembo Zakona o varstvu okolja, uredili področje odpadkov ter še dva do tri najbolj akutna, potem pa naredili še eno verzijo zakona o varstvu okolja, kjer bomo preostale vsebine uredili. Kar vam lahko za Rakovnik povem, je, da bomo lahko sanacijo začeli v letu 2019. Če bo šlo vse po planu, imamo javni razpis in vemo, da se lahko zavleče. Imamo izvedbo, vemo, da se lahko v nekaterih primerih zavleče. Če bo šlo vse po planu, je rok dve leti, lahko se pa stvari zavlečejo. Register degradiranih območij je na moji prioritetnem spisku tudi v moji pisarni, tako da vse bomo naredili, da bomo lahko sledili temu kar sem danes prestavil. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec, želite postaviti zahtevo za razpravo? Izvolite.
Hvala lepa predsedujoči. Hvala lepa ministru še za dodatna pojasnila. Vprašal sem ga tudi, če si bo prišel pogledat to naše odlagališče, ker bi bilo zelo zanimivo, da bi ga tudi sam minister lahko v živo videl. Jaz sem si ga nekajkrat že ogledal, in to, kar tam človek vidi, te dejansko lahko zelo zelo zaskrbi. Vsa ta odtekanja nevarnih, smrdljivih tekočin, nevarnih kovin, kislin, ki se izcejajo iz tega kupa na sto tisoče kubikov oziroma na 65 tisoč ton odpadkov, ko to izteka v naravo, v tisti zbiralnik, ko potem Kemis to odvaža, pa kljub temu je dostikrat prepoln in vse skupaj teče po tleh v travo, v potok Rakovnik, na pašnike, kjer je poleg tega odlagališča tudi pašnik za govedo oziroma za krave molznice z bližnje kmetijske zadruge. Skratka, moram reči, da sem zelo zadovoljen, da je minister začutil, da je treba tudi tukaj nekaj narediti, in da so se že sprejeli nekateri potrebni ukrepi za nadaljevanje odprave tega perečega problema. Me veseli tudi, da sta dve možnosti, da je ena dejansko prava tista sanacija, ki bi zadovoljila, zadostila potrebam ljudi, narave, okolja na tem degradiranem območju. Druga varianta pa je, da se vse skupaj tudi odpelje na primerno mesto, na uničenje ali kakorkoli. Verjamem, da bo ta druga varianta, ko boste dobili tisto pravo oceno stroškov za izvedbo tega drugega ukrepa, ki mislim, da bi bil mnogo bolj primeren, da bi tam na tem kraju, kjer je nekoč bil lep gozd in kjer ni smrdelo, kjer se niso izlivale oziroma izcejale te strupene snovi v potok Rakovnik, v reko Reko, v reko Savo in potem v morje, da se to dejansko vse skupaj odpelje. Še enkrat vabim ministra, da si pride to tudi pogledat. Predlagam pa, da v Državnem zboru na naslednji seji opravimo neko širšo razpravo o tej problematiki, degradiranih območjih. Vemo, da je tega kar precej v Sloveniji, tudi minister se tega zaveda, kar je zelo spodbudno. Pa kljub temu se mi zdi, če želimo dobiti več denarja, več sredstev za odpravo teh degradiranih območjih, da bomo morali vsi skupaj stakniti glave in dejansko z neko strategijo doreči, da bomo lahko spet imeli našo lepo, zeleno, čisto Slovenijo, brez podobnih primerov. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanja. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Najprej bo postavila poslansko vprašanje Anja Bah Žibert ministru za zdravje Samu Fakinu. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči! Ministri! Vprašanje gre pa sicer samo ministru za zdravje. Pravzaprav katerakoli vrata odpremo na področju zdravstva, je nekaj narobe. Dejstvo je, da ljudje izgubljajo upanje in pravijo, naše zdravstvo umira. Če ne umira, pa lahko rečemo vsaj, da je močno bolno in je samo še vprašanje časa, kdaj bo dejansko vse skupaj kolapsiralo. Na eni strani imamo nedopustne čakalne vrste, na drugi strani zdravnike in ostale zdravstvene uslužbence, ki izgorevajo in vsak dan niti ne vedo, kako bi zaključili dan. Tudi zaradi tega ker so velika odstopanja med tem, kateri programi se s strani Zavoda za zdravstveno zavarovanje upoštevajo, kateri ne. Skratka, na velikih področjih so številne zmešnjave. Najhuje od vsega pa je, da naše zdravstvo že dolgo ni brezplačno. Ljudje dobesedno tiste zadnje cente od pokojnin dajejo na stran, ker vedo, da če se jim bo karkoli zares zgodilo, bodo morali plačati. Najhuje pri vsem tem pa je, da ni več brezplačno niti za naše otroke. Zato se bom tukaj ustavila na ortodontiji za otroke in mladostnike. Vi natančno veste, da že tukaj vsi otroci ne pridejo do tako imenovanega zdravljenja v okviru Zavoda za zdravstveno zavarovanje, kajti so določeni točkovniki in razlika je v tem, da nekateri otroci pridejo do tega, drugi ne. Ampak kaj je še hujše? Mi imamo v Sloveniji 15 tisoč otrok, ki čakajo v čakalni vrsti. Ortodonti pravijo, da zaradi teh čakalnih vrst se lahko zgodijo tudi takšne nepravilnosti, ki jih je potem zelo težko odpraviti ali pa celo nemogoče. Konkretno. Za normalno napotnico otroci čakajo tudi do 9 let, za napotnico hitro šest let. Zato vas v tem prvem delu, minister, resno sprašujem: Kaj boste storili na tem področju, da se zadeve izboljšajo in da ne bomo imeli čakalnih vrst kot jih imamo? Ker imam še nekaj sekund, ko sem v tujini govorila s strokovnjaki in tudi zdravstvenimi uslužbenci, kakšne čakalne vrste imamo v Sloveniji na tem področju, je bilo rečeno, saj ste se zmotili. In trikrat so preverjali moj podatek. Tako da, prosim, povejte, kaj boste storili.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa! Jaz ne bi imel take ocene, da je zdravstveni sistem pred kolapsom. 2008 leta smo imeli 2 milijardi 400 v proračunu, v letu 2019 jih bomo imeli čez 3 milijarde, 3 milijarde in pol, torej sredstva kljub vsemu rastejo. Rastejo tudi plače zaposlenim kot posledica teh ali onih pogajanj in raste tudi dostopnost do zdravstvenih storitev. V zadnjih dveh letih plačujemo kar precej programov za t. i. open end, to pomeni, da plačamo vse storitve, ki so narejene – CT, magnet, ultrazvok, rentgen in upam, da v letu 2019 ne bomo o teh čakalnih dobah govorili kot o problematičnih. In še bi se dalo našteti. Naj omenim, da je v zadnjih desetih letih tudi 4 tisoč več zaposlenih v slovenskem zdravstvu, in to zmanjšuje pritisk na tiste, ki so bili prej zaposleni, s tem da se število pregledov in število hospitaliziranih bolnikov ne dviguje bistveno ali pa z dinamiko, ki bi zahtevala še več ljudi. Kar se tiče pa ortodontije, imate prav. Čakalne dobe so tu izjemno dolge, skoraj najdaljše. Je pa res, da ima Slovenija zelo liberalen dostop do ortodontskega zdravljenja. Z zelo majhnimi napakami v zobovju se pri nas že da priti do ortodonta, in to povečuje pritisk na ortodonte, ki pa jih imamo približno enako število kot druge države, mogoče tudi tiste, ki ste jih omenjali. Dostopnost pri nas je 90 %, denimo na Hrvaškem, Švedskem, Danskem in v Angliji, kjer imajo primerljivo število ortodontov, pa ima pravico do tovrstnega zdravljenja nekje med 40 in 60 % otrok. V letu 2018, ker se tega problema zavedamo, je bilo že Ministrstvu za zdravje dovoljeno preseganje programa za 20 %. To se pravi pri 80 ortodontih bo to približno za 16 timov več produktivnosti. Kaj storiti? Dodatno specializirati ortodonte. Če bomo ohranili tako visoko pravico. V tem času, ko se bomo pogovarjali o zakonu o zdravstvenem varstvu in zdravstvenem zavarovanju, pa bo ta kombinacija obseg košarice pravic in količina potrebnega denarja tako ali tako v ospredju.
Hvala lepa. Poslanka ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Glejte, če 250 tisoč ljudi čaka v čakalnih vrstah, ne boste rekli, da je stvar dobra ali pa ni kolaps. Zame je, kajti nihče ne bi smel čakati v čakalnih vrstah. Ko sva pa pri ortodontiji, pa naslednje. Se strinjam, da imamo kar dobro urejeno kar se tiče možnosti zdravljenja v smislu teh kriterijev in da nekatere države so tukaj nižje. Ampak jaz ne vem, zakaj bi se ravnali po tistih, ki imajo nižje standarde. Jaz mislim, da se je treba tam, kjer imajo absolutne standarde in glede na to, da potem otroci zaradi tega doživljajo tudi druge oblike, ne samo diskriminacije, ampak samopodobe, če tudi na tem področju ni urejeno, mislim, da bi tukaj varčevali na napačni strani. Ampak poglejte, minister, vi pravite, ali bomo naredili več specializantov. Ogromno specializantov je, ki čakajo na koncesije, pa jih ne dobijo. V Ljubljani se je zgodil primer, da je ena koncesionarka nehala delati, pa je nastal spet cel kolaps na tem področju – 800 otrok je ostalo brez ortodonta, niso vedeli kam naj gredo, vi dobro veste, da so meje 16 let, da so meje potem 18 let in ta meja kar hitro pride. In kot drugo. Na drugi strani pa Zavod za zdravstveno zavarovanje povrne stroške, če gre nekdo v tujino na zdravljenje in gre tam k privatniku. Tukaj pa ne damo niti koncesije in možnosti, da nekdo pomaga javnemu zdravstvu, medtem ko v tujini plačamo zasebnikom. Tukaj so stvari narobe in na glavo obrnjene, in to velja tudi za druga področja. Ker mi niste nekatere stvari mogli pojasniti kdaj, kako, mi povejte vsaj: Kaj je s strategijo na tem področju, kajti strokovnjaki opozarjajo, da je ni oziroma bi jo več kot potrebovali?
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Ministrstvo je stopilo v kontakt z Zdravniško zbornico in stroko na Slovenskem ortodontskem društvu bomo poiskali ustrezne rešitve, samo če skrajšam, mi rabimo ta hip več ortodontov in zato bomo šli v razpis ustreznih programov. Kar se pa zasebništva in koncesij tiče, je pa prej potrebno določene stvari urediti. Omenila ste ortodontko, ki je, mislim da, čez 80 je bila stara, ko je šla v penzijo. Zdaj imamo težave z ureditvijo ortodontije, k sreči je to prevzela stomatološka klinika. No, temu se pa reče načrtovanje javne mreže in načrtovanje, do kdaj bo kdo delal v javni mreži in kdaj bomo rekli hvala lepa in zaposlili novega. To pa še nimamo urejeno, ker je bila v svojem času zakonodaja za koncesije kar precej liberalna, s tem, da se ni predvidelo fiksne mreže in tudi zdaj so težnje, da bi se koncesije kar ukinile. To pomeni, da določen del zasebnikov lahko ima d. o. o. in ko ga ukine, ga ukine. Veste pa, da nadomestitev z novim oziroma specializacija novega traja, to je na primer primer otroške srčne kirurgije, kjer zadeva ni bila dovolj previdno vodena in se je program sesul.
Hvala lepa. Gospa poslanka, imate zahtevo za postopkovni predlog? Izvolite.
Hvala lepa. Zdaj se delno lahko z vami strinjam, v veliki meri pa ne. Kot sem povedala, nekateri čakajo v vrsti za koncesijo, problem je v tem, ali se jim omogoča dodatno plačilo programa ali ne. In tudi oni morajo imeti stvari pokrite. In jaz tukaj ne bi rekla, da so problem koncesionarji, problem je naš sistem. Tudi povedala sem, da plačujemo v tujini zasebnikom, v Sloveniji pa ne plačamo osnovnega zdravljenja. Se pravi, tam se plača čistemu zasebniku, tukaj pa ne damo možnost niti, da bi delali koncesionarji. Kot rečeno, 15 tisoč otrok je v čakalnih vrstah in mnogo od njih ne bo prišlo na vrsto, ne bo prišlo na vrsto, ker je starost omejena, kot sem rekla, za prvo 16 let, kot drugo 18 let. Starši morajo za aparate odštevati 3 tisoč 500 evrov. Zdaj mi pa povejte, koliko staršev lahko tak denar zbere skupaj, sicer bodo njihovo otroci obsojeni na to, da bodo predmet, ko bodo starejši, posmeha, drugih psiholoških težav, ker dobro veste, kaj danes pomeni tudi zdravo zobovje. Tako, da jaz res predlagam, da bi na to temo opravili javno razpravo, ne zato, da bi kogarkoli kritizirali, ampak predvsem v duhu, da bi skupaj iskali konkretne rešitve. Jaz mislim, da nekatere stvari v Sloveniji predolgo trajajo in potem, ko eksplodira nekje na nekem koncu, tako kot je bil tukaj primer Ljubljane, ampak morate vedeti, da v drugih občinah je še huje, kot se povedala, ponekod 9 let, torej bi se moral k ortodontu prijaviti otrok, ko se rodi, zato da bo prišel normalno potem na vrsto, potem je nekaj močno narobe. In tukaj bi bilo zelo pomembno, da bi se na nek način začeli pogovarjati in v neki javni razpravi to tudi urediti. Kajti prvi pregled mora biti narejen do 16 leta. Če tega ni, potem ne more priti več do zdravljenja, zdravljenje se mora pa zaključiti do 18 leta. Takšen imamo sistem, vi pa dobro veste, da je mora najprej izrasti zob in vse ostalo, da se sploh vidi, ali nekdo rabi ortodontsko zdravljenje. Jaz upam, da bodo prisluhnili temu tudi poslanke in poslanci in da bomo opravili širšo razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Jožef Horvat bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za finance, dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister za finance dr. Andrej Bertoncelj, kot minister za finance ste eden ključnih akterjev ekonomske politike v Sloveniji. Vaše dolgoletne bogate izkušnje na področju gospodarstva še povečujejo vašo odgovornost pri pripravi Slovenije na njeno odpornost pred morebitno novo recesijo oziroma gospodarsko krizo. Gospod minister, oba veva, da je Slovenija v primerjavi z najrazvitejšimi državami v okviru OECD, glede na delež davkov v BDP, nadpovprečno obdavčena država. Oba najbrž tudi veva, da davki dušijo razvoj. Če ni razvoja, stagniramo oziroma nazadujemo. Proračunski prihodki so v zadnjem obdobju naraščali, kar po dolgem času omogoča razbremenitev vseh davkoplačevalcev. Na drugi strani pa s strani Vlade ni mogoče opaziti, da bi pripravljala posodobitev davčnega sistema z razbremenitvijo različnih davščin. Spoštovani gospod minister, zanima me: Kakšne so vaše usmeritve na področju posodobitve davčnih sistemov? Ali načrtujete znižanje davčnih bremen in razbremenitev davkoplačevalcev ali zgolj prenašanje davčnih bremen med različnimi zavezanci? Poglejva, davkoplačevalci v Franciji so na primer svojemu predsedniku Emmanuelu Macronu zelo jasno povedali, kako sprejemajo nove in nove obremenitve družinskih proračunov. Se vam zdi smiselno, gospod minister, da bi, glede na to, da se je v zadnjem letu natekla približno 1 milijarda evrov več na prihodkovni strani zaradi gospodarske rasti in da bi na nek način pri teh večjih prihodkih participirali na eni strani seveda država, recimo, eno tretjino, to je zdaj stvar diskusije, potem naprej delavci, vsekakor, delavci in seveda tudi delodajalci. Ko govorim o gospodarstvu, vedno mislim na socialno-tržni model gospodarstva, in ko govorim o gospodarstvu, vedno mislim na delodajalce in delavce. To je logična celota, enih brez drugih ni. Slovenski davki niso racionalni, zato je treba po desetletju – desetletje pravzaprav že čakamo – sistem postaviti na novo. To je izjemno težka naloga, to se gotovo strinjam. Slovenija mora vpeljati racionalen davčni sistem, ki bi bil dolgoročno bistveno bolj korekten in tudi učinkovit, pa še vsi bi imeli nekaj od tega. Dejstvo je, da je treba delo razbremeniti, ker je delo v Sloveniji preveč obremenjeno. Obstaja vtis, da je v Sloveniji prepovedano delati. Prosim za vaše odgovore in komentar, gospod minister.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Davčna politika je ena izmed ključnih politik v okviru ekonomske politike, ki jo vodi vsaka država. In kot taka tudi ena od teh politik, ki jo lahko v Republiki Sloveniji še samostojno vodimo, kot veste, z monetarno politiko ni več tako. Dandanes se nahajamo v obdobju, položaju nekega gospodarskega, socialnega in ekonomskega optimizma. In del tega se v obliki socialnih transferjev in drugih ureditev, ki smo jih že uredili in ki jih seveda načrtujemo v rebalansu 2019, prinaša tudi v dobro državljanov. Ravno v obdobju konjunkture, gospodarske rasti – v letošnjem letu je predvidena v višini 4,4 %, v naslednjem letu 3,7 %, pa je potrebno tako, kot smo se tudi danes že pogovarjali na Odboru za finance, del tega dati na stran za slabše čase. Gospodarski cikel se dejansko umirja. Določen del teh protiukrepov je treba že začeti načrtovati. Me pa seveda veseli, da smo uspeli v načrtih, ki jih imamo za rebalans 2019, to uravnotežiti. Torej, da iz teh davkov, prispevkov, kot ste pravilno nakazali, ja, 2018 je bilo dobro leto, jaz pričakujem, da bo 2019 tudi dobro leto, verjetno ne tako dobro kot 2018, ampak vseeno, da v tem delu nadaljujemo. Davčni sistem in sistem razporeditve, kot ga imamo, je, kot ste tudi že sami rekli, sistem, ki temelji na socio-ekonomskem modelu. V Sloveniji imamo javno šolstvo, javno zdravstvo in še druge ustanove, ki jih seveda financiramo iz teh pobranih davkov in dajatev. In prav je tako. Torej smo pobrali bistveno več v letu 2018, bomo pobrali bistveno več v letu 2019, bomo pa to seveda tudi vrnili našim državljanom in državljankam v letu 2018 in v letu 2019. Če dovolite, nekaj številk, glede na pregled strukture posameznih davkov kot odstotek v bruto domačem proizvodu. Številke v odstotku na bruto domačem proizvodu se nanašajo na leto 2016, in sicer vrste davkov. Davki in prispevki skupaj, Slovenija 36,6 %, EU 38,9 %, torej rang Slovenije je 14, smo nekje v zlati sredini, bi še imeli tu slabi 2 odstotni točki možnosti, da bi se, da rečem, v tem delu še nabralo v blagajno. Izstopamo v prispevkih za socialno varnost – 14,5 % od BDP, Evropa 12,1 %, naš rang 6. mesto med 28 državami. Davek na dodano vrednost – 8,2 %, EU 28,7 %, naše mesto 11. Dohodnina – 5,2 %, BDP Evropa 9,3 %, smo na repu. Še huje, davek od dohodkov pravnih oseb – 1,6 %, Evropa 2,6 %, smo zadnji, 28. Okoljski davki – 3,9 %, EU 28, 2,4 %, 2. Mesto. Davki na premoženje – 0,6 % proti 2,6 % v EU 28, torej rang 23. Kaj hočem s tem povedati? To, kar ste vi povedali, in to, kar so že številne študije, domače in tuje, nakazale, v tem delu imamo delo preveč obremenjeno in kapital premalo obremenjen. Jaz bi se v tem delu izognil besedi reforma, rajši bom povedal to, kar že pravzaprav od hearinga naprej govorim, o neki celoviti davčni optimizaciji. V tem delu, seveda, bodo šli ukrepi Ministrstva za finance. Kot gospodarstvenik se seveda zavedam nosilne vloge gospodarstva in v tem delu izvoznikov in njihovega bistvenega doprinosa k rasti bruto domačega proizvoda. Bom kasneje nadaljeval.
Hvala lepa, minister. Gospod Horvat ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik! Hvala vam, gospod minister, da delite z mano kar nekaj mojih trditev. Ena zadeva, ki pa jo vseeno moram povedati, je ta, da obžalujem, da Vlada ni prisluhnila bolj temeljito ukrepom Nove Slovenije, ki smo jih v tem mandatu že predlagali, saj se spomnite, na novembrski seji. Ključno, kar me je motiviralo, da odprem diskusijo z vami glede optimizacije, kot vi pravite, davčnega sistema, je to, da sem prepričan, da prihaja eno prelomno leto. Leto 2019 bo po naši oceni prelomno leto, v katerem bi morala Slovenija močno spodbuditi, gotovo tudi z davčnimi prijemi, spodbuditi reinvestiranje dobičkov v tehnološke in človeške resurse, da bi dosegla bistveno višjo dodano vrednost. Kje imamo mi problem? Problem imamo pri zelo nizki produktivnosti. Mi smo približno 20 % pod evropskih povprečjem, kar zadeva produktivnost, na primer, Nemčija je 20 % nad evropskim povprečjem. Prav ta nizka produktivnost zagotovo ne more zagotavljati tudi višjih plač. Nova Slovenija je tista, ki se bori ne samo za višje minimalne plače, za dvig plač vseh. Če razbremenitve plač ne bo, bodo visoko kakovostni kadri, to sem trdno prepričan, še naprej zapuščali Slovenijo, zaposlene v podjetjih pa bo Vlada še naprej obravnavala kot drugorazredne. Takšen je vtis, upam, da boste v nadaljevanju ta vtis, imate možnost, popravili.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Ja, v tem delu delim vaše mnenje, pa mislim, da ga vsi delimo v tem prostoru. V nadaljevanju mi moramo razbremeniti delo. Zdaj, prvi ukrepi v to smer grejo. Mi razmišljamo o razbremenitvi tako imenovane 13. plače, to je regresa. Ampak po drugi strani nas morate razumeti, mislim, da je 101. dan, odkar smo nastopili, in kot ste že tudi sami povedali in s tem se tudi jaz strinjam, določene zadeve, ureditve na tem področju se vlečejo res že predolgo. Eden izmed teh ukrepov, ki bo zagotovil stabilnost financiranja vsaj ene od teh blagajn, recimo temu občinske blagajne, je tudi Zakon o davku na nepremičnine. Mislim, da se zadeva vleče že 10 let. Mi smo pristopili k temu ukrepu takoj. To je na nek način skupen projekt, ki ga vodiva s kolegom z Ministrstva za okolje in prostor. Mi smo takoj po začetku začeli z oblikovanjem strokovne komisije. Delo v teh strokovnih svetih teče, posodabljajo se registri, tu jaz vidim ključen zadržek in bo šlo naprej. Seveda drugo so vsi ti ukrepi, ki jih napovedujemo, in ki smo rekli, katerih se bomo z vso silovitostjo, bi jaz rekel, lotili po sprejemu proračuna rebalansa. Ta je res zdaj prva prioriteta, da to uredimo. Strokovne analize, to teče, na ministrstvu to delo teče. Je pa predvsem v delu, kako poiskati pravo ravnotežje. Glejte, v Sloveniji se za vse te stvari dogovarjamo s socialnim dialogom in jaz mislim, da je prav tako. In za Slovenijo smo jasno rekli, jaz kot mogoče tudi še kdo drug, minister za gospodarstvo in še kdo, potrebujemo stabilno in predvidljivo okolje. In od gospodarstvenikov sem slišal predvsem sugestijo, karkoli boste delali, naredite preudarno in povejte nam vnaprej. In to sem jim obljubil. Bomo delali v smeri stabilnega in predvidljivega okolja. Gospodarstvo ne želi presenečenj, hitri ukrepov. Zato smo rekli, ti ukrepi, ki se bojo seveda delali celovito, se bojo delali v tem času. Kar se pa tiče davčnega okolja oziroma razbremenitev, smo pa v tem delu eno izmed najbolj ugodnih poslovnih okolij. Stopnja obdavčitve pravnih oseb je 19 %, efektivna stopnja je 13 %. Po oprostitvi, bom rekel, še teh razvojnih komponent in tega veliko podjetij plačuje pravzaprav ničelno stopnjo. In v tem delu je mogoče tudi prav tako, da se ti dobički reinvestirajo, in v tem delu podjetja imajo ugodno davčno okolje. Jaz zato v ta področja ne bi posegal, bi pa oboje uravnotežil, kot sem rekel, ukrepe na področju razbremenitve plač, kot tudi na nekih dodatnih obremenitvah kapitala, ampak vse v nekem uravnoteženem, razumnem obsegu. Jaz mislim, da je to neko ravnotežje, ki ga potrebujemo.
Hvala lepa, minister. Imate zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Še enkrat, hvala vam, gospod minister. Poslovnik mi omogoča, da Državnemu zboru predlagam, da na naslednji seji opravi razpravo o ministrovem odgovoru oziroma vprašanju, ki sva ga tukaj načela. Zdi se mi, da je izjemno pomembno. Kolegice in kolegi, naša prihodnost, prihodnost naših otrok je preveč pomembna, je preveč pomembna, da bi jo preprosto prepustili slučaju, naključju. Vsi skupaj in vsak posebej smo odgovorni za boljši jutri nas, sedanje generacije in za prihodnost naših otrok in otrok naših otrok. In zato se mi zdi ta razprava o nekem prihodnjem davčnem sistemu izjemno pomembna. Verjamem, da ne more nastati kar v 100 dneh. Nisem tega pričakoval. Ampak glede na to, da pa pričakujemo, ker sem trdil in vztrajam pri tem, da bo naslednje leto neke vrste prelomno leto, pa bi bilo dobro, da bi razpravo res začeli takoj na naslednji seji Državnega zbora. Gotovo se gospod minister dr. Bertoncelj z mano strija, da potrebujemo neke vrste tretji veliki nacionalni konsenz, družbeni dogovor, kakšna naj bo ta Slovenija v prihodnje, kakšna naj bo ta moderna Slovenija. Tretji konsenz potrebujemo. Če je bil prvi konsenz slovenska osamosvojitev in če je bil drugi vstop Slovenije v Evropsko unijo in v zvezo Nato. Verjamem tudi, da se gospod minister z mano strinja, da je najboljša socialna politika tista politika, ki omogoča in stimulira nastajanje novih delovnih mest ne kakršnihkoli, tista z minimalno plačo nas ne zanimajo. Produktivnost moramo dvigniti, se pravi govorimo o tistih delovnih mestih, ki zagotavljajo tudi dobro plačo, tisto v nekem ozkem pasu evropskega povprečja. Pogrešam takšne razprave. Predlagal bom tudi, kolegice in kolegi, ker je praksa takšna, da so naše razprave bolj konstruktivne, če sejo zapremo, torej če ni kamer. Verjamem, da bi prišli do nekih vsaj izhodišč za neko novo davčno oziroma generalno gledano ekonomsko politiko Slovenije. Mi moramo ustvarjati takšno poslovno okolje, da bo Slovenija dejansko atraktivna za investitorje, naprej domače in tudi tuje investitorje. Tukaj bi izpostavil tudi to, da bo vedno proračun na prihodkovni strani premajhen, zato je treba vzpostavitvi tudi takšno politiko, ki bo znala in ki bo stimulirala večji angažma zasebnih sredstev tako na področju zdravstva, šolstva in tako dalje. Hvala lepa.
Havla lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Poslanka Nataša Sukič bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovani minister! V preteklem mesecu, zlasti pa v preteklem tednu smo lahko spremljali kar dramatične novce v zvezi z izdajo okoljevarstvenega dovoljenja za črpanje zemeljskega plina s postopki hidravlične stimulacije oziroma tako imenovanega frackinga v Petišovcih. Odredili ste notranji nadzor nad delom Agencije Republike Slovenije za okolje v zvezi z izdajo dveh dovoljenj za izvajanje frackinga. Zaradi tega ste bili deležni pogroma, groženj in izsiljevanj na družabnih omrežjih s strani tako imenovanih investitorjev. V notranjem nadzoru pa ste ugotovili nedovoljene in nedopustne pritiske na zaposlene na agenciji. V obeh postopkih sta bili kršeni načeli tako samostojnosti kot tudi neodvisnosti organa ter dela uradnih oseb. Zaradi nepravilnosti je tudi odstopil sam direktor Agencije za okolje. Poročilo o nadzoru je označeno s stopnjo tajnosti »interno«. Reki ste, da ste stopnjo tajnosti dali na poročilo zato, da zavarujete svoje zaposlene, pa me zanima: Zakaj jih varujete oziroma pred čem jih varujete? Ali jih zavarujete pred javnim linčem, zaradi njihovega ravnanja, ali jih varujete zaradi nadaljnjih pritiskov s strani korporacije Ascent Resources, ki hoče izvajate fracking? Drugo vprašanje je: Kaj bo zdaj s samim okoljevarstvenim dovoljenjem? Kljub nedovoljenim in nedopustnim pritiskom na zaposlene se postopka izdaje okoljevarstvenih dovoljenj nadaljujeta. Kako je mogoče, da ugotovite vse to, kar ste ugotovili, da zaradi nepravilnosti odleti sam direktor organa, ki postopek vodi, tistim, ki so vse te pritiske, vse te grožnje izvajali, pa se ne zgodi pravzaprav nič in so še naprej stranka v postopku in bodo morda na koncu koncev celo dobili to okoljevarstveno dovoljenje za črpanje fosilnih goriv z najbolj umazano možno tehnologijo. Torej me zanima: Ali bo to okoljevarstveno dovoljenje izdano? Ali boste izrabili ugotovitve iz notranjega nadzora za zaustavitev izdaje okoljevarstvenega dovoljenja? Ali menite, da bi bilo dobro fracking kot tak prepovedati? Gre namreč za okoljsko izredno sporno tehnologijo pridobivanja zemeljskega plina, katerega bi morali kot fosilni energent zaradi podnebnih sprememb pustiti tam, kjer je, v zemlji. Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, poslanka Sukič. Res je, kot ste omenili, sem konec oktobra odredil notranji nadzor nad obema postopkoma, ki jih v zadevi Petišovci vodi Agencija Republike Slovenije za okolje. Z notranjim nadzorom sem se želel prepričati, ali so bili vsi postopki vodeni strokovno, nepristransko in zakonito. Predvsem pa sem se želel prepričati, ali nad našimi zaposlenimi ni bil vršen nedovoljen pritisk. Kot minister sem namreč odgovoren tako za postopke kot za varnost in integriteto svojih zaposlenih. Moji pomisleki so bili, žal, utemeljeni. Notranji nadzor nad obema postopkoma je pokazal, da so bili med zaposlenimi na Agenciji Republike Slovenije za okolje, ki je neodvisen organ v sestavi Ministrstva za okolje in prostor, vršeni neprimerni pritiski. Izkazalo se je, da so lobiji, ki so očitno slepo sledili logiki kapitala, ob tem pa pozabili na varovanje našega okolja, na našo zakonodajo, z različnimi pritiski in ukanami skušali vplivati na sicer neodvisen postopek na Agenciji Republike Slovenije za okolje. Komisija je med drugim ugotovila, da so bila pri postopkih kršena načela samostojnosti in neodvisnosti organa ter dela uradnih oseb. Komisija je posebej izpostavila dejstvo, da se tujcem pritiski do slovenskih uradnikov ne zdijo nedopustni in nesporni in so jih pripravljeni ponoviti. Komisija v zaključni ugotovitvi predlaga analizo ustreznosti sedanje ureditve glede upoštevanja best available technology ali najboljše primerne tehnologije zaključkov pri izdaji okoljevarstvenega dovoljenja, strokovnosti oziroma usposobljenosti oseb, ki izdelujejo dokumentacijo za upravljavce naprav, ter postopka izdaje okoljevarstvenega dovoljenja ter na tej osnovi MOP sprejme ustrezne vsebinske ukrepe. Ugotovitve komisije so posredovane pristojnim organom, tudi vsi pritiski, ki so bili med potekom notranjega nadzora storjeni vodstvu Ministrstva za okolje in prostor ali zaposlenim, so bili naznanjeni pristojnim organom. Naj bom jasen, tudi tukaj v hramu demokracije bom kot minister poskrbel za bolj učinkovite postopke, ki jezijo gospodarstvo. Z nekaterimi notranjimi navodili smo stvari že pospešili. Nedopustno sicer je, da nekatera podjetja leta čakajo na dovoljenja in soglasja. Tudi občine po več let. A grožnje in nezakoniti pritiski sodijo na smetišče zgodovine, tukaj pa žal kompromis ni možen. Glede obeh konkretnih postopkov pa oba veva, da ju ne morem komentirati, ker oba potekata na Agenciji Republike Slovenije za okolje. ARSO je sicer organ v sestavi MOP, vendar kot minister nimam in ne smem vplivati na samo vsebino odločitve. Če bi postopke komentiral, ne bi bil nič boljše kot tisti, ki vršijo neprimerne pritiske. Dovoliti moramo neodvisni agenciji, da dokonča svoje delo. Če pa bodo organi pregona ugotovili z nekaterimi zaključki, da je prišlo do kakšnih drugih nepravilnosti, pa lahko kot minister za okolje posegam v končno odločitev. Hvala.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Ja, hvala lepa minister. Jaz bi samo dopolnila svoje vprašanje. Vsi vemo, kako korporacije, kot je Ascent Resources, pristopajo k pridobitvam dovoljenj v tako imenovanih banan republikah – s korenčkom in palico. Se pravi, na eni strani so grožnje in izsiljevanja, ki smo jim bili priča, na drugi so tudi pogosto podkupnine. Prve ste odkrili, morda obstajajo tudi druge, ki jim morda tudi še niste odkrili. Rekli ste, da morate v tem primeru zavarovati tudi suverenost Slovenije. Kakšna sporočilo daje naša država s tem, da ugotovi nepravilnosti v postopkih, da zaradi tega dejansko odstopi sam direktor organa, ki te postopke vodi, ki so te postopke sploh začeli, ti ljudje pač grozijo, nam javno grozijo, grozijo vam kot ministru, pa se postopek dejansko še vedno nadaljuje? In to je nekaj, kar se je za vprašati. Naslednja stvar. Na ARSO so ugotovili, da v Ascent Resources ozirom Geoenenergu nimajo izdelanega rudarskega projekta. Sklicujejo se na odločbe iz 50. let prejšnjega stoletja, ko je Jugoslavija dala dovoljenja za črpanje plina v Petišovcih. Črpanje plina, ne pa za fracking. Poleg tega odločbe iz leta 1953 nimajo ne na Ministrstvu za infrastrukturo ne na Geološkem zavodu. Zakon o rudarstvu pa zahteva izdelavo rudarskega projekta za raziskovanje, pridobitev koncesije za izvedbo in sanacije. Nadalje, ARSO je Britancem še leta 2011 naložil sanacijo obstoječih vrtin, a te očitno ni bilo. Izvedli naj bi le interni tehnični pregled. Kako torej vse to skupaj ni dovolj, da jim dejansko za vedno prepoveste, da sploh še karkoli delajo? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Nisem omenil, da so bile podkupnine. To morajo ugotoviti organi pregona. Ravno zato, ker moramo zagotoviti neodvisne postopke in suverenost Slovenije, so se taki pritiski, vsaj kar je meni znano, začeli dogajati že maja letos. Jaz sem takoj, ko sem te informacije dobil na mizo, odreagiral. To pomeni, jaz lahko stvari komentiram od septembra naprej. Spet, vse smo predali organom pregona, ki bodo zadeve pogledali. Noben ne govori, da so to predstavniki Ascent Resources. Organi pregona so tisti, ki lahko to pregledajo in na koncu potrdijo. Jaz moram zagotoviti nemoteno okolje za delo mojih zaposlenih na samem ministrstvu in za izvajanje svoje vsebine. Zavedam se dodatnih informacij, ki ste mi jih dali. Jaz sem prepričan, da kolegi na Agenciji za okolje imajo vse znanje, da bodo lahko ugotovili, ali v katerem postopku kaj manjka. Ravno zato, ker so postopki v teku, bi bilo zelo nekorektno, da bi jaz komentiral samo vsebino ali izražal moja stališča. Lahko vam pa povem za sigurno, ko bomo šli v spremembo Zakona o varstvu okolja, bo prioritetno zdravje ljudi, zdravje okolja in pa potem vse ostalo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje Lidija Ivanuša, in sicer ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec, ki pa je sicer odsotna. Izvolite.
Lepo pozdravljeni vsi skupaj! Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je v letu 2018 objavilo javni razpis za podukrep 6.1., in sicer za pomoč za zagon dejavnosti za mlade kmete za leto 2018. V omenjenem razpisu so na voljo denarna sredstva v skupni višini 15 milijonov evrov. Tozadevno področje ureja Uredba o izvajanju podukrepa pomoč za zagon dejavnosti za mlade kmete iz programa razvoja podeželja Republike Slovenije za obdobje 2014–2020, ki v 11. členu določa, da znesek podpore znaša 45 tisoč evrov na upravičenca. Da je upravičen prejemnik omenjenega zneska, mora izpolnjevati veliko raznovrstnih pogojev, kot so med drugim takšni, da mora postati lastnik kmetijskega gospodarstva z medgeneracijskim prenosom ali nakupom kmetijskega gospodarstva; če ima manj kot 6 hektarjev primerljive kmetijske površine, mora imeti najmanj 15 glav velike živine in največ 160 istovrstnih živali za vzrejo ali najmanj 60 čebeljih družin in največ 200 čebeljih družin; k vlogi mora predložiti poslovni načrt za obdobje 3 let in tako dalje. V tem času si mora prav tako plačevati prispevke za socialno varnost. V prilogi k omenjeni uredbi je seznam mejnikov in ciljev, kjer je določeno, za kakšen namen morajo biti porabljena sredstva. Obseg nakazila, katerega prejme mladi kmet na TRR, znaša 45 tisoč evrov, višina sredstev, ki mora biti potrošena za upravičeno nakazilo 45 tisoč evrov, znaša 55 tisoč evrov, saj je v ta znesek vključen tudi DDV, ki ga država ne subvencionira. Moje vprašanje. Glede na vpisano dejansko stanje sprašujem ministrico za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano: Zakaj država vleče ljudi za nos, ko najprej obljublja denar in jih s tem nasmoli, saj mora kmet, ki ni davčni zavezanec, za znesek 45 tisoč evrov doplačati svojih 10 tisoč evrov za dosego predpisanih ciljev?
Hvala lepa. Samo še vprašanje, ali želite ustni odgovor na naslednji seji ali se zadovoljite s pisnim odgovorom.
Lahko ustno, prosim.
Dobro, boste dobili ustni odgovor na naslednji seji. Naslednji bo ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu postavil vprašanje mag. Marko Koprivc. Izvolite.
Podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Dejstvo je, da je ureditev stanovanjskih pogoje ena od temeljnih človekovih potreb, ki ima kot taka mesto tudi v Splošni deklaraciji človekovih pravic, kjer je stanovanje opredeljeno kot temeljna človekova pravica. Spoštovane in spoštovani, v prejšnji državi smo imeli zelo dobro urejen stanovanjski fond. Tako rekoč vsakdo, ki je potreboval stanovanje, ga je tudi dobil. Po osamosvojitvi in vzpostavitvi samostojne Slovenije temu žal več ni bilo tako. Poleg Jazbinškovega zakona, ki je bil sprejet v začetku 90. let in je tako rekoč celoten stanovanjski fond prodal trenutnim najemnikom, in poleg Zakona o denacionalizaciji kakšnih bistvenih stvari ni bilo narejenih, razen seveda tega, da se je celoten stanovanjski fond razprodal, in da je bil prejšnji družbeni stanovanjski fond, ki bi moral biti danes stanovanjski fond nepremičnih najemnih stanovanj, enostavno razprodan in je bilo vse skupaj prepuščeno bolj kot ne trgu. V Sloveniji res imamo Stanovanjski sklad Republike Slovenije, ki pa je žal vsa leta doslej deloval bolj kot ne kot neka nepremičninska agencija. Zato me veseli, spoštovani gospod minister, da je v koalicijski pogodbi trenutne aktualne Vlade zapisano, da se bo prav področju neprofitnih najemnih stanovanj posvečalo večjo pozornost kot doslej. Da sem konkretnejši, med drugim je v koalicijski pogodbi zapisano, da se bo posebno skrb namenilo zagotavljanju neprofitnih najemnih stanovanj za mlade in da se bo sredstva namenjena za stanovanjsko politiko dvignilo na 0,4 % BDP. Namreč doslej so bila ta sredstva mnogo mnogo nižja, 0,04 %, kar je mnogo pod povprečjem v Evropski uniji. Zanima me: Ali ste se priprave ukrepov na ministrstvu že lotili? Kakšna je konkretna časovnica pri pripravi teh ukrepov? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje, poslanec Koprivc. Še kako se zavedam izziva stanovanjske problematike v Sloveniji, zato sem za to temo tudi že na mojem zaslišanju porabil kar nekaj vsebine. Tako kot ste že ugotovili, naša koalicija se je v koalicijski pogodbi zavezala, da bomo bolj drzni, da bomo skupaj spisali novo stanovanjsko politiko. To sem tudi že v teh nekaj mesecih začel komunicirati z deležniki. Na ministrstvu smo resno zagrizli v to kislo jabolko in pospešeno delamo na realizaciji obljub same koalicijske pogodbe. Trenutno na Ministrstvu za okolje in prostor potekajo priprave na nov stanovanjski zakon, shema za mlade, projekt Sobivamo za starejše, pilotni projekt za deložirane družine in posameznike, projekt uvedbe javne najemniške službe ter projekt stanovanjskih zadrug. V koalicijski pogodbi, kot ugotavljate, po kateri se predvideva bolj aktivna vloga Stanovanjskega sklada, s tem moram reči, da se absolutno strinjam. Strategija ministrstva je, da Stanovanjski sklad postane glavni akter stanovanjske politike in da se ob tem usmeri izključno v zagotavljanje javnih najemnih stanovanj. Stanovanjski sklad je že začel s projekti gradnje najemnih stanovanj in bo do leta 2020 zagotovil okoli tisoč 300 stanovanj. V Ljubljani se gradi soseska Novo Brdo z okvirno 500 stanovanji, gradila se bo soseska v Kranju in soseska v Mariboru. Prednostne skupine pri najemu teh stanovanj bodo mladi in mlade družine, kot smo si zapisali v koalicijski pogodbi. Fond teh stanovanj bo možno tudi na začetku najemati in dolgoročno odkupiti. Pojasnjujem še, da je Vlada že odobrila možnost zadolžitve Stanovanjskega sklada za 50 milijonov evrov pri Razvojni banki Sveta Evrope. Poleg tega Stanovanjski sklad že pripravlja pilotni projekt za stanovanjsko skupnost za mlade Gerbičeva, kjer je predvideni 109 stanovanj in bodo predvidoma v letu 2020 tudi vseljiva. Stanovanja se bodo oddajala pod ugodnimi pogoji za mlade. Stanovanjski sklad bo tako prišel do številke 2 tisoč 500 najemnih stanovanj do leta 2020. Primarno bodo prednost pri najemu imeli mladi in mlade družine, saj je naš primarni cilj, da mladi najdejo svoj dom v Sloveniji. Na ministrstvu pripravljamo tudi nov stanovanjski zakon, o katerem se je zadnjih nekaj tednov veliko pisalo. Pripravljen osnutek prejšnje vlade smo zavrgli, saj si želim, da novo stanovanjsko politiko prvič pišemo skupaj, skupaj z lokalno skupnostjo, strokovnjaki in drugimi deležniki. Tako kot pri nujnem interventnem zakonu, kjer je bilo sodelovanje z deležniki odlično. Že sedaj vse vabim k aktivni udeležbi pri pripravi samega stanovanjskega zakona. Moj cilj ni zakon, ki bi si ga kdorkoli lastil, ampak zakon, katerega realizacija bo v interesu vseh nas. Samo na ta način bomo lahko uredili stanovanjske razmere, predvsem mladim in mladim družinam. Pričakujem, da bo zakon sprejet prihodnje leto in da bo naslovil tri največje, trenutno evidentirane težave. Prva težava je pomanjkanje motivacije za državo in občino, da razvije javni stanovanjski fond, ker niso zagotovljene stroškovne najemnine, ki bi omogočale vzdrževanje in razvoj fonda. Drugič, zaradi pomanjkanja transparentnosti številna stanovanja zasedajo tista, ki jim to ne pripada. Hkrati pa sedanji sistem predstavlja prikrite socialne transferje. In tretjič, vrniti pravico etažnim lastnikom. Omenjene težave rešujejo kombinacija stroškovne najemnine in stanovanjskega dodatka. Kar bo omogočilo ustrezno plačilo za združevanje in razvoj javnega stanovanjskega fonda. Hkrati pa bi omogočilo transparenten in pošten sistem socialnih transferjev, na tem področju sodelovanje vseh deležnikov ter da damo tudi nazaj pravico lastniku. Če zaključim, na ministrstvu pospešeno delamo na realizaciji vsebine koalicijske pogodbe in veliko bo v letu 2019 tudi narejeno. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec mag. Andrej Šircelj bo postavil ustno poslansko vprašanje ministru za finance dr. Andreju Bertonclju. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Minister, kolegi in kolegice! Pred tremi, štirimi leti je Slovenija spremenila ustavo, in sicer je v ustavo zapisala tako imenovano fiskalno pravilo oziroma zlato fiskalno pravilo, na podlagi katerega velja v javnih financah, da naj odhodki ne bi presegali prihodkov, če tako rečem, v vseh javnih blagajnah, to pomeni tako za državni proračun, občinske proračune, zdravstveno blagajno, pokojninsko blagajno in tako naprej. V okviru tega določila ustave, ki je nek varuh številnosti javnih financ, je bil kasneje sprejet tudi zakon, ki je to fiskalno pravilo operacionaliziral. Zaradi tega je pred vsakim proračunskim letom, pred vsakim letom, ko se dejansko v Državnem zboru predstavijo javne finance, stabilnost javnih financ in tudi seveda, ko se predstavi tudi neka razvojna politika države, socialna politika države, še kako aktualno vprašanje, ali bodo javne finance v skladu s fiskalnim pravilom, ne samo z zornega kota računovodstva, da tako rečem, ne samo z zornega kota financ, ampak tudi razvoja in stabilnosti države. Številne mednarodne organizacije nas danes opozarjajo na to, da se gospodarska rast ohlaja. Posebej pa nas opozarja tudi Mednarodni denarni sklad, da je še nekaj časa za reforme, da je še nekaj časa za spremembe. Tudi jaz se tukaj strinjam, da so boljše besede spremembe zakonodaje, zato, da bo ta zakonodaja bolj stabilna tudi na področju, če želite, pokojninskega zavarovanja. Da so potrebne spremembe na področju zdravstvene zakonodaje in tako naprej. Opozarja nas tudi Evropska komisija, da imamo velik strukturni primanjkljaj, prevelik strukturni primanjkljaj in da je tukaj treba nekaj narediti. Tudi to je povezano s spremembami neke druge zakonodaje. Spoštovani minister za finance: Ali bodo dokumenti s področja javnih financ v skladu s fiskalnim pravilom? Tukaj vas sprašujem za leto 2019 in seveda tudi za srednjeročno obdobje, ki ga omenja Zakon o finančnem pravilu?
Hvala lepa. Minister izvolite.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vprašanje. Danes zjutraj je potekala seja Odbora za finance, kjer smo se pogovarjali ravno o tem vprašanju. Ministrstvo za finance je pripravilo in Vlada je tudi potrdila tale okvir in danes je bil obravnavan na odboru in bo po vsej verjetnosti še ta teden obravnavan tudi v Državnem zboru. Gre za izredno pomemben proračunski akt in veseli me, da ga je Odbor za finance potrdil z 9 glasovi za in nobenim glasom proti. S tem okvirjem za pripravo proračunov, je Vlada pripravila dokument, s katerim je določila ciljni saldo in zgornje meje, maksimalne zgornje meje predvidenih odhodkov za Sektor država kot celoto, t. i. S13 sektor kot tudi ciljni saldo oziroma zgornje meje dovoljenih odhodkov za vse štiri blagajne javnega financiranja. In sicer smo določili ciljni saldo in zgornjo mejo odhodkov za državni proračun, seveda kot najpomembnejšo blagajno na nivoju 10,16 milijarde evrov. V tem delu me veseli, da je ciljni saldo 0,3 odstoten presežek v odnosu na bruto domači proizvod, torej v tem delu govorimo o presežkov prihodkov nad odhodki. Kot ste pravilno rekli, moramo zelo skrbno obravnavati ta del, da v nobenem primeru odhodki ne presežejo prihodkov. Še enkrat, Vlada je pripravila dokument, v katerem so prihodki v državnem proračunu višji, kot so načrtovani odhodki. Ravno tako je na nivoju občinskih blagajn predviden ciljni saldo v pozitivnem 0,1 odstotnem presežku nad odhodki in seveda ob izravnani zdravstveni in pokojninski blagajni znaša ciljni saldo za Sektor država 0,4 odstotka v odnosu na bruto domači proizvod. Mene posebej veseli, da je ta naša hiša trdna po dolgih letih primanjkljajev. Od leta 2008 do pravzaprav leta 2016 smo prvič zabeležili minimalni proračunski presežek v letu 2017, izkazujemo ga v letošnjem letu. Vlada v rebalansu proračuna načrtuje presežek. Še enkrat poudarjam presežek kot eno izmed zavez in kot eno izmed najpomembnejših komponent aspektov pri pripravljanju rebalansa proračuna. Na drugi strani se je Vlada zavezala, da bo zmanjševala javni dolg. V Evropski skupnosti je ravno vedno večji poudarek na javnem dolgu, zmanjševanju javnega dolga, da sem bolj natančen. Slovenija je v tem delu med uspešnejšimi državami, boljša od nas je v okviru evrskih držav le Irska. Slovenija bo iz predvidenih 70 odstotkov javnega dolga v odnosu na BDP to ciljno zmanjšala v letu 2019 na 66,6 odstotkov. In kot rečeno, je med uspešnejšimi oziroma kar najbolj uspešnimi državami v tem delu. V strukturnem saldu v tem primanjkljaju je potrebno, da ga dosežemo, izvesti določene reforme, tega se vsi zavedamo. Vendar v tem delu je treba te reforme peljati tako, da ne bodo šle, prvič, na škodo gospodarske rasti in v drugem delu socialnih kategorij. Mene vseli, da je letošnji predlog rebalansa v tem delu tak, da bomo del te gospodarske rasti iz preteklosti namenili za te ranljive socialne kategorije. To smo storili. Na drugi strani smo pa bili uspešni in smo uspešni v tem, da zagotavljamo proračunski presežek. Torej smo ena izmed redkih držav v okviru Evropske skupnosti, ki bomo uspeli [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Žete postaviti zahtevo za dopolnitev odgovora? Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani minister, vi ste nam povedali zdaj nekaj podatkov o tem, vendar ta zakon o fiskalnem pravilu je tudi določil fiskalni svet. In fiskalni svet je tisti varuh stabilnosti javnih financ. In glede tega odloka, o katerih smo danes govorili na Odboru za finance, je Fiskalni svet dal mnenje, ta odlok dejansko določa okvirje bodičih javnih financ za leto 2019. In glejte, to mnenje je zelo zaskrbljujoče. In sicer pravi, da ta odlok, s katerim je določena fiskalna politika za leto 2019 ne zagotavlja ustrezne podlage za vzdržnost javnih financ na srednji rok, se pravi še za 2019, 2020, 2021, 2022. Napovedana gibanja v tem odloku nakazuje oddaljevanje od doseganja srednjeročne vzdržnosti javnih financ. Izjemo pri izpolnjevanju veljavnih pravil predstavlja pričakovano, sicer pretežno ciklično znižanja deleža dolga v BDP, se pravi edino, pa še to pravijo, da je ciklično. Fiskalni svet pravi, da bi morali biti v letu 2019 za okoli 270 milijonov evrov nižji odhodki ozirom za 1 odstotek bruto družbenega proizvoda. Pristop h konsolidaciji javnih financ ni bil vzdržen, saj se ob prenehanju veljavnosti preostalih varčevalnih ukrepov in z javnofinančnimi posledicami že sprejetih ukrepih v letu 2019 nakazuje poslabšanje strukturnega salda. Skratka, neto izdatki so rasli hitreje od dolgoročnega potencialnega proizvoda oziroma družbenega proizvoda. Minister za finance, vse te zadeve, ki ste jih povedali, nekako ne držijo.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Mogoče najprej v pojasnitev. Mi smo pripravili ta okvir za leto 2019. In smo jasno napovedali in tudi obrazložili na odboru, da bomo na osnovi pomladanske ocene Umarja pripravili nadaljnji triletni okvir za celotno srednjeročno obdobje. Bistveno pri tem je, da poudarim, da imamo uravnotežen proračun, da Slovenija nadaljuje z nadaljnjo javnofinančno konsolidacijo. Mogoče se premalo zavedamo in bi tokrat še enkrat poudaril, imamo proračunski presežek, zelo redko smo ga imeli in veseli me, da ga imamo v letu 2018, je načrtovan za leto 2019 in je načrtovan za leto 2020. Pri pripravi predloga rebalansa 2019, danes smo sprejeli ta okvir, nadaljujemo z razredom in seveda na 3. proračunski seji, ko bomo sprejeli predlog rebalansa, bo ta prišel tudi v obravnavo v Državni zbor, smo predvsem pazili na dvoje, da je vzdržen, da izkazujemo presežek in da na eni strani pravilno nagovorimo socialne kategorije. V tem letošnjem predlogu smo uredili kar nekaj socialnih kategorij. Proračun za leto 2019 je socialno naravnan, vendar uravnotežen proračun, še enkrat poudarjam, s finančnim presežkom. Kjer se z fiskalnim svetom ne strinjamo, je, da mi izkazujemo 0,4 odstotni presežek v odnosu na bruto domači proizvod, Fiskalni svet pa meni, da bi ta moral biti višji, en odstotek. Teh 270 milijonov evrov razlike je ključno vprašanje, ali bomo to namenili za slabše čase v prihodnosti in dali vse za slabše čase v prihodnosti ali pa bomo tudi v današnjem času po dolgih letih krize nekaj namenili za te socialne kategorije. Nihče ni tej kategoriji nasprotoval, tudi vi niste. Vsi se zavedamo, da moramo te socialne kategorije naslovit. Bi pa še enkrat poudaril, da smo poiskali pa tu ustrezno ravnovesje in da izkazujemo presežek in da izkazujemo zmanjševanje dolga. V Evropski uniji se ta hip soočamo z večjim problemom pri nekaterih državah, ki izkazujejo računski primanjkljaj in ki povečuje zadolževanje. Tu je Slovenija naredila velik korak naprej, imamo presežek in zmanjšujemo javni dolg. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate zahtevo za postopkovni predlog, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Predlagam, da glede na neusklajenost okvirja za pripravo proračuna in seveda s tem tudi proračunskih dokumentov s Fiskalnim svetom v Državnem zboru opravimo o odgovoru ministra javno razpravo, da to nekako uskladimo. Prvič, zaradi tega, ker mislim, da je Fiskalni svet tisti organ, ki je v tem pogledu s strokovnega zornega kota, zornega kota samega Zakona o fiskalnem pravilu, ustavne kategorije fiskalnega pravila, tisti, ki ga je enostavno treba upoštevat. Jaz vem, da mnenje ni obvezno, tega Fiskalnega sveta, mnenje, da se upošteva, da ga Vlada upošteva, ni obvezno, vendar kakorkoli že, stabilne javne finance zagotavljajo tudi stabilnost gospodarjenja, stabilnost razvoja družbe tudi na srednji in dolgi rok. Zaradi tega seveda predlagam, da se ta javna razprava opravi v času sprejemanja proračuna oziroma najbolje bi bilo, preden se dejansko proračun tudi sprejme, da se ugotovi, kaj dejansko je, da tukaj Vlada in Fiskalni svet nista usklajena. Ja, vsi se strinjamo s tem, da je treba seveda dati socialnim kategorijam več denarja. Vendar vsi tudi vemo, da to, da se je dalo več za socialo, ne pomeni, da moramo imeti zaradi tega neusklajene okvirje za proračune z Fiskalnim svetom. Navsezadnje, tukaj je zelo lahko vzeti nekje drugje. Ali je mogoče, morda danes nekoliko že prepozno, prodati državno lastnino za več denarja? Tudi to bi se lahko zgodilo. Zdaj te socialne kategorije ne smejo biti razlog oziroma vzrok za to, da imamo premalo denarja oziroma premajhen presežek proračuna v tem pogledu in seveda premajhno rezervo tudi za prihodnja leta. Jaz mislim, da se s tem enostavno ne moremo zadovoljit. Proračuna je nekaj čez 10 milijard. In zdaj zaradi tega, če smo dali sociali nekaj več, to ne pomeni, da moramo zaradi tega na drugi strani imeti nestabilne javne finance. Če pogledate podatke Ministrstva za finance oziroma Vlade, koliko so se prihodki povečevali v zadnjih letih od leta 2014 naprej, potem lahko ugotovite, da tukaj gre za več kot milijardo in pol. In ta denar, nekaj tega denarja je šlo za socialo. Zaradi tega jaz predlagam, da se razprava opravi in da se seveda te zadeve uskladijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Poslanec Gregor Židan bo postavil poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Gospod minister, leta 2014, konec predprejšnjega mandata je bil na pobudo poslank in poslancev sprejet Zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, ki je zasledoval plemenite cilje. To se strinjamo. Ko ste takrat sprejemali ta zakon, ste bili pač prvič minister in ste zaradi sistemskih nedodelanosti, nejasnosti in pomanjkljivosti temu zakonu nasprotovali. V prejšnjem mandatu leta 2015 je bil sprejet nov zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih in vrhunskih športnikov, ki je te nedodelanosti odpravil, vsebino zakona pa umestil v pravni red ter s tem sploh omogočil njegovo izvajanje. S tem zakonom je prišlo tudi do ustanovitve Sklada premostitvenega zavarovanja, ki ga upravlja KAD. Zaradi številnih težav, ki so se pokazale vse od sprejema prvotnega zakona 2014, veljavni zakon določa, da se likvidacija tega sklada izvede, če je število članov oziroma športnikov manjše od 200 oziroma da so vložena sredstva manjša od 100 tisoč evrov. Postopek likvidacije začne in vodi upravljavec sklada, stroške likvidacije pa nosi Sindikat športnikov Slovenije. Kaj je najbolj pomembno v tej stvari? Glede na to, da bi se s 43. členom veljavnega zakona moralo ugotavljati do 30. junija 2018, ali likvidacija ali zaživitev tega sklada. Konec prejšnjega mandata je skupina poslank in poslancev ponovno predlagala novelo tega zakona, s katero bi se rok za izvedbo podaljšal do 31. 12. 2019, kar jasno kaže na to, da pogoja 200 članov oziroma 100 tisoč evrov čiste vrednosti sredstev nista bila dosežena. V zvezi s tem vas sprašujem: Kakšno je vaše stališče do omenjene likvidacije sklada? Koliko članov ima sklad? Kakšna je čista vrednost sredstev? Kako daleč je likvidacija, kateri postopki so bili že izvedeni? Kakšne načrte imate s tem v prihodnje, glede na to, da se po zaključku likvidacije glede na določbe veljavnega zakona nov premostitveni sklad ne more oblikovati? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kar se tiče vašega vprašanja, bom najprej rekel, da mi je žal. Žal mi je, da sem imel prav, in sicer leta 2014 tisti zakon, ki smo ga z veliko muko spravljali skozi pa je tudi Zakonodajno-pravna služba tega Državnega zbora imela ogromno pripomb, ampak je na koncu nekako le šel skozi, seveda nikoli ni zaživel. Tudi s popravki, ki so se zgodili v letu 2015, na žalost ne. Govorim pa na žalost temu Državnemu zboru zaradi tega, zato ker seveda zakon ima plemenit namen. O tem, da je namen pravi, ni nobenega dvoma, ampak na žalost zakon tudi po popravkih iz leta 2015 ni zaživel. Tisto, kar omenjate, da je bilo na koncu prejšnjega mandata, seveda nikoli ni bilo pripeljano v fazo veljavnosti zakona, zaradi tega ta zakon tudi nikoli zares ni začel veljati. In temu so seveda sledila dejanja, kajti Kapitalska družba ne more drugače, kot pa da deluje po zakonu. Ker ta sklad o premostitvenem zavarovanju športnikov 30. 6. letošnjega leta ni imel vpisanega nobenega člana, in tu odgovarjam na vaše vprašanje, niti ni imel nobenih sredstev, tak je moj podatek, je kapitalska družba 3. julija sporočila registru, da bo seveda začela z likvidacijo tega sklada. Ko sem jaz nastopil mandat, so se pri meni najavili predsednik uprave Kapitalske družbe, v katerem me je pač samo obvestil, da potekajo postopki za likvidacijo tega sklada. Kot rečeno, na žalost ni zaživel. Pustimo, ali je to iz nekih čisto zakonskih razlogov ali je pa to seveda zaradi tega, ker dejansko ni zanimanja ali pa naj ne bi bilo zanimanja, nekateri tudi govorijo, ni enakomerno za vse panoge zanimanja za tovrstni tip prehodnega zavarovanja športnikov, ampak kakorkoli. Zadeva ni zaživela in zaradi tega je tudi ta sklad šel v likvidacijo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec bo postavil zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Tudi meni je izredno žal, da ta sklad ni zaživel. Jaz bi samo mogoče poudaril, da v času osnovne šole in srednje šole ministrstvo skrbi za športnike s tem, da jim omogoča status športnika. Ko dosežejo športniki nek vrhunec, za njih skrbijo v klubih in teh organizacijah, ki so okoli kluba. Sprašujem se, kaj narediti potem po karieri, ko so si prepuščeni in se pozablja, kaj so naredili za Slovenijo. Moj osebni pogled je ta, da sem imel srečo, da sem v času, ko sem postajal profesionalni športnik, imel možnost še zraven delati in dodatno videti oziroma slutiti, kaj se mi lahko zgodi po karieri. Marsikakšen od športnikov te možnosti nima, ker je nekako zaveden. Zato bi jaz mogoče postavil samo eno dodatno vprašanje: Ali je kakšna možnost, da se v času aktivne kariere uvedejo kakšna izobraževanja v tej smeri, da bi te športnike ozaveščali oziroma pripravljali na to pot, ki jih čaka po končani karieri? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa. Točno to je naše razmišljanje. Vsi projekti, kar nekaj jih je, ki jim po domače rečemo, projekti druge kariere, gredo točno v smeri tega, da športniki po končani karieri lahko začnejo s tako imenovano drugo kariero, da so torej do takrat ali že izobraženi ali imajo vsaj nastavke za to, da bi lahko se izobrazili po končani karieri, ko nimajo več toliko aktivnih športnih obveznosti, zato da bi seveda lahko vsa ostala leta aktivnega življenja, ki jih pa še veliko pred njimi, delali in s svojimi izkušnjami, imajo pa veliko izkušenj in imajo veliko zelo pozitivnih vrednot, ki so dobrodošle za to družbo, da bi lahko prispevali k tej družbi. Načeloma jih nekako lahko razdelimo v dva tipa. Tisti del ukrepov, ki jih izvajamo za časa kariere, to so ali prilagoditev izobraževalnih pogojev ali dodatne možnosti za izobraževalne pogoje, tudi to, da vrhunske športnike zaposlujemo v javni upravi in tako naprej, da si tudi določene delovne izkušnje pridobijo. In na drugi strani tisti ukrepi, ki so po karieri, to pa bi, recimo, tudi ta premostitveni sklad, ampak vidimo, da ni zaživel, po karieri je seveda tudi možnost še izobraževanje in ena cela vrsta drugih stvari. Ampak jaz mislim, da je še nekaj pomembno. Pomembno je tudi to, da vemo, da je treba zaradi dobrobiti, ki jo ima šport za družbo, jaz mislim na zadevo pogledati celostno in mogoče tudi v smislu večjih sistemskih ukrepov, kot je vprašanje vlaganja v šport, davčnih olajšav ali davčnih olajšav pri zaposlovanju športnikov itn., v smislu aktivne politike zaposlovanja, da bi take sistemske ukrepe uvedli, ki bi bili neki limitirani sistemski ukrepi, vse z namenom, da se iz aktivne kariere čim prej preide v aktivno delovno kariero in v tej delovni karieri oziroma v tako imenovani drugi karieri potem so športniki ravno tako uspešni, kot so bili v svoji prvi, to je športni karieri. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Franci Kepa bo postavil ustno poslansko vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav ministrici in ostalim ministrom, lep pozdrav tudi vsem ostalim prisotnim! Deset let je po uvedbi vinjete za uporabo avtocest za osebna vozila, je Dars le začel odstranjevati cestninske postaje, zaradi katerih so predvsem ob prometnih konicah in v turistični sezoni na najbolj obremenjenih delih avtocestnega omrežja nastale dolge kolone vozil. Večina odstranitvenih del na cestninskih postajal je bila opravljena na primorski avtocesti in na gorenjskem delu avtoceste z odstranitvijo cestninskih postaj. Na štajerski – Vransko, Tepanje, Slovenske Konjice – in na dolenjski – Krško, Dob – se še niso začela ocenitvena dela. To je prepuščeno za naslednje leto in za leto 2020. Za te projekte so bili izvedeni razpisi in so bile tudi pritožbe. Ali so te pritožbe že vse rešene? Kdaj se bodo začela dela ocenitve na teh cestninskih postajal? Objava razpisov za rušitve in preureditev preostalih cestninskih postaj, šest čelnih in dvanajst stranskih, je bilo načrtovano v letošnji jeseni, dela pa naj bi se izvajala prihodnje leto. Ali so razpisi zaključeni brez pritožb? Kdaj se bodo začela dela še na teh zadnjih? Kdaj lahko državljani pričakujemo prosti pretok prometa po avtocestah po celi Sloveniji, ker se prav pri teh postajah še dodatno gosti in ustavlja promet? Z odstranitvijo cestninskih postaj se bo zelo povečala tudi varnost na naših avtocestah. Koliko bodo te preostale odstranitve še stale? Zakaj se ni razpise delalo tudi za manjše izvajalce in bi se s tem omogočilo cenejše in hitrejše izvajanje? Hvala za odgovore.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Tako, kot je v bistvu poslanec že povedal, je družba Dars kot upravljavec slovenskega omrežja avtocest in hitrih cest v letu 2018 že uspešno izvedla rušitev in preureditev območij trinajstih cestninskih postaj. Še dodatnih pet cestninskih postaj je bilo vključenih v javno naročilo, ki pa zaradi pritožbe na Državno revizijsko komisijo ni bilo pravnomočno zaključeno in zato posledično ni bilo mogoče podpisati pogodb z izvajalci in izvesti gradbenih del. Trenutno je tako v okviru družbe Dars še vedno v teku razpis za preureditev petih cestninskih postaj. Vzporedno z navedenim pa je v objavi tudi razpis za vseh preostalih šestnajst cestninskih postaj. Se pravi, 21 je še cestninskih postaj, ki jih je treba porušiti. Po Darsovem planu naj bi bile tako rekoč vse v večjem delu porušene predvidoma v letu 2019, nekaj manjših del oziroma obseg del naj bi ostal še za prve mesece leta 2020. Se pravi, v začetku leta 2020 bo naš avtocestni križ prevozen brez cestninskih postaj. Kar pa se tiče stroškov. Teh številk na žalost nimam s seboj, ker tudi v napovedi poslanskega vprašanja tega niste povedali. Vam bom pa te številke zagotovila naknadno.
Hvala lepa. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Aleksander Reberšek, in sicer ministrici za pravosodje Andreji Katič. Izvolite, poslanec.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana gospa ministrica! Primerjava na evropski ravni v letu 2018 razkriva, da je Slovenija glede zaupanja v sodnike na samem dnu. Je pa glede višine sredstev, ki jih nameni za sodstvo, v samem vrhu. Če pogledamo samo sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice, je bilo zoper Slovenijo doslej izdanih 353 sodb, od tega je bila kar v 329 primerih ugotovljena kršitev človekovih pravic. Ustavno sodišče Republike Slovenije pa je samo v preteklem letu ugotovilo 82 kršitev človekovih pravic. Da je naše sodstvo neučinkovito, povedo številni primeri, ki kažejo na to, da se zakoni sploh ne izvajajo ali se izvajajo zelo slabo. Če pogledamo Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ne glede na to, da je Ustavno sodišče letos julija razveljavilo del zakona, ki določa retroaktivnost za primere, ko se je predkazenski ali kazenski postopek začel pred uveljavitvijo zakona oziroma po 1. 1. 1990, vidimo njegovo neučinkovito izvajanje. Po sedmih letih veljavnosti tega zakona je bilo namreč odvzetega izredno malo tega premoženja. In čeprav številne afere, ki so prišle na dan, kažejo, da je stanje alarmantno in da je državno premoženje protipravno oškodovano, pri nas ni zaznati izboljšav. Medtem pa evropske države, kot so Srbija, Irska, Italija, brez večjih problemov v velikem obsegu zasežejo nezakonito pridobljeno premoženje. Sprašujem se, kaj je v naši državi drugače. So za neučinkovitost krivi slabi zakoni ali le pomanjkanje prave volje? Lahko govorimo o poštenem in pravičnem sojenju, če niti absurdno sporočilo Vrhovnega sodišča Republike Slovenije, da bo spoštovalo le prepričljive sodbe Evropskega sodišča za človekove pravice, ne dobi epiloga? Epilog pa dobi primer, ko povprečen državljan ukrade pašteto, in je kaznovan za najmanjši prekršek. Zato so slovenski davkoplačevalci opravičeno jezni, ko s svojimi davki krpajo milijardne luknje, ki so jih v proračunu izkopale neodgovorne osebe v bankah. Slovenski pravosodni sistem, žal, teh oseb ni sposoben obravnavati tako, da bi o njih izrekel obsodilno ali oprostilno sodbo. Pogosto se zdi, da je izid na sodišču bolj odvisen od moči in vpliva kot od pravil in zakona. Ustava Republike Slovenije v 14. členu vsem državljanom zagotavlja enakost pred zakonom. Po zakonu smo torej vsi enaki. Žal vidimo, da še zdaleč ni tako. Zato vas, spoštovana ministrica, sprašujem: Kaj boste storili, da bo slovensko sodstvo bolj učinkovito? Razmišljate o individualni odgovornosti sodnikov in tožilcev? Za vaše odgovore se vam vnaprej zahvaljujem.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani gospod poslanec, lep pozdrav vsem skupaj! Podobna vprašanja so bila v Državnem zboru v preteklosti že večkrat postavljena. Najprej bi se dotaknila tega, kar se tiče zaupanja v institucije. Menim sama, kar sem že tudi v preteklosti izpostavila, da pavšalne navedbe o neizvajanju zakonov, sploh vidnih predstavnikov, tudi zakonodajne veje oblasti, še bolj slabijo zaupanje državljank in državljanov v sodstvo. Najslabše mnenje, kot nam je znano, imajo državljanke in državljani tako ali tako o parlamentu. Žal pa tudi o sodstvu ni dobro. Zanimivo pa je, da tisti, ki se neposredno soočajo s sodstvom, se pravi, ki obravnavajo kakšno njihovo zadevo, imajo boljše mnenje, boljše ocenjujejo delo sodstva kot pa tisti, ki se s tem niso sami osebno srečali. Glede vaših navedb. Najprej bi odgovorila na vprašanje glede individualne odgovornosti. Kazenski zakonik že več let vsebuje določbo o protizakonitem, pristranskem in krivičnem sojenju. 288. člen predpisuje, da se sodnik, ki pri vodenju sodnega postopka ali izrekanju sodne odločbe zavestno krši zakon ali izkrivlja pravo, da bi stranki v postopku škodoval ali ji neupravičeno dal prednost, se kaznuje z zaporom do treh let. Enako se kaznujejo tudi sodniki, ki s tem namenom upre sodno odločbo na dejstva, za katera ve, da ne obstojijo, ali se krivo podtikajo z lažmi in nedovoljenimi dokazi. Spomnila bi vas mogoče tudi na to, da je lansko leto – se pravi, slabo leto nazaj – začel veljati nov zakon o Sodnem svetu. Sodni svet tako varuje samostojnost in neodvisnost sodne veje oblasti, dobil pa je tudi pomembno vlogo, da skrbi za zagotavljanje kakovosti dela sodišč in sodnikov in javnega ugleda sodstva. Naj glede tega nanizam nekatere pristojnosti Sodnega sveta v zvezi z disciplinskimi postopki. Sodni svet tako imenuje disciplinske organe, podaja pobude za uvedbo disciplinskega postopka zoper sodnika, izvršuje pa tudi disciplinske sankcije zoper sodnika, če mu je bila po zakonu, ki ureja sodniško službo, izrečena disciplinska sankcija ustavitve napredovanja, znižanja plače ali pa premestitve na drugo sodišče. Omenila bi tudi pomembno vlogo Komisije za etiko in integriteto, tudi v letu 2016 komentar Kodeksa sodniške etike. Načela kodeksa zavezujejo vse sodnike pri opravljanju njihove sodniške službe in izven nje. Omenili ste, da imamo – ali imamo slabe zakone. Prav primer Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, je eden izmed takšnim primerov, ko je stroka takrat opozarjala Državni zbor na pomanjkljivosti prav v zvezi z določilom, ki ga je Ustavno sodišče letos junija razveljavilo. Kaj lahko, če lahko sploh kaj naredimo za čas pred uveljavitvijo, še nismo dorekli. Omenili ste sodbe ESČP. Slovenija spoštuje odločitve Evropskega sodišča za človekove pravice. Prejšnji teden ste tu v parlamentu obravnavali tudi spremembe zakonodaje glede izbrisanih in tudi sama bi podala nekaj številk. V obdobju od leta 1993 do 2017 je bilo vloženih 9 tisoč 2038 pritožb proti Sloveniji. Od tega jih je bilo 95,4 procenta, torej 8 tisoč 736 nedopustnih. Do konca 2017 je ESČP izdalo sodbe v 353 primerih in ugotovilo kršitve v 329 primerih. Ampak naj v zvezi s tem omenim veliko število pritožnikov, na primer v zadevi Ališić, govorimo o starih deviznih vlogah Ljubljanske banke, pa tudi zadevo Kurić, izbrisane, kar sem pravzaprav že omenila. Strinjam se, da je vsaka kršitev nesprejemljiva. V letu 2018 imamo ugotovljene kršitve v petih primerih: Čeferin, Mirovni inštitut, Benedikt, Vizgirda, PRO PLUS, ampak Republika Slovenija spoštuje odločitve ESČP. Kot primer bi še enkrat izpostavila tudi zadevo Kurić, prav zaradi tega, ker je bila prejšnji teden v parlamentu tudi debata v zvezi s tem. Iz tega primera je razvidno, da tovrstne zadeve niso problem samo pravosodja, ampak Republike Slovenije kot celote oziroma več njenih institucij. Na koncu bi se dotaknila še števila sodnikov in sredstev, namenjenih sodstvu. Sodni zaostanki, ki so se nabirali od preteklosti, od ne dovolj premišljene reorganizacije sodstva v 90. letih, sedaj niso več sistemski problem. Slovensko sodstvo že vrsto let uspeva rešiti več zadev, kot jih prejme v istem obdobju, in na ta način še naprej nadaljuje z zmanjševanjem števila nerešenih zadev. Povedala bi pa samo, da je imelo v letu 2017 sodišče v delu nekaj čez milijon 52 tisoč zadev. Torej, če nas je slaba dva milijona, to pomeni najmanj 2 zadevi pred sodiščem v vsaki družini v Sloveniji. In vaš komentar glede sredstev. Večina sredstev je namenjenih za plače, treba je pa povedati, da se je v preteklem obdobju že zmanjševalo število sodnikov in da bomo s tem nadaljevali, da pa moramo primerjati tudi pristojnosti, ko delamo primerjavo, tudi glede števila sodnikov.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod poslanec ima besedo za obrazložitev za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica, v besedah smo vsi ljudje podobni, v dejanih se razlikujemo, zato pa pričakujem vaša konkretna dejanja. Verjetno se zavedate, da vodite eno izmed ključnih ministrstev in ste še kako zelo odgovorni za stanje v tej državi. Tukaj pa mislim predvsem na izvajanje zakonov. Zakoni so seveda enaki za vse, nismo pa si enaki pred zakonom. In v Sloveniji ni revščine zato, ker ne moremo nahraniti siromašnih, ampak je revščina zato, ker ne moremo nahraniti bogatih. Dovolj je tega, spoštovana ministrica. Dovolj. Kdor je gledal oddajo o TEŠ 6, je kaj hitro ugotovil, zakaj ste vi na tem mestu. Vi ste pika na i v tem sistemu. Verjetno vam je zgodba veliko bolj poznana, kot je poznana meni, pa vendar, če je pri TEŠ 6 izginilo pol milijarde in zato ni bil nihče obsojen, je v naši državi s pravosodjem očitno nekaj zelo narobe. In za pravosodje ste odgovorni ravno vi. Izginjajo milijoni evrov, imamo visoke davke, vozimo se po slabih cestah, imamo dolge čakalne vrste, zaradi katerih umirajo tudi ljudje in nenazadnje imamo tudi slabe plače naših zaposlenih. In če bi vi ukrepali in ustavili vso to krajo davkoplačevalskega denarja, bi imeli manjše davke, vozili bi se po boljših cestah in naši zaposleni bi imeli bistveno boljše plače. Zato vas prostim na tem mestu: Ukrepajte! Spoštovana ministrica, ukrepajte. Slovenski narod ima dovolj tega. Ustavite krajo davkoplačevalskega denarja. Konkretno vprašanje čisto na koncu pa: Kaj boste naredili, da bodo tisti, ki so oškodovali našo državo, za to tudi dejansko odgovarjali? Hvala lepa.
Gospa ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala. Nisem razumela te navedbe, da ne moremo nahraniti bogatih, ampak verjetno je bil lapsus. Kaj smo naredili že sedaj v tem obdobju? Nekaj sistemskih zakonov je bilo v preteklosti že sprejetih, naj omenim samo spremembe pravdnega postopka. Kmalu boste poslanci obravnavali nove zakon o nepravdnem postopku, seveda bolj navezujoč se na nov družinski zakonik, ki ga je v preteklosti sprejel tudi Državni zbor. Pred vami pa bo kmalu tudi sprememba Zakona o kazenskem postopku. Potem pa moramo dati tudi čas tem zakonom, glede na to, da je to letos oziroma drugo leto pa v preteklem letu bila sprejeta vrsta procesnih zakonov, ki bodo omogočili tudi boljše delovanje sodišč, da se pokažejo rezultati. In jaz verjamem, da rezultati bodo in da bo pravica ugledala luč sveta. Hvala.
Hvala. Gospod poslanec, imate besedo za postopkovni predlog.
Ja, v skladu s Poslovnikom bi prosil razpravo na eni izmed naslednjih sej. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naslednji ima besedo za postavitev vprašanja gospod Željko Cigler, in sicer ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Spoštovani, spoštovani gospod minister! 72. člen Ustave Republike Slovenije jasno določa, da ima vsakdo pravico do zdravega življenjskega okolja in da mora država zakonsko urediti vsebino in obseg pravice do zdravja v okolju, ki ni ogrožajoče. Širše območje Celja se na območju Slovenije uvršča med najbolj ekološko onesnažena območja. Onesnaženost kmetijskih in urbanih središč je in ostaja en stalen problem in predstavlja največjo grožnjo javnemu zdravju prebivalcev v mestu in okolici. Tako neprekinjeno se krši ustavna pravica, ki sem jo prej omenil v 72. členu Ustave ljudem, ki v Celju in okolici živijo. Obširne raziskave so pokazale, zelo veliko jih je bilo narejenih, na visoko onesnaženost tal območja Celjske kotline in že 1989 leta, ko je bila ta opravljena, so bili podatki katastrofalni. Primerjava s temi podatki leta 2016 je potrdila, da se stanje ne izboljšuje, ponekod se celo poslabšuje. In celo Ministrstvo za kmetijstvo in okolje, ki je naredilo raziskavo leta 2013, je prišlo do takšnih rezultatov. Monitoring tal, ki ga je 2016 naredila Mestna občina Celje, je potrdil, kot sem prej rekel, da se onesnaženost s težkimi kovinami ne rešuje, kvečjemu poslabšuje. Prevladuje predvsem onesnaževanje s kadmijem, svincem in cinkom. Znanstveni dokazi pa potrjujejo in celo Svetovna zdravstvena organizacija na to opozarja, da gre tukaj za stvari, ki so rakotvorne, intenzivno rakotvorne. Njihove povprečne vrednosti, teh snovi, znatno presegajo slovenska povprečja. Če analiziramo podstrešni prah v starih stavbah v Celju, tistih zgrajenih po 1940, dokazujejo stokrat višjo stopnjo kadmija, petdesetkrat višjo vrednost ostalih onesnaževal, kot je stanje onesnaženih področjih drugje po Sloveniji. In varuhinja človekovih pravic izpostavlja vseskozi, da projekt ekološke sanacije Celja in Celjske kotline nedvomno poteka prepočasi. Problematika mora biti deležna prioritetne obravnave. V Celjski kotlini je 7 tisoč hektarjev prekomerno onesnažene zemlje in od tega 2 tisoč 800 hektarjev obdelovalne, ker se vsa leta prideluje kmetijske pridelke, celo travo za krmo živali iz tega področja, ki ni primerna za krmljenje živali, saj predvsem kadmij prehaja na ta način v prehransko verigo. Skratka, imamo velik problem onesnaževanja s polutanti, ki jih še dodatno pospešujejo prašni delci PM10 in tudi 2,5 iz dizelskih goriv, ki vsak dan onesnažujejo mesto Celje, še posebej zato, ker tretja razvojna os gre skozi center Celja s 13 tisoč vozili vsak dan. Obsežne površine in stopnja onesnaženosti, zlasti zemljišč na področju širšega Celja, je izstopajoča in zahteva prednostno obravnavo. Spoštovani gospod minister, ki ste sicer zelo dobro napovedali zamenjavo zemljišč v desetih celjskih vrtcih, prosim vas še za to: Kdaj bo [[izklop mikrofona]]
Gospod poslanec, hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospod poslanec, za vprašanje. V dveh delih bom poskusil odgovoriti. Eno je v tem, da moj odnos do same Celjske kotline je tak, da ne glede na to, da sem bil prejšnji teden na pogajanjih v Katovicah, sem bil seznanjen z deli, ki so se vrteli v medijih, v stari cinkarni. Zaradi opozoril vas poslancev in kupa novinarskih vprašanj smo tja poslali gradbeno in okoljsko inšpektorico Republike Slovenije. Ugotovili smo, da je na celotnem zemljišču, cirka 120 krat 170 metrov južno od servisne ceste, izvedena izravnava terena, in sicer od zahodne in severne strani proti vzhodni in južni. Izkopano je bilo cirka 70 centimetrov zemljine, nastal je nasip visok približno 1 meter. Ker je inšpekcija ocenila, da gre za enostaven objekt in ker so za nadzor tovrstnih posegov pristojne občinske oziroma medobčinske inšpekcijske službe, smo zadevo odstopili v reševanje medobčinskem inšpektoratu. Mi se dnevno ukvarjamo z zadevo s Celjsko kotlino, ker se zavedamo, da je to eno od prioritetnih področij. Ravno zato je povezano z vprašanjem, ki smo ga danes že slišali – degradirana območja. Narediti moramo register, identificirati moramo dejansko te onesnažene parcele, najti moramo lastnike in potem bomo morali v zakonu o varstvu okolja sprejeti postopke, kako do določenih latnikov pristopati. Do podjetij, ki so v delu državne lasti, je en postopek, do podjetij, ki so v privatni lasti, je drug postopek, do podjetij, za katere ne vemo, kdo je lastnik, je spet tretji postopek, tako da moramo to v zakonu o varstvu okolja narediti. Danes sem že omenil, da imamo v občini Celje odlagališče Bukovžlak, do katerega imamo tu že tožbo Evropske komisije, s katero smo dorekli neko časovnico izvedbe izvajanja ukrepov, da smo že potrebne raziskave zaključili in da računamo, da bomo sanacijo končali junija 2021, kar smo s komisijo tudi dorekli. Potem naprej, Celjska kotlina je problematična, z zemljino imamo probleme v celjskih vrtcih, teh je 10. To je najbolj prizadeta generacija otrok, ker so zunaj, ker dajejo zemljo v usta, pri teh moramo odreagirati, tudi zato, ker sem oče, smo odreagirali na tak način, da bo ministrstvo zagotovilo eno milijon evrov v letu 2019/2020 za sanacijo celjskih vrtcev. Zato smo že takoj prešli k pripravi treh podzakonskih aktov: Uredba o merilih zagotavljanja stopnje obremenjenosti, Odlok o določitvi otroških igrišč in Odredba o razvrstitvi otroških igrišč, tudi zato šli takoj v javno obravnavo, ki smo jo končali 10. Decembra. Kot sem rekel, bomo zagotovili denar iz lastnega proračuna 2019/2020, da bomo stvari sanirali. Mi se zavedamo, da je to področje eno od prioritetnih, ampak ne moremo iti z glavo skozi zid, najprej sistemsko kar se tiče celotnih degradiranih območij in pa potem projektno točkovno na tista področja, ki so najbolj pereča. Za nas v Celjski kotlini so za enkrat ta.
Hvala. Gospod poslanec ima zahtevo za dopolnitev. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz sem opozoril v uvodu, da je narejenih ogromno analiz, ogromno opozoril, vendar se situacije praktično ne loti nihče. Leta 2013 je bila pripravljena analiza okolja, ki jo je takrat predstavil v uvodniku tudi minister za kmetijstvo in okolje gospod Židan, kjer je povedal, da je pripravljena analiza in da se bo v prihodnjem letu sprejel odlok in akcijski program, kako se bo k tej zadevi pristopilo. Naredilo se ni ničesar. Ko mi tukaj razpravljamo in sedimo, se nestrokovno posega v področje stare Cinkarne. Leta 2012 je Zavod za zdravstveno varstvo v Celju opozoril, da opozarjajo, da je potrebno pristopiti k reševanju problematike onesnaženosti celotnega območja stare Cinkarne takoj celostno in na enkrat. Nihče tega ne nadzira, tam se samo postavi ena mala tablica, kjer se vse prekoplje, zdaj pa težke kovine prehajajo v Hudinjo, Voglajno, Savinjo in potem po Savi naprej in prašni delci letijo naprej proti Celju. Zdravstveno stanje ljudi se ogroža naprej. Dejansko se pričakuje, da bo prišlo do urgentnega in hitrega ukrepanja države, namreč strokovne podlage in analize zato ima pripravljene. Če se je lahko poseglo v Mežici, jaz ne razumem, zakaj se ne more pristopiti identičnemu programu tudi v Celju. Hvala.
Ne vem, ali nisem bil dosti jasen. Bom ponovil še enkrat, od 13. 9. naprej smo uskladili časovnico za sanacijo Bukovžlaka z Evropsko komisijo, naredili tri podzakonske akte, da bomo lahko sanirali 10 vrtcev v Celjski kotlini, kar je v bistvu pristojnost občine ne države, sami bomo zagotovili denar za to, začeli smo delati na registru samih degradiranih območji ravno zato,da bomo lahko identificirali potrebno sanacijo v Celjski kotlini, imeli sestanek tudi že z nekaterimi podjetji v Celjski kotlini. Primer, ki ga vi omenjate, Cinkarna Celje, ja, je naredila svoje analize, investirali bodo kar nekaj milijonov evrov, da bodo ta del vodotoka sanirali, to so tudi javno predstavili. Mi smo aktivno pristopili k temu od 13. septembra naprej. Bomo zadeve v Celju sanirali. Kaj se je dogajalo prej, pa žal ne morem komentirat. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima postopkovni predlog.
Spoštovana predsedujoča, predlagam, ker ni problem samo bukovžlaška zemlja, pa stara Cinkarna, ampak so tudi javne površine, otroška igrišča po Celju, kmetijske površine, kot sem prej omenil, prah, onesnažen prah na podstrešjih hiš, predlagam, da je zadeva le tako široka in pomembna, da jo obravnava Državni zbor in opravi širšo razpravo na eni svojih prihodnjih sej. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naprej. Mag. Andrej Rajh bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite, poslanec.
Hvala. Lep pozdrav! Spoštovana ministrica mag. Alenka Bratušek, moje vprašanje se nanaša na področje energetske revščine. Vemo, danes je zima, temperature so prvič padle močno pod ledišče. Številni naši sodržavljani si ne morejo privoščiti ogrevanja. V Evropi je takih državljanov 10 %, v Sloveniji okrog 7 %, pri tem bi pa želel izpostaviti 20 % dohodkovno najrevnejših. Teh 20 % naših državljanov za ogrevanje in druge energente v gospodinjstvu nameni 20 % svojih razpoložljivih dohodkov. Zato pa me zanima, leta 2017 je bil v Sloveniji sprejet program ZERO, Zmanjševanje energetske revščine občanov. Za ta namen je bilo rezerviranih 5 milijonov evrov, s katerimi bi se naj tem najranljivejšim izvajali določeni sanacijski ukrepi. Zanima me: Kako projekt Zmanjševanja energetske revščine občanov poteka? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za vprašanje. Sem vesela, da bom lahko pojasnila, hkrati pa tudi malo žalostno, ker ta projekt do danes ali pa do zdaj ni tekel tako, kot bi si želeli. Pa na začetku mogoče še ena majhna razlika, ta projekt ZERO, to je Zmanjševanje energetske revščine občanov, ki ga izvajajo na Eko skladu, se izvaja s pomočjo energetskih svetovalcev mreže ENSVET. Namen projekta je opraviti določeno število asistenc, okvirno 300 obiskov letno, pri ciljni skupini občanov. Začel se je v letu 2014 v Zasavju in Prekmurju in se nato razširil na območje celotne Slovenije. Glede na identificirane potrebe prejmejo občani pripomočke za učinkovito rabo energije, kot so varčne sijalke, tesnila za okna, v skupni vrednosti do 50 evrov, ki jih svetovalci po potrebi tudi brezplačno namestijo. Teh 5 milijonov, o katerih sprašujete, pa so sredstva, ki so zagotovljena v Operativnem programu evropske kohezijske politike za obdobje 2014–2020 za reševanje energetske revščine, s subvencioniranjem ukrepov učinkovite rabe energije v 500 gospodinjstvih z nizkimi prihodki, kar pomeni, 10 tisoč evrov na gospodinjstvo. Namen izvedbe ukrepov je zmanjševanje naraščajočega problema energetske revščine za gospodinjstva, ki se soočajo s tem problemom. Za dosego namena so predvideni naslednji upravičeni ukrepi: izvedba energetsko učinkovite obnove ovoja stavbe, stanovanja, ki zajema zamenjavo zunanjega stavbnega pohištva in/ali izvedbo toplotne izolacije, izolacijo stropa, proti neogrevanemu prostoru, izolacija podstrešja, optimizacija ogrevalnega sistema, zamenjava energetsko potratnih porabnikov z energetsko varčnimi porabniki, na koncu tudi energetsko svetovanje, izvedbe na pomoč, informiranje in komuniciranje. Na Ministrstvu za infrastrukturo so do zdaj izvedli vse pripravljalne aktivnosti in pripravili celotno zasnovo projekta Izvedba ukrepov za učinkovitejšo rabo energije vgospodinjstvih za odpravo energetske revščine. Tako je predvideno, da bi se lahko v letu 2019 izvedli ukrepi za odpravo energetske revščine v cirka 50 gospodinjstvih in s tem realiziralo 10 % ciljev tako na finančnem kot na vsebinskem področju. V naslednjih letih do leta 2022 pa bi letno izvedli za približno 1,1 milijona evrov investicij in na takšen način, bom rekla, plasirali oziroma uporabili vsa razpoložljiva evropska sredstva. Mogoče še, zakaj je bila prvotno za izvedbo tega projekta oziroma programa predvidena družba Borzen in zakaj je bilo treba spremeniti izvajalca tega ukrepa. Do spremembe izvajalca, se pravi z Borzena, d. o. o., na Eko sklad, je prišlo zaradi vprašanja oprostitve plačila dohodnine za upravičene prejemnike nepovratnih sredstev. Borzen, d. o. o., je gospodarska družba, Eko sklad je javni sklad, in očitno – takšno je bilo tolmačenje Finančne uprave Republike Slovenije – je, da če gre preko javnega sklada, se to ne šteje oziroma ljudem, ki bi to dobili, ne bi bilo treba plačati dohodnine, če bi pa to izvajala gospodarska družba, se pravi Borzen, d. o. o., bi pa ljudje, ki bi dobili ta nepovratna sredstva, od tega morali plačati še dohodnino, kar seveda tudi z mojega vidika ne bi bilo prav.
Hvala lepa, gospa ministrica. Naslednji bo postavil vprašanje mag. Marko Pogačnik za ministra za finance dr. Andreja Bertonclja. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani minister za finance! V nadaljevanju bi vam rad zastavil vprašanje v zvezi z odločitvijo Ustavnega sodišča v povezavi z imetniki kvalificiranih deležev v bankah. In sicer, Ustavno sodišče je že oktobra 2016 sprejelo odločitev, da pri izbrisu delničarjev in pa obvezničarjev pri sanaciji bančnega sistema sodno varstvo ni bilo ustrezno urejeno. Ustavno sodišče je naložilo, da Državni zbor najkasneje do 15. 5. 2017 sprejme ustrezno zakonodajo. Spoštovani minister, do 15. 5. 2017, danes smo skoraj v začetku leta 2019. Vsi vemo, da je Ministrstvo za finance v prejšnjem mandatu že poslalo predlog spremembe zakonodaje, ki bi urejal to sodno varstvo za izbrisance tako imenovanih podrejenih obveznic in pa delnic, vendar s predlogom zakona niso bili dejansko zadovoljni vsi deležniki, tako strokovna javnost kot širša javnost, izbrisani, društvo malih delničarjev in ne nazadnje tudi poslanke in poslanci smo ta zakon zavrnili. Vaš mandat je že približno 100 dni. Zanima me: Kdaj boste pripravili ustrezen zakon? Vemo pa, na žalost, da dejansko danes Ministrstvo za finance na marsikaterem področju zakonodaje zamuja. Ne nazadnje smo bili zdaj priča tudi Zakonu o revidiranju, ko je Slovenija morala celo plačevati kazen približno 8 tisoč evrov dnevno. Dejstvo je tudi, da je v vmesnem obdobju septembra sodišče sprejelo odločitev, da se enemu izmed lastnikov obveznic Banke Celje, in sedaj povezanem [[…]]Abanki naloži, da mora sredstva temu, ki je kupil te obveznice, povrniti skupaj z glavnico in pa obrestmi. Zanima me tudi, spoštovani minister: Kaj se dogaja na tem področju? Kdaj, kakšno odločitev boste sprejeli na Ministrstvu za finance oziroma na Vladi Republike Slovenije? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec, hvala za vprašanje. Res je, ob nastopu mandata me je na mizi ali pa v predalu čakalo veliko število nekih predlogov, kar nekaj od teh se vleče že tri, štiri leta. Moram reči, da takoj po nastopu mandata, praktično prve dni, sem dal večino teh v nujni postopek, 10 smo jih že izpeljali skozi zakonodajni postopek. Samo v enem primeru, ki se je pa vlekel štiri leta, toliko smo zamudili, smo žal dejansko prejeli kazen. Za to, kar navajate zadnje – je šlo še v revidiranje, še nismo sprejeli odločbe sodišča, tako da mislim, da smo še ujeli zadnji vlak. Na tem delu smo, to pa moram reči in se v tem delu zahvaliti svoji ekipi, na Ministrstvu za finance naredili veliko. Še nekaj pa je ostalo, se strinjam. Eden izmed zakonov, ki je, je tudi ta zakon o postopku sodnega varstva imetnikov kvalificiranih obveznosti bank. Tudi ta zadeva se žal vleče že predolgo, vsaj dve leti že zamujamo. Vlada je v prejšnjem mandatu novembra 2017 določila besedilo predloga zakona o postopku sodnega varstva imetnikov kvalificiranih obveznosti bank ter ga poslala v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije. V Državnem zboru je bila opravljena splošna razprava o predlogu zakona, a se je zaradi prenehanja mandatne dobe prejšnjega sklica Državnega zbora zakonodajni postopek za sprejetje tega zakona končal. Na začetku novega mandata, 13. 9., smo takoj pristopili k pripravi besedila zakona za uzakonitev postopka sodnega varstva imetnikov kvalificiranih obveznosti, ki bo v celoti upošteval odločbo Ustavnega sodišča 295/13. Poudarjam, da bo predlog zakona pripravljen sledeč cilju, da se zagotovi postopek, ki bo omogočal hitrost, gospodarnost in uniformnost odločanja v sporih med nekdanjimi imetniki in Banko Slovenije. Predlog zakona bo vseboval rešitve, ki so oblikovane tako, da bi se kar najbolj zmanjšali stroški postopkov in stroški dela sodišča in zagotovilo čim bolj učinkovito sodno varstvo nekdanjih imetnikov. Pri tem se namenja posebna pozornost ureditvi, ki bo zagotavljala dostop do podatkov, ki jih nekdanji imetniki potrebujejo za pripravo tožbenih zahtevkov, hkrati pa se bo zagotavljalo tudi varstvo osebnih in zaupnih podatkov ter poslovnih skrivnosti, predvsem tretjih oseb, ki s predmetom spora niso neposredno povezane. Predlog zakona upošteva temeljno načelo Zakona o bančništvu, in sicer da so nekdanji imetniki upravičeni do odškodnine, če so bili zaradi odločbe Banke Slovenije na slabšem, kot bi bili, če odločbe ne bi bilo. Pri pripravi predloga zakona bodo upoštevane tudi pripombe, ki jih je Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora podala na predlog zakona, ki je že bil obravnavan v Državnem zboru v prejšnjem mandatu. Zaradi povezanosti strokovno zahtevne vsebine trenutno potekajo intenzivna usklajevanja strokovnih služb Ministrstva za finance in Ministrstva za pravosodje ter dodelava že pripravljenih zakonskih rešitev na način, da bo sodno varstvo nekdanjih imetnikov kvalificiranih obveznosti učinkovito. Poudarjam, da je priprava predloga zakona, ki bo sledil odločbi Ustavnega sodišča, ena od naših prednostnih nalog. Načrtuje se, da bo v januarju 2019 pripravljen osnutek predloga zakona za usklajevanja v skladu s postopkom iz koalicijske pogodbe in nadaljnjo čimprejšnjo javno obravnavo. Po opravljeni javni obravnavi in medresorskem usklajevanju ter proučitvi novoprispelih pripomb in mnenj zainteresirane in strokovne javnosti se bomo zavzemali, da Vlada določi besedilo predloga zakona ter ga pošlje v obravnavo in sprejetje Državnemu zboru Republike Slovenije v prvem četrtletju leta 2019.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev? Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala še enkrat za besedo. Spoštovani minister, jaz se zahvaljujem za ta del odgovora. To pomeni, da verjetno lahko pričakujemo predlog zakona, ki bi prišel v Državni zbor nekako v prvi četrtini leta 2019, če sem vas jaz pravilno razumel. Zdaj pa me zanima, ali mi lahko odgovorite še na eno dodatno vprašanje, in sicer v tem vmesnem obdobju od odločitve Ustavnega sodišča, to pomeni od leta 2016 pa do danes, je prišlo kar nekaj idej o tako imenovani izvensodni rešitvi. Zanima me: Ali se o izvensodni rešitvi pogovarjate tudi na Ministrstvu za finance? Ali razmišljate o tej zadevi, da ali ne. Če mi lahko poveste v tej smeri. In pa niste mi odgovorili na vprašanje, kaj je v zvezi z odločitvijo sodišča, ki je za enega imetnika obveznic Banke Celje zdaj, bi rekel, pravni naslednici Abanki naložilo, da temu komitentu povrne glavnico plus obresti. Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo.
Še enkrat bom rekel, dejanj, aktivnosti prejšnje vlade res ne bi rad komentiral. Zadeva se vleče predolgo, s tem se oba strinjava – vsaj iz leta 2017, če ne prej. V vmesnem obdobju se je seveda nabralo nekaj predlogov, bilo je govora tudi o izvensodnih poravnavah. Ministrstvo za finance, vsaj v mojem mandatu, bo skrbno proučilo vse te zadeve in tudi ta zadeva je na mizi in se strokovno usklajuje, predvsem na nivoju Ministrstva za finance in seveda v tem delu tudi z Ministrstvom za pravosodje. In prav je tako, da se okrog tega opredeli stroka do termina, kot sem navedel, da bo pripravljen osnutek za to prvo obravnavo, ki bo predstavljena v januarju 2019. Torej v tem delu bi dal besedo najprej stroki. Kar se tiče pa Banke Celje, jaz lahko pridobim dodatne informacije, vam damo pisno obrazložitev, samo mislim, da gre za zadevo, ki pa ni direktno povezana s tem delom, ampak bolj za zadevo, ki se nanaša na obveščanje jemalcev. Ampak še enkrat, za ta del tega odgovora bomo pripravili potem pisni odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jani Ivanuša ima ravno tako vprašanje za ministra za finance dr. Andreja Bertonclja. Gospod poslanec, izvolite.
Lep pozdrav, podpredsednica, gospod minister in ostali ministri, vsi prisotni! Državni zbor je na predlog Vlade Republike Slovenije po nujnem postopku sprejel Zakon o trgu finančnih instrumentov. Eden od sprejetih ukrepov je bila tudi dodatna omejitev notarskih in odvetniških fiduciarnih računov v Republiki Slovenije, ne da bi bilo karkoli storjenega v zvezi s fiduciarnimi računi tujih imetnikov, čeprav je Ministrstvo za finance v javni komunikaciji opozarjalo, da fiduciarni računi ne predstavljajo ustrezne rešitve z vidika učinkovitega iskanja dolžnikovega premoženja in učinkovitosti izvršilnega postopka ter da negativno vplivajo na možnost preverbe premoženja, ki se opravlja v skladu z Zakonom o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev. Zasledil sem celo, da so domače subjekte usmerili k uporabi fiduciarnih računov v tujini, kar se mi zdi nepredstavljivo in nesprejemljivo. Sprašujem vas: Ali veste, kolikšna vrednost vrednostnih papirjev slovenskih izdajateljev se nahaja na fiduciarnih računih slovenskih imetnikov in kolikšna vrednost na fiduciarnih računih tujih imetnikov? Kaj nameravate storiti ali ukreniti, da se vprašanja, ki ste jih sami izpostavili, uredijo ne le za slovenske fiduciarne imetnike, temveč tudi za tuje? Še posebej pa me zanima: Ali veste, kolikšna je vrednost in kolikšen delež delnic Nove Ljubljanske banke, delniške družbe, prodane v nedavnem postopku javne ponudbe, je romal na fiduciarne računa tujih posrednikov? Kako boste na podlagi novega zakona zagotovili javnost delniške knjige NLB, delniška družba, tudi glede ekonomskih imetnikov delnic pri tujih fiduciarnih posrednikih, saj je bil eden izmed vaših argumentov za sprejetje predlaganih omejitev fiduciarnih računov ravno zagotoviti jasnost delniške knjige? Za vaš odgovor se vam prav lepo zahvaljujem.
Gospod minister, izvolite, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Ministrstvo za finance ne spremlja redno števila fiduciarnih računov in vrednosti nematerializiranih vrednostnih papirjev, ki se nahajajo na fiduciarnih računih. Ti podatki se lahko dnevno spreminjajo, vodi jih pa KDD – klirinško depotna družba. Po podatkih KDD je bilo 12. 12. 2018 v centralnem registru odprtih 722 računov tipa N, to je tako imenovani nominee fiduciarni račun. Od tega je stanje vrednostnih papirjev na 132 računih. To pomeni, da na 590 fiduciarnih računih trenutno ni stanja vrednostnih papirjev. Od 722 računov je pri 22 računih naslov imetnika računa fiduciarja v Sloveniji. Izmed teh 22 računov je stanje vrednostnih papirjev na 12, na preostalih 10 ni stanja vrednostnih papirjev. Vrednostni prikaz na dan 12. 12. 2018, najprej naslov, potem število računov in vrednost. Slovenija, število računov 12, vrednost 103 milijoni 77 tisoč 452,52 evra. Naslov tujina, število računov 120, vrednost 17 milijard 174 milijonov 991 tisoč 864,44 evra. Torej skupno: 132 računov po vrednosti praktično 17,3 milijarde. Glede tako imenovanega napotila, ki naj bi ga dal minister, moram reči, da je delo Ministrstva za finance resno in odgovorno delo. Pa moram priznati, da sem se ob tem malce nasmejal. Rad bi poudaril, da je bila izjava v tistem delu, kot je bila objavljena, vzeta iz konteksta. Vsekakor zagotavljam transparentno delo v dobro države in državljank in državljanov. Želel bi pojasniti, da je bil pred kratkim sprejet Zakon o trgu finančnih instrumentov, ZTFI-1, ki je, kot je že predhodno navedel poslanec, eden izmed tistih zakonov, ki so bili dolga leta na mizi ali pa v predalu ministrstva ali parlamenta, saj je vseeno, in za katerega smo pa dejansko prejeli kazni Evropske unije. Mislim, da Slovenija ni dovolj bogata, da je plačala kazen milijon evrov. Je pa tudi res, da smo ga od pričetka mandata tudi z vašo veliko pomočjo spravili skozi proceduro. Imamo sedaj sprejet ZTFI-1. Zaradi implementacije evropskih predpisov s področja trga kapitala, znanih pod kratico MICD-2 in MICR. Gre za akte, ki določajo pogoje v zvezi s podjetji, ki opravljajo investicijske storitve in posle oziroma trgujejo s finančnimi instrumenti, ter pogoje v zvezi z mesti trgovanja, kjer se s temi finančnimi instrumenti trguje. Poleg vsebin, ki so potrebne za uskladitev z evropskim pravnim redom, vsebuje novi zakon tudi določbe, ki na podrobnejši način urejajo področje sistema jamstva za terjatve vlagateljev. Novosprejeti zakon določb glede fiduciarnih računov, razen časovne omejitve za odvetnike in notarje, ki je bila vključena na podlagi dopisa Odvetniške zbornice iz marca letos in je upravičena z vidika varstva malih delničarjev, ni v ničemer spreminjal glede na do sedaj veljavno ureditev. Fiduciarni računi so še naprej prepovedani oziroma zelo omejeno dovoljeni le v izrecno določenih primerih, kot so primeri računov odvetnikov in notarjev. Glede slednjih poudarjam, da ti niso vključeni v sistem jamstva za terjatve vlagateljev, kar bistveno vpliva na nivo varstva vlagateljev. Res je, da so fiduciarni računi v tujini dovoljeni v splošnejšem obsegu, in to tudi pomeni, da lahko vsakdo kupi delnice preko fiduciarnega računa v tujini. V preteklosti je bilo prav iz tega razloga v okviru takrat pripravljenih sprememb Zakona o trgu finančnih instrumentov predlagano, da se prepoved fiduciarnih računov odpravi tudi pri nas. Državni zbor je navedeni predlog takrat plebiscitarno zavrnil. Na tem mestu velja poudariti, da slovenska ureditev računov nematerializiranih vrednostnih papirjev temelji na načelu neposrednega imetništva. Ta ureditev predstavlja posebnost, saj je v evropskem prostoru sicer uveljavljeno posredno imetništvo, večinoma preko fiduciarnih računov. Prav tako je pri tem treba upoštevati, da so v mednarodnem finančnem prostoru usklajevane tako imenovane verige imetništva, v katerih je lahko vključenih več investicijskih podjetij ali bank.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Kolikor sem razumel ministra, smo [[…]]Nisem dobro razumel – je bilo kazni milijon? En milijon ste nekaj omenili. Zanima me še: Koliko teh delnic NLB je šlo na te račune? Če imate ta podatek, kar sem spraševal na koncu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Res je. Med – mislim, da jih je bilo – 12 ali 13 zakoni, ki so me pričakali na mizi, je bil tudi tako imenovani ZTFI. V tem delu moram še enkrat izraziti zelo veliko pohvalo in priznanje strokovnim sodelavcem na Ministrstvu za finance, strokovnim službam in ne nazadnje tudi vam tu v Državnem zboru, in seveda ne smem pozabiti tudi odbora in pomoči predsednika Odbora za finance, da smo to res uredili v rekordno kratkem času in je zakon že sprejet. Žal smo zamudili za nekaj tednov v roku nekaj let, ko se je ta zakon na žalost obravnaval na različnih instancah. Kazen iz tega naslova, ja, stane proračun Republike Slovenije približno milijon evrov. Žal. Še enkrat bom ponovil, Slovenija ni dovolj bogata, da bi plačevala te kazni. V mojem mandatu smo vseh teh 12, 13 zakonov spravili v proceduro. Večino teh je že tudi sprejeta v Državnem zboru. Vsekakor se bomo potrudili pri vseh ostalih zakonih – eden je bil zakon o tako imenovanih podrejencih, ki ga tudi pospešeno obravnavamo – da se to ne bo več prigodilo. Tu pač gre pravzaprav za objektivno odgovornost ministrstva oziroma ministrov v tem delu, ko so se te stvari dogajale. Ampak ne bi na tem mestu tega komentiral. Da, kazen, kot ste omenili, je približno milijon evrov. Vsem ostalim kaznim, tudi glede Zakona o revidiranju, ki je bil tudi pred kratkim sprejet – se tudi zahvaljujem za to podporo in razumevanje – mislim in verjamem, da se bomo tej kazni izognili, ker je zadeva že na sodišču, in upam, da smo res ujeli zadnji vlak, da se bomo temu izognili. Glede vprašanja, ki ste ga pa postavili v zvezi s privatizacijo Nove Ljubljanske banke in koliko je česa na fiduciarnih računih, pa se bom obrnil na strokovne službe in bomo pripravili pisni odgovor. Okvirno številko bi vedel, ne bi pa rad dal neke mogoče nepopolne informacije v tem hipu in bomo pripravili informacijo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima še zahtevo za postopkovni predlog.
Čeprav sem načeloma zadovoljen z odgovori ministra, pa vseeno želim, da se opravi širša razprava na naslednji seji. Hvala lepa.
Hvala. Tudi o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil vprašanje Boris Doblekar, in sicer ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Spoštovani gospod minister za okolje in prostor gospod Leben, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Še enkrat danes bom postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor gospodu Lebnu, in sicer se bom v vprašanju dotaknil problematike urejanja vodotokov s poudarkom na urejanju hudournikov, vzdrževanju in pa odpravljanju posledic njihovega divjanja. Kakšno je stanje na področju urejanja voda oziroma hudournikov v Sloveniji? Vemo, da so nenadne nevihte z močnimi nalivi in podivjanimi hudourniki ena večjih nevarnosti v zadnjih časih, predvsem tudi zaradi podnebnih sprememb. Zanima me: Kako se ministrstvo sooča s tem problemom? Ali se vodijo morebitne aktivnosti v smeri, da lokalne skupnosti oziroma občine dobijo več pristojnosti pri urejanju vodotokov na svojem področju? Vemo, da so zato koncesionarji, ki po celi državi za to skrbijo, pa kljub temu me zanima, ali morda v prihodnosti lahko pričakujemo, da bodo občine dobile več pristojnosti za urejanje vodotokov oziroma teh hudournikov na svojem področju, ker menim, da bi lahko to delo najbolj kvalitetno opravljale. Še konkretno vprašanje na nekem primeru, ki ni edini v Sloveniji, in mislim, da je prav, da ga izpostavim, ker je iz mojega področja, iz Zasavja oziroma iz Občine Litija. Kje se zapleta, da je območje razdejanja hudournika Loki potok na Tolstem vrhu pri Vačah oziroma med Spodnjim Hotičem in Vačami v občini Litija z dne 13. julija letos še vedno nedotaknjeno? Še vedno sta poškodovani struga in brežina vodotoka Loki potok in še vedno niso odstranjene naplavine. Direkcija za vode je sporočila, da so sredstva za sanacijo na Tolstem vrhu odobrena, pa še vedno dela niso opravljena. Dostop do nepremičnine na Tolstem vrhu številka 2 je še vedno nemogoč. Torej, dostop je nemogoč in razdejanje je še vedno takšno, kot je bilo 13. julija letos. V zvezi s tem me torej zanima: Kdaj in na kakšen način se boste lotili odprave teh posledic, da bodo lahko lastniki dostopali do svojih nepremičnin? Že vnaprej se vam lepo zahvaljujem za vse odgovore na moja vprašanja in na vaše razmišljanje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za vprašanje, poslanec Doblekar. Najprej naj malo orišem sistem, po katerem sprašujete. Država je že 2016 ustanovila Direkcijo Republike Slovenije za vode, ki od takrat dalje skrbi za upravljanje z vodami in vodnimi ter priobalnimi zemljišči. Z novim letom 2019 pa bo direkcija za vode postala neka točka, vse na enem mestu za urejanje in vzdrževanje vodotokov. Na samem ministrstvu bomo pripravili samo še podlage, načrt za urejanje voda, recimo, in pa izvajanje evropskih projektov. Hkrati Zakon o vodah določa obvezne državne gospodarske javne službe – to, kar ste že omenil – ki so odgovorne za izvajanje del in nalog na področju obratovanja, vzdrževanja in spremljanja stanja vodne infrastrukture. Sredstva za izvajanje javne službe so predvidena v proračunu Republike Slovenije, dela se izvajajo na podlagi letnih programov dela javne službe, ki jih potrdi in njihovo izvajanje tudi spremlja Direkcija Republike Slovenije za vode. Ministrstvo si za izboljšanje stanja na področju urejanja voda prizadeva predvsem z zagotovitvijo kontinuiranega in zadostnega financiranja izvajanja gospodarske javne službe, kjer je bil znesek vlaganj v preteklih letih močno povečan. Tudi v bodoče bo tako, saj si kot minister za svojo prioriteto dajem tudi urejanje, vzdrževanje vodotokov in s tem zmanjševanje posledic poplav. Skupno je bilo v preteklih letih za izvajanje dejavnosti gospodarske javne službe na področju urejanja voda iz naslova zagotavljanja rednega investicijskega vzdrževanja ter sanacijskih programov po vremenskih ujmah zagotovljenih v letu 2016 16 milijonov evrov, v letu 2017 skoraj 30 milijonov evrov in v letu 2018 37 milijonov evrov, in to kontinuiteto bomo v 2019/2020 tudi nadaljevali, zato da bomo področje urejanja voda imeli pod kontrolo. V zvezi s poškodbami na območju hudournika Loki potok pri Tolstem vrhu pri Vačah je direkcija s stanjem seznanjena in ga spremlja. Neurje v mesecu juliju 2018 je povzročilo poškodbe brežin in poplavljanje travnikov, v koritu potoka so manjši nanosi peska, ki pa ne vplivajo na pretok vode, dodatne poškodbe brežin je povzročilo tudi neurje z močnim vetrom konec oktobra, poškodbe pa so bile evidentirane v okviru popisa škode. Kar je evidentiranja, se bodo stroški pokrivali nazaj, tako kot veleva zakon. Ni samo tukaj, veste, da se je dogajalo po celi Sloveniji. Tam, kjer je bilo res akutno, recimo Tržič in Jesenice, smo tudi z našega ministrstva takoj zagotovili denar – za to, da smo lahko recimo v Tržiču omogočili prehod ljudi v šole, v službe. V tem primeru imamo pa tudi še dodaten izziv, ker del tega, kar se tukaj omenja, škoda na terenu, pade tudi na občino. Predvidevam, da je tukaj vaše nadaljnje vprašanje v bistvu, ali smo kdaj razmišljali, da se to prenese tudi na upravljanje na občine. Mislim, da bo zdaj s tem, ko smo vse preostale investicije in vzdrževanje prenesli z ministrstva na Direkcijo za vode in ustanovili tudi točko vse na enem mestu, lažja tudi komunikacija z našimi ogledniki na terenu – tudi veste, direkcija ima izpostave po Sloveniji – in pa potem samo lokalno sodelovanje z občinami. Na tak način si predstavljam, da bo program dela gospodarskih javnih služb tudi boljše identificiran za naprej, tudi informacije z lokalnega okolja, kje so problemi, si pa zaenkrat ne predstavljam, da bi to prenašali na občine, ker je s tem potem treba občinam tudi zagotoviti dodaten denar. S tem pride tudi vprašanje, če pa pride do poplave, če pride do kakšne škode, kdo je za to odgovoren, občina ali država. Veste za te zneske, recimo v Občini Tržič govorimo o skoraj 20 milijonih evrov. Potem vprašanje, kdo je za to odgovoren. Mislim, da je boljše zagotavljati sistem na državnem nivoju, izboljšati učinkovito komuniciranje z lokalno skupnostjo in pa s strani države zagotavljati kontinuirana finančna sredstva v proračunu, zato da lahko gospodarska javna služba deluje nemoteno. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Poslanec želi zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani minister. Moram reči, da sem delno sicer zadovoljen z odgovori, predvsem kar se tiče splošnega dela, kar pa se tiče konkretno te problematike, ki pač ni osamljena, je dejansko res, da bi morala za to zadevo, za to sanacijo poskrbeti izključno država, ampak je prišlo očitno do nekih komunikacijskih šumov. Poleg tega pa je to območje Natura 2000, kar pa je verjetno še dodatno zapletlo situacijo. Zelo me torej veseli, da ste se dobro pripravili na moje vprašanje, problematika je res pereča v celotni državi, posebej na področjih, kjer se vedno bolj pogosto pojavljajo divjanja, razlivanja in poplavljanja hudournikov, verjetno tudi zaradi vpliva podnebnih sprememb. Z odgovorom sem sicer, kot sem že dejal, zadovoljen, vseeno pa bi prosil za neka dodatna pojasnila. Predvsem bi še enkrat opozoril, da je po mnenju lokalnih skupnosti premalo rednega vzdrževanja vodotokov, ki so izključno v državni lasti, potekajo pa tako po občinskih površinah kot po površinah v zasebni lasti. Struge, brežine in zadrževalniki voda, potokov in rek so pogosto neočiščeni, občine opozarjajo na to, vendar je odziv Direkcije za vode oziroma njihovih koncesionarjev nezadovoljiv, razlog pa je najpogosteje v denarju. Država ne zagotovi dovolj denarja za redno vzdrževanje. Zato bom še enkrat več izpostavil nekaj primerov, ki dokazujejo, da je temu tako. Na področju Občine Litija, ki je pogosto ogrožena zaradi podivjane reke Save in njenih pritokov, je primer Lokega potoka pri Spodnjem Hotiču, ki če bi bil redno vzdrževan, zagotovo ne bi bilo tako katastrofalnih posledic, ki jih morajo nositi lastniki parcel, ki imajo uničeno svoje premoženje. Prav tako ne bi bilo toliko škode in posledično stroškov lastnikov stavb v naselju na Stavbah v mestu Litija, naseljih Smrekarica, Ponoviče, Sava ter Spodnji Log ob vsakih večjih padavinah. Ste sicer nov minister za okolje in prostor, v dosedanjem delu kažete veliko pozitivne energije za odpravo mnogih dosedanjih nepravilnosti in težav na tem področju, me pa vseeno zanima, kako se boste lotili tega področja konkretno in ali bo država zagotovila več sredstev [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Z oceno stanja se popolnoma strinjam, zato je Vlada v prejšnjem mandatu začela letno vlagati več denarja v gospodarsko javno službo. Ko bomo mi prišli k zadevi, najprej to, vse na enem mestu za urejanje vodotokov in protipoplavnih ukrepov na Direkciji za vode, potem zagotoviti kontinuirano višino denarja tudi v 2019/2020 v proračunu, da se bo to lahko izvajalo, in pa notranja navodila tudi na sami direkciji, boljše komuniciranje z lokalno skupnostjo pri pripravi programa gospodarske javne službe v prihodnje. Mislim, da so to učinkoviti koraki, da bo prišlo do sanacij in vzdrževanja tistih vodotokov, ki so na lokalnem nivoju kritični. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec ima postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala tudi za dodatno pojasnilo oziroma odgovore, ki so, moram reči, obetajoči, predvsem, kar se tiče komunikacije in pa več sredstev v ta namen. Ker je problematika zaradi precej drugačnih okoliščin, zaradi vedno večjih, močnejših nalivov in posledično velike škode zelo pereča, predlagam, da še bolj resno pristopimo k preprečevanju škode, predvsem na premoženju. Glede na to, da med drugim v Litiji čakamo od Ministrstva za okolje in prostor dovoljenje za ureditev dostopne poti za intervencijska plovila prostovoljnega gasilskega društva Litija že več kot leto dni, da se tako zapleta pri sanaciji oziroma odpravi posledic podivjanega hudournika Loki potok na Tolstem vrhu pri Vačah od letošnjega meseca julija, predlagam ministrstvu, da razmisli o večjih pristojnostih nad urejanjem vodotokov občinam, kot sem že prej omenil, oziroma lokalnim skupnostim na svojih področjih, ker bodo kar najbolj kvalitetno in redno skrbele za vodotoke in za to, da občanke in občani ne bodo trpeli škode, predvsem zaradi podivjanih hudournikov. Vemo, da se sedaj sredstva namenijo direktno iz državnega proračuna preko Direkcije za vode koncesionarjem po državi, v tem primeru pa bi morda potem ta sredstva vsaj za redno vzdrževanje, ki verjamem, da bi bilo bolj učinkovito, namenila občinam. Da se sistemsko pristopi k reševanju te problematike, da se doseže konsenz za več namenjenega denarja za preventivo, predvsem tu mislim za redno vzdrževanje in posledično mnogo manj za odpravljanje posledic, in da mnogi postopki za pridobivanje raznih soglasij in dovoljenj za poseg v površine vodotokov stečejo mnogo hitreje, predlagam, da se na naslednji seji Državnega zbora opravi temeljita razprava o tej problematiki in pa o odgovorih ministra gospoda Lebna, s katerimi sem bil sicer zadovoljen in dajejo neko upanje za boljšo prihodnost, kar se tiče te zelo zelo pereče problematike, ki ima velike posledice predvsem za lastnike zemljišč in lastnike nepremičnin, ko pride do škode. In še enkrat, predvsem tudi zato, da dosežemo nek dogovor, da se nameni več sredstev in bolj resno pristopi k rednemu vzdrževanju teh vodotokov in da zato potem ne bo treba več denarja namenjati za odpravo katastrofalnih posledic. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Tudi o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naslednje vprašanje bo zastavil dr. Franc Trček, in sicer ministru za zdravje Samu Fakinu. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav, gospod minister! Vprašanje, ki vam ga bom postavil, sem postavljal večkrat že predhodni Cerarjevi vladi, tako v pisni kot v ustni obliki, tako vladi kot celoti kot ministrstvu. Gre za vprašanje, za problematiko kadrovske skoraj stopnjujoče se podhranjenosti anesteziologije v Univerzitetnem kliničnem centru Maribor. Lahko odkrito povem, da mi ni do neke splošne razprave in tega tudi na koncu ne bom zahteval, ampak mi je, da se to reši. Zgodba ima zelo dolgo brado, seže očitno v ne ravno zelo kvalitetno kadrovsko politiko predhodnega vodstva UKC Maribor, ki ga je takrat vodil viden član SDS – to zgolj opomba pod črto, ker zlasti v tem mandatu do sedaj poteka razprava tako, da smo vsi krivi za vse pa odgovorni za vse, razen neke stranke opozicije. Ampak to seveda ne bo rešilo težav in problema, da smo na naši strani Trojan ali če se vam kaj zgodi na naši strani Trojan na področju zdravstva drugorazredni. Od vas pričakujem predvsem odgovor, kako in kdaj. Bile so neke rešitve z anesteziologi iz Reke, pri čemer ne le, da je bil občutek, tam je bilo neko dejstvo, da več služi nek odvetnik posrednik vmes kot ta gasilska rešitev. Neki predlogi UKC in sedanjega vodstva v dogovoru z domačimi anesteziologi so, očitno je nek problem na ravni UKC – zdravstvena zavarovalnica. Zanima me: Kdaj se bo ta jara kača, ki se pa zdaj res vleče že – koliko? – štiri ali pet let, končno presekala v dobrobit vseh nas in v dobrobit nekega normalnega delovanja UKC Maribor? Že vnaprej se zahvaljujem za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala, gospod poslanec. Poslanke in poslanci, predsedujoča! To je res jara kača, je pa mogoče in medias res treba povedati nekatere številke, ki se gibajo, število specialistov in specializantov leta 2010: 25 specialistov pa 7 specializantov, skupaj 32 anesteziologov, in takrat problema s tem ni bilo. Potem pa je število specialistov padalo in jih je leta 2015 umanjkalo zaradi odhoda v pokoj in v tujino, tako da smo imeli 20 specialistov pa 15 specializantov, skupaj 35, in danes imamo tudi 35 specialistov in specializantov skupaj, pri tem da se število operativnih posegov ne povečuje bistveno oziroma število ur, ki so potrebne za to, se ne povečuje. Najprej smo šli seveda pogledat številke. Letos avgusta so vložili vlogo za izdajo sklepa o posebnem programu na področju anesteziologije za obdobje od oktobra do julija 2019, in da ne berem velike obrazložitve, tujci, ki so jih imeli, so bili precej dražji, zato so predlagali, da sklenejo podjemne pogodbe z domačimi. Podjemne pogodbe se pa lahko sklenejo če: storitev ni mogoče izvesti v okviru rednega delovnega časa, zdravstvenih storitev ni mogoče zagotoviti z ustrezno organizacijo dela, zagotovljen mora biti vir financiranja in izkazana ekonomija upravičenosti sklenitve podjemne pogodbe z lastnimi zaposlenimi, spoštovana mora biti pravica zaposlenega do dnevnega počitka. Šele ko so vsi zgornji pogoji in je dokazano, da organizacije dela ni mogoče izvesti z drugimi oblikami dela, se lahko sklenejo podjemne pogodbe. Mi smo na podlagi prej naštetih podatkov mariborskemu kliničnemu centru predlagali, naj še enkrat pretehtajo organizacijo dela in pogledajo, ali bi se z drugačno organizacijo dela to dalo narediti. Zaenkrat tega odgovora še nimamo. Glede na dejstvo, da je vlogo za poseben program na področju anesteziologije potrdil sveta zavoda, bomo na Ministrstvu za zdravje zaprosili UKC Maribor za predložitev analize, ki je bila predlagana za odločanje na svetu zavoda, in skladno z določili Pravilnika o merilih za določitev višine plačila opravljanja zdravstvenih storitev po podjemni pogodbi ali drugih pogodbah civilnega prava [[…]]Kot minister se moram namreč prepričati, preden dam to dovoljenje, da so res izkoristili vse obstoječe organizacijske možnosti. In še enkrat, do pred treh let ob istem številu anestezistov ni bilo težav, zdaj pa so.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Tomaž Lisec, in sicer ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite.
Hvala, podpredsednica, za dano besedo. Spoštovani predstavniki Vlade, predvsem spoštovani gospod Pikalo, kolegi, kolegice, vsem skupaj lep pozdrav! Pravijo, da v tretje gre rado. Vaši predhodnici sem dvakrat postavil enako oziroma podobno poslansko vprašanje, ki se dotika problematike športne infrastrukture v Sloveniji. Športna infrastruktura v Sloveniji je povprečno stara toliko kot jaz, 40 let, v zadnjih štirih letih pa se ni naredilo skoraj nič, oziroma če povem s številkami, v letih 2017 in 2018 je država Republika Slovenija preko državnega proračuna in skupaj s pomočjo Fundacije za šport v športno infrastrukturo vložila 5 milijonov evrov. Vsi tisti, ki ste kadarkoli sodelovali pri kakšni novogradnji ali pa pri obnovi športne infrastrukture, veste, za kakšen znesek govorimo. To govorimo za en, bom rekel, regijski atletski oziroma nogometni stadion in nič več in nič manj. Po podatkih iz leta 2016, ko je resorno ministrstvo vsem občinam poslalo vprašalnik, pa je potreb v Sloveniji za okoli 800–900 milijonov samo iz sklopa športna infrastruktura. Zato me, spoštovani minister, zanima nekaj zadev: Kako ste zadovoljni s športno infrastrukturo v Republiki Sloveniji? Kako vidite njen razvoj v zadnjih dveh letih in kako si boste vi zastavili razvoj športne infrastrukture vsaj v letu 2019 in v letu 2020? Koliko boste obogatili proračun Republike Slovenije na tem področju? Kako boste na drugih področjih, predvsem tukaj ciljam na Fundacijo za šport in morda tudi kakšne druge vire, obogatili probleme, ki so pred nami? Problemi pa so pri športni infrastrukturi, tako tisti lokalni – od manjših obnov telovadnic do kakšnih novogradnih, do kakšnih regijskih športnih centrov v posameznih panogah – kot ne nazadnje tudi pri posameznih državnih objektih; ali nujno potrebujejo obnovo ali pa čakajo v vrsti za novogradnjo. Zato me v tej prvi fazi, spoštovani minister, zanima, ali boste za razliko od svoje predhodnice, ki ni imela posluha za razvoj športne infrastrukture oziroma ga je imela le toliko, da je, potem ko smo poslanci v Državnem zboru sprejeli amandma pri proračunu, dali 2 milijona evrov več v državni proračun, sama potem primaknila za leto 2017/2018 borih 700 tisoč evrov, tako da je bil razpis za športno infrastrukturo 2,7 milijona evrov [[…]] Skratka, v prvem delu, spoštovani minister, sprašujem: Kakšna je vaša vizija razvoja športne infrastrukture v Republiki Sloveniji? Hvala.
Hvala. Gospod minister, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala, gospa predsedujoča. Gospe in gospodje, predvsem pa seveda gospod poslanec! Ne morem drugega, kot da se vam izjemno zahvalim za to vprašanje. Vam bom povedal, zakaj. Zato ker slovenska javnost večinoma res ne ve tega, kar ste sami omenili – da je športna infrastruktura, ki jo imamo v Sloveniji, stara. Moji podatki vendarle ne kažejo, da je tako stara, kot trdite vi, ampak kaj dosti mlajša pa tudi ni. Jaz imam dva podatka. Prvi podatek je 27,6 leta v povprečju in drugi je, mislim da, okrog 34 let. To sta dva različna ciljna raziskovalna projekta, ki sta bila narejena v različnih obdobjih, eden leta 2012, eden nekoliko kasneje. Ampak v vsakem primeru ne glede na statistiko, leta gor in dol – športna infrastruktura je pač slaba. In drugič, mogoče je napačno, ker sem rekel slaba. Je stara, zaradi česar pa ni nujno, da so tudi vsi deli te infrastrukture slabi. Imamo nekatere dele – kot veste so večinoma, v veliki večini, razen enega objekta, v lasti občin. Tisti edini objekt, ki je v lasti države in ki ga tudi upravlja država, je seveda Planica, in v tistem istem za Planico ne moremo trditi, da je v slabem stanju, ampak lahko rečemo, da je v naravnost odličnem stanju in da tudi zelo dobro deluje. Kot zadovoljive, to lahko rečem, je mogoče oceniti tudi športne objekte, ki so pri osnovnih šolah. Gre večinoma za večnamenske telovadnice, torej za tisto, kar vsem nam v povezavi s šolami in s popoldansko športno rekreacijo ali udejstvovanjem, tudi tekmovalnim, pride najbolj prav. Nikakor pa ne moremo biti zadovoljni z nekimi določenimi deli infrastrukture, kot so na primer športni bazeni. Celo Prekmurje nima zares pokritega plavalnega bazena. Potem so še drugi deli Slovenije, ki nimajo resnih pokritih površin. Manjka nam na primer letnih površin za razvoj hokeja, umetnostnega drsanja, curlinga in tako naprej. Manjka nam tudi še kakšnega drugega, recimo temu specialnega tipa površin. Kar je dobro, je, da so se z razvojem splošne športne infrastrukture, torej tistih večnamenskih dvoran, športi, kot so košarka, rokomet, ti športi, ki se igrajo v dvoranah, lahko razvijali in so tudi lahko pridobivali na kvaliteti. Ampak tega pa ne moremo reči za vse ostale športe. Absolutno prav imate, ko govorite, da je identificiranih potreb – moja številka je 881 milijonov in še neka prejšnja številka je pa bila, mislim da, tam okrog 600 milijonov. Če me zdaj konkretno sprašujete, ali sem zadovoljen, mislim, da je iz mojega izvajanja jasno, da nisem. Drugič – kaj za to narediti? Jasno je, da smo v letih do 2008 dajali približno, mislim da, tam okrog 5 milijonov – med 4 in 6 milijoni – na leto za športno infrastrukturo. Ne smemo tudi pozabiti, da je bila v prejšnji finančni perspektivi možnost financiranja športnih objektov iz sklada za regionalni razvoj, iz ESRR. Sedaj te možnosti ni več in tudi v krizi, kar pa velja tudi za ostale investicije, če pogledamo v osnovno šolstvo, v vrtce in tako naprej, torej tja, kjer bi morala država sofinancirati investicije, teh investicij tam od leta 2011 zares ni bilo. Tako da sredstva so vseskozi padala in seveda se bom maksimalno potrudil – in to je tisti del, na katerega ste me izzvali – da v letih 2019 in 2020 vsaj ponovimo tisto, kar ste z vašim amandmajem dosegli, pa tudi s tistim, kar je bilo kasneje dodano, da vsaj ta znesek ponovimo, da ta razvoj športne infrastrukture peljemo naprej. Seveda pa ne bo dovolj, še posebej če vemo, da je celoten znesek identificirane infrastrukture 881 milijonov. Hvala.
Hvala. Gospod poslanec, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala. Me veseli, da se boste trudili, ampak vi ste minister, ki mora ne samo truditi se, ampak tudi zagotoviti, jaz sem pa nejeverni Tomaž, ki bom verjel takrat, ko bom videl številke v proračunu. In mi je všeč, da se strinjava, da se lahko zahvalimo dr. Zveru in njegovim kolegom, ki so naredili vrhunski center v Planici. In se lahko tudi s tega mesta predvsem zahvalimo županom, da delajo tisto, česar država na tem področju ne stori. V zadnjih šestih, sedmih letih je poleg vsega skupaj, od leta 2013 do 2018, cirka 10 milijonov, ki jih je država dala, dal največ gospod Zvone Černač. Prvi in drugi razpis, energetska sanacija stavb v lasti lokalnih skupnosti – koliko so občine privarčevale, ki so predvsem obnavljale športne dvorane. In tukaj tudi morda namig, spoštovani minister, da se s svojo ministrsko kolegico dobite in morda najdete tudi v tej evropski perspektivi vsaj za sanacijo, če že ne za novogradnjo kakšna sredstva za športno infrastrukturo. Skratka, spoštovani minister, pričakujem ali danes ali tekom naslednjih dni, tednov, predvsem pa mesecev, da se na ministrstvu zazrete v te številke – 881 milijonov potreb – in razmislite, kaj je na področju lokalnih skupnosti, kaj je na področju regijskih centrov in pa tudi na področju državne športne infrastrukture nujno treba storiti. Predvsem pa – in s tem bom tudi zaključil – da se boste ne samo trudili, predvsem izvrševali tisto, kar vam ne samo mladi športniki, predvsem tudi vrhunski športniki sporočajo: dajte nam prostor, da lahko treniramo v Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, želite besedo? Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Mislim, da morava nekaj stvari vendarle postaviti tako, kot je treba. Prvič, Planica. Res je, da je začel dr. Zver, in prav je, da se mu to priznanje tudi v tem državnemu zboru da. Ampak nadaljevali so ne eden, ampak dva, trije, mislim, da sem bil četrti, da je potem še ena kolegica za menoj dokončala. Če govorimo torej o tem, kdo vse se je trudil s Planico, ker je pač nacionalni projekt. In tudi v Državnem zboru ste se trudili, včasih pa tudi kakšno interpelacijo vlagali glede tega, da bo čisto jasno. Torej, ni bil samo en minister, ki je zaslužen, ostali so pa imeli interpelacije glede tega. Drugič. Kar se tiče infrastrukture, sem tudi zelo jasno povedal, v čigavi lasti je kaj. Torej, povprečnina je del zgodbe tudi za športne objekte. Tako da če govorimo o tem, je vendarle treba biti natančen. Tretjič. Strinjam se z vami in že delamo z Ministrstvom za infrastrukturo, kar se tiče energetske sanacije šolskih športnih objektov, ker vsi vemo, da ni problem toliko v gradnji, kot je problem v kasnejšem upravljanju, kjer zadeve stanejo izjemno veliko, če gre za energetsko potratne stavbe. Če bi imel mošnjiček pri sebi, potem bi vam obljubil številko. Ampak vi in jaz veva, kako stvari gredo, zato vedno rečem – in od tega tudi ne odstopam – da se bom trudil. Hvala.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod poslanec, imate proceduralni predlog, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Mislim, da je prav, da se opravi razprava o področju predvsem razvoja športne infrastrukture v Sloveniji, kjer govorimo o potrebah vseh lokalnih skupnosti ne glede na to, kje so župani, levi, desni, zgornji, spodnji, naši ali pa vaši, in govorimo o številki cirka 880 milijonov potreb. Lahko se tudi takrat, pri tisti splošni razpravi pogovorimo, ali je povprečnina dovolj velika ali ni dovolj velika. Meni župani govorijo, da ta povprečnina, ta dvig, ki je bil potrjen v letu 2019, ne zadostuje niti tistemu dvigu, ki jim ga je država dala, lokalnim skupnostim. Morda je prav, da se tudi takrat, ko bomo imeli splošno razpravo, zahvalimo tako dr. Zveru kot tudi vam, gospod dr. Pikalo, za to, kar ste naredili za Planico, je pa dejstvo, da so se potem vaše naslednice bolj kot ne slikale ob nečem, kar ste vi podpisovali, različne pogodbe z izvajalci. Samo Občina Sevnica potrebuje v naslednjih dveh, treh letih več sredstev, kot jih je država namenila športni infrastrukturi v letih 2017 in 2018. 2,7 milijona, to ne bo niti za naš športno-rekreativni center v Sevnici, ki ga nujno potrebujemo. Skupaj z Občino Krško razmišljamo, kdaj bomo imeli bazen, kjer ne bomo vsako leto menjavali bazenskega dna in pa generatorjev. Naši zelo dobri strelci streljajo bolj med dežnimi kapljicami, ker jim zamaka, in tako naprej. Skratka, veliko je želja in mislim, da bi lahko vsak izmed poslancev povedal svoje izkušnje, predvsem pa bi rad povedal svoje potrebe, ker še enkrat, če smo lahko kje enotni in kje združeni, smo to lahko na področju športa. In če poslanci ne bodo sprejeli splošne razprave, verjemite, vsaj marca 2019 bom, tako kot sem to naredil leta 2016, sklical nujno sejo odbora za izobraževanje s podobnimi sklepi, kot sem jih napisal tedaj, to pa je, da se da športni infrastrukturi v Sloveniji večjo veljavo, ker če bomo imeli dobro športno infrastrukturo, bomo imeli tudi naše mlade kam dati. Najlepša hvala.
Hvala lepa, gospod poslanec. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naslednja bo postavila vprašanje gospa Ljudmila Novak, in sicer ministru za zunanje zadeve dr. Miru Cerarju. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica, vsi prisotni ministri, danes vas je kar precej tukaj, vsi lepo pozdravljeni! Vprašanje bom pa postavila dr. Miru Cerarju kot zunanjemu ministru. Konec novembra ste bili na obisku v Italiji, predhodno ste se tudi sestali s predstavniki slovenske narodnostne skupnosti v Italiji in se seznanili s problematiko, z aktualnimi problemi, odprtimi vprašanji. To je pohvalno, da ste si vzeli čas in ste prisluhnili. Mene pa zanima, kako ste potem opravili pri italijanski vladi, kakšna zagotovila ste dobili. Vemo namreč, da je bilo obljubljeno, da se bo zmanjšala oziroma ukinila subvencija za tiskane medije. Tukaj je še posebej ogrožen Primorski dnevnik, pa tudi nekateri drugi tiskani mediji, ki so izrednega pomena za slovensko manjšino v Italiji pa seveda tudi v drugih državah. Ti mediji jih povezujejo, obveščajo, ne nazadnje je tudi jezik, ki se vsakodnevno uporablja pri pisanju in branju, izredno pomemben za to skupnost, zato bi bila seveda velika škoda, če bi bil dnevnik ukinjen, in tudi drugi mediji. Prav tako vemo, da se Slovenci v Italiji že vrsto let zavzemajo za to – in seveda mi z njimi – da bi dobili svojega predstavnika v obeh domovih italijanskega parlamenta, tako v poslanski zbornici kot tudi v senatu. Žal tega zagotovila nimajo. Sedaj imamo eno poslanko, ki je bila izvoljena na listi Demokratske stranke, kar pa ne pomeni, da se bo ona zavzemala izključno za pravice Slovencev, slovenske manjšine, ampak je pač članica neke druge stranke. Vemo, da italijanska manjšina v Sloveniji ima zagotovljenega poslanca, prav tako Madžarska, in zato seveda ves čas pričakujemo, zahtevamo neko recipročnost. Ob spreminjanju volilnega zakona ni dovolj olajšano to pravilo, da bi bil poslanec zagotovljen. Pravila morajo biti takšna, da je potem poslanec tudi realno lahko izvoljen, ne pa samo na papirju. Moje vprašanje je: Kakšna zagotovila ste dobili, ko ste se pogovarjali o teh odprtih vprašanjih s predstavniki italijanske vlade?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovana gospa poslanka Ljudmila Novak! Res je, v Rimu sem se 27. novembra sestal z zunanjim ministrom Republike Italije gospodom Moaverom in dan pred tem sem imel izčrpen pogovor s predstavniki naše narodne skupnosti v Italiji, da so me podrobno informirali o svojih pogledih, dejstvih, željah in drugem. V Rimu je bilo na tem sestanku govora tudi o drugih temah, ne samo o medijih, tudi o parlamentarnem zastopstvu, kot ste omenili, o ponovni vzpostavitvi institucionalnega omizja za slovensko manjšino in ne nazadnje tudi o uresničitvi zaveze o vrnitvi Narodnega doma v Trstu. Vsa ta vprašanja sem sprožil. Minister Moavero je pojasnil, da je namen krčenja finančnih sredstev po zakonu o založništvu zmanjšati državno podporo medijem, ki po oceni javnosti niso upravičeni do finančne podpore iz državnih sredstev. Vendar pa je hkrati, ko smo mu pojasnili problematiko z vidika Republike Slovenije, tudi naše manjšine v Italiji, izrazil razumevanje, da je treba v primeru zmanjšanja sredstev po tem zakonu ločeno urediti financiranje tiskanih medijev narodnih manjšin. In ni naključje, da je že naslednji dan prišlo potem tudi do vladne seje, ki je to obravnavala, in prav na pobudo italijanske vlade je bil nato 3. 12. sporni amandma o ukinitvi financiranja tiskanih medijev z letom 2020 ukinjen, torej umaknjen, zaenkrat. Mislim, da je bila tukaj tudi prisotna aktivnost ministra Moavera, kajti osebno mi je zagotovil, takrat in tudi kasneje, ko sva se videla zdaj v Bruslju in Milanu, mi je rekel, da je na tem področju bil aktiven. Ministrstvo Republike Slovenije za zunanje zadeve bo seveda še naprej pozorno spremljalo to situacijo, pri čemer je preko diplomatsko-konzularnih predstavništev v Rimu in v Trstu v vsakodnevnem stiku s predstavniki naše narodne skupnosti in z italijanskimi političnimi predstavniki na državni in deželni ravni. Torej ta stik ohranjamo, komunikacijo ohranjamo. Pozdravljamo izjemno jasen odziv v podporo pravicam narodnih manjšin, ki je ob predlogu ukinitve državnega financiranja tiska prišel s strani najvišjih političnih predstavnikov v Italiji, torej italijanskega predsednika Mattarella, pa tudi predsednika vlade Conteja, pa tudi s strani deželnih in občinskih predstavnikov ne glede na njihovo politično pripadnost. Tukaj se vidi, da je bila aktivnost tudi naše manjšine, tudi naše [[nerazumljivo]]zaznana. V pogovorih s predstavniki slovenske narodne skupnosti so italijanski politični predstavniki prav tako izrazili razumevanje za poseben položaj manjšinskega tiska in nakazali možnosti za prihodnjo dolgoročno ureditev manjšinskega tiska, predvsem preko postavitve posebnega državnega sklada ali pa denimo preko dviga financiranja zaščitnega zakona. Glede zastopstva slovenske narodne skupnosti v obeh domovih italijanskega parlamenta pa ugotavljamo, da italijanski volilni zakon sicer vključuje določbe, ki se sklicujejo na 26. člen Zaščitnega zakona. To pomeni, da je v Furlaniji - Julijski krajini eden od enomandatnih volilnih okolišev za poslansko zbornico in za senat zasnovan tako, da olajša izvolitev kandidatov, ki pripadajo slovenski manjšini, ampak hkrati ugotavljamo, da to dejansko ne predstavlja zadostne gotovosti za izvolitev. To sem zelo jasno povedal tudi svojemu sogovorniku ministru za zunanje zadeve Republike Italije, ki je izrazil razumevanje za to problematiko. Tudi v tem primeru je obljubil, da bo znotraj vlade opravil določene konzultacije, pri čemer pa še posebej pozdravljam dejstvo, da se je znotraj naše narodne skupnosti v Italiji pričela razprava o načinu oziroma mehanizmu, ki bi omogočil večjo gotovost izvolitve. Namreč, izjemno pomembno je to, da narodna skupnost o tem sprejme neko skupno stališče, ki ga bo Slovenija potem najlažje podprla, kajti v preteklih letih takega skupnega stališča ni bilo. Če torej povzamem, italijanska vlada je preko mojega pogovora z mojim kolegom iz Italije, torej zunanjim ministrom Moaverom, direktno seznanjena z vsemi temi odprtimi vprašanji in našimi pobudami, iniciativami ali zahtevami. Sodelujemo in smo stalno v stiku z našo narodno skupnostjo v Italiji in budno spremljamo, kaj se bo dogajalo v prihodnje, tako da bomo tukaj tudi hvaležni kakršnekoli podpore s strani parlamenta, kajti cela Slovenija mora delovati, vse institucije v tej smeri, da bomo seveda zagotovili tako narodno zastopstvo kot tudi to, da bodo Primorski dnevnik, Novi Matajur in Novi glas še naprej živeli kot naši mediji, ki nam omogočajo, torej naši narodni manjšini, našo, slovensko identiteto. Hvala lepa.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka, imate zahtevo za dopolnitev odgovora, izvolite.
Hvala za odgovor. Veseli me to vaše spodbudno sporočilo, da ste se o vseh teh problemih pogovarjali in da so tudi vaši sogovorniki izrazili neko pripravljenost, da bodo rešili to problematiko. Ta problematika se vedno znova pojavlja, vrti in do sedaj sem imela občutek oziroma sem menila, da pač naša vlada, naši zunanji ministri niso bili dovolj aktivni na tem področju, zato želim in pričakujem, da vztrajate, da se te obljube v prihodnosti tudi izpolnijo in uresničijo. Nedavno ste bili na obisku tudi v Avstriji, kjer vemo, da je ravno tako problem tiskanega medija Novice, kjer gre pravzaprav za sorazmerno malo denarja, pa so sedaj morali zmanjšati izhajanje tednika na štirinajstdnevnik, torej enak problem. Ne gre za veliko sredstev, imamo dobre sosedske odnose, veliko sodelujemo, pa vendarle takšnega problema ne znamo uspešno rešiti. Ravno tako se z Italijo blagovna menjava povečuje, investicije rastejo, napovedan je celo februarja poslovno-investicijski dogodek v Italiji za še več sodelovanja, kot sem prebrala, Italija je druga največja trgovinska partnerica Slovenije, peta po naložbah in tako naprej. To se pravi, da je interes obojestranski, da imamo dobre sosedske odnose, da dobro sodelujemo tudi na gospodarskem in drugih področjih, zato sem prepričana, da rešitev teh problemov lahko pripomore k še boljšim medsosedskim odnosom. Ne nazadnje pa zaščitni zakon tudi ščiti slovensko narodnostno skupnost v Italiji in je prav, da njegove določbe v čim večji meri uresničujete. Zanima me torej, ali boste vztrajali, da se vse te obljube tudi uresničujejo v prihodnosti, tudi v zvezi z narodnim domom oziroma njegovo vrnitvijo.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Tukaj res govorimo isti jezik, razmišljamo enako. Omenili ste tudi Avstrijo, dejansko sem tudi tam na obisku pri zunanji ministrici izrazil podobne pobude in zahteve Slovenije, da se torej splošno financiranje naše slovenske narodne skupnosti v Avstriji izboljša, kajti že 30 let je nespremenjeno in inflacija je požrla del tega denarja, če se nekoliko ljudsko izrazim, pa tudi potrebe so seveda narasle in seveda gre tudi za podporo društvu, za podporo našemu časniku Novice in tako dalje. Ampak če se vrnem na Italijo, tako v Avstriji kot Italiji bomo seveda ostali budni, na ministrstvu sem določil konkretno posameznike, ki mi morajo spremljati zadevo, poročati, kje se zadeve in koliko se premikajo. Moramo seveda upoštevati, da je Italija suverena država, ki bo znotraj svojih institucij odločala o teh vprašanjih, ampak hkrati pa moramo preko vseh naših diplomatskih predstavništev, tudi konzularnega predstavništva, preko naših manjšin v dogovoru z njimi, predvsem pa tudi neposredno s strani ministrstva stalno opozarjati, da je ta vprašanja treba rešiti. Torej zaveza, ki je bila že dana, glede vrnitve Narodnega doma, mora biti uresničena. Verjamem, da bo ob 100-letnici za to dobra priložnost, torej čez dve leti, če se ne motim. In o tem smo tudi konkretno govorili. Dobili smo neko zagotovilo, da bodo ponovno aktivirali v Italiji to omizje, ki pritegne skupaj za isto mizo pripadnike naše narodne manjšine in seveda predstavnike Vlade, kar je izjemno pomembno. Vesel sem tudi, da so naši predstavniki obeh krovnih organizacij v stalnem stiku tudi z različnimi senatorji, z različnimi politiki, pa tudi založniki, kajti ta njihova aktivnost samo pripomore k temu prizadevanju za skupni cilj. In ne nazadnje gre tu za to, da moramo, kot ste sami rekli, ohranjati neke dobrososedske odnose še naprej, kajti če bomo imeli dobro ekonomsko sodelovanje, kulturno, seveda tudi politično, kot ga zdaj nadaljujemo oziroma še nadgrajujemo, potem je upanje za to, da bomo kljub nekoliko radikalnim momentom, ki so tu in tam prisotni v sedanji italijanski politiki, uspeli ohraniti tiste evropske standarde pa tudi vrednote v korist varovanja naše slovenske manjšine, za katere si pač vsi skupaj prizadevamo. Tako da bom hvaležen tudi za podporo vas, spoštovana gospa poslanka, in vseh poslancev Državnega zbora v tej smeri. Hvala.
Hvala, gospod minister. Gospa poslanka ima zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Poslovnik mi omogoča, da predlagam razpravo na to temo. Seveda ne samo zaradi tega, ker ne bi bila zadovoljna z vašim odgovorom, pač pa zaradi tega, ker menim, da se vseeno na plenarnih zasedanjih premalo pogovarjamo o tej problematiki v zvezi s slovenskimi narodnostnimi skupnostmi v sosednjih državah – o tem razpravljamo na komisiji, na parlamentarnem zasedanju pa le redkokdaj, menim, da je tudi slovenska javnost premalo seznanjena s to problematiko slovenstva v zamejstvu – predlagam razpravo na to temo. Vesela bom in seveda Slovenci v Trstu bodo zelo zadovoljni, če bo prišlo dejansko do vrnitve Narodnega doma, ki je bil požgan leta 1920, leta 2020, ob stoletnici, ker vem, da že načrtujejo tudi dejavnosti, ki bi se tam odvijale, kaj vse bi se tam lahko dogajalo. In to je pošteno in pravično, da se ta dom, ki je bil tako grdo odvzet in požgan leta 1920, dejansko vrne Slovencem. Predlagam razpravo na tematiko zamejstva, zamejske problematike in kako bi Slovenija morala vedno, v vsakem času stati Slovencem ob strani in biti zvest in trd pogajalec, če tako rečem, da se uresničujejo njihove pravice v zvezi z vsemi zakoni, ki jih ščitijo, ker je pač to prav, zakone je treba izpolnjevati, spoštovati. In Slovenci smo tukaj in tudi zunaj meja in vsi čutimo slovensko in si seveda želimo, da bi tudi Slovenci v zamejstvu imeli čim boljše pogoje za delo in življenje. Ker to ohranjanje jezika, kulture, slovenstva ni vedno lahko, poleg tega, da je za to potreben denar, je potrebne tudi veliko volje, zavesti, samozavesti, vzgoje pri mladih in pa tudi tega občutka, da imamo Slovenci v Sloveniji radi naše rojake tudi na drugi strani meja, predlagam tudi takšno razpravo.
Hvala lepa. Tudi o vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 19. decembra, v okviru glasovanj. Naslednja bo vprašanje postavila Lidija Divjak Mirnik, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Lepo pozdravljeni, gospa ministrica, ostali ministri, kolegice, kolegi! Moje vprašanje se nanaša na Maribor, in sicer se glasi takole. Direkcija za infrastrukturo je na podlagi načrta razvojnih projektov ter finančnega proračuna Republike Slovenije že od leta 2004 skrbnik za mesto Maribor, dveh zelo zelo pomembnih cestnih infrastrukturnih projektov, to sta južni del zahodne obvoznice med Streliško cesto, Kardeljevo cesto, hitro cesto skozi Maribor ter mariborsko vzhodno obvoznico ter povezovalna cesta med Cesto proletarskih brigad in Limbuško cesto. Predvsem gradnja prve prometnice, torej južne obvoznice, je za mesto Maribor zelo pomembna, saj bo po izgradnji predstavljala glavno tranzitno prometno žilo v smeri zahod – jug in zahod – vzhod, kar bo v veliki meri ožje mestno središče razbremenilo prometa. Državna cesta G1-1, ki poteka po Cesti proletarskih brigad vse do Ptujske ceste, je danes preobremenjena z 9 tisoč PLDP-ji, kar povzroča velike prometne obremenitve, s tem pa posledično vse večje nezadovoljstvo prebivalcev, ki ob tej cesti tudi živimo. Nenavadno je, da se praktično nič ne dogaja na tisoč 400 metrov dolgi prvi etapi med Streliško cesto in Kardeljevo cesto, na kateri je bila s strani direkcije že leta 2013 pridobljena kompletna projektna dokumentacija faze PGD in PZI, s strani Ministrstva za infrastrukturo pa je bil potrjen tudi investicijski program za gradnjo. Po mojih informacijah manjka še manjši del zemljišč, ki bi jih bilo treba odkupiti za gradnjo, žal pa pri reševanju pravno-premoženjskih zadev kot zadnjega nerešenega problema na tej trasi v zadnjih nekaj letih s strani ministrstva in direkcije ni bilo pravega elana, ki bi omogočil, da se vsi odprti pravno-premoženjski problemi zaprejo in se seveda s tem omogoči pridobitev gradbenega dovoljenja ter omogočitev javnega razpisa za pričetek gradnje prve etape. Isto velja tudi za odsek povezovalne ceste med Cesto proletarskih brigad in Limbuško cesto, ki bo razbremenila mestne vpadnice. Zavedam se, spoštovana gospa ministrica, da ste na položaju šele tri mesece, da vsega zamujenega pač še niste mogli opraviti, vendar vas kljub temu sprašujem: Kaj bodo ministrstvo oziroma pristojni storili, da se bodo prometne težave zaradi nedokončanega prometnega sistema državnih cest v Mariboru začele reševati bolj aktivno, kot so se do zdaj? Kdaj se bo pravzaprav začela gradnja obeh navedenih prometnic? Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala za vprašanje. Izgradnja južnega dela zahodne obvoznice Maribora je predvidena v treh etapah, in sicer prva etapa od Streliške do Kardeljeve, druga etapa od Kardeljeve do Tržaške ceste z izvennivojskim križanjem s Tržaško cesto in tretja etapa od Tržaške ceste do avtoceste s priključkom pri Rogoznici. Za prvo etapo je v pripravi projektna dokumentacija za pridobitev gradbenega dovoljenja za odstranitev objektov in za samo rušitev. Pridobitev gradbenega dovoljenja je predvidena v letu 2019, istočasno pa je predviden tudi razpis za izvedbo gradbenih del, ki naj bi bila končana predvidoma do konca leta 2020, ob predpostavki, da bodo zagotovljena ustrezna finančna sredstva. Nekaj več o tem ob koncu odgovora. Za drugo in tretjo etapo je v pripravi državni prostorski načrt, DPN, kot mu radi rečemo, idejni projekt bo izdelan v sredini leta 2019, nato bo sledila javna razgrnitev. Sprejetje DPN se predvideva v letu 2020. Trenutno potekajo aktivnosti glede priključevanja obvoznice na avtocesto. Po sprejetju DPN pa sledi še vse ostalo, naročilo in izvedba dokumentacije PGD oziroma PZI, recenzija izdelanega PGD in PZI ter revizija projektov, izdelava investicijskega programa, odkupi zemljišč, pridobitev gradbenega dovoljenja, izvedba gradbenih del in na koncu seveda tudi, verjamem, zaključek investicije. Druga etapa, od Kardeljeve do Tržaške, se pri nas oziroma na direkciji obravnava prioritetno, saj se zavedamo, da bo z izgradnjo prve in druge etape tranzitni promet možno v celoti preusmeriti iz centra mesta na novozgrajeno obvozno cesto. Glede projekta podaljšanja Ceste proletarskih brigad, ki predstavlja podaljšek ceste za nekaj manj kot dva kilometra oziroma točno tisoč 955 metrov, do priključka državne ceste Maribor–Ruše vam ravno tako lahko povem, da je razpis za izvedbo gradbenih del prve etape izveden, v teku pa je pregled ponudb. Projektna dokumentacija zajema tudi preoblikovanje dvopasovnega krožnega križišča pri Qlandii v tako imenovano turbo krožno križišče. Realizacija bo torej izvedena v dveh etapah, in sicer prvi del cestna povezava, ki ne predvideva velikega finančnega vložka občine, in drugi del izvedba ostalih priključnih cest, ki pa jih bo, tako vsaj pravijo, Mestna občina Maribor gradila po fazah v odvisnosti od razpoložljivih sredstev. Verjamem, da o tem drugem delu vi veste več kot sama. Zdaj pa mogoče še tisti del, ki sem ga prej omenila. Projekti, ki so že predvideni, ali pa projekti, ki si jih marsikdo od vas želi, bodo seveda odvisni od denarja, ki ga bomo imeli zagotovljenega v proračunu naslednjega leta in tudi naprej. Mi vsi, koalicijski poslanci, vlada, vemo, k čemu smo se zavezali s koalicijsko pogodbo, kar se tiče državnih cest. Upam, da se bomo v tem delu tega koalicijskega dogovora držali, sicer boste morali razumeti, da tudi na tem področju prihaja oziroma bo prihajalo do določenih zamikov. Tako da tudi ob sprejemanju proračuna oziroma rebalansa proračuna za leto 2019 pričakujem, da boste skupaj z mano zelo natančno pogledali ta rebalans in da bomo skupaj zagotovili to, kar smo si zadali. Ker roko na srce, v preteklosti je bila res državna, cestna in železniška infrastruktura zaradi krize, zaradi manj prihodkov v proračunu zapostavljena. To zapostavljanje je vplivalo tudi že na varnost na naših cestah, in če želimo to popraviti, in jaz verjamem, da želimo, moramo trend, ki je bil postavljen v zadnjih dveh letih, skupaj nadaljevati.
Hvala lepa, gospa ministrica. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Jani Prednik, in sicer ministrici za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano dr. Aleksandri Pivec, ki je odsotna, ter ministru za zdravje gospodu Samu Fakinu. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovani minister, in lep pozdrav tudi vsem ostalim ministrom! Sam bom spet odprl v tem mandatu eno vprašanje, ki se vleče iz mandata v mandat, in to je vprašanje konoplje. V preteklem mandatu so bili doseženi neki napredki, vendar še vedno pa nista rešeni vsaj dve ključni vprašanji, in sicer eno je medicinska dostopnost kanabisa in preparatov, drugo pa je gojenje konoplje z namenom pridobivanja kanabisa za zdravila v Sloveniji, ker to trenutno še vedno ni dovoljeno. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo v prejšnjem mandatu pripravili več osnutkov neke možne zakonske ureditve, en predlog smo tudi poslali v Državni zbor, in sicer predlog, ki bi urejal zakonito ureditev gojenja konoplje za pridobivanje medicinskega kanabisa, vendar pa na žalost zaradi padca prejšnje vlade prehitro, seveda do te obravnave ni prišlo. Mislimo, da je skrajni čas, da prenehamo s takim in drugačnim oviranjem zakonitega gojenja konoplje za pridobivanje medicinskega kanabisa, zato smo to tudi v koalicijsko pogodbo na stran 32 zapisali, in sicer smo napisali, da bomo do leta 2019 pripravili zakonsko podlago za legalizacijo konoplje v medicinske namene. To vprašanje se ne nanaša samo na ministra za zdravje, nanaša se tudi na ministrico za kmetijstvo, ki je danes odsotna, in upam, da mi bo na naslednji seji na to moje vprašanje javno odgovorila. Kot rečeno, tega vprašanja ni mogoče rešiti samo na enem resorju, za to je potrebnih več resorjev, vsaj resor za zdravje in kmetijski resor. 18 let je od sprejetja Zakona o proizvodnji in prometu s prepovedanimi drogami, bolniki in zdravniki pa še vedno ostajajo odvisni od uvoza in na nek način dobre volje države, ki v strahu nekaterih uradnikov – to je treba povedati – pred drogami preprečuje pridelavo rastlin za zdravila v Sloveniji. Poleg tega je v odgovoru ministrstva še vedno polno nekih nestrokovnih izrazov, na primer vsebuje »žetev« tako imenovane konoplje, čeprav je strokovno pravilen izraz pridobivanje kanabisa. V odgovoru tudi navajate, da mora Slovenija vzpostaviti konvencijsko skladen sistem, hkrati pa že več let od vašega ministrstva – za to niste krivi vi, ampak vsi pretekli ministri – pričakujemo konkreten predlog, kako to doseči. Zato tako od vas kot od ministrice za kmetijstvo pričakujem jasne odgovore na naslednja vprašanja. Zanima me: Kako bosta zastavila sodelovanje, da v Sloveniji končno omogočimo zakonito gojenje konoplje za pridobivanje medicinskega kanabisa? Kako bosta usklajena terminologija in poimenovanje snovi in postopkov ter kako bo določena definicija medicinskega kanabisa? S kakšnimi sredstvi nameravata pospešiti razvoj in registracijo zdravil iz konoplje in kanabisa, za katera bomo surovino gojili v Sloveniji? Kako bosta poskrbela za vključitev slovenskih gojiteljev v sistem gojenja konoplje in pridobivanje medicinskega kanabisa? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Najprej je treba poudariti, da gojenje konoplje urejajo tudi evropski zakoni, ki smo se jih dolžni držati. Slovenija je majhna in ima težave z nekaterimi zadevami, postaviti jih tako, da se zadeve dogajajo varno in da se dogajajo ekonomsko. Tudi v dveh državah, sosednjih Avstriji in Italiji, ali imajo posebnega pooblaščenega kontraktorja, ki to dela pod strogo določenimi pogoji, ki kar precej stanejo, ali – v primeru, mislim da, Italije – to dela celo vojska zaradi zagotavljanja varnosti. To je kratek opis, kaj se dogaja po svetu. Dejstvo pa je, da je kanabis oziroma njegovi izvlečki v medicinske namene v Sloveniji dostopen in ga je možno dobiti v lekarnah. Seveda pa ni možno dobiti cigaret pa smole pa teh stvari, ker je pač farmakoterapija, ki smo se je dožni držati, povedala, katere učinkovine ljudem niso škodljive. Preden se bomo odločili za to, bo treba proučiti varnost in ekonomičnost. Ta hip je glede na raziskave, koliko ljudi ta kanabis, ki ga indicirajo zdravniki, dejansko rabi, še vedno najbolj racionalna možnost to uvažati, kot uvažamo sedaj. Seveda pa bi bilo zelo fino pri tistih, ki predlagajo tako ureditev, da predlagajo celoten postopek s cost-benefit študijo. Včasih, veste, je to bolj praktično, bolj fino, če je taka študija, kot če to dajemo nekomu delati, ki ima že v štartu kar nekaj pomislekov v zvezi s tem.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Jožef Lenart, in sicer ministru za zdravje gospodu Samu Fakinu. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Spoštovani gostje, ministri, spoštovani kolegice in kolegi poslanci! Spoštovani gospod minister Fakin, pred nedavnim ste bili na obisku v Splošni bolnišnici Ptuj. Med drugim ste se informirali oziroma ste se pogovarjali tudi o poteku gradnje urgentnega centra Ptuj. Skupaj z vami so bili tudi predsednik sveta zavoda, direktorica bolnišnice ter županja Mestne občine Ptuj. Tam ste nekako obljubili, da se bo gradnja urgentnega centra Ptuj izvedla. Ne glede na to, da se zadeva razvija skoraj 8 let, upamo, da je čas pravi. Urgentni center Ptuj je ustanova izjemne pomembnosti za reševanje življenj občanov in mora pokrivati celotno področje Spodnjega Podravja. Prebivalci, ki živimo na območju stare Mestne občine Ptuj pa tja do Lenarta, na drugi strani do Zavrča, pa tudi haloških občin, to nujno potrebujemo in tudi verjamemo, enako tudi naša občinska vodstva, da bi denar morala zagotoviti država preko Ministrstva za zdravje. V bolnišnici so mnenja, da si še niste podrobno pogledali projekta ter da se ne ve, kdo in kdaj bo investicijo plačal ter koliko sredstev bo sploh uspel zagotoviti. Moje vprašanje za vas, spoštovani minister, je: Kdaj bodo zagotovljena sredstva za izgradnjo? Ali se začetek nadaljevanja gradnje predvideva v začetku leta 2019? Ali ste si v vmesnem času od obiska vi ali vaši strokovni sodelavci že podrobno ogledali projektno dokumentacijo in kaj menite o njej? Ali bo naš urgentni center tipa C3 ali tipa C2? V tej tipologiji, če tako rečem, jih je bilo več omenjenih, enkrat C3, enkrat C2, drugič spet B, zaradi tega si mogoče občani tudi zdaj ne znajo predstavljati, kaj o pomeni. Želim torej vedeti: Ali bo urgentni center takšne velikosti, da bo lahko letno sprejel ter kvalitetno obravnaval vsaj 20 tisoč urgentnih posegov, kot nekako kažejo trenutne potrebe? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vprašanje. Prvotno je bilo mišljeno, da bo urgentnih centrov v Sloveniji 6. Potem smo jih nekako razširili na 10, med njimi je bil seveda tudi urgentni center Ptuj, ki je iz meni neznanih razlogov izpadel iz tiste prve runde. Potem pa je bil urgentni center umeščen, bili so narejeni načrti in projektantsko ocenjena predračunska vrednosti je bila 3 milijone in pol. Potem je bila pa ponudba, ki smo jo, takoj ko sem nastopil mandat, prejeli, 7 milijonov in pol, tako da se je treba zaenkrat še odločiti v proračunu 2019, če gremo v tako obliko urgentnega centra. Naj povem, da se urgenca na Ptuju že dogaja zdaj, tako kot se je v vseh prejšnjih urgentnih centrih, se tudi v tem, in da urgentni center v neki obliki bo. Tu gre predvsem za to, da se zagotovijo ustrezni prostori, da ljudje ne hodijo skozi različna vrata v bolnišnico, ampak pridejo skozi ena vrata in tam opravijo to storitev. V tem primeru gre za iskanje primernega prostora za bolnike po seveda sprejemljivi ceni. Ni problem postaviti C1, C2, hudo bi bilo, če me boste čez eno leto ali pa dve vprašali, kako da si šel nekaj neracionalno gradit. Šel sem pogledat na Ptuj prav s tem namenom, da vidim, kaj v resnici rabijo, če mogoče rabijo kaj prej. Prej rabijo marsikaj drugega, zastarel je CT-aparat, operacijske dvorane in podobne zadeve. Tako da ko bomo sprejemali državni proračun, upam, da se bomo do takrat že dogovorili, kako veliki prostori se v bistvu rabijo. Ne bi rad zgradil urgentnega centra, ki napol sameva, samo to je moj namen. Ker se nisem navduševal že nad Urgentnim centrom Trbovlje zaradi nizke frekvence, pa je moj rodni kraj, Urgentnim centrom Brežice, zdaj iščemo z obema poslovodstvoma, lokalnimi zdravstvenimi domovi, kako bi to napolnili s smiselno vsebino. V Trbovljah je že uspelo, da dela urgentna služba notri, na Ptuju se bo treba pa še dogovoriti, čeprav je Ptuj za polovico večji kot trboveljska bolnišnica. Pa še vedno ne bo pravi urgentni center, ker komplicirane paciente, kompleksne paciente, nevrokirurške, srčne in take bodo tako ali tako vozili naprej, tako kot jih danes vozijo v Maribor, ker nismo sposobni zagotoviti kritične mase teh specialistov. Ne da bi dvomili o Ptuju, vendar je treba res vsebino pogledati in reči, kakšne prostore rabijo. Kvadratura bo verjetno ostala ista, to ni problem, bodo pa mogoče malo prostori prilagojeni dejanskim potrebam Ptujčanov. Urgence čez dan ni toliko oziroma je je manj, tako da bi lahko te prostore izkoristili še za kakšno redno ambulanto.
Hvala lepa, gospod minister. Naslednji bo postavil vprašanje gospod Primož Siter, in sicer ministru za kulturo Dejanu Prešičku ter ministru za notranje zadeve gospodu Boštjanu Poklukarju. Izvolite, gospod poslanec.
Najlepša hvala, predsedujoča. Spoštovana ministra, lep dober dan, kolegice in kolegi, še enkrat pozdravljeni! Moje vprašanje se nanaša na vse bolj razširjen pojav rušenja, uničevanja, vandalizma, poškodovanja in odstranitve spomenikov, spominskih obeležij narodnoosvobodilnemu boju v Sloveniji. Uničevanja dediščine in zgodovinskega revizionizma se uradno niti ne obsoja niti ne preganja, kaj šele sankcionira. Problem odstranjevanja je zelo širok in sprašujem se v tej zgodbi, kaj je njen cilj – zgodovinski izbris, pozaba ali celo kaj več, recimo rehabilitacija domobranstva? Bojim se, da ne gre za nek naključni vandalizem, bojim se, da gre za bolj koordinirano akcijo z nekimi ideološkimi in političnimi motivi. Uničenje in rušenje spominskih obeležij je načrtna taktika, ki lansira pohod neofašističnih ideologij, katerih končni cilj pa je lahko v končni fazi izbris herojskega doprinosa narodnoosvobodilnega boja za svobodo naroda in nacionalne zgodovine. To na eni strani, en vzporeden izziv tej problematiki pa je naslednji. V registru kulturne dediščine iz druge svetovne vojne je zabeleženih nekaj več kot 2 tisoč 900 spominskih enot, od tega jih ima 800 status kulturnih spomenikov, v Sloveniji pa je, tako zveza borcev, 5 tisoč 400 spomenikov NOB, in to ne predstavlja najbolj množične skupine javnih spomenikov v Sloveniji. Najprej bom postavil vprašanje ministru za kulturo. V registru nepremične kulturne dediščine, ki ga vzdržuje Ministrstvo za kulturo, je torej 2 tisoč 927 enot. Register pokriva približno 70 % partizanskih spomenikov. Zanima me: Zakaj država nima popisa vseh spomenikov iz časa druge svetovne vojne na podoben način, kot obstaja recimo popis cerkva, arheoloških lokacij, grobišč in tako naprej? Na kakšen način ministrstvo vodi evidenco spominskih obeležij NOB in izvaja njihovo zaščito in vzdrževanje? Ministru za notranje zadeve pa postavljam naslednja vprašanja: Kaj je doslej storila in kako se s problemom vandalizma sooča policija, ki mora ukrepati v zvezi z zaščito in izvajati pregon vandalov? Javnost namreč nima podatkov o tem, kako učinkovit je pregon storilcev. Zanima me tudi: Po katerih pravnih podlagah se izvaja pregon skrunitve, uničevanja, odstranitve ali odtujitve spominskih obeležij? Kakšna in kako učinkovita je bila doslej policijska praksa? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani poslanec, naj se vam na začetku zahvalim za vprašanje, na katerega opozarjate in ki je po moji presoji vsekakor zelo pereče vprašanje, se pravi uničevanje spomenikov obeležij NOB. V naših registrih nepremične kulturne dediščine Republike Slovenije je vpisanih več kot 30 tisoč enot. Po naših podatkih je od teh 2 tisoč 769 enot – tukaj imava, izgleda, malo različne podatke – dediščine, povezane z drugo svetovno vojno. Od teh 2 tisoč 769 enot jih je 739 razglašenih za kulturni spomenik lokalnega pomena, 22 enot je spomenik državnega pomena in potem imamo še bolnico Franjo, ki je pridobila status zaščite z znakom dediščine EU. Porast ne samo uničevanja, tudi kraje celo nagrobnikov – se pravi, ne samo spominskih plošč ali spomenikov, ki stojijo – je res vsako leto večji. Tukaj verjetno sam pregon kot tak ne bo dosegel tega efekta, ki bi ga moral, verjetno je tukaj vprašanje neke vzgoje, omike in odnosa do same dediščine, ki jo imamo. Omenili ste, da je to mogoče načrtno, da je to izbris herojskega dejanja – težko sodimo o tem, ali je to načrtno ali ne, to bi bilo treba ugotoviti s samimi organi pregona. Kaj ministrstvo že več let dela? Resnično je, da ni vse popisano. Trudimo se, da bi sedaj popisali in dobili res adekvaten popis, kaj obstaja. Tukaj smo tudi v navezi z zvezo borcev, da bi prišli do pravih podatkov, in seveda tudi s popisom na terenu. Glede na naraščajoč pojav poškodb, kraje javnih spomenikov se na Zavodu za varstvo kulturne dediščine že nekaj let odvija program 3D digitalizacije ogroženih spomenikov. Če bi prišlo do hujših poškodb ali kraje, bi vsaj imeli možnost rekonstrukcije teh spomenikov. In to je na žalost edini način, s katerim bi lahko, kar se ministrstva tiče, naredili, da bi se ti spomeniki ohranili. Potem je pa še drugo vprašanje, ki ste ga tudi postavili, je pa tudi politika, kako bi ohranjevali in kako bi pomagali pri ohranjevanju. Dediščina, ki ima status državnega pomena, se seveda financira s strani države. Lokalne spomenike financirajo lokalne skupnosti, nekatere zelo vzorno, nekatere malo manj. Mi se trudimo, smo tudi dali narediti neko študijo, da bi z davčnimi olajšavami in drugimi finančnimi spodbudami pomagali občinam in tudi posameznikom, ker vemo, da je veliko teh obeležij tudi na privatnih hišah in pripada fizičnim osebam. Poskušamo gledati globalno, kako bi lahko te različne kategorije ovrednotili, kako bi lahko s finančnimi stimulacijami, z zaščito in digitalnim arhiviranjem teh spomenikov prišli do tega, da bi dediščina vseeno ostala za naslednje generacije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo, 10 sekund. Izvolite.
Hvala lepa. Če nadaljujem, s strani Ministrstva za notranje zadeve in Policije točne statistike glede poškodovanih spomenikov NOB ne moremo posredovati, ker iz statističnih podatkov ne moremo izločiti samo spomenikov in spominskih obeležij NOB. Statistika zato zajema vsa poškodovanja in tatvine, ki se navezujejo na umetniške predmete. Mi to v policiji delamo v skladu s Kazenskim zakonikom. In če lahko na koncu še dodam, da so v zadnjem času ta kazniva dejanja bistveno bolj raziskana, predvsem pa gre za tatvine spomenikov in spominskih obeležij, ki so iz barvnih kovin.
Gospod minister, čas se je iztekel. Se opravičujem, tako pač je. Gremo naprej. Naslednja bo postavila vprašanje Mateja Udovč ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. S ponedeljkom, 24. 9., se je v Kranju zaradi sanacije mostu pričela popolna zapora ceste čez Savski otok. Potreba po popolni zapori se je izkazala šele ob pričetku gradbenih del, ko se je ugotovilo, da je konstrukcija mostu v zelo slabem stanju. Zaradi slabega obveščanja je Kranj v tistem času doživel pravi prometni kolaps. Kljub naknadnemu obveščanju in zelo dobro označenih obvoznih poteh, obvozih in velikemu trudu policistov za vzpostavitev tekočega prometa prihaja v konicah do velike gneče in zastojev v prometu. Udeleženci v prometu se zelo pogosto obračajo name in prosijo, če lahko kakorkoli pomagam, da bi se sanacija čim prej končala. Najbolj jih moti, da se v tem času od vzpostavitve zapore do danes na tem cestnem odseku praktično sanacija odvija zelo počasi; redko opazijo, da bi se izvajala dela ali aktivnosti v popolni gradbeni zasedbi. Največkrat opazijo le po dva delavca na gradbišču. Drugi problem, ki se pojavlja ob tej zapori in gneči na kranjskih cestah, pa je, da imajo trgovine in lokali v nakupovalnem središču Supernova, ki je v neposredni bližini te zapore, veliko poslovno škodo zaradi zapore ceste. Na tiskovni konferenci ob ogledu delovišča, ki ste jo imeli septembra, ste poudarili, da je za vas ter vaše Kranjčanke in Kranjčane na prvem mestu pomembno življenje kot pa kakšna minuta čakanja v koloni. Tudi jaz se popolnoma strinjam, vendar vseeno pričakujem od izvajalca, da bo zaradi izredno ugodnih vremenskih razmer v tem obdobju pospešil aktivnosti in projekte zaključil do 5. marca 2019. Zato ministrico za infrastrukturo sprašujem: Kako potekajo dela sanacije Savskega mostu? Ali boste izvajalce sankcionirali, če ne bojo izvedli investicije v roku? Ali imajo pravni subjekti, ki trpijo veliko poslovno škodo zaradi zaprtja mostu, možnost za kakršnokoli odškodnino? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Verjetno se obe, ker prihajava iz Kranja, strinjava, da je bila obnova tega mostu ekstremno nujno potrebna, pa je mogoče to še premalo poudarjena beseda. Kot drugo, se strinjam, da sta bila komunikacija in obveščanje javnosti napačna. Povedala sem to prvi dan, ko se je most zaprl, zato na Ministrstvu za infrastrukturo pripravljamo protokol, kako bo treba ob takšnih primerih skupaj z občino obveščati občane oziroma vse tiste, ki pot, ki postane kar naenkrat zaprta, uporabljajo. Ampak za nazaj stvari pač ni možno spremeniti. Drugo, želim poudariti, da dela v tem trenutku potekajo v skladu s terminskim planom in sprostitev prometa na mostu je predvidena za 8. marec 2019. Nihče do danes še ni kakorkoli problematiziral tega datuma, še več, vsakokrat, ko preverim, kako poteka obnova, povejo, da je vse v terminskem planu. In še več, dogovorjeni smo bili, da preverijo in pogledajo, ali je možno to še nekoliko skrajšati. Seveda je res, da je dosti odvisno od vremenskih razmer, ampak kot ste že sami ugotovili, v tem trenutku so še vedno ali pa so bile do nedavnega vremenske razmere še vedno ugodne za obnove oziroma gradnje. Ne bom vam danes naštevala, kaj vse je treba narediti, ker verjetno to tudi ni bil namen vprašanja. Lahko vam dam zagotovilo, da tedensko bedim nad tem projektom, mogoče tudi zato, ker od začetka, od 24. septembra, ko se je most kar naenkrat zaprl, verjeli ali ne, to pot uporabljam tudi sama. Ne kot ministrica in ne kot občanka nisem bila obveščena, da se tisti ponedeljek po tem mostu ne bom mogla peljati v službo. Seveda smo preverjali tudi, koliko ljudi in zakaj samo toliko ljudi v določenem roku na mostu. Odgovorjeno je bilo, da toliko delavcev, kot jih je bilo potrebnih, je ves čas na mostu oziroma delovišču. Če greste zdaj mimo, lahko vidite, da jih je že bistveno več. Narava dela na začetku je bila taka, da ni dopuščala večjega števila oziroma ni dopuščala in ni bilo potrebe po večjem številu ljudi na tem mostu. Sem pa nedavno nazaj na otvoritvi razstave, ki ravno tako govori o eni drugi cesti v Kranju, srečala gospo, ki živi v neposredni bližini, se pravi prva hiša na vrhu tega mostu. In me je prosila, da ob prvi priliki, ki jo bom imela, podam vse pohvale in zahvale delavcem, ki na tem mestu delajo, ker ona vidi te stvari drugače kot mi, ki pridemo mogoče enkrat ali dvakrat na dan mimo. Gospa je cel dan tam in pravi, da se stvari dogajajo čez cel dan. In še enkrat, moja zaveza, obljuba vam ter Kranjčankam in Kranjčanom je, da bom tudi naprej budno spremljala dogajanje na tem mostu in zahtevala redna poročila ter striktno vztrajala na spoštovanju rokov, ker se še kako zavedam, kako je ta cestna povezava za Kranj in ljudi pomembna.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev ogovora. Izvolite, poslanka.
Hvala lepa za pojasnilo. Kot ste že povedali, obe prihajava iz istega kraja. Povedali ste, da boste pripravili protokol. Mislim, da ste to povedali že en mesec nazaj. Pa me samo še zanima: Do kdaj boste pripravili protokol? Hvala.
Izvolite, gospa ministrica.
Naš cilj je do konca leta, usklajujemo to tudi z občinami, da bo stvar res zapisana tako, da jo bomo vsi skupaj lahko izvajali. To seveda velja za vse nove projekte, ki bodo deležni zapor. Za nazaj se na žalost stvari ne da spreminjati, se pa zavedam, kar sem povedala tudi odgovornim na ministrstvu, da pri tem projektu ni šlo vse tako, kot bi moralo iti. Še več, kasneje smo ugotovili, da je tudi v dokumentaciji predvidena celotna zapora. In ni bilo tako, kot so komunicirali z javnostjo v Kranju, da bo to samo delna zapora. Tudi na ministrstvu bo treba določene stvari bolj podrobno in natančno urediti.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Dušan Šiško, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve gospodu Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Hvala. Pozdravljeni vsi! V Republiki Sloveniji je poleti 2011 potekala večja reorganizacija Policije, ki je zajela predvsem tri uprave, in sicer Slovenj Gradec, Postojno in Krško. Kljub velikim nasprotovanjem lokalne javnosti in prizadetih občin je Pahorjeva vlada začela izvajati tako imenovan projekt Libra, ki naj bi prinesel številne pozitivne učinke, med drugimi tudi finančne. V prvih letih po uvedbi reorganizacije je bilo pripravljenih nekaj poročil, ki so pokazala, da naj bi bili cilji večinoma doseženi, ostali učinki pa naj bi se pokazali na daljši rok. Kolikor mi je znano, kasnejših analiz te reorganizacije ni bilo. Ker je medtem prišlo do sprememb v varnostni situaciji, zlasti zaradi velikega migrantskega vala in povečanja števila prebežnikov, pri čemer so bili obremenjeni zlasti policisti in drugi delavci Ministrstva za notranje zadeve, je razumljiv interes javnosti, ali je sedanja organiziranost policije res najbolj primerna. Še zlasti to velja za Posavje, na območju katerega se nahajajo številni objekti izrednega državnega pomena, kot je jedrska elektrarna Krško in prihodnje odlagališče srednje in nizko radioaktivnih odpadkov, vojaško letališče, pet hidroelektrarn, plinska elektrarna, največji mednarodni železniški prehod in več mejnih prehodov. Zato vas sprašujem: Ali je bila opravljena kakšna neodvisna analiza projekta Libra oziroma reorganizacije policijskih uprav in kakšni so bili rezultati? Ali Policija sama oziroma Ministrstvo za notranje zadeve opravlja kakšne analize in kakšni so bili ugotovljeni učinki? Ali sedanje vodstvo Ministrstva za notranje zadeve soglaša z organizacijo policije v Posavju, še posebej glede na vse naštete dejavnike? Zakaj je stavba na Cesti krških žrtev 55a v Krškem po sedmih letih, ko so jo zapustili uslužbenci Policijske uprave Krško, še vedno prazna? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani gospod poslanec. Leta 2011 je bila Policija reorganizirana na regijski ravni, in sicer s projektom Libra. Projekt Libra je ukinil, kot ste sami povedali, tri policijske uprave, med drugim tudi policijsko upravo v Krškem. Jaz sem na enem od prvih obiskov policijskih uprav obiskal sedanjo Policijsko upravo Novo Mesto, kjer sem se seznanil tudi s tem, kar vi govorite, in sicer s kritično infrastrukturo, ki se nahaja na področju Posavja, katero ste tudi vi omenjali. V tem trenutku ni nobene potrebe, da bi na novo vzpostavljali nazaj preteklo stanje, ki je bilo leta 2011 ukinjeno. Zakaj? Ravno zaradi tega, ker se policija sooča s kadrovskim primanjkljajem in je organiziranost na tem delu oziroma v državi v tem trenutku primerno organizirana na regijski ravni. Moram tudi povedati, da se ocena varnosti na območju nekdanje Policijske uprave Krško po projektu Libra ni poslabšala, je ugodna in je nad državnim povprečjem, kar lahko ocenjujem kot zelo dobro. Res je, da se je leta 2015 in 2016 območje v Brežicah in Dobovi soočalo z migrantsko krizo. Tudi v tem času poteka tam ilegalno prehajanje meje, ki ga zaenkrat policija uspešno obvladuje. Moram tudi povedati, da je tukaj zelo pomembno partnersko sodelovanje z lokalno skupnostjo v vseh občinah nekdanje Policijske uprave Krško, s civilno družbo, zato skušamo tudi z novimi oblikami policijskega dela v skupnosti približati delo policije in dvigniti varnost v sami skupnosti. Moram tudi povedati, da število kaznivih dejanj, prekrškov in kršitev v cestnem prometu na policijskih postajah nekdanje Policijske uprave Krško postopoma upada in da je na področju Policijske uprave Novo mesto na tem območju Posavja od novembra 2018 od tisoč 230 sistematiziranih delovnih mest zasedenih le 913; oziroma še dvanajst manj kot jih je bilo januarja 2018. To pomeni, da se dejansko srečujemo s kadrovskim mankom v policiji, razpisana delovna mesta v policiji so stalno odprta, tako da tudi povabim vse Posavce, da se zaposlijo v policiji, kajti delovna mesta so v teh krajih odprta. Glede objekta Policijske uprave v Krškem, o katerem ste me spraševali že na moji predstavitvi, pa moram povedati, da ga je Vlada 29. 11. 2016 z Ministrstva za notranje zadeve prenesla v upravljanje na Ministrstvu za javno upravo. V letu 2017 je novi upravljavec naročil statično potresno analizo objekta, vendar v letu 2018 še ni bilo mogoče zagotoviti potrebnih sredstev za izvedbo adaptacijskih in prilagoditvenih del. Želim si, da bo Ministrstvo za javno upravo pričelo z izvedbo sanacije prostorov, ki bodo potem predani v uporabo ostalim državnim organom z območja Posavja v naslednjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Šiško, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, gospod minister, za te odgovore. Veste, nisem najbolj zadovoljen z vašimi odgovori, ker imam občutek, da vas nekdo zavaja pri teh vseh zadevah. V zvezi s tem bom še povedal naslednje zadeve. Upam, da boste res bolje gospodarili z državnimi prostori, kot so vaši predhodniki. Če omenjena stavba ne bo v dveh letih dobila uporabnikov, se bo začela rušiti, kot se je v Krškem rušil že dom upokojencev in na koncu je tam travnik. Res je, da mnogim ustreza, da je zadnja leta mnogo manj policijskih kontrol ob cestah, saj namesto njih postavljajo prazne avtomobile ali pa kar kartone, kjer so narisane makete policije. Res je tudi, da je ljudem čudno, da sta baje v Krškem na razpolago samo dve patrulji; in če mora ena patrulja na en konec občine, druga pa na 20–30 kilometrov oddaljen kraj na drugem delu občine Krško, je mesto z atomsko elektrarno brez policije. Še bolje pa bi bilo, če bi nam vrnili policijsko upravo, saj je čudno, da ima regija s tako pomembnimi objekti, ki sem jih prej našteval, tožilstvo in sodišče, policijske uprave pa nima. Razprave ne bom predlagal, saj ne bi imelo smisla, dokler ne bomo dobili neodvisnih in svežih podatkov o finančnih in drugih posledicah reorganizacije.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Glede stavbe sem že povedal, da je predana Ministrstvu za javno upravo. Mene dejansko boli srce, ko hodim po Sloveniji in gledam stanje policijskih objektov, nekateri so res na visokem nivoju, kot želi sodobna policija tudi imeti prostore in infrastrukturo. Nekje žal niso. Moram tukaj posebej izpostaviti Policijsko upravo Ljubljana, ki je na najslabšem, naslednja pa je Policijska uprava Koper, ki se sooča s problemi. Res je, želim si, da bo Ministrstvo za javno upravo to stavbo v Krškem čim prej tudi dalo nazaj v funkcionalnost za državne organe. Verjamem, da če bo vse prav, se bo to zgodilo že leta 2019. Je pa res, da imam tudi jaz na to stavbo lepe spomine. Tam je bila Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje oziroma Štab Civilne zaščite. In ko smo tam velikokrat sestankovali ob vseh poplavah in naravnih nesrečah, ki so se dogajale v Posavju, je bilo vedno srce kriznega štaba v tej stavbi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Andrej Šušmelj, ki bo postavil vprašanje ministru za javno upravo Rudiju Medvedu. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani minister za javno upravo gospod Rudi Medved! Pred kratkim smo poslanci v Državnem zboru sprejeli novelo Zakona o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, s katero smo na predlog Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti umaknili masovni avtomatični informativni izračun za letne pravice iz javnih sredstev. Za izračun se je po opravljenih testiranjih izkazalo, da je za informacijski sistem prevelik zalogaj in ne bi vzdržal povečane obremenitve zaradi hkratnega večjega števila elektronskih podatkovnih poizvedb. Testiranja so se izvedla po uveljavitvi novele iz leta 2017. Naj naštejem še nekaj primerov. Leta 2010 je nastopil nov bolnišnični sistem v UKC, ki je povzročil kup preglavic. Verjetno se vsi še zelo dobro spomnimo težav ob uvedbi e-napotnic in e-receptov, težave ob informatizaciji zemljiške knjige, rezultatov mature. Težave ob prehodu na nov informacijski sistem je imelo Ministrstvo za obrambo. Ob obravnavi Priporočila v zvezi s črpanjem evropskih kohezijskih sredstev Državnemu zboru je minister na matičnem delovnem telesu ter na izredni seji Državnega zbora večkrat opozoril na problematiko v zvezi z informacijskimi sistemi in na vse težave, s katerimi se zaposleni soočajo na dnevni ravni. Tudi v akcijskem načrtu za pospešitev črpanja sredstev z dne 6. decembra letos je na to ponovno opozorjeno. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali so bili v navedenih primerih pred uvedbo novega informacijskega sistema ali nadgradnjo obstoječega izvedeni pilotni projekti? Če ne, zakaj ne? Če so bili izvedeni, pa me zanima: V kakšni meri so se izkazali za učinkovite, da smo bili in smo še v nekaterih primerih kljub testiranju priča skoraj popolnemu kolapsu? Prav tako me zanima, glede na to, da težave z informacijskim sistemom v Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko obstajajo že najmanj od leta 2016: Ali ima Ministrstvo za javno upravo kot krovno ministrstvo v pripravi kakšne predloge za optimizacijo delovnih postopkov in s tem povezanih rešitev? Hvala.
Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Lep pozdrav, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Cel kup vprašanj, spoštovani gospod poslanec, ki v večini primerov ne zadevajo Ministrstva za javno upravo, ker govorimo o posebnih informacijskih sistemih, ki jih vzdržujejo oziroma implementirajo posamezna ministrstva. Ampak ne glede na to smo se mi potrudili inpridobili odgovore vsaj z dveh ministrstev iz dveh najbolj aktualnih zadev, ki jih omenjate. V nadaljevanju pa vam bom morda, če bo čas dopuščal, tudi predstavil, kako pa se namerava v prihodnje aktivneje vključiti v te zadeve Ministrstvo za javno upravo, ki je bilo s temi vsemi problemi dodobra seznanjeno v teh nekaj mesecih, odkar smo na ministrstvu. V primeru omenjenih informacijskih sistemov je treba uvodoma izpostaviti, da navedena sistema oziroma programa – govorimo o sistemih na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter Službi Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko – predstavljata sektorsko specifični aplikaciji, ki sta ju razvijali ter zanju tudi vsebinsko skrbita Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ter Služba Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko. To, kar sem na začetku povedal, gre za specifični aplikaciji, ki so ju na ministrstvu in na službi razvijali s pomočjo zunanjih strokovnjakov in tudi naj bi ju uspešno implementirali v sistem. Gre za standardno in klasično ureditev, ki jo ministrstva in službe na podlagi ciljev in nalog s svojega delovnega področja pripravljajo, izvajajo naročilo programov; in za katere razvojne aplikacije skrbijo pristojna ministrstva, ki tudi na teh aplikacijah izvajajo potem vsebinske naloge. Praviloma se takšne sisteme razvija v skladu z metodologijo o izvajanju informacijskih projektov v javni upravi. Te sisteme tudi upravljajo posamezni organi in ne Ministrstvo za javno upravo. Pa s tem nočem valiti odgovornosti na kogarkoli drugega, samo želim predstaviti, kakšno je dejansko stanje. Kot rečeno, pridobili smo krajša odgovora v zvezi z obema sistemoma. Daljša odgovora z vsemi tehničnimi specifikacijami vam bomo lahko pisno poslali, da ne bi prebiral, ker sta tudi tehnično relativno zahtevna vsebina. In na podlagi pridobljenih informacij s strani Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in Službe Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko; politiko organa nista izvedla pilotnih projektov na svojih sektorsko specifičnih aplikacijah oziroma informacijskih rešitvah. To je to, kar sprašujete, nista izvedla pilotnih projektov. Na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti so izvedbo pilotnega projekta nadomestili z izvajanjem testiranj za nadgradnjo, ki naj bi omogočila izdajanje masovnega avtomatičnega informativnega izračuna. Pri tem pa so ugotovili visoka tveganja vsebinske, časovne, tehnične in objektivne narave, zato so masovni avtomatični izračun za letne pravice iz javnih sredstev umaknili. Poudarjajo, da gre za tveganja vsebinske in časovne narave, ki so povezana s kompleksnostjo socialne zakonodaje, da ne naštevam v nadaljevanju, katere podatke vse bi morali pridobiti. Zato so tudi podali predlog za spremembo zakona, pri čemer ni bi problem v zmogljivosti same infrastrukture, ki pa jo vzdržuje Ministrstvo za javno upravo. Pač pa je bil problem v samih aplikacijah. Enako je tudi na Službi Vlade Republike Slovenije za razvoj in evropsko kohezijsko politiko. Moram reči, da sem šele nedavno na seji Vlade izvedel, da imajo tam že 2 leti probleme predvsem z delovanjem operativnega sistema e-MA. Da se informacija o tem, da tam so problemi tudi, v zadnjih dveh letih do Ministrstva za javno upravo oziroma do Direktorata za informatiko [[izklop mikrofona]]
Jaz se vam opravičujem, ampak mikrofon se vam avtomatsko izklopi. Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora, gospod poslanec. Izvolite.
Spoštovani minister, hvala za zelo izčrpen odgovor, ki pa je zelo podrobno opisal trenutno oziroma dosedanje stanje; ni pa se dotaknil zadnjega dela vprašanja. Ali imate v pripravi kakšne predloge za optimizacijo delovnih postopkov in s tem povezanih rešitev? Kajti po mojem mnenju, če se dve ministrstvi ukvarjata z informacijskim sistemom, imamo tukaj očitno, po mojem mišljenju, preveč udeležencev, preveč razdrobljeno načrtovanje; in posledice so lahko take, kot smo jih videli. Ali mogoče vidite kot priložnost za optimizacijo združevanja kakšne službe, ki bi to medresorno, medministrsko reševala? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate tri minute časa za obrazložitev.
Hvala. Bom skušal na kratko. Že tako ali tako je šlo pri centralizaciji informacijskega sistema v državni upravi doslej marsikaj zelo narobe. To je tako, pa se bom izrazil malo po domače, kot če bi pripeljali gnoj na njivo pa ga potem metali na kup, namesto da bi ga raztrosili po njivi. Posamezna ministrstva so in bodo tudi v prihodnje, kar zadeva specifične aplikacije, za svojo dejavnost sama narekovala potrebe in sama ministrstva razvijala te aplikacije. Ministrstvo za javno upravo tudi nima kadrovskih resursov, da bi to lahko počelo. Izjemno pomembna pa je seveda koordinacija, ki je tukaj marsikdaj in v mnogih primerih zelo zatajila. Svet za razvoj informatike v državni upravi, kolikor smo doslej ugotovili, ni odigraval svoje vloge. Svet za razvoj informatike je tisto svetovalno, koordinacijsko telo, v katerem so tudi strokovnjaki. In ker Ministrstvo za javno upravo nekako narekuje standarde, kako naj bodo te posamezne aplikacije izvedene in postavljene v sistem, je treba te standarde tudi spoštovati. Ni problem samo pri teh aplikacijah, o katerih govorimo, ampak še pri mnogih drugih, da enostavno te koordinacije ni bilo in so zunanji izvajalci po različnih ministrstvih razvijali programe, kakor se jim je pač najbolje zdelo. Ali bo to sploh delovalo v celotnem sistemu? Ali bo možno te zadeve med seboj povezovati? O tem se je razmišljalo mnogo premalo. Zato je ena od izjemno pomembnih nalog Ministrstva za javno upravo v prihodnje natančno ugotoviti stanje projekta centralne informatizacije državne uprave. In to že počnemo. Ter določiti optimalne korake in izvedbe sistemov v prihodnje, da bi bil dosežen ključni cilj. To pa je seveda zadovoljstvo in ustreznost podpore za uporabnike.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti Boštjan Koražija, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, gospod podpredsednik. Najlepše pozdravljam gospo ministrico, vse poslance pa tudi vse gledalce pred ekrani doma. Vprašanje je pa za gospo Alenko Bratušek, našo ministrico za infrastrukturo. Energetska učinkovitost stavb je s strani stroke opredeljena kot ena učinkovitejših metod za dosego zmanjšanja porabe energentov in posledično stroškov na enoto oziroma kvadratni meter površine; kar ima povratno ugoden vpliv tudi na okolje. V zadnjih letih smo po Sloveniji priča energetskim sanacijam hiš in večstanovanjskih stavb, za kar imajo lastniki možnost kandidirati za subvencije ali kredite pod določenimi pogoji. Seveda je z enakimi pozitivnimi učinki na višino obratovalnih stroškov ter pozitivnimi vplivi na okolje računati tudi pri prenovi stavb v javni lasti. Direktiva 2012/27/EU v 15. členu pravi takole: Javni sektor je pomemben dejavnik pri spodbujanju preusmeritve trga k učinkovitejšim izdelkom, stavbam in storitvam ter pri spreminjanju vedenja državljanov in podjetij pri porabi energije. Poleg tega se lahko z manjšo porabo energije na podlagi ukrepov za izboljšanje energetske učinkovitosti sprostijo javna sredstva za druge namene, javni organi na nacionalni, regionalni in lokalni ravni bi morali biti zgled energetske učinkovitosti. V okviru ožjega javnega sektorja je treba od 1. januarja 2014 dalje letno pridobiti 3 % skupne tlorisne površine stavb v uporabi tega sektorja, ki se ogrevajo ali hladijo. Na podlagi te direktive je Vlada Republike Slovenije oktobra 2015 sprejela Dolgoročno strategijo za spodbujanje naložb energetske prenove stavb, letos februarja pa še dopolnitev te strategije. V slednji ugotavlja, da bo zaradi zamud v izvajanju programa od leta 2017 treba zastavljeni cilj doseči v sedmih letih namesto v devetih. Zamude so nastale tudi zaradi zapoznelega sprejetja strategije. Ker se leto bliža koncu, me zanima: Kako je z doseganjem zastavljenih ciljev za kategorije stavb v ožjem in širšem javnem sektorju v letih 2014–2018 glede na zastavljene cilje in glede na obveznosti do leta 2023? Kakšni so podatki za leto 2018? Ali trendi nakazujejo vsaj eventualno možnost za dosego ciljev za leto 2023? Koliko je znašal neposredni prihranek pri stroških upravljanja stavb po prenovi glede na podatke pred prenovo, ob upoštevanju rasti stroškov? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala za vprašanje. Bom začela takole, da trenutno sledimo zastavljenim ciljem in smo na dobri poti, da te zastavljene cilje do konca finančne perspektive tudi dosežemo. Slovenija se je zavezala, da bo prispevala svoj delež k doseganju ciljev za povečanje energetske učinkovitosti in delež obnovljivih virov energije v rabi bruto končne energije ter za zmanjševanje emisij toplogrednih plinov. Prav obstoječ stavbni fond v Sloveniji predstavlja sektor z največjim potencialom za doseganje prihrankov energije, zato je vlada na podlagi zahtev evropske zakonodaje, lastne nacionalne zakonodaje, predvsem pa identificiranih nacionalnih potreb že oktobra 2000 sprejela Dolgoročno strategijo za spodbujanje naložb energetske prenove stavb; februarja letošnjega leta pa je sprejela še njeno dopolnitev. In iz te strategije izhajata dva operativna cilja, ki ju moramo doseči do leta 2023, to je prenova 3 % javnih stavb ožjega javnega sektorja, in sicer na leto; in drugo, prenova 1,8 milijona kvadratnih metrov stavb v ožjem in širšem javnem sektorju v obdobju 2014–2023. Najprej kar se tiče prvega cilja, to je prenove 3 % javnih stavb ožjega javnega sektorja, lahko povem, da je v skladu z usmeritvijo, da so stavbe javnih organov zgled. Na podlagi tega že od 1. januarja 2014, vsako leto bi država oziroma vlada morala prenoviti 3 % skupne tlorisne površine stavb v lasti in rabi ožjega javnega sektorja. V skladu z evidenco stavb v lasti in uporabi Vlade z uporabno tlorisno površino, večjo kot 250 kvadratnih metrov, znaša površina stavb, ki jih uporablja Vlada, 782 tisoč 158 kvadratnih metrov, to je stanje s 1. januarja 2017. Za to obveznost je treba vsako leto prenoviti 23 tisoč 465 kvadratnih metrov površine stavb; ob predpostavki, da so vse površine potrebne obnove. V okviru Operativnega programa za obdobje 2014–2020 so bili do konca novembra 2018 v sklopu treh povabil k oddaji vloge prijavitelja za posredovanje predlogov operacij za energetsko sanacijo stavb ožjega javnega sektorja potrjeni projekti v obsegu 69 tisoč kvadratnih površin. Vsi potrjeni projekti so v izvajanju, do konca tega leta pa bo z vidika neto tlorisnih površin zaključena slaba polovica le-teh, to je 30 tisoč 400 kvadratnih metrov. Skupen obseg prenov stavb ožjega javnega sektorja bo sicer znan šele po prejemu vseh poročil o izvedbi energetskih prenov, pri čemer gre za posredovanje relevantnih dokazil o doseganju minimalnih zahtev glede energetske učinkovitosti stavb. Šele po prejetju teh podatkov, to je v začetku prihodnjega leta, bodo znane skupne vrednosti energetskih prenov javnih stavb ožjega javnega sektorja. Financiranje je iz kohezijskih sredstev ali pa tudi ostalih, ker je treba vedeti, da kakšno stavbo smo zaradi potreb sanirali tudi iz lastnih oziroma iz državnega proračuna. Kar se tiče prenove 1,8 milijona kvadratnih metrov stavb v ožjem in širšem javnem sektorju v obdobju do leta 2023, lahko povem, da je bilo s strani Ministrstva za infrastrukturo objavljenih osem povabil k oddaji vloge; 23 projektov je bilo potrjenih kot primernih, v skupni višini 12,7 milijona evrov sredstev ter obsegu stavb s skupno tlorisno površino 264 tisoč kvadratnih metrov. Do konca tega leta bo predvidoma v celoti prenovljeno 57 tisoč kvadratnih metrov. Objavljeni so bili tudi trije javni razpisi za sofinanciranje energetske prenove stavb v lasti in rabi občin. Na nivoju lokalnih skupnosti je skupaj v izvajanju 43 projektov, za katere je predvideno sofinanciranje v višini skoraj 23 milijonov evrov; in za površine stavb v obsegu 354 tisoč 400 kvadratnih metrov. Do konca tega leta bo predvidoma energetsko prenovljenih 293 tisoč kvadratnih metrov.
Gospa ministrica, računalnik vas je izklopil, meni je žal. Izvolite, gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Gospa ministrica, najlepša hvala za res izčrpen odgovor, ker vem, da je tudi to vaša prioriteta – energetska obnova stavb. Me pa vseeno zanima: Ali potekajo te obnove teh javnih stavb tudi po kakšni prioritetni lestvici? Hvala.
Gospa ministrica, izvolite, tri minute.
Hvala. Ker so objavljeni javni pozivi javne objave, ministrstvo težko določa prioritete; se pa zavedamo vsi skupaj pomembnosti in možnosti, ki jo dajejo evropska sredstva, ker cilji, ki smo si jih zastavili glede energetske učinkovitosti, glede zmanjšanja toplogrednih plinov in tako naprej, tukaj imamo vsi skupaj velike zaveze. Jaz se zavedam, da lahko s tem projektom naredimo res veliko dobrega. Težko pa mi določamo na takšen način prioritete. So objavljeni javni pozivi in tisti, ki so pripravljeni, se lahko; jaz jih pa pozivam, naj se prijavijo.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Najlepša hvala še enkrat. Gospa Bratušek, vem, da res obvladate te zadeve, bi pa kljub temu v pozitivni smeri predlagal, da v Državnem zboru opravimo razpravo o tej temi, ker je res pomembna; tudi v luči nedavnega dogovora v Katovicah o pravilih za izvajanje pariškega podnebnega sporazuma, kjer je tudi minister gospod Leben izrazil mnenje, da moramo storiti več za ohranjanje okolja. Od prvotnih ocen znanstvenikov, da se bo podnebje v tem stoletju segrelo za 1,5 stopinje, smo sedaj pri napovedi treh stopinj Celzija. Sanacija stavb morda ne bo rešila podnebja na globalni ravni, vendar smo dolžni dati vsak svoj prispevek k temu, da se stvari izboljšajo. To pot gre res za naše otroke, vnuke ter prihodnje generacije in dejansko je treba s tega vidika gledati tudi naš vložek v prenovo stavb kot investicijo v našo prihodnost. In ker vem, da gospa Bratušek in gospod Leben zelo dobro obvladata te zadeve, predlagam, da razpravljamo na to temo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Naslednji je na vrsti mag. Dejan Kaloh, ki bo postavil vprašanje ministru za notranje zadeve gospodu Boštjanu Poklukarju. Izvolite.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani minister, prav lep pozdrav! Midva imava zdaj ta privilegij, da sva zadnja pri vprašanjih iz notranjih zadev, tako da predlagam, da vas vprašam tisto, kar želim. Konec novembra ste se udeležili ministrskega srečanja v Bratislavi. Tam ste sami postregli z določenimi podatki – 8 tisoč nezakonitih prehodov meje, to je v povprečju 100 do 150 na teden. Več kot 2 tisoč 500 prošenj je bilo za azil, se pravi za mednarodno zaščito, kar je štirikrat več kot v prejšnjih letih. Mnogi od teh nekako čudežno izginejo, potem se ne smemo spraševati, zakaj Avstrijci de facto zapirajo meje, ker je to pot preko Avstrije do Nemčije. Sam kot Mariborčan sem dostikrat v Gradcu, vsaj štirikrat na mesec grem v Avstrijo in vidim, da tam policisti konstantno stojijo, včasih preverijo dokumente, včasih ne; ampak de facto je šengenska meja »tudi po zaslugi Slovenije« padla. Tukaj me zanima dvoje, imamo en žalosten paradoks, 10. decembra je Slovenija pristopila h globalnemu sporazumu o migracijah. Zanima me: Zakaj ste umanjkali v Marakešu? Zakaj ste tja poslali državnega sekretarja? Vaš hrvaški kolega je bil v Marakešu. Se morda tudi vi strinjate s tistimi, ki pravijo, da globalni sporazum na nek način izenačuje ilegalne in legalne migrante; in ste si na tak način nekako zavarovali svoj hrbet? In kaj boste dejansko pod ministrstvom storili, da boste preprečili te nezakonite prehode, ki gredo v tisoče? Seznanjen sem, da je bil junija, še preden ste postali minister, na ravni direktorja policije sestanek, kjer so potekali neki predlogi oziroma sestanki na temo predloga o skupnih ukrepih za to migracijsko politiko. Ali so pol leta kasneje v povezavi s tem kakšni pozitivni učinki? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Gospod poslanec, v tem državnem zboru želim povedati, da policija obvladuje ilegalne migracije na področju meje z Republiko Hrvaško. Res je, policija je v letošnjem letu zabeležila 2 tisoč 913 nezakonitih prehodov meje, kar je bistveno več, kot je bilo lani. Moram tudi povedati, da so največkrat pri nezakonitem prehodu meje prejeti državljani Pakistana, Afganistana, Alžirije, Irana in Sirije. Policija v skladu s svojo taktiko in metodiko dela preprečuje nezakonite migracije, predvsem pa preprečuje ilegalne prehode in dejanja ilegalnih prehodov državne meje, katere izvajajo storilci kaznivih dejanj in kriminalne združbe, ki prevažajo te ljudi, kajti Slovenija še vedno ni ciljna država, ampak je tranzitna država. Proti temu je slovenska policija zelo uspešna. Moram tudi povedati, da je bilo v letu 2018 vloženih 2 tisoč 725 prošenj za mednarodno zaščito, kar je bistveno več kot v preteklem letu. Spet so največ prošenj vložili državljani Pakistana, Afganistana in Alžirije. Vem moram tudi povedati, da gre za zlorabo mednarodnega inštituta azila oziroma mednarodne zaščite, katero smo kot država dolžni dati ljudem, ki to tudi potrebujejo. To ni problem samo Republike Slovenije, ampak je problem večine držav Evropske unije. O tem govorimo tudi na Salzburškem forumu, ki je bil ustanovljen leta 2000 in kjer sodelujejo poleg Slovenije še Avstrija, Bolgarija, Češka, Hrvaška, Madžarska, Poljska, Romunija in Slovaška. Ministri smo na Salzburškem forumu obravnavali tudi migracijsko problematiko ter si praviloma tudi izmenjujemo informacije o migrantskih situacijah v državah članicah in v regiji. Konec leta 2016 sta Avstrija in Slovenija skupaj predlagali pripravo akcijskega načrta za upravljanje migracij v regiji. Namen tega dokumenta je predvsem predvideti mehanizme za usklajeno delovanje držav članic in pomoč tisti državi, ki je bila pod velikim migracijskim pritiskom. Vprašali ste me, zakaj nisem šel na konferenco v Maroko; je šel državni sekretar. Državni sekretar je tudi na Ministrstvu za notranje zadeve tisti, ki je odgovoren za pripravo celovite strategije na področju migracij. Moram povedati, da Ministrstvo za notranje zadeve migracije je bilo, je danes in bo tudi po mojem odhodu z Ministrstva za notranje zadeve pristojno za migracije, kajti migracije so na Ministrstvu za notranje zadeve seveda doma in jih upravljamo, tako legalne kot ilegalne. In ta celovita migracijska strategija je ena od zavez iz koalicijske pogodbe. Namen je ustvariti podlago za celovito in medsektorsko upravljanje z zakonitimi in nezakonitimi migracijami, predvsem pa bo to temeljilo na medinstitucionalnem sodelovanju. Strategija bo vključevala področje zakonitih migracij, mednarodne zaščite, nezakonitih migracij, integracije, varnosti in zunanje dimenzije. Ta medresorska delovna skupina naj bi z delom zaključila do 30. 6. 2019, ko naj bi pripravila strategijo in jo bo Vladi predložilo Ministrstvo za notranje zadeve. Mislim, da se v tem decembrskem času Slovenija sooča z manjšim številom migracij, kajti vremenski pogoji niso taki, da bi ljudje potovali. Je pa policija pri svojem delu učinkovita. Šengensko mejo Slovenija obvladuje in zato je dobila tudi pohvalo nemške kanclerke Merkel. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Gospod minister, dobro ste dejali – potovanja. Kajti ti migranti dejansko potujejo, organizirano potujejo tudi v našo državo. Res dobra prispodoba za njihovo invazijo naše stare celine. Govorili ste o Salzburškem forumu. Slovenija bo predsedovala Salzburškemu forumu od 1. januarja do 30. junija, pol leta torej. Mene je tam zbodlo oziroma sem bil zelo pozoren na vaše izvajanje, da ste med drugim med prioritetami izpostavljali tudi policijsko delo v skupnosti, s poudarkom na sobivanju v večkulturnih skupnostih. Zanima me, ali lahko to malo bolj obrazložite, ker sedaj smo priče, da ti prišleki, ki sedaj prihajajo, niso najbolj kompatibilni z našim siceršnjim kulturnim, civilizacijskim okoljem. Naj vam navedem primer iz Maribora, kjer so se eritrejski azilanti dejansko »štihali«, kot rečemo v žargonu, so svoje probleme reševali z noži. Sedaj ne moremo reči, da so se integrirali v našo družbo. Ker medijske objave kažejo na to, da naj bi bila s tem sprejemnim centrom v Metliki vgrajena antivandal oprema, se pravi, da nekako mislimo, da ti, ki prihajajo k nam, ne bodo miroljubni, ne bodo spoštovali naših zakonov, v končni fazi tudi ne osebja; da se morajo dejansko potem preprečiti poskusi napadov na policiste. Zato vas v tem kontekstu sprašujem: Kako si vi kot minister predstavljate to integracijo oziroma bivanje teh tujcev pri nas? Ali ste prepričani, da se bodo ti potovalci, ki bodo prihajali, prilagodili našim normam življenja v osrednji Evropi? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec, za integracijo oseb s priznano mednarodno zaščito je pristojen Urad Vlade za oskrbo in integracijo migrantov, ne več Ministrstvo za notranje zadeve. Kar se tiče Salzburškega foruma, Salzburški forum se predseduje v tako imenovanem trojčku, Slovaška predseduje do novega leta, mi predsedujemo do 1. julija in naprej predseduje Avstrija. V tem tako imenovanem trojčku se postavljajo tudi prioritete vsebin, ki se obravnavajo na Salzburškem forumu. Področje policijskega dela v skupnosti je tema, ki se uporablja, tudi na zadnjem forumu je bila. Moramo vedeti, da Slovenija ni neka multikulturna skupnost, pa še vedno je. Moje letne usmeritve kot ministra za notranje zadeve zahtevajo od policije povečan obseg dela v lokalni skupnosti in moram povedati, da se kažejo že prvi učinki tega dela. Prej ste me vprašali v zvezi s centrom v Metliki. Ne govorimo o nobenem migracijskem centru ali o sprejemnem centru, kot ga poznamo iz leta 2015 pa 2016, ampak govorimo o nekem prostoru, kjer bo policija lahko procesirala ob navalu večjega števila ilegalnih migracij v Republiko Slovenijo, kjer bodo lahko opravljali policijske postopke in identifikacije. Še vedno pa poteka izmenjava prejetih ilegalnih migrantov, ki so zajeti na zeleni meji z Republiko Hrvaško v skladu s sporazumom. To zaenkrat poteka tekoče, tukaj ne vidim zaenkrat večjih problemov. Moramo pa vedeti, katerakoli oblast bo na vladi, katerakoli politična barva bo na vladi, se mora pripravljati na morebiten povečan migrantski tok. Videli smo leta 2015, ko jih je septembra prišlo 2 tisoč, pa je Slovenija že imela velike težave. Vemo, da jih je bilo v sredini oktobra 2015 skoraj 13 tisoč in policija se mora pripravljati tudi na te stvari. V Metliki in tudi drugje ne pripravljamo nobenih drugih velikih centrov ali sprejemnih centrov, ampak samo tisto, kar policija rabi; in to je prostor za identifikacijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Poslanka Violeta Tomić bo postavila vprašanje ministru za kulturo Dejanu Prešičku. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Ministru za kulturo bom postavila vprašanje glede umetniške zbirke Nove Ljubljanske banke. Kot vemo, NLB smo prodali, toda NLB ima v lasti tudi umetniško zbirko, ki obsega kar 2 tisoč 294 pomembnih likovnih del 20. in 21. stoletja. Ministrstvo za kulturo pod vašim vodstvom je pred prodajo NLB umetniško zbirko razglasilo za nacionalno bogastvo in omejilo razpolaganje z njo. Po zagotovilih Ministrstva za kulturo bo zbirka ostala v lasti NLB, proda pa se lahko le kot celota. Državo sme zbirka zapustiti zaradi določenih razstav v tujini samo s soglasjem ministra za kulturo. Nacionalno bogastvo je premičnina, ki ima za Republiko Slovenijo veliko kulturno vrednost zaradi svojega pomena, ampak Zakon o varstvu kulturne dediščine tudi določa, da lahko lastnik oziroma posestnik premičnega nacionalnega bogastva za hranjenje le-tega pooblasti muzej. Nacionalna kulturna dediščina, tudi likovna, mora biti ustrezno zavarovana, strokovno hranjena in seveda dostopna javnosti. Zato me v zvezi s tem zanima: Ali je ogrožen javni interes glede usode likovnih del zbirke NLB? Zakaj ste, po mojem mnenju, šli samo do pol poti in se umetniška zbirka NLB ne preda ustrezni strokovni ustanovi, recimo Moderni galeriji, kjer bi bila primerno hranjena, ovrednotena in dostopna za javnost? Kje so zagotovila, da je omejitev razpolaganja z zbirko, ki še vedno dopušča prodajo zbirke pa tudi špekulacije, kajti zbirka ima po mnenju poznavalcev neprecenljivo vrednost? Že tako smo banko prodali pod ceno, zraven pa smo jim dali še neprecenljivo bogastvo. Ali se vam zdi to dovolj varna zaščita kulturne dediščine? Ali je zbirka NLB kot nacionalno bogastvo vpisana v inventarno knjigo v skladu s predpisi? Banka NLB ima v lasti tudi več stavb, ki sodijo v arhitekturno oziroma stavbno dediščino ter imajo nacionalno vrednost. Kako pa namerava Ministrstvo za kulturo urejati to področje in zaščititi arhitekturno dediščino? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Najlepša hvala za to vprašanje. Mogoče samo nekaj informacij glede tega, 17. 10. 2018 smo na podlagi 10. člena Zakona o varstvu kulturne dediščine v nacionalno bogastvo uvrstili umetniško zbirko NLB ter tudi muzejsko zbirko bančnih predmetov NLB. Pojdimo od začetka. Zbirka nastaja že od leta 1820, od ustanovitve Ljubljanske hranilnice. Ena zbirka so bančni predmeti, bančne hranilne knjižnice in razni drugi predmeti, ki so jih uporabljali pri bančništvu. Druga zbirka pa je teh 2 tisoč 294 dokumentiranih likovnih enot, ki so dokumentirane. Ko se je NLB intenzivno ukvarjal z zbiranjem likovnih del, se je posvetoval s takrat zelo priznanimi svetovalci. To je bil takrat predvsem dr. Stane Bernik, ki je svetoval in tudi dela popisoval. Mi smo dobili jasen popis del s katalogi, s slikami. Na to vprašanje, ko ste vprašali, ali je popisano; je popisano. Kaj določa nacionalno bogastvo? Nacionalno bogastvo pomeni, ker je celotna zbirka v dveh delih zaščitena, pomeni, da zbirka kot taka mora ostati v celoti. Lahko jo sicer lastnik proda, ampak samo v celoti. Kot zbirka kot taka ostaja in zbirka mora ostati v državi. Lahko gre zbirka na razstave, ampak samo z dovoljenjem ministra. Zbirka je že šla. Če se mogoče spomnimo, ko smo predsedovali Evropski uniji 2008, je zbirka že takrat bila v celoti razstavljena v Bruslju kot nek dober primer. In zaščita pomeni tudi, da se določijo strokovne organizacije, ki bdijo nad samo zbirko, nad hranjenjem zbirke in vsemi ostalimi strokovnimi vprašanji. Tukaj je bila določena Moderna galerija in Narodni muzej Slovenije, ki bedita nad zbirko. Bilo je vprašanje, kako se hrani, v kakšnem stanju je, kakšni depoji so in kaj se z zbirko dogaja. Moram reči, da je bilo sodelovanje z Novo Ljubljansko banko zelo korektno, tudi vodstvo Nove Ljubljanske banke si je želelo, da se pred prodajo uredi zaščita, predvsem mi je bila pa všeč ideja, da bi spet začeli kupovati nova dela, da bi zbirko nadgradili. Mislim, da so v dogovoru z Mestno občino Ljubljana, da bi bila v Cukrarni, ki naj bi bil nek vizualni center z muzeji, tudi ta stalna zbirka za likovne predmete. Ostalo naj bi bilo v stari Ljubljanski hranilnici na Čopovi, kjer naj bi bil pa muzej bančništva, v katerem naj bi bili predmeti iz muzejske zbirke bančnih predmetov. Del zbirke, ki se nahaja v stolpnici Trg republike 2, je bil 2014 razglašen za kulturni spomenik državnega pomena. To je še ena stopnja višje od zaščite zbirke. To pomeni, da se na trgu arhitekturno nič ne sme zgoditi, vse mora ostati takšno, kot je, kar se arhitekture tiče, tudi kar se stavbnega pohištva v sami banki tiče; da ima država v primeru prodaje predkupno pravico. Kar nekaj umetniških predmetov je tudi pred banko, ki so s tem zaščiteni. Zaščitena je arhitektura, zaščiteno je stavbno pohištvo in zaščiteni so vsi umetniški predmeti, ki so na samem trgu in tudi v banki. Se mi zdi, da je situacija z Novo Ljubljansko banko zelo dobro urejena. Ker ste vprašali, če obstajajo neka zagotovila, upam, da se bo vodstvo držalo te družbene odgovornosti do umetnosti, do mladih umetnikov in bo nadaljevalo z zbiranjem. Imamo pa še drugo vprašanje, ker imamo še zbirke Factor banke, imamo zbirke Abanke, ki sta na slabi banki in ki še nista urejana. Tudi tam je kar nekaj zelo pomembnih umetniških del, ki so trenutno v možnosti, da se prodajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, minister. Jaz sem sicer vesela tega koraka, kajti ko sem ministra Peršaka v prejšnjem mandatu vprašala, mi je na isto vprašanje odgovoril, da bo o umetniški zbirki neprecenljive vrednosti odločal lastnik. Za božjo voljo, mi smo bili lastnik. Država je bila lastnik. In zakaj ta država, tega jaz ne razumem, ni spokala te zbirke in jo preselila v kakšno umetniško galerijo. Če bi jaz svoje stanovanje prodajala, bi verjetno odnesla dragocene predmete, ne pa da s prodajo ene slike iz mojega stanovanja človek dobi več, kot je tisto stanovanje vredno. Tako človek laično in logično razmišlja. In po uradnih ocenah je ta zbirka vredna 1,8 milijona, ampak dejansko je neprecenljiva, predvsem tudi zato, ker je naložba v slovensko umetnosti in kulturo, ki je v času globalizacije toliko bolj pomembna. Zato me veseli, da bodo še naprej lahko kupovali in vlagali, kolikor bo to tujim lastnikom v interesu, kajti banko lahko kupujejo tudi špekulanti. Oni jo kupujejo kot naložbo in jo lahko tudi prodajo naprej. Spet ne vemo, komu. In moram reči, da me močno skrbi tudi to, da ima država predkupno pravico za nekaj, kar je v resnici podarila. Prodali smo banko, nismo pa prodali tistega, kar je nastajalo 120 let in kar je last državljanov in državljank Slovenije. Res vam polagam na srce, da je verjetno treba še bolj bdeti nad tem in narediti čim več; ne samo da Moderna galerija in Narodni muzej bedita nad to zbirko, ampak da ta umetniška dela dejansko prevzameta. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Hvala lepa za dodatno vprašanje. Jaz se sicer z vami popolnoma strinjam. Morate razumeti, da v situaciji, ko sem jaz prišel na ministrstvo, ko smo ugotovili, da je težava s to zbirko, tudi gospod Jelinčič mi je omenil to že na hearingu, da to obstaja, česar sem zelo vesel. Jaz bi se predvsem vprašal, imeli smo nek čas, v katerem so družbeni subjekti, ki so dobro zaslužili na našem trgu, imeli neko družbeno odgovornost do umetnosti, skrbeli so. Če pogledamo nazaj v neke čase, do katerih smo zelo kritični, je imelo skoraj vsako podjetje neko kulturno zbirko, je kupovalo umetnost in se s tem ukvarjalo. Danes zelo težko rečemo, da imamo podjetja, ki skrbijo za umetnost, ki imajo občutek za umetnost, ki imajo občutek za umetnike, ki mogoče še niso tako priznani. Če pogledamo zbirko Nove Ljubljanske banke, so bili to zelo mladi umetniki, ki so skozi leta pridobili na renomeju in postali zelo pomembni umetniki. Kaj je neprecenljivo? Jaz mislim, da je glede ocene 1,8 milijona evrov zelo težko reči, ali res drži. Pravo tržno vrednost umetnosti ugotovimo na trgu, ko se prodaja, ko vidimo, koliko je kdo pripravljen za to umetnost plačati. Moja naloga je, da ne pride do tega. V situaciji Factor banke ali Abanke, teh dveh bank in teh kulturnih zbirk smo že v drugi situaciji, tam sploh ne bomo mogli več tega nazaj dobiti, ker se banka kot taka prodaja. Tukaj mora ministrstvo najti določena sredstva in tukaj se tudi pogovarjamo glede obeh zbirk skoraj o milijonu 800 tisoč evrov za obe zbirki, ki ju bo treba odkupiti, preden se to proda naprej. In se absolutno strinjam, da so bile to državne banke, da je bila to državna lastnina in da bi bilo treba to urediti, preden se je stvar tako zakomplicirala, da odkupujemo nazaj svojo lastnino. Ampak odgovornost Ministrstva za kulturo pa sedaj je, da reši situacijo, v kateri je. Jaz se ne morem več spraševati za nazaj, kaj se je zgodilo, zakaj se je zgodilo, kateri minister ni hotel, ni poskrbel. Moja naloga je, da v dani situaciji ta umetniška dela zaščitim in jih dam naslednjim generacijam v vpogled, da ne bodo, tako kot ste rekli, izginila v privatne žepe, v tujino in jih nikoli več ne bomo videli. Poskušali bomo vse, da to uredimo v naslednjem letu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Imate zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite, gospa Tomić.
Minister je lepo povedal, nekdo je bil zelo malomaren pri svojem delu in ni zaščitil umetniških del, ki so neprecenljive vrednosti; in s tem je zelo oškodoval naše premoženje, kajti mi še enkrat kupujemo umetniška dela izjemnih likovnih ustvarjalcev. Vi ste rekli, da v enem sistemu, ki ga nekateri zelo kritizirajo; ja, v socializmu je bila družbena odgovornost in ljudje oziroma predvsem državne firme so kupovale umetniška dela, da so pomagali takrat mladim umetnikom. Žal danes v sistemu, v katerem živimo, vlada samo diktat trga. Pomemben je samo nek profit, ki je popolnoma imaginaren, ampak umetnost pa hira. Takrat so mladi in komaj znani Stojan Batič, Mirsad Begić, Janez Bernik, Janez Boljka, Ciuha, Avgust Černigoj, Zoran Didek, Alenka Gerlovič, Irwin, Božidar Jakac, Rihard Jakopič, da ne naštevam naprej, bili tisti, ki jim je država skozi svoja državna podjetja pomagala, da so lahko ustvarjali, da so lahko svoja dela razstavljali, prodajali. Tako si je država ustvarila neverjeten kulturni kapital, neverjetno zbirko umetniških del 20. in 21. stoletja, ki smo jo zdaj, poglejte si, podarili nekomu, sploh ne vemo, ali je špekulant ali bo odgovorno delal pri tej banki. Tako in tako veste, da smo v Levici vedno bili proti prodaji NLB, ampak če smo zdaj postavljeni pred dejstvo, bi želela, da opravimo razpravo o tem, kdo je odgovoren za ta zločin. Kajti to je zločin proti umetnosti, to je zločin proti državljanom in državljankam Slovenije, kajti to je metanje stran denarja, kulturne dediščine. To je popolnoma nedržavotvorno in neodgovorno ravnanje. Zato predlagam, da se o tem na naslednji seji opravi razprava. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Naslednji ima besedo dr. Darij Krajčič, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravku Počivalšku. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči, za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, ministri! V Sloveniji se poleg zapiranja poslovalnic Nove Ljubljanske banke dogaja še precej bolj dramatičen proces, to je zapiranje poslovalnic Pošte Slovenije. Dramatičen zato, ker gre pri tem za bistveno bolj javno storitev, kot je to pri bankah. Poslovalnice Pošte Slovenije izvajajo tudi bančne storitve. Večinoma se to dogaja v marginalnih območjih. Tako marginalna območja ponovno izgubljajo na kvaliteti življenja in po moji oceni povsem po nepotrebnem. Kaj danes na nekem poštnem uradu vidite, preden se sploh začnete ukvarjati s poštnimi storitvami? Vidite eno navadno trgovino z izdelki, ki s pošto in poštnimi storitvami nimajo prav nobene povezave. Zato se mi zdi, da je takšno ravnanje Pošte Slovenije, ki je verjetno zaradi stremenja po čim večjem dobičku, in je to edini kriterij, napačno. Naj navedem en primer. V mojem volilnem okraju obstaja občina Rečica ob Savinji, ki ni ravno žepna občina, ima 2 tisoč 300 prebivalcev, od tega ima 240 oseb, starejših od 75 let, ter 23 oseb, starih nad 90 let. Seveda je to generacija ljudi, ki ni navajena na današnjo digitalno družbo in je dolgoletno lokalno, čustveno in kulturno močno navezana na neko pošto. In zdaj pride nekdo z idejo, da bi to pošto zaprl. S tem močno poseže v to lokalno okolje, kar se mi zdi povsem neprimerno. Zato ministra Počivalška sprašujem: Ali ima namen država s takšno aktivnostjo nadaljevati tudi v prihodnje? Predlagam mu, da se nemudoma skličejo deležniki. Ko sem malo poklical potencialne deležnike, to je lokalna skupnost, Pošta Slovenije, AKOS, celo Ministrstvo za gospodarstvo, so rekli, da tudi sami pogrešajo tak skupen sestanek. Če ga težko organizirajo, smo ga pripravljeni organizirati tudi v Državnem zboru in jih bomo poklicali vse skupaj, da se končno pogovorimo, kaj od pošte pričakujemo – ali zgolj trgovino ali kakovostno javno storitev. Ker ministra tukaj ni, predlagam, da mi odgovori na naslednji seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Eva Irgl bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani kolegice, kolegi, spoštovana gospa ministrica! Jaz sem že v prejšnjem mandatu zastavila kar nekaj vprašanj na to temo, ampak to kaže, da še vedno nismo naredili bistvenega koraka naprej. Mogoče se bo pod vašim ministrovanjem kaj spremenilo na bolje. Ampak dejstvo je, čeprav se je dvignila gospodarska rast, imamo še vedno v tej državi približno 270 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine. Zelo veliko je tudi brezposelnosti, da ne govorimo o tem, da je zelo problematična dolgotrajna brezposelnost. Posamezniki se torej soočajo s hudimi socialnimi stiskami. Ni odveč pripomniti, da je približno 350 tisoč ljudi izpostavljenih tveganju socialne izključenosti, in to ravno zaradi tega, ker država ne omogoči človeka dostojno življenje. In tukaj imamo tudi zimo, zimske mesece. Mislim, da sem že v prejšnjem mandatu začela kot poslanka prva opozarjati na tako imenovano energetsko revščino, nevladne organizacije so velikokrat govorile o tem in na to opozarjale. Dejstvo je, da je v Sloveniji čedalje več revnih gospodinjstev, saj rast cen energije prehiteva rast dohodkov. In če je zima dolga, potem imamo velikokrat velik problem. Energetska revščina, kot veste, pa najbolj prizadene gospodinjstva z nizkimi dohodki, ki se obenem zaradi finančnih in materialnih stisk potem soočajo še s tako imenovano socialno izključenostjo. Osebno sem večkrat opozorila, da je za učinkovitejše spopadanje z energetsko revščino nujno treba povezati energetski, socialni, okoljski in zdravstveni sektor. Spoštovana ministrica, zato vas sprašujem, čeprav je nekaj na to temo odgovarjala prej enemu od poslancev tudi ministrica za infrastrukturo: Ali smo se od točke A premaknili že k točki B in se je že kaj dejansko naredilo na tem področju? Ali imate že kakšne novejše podatke o tem, koliko gospodinjstev v Sloveniji se dejansko sooča z energetsko revščino? Ko sem nazadnje ministrico o tem spraševala, je imela podatke še iz leta 2016 oziroma so bazirali na situaciji iz leta 2015. Kakšne spremembe kot ministrica, zadolžena za ta resor, načrtujete na področju socialne, stanovanjske in pokojninske politike za zajezitev energetske revščine? Najlepša hvala.
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Uvodoma bi želela pojasniti, da lahko gospodinjstva opredelimo kot energetsko revna, če za zagotavljanje primerno toplega stanovanja in druge energetske storitve porabijo več kot 10 % svojih dohodkov. Enotna mednarodno sprejeta definicija energetske revščine trenutno še ne obstaja. Energetska revščina se pojavi takrat, ko si gospodinjstvo ni zmožno zagotoviti primerno toplega stanovanja in drugih energetskih storitev, kot je topla sanitarna voda ali razsvetljava. Na pojav energetske revščine najbolj vplivajo dohodki, cene energentov in njihova poraba, ta pa je odvisna od ravnanja stanovalcev in energetske učinkovitosti stanovanj. Posebej poudarjam, da so bili na ministrstvu sicer v času krize sprejeti nekateri ukrepi, s katerimi se je blažila socialna stiska najbolj ranljivih kategorij prebivalstva. Eden od takih ukrepov je bil tudi projekt odpisa dolgov. Posameznikom oziroma družinam, ki izkazujejo izredne stroške, vezane na plačilo stroškov ogrevanja oziroma elektrike, in jih z lastnim dohodkom ne morejo pokriti, država zagotavlja z denarno socialno pomočjo oziroma z njeno posebno obliko, to je z izredno denarno socialno pomočjo. Največ izredne denarne socialne pomoči za ogrevanje se dodeli v jesenskih in zimskih časih. Dodatno lahko izpostavim, da ministrstvo na področju povečanja učinkovitosti rabe energije in s tem nižjim stroškom za energente v okviru Operativnega programa za izvajanje evropske kohezijske politike do leta 2020 sodeluje tudi pri izvedbi ukrepov energetske prenove stavb. Nadalje pojasnjujem, da se je ministrstvo v zadnjih nekaj letih vključevalo v aktualne projekte reševanja problema energetske revščine predvsem z vidika zagotavljanja kriterijev dostopnosti ciljnih skupin do resursov za zmanjšanje energetske revščine, v sodelovanju centrov za socialno delo. Omenila bi, da se v okviru Eko sklada izvajajo projekti, kot sta ZERO in ENSVET, kjer gre za svetovanje z namenom racionalizacije stroškov uporabe ter bolj učinkovito uporabo energije in vode, kar pomeni obisk energetskega svetovalca z oceno porabe energije in potrebnih ukrepov, izobraževanje o rabi energije in paket za manjšo uporabo. Poleg tega Eko sklad prejemnikom denarne socialne pomoči dodeluje subvencijo za zamenjavo kurilnih naprav in subvencijo pri ukrepih energetske prenove stavb. Kot sem seznanjena, so za odpravo energetske revščine predvidena še dodatna kohezijska sredstva, in sicer v višini 5 milijonov evrov, ki so pa v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo, ter aktivnosti, s katerimi bo mogoče doseči čim večje število gospodinjstev, v katerih bo dvig kakovosti bivanja. Ob zaključku bi želela sporočiti, da se na ministrstvu zavedamo kompleksnosti in pomena vprašanja energetske revščine ter se zavzemamo za bolj celovito obravnavo ciljnih skupin, zagotavljanje ustreznih pogojev za učinkovito doseganje ciljev aktualnih projektov ter povezovanje in ustrezno promocijo ukrepov v okviru finančnih možnosti. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti dr. Milan Brglez, ki bo postavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravko Počivalšku, ki pa je odsoten. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Zastavil bom vprašanje, na katerega želim ustni odgovor. Vprašanje je pa naslednje. Gre za Marakeško pogodbo. Slepe in slabovidne osebe ter osebe, ki zaradi drugih motenj ne morejo samostojno brati običajnega tiska, so že dolga leta prikrajšane za pravico do branja in s tem pravico do izobraževanja, uživanja v umestnostih in dosežkih znanstvenega napredka. Dolgoletno diskriminacijo teh oseb vsaj delno odpravlja Marakeška pogodba o olajšanju dostopa do književnih del za slepe, slabovidne in osebe z drugimi motnjami branja, ki jo je pod okriljem Svetovne organizacije za intelektualno lastnino junija 2013 v Marakešu potrdilo več kot 180 držav, med njimi tudi Slovenija. Namen pogodbe je zagotoviti upravičene izjeme od avtorskih in sorodnih pravic, da bi dela postala bolj razpoložljiva in v ustreznem formatu – s prilagojeno velikostjo pisave, v Braillovi pisavi, kot zvočna knjiga, radijska oddaja ali karkoli podobnega – dostopna slepim in slabovidnim ter drugim osebam z drugimi motnjami branja, recimo osebe s hudo obliko disleksije, hudimi gibalnimi ovirami in podobno. Evropska unija je jeseni 2017 končno sprejela potrebno zakonodajo, da se lahko določbe Marakeške pogodbe začnejo uporabljati tudi na območju Evropske unije. Z uredbo Evropskega parlamenta in Sveta 2017/1563 z dne 13. septembra 2017 se omogoča čezmejna izmenjava izvodov slepim in drugače oviranim osebam v dostopnem formatu med Evropsko unijo in tretjimi državami; hkrati pa Direktiva (EU) 2017/1564 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. septembra 2017 zagotavlja harmonizacijo izvajanja določb Marakeške pogodbe na notranjem trgu Evropske unije. In to je tisto, kar je pomembno. Da bi se lahko pogodba začela izvajati, je nujno, da vse države članice direktivo čim prej prenesejo v svojo nacionalno zakonodajo. Zanima me: Ker je rok za prenos omenjene direktive, to je 11. oktober 2018, že pretekel, me zanima, zakaj direktiva še ni bila prenesena v naš pravni red? Kdaj lahko pričakujemo, da bo Vlada Državnemu zboru v obravnavo predložila ustrezni predlog sprememb oziroma dopolnitev Zakona o avtorski in sorodnih pravicah?
Hvala lepa. Dr. Anže Logar bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Čista pitna voda in pravica do čiste pitne vode je bila v preteklem mandatu vpisana v Ustavo Republike Slovenije, je ustavna kategorija, ki jo je treba varovati. Kot taka zavezuje verjetno tudi vas, gospod minister, ne samo kot Ljubljančana – če se ne motim, ste rojeni v Ljubljani –, ampak tudi kot odločevalca, ki lahko ali pa tudi vpliva na kakovost vode v Sloveniji in tudi v Ljubljani. V Ljubljani poteka projekt izgradnje kanalizacijskega voda čez vodovarstveno območje. Naprej me na deklarativni ravni zanima: Ali vi kot minister za okolje in prostor podpirate postavitev kanalizacije nad zbiralnik čiste pitne vode? Zelo enostaven odgovor. Kaj kot minister lahko in kaj boste naredili za ohranitev čiste pitne vode? Med drugim vode, ki jo pijemo v državnem zboru, ki jo pijete na ministrstvu, ki jo pijete doma. Ena zelo preprosta stvar je, zakaj to sprašujem v okviru poslanskih vprašanj. Organizacija Alpe Adria Green je pripravila precej obširno analizo postavitve kanala C0 čez vodonosnik v Ljubljani, s katerega se napaja 300 tisoč ljudi. Tam med drugim piše, citiram: »Grožnja onesnaževanja vodonosnika iz kanala C0 je objektivno prisotna. Poškodbe kanala C0 in iztekanje nevarnih odpadnih voda v vodonosnik bi oslabilo njegovo funkcijo prečiščevanja vode iz reke Save. Ljubljana bi lahko izgubila ta nenadomestljivi vodni vir in ostala brez pitne vode.« Zanima me: Kaj boste naredili kot minister, ki ste prvi odgovorni za to, kot človek v izvršilni veji oblasti, ko ste bili tu v času, ko se je sprejela pravica do čiste pitne vode v Ustavo, da boste zaščitili čisto pitno vodo v konkretnem primeru in tudi na splošno?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor.
Hvala, spoštovani poslanec Logar, za to vprašanje. Odgovor je ne; niti ministrstvo niti jaz ne podpiram gradnje kanalizacijskih vodov na zaščitenih vodovarstvenih območjih brez nujnega vodnega soglasja in drugače, kot so pripravljeni projekti. Naj to tudi obrazložim. Kot ste tudi že sami povedali, leta 2016 je bila v tem prostoru vpisana pravica do pitne vode v slovensko ustavo. S tem zapisom v ustavi smo v Evropi in svetu orali ledino v tistem času. Ustava pa določa tudi, da so vodni viri javno dobro ter da služijo prednostni in trajnostni oskrbi prebivalstva s pitno vodo in z vodami za oskrbo gospodinjstev. Kar pa je še bolj ključno in tudi naša zakonodaja na tem področju je jasna – vidik trajnosti in varovanja okolja ter upravljanja voda je namreč že neposredno vpet v veljavno okoljsko in vodno zakonodajo. Denimo Zakon o vodah določa, da se vsak poseg v prostor, ki bi lahko trajno ali začasno vplival na vodni režim ali stanje voda, lahko izvede samo na podlagi vodnega soglasja oziroma vodnega mnenja. To je prva varovalka, ki velja tudi za kanalizacijske vode. Druga varovalka je določitev vodovarstvenih območij. Država je pred leti z namenom, da bo zavarovala slovensko vodo, določila vodovarstvena območja. Tudi v tem primeru, o katerem govorimo zdajle, so gradnje cevovodov z odpadno vodo na teh vodovarstvenih območjih dovoljene, če se upošteva take in take projektne rešitve. Tretja varovalka pa je veljavna zakonodaja s področja varstva okolja, natančneje Uredba o odvajanju in čiščenju komunalne odpadne vode. Ta določa, da je treba v aglomeracijah in na območju izven meje aglomeracije zagotoviti ustrezen način odvajanja in čiščenja komunalne odpadne vode. Opozarjam tudi, da se lahko s posameznim predpisom o vodovarstvenem območju in vodovarstvenem režimu glede na značilnosti konkretnega območja določajo strožji pogoji, kot veljajo po Uredbi o odvajanju in čiščenju komunalne odpadne vode, kar je po naše četrta varovalka. Naj zaključim. Kanalizacijski vodi na vodovarstvenih območjih niso dovoljeni, razen če se pridobi vodno soglasje in prave projektne rešitve za izvedbo na tem območju. Ob pridobljenem vodnem soglasju obstajajo še nadaljnje ključne varovalke, da se potem na vodovarstvenem območju zares pazi, kako se varuje našo slovensko vodo. Za dotični primer lahko še povem, da smo dobili nekaj prijav s terena. Ogled je bil narejen, jarki so bili zakopani. Ker se je velik del tega projekta financiral iz evropskih virov, smo na ministrstvu tudi prosili za projektno dokumentacijo. Projektna dokumentacija se bo pogledala. In tudi na tistih koncih, kjer je bila prijavljena nepravilna izvedba, se bo stvar pogledala. Če zadeva ni narejena po projektu, za katerega so pridobljena evropska sredstva, bo zadevo treba sanirati. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Vaša predhodnica je gledala stran, ko se je delal ta projekt. Naredila ni nič. Gradbeno dovoljenje je bilo, lahko rečem, pridobljeno s prevaro. To verjetno veste, ker ste si verjetno tudi ogledali to dokumentacijo. Zdaj ste sicer povedali precej na splošno, ampak situacija je bistveno bolj resna, kot bi morda na podlagi današnjega izvajanja lahko kdo sklepal. Kot veste, prvotno gradbeno dovoljenje iz leta 2014 je bilo izdano, kot da je nezahteven objekt, s čimer se je doseglo, da ni bila izvedena presoja vplivov na okolje. Predstavljajte si, gradite kanalizacijo čez vodovarstveno območje, pa upravna enota, ki izdaja gradbeno dovoljenje, ne zahteva presoje vplivov na okolje. Tudi z drugim gradbenim dovoljenjem, kjer je bilo potem dorečeno, da gre za zahtevni objekt, so vsi ostali pogoji ostali enaki. Vi to veste, ste verjetno to dokumentacijo že pogledali. In vse, kar je bilo do danes narejeno, je narejeno v nasprotju z izgradnjo zahtevnega objekta in presojo vplivov na okolje na vodovarstvenem območju. Rekli ste, da se lahko zahteva tudi strožji pogoj od prej štirih naštetih. Moje zelo enostavno vprašanje je: Ker gre za vodonosnik za Ljubljano, za 300 tisoč ljudi, za vašo pitno vodo, ali boste še bolj strožji? Ne samo pregledali, kaj je narobe; ker vam že danes povem, da je narobe, ker je trasa narobe, ker so tudi procesne napake pri tem delu. Ali se boste kot minister osebno zavzeli, glede na to, da je bila v vaši vladi v Ustavo sprejeta pravica do čiste pitne vode, glede na to, da to spada pod vaš resor. Ali boste osebno pregledali ta projekt, če je dokumentacija skladna z zahtevami in če so izpolnjeni vsi prej omenjeni štirje pogoji, da dopuščajo potem tako gradnjo? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za dodatno vprašanje. Jaz se opravičujem, mislim, da niti jaz niti vi nimava pravih strokovnih mnenj, da bi lahko celotno projektno dokumentacijo pregledala in povedala, kaj je na koncu prav ali narobe. Sem vam pa povedal, ker je velik del tega projekta financiran iz evropskih sredstev, so moji kolegi na ministrstvu, ki se na to spoznajo, že prosili Voko za dostavo projektne dokumentacije. Mi bomo pogledali, ali je ta projektna dokumentacija, za katero je bilo izdano gradbeno dovoljenje, to pomeni, da je bilo tudi soglasje in tako naprej pridobljeno, v skladu s tem, kar je bilo narejeno na terenu. Tisto, kar na terenu ni bilo narejeno, bomo zahtevali, da se povrne; ali pa ne bomo izdali dopisov za črpanje evropskih sredstev. Jaz se tega zavedam. Ne glede na to, kdo; vsak projekt je treba resno pogledati. In ne vem, zakaj tudi v tem primeru stvari niso bile narejene. Mi smo se že odzvali, bili na terenu, se odzvali na pobude ljudi s terena. Pregleduje se dokumentacija in se bomo na to odzvali, če kaj ni bilo narejeno tako, kot je bilo v projektih. Če ne bomo tega zahtevali mi, bo to zahtevala komisija, ko bo kontrolirala projekt, ko bo rekla, kaj ste naredili – prijavili ste nekaj drugega, sedaj imamo pa problem. Se zavedam. Moji kolegi, ki imajo pravo strokovno znanje, bodo zadevo pogledali in potem povedali, kako naprej. Kako pa naprej glede odločb, pa tudi vemo, da imamo inšpekcijo, ki se bo morala pravilno na to odzvati. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec, imate besedo za zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Jaz cenim to angažiranost ministra. Tudi vidim, da ne nasprotuje razpravi o tej temi. Ker gre za zelo pomembno vprašanje, do katerega se opredeljujejo številne organizacije in ki se konec koncev dotika vseh nas, ki pijemo čisto pitno vodo, predlagam, da se razprava o tem opravi na eni od naslednjih sej. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Naslednji je na vrsti Žan Mahnič, ki bo postavil vprašanje ministru za obrambo Karlu Erjavcu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Sedaj mineva sto dni, odkar ste prevzeli Ministrstvo za obrambo. Niste prvič tam, v času prve Janševe vlade ste bili celoten mandat. Verjamem, da je teh sto dni ravno prav, da ste se seznanili z aktualno situacijo. Verjamem, da ste primerjali, kakšno je stanje od takrat, ko ste leta 2008 odšli z ministrstva, in kakšno je stanje sedaj, ko ste prišli. In verjamem, da ste zgroženi nad tem, kar tam vidite. V tem času se zaenkrat še ni zgodilo nič; z izjemo zamenjave šefa Obveščevalno varnostne službe, nekaj povišanj in zamenjave načelnika Generalštaba Slovenske vojske generala Gedera, o katerem danes tukaj ne bom spraševal, ker sem v ta namen napisal pisno poslansko vprašanje. Pomembno je bilo tudi to, da ste nekako zamrznili oziroma ustavili iz takšnih ali drugačnih razlogov nakup kolesnikov 8x8 za izgradnjo prve srednje bataljonske bojne skupine, ki bi jo morala Slovenija, če želimo slediti ciljem zmogljivosti v aktualnem obdobju, doseči do leta 2022. Spoštovani gospod minister, moje vprašanje je: Kakšna je vaša vizija razvoja in opremljanja Slovenske vojske? Kdaj lahko pričakujemo, da bodo oklepniki 4x4 Oshkosh dobavljeni? Kdaj lahko pričakujemo, da bodo dobavljena vozila 8x8 za prevoz pehote, ki bodo jedro srednje bataljonske bojne skupine? Kako je z nakupom samohodnih havbic, ki jih prav tako potrebujemo za srednjo bataljonsko bojno skupino? Ali nameravate v Beli knjigi o obrambi in potem v dokumentih, ki se jih bo sprejemalo z dolgoročnim in srednjeročnim načrtom razvoja Slovenske vojske in opremljanja, številko, ki je trenutno zapisana, to je 8 tisoč pripadnikov stalne sestave in 2 tisoč pripadnikov poklicne rezerve, znižati na ta način, da boste lahko rekli, da ni več problema? Ali nameravate številko stalne sestave znižati na 6 tisoč pripadnic in pripadnikov in boste potem lahko rekli, da jih imamo 6 tisoč 650, kar pomeni, da je Slovenska vojska s svojimi enotami popolnjena v skladu z dokumenti? Ali boste naložili novi načelnici Generalštaba, da spremeni kriterije oziroma metode ocenjevanja Slovenske vojske tako, da morebiti prihodnje leto verjetno ocena še ne bo izboljšana; za leto 2020 pa lahko pričakujemo, da bo na podlagi novih kriterijev, ki bodo izkrivljali realno sliko, Slovenska vojska pozitivno ocenjena za delovanje v miru in za primer delovanja v vojni?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Še enkrat vsem lep pozdrav! Hvala lepa za vprašanja. Moram reči, da gre za zelo kompleksna vprašanja in bom verjetno v teh treh minutah in v naslednjem odgovoru težko na vse odgovoril. Strinjam se z vašo ugotovitvijo, da je finančna in gospodarska kriza zelo prizadela obrambni sistem. Mislim, da je to proračunska postavka, kjer je bilo največ denarja odvzetega. Zato tudi ni čudno, da v zadnjih desetih letih pravzaprav ni bilo v Slovenski vojski nobene večje investicije. Tudi drži, da zaradi slabih pogojev v tem času, zaradi ZUJF in drugih ukrepov, so se znižale plače v Slovenski vojski in zlasti najbolj prizadeti so vojaki. Zaradi tega se tudi ves čas soočamo s kadrovsko podhranjenostjo. Moram reči, da po treh mesecih ugotavljam, da je stanje slabše, kot sem si mislil, zlasti če primerjam to stanje z obdobjem 2004–2008. Danes, recimo, praznujemo 20. obletnico prve brigade Slovenske vojske. Vi ste se udeležili te slovesnosti. Na vpogled je bila tudi vsa vojaška oprema, ki jo ima prva brigada. Moram pa reči, da je to pravzaprav steber Slovenske vojske, ki ga predstavlja prva brigada. Lahko ste videli, da gre za opremo, ki je v tem trenutku že zastarela, da gre za opremo, ki je bila v glavnem nabavljena v mandatu 2004–2008. To kaže na to, da bo treba velik napor vložiti predvsem v pridobivanja kadra – zato sem tudi odločil, da ustanovimo projektno skupino, ki ne bo sestavljena samo iz strokovnjakov znotraj Ministrstva za obrambo, ampak tudi zunaj ministrstva. Ker tukaj moramo, po mojem, iti v privabljanje v ta poklic tudi z bolj sodobnimi metodami. Potrebno bo več kadrovskega marketinga in seveda treba bo vložiti tudi več sredstev v samo promocijo Slovenske vojske in tudi več sredstev za pridobivanje novih kadrov. Na vsak način bo treba izboljšati materialni položaj, ker sicer ne bomo dosegli popolnjenosti Slovenske vojske. Vprašali ste me, če bomo kaj spreminjali številke glede 8 tisoč stalnega sestava in 2 tisoč pogodbene rezerve. V tem trenutku vam tega odgovora ne morem dati, zato ker na ta vprašanja bo odgovorila bela knjiga. Zakaj sem se odločil, da se pripravi bela knjiga? Zato ker imamo vrsto odprtih vprašanj. Zlasti je glavno vprašanje, kakšen koncept zagotavljanja nacionalne varnosti si želimo. Tukaj vemo, da tudi v tem državnem zboru imamo razprave, ko nekateri menijo, da pravzaprav Slovenske vojske ne potrebujemo, da vsako vlaganje v obrambni sistem, v Slovensko vojsko je metanje denarja proč. Zato menim, da je prav, da pripravimo belo knjigo, ki bo najprej morala odgovoriti, katere so tiste konkretne grožnje, ki ogrožajo naše državljane. Ena od groženje je, da mora Slovenska vojska v vsakem trenutku zagotavljati obrambo države, druge grožnje so pa tudi s področja tako imenovane civilne zaščite. Vidimo, da največ škod nas prizadene zaradi naravnih nesreč, poplav, plazov, žleda in tako dalje in tukaj moramo pač te zmogljivosti povezati. Bela knjiga mora tudi odgovoriti na vprašanje, kakšno Slovensko vojsko želimo, katere rodove, če se smem tako izraziti, bomo razvijali. Na vsak način srednja bojna bataljonska skupina je zaveza, ki izhaja tudi iz zavezništva. Bi pa zelo jasno rad povedal, da mi ne razvijamo in ne moderniziramo Slovenske vojske zaradi zveze Nato ali pa zaradi Evropske unije. Vemo, da sedaj govorimo o obrambi in vojski Evropske unije, ampak zlasti moramo razvijati in modernizirati Slovensko vojsko za našo lastno varnost. Prepričan sem, da mi boste dali dopolnilno vprašanje, in bom nadaljeval svoj odgovor, ker je nemogoče v petih minutah vsega povedati.
Hvala lepa. Gospod poslanec, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala. Hvala ministru tudi za iztočnico, da vam bom dal tudi postopkovni predlog, da se opravi razprava, ker kot ste sami rekli – pet minut plus tri minute je premalo, da se o tem pogovorimo in če bodo tudi poslanci za to, naj opravimo širšo razpravo, sicer pa tako ali tako se lahko skliče, če bodo zavrnili, sejo Odbora za obrambo. Tudi to, gospod minister, veste, da smo bili v naši stranki najbolj aktivni v prejšnjem mandatu glede stanja v Slovenski vojski. Zaenkrat nismo sklicali še nobene seje, trije meseci so mimo. Damo vam še tam nekje 3, 4 mesece, da vidimo, kaj se bo dejansko naredilo s proračunom, z vašo strategijo, z nekaterimi konkretnimi ukrepi, potem pa lahko pričakujete politiko in angažma naše stranke oziroma z moje strani konkretno ravno tako, kot je bil pri ministrici Katičevi, če seveda ne bo prišlo do stvari, ki bi stanje izboljšalo. Ravno to, kar ste rekli; ja, danes sva bila oba tam, spoznala sva se z opremo, z žalostjo oba ugotovila, da je praktično neki zadnji omembe vredne nakupi, tudi za JRKBO, takrat iz časa prve Janševe vlade, ko ste bil prvič minister. Sicer sva pa tam gledala spajke, ki jim v roku letu, dveh preteče življenjska doba. Gledala sva igle, ki jih imamo že od osamosvojitve naprej, kar pomeni, da je naša protizračna obramba maksimalno tam do 6–7 kilometrov nadmorske višine. Videla sva statične havbice, ki so lahko tarča in jih žal za neko resno bojevanje ne moremo uporabljati, in neko osebno opremo. Tako me, minister, predvsem zanima – sami ste dejali, kaj vse bo treba: Na kakšen način nameravate privabiti nove kadre v Slovensko vojsko? Predvsem pa me zanima glede obrambnega proračuna, ki si ga obetamo. Resnično si želim, da bo 1,1 % BDP za naslednje leto, ne šele 2023. Ali boste že v naslednjem letu in v kateri smeri uredili spis, kar se vojske tiče, plače in pa beneficije?
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi to povedal, da pričakujem, da bomo imeli razprave o beli knjigi, ki naj bi bila pripravljena nekje konec januarja, začetek februarja, na Odboru za obrambo, ker tukaj gre najprej za nekatera strokovna, konceptualna vprašanja. Mislim, da tisti, ki so člani Odbora za obrambo, so pravi naslovniki, da opravimo široko razpravo, kakšno Slovensko vojsko želimo in kaj pravzaprav potrebujemo za našo učinkovito obrambo in zlasti za to, da bomo kos vsem varnostnim izzivom. Vemo, da mednarodna situacija je dokaj občutljiva, ne bom govoril o Zahodnem Balkanu, kaj se dogaja, ukrajinska kriza, kibernetski napadi, hibridne grožnje, terorizem – smo bili priča pred kratki. Tako gre tukaj za eno resno razpravo. Kar se tiče proračuna mislim, da je že danes predsednik Vlade, ko je odgovarjal na vprašanja, povedal, da so bila dana zagotovila generalnemu sekretarju zveze Nato, da do leta 2024 dosežemo 1,5 %, kljub temu da je seveda zaveza 2 % . Ocenjujem, da s to postopno rastjo obrambnih izdatkov bomo tudi izboljšali razmerje, ki vlada trenutno. Moram reči, da praktično 80 % sredstev iz obrambnega proračuna v tem trenutku gre zgolj za plače, ostalo so pa materialni stroški, in mislim, da 2 do 3 % so pa investicije. Po standardih sodobnih vojsk bi to razmerje moralo biti 50 procentov za plače, 30 % za materialne stroške in 20 % za investicije. Zaradi tega moramo povečevati sredstva v obrambni sistem, zato da bomo ta delež izboljšali, ker vsa zmanjšanja so šla predvsem na račun investicij in materialnih stroškov. V materialnih stroških morate pa vedeti, da tam so tudi urjenja, potem vojaške vaje, ki jih mora vsaka vojska izvajati. Kar se pa tiče metodologije, mi je ne bomo spreminjali, zato da bo Slovenska vojska dobila pozitivno oceno. Mi moramo storiti vse tisto, da bo Slovenska vojska, ko gre za vojno pripravljenost, to pomeni, ko nastopi vojna situacija, da je polno pripravljena. Ker kar se tiče situacije v mirnem obdobju, tukaj Slovenska vojska ima dobre ocene. Želim si, da ne bi bilo nobene vojne in da nikdar ne bi bilo treba doseči končnih zmogljivosti Slovenske vojske tudi za primer vojne.
Hvala lepa. Gospod Mahnič, imate besedo za postopkovni predlog. Izvolite.
Predlagam, da se glede mojega poslanskega vprašanja in tem, ki smo jih odprli z ministrom, opravi razprava. Ne da mi potrebujemo polno formacijo takrat, ko bo vojna, ampak mi tudi v miru potrebujemo 100-odstotno popolnjenost naših enot, da se lahko izvajajo vse naloge, ki so določene z zakonom. Kar se bele knjige tiče oziroma številke 8 tisoč, 2 tisoč; to drži, da – kaj jaz vem – bo prišla neka številka ven, ampak zagotovo pa vi kot minister lahko daste neke smernice, kaj si želite, da v beli knjigi piše oziroma ne nazadnje, kaj si Vlada želi. Prej, ko ste rekli –se močno strinjam z vami –, da je pri nas neko napačno mišljenje, da mi vojsko potrebujemo za zvezo Nato. Mi vojsko potrebujemo za nas. Že takrat sem vam, minister, rekel, da naženite vse piarovce iz Morsa in Slovenske vojske, zaradi tega ker so očitno nesposobni, ker stranka Levica konkretno uspe prepričati dobršen del slovenskih državljanov, da mi vojsko gradimo za potrebe zveze Nato, celotna mašinerija z Morsem in Slovensko vojsko na čelu pa očitno ne najde odgovora oziroma ne zna najti primerne strategije komuniciranja s slovensko javnostjo, da bi se to mnenje, da je Nato nekaj nebodigatreba in da se mi oborožuje za potrebe Nata, spremenili. Dokler ne bosta Slovenska vojska in ministrstvo uspešna na tem področju, potem bodo pač uspešni tisti, ki javnost prepričujejo, da tega ne delamo za lastno obrambo, ampak da to potrebujemo za potrebe zavezništva. Zdaj slovenska javnost že misli, da je ta Oshkosh nekaj novega, da ni bilo nikjer testirano, v bistvu je pa to eno najboljših 4x4 vozil, ki ga je ameriška vojska preizkusila v praksi in zadeva deluje. Ampak, če greš nekoga vprašati, XY, zdaj pred parlament, bo rekel, da to kupujemo: prvič, za Nato, kupujemo, drugič, neuporabne oklepnike in tretjič, zadevo, ki bo bistveno preplačana. Ampak, njim je treba čestitati – kajne? Ker uspejo to narediti. Vlada pa ne uspe oziroma v tem konkretnem primeru, komunikacijska služba, piar služba ministrstva in Slovenske vojske ne uspe strategije komuniciranja izpeljati na ta način, da bi slovenska javnost videla, kaj so dejansko potrebe naše države za našo lastno obrambo. Kajti logično je, da najprej definiramo naše lastne potrebe, da najdemo odgovore na naša vprašanja in potem tisto ponudimo seveda tudi zavezništvu. Resnično upam, da bo ta srednja bataljonska bojna skupina zgrajena čim prej in da se bo nehal ta osip. Tudi glede plač bo treba nekaj reči. Zadnjič, ko smo bili na ministrstvu, v zadnjih letih, ob dejstvu, da imamo praktično za en bataljon manj vojakov, plačna masa se je pa povišala za 30 milijonov evrov, pa ni bilo odgovora, na kakšen način je to mogoče. Zaradi tega predlagam, da se opravi razpravo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Naslednji ima besedo Samo Bevk, ki bo postavil vprašanje ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik! Spoštovani zbor! Postopek sprejemanja državnega prostorskega načrta za državno cesto Cerkno–Hotavlje, se je začel že leta 2006. Predlog najustreznejše variante, cestne povezave med Cerknim in Hotavljami, Sever 2, je bil obravnavan in potrjen na Vladi Republike Slovenije junija 2010, žal pa se občina Gorenja vas-Poljane s to traso ni strinjala. Junija 2011 je bil izveden terenski ogled, septembra istega leta pa je o tem razpravljal tudi državnozborski odbor za promet. Žal vsi ti sestanki niso pospešili priprave državnega prostorskega načrta. Celo več, tik pred koncem vlade Janeza Janše je bil postopek na 55. seji Vlade Republike Slovenije 19. marca 2013 presenetljivo ustavljen. Iz skromne obrazložitve je bilo razvidno, da naj bi se Vlada za to odločila zaradi visoke investicijske vrednosti, slabe prometno-ekonomske sprejemljivosti predlagane variante ter predvsem zaradi nasprotovanja občine Gorenja vas-Poljane. Bolj kot strokovni so tej odločitvi botrovali politični argumenti, zato sem konec aprila 2013 v parlamentarno proceduro vložil poslansko pobudo novi vladi, ki ste jo takrat vodili, da nadaljuje z optimizacijo variante Sever 1 in Sever 2 oziroma nove cestne povezave med Cerknim in Hotavljami. In res, po začasni prekinitvi projekta se je avgusta istega leta z novim sklepom Vlade začela ponovna študija variant z namenom posodobitve cestne povezave med Posočjem in Gorenjsko oziroma osrednjo Slovenijo kot enim izmed ključnih projektov na trasi četrte razvojne osi. V odgovoru Vlade Republike Slovenije na moje poslansko vprašanje 11. septembra 2018 je bilo rečeno, da bodo izbrano traso konec tega leta predstavili tudi občinama Cerkno in Gorenja vas. Sprašujem vas: Ali lahko predstavite, gospa ministrica, kako potekajo priprave in umeščanje nove cestne povezave med Cerknim in Hotavljami ter terminski načrt za njeno izgradnjo? Prav tako me zanima: Ali ste novo traso občinam tudi že predstavili? Ministrici mag. Alenki Bratušek se za njen odgovor že v naprej najlepše zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Najlepša hvala. Kot ste, spoštovani poslanec, povedali že sami, 11. 9. 2018 vam je Vlada, sicer prejšnja, res, ampak podala kar podroben odgovor, povezan z enakimi vprašanji, kot jih postavljate danes. Tako se bo tudi moj odgovor, bom rekla, nekoliko ponavljal s tistim, kar ste dobili zapisano. Med drugim je v odgovoru, ki ste ga že dobili, pojasnjeno, da je Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo v letu 2017 ponovno pristopila k preverbi vseh do sedaj proučevanih variant poteka ceste in da rezultati kljub korekcijam nekaterih delov tras niso bistveno drugačni od tistih iz preteklih let. Podana vam je tudi že bila informacija, da je za južne variante, ki v glavnem potekajo po koridorju obstoječe ceste, zaradi zelo slabih geoloških razmer naročeno inženirsko geološko kartiranje ter da se bo po kartiranju nadaljevala izdelava študija variant v okviru priprave državnega prostorskega načrta. Rezultati kartiranja narekujejo dodatno preverbo v idejni zasnovi predvidenih ukrepov v območju Kladja, predvsem preverbo temeljenja objektov kot so zidovi, viadukti, mostovi in podobno. Eventualno zahtevani dodatni ukrepi lahko znatno vplivajo na investicijsko oceno proučevanih variant, saj se že po sedaj znanih ocenah stroški južnih variant gibljejo med 100 in 120 milijonov evrov, severnih pa od 160 do 200 milijonov evrov. Zaradi navedenega preverjanja je predstavitev rezultatov dopolnjene idejne zasnove občinama Cerkno in Gorenja vas, ki je bila predvidena za konec leta 2018, prestavljena okvirno za dva meseca. Ob tem želim poudariti, da gre za predstavitev idejne zasnove, ki kot ena od strokovnih podlag služi za oblikovanje predloga najustreznejše variante. Priprava terminskega plana za gradnjo pa bo seveda mogoča šele po zaključenem postopku prostorskega umeščanja, torej po sprejemu državnega prostorskega načrta. Okvirni terminski plan, ki je tudi podan v omenjenem odgovoru Vlade Republike Slovenije, je za pripravo študije variant s predlogom najustreznejše variante in sprejemom na Vladi Republike Slovenije dve leti in pol. Nadaljnji dve leti in pol pa bosta potrebni za pripravo in sprejem državnega prostorskega načrta.
Hvala lepa. Poslanec Samo Bevk bo dal zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Zahvaljujem se ministrici za odgovor. Upam, da bo res čez dva meseca pristojni organ oziroma verjetno Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo obema občinama predstavila ta načrt oziroma ta idejni načrt o tej novi povezavi, ki je eden ključnih projektov na trasi četrte razvojne osi. Namreč, zakaj je ta cestna povezava tako pomembna? Ne gre samo za to novo povezavo in novo cesto, gre tudi za obstoječo državno cesto. Namreč, med letošnjo enomesečno zaporo ceste med Idrijo in Godovičem je bil za največja tovorna vozila predviden obvoz po državni cesti – poslušajte natančno – Logatec, Nova Gorica, Tolmin, Idrija, kar je prometne tokove podaljšalo za 6 ur oziroma za 280 kilometrov. Kot alternativo pa je Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo za traso Logatec–Idrija, ki sicer znaša 27 kilometrov oziroma 40 minut vožnje, predlagala tudi obvoz čez Kladje na državni cesti Cerkno–Hotavlje, vendar pod posebnimi pogoji, v določenem časovnem intervalu in izmenično. Dejstvo namreč je, da obstoječa državna cesta med Cerknim in Hotavljami, da je preozka in prenevarna ter ne omogoča srečevanje največjih tovornjakov pa tudi avtobusov. Zato je poleg posodobitve ceste Želin–Idrija–Logatec nujna tudi modernizacija ceste Cerkno–Hotavlje. Ker se v letu 2019 ponovno obeta popolna zapora državne ceste med Idrijo in Godovičem, me zanima: Kaj boste storili, da ne bo več potreben 280 kilometrov dolg obvoz čez Novo Gorico in Tolmin do Idrije? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica, izvolite.
Sem ministrica, nisem pa toliko prometna strokovnjakinja, da bi si dovolila določati, kje lahko potekajo obvozi. Zavedam se, da pri vseh zaporah cest, celovitih, prihaja do težav in problemov. Upam pa, da se tudi mi skupaj zavedamo, da če je zapora potrebna zaradi varnosti, zato da se dela lahko opravijo, tako kot je treba, je verjetno prav, da je izvedena tako, kot tisti, ki so odgovorni za investicije, predlagajo. Kot sem povedala v odgovoru, zaenkrat nimam razlogov, da dvomim v to, da bo čez dva meseca ali pa vsaj približno dva meseca ta predstavitev občinam narejena. To je to, kar vam lahko v tem trenutku povem. Pa še enkrat, kar se tiče zapor cest. Veliko je negodovanja, ampak je tudi na koncu te investicije toliko več zadovoljstva, ker je cesta boljša in predvsem bolj varna. Verjamem, da tudi v vašem primeru bo na koncu tako.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Prvi je na vrsti poslanec Žan Mahnič, ki bo postavil vprašanje ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Hvala za besedo, podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Moje poslansko vprašanje se nanaša na neumnost, ki jo je storilo Upravno sodišče, ko je prepovedalo odstrel volkov za naslednje obdobje, in sicer z utemeljitvijo, da ni bilo dovoljšne utemeljitve po družbeni sprejemljivosti njihovega odstrela. Sam sem tudi lovec in tematiko dobro poznam. Z volkom se v zadnjih letih soočamo čedalje bolj pogosto. Kar se tiče odvzemov nekje od leta 2010 do letos, vidimo, da se odvzem, predvsem pa tudi sam odstrel, zmanjšuje. Če je bilo tako leta 2012 odstreljenih 11 volkov, jih je bilo leta 2017 6, leta 2016 pa noben. Kar se tiče škode, so jo leta 2014 naredili za 135 tisoč, leta 2015 za 92 tisoč, 2016 za 65 tisoč in 2017 za 155 tisoč evrov. Čedalje bolj so upravičeno nezadovoljni kmetje, prav tako pa tudi Lovska zveza opozarja na škodo, ki jo volk dela po divjadi. Mene kolegi stalno opozarjajo, da trop volkov odnese približno en komad jelenjadi na noč. Trenutno je glede na vse projekcije in glede na ocene, ki so potekale na podlagi študij, v Sloveniji 11 tropov volkov. Strokovne službe so pripravile, lahko rečem, odličen dokument z vsemi raziskavami, z vsemi utemeljitvami, ki so ga naslovili Strokovno mnenje za odvzem velikih zveri v obdobju 1. oktober 2018–30. september 2019, kjer predlagajo odstrel 11 volkov, predlagajo odstrel enega volka iz vsakega tropa z vsemi varovalkami, kot so, da lahko pade samo en volk v posameznem lovišču s posebnim namenom, da če pade 45 % volkov iz starostnega razreda dva plus, da se takoj ta odstrel ustavi. Potem, da se ustavi, kadar pade več kot 50 % kvote, in to predstavljajo reproduktivne samice. Prav tako se odstrela volka ne sme izvajati v treh fazah: v fazi parjenja, v fazi poleganja mladičev in v fazi socializacije oziroma vzgoje. Spoštovani gospod minister! Na podlagi vsega tega me zanima: Kaj boste storili, da bo ob naslednji pritožbi, ki jo bodo vložili naravovarstveniki, Ustavno oziroma Upravno sodišče pritrdilo strokovnim načrtom in argumentaciji, da je odstrel volkov v Sloveniji več kot potreben?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Gospod poslanec Mahnič, hvala za to vprašanje. Z odločitvijo sodišč se v preteklosti že večkrat dejavno nisem strinjal, vedno sem jih pa spoštoval. Tako je bilo tudi tokrat. Upravno sodišče je bilo jasno, zato se letos Vlada ni uskladila z naravovarstveniki. Naj podam svoje videnje tega vprašanja, pri katerem pravzaprav ne moreš zmagati. Enkrat imaš ene nasproti, drugič imaš druge. Javnost je namreč pri tem vprašanju diametralno razdeljena. Na eni strani so večni zagovorniki te zavarovane vrste, na drugi strani pa strokovna javnost in seveda kmetje ter lokalne skupnosti, ki stremijo k večjemu uravnavanju številčnosti populacije, kar ste tudi že sami omenili. Zame je resnica nekje vmes. Volk je v Sloveniji že od poznih 70. let zavarovana vrsta. Popolnoma jasno je, da je poseg v populacijo mogoč le izjemoma. Izjeme določa Uredba o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah. Med razlogi so izjeme. Za izjeme so: preprečitev resne škode, zagotavljanje zdravja in varnost ljudi, za uravnavanje številčnosti populacije in tako naprej. Na ministrstvu svojo vlogo odstrela te plemenite zavarovane živali jemljemo izjemno resno. Ker imam redko priložnost, da obrazložim, kako stvari postopkovno potekajo, dovolite, poslanec Mahnič, da izkoristim to priložnost za kratko obrazložitev. Zavod za gozdove Slovenije poda strokovno mnenje za odvzem, nam poda svoje pripombe in usmeritve Zavod za varstvo narave. Nato o zadevi odloča še Strokovna komisija za upravljanje z velikimi zvermi v sestavi širokega spektra deležnikov. Nato je na podajanje pripomb in komentarjev na predlog odvzema s strani ministrstva povabljena vsa zainteresirana javnost, ministrstvo pa v končnem roku za javno obravnavo predloga detajlno prouči vse prejete komentarje ter se do njih opredeli po ponovnem posvetovanju s Strokovno komisijo za upravljanje z velikimi zvermi. Dokončni utemeljeni predlog odvzema velikih zveri iz narave Ministrstvo za okolje in prostor posreduje v sprejetje Vladi. Ministrstvo za okolje in prostor je v letu 2018 predlagalo odvzem 11 volkov. Upoštevali smo tudi dejstvo, da je zaradi dobre reprodukcijske sposobnosti volkov in ugodnih naravnih razmer v Sloveniji pričakovati trend širjenja območja poseljenosti, zlasti proti Alpam. V septembru 2018, kot ste tudi že vi ugotovili, pa je Upravno sodišče izdalo sodbo tudi v zvezi s predpisom za leto 2018. Sodišče je sicer priznalo družbeno sprejemljivost kot mogoč razlog za poseganje v populacijo, vendar po presoji sodišča odločitev o posegu v zaščiteno vrsto ni natančno in ustrezno obrazložena, saj toženka v obrazložitvi izpodbijanega pravnega akta niti ni dovolj natančno obrazložila. Na podlagi tega in vseh dejstev je Vlada sprejela predpis o odvzemu le za medveda in ne tudi za volka, saj dosledno spoštujemo odločitev sodišča. Se pa z vami strinjam, moramo najti ravnovesje, kolikor smo proti volku, tudi za volkove in bomo morali na ministrstvu ponoviti vajo, da tudi to področje uredimo. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Žan Mahnič bo predstavil zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Lepo, minister, da Vlada spoštuje sodbo sodišč, samo če bi to počela konstantno, v vseh primerih, ne pa samo selektivno. Govorim seveda o primeru sodbe Ustavnega sodišča glede Zofvija. Dobro ste povedali; imamo javnost, ki zagovarja odstrel volkov, in javnost, ki temu nasprotuje, pri čemer je treba še nekaj dodati. Javnost, ki temu nasprotuje, je javnost, ki se z njimi praktično ne srečuje, z izjemo v živalskem vrtu, ko nekdo, ki volka v naravi ne vidi, pelje svoje otroke, ti pa rečejo, da kako so tam lepi kužki. Potem imaš pa na drugi strani javnost, ki se pa z volkom srečuje; lovci, gozdarji, kmetje, skratka ljudje, ki ne živijo v urbanih središčih, ljudje, ki živijo na podeželju. In glejte, še najmanj škode je, ko trenutno volkovi napadajo predvsem srnjad in jelenjad – ampak kaj se že dogaja? Na območju, kjer je volk stalno prisoten, srnjadi več praktično ni. Lovske družine, ki so imeli po 50, 60, 70 kosov srnjadi letno za odvzem, imajo mogoče zdaj samo še 5 kosov. Zakaj? Ker je prišel volk! Ko ne bo več tam srnjadi, je že ni, ko ne bo več niti jelenjadi, se bo dogajalo – kaj? Volk pač ni rastlinojed in pride seveda potem do vasi, naselij, ko bo začel napadati govedo, predvsem so tukaj teleta, ko bo začel napadati konje, ovce, bolj pogosto, kot jih, potem pa bo problem. Bog ne daj, da bi napadel kakšnega človeka, otroke, ko grejo v šolo tudi skozi gozd in tako naprej. Potem bojo pa tisti, ki so danes najbolj zagrizeni naravovarstveniki klicali lovce, klicali na Vlado, češ, kaj boste storili, da se mojemu otroku to ne bo zgodilo. Tako je moje vprašanje, minister: Kakšni so vaši načrti za naprej? Potrdili ste odstrel medveda, sledili ste nekako priporočilu, ampak v primeru, da ne bo prišlo do legalnega odstrela volka, bo žal prihajalo do ilegalnega.
Hvala lepa. Gospod minister Leben, imate besedo za odgovor.
Z vami se strinjam, zato sem že rekel, da bomo na ministrstvu morali ponoviti vajo, zadeve glede obrazložitev je boljše spisati in pa iti v to kot na področju medveda.
Hvala lepa. Poslanec Žan Mahnič ima zahtevo za postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Predlagam, da se o poslanskemu vprašanju oziroma omenjeni tematiki opravi razprava, ker tukaj gre očitno za to – pod ta dokument je podpisan Zavod za gozdove Slovenije –, da imamo mi edini problem ta, da niso pripravili ustrezne obrazložitve. Ampak obrazložitev za odstrel medveda je v istem dokumentu kot obrazložitev za odstrel volka. Zanimivo je tudi, da organ, ki ga imamo nekako za najbolj rigoroznega, Zavod za varovanje narave – kaj so napisali? Odstrel volkov je mogoč, ker, prvič, je sprejemljiv iz razloga selektivnega in omejenega odvzema živali iz narave pod strogo nadzorovanimi pogoji in v omejenem številu, ki zagotavlja ohranjanje družbene spremenljivosti volka. Drugič. Druge možnosti obstajajo, vendar niso zadostne. In pa tretjič. Odstrel ne bo ogrozil ugodnega stanja populacije. V tem dokumentu, po mojem mnenju, je bila obrazložitev prava. Zakaj odstrel? Trajnostni odstrel ni v nasprotju s prizadevanji za dolgoročno ohranitev populacij volka, če je strokovno načrtovan. Pri pripravi so bile upoštevane vse strategije: odstrel ne doseže količine, ki bi ogrozila populacijo; predlaga se odvzem enega osebka na trop – to je približno 11 volkov; v času parjenja, poleganja in vzgoje mladičev odstrela ni. Popolna prekinitev, ko odstrel dva plus, se pravi dve leti in več volkov doseže 45 procentov celotnega odstrela – se pravi, če pade 5 volkov v tem starostnem razredu, se jih potem ne bo odvzelo 11. Potrebno je za ohranjanje ugodnega stanja populacije, za preprečevanje ilegalnega odstrela, predvsem pa tudi za preprečevanje konfliktov med volkom in lokalnim prebivalstvom. Kaj smo mi stalno delal? Imeli smo določeno količino medvedov za odstrel na podlagi ocen izpred dvajsetih let, ko so rekli, da je v Sloveniji med 350 in 400 medvedov. Na podlagi tega se jih je streljalo tam 120. Nove ugotovitve, ki so jih opravili neodvisni strokovnjaki, so pokazale – kaj? Kljub temu da se je streljalo takšno količino medvedov, ob predpostavki, da je bila populacija 350 do 400, smo danes prišli do uradnih podatkov, da imamo v Sloveniji od 750 do 800 medvedov. Nekateri, ko govorijo, da je rešitev sterilizacija, odlov ali pa namestitev v ujetništvo nekje v Rusiji, kot so predlagali nekateri tukaj, to je pač neučinkovito, neetično, nenadzorovano, predvsem pa tudi neselektivno. Odstrel, skrbno načrtovan, legalen, na podlagi jasnih kriterijev, na podlagi teritorialne umeščenosti, na podlagi tega, da se izvaja v določenem starostnem razredu določeno število, ob dejstvu, da imamo 70 volkov, in dejstvu, da se jih predlaga enajst za odstrel, je edini garant, da bomo lahko z vokom sobivali, da ne bo konfliktov na eni strani zvermi v Sloveniji in na drugi strani lokalnim prebivalstvom. Zato predlagam, da se opravi razprava.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Naslednji bo postavil ustno poslansko vprašanje Željko Cigler, in sicer ministrici za infrastrukturo mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Spoštovani, spoštovana gospa ministrica! Iz prometnega modela, ki ga je leta 2016 v sklopu izdelave celostne prometne strategije Mestne občine Celje izdelalo podjetje PNZ, to je Povezovanje za prihodnost, je razvidno, da je obremenitev severne mestne vpadnice, Mariborske ceste, v Celju že kritična. Takoj je treba iskati rešitve vzporedne prometne povezave v smeri sever-jug. Največja obremenitev cest in okolja z aerosoli in hrupom je prometna obremenitev tovornega tranzitnega prometa v smeri tretje razvojne osi. Če opišem dobesedno, Mariborska cesta, ki se proti jugu nadaljuje v Aškerčevo in Ulico 14. divizije, predstavlja osrednjo prometnico v smeri tretje razvojne osi, kot sem rekel. Trasa te razvojne osi danes poteka neposredno skozi gosto poseljeno mestno jedro Celje, kjer so ob cesti stanovanja, šole, vrtci, zdravniške ambulante. Gre za državno cesto skozi mesto, kjer je promet še posebej zgoščen ob dopoldanskih in popoldanskih prometnih konicah. Dnevno se prevozi več kot 30 tisoč vozil, zlasti tovornih, ki povzročajo hudo onesnaženje, hrup, tresenje hiš in ogrožanje prometne varnosti občanov. Če ta tranzit preusmerimo na vzporedno cesto, rešimo dobršni del onesnaževanja Celja, zlasti kot sem že prej rekel, s prašnimi delci 2,5, ki so posebej agresivni in direktno vstopajo v kri in povzročajo obolenja srca in ožilja in tudi rakotvorne so. Zdravju škodljiv je zlasti dnevni koncentrirani pretok dizelskih vozil, saj se Celje uvršča med manj prevetrena območja v Sloveniji, skratka ti izpuhi ostajajo. Spoštovana gospa ministrica, sprašujem: Kdaj in kako se bo tranzitni promet na tretji razvojni osi umaknil iz Celja in uredil na ustrezni obvoznici Celja? In še na to bi rad opozoril. Siolnet nas je 15. 12., se pravi ta mesec, obvestil, da bodo na podlagi razsodbe Evropskega sodišča Madrid, Pariz in Bruselj verjetno prepovedali promet dizelskih vozil skozi ta mesta. Namreč, vseh dizelskih vozil, ki ne dosegajo emisijski standard Euro 69M. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, Alenka Bratušek, imate besedo za odgovor.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanec! V celoti se strinjam z vami, da gre za enega od bolj perečih cestnih problemov v naši državi. Lahko vam zagotovim, da na Ministrstvu za infrastrukturo dajemo velik poudarek upravljanju prometa, s katerim se preusmeri določene uporabnike cest na tehnično ustreznejšo infrastrukturo, saj se zavedam, da se s tem zmanjša zasičenost in preobremenjenost mestnega omrežja ter zaščiti bivalno okolje pred hrupom in mogoče še pomembneje, ostalimi emisijami, ki so posledica težkega tovornega prometa. Dejstvo je, da je mesto Celje eno od redkih mest v državi, ki ima ves tranzitni promet v smeri sever-jug speljan skozi, tako rekoč, staro mestno jedro. Razbremenitev Mariborske ceste v Celju prometa težkih tovornih vozil je pogojena z dograditvijo oziroma izgradnjo obvoznih cest, ki jih predstavlja načrtovani celjski ipsilon. Ta ipsilon sestavljata zahodni krak od Lopate in Levca do Tremerij in vzhodni krak od Ljubečne in Slanc do Zagrada in Tremerij. Obvozni celjski ipsilon je vključen v projekt srednjega dela tretje razvojne osi. Iz dopolnjene študije variant tega projekta izhaja, da imata v okviru tega projekta bistveno prioriteto dograditev odseka med Medlogom in Tremerji na zahodnem kraku, na vzhodnem kraku pa izgradnja obvozno-navezovalne ceste od Teharja do Tremerij, s katero se razbremeni mestno središče tovornih vozil in ustrezno poveže industrijske cone Celje in proizvodnjo Štor. Glede na to, da je projekt srednjega dela tretje razvojne osi, s katerim se načrtuje posodobitev cestne povezave od Celja do Novega mesta, časovno dokaj odmaknjen, je bila z Mestno občino Celje v mesecu septembru letošnjega leta sprejeta odločitev, da se skupno pristopi k realizaciji projekta vzhodne obvoznice. Za potrebe tega projekta ima občina za del trase že pripravljeno projektno dokumentacijo, za predor pod Zavodenjskim hribom pa idejno zasnovo. Trasa te ceste bo povezovala dve državni cesti, G15 in G2-107, in omogočala tranzit iz avtoceste, priključka Celje - vzhod v smeri Zidanega Mosta. Trasa te obvozne ceste tudi približno sovpada s traso vzhodne navezovalne ceste iz tretje razvojne osi. V teku je priprava osnovne investicijske dokumentacije, tako imenovani DIP, ki je potrebna za vključitev projekta v načrt razvojnih programov oziroma proračun države, iz katerega se bodo zagotavljala sredstva za izdelavo strokovnih podlag, ki so potrebne za pripravo prostorskega akta. Postopek prostorskega umeščanja pa bo vodila Mestna občina Celje. O natančni časovnici gradnje te obvoznice bomo lahko govorili oziroma jo naredili po zaključenem postopku prostorskega umeščanja.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje poslanka Nataša Sukič, in sicer ministru za okolje in prostor Juretu Lebnu. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Pa preidimo od volkov k medvedom. 26. novembra ali štiri dni po vladni zeleni luči za odvzem 200 medvedov iz narave je bil pri Divači ubit petletni medved z ovratnico za raziskave pod observacijo Univerze Udine. Ustrelil ga je slovenski lovec. Raziskovalni medved Eliseo se je večkrat povzpel višje od 2 tisoč 100 metrov nadmorske višine. V 17 mesecih je opravil več kot 2 tisoč 750 kilometrov poti, petkrat preplaval jezero Cavazzo, večkrat prehajal avtocesto in v Sloveniji preživel trk z vlakom. Ne pa tudi srečanja z lovcem. Njegov odstrel v Italiji močno odmeva, tudi do parlamenta. Prav je, da ga sliši tudi naš državni zbor. Vlada je kljub protestom javnosti 22. novembra sprejela odlok, v katerem do septembra 2019 določa odvzem 200 medvedov, od tega za odstrel 175. Po Zakonu o ohranjanju narave, 14. člen, je živali prepovedano namerno, brez opravičljivega razloga ubijati. Ubijanje je opravičljivo le, če ima koristno posledico in je družbeno sprejemljivo. Korelacija med odstrelom in družbeno sprejemljivostjo ni v resnici zares raziskana. V obrazložitvi tudi ni dokazov, da bi imel planirani odstrel koristno posledico. Kakšno koristno posledico lahko ima ubijanje strogo zaščitenih živali? Vsako leto država odredi odstrel večjega števila medvedov, se pa stanje na področju škod in konfliktnosti v bistvu ni nič bistveno spremenilo. Odlok temelji na strokovnem mnenju Zavoda za gozdove in Zavoda za varovanje narave, pri čemer je prvi lahko tudi v konfliktu interesov, saj izdaja mnenje na področju, ki mu je hkrati vir prihodka. Hkrati se strokovnega mnenja nevladnih organizacij, ki delujejo v javnem interesu za dobrobit živali, ne upošteva. Prav tako ne peticij, ki jih državljanke in državljani Republike Slovenije, kjer zahtevajo ukinitev odstrela in izvajanje ukrepov za dobrobit rjavega medveda. Kje je dejanski argument za zvišanje odstrela medveda za kar 68 osebkov več v primerjavi z lanskim obdobjem? Kje je meja, ki zagotavlja stabilnost populacije? Zakaj se nevladnih organizacij z javnim interesom na tem področju, ne vključi v sooblikovanje politik v tem primeru? Toliko zaenkrat, hvala.
Hvala lepa. Gospod minister imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala, poslanka Sukič. No, zdaj smo pa tam; ena in druga stran, jaz moram biti pa vmes, kako bomo stvari zbalansirali. Rjavi medved je v Sloveniji zavarovana vrsta. Popolnoma jasno je, da je poseg v populacijo mogoč le izjemoma. Podobno kot sem že prej omenil, Uredba o zavarovanih prostoživečih živalskih vrstah določa te izjeme, ki so preprečitev resne škode, zagotavljanje zdravja in varnosti ljudi. Zdaj bom na kratko povzel sistem, ki sem ga že prej omenil. Zavod za gozdove, tako kot ste že omenili, poda strokovno mnenje, Zavod za varstvo narave poda pripombe, nato o zadevi odloča še strokovna komisija za upravljanje z zvermi. Tukaj se ne bi z vami strinjal, da gre za konflikt interesov, ker so v strokovni komisiji poleg Zavoda za varstvo gozdov še Zavod za varstvo narave, MOP, Arso, Biotehnična fakulteta, Oddelek za biologijo, Veterinarska fakulteta, tako da mislim, da je notri dovolj glasov, da se lahko ravnovesje najde. Ministrstvo za okolje in prostor je po tem zahtevnem in vključujočem postopku do 30. septembra 2019 predvidelo odvzem 200 medvedov, 175 v odstrel plus 25 predvidene izgube, kar je višina pričakovanega letnega prirasta. Lahko povem dve stvari – z nevladnimi organizacijami je bila zadeva usklajena, tudi glede uredb za izvedbo, bomo pa tako temo obravnavali tudi na naslednjih sestankih mojega sveta z nevladnimi organizacijami, s katerimi sem že začel delati. Kot sem že povedal, ta številka temelji na strokovni oceni in dejstvih; v decembru 2017 objavljeni rezultati – ocenjena številčnost populacije rjavega medveda v Sloveniji z metodo molekularne genetike – namreč kažejo, da se je populacija medvedov v Sloveniji v zadnjih desetih letih povečala za 41 % in da je ob koncu leta 2015 štela že med 545 in 655 živali ob 95-odstotnem intervalu zaupanja. Temu je sledilo tudi mnenje stroke, ki smo ga upoštevali pri določitvi števila, Vlada je pa seveda mnenju MOP sledila. V tem primeru, malo se tudi na lovstvo spoznam, bi bila lahko identifikacija, če gre za medveda za raziskovalne namene, drugačna. Določenega primera ne poznam, sem pa tisti, ki moram nekako skrbeti za ravnovesje med kmeti, med tistimi, ki upravljajo gospodarsko dejavnost, in med tistimi, ki hočejo naravo zavarovati. Mislim, da ne smemo delati neke umetne delitve, ampak da se moramo skupaj usesti – ja, z nevladnimi organizacijami, tako kot smo se – in najti neko rešitev, da je lahko ena in druga stvar v določeni temi zadovoljna. Hvala.
Hvala lepa. Poslanka Nataša Sukič ima zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, pogoj za odstrel je med drugim tudi, da se ne škoduje ohranitvi ugodnega stanja populacije. Stroka opozarja na nujnost omejitve krmljenja, ki uspešno omejuje rodnost. Raziskave na področju biologije medveda kažejo, da je rodnost zelo odvisna od količine hrane. Tako denimo Italija, Francija in Španija ne izvajajo krmljenja medvedov in tudi ne odstrela. Med preventivnimi ukrepi je torej pomembna kontrola rojstev živali. Narava vsebuje mehanizme, s katerimi lahko uravnava naravno ravnotežje, tudi če gre za urbano področje, dokaz je kanton Ženeva, kjer je bil lov prepovedan že davnega 1974. Predvideni odstrel 175 medvedov bo poškodoval številčno in kakovostno strukturo vrste, istočasno pa bo zelo negativno vplival na ekosistem, katerega del je ta zaščitena vrsta. S ciljem uresničiti finančno korist odlova na medvede se namerno dopušča rast populacije in veča številčno stanje in s tem zagotavlja pravico na večji odstrel. V to smer gre to krmljenje medveda. Večji odstrel je tudi posledica subvencij, namesto da bi se te ukinile in dale možnost za preusmeritev v nekonfliktne dejavnosti ter odškodninske politike. Zakaj torej ne razmišljate o neizkoriščenih oblikah uravnavanja populacije, kot je odlov živih medvedov in preselitev, urejanje deponij odpadkov, odvračanje medvedov od naselij, pravilno krmljenje, zaščitne ograje in tako naprej? Ali je torej v ozadju interes lovskega in kmetijskega lobija, da tako ravnamo? Pa še en podatek. Smo na svetovnem vrhu po podatkih Biotehniške fakultete po odstrelu medvedov v svetu; torej prvi v svetu, največ medvedov ustrelimo pri nas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Tako kot sem že omenil, gre za zelo nehvaležno temo, ki v javnosti vzbuja veliko nemira, pa ne samo v Sloveniji, tudi recimo v Franciji, kamor smo po dogovoru med vladama skušali preseliti dva medveda, pa je bil tak upor, da so ceste zapirali in je bila specialna akcija, da so sredi noči enega medveda preselili. Moram vam povedati, da moja naloga je, da poslušam in upoštevam stroko. Stroka v Sloveniji sodeluje. Ja, seveda! V naslednjem letu, ko gremo v Zakon o varstvu okolja, ko gremo v Zakon o varovanju narave, seveda tudi s Svetom za nevladne organizacije se bomo pogovarjali, ali so dodatne druge rešitve, ampak za uravnoteženo polje med naravovarstvom in med tistimi, ki izvajajo gospodarsko javno službo, bom jaz sledil stroki. In tukaj druge rešitve ne vidim kot pa številčen odstrel – določen odstrel, se opravičujem. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja bo postavila ustno poslansko vprašanje poslanka Violeta Tomić, in sicer ministru za kulturo Dejanu Prešičku. Izvolite.
Najlepša hvala, predsedujoči. Vlada je na svoji seji dne 13. 11. 2018 prerazporedila sredstva v okviru Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo z namenom dodeliti sredstva za izstrelitev satelita NEMO-HD, ki ga razvija Center odličnosti vesolje, znanost in tehnologije. Gre za interaktivno satelitsko misijo za daljinsko zaznavanje z visoko natančnostjo, ki bo omogočala zajem multispektralnih podob zemeljske površine ter snemanje HD videa. Vesolje-SI ta satelit in celotno misijo razvija v sodelovanju s kanadskim Space Flight Laboratory Inštituta za vesoljske študije Univerze v Torontu. Hkrati pa že od lanskega leta potekajo priprave za izstrelitev prvega evropskega umetniškega satelita UMBOT MG. Slovenski postgravitacijski umetniki Dunja Zupančič, Miha Turšič in Dragan Živadinov so v sodelovanju z rusko vesoljsko agencijo Roskozmos zaključili prvo fazo projekta za namestitev umetniško-znanstvenega satelita UMBOT MG, ki bo poletel v vesolje. V sklepni fazi bo satelit iz ruskega modula mednarodne vesoljske postaje nameščen v orbito. Projekt UMBOT MG razširja razumevanje vesolja s kulturalizacijo vesolja in kozmifikacijo umetnosti. Podprt z vesoljsko znanostjo in tehnologijo, umetniško-znanstveni satelit bi bil prvi takšne vrste v Evropi – prvi v svetu je bil japonski. Z vidika prepoznavnosti Slovenije bi bila bolj učinkovita kombinacija umetniškega in znanstvenega satelita kot samo znanstvenega, ki bi, kot je razbrati, služil v večji meri samo opazovanju. Z izstrelitvijo znanstvenega satelita je Slovenija samo ena od 6 tisočih podobnih primerov, z umetniškim satelitom, ki dodaja umetniško dimenzijo kulturalizacije vesolja, pa bi Slovenija bila prva v Evropi in seveda druga na svetu. Odpira se vprašanje, zakaj Vlada podpira samo novi projekt, satelit NEMO-HD in ne tudi umetniškega satelita. Zakaj ne vidi možnosti združitve obeh projektov, kajti ustvarjalci umetniškega satelita UMBOT MG z združitvijo obeh satelitskih projektov ne vidijo nobenih težav. Zato vas sprašujem: S kakšnim namenom se podpira novi projekt brez umetniške in kulturne dimenzije in brez kulturne dodane vrednosti, ne pa tudi umetniškega projekta, ki bi bil prvi v Evropi? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister Prešiček, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, hvala. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Mogoče bom začel, ko sem se prvič srečal na zadnjem srečanju v Vitanju z enim od ruskih kozmonavtov, ki je bil – mislim da – štirikrat v vesolju, preživel, mislim da, 50 dni na postaji Mir. Mi je povedal zelo zanimivo zadevo. Rekel je, da v času, ko je gospod Živadinov začel s tem projektom kulturalizacije vesolja, da smo imeli na svetu edini vesoljsko agencijo, ki je bila sestavljena iz dveh delov. Ponavadi je bila vesoljska agencija sestavljena iz tehnično-razvojnega dela, oddelka, ki je pač seveda razvijal to, da so rakete letele. Nobena vesoljska agencija pa ni imela kulturnega oddelka. V Sloveniji smo ga imeli in smo bili prvi, ta projekt zanemarili, prav gotovo tudi zaradi finančnih sredstev, ki so za to potrebna. Kaj hočem s tem povedati? Da seveda zamisel skupine postgravitacijskih umetnikov ima svojo veljavo. Ministrstvo za kulturo ta projekt seveda podpira, ker je umetniški projekt, ker pomisli še na druge aspekte kot samo tehnične, ki jih seveda taki sateliti prinašajo. Težava, ki jo Ministrstvo za kulturo ima, je, da so to zelo dragi projekti, da Ministrstvo za kulturo že sedaj ne zadošča vsem zakonskim obvezam, ki jih imamo do svojih kulturnih ustanov tako državnih kot tudi nevladnih in si takega projekta ne moremo privoščiti v trenutni finančni situaciji. Se bom pa kot minister vsekakor zavzel, da se bova z ministrom za gospodarstvo gospodom Počivalškom dobila, pogovorila, mu bom omenil, bom vprašal, kaj bi to vse pomenilo, poskušal vzpostaviti stik, da bi mogoče do te – se mi zdi vseeno zelo zanimive in vsekakor ideje, ki bi jo bilo treba podpreti. Sedaj težko, nimam toliko tehničnih podatkov, da bi lahko ocenil, kaj to pomeni za trenutni projekt, ki ga imamo, ki je v zaključni fazi. Mislim, da naj bi šel v vesolje naslednje leto. Finančna sredstva so za ta projekt zagotovljena. Tako, kot pravim, se bom zavzel, vprašal in bom poročal, ali ko se bova naslednjič videla ali ko boste naslednjič postavili v parlamentu vprašanje, kaj se dogaja s tem kulturnim projektom. Vsekakor se zahvaljujem za pobudo in bom naredil maksimalno, kar se da, da bi do tega projekta prišlo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še zadnji na listi je poslanec Miha Kordiš, ki bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Kseniji Klampfer. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Vsako leto se v jesenskih mesecih soočamo z zamudami na Ministrstvu za delo oziroma na centrih za socialno delo, ker so ti praviloma preobremenjeni z vlogami za letne pravice, ker ravno v jeseni potečejo. Letos je situacija še posebej pereča. Vloge ostajajo že po več mesecev neodgovorjene. So starši, ki čakajo že od septembra na odločbe o znižanem plačilu vrtca in zato nekateri sedaj plačujejo polno ceno, pa ne vedo, ali bodo ta sredstva dobili nazaj ali ne. Potem so tukaj študentje, za katere ni dovolj postelj v študentskih domovih, bivajo pri zasebnikih. Ti zasebniki jih seveda lupijo, pa ne vedo, ali si lahko to lupljenje v resnici sploh privoščijo in tako naprej. So starši z otroškimi dodatki, ki so jih nazadnje videli avgusta oziroma septembra, pa verjetno jih ti otroški dodatki do božiča ne bodo dosegli, pa vemo, da ti otroški dodatki gredo za potrebe otroka, verjetno v tem letnem času za kakšna božična darila za otroke. Po informacijah, ki jih imamo v Levici, je bilo v začetku septembra 6 tisoč nerešenih vlog. Iz prve roke pa sem dobil informacijo, da so še konec prejšnjega tedna na odločbe čakali tudi tisti, ki so vloge oddali septembra. Dogaja se celo, da so vloge, ki so prišle oktobra, niso našle še svoje poti sploh v sistem. Vlada neka vsesplošna zmeda kot posledica reorganizacije, ki ste jo podedovali od prejšnjih gospodarjev Ministrstva za delo. Niso pa samo upravičenci tisti, ki so potegnili ta kratko; tukaj imamo kader, tukaj imamo zaposlene, ki izgorevajo na delovnem mestu, delajo za vikende, cepajo nadure, so celo taki, ki so zapustili svoja delovna mesta, so rekli, jaz ne morem več, to ne gre več. Kot rečeno, vse to je posledica slabe reorganizacije, ki so jo skuhali v Socialnih demokratih, potem so pa vam prepustili mineštro, da jo pospravite. V luči tega me zanima: Koliko vlog za posamezne pravice – se pravi, otroški dodatek, subvencija vrtca, državne štipendije – še ostaja nerešenih? Kdaj se predvideva, da bi bile te vloge rešene in kdaj bodo potem te pravice tudi izplačane? Kako bo ministrstvo ukrepalo v smeri razbremenitve delavcev na centrih in enotah centrov za socialno delo? Kako bo zagotovilo enakomerno obremenjenost v različnih centrih in kdaj bo kadrovsko okrepilo področje socialnega dela? In navsezadnje, pod črto neke diagnostike: Kaj je šlo pri organizaciji, ki je naredila hud, hud problem, narobe, da smo se sploh znašli v tej katastrofalni situaciji? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za odgovor. Izvolite.
Hvala za besedo ter hvala za vprašanje. Glede vprašanja pojasnjujem, da je število vlog za uveljavljanje pravic iz javnih sredstev ravno v mesecu avgustu, septembru in oktobru vsako leto večje kot v ostalih mesecih. V teh mesecih je namreč vložena večina vlog za pravico do državne štipendije, saj je začetek šolskega leta oziroma študijskega leta, poleg tega pa so v mesecu septembru prvi vpisi otrok v vrtec, zaradi česar se močno poveča število vlog za uveljavljanje pravice do znižanega plačila programe vrtca. Posebej poudarjam, da na trajanje postopkov vpliva tudi odzivnost strank; da morajo pri ugotavljanju dejanskega stanja tudi same priložiti določena dokazila, na primer, dokazilo o dohodkih ali premoženju v tujini oziroma so zamude pri odločanju povezane s čakanjem na dopolnitev s strani strank za nadaljevanje postopka. Pomembno je izpostaviti, da centri praviloma odločbe izdajo v zakonsko določenem roku, to je v dveh mesecih, pri reševanju vlog pa imajo prednost družine, ki so hkrati tudi prejemnice denarne socialne pomoči oziroma v socialni stiski. V letošnjem letu pa je bila izvedena nadgradnja informacijskega sistema v mesecu avgustu zaradi sprejetja novele Zakona o štipendiranju. V prvem tednu oktobra je bil informacijski sistem zaprt zaradi reorganizacije centrov. Z namenom, da te zamude ne bi povzročale prikrajšanje upravičencev, sem v mesecu oktobru odredila dodaten rok za plačilo državne štipendije, kar pomeni, da v mesecu oktobru so bile štipendije izplačane dvakrat. Delo centrov na področju zaostankov pri pravicah iz javnih sredstev spremljamo redno. Centri so pripravili načrte odprave zaostankov in nas redno obveščajo o poteku reševanja. Ministrstvo je bilo ves čas pred izvedbo reorganizacije in tudi po njej v rednem kontaktu z v. d. direktorji vseh centrov in smo jim bili ves čas v oporo in pomoč. Iz prejetih poročil izhaja, da so vloge za avgust in september praviloma rešene. Razlog za nekatere vloge za to obdobje, da še niso rešene, je praviloma v tem, da se čaka na dopolnitve, ki jih morajo podati stranke, kot je dokazilo o višini dohodka iz tujine. Bi pa želela še konkretneje odgovoriti na vaše vprašanje, kako je sama reorganizacija vplivala na zaostanke. Prav gotovo, reorganizacija je bila postavljena, milo rečeno, v neroden čas; ravno v čas, ko centri prejmejo največ vlog. Prav tako informacijski sistem ni deloval v prvem delu oktobra in tudi prejšnji teden štiri dni ni bilo mogoče dostopati do Finančne uprave in zaradi tega se je nabralo število zaostankov. Večina centrov za socialno delo trenutno ne beleži zaostankov. Največji center je center Ljubljana, tam pa so zaostanki in tega problema smo se lotili na ta način, da sem izdala sklep o prenosu teritorialne pristojnosti – kot veste, za centre velja teritorialna pristojnost glede na stalno prebivališče –, tako da smo pogledali, kateri centri za socialno delo trenutno ne beležijo zaostankov, in smo te vloge prenesli na te centre iz CSD Ljubljana. Tako računamo, da bodo vsi ti zaostanki rešeni v najkrajšem možnem času. Je pa zaradi izpada Fursovega vira v prejšnjem tednu tudi prišlo do zamude pri denarni socialni pomoči, za kar se odredila zopet dodaten dan izplačila še v mesecu decembru. Hvala.
Hvala lepa. Poslanec Kordiš bo postavil zahtevo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za odgovor, gospa ministrica. Vendarle me zanima konkreten podatek: Koliko vlog za posamezne pravice – se pravi še enkrat, za otroški dodatek, subvencije, vrtce, državne štipendije –, koliko tega je še ostalo nerešenega? Kar se tiče teritorialnega reševanja oziroma primernega razporejanja obremenitve, na to ste odgovorili. Zanima me pa ta podatek: Koliko je še čisto kvantitativno tega? Nadalje me zanima tudi: Kaj pomeni reševanje v najkrajšemu možnemu času? Ker tukaj se pogosto pogovarjamo o ljudeh, ki so v socialni stiski, o ljudeh, ki nimajo nekega hudega gmotnega položaja. Večina študentov tolče zelo slabo, ne živi v nekemu luksuzu, tudi prejemnikom otroških dodatkov, tistim, ki so iz nižjih dohodkovnih skupin, ni najbolj luštno znižanje plačila vrtcev, prav tako nižji dohodkovni razredi so tisti, ki potegnejo tukaj ta kratko. Zato me zanima: Kdaj lahko pričakujemo, da bojo te vloge rešene? Pa tudi: Kaj bo ministrstvo storilo za to, da se ti centri razbremenijo, da se usposobi dodaten kader in tako naprej? Omenili ste neke načrte, da se pripravljajo, da so se pripravili, da se sedaj izvajajo – ali kako: O kakšnih časovnih okvirih se tukaj pogovarjamo in o kakšnem obsegu kadrovskih okrepitev? Koliko se s tem v zvezi pogovarjamo? Ker mimo tega na gre, mimo kadrovskih okrepitev ne gre. Nadalje me zanima poračun za nazaj. Prejeli ste poziv Zveze prijateljev mladine Moste Polje, ki pravi, da bi morali predpisati pavšalni znesek, ki bi se prosilcu izplačal, če CSD o njegovi pravici ne odloči v razumnem roku. Ali je to nekaj, kar vidite mogoče kot rešitev za kompenzacijo za te, ki so čakali predolgo? Kot rečeno, zaradi izpada otroških dodatkov otroci v nekaterih revnejših družinah ne bodo dobili božičnega darila in tako naprej. Navsezadnje: Kaj se je zgodilo s 300 tisoč evri, ko so šli podjetju A. T. Kearney za podporo te reorganizacije, kar so spet SD, predhodniki na vašem ministrstvu naredili, pa [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, imate besedo za dopolnilni odgovor. Izvolite.
Hvala lepa za dodatna vprašanja. Trenutno pri sebi nimam konkretnih podatkov, ker se spreminjajo iz dneva v dan, glede zamud vam pa lahko takoj jutri zjutraj pošljemo ažurirane podatke, tako da jih boste dobili na elektronsko pošto. Če prihaja do zamude, ima center za socialno delo tudi diskrecijsko pravico, da lahko določene pavšalne zneske, kot ste jih navajali, seveda nakažejo taki družini. Tega se tudi mesečno na ta način poslužujemo takšnih praks, to je že stalna praksa na centrih, če se zaostaja z reševanjem vlog, da na ta način seveda poskušamo gasiti požare, ki so nastali v tej reorganizaciji, in takim družina predhodno, vnaprej nakažemo znesek, ki se pa potem ustrezno, ko je izdana odločba, tudi poračuna. Kar se tiče kadrov, moram povedati, da v skladu s finančnimi možnostmi so bili centri za socialno delo v zadnjem letu kadrovsko okrepljeni kar za 11 procentov, to je približno 140 javnih uslužbencev, tako strokovnega kot administrativnega kadra. Mislim, da je izziv pred nami ta, da tudi poskušamo to reorganizacijo sedaj tudi vsebinsko nadgraditi, kar pomeni, da tudi optimiramo določene procese. Ne nazadnje tudi sam informativni izračun bo to omogočal, kar pomeni že v mesecu decembru, da za te letne pravice, kot so otroški dodatki in štipendije, starši ne bodo potrebovali ponovno vlagati vlog, ampak se bodo te kreirale v sistemu avtomatsko. To pomeni, da centri za socialno delo ne bodo imeli več stika s samimi strankami in te vloge tudi vnašali v sistem – v mesecu decembru je teh približno 25 tisoč. Tako bodo centri za socialno delo prav gotovo razbremenjeni tega administrativnega dela in v skladu s temi cilji bomo nadaljevali tudi v prihodnosti in poskušali čim bolj centre za socialno delo opremiti, da bodo sposobni elektronskega načina poslovanja. Zato bomo tudi s 1. januarjem uvedli informacijski sistem Krpan, če bodo testiranja v prihodnjih dneh pokazala, da je informacijski sistem že sposoben, da ga lahko vpeljemo brez večjih težav. Tako bodo tudi tukaj centri razbremenjeni določenega administrativnega dela, ker mislim, da je tudi čas, da se začnejo ukvarjati s strokovnim delom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod poslanec Kordiš želi postaviti postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Da, podajam zahtevo za splošno razpravo iz preprostega razloga. Centri za socialno delo so se znašli v strmem padu kot posledica nepremišljene, posiljene, da ne rečem vsiljene, reorganizacije, ki jo je sprejela prejšnja nomenklatura Ministrstva za delo. Izpad občutijo vsi, ki jih delokrog Ministrstva za delo oziroma centrov za socialno delo, zadeva. Občutijo ga starši, ki so ostali brez otroškega dodatka oziroma ta zaostaja, takisto tisti starši, ki čakajo na znižano plačilo vrtca. Čutijo ga študenti, ki ne vejo, ali bodo imeli subvencionirano bivanje, ali je to obremenjeno ali ne. Čutijo ga tudi tisti, ki so zaposleni na centrih za socialno delo, ker gre za kadrovsko podhranjene inštitucije, ki obstoječih nalog niti približno ne morejo resno izpeljati. Dodatno jih pri tem ovira tudi informacijski sistem. In potem so ljudje izgoreli, odhajajo na bolniške, celo zapuščajo svoje službe. To ni posledica dela aktualne ministrice, to je posledica dela njenih predhodnikov. Zdaj postaja jasno, zakaj je v koalicijskih pogajanjih SD rekel, ne, mi Ministrstva za delo nočemo – ker so vedeli, kaj so naredili –, bomo to nekomu drugemu pustili. Mislim, da bi splošna razprava prispevala k lažjemu reševanju problematike centrov za socialno delo in da se krilatica, pod katero se je reorganizacija CSD promovirala, dejansko začne uresničevati, to je – več na teren, bliže k ljudem. Zdaj je tako, da so socialni delavci bolj birokrati pa administratorji kot dejansko socialni delavci, ki bi se gibali v skupnosti in bi dejansko lahko pomagali. V sklopu te splošne razprave bi želel razčistiti tudi, kaj se je zgodilo v zvezi z izvedbo storitev in svetovanjem podjetja A. T. Kearney. Prejšnja nomenklatura na ministrstvu je sklenila s tem podjetjem pogodbo v vrednosti 340 tisoč evrov, potem je pa Anja Kopač Mrak na koncu prejšnjega mandata pojasnjevala, da to zato, ker ministrstvo lastnoročno ne more izpeljati tako zahtevnega projekta, kakor je reorganizacija CSD. No, zdaj smo se pa znašli v situaciji, ko od te učinkovito izpeljane reorganizacije ni nič. Kam je šel torej denar? Ali je teh 340 tisoč evrov končalo zgolj in samo v piarju? Ker če je to tako, je treba to tudi raziskati. Seveda je pa pač prednostna sanacija mreže centrov za socialno delo, pomoč uporabnikom socialnih transferjev pa seveda kadrovska okrepitev in pomoč tistim, ki se tam že trudijo in tam delajo.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v sredo, 19. decembra 2018, v okviru glasovanj. Kot rečeno, lista postavljavcev poslanskih vprašanj je izčrpana. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 19. decembra 2018, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 3. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Lahko noč!