Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Pričenjam 3. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanci: gospod Milenko Ziherl, gospod Srečko Prijatelj in gospod Roberto Battelli. Na sejo sem vabil predsednika Vlade gospoda Boruta Pahorja k 1. točki dnevnega reda, gospoda Draga Kosa, predsednika Komisije za preprečevanje korupcije Republike Slovenije, k 11. točki dnevnega reda, predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 3. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli s sklicem seje 20. februarja 2009. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik točke z dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na obravnavo in odločanje o dveh predlogih za širitev dnevnega reda. Na predlog Odbora za notranjo politiko, javno upravo in pravosodje predlagam, da se dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga zakona o začasnem znižanju plač funkcionarjev - nujni postopek. Predlog ste prejeli z dopisom dne 26. 2. 2009. Želi besedo predstavnik predlagatelja dr. Vinko Gorenak, predsednik odbora? [[Ne želi.]] Želi besedo predlagatelj predlogov zakonov? [[Ne želi.]] Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka.
Hvala lepa, gospod predsednik. Zanimivo, da si bomo danes poslanci nižali plače, medtem ko je vsa vladajoča koalicija pripravljena na dolgo in na široko "šenkovati" razne odškodnine, tako imenovane odškodnine, 25.000 zaenkrat, 25.000, v kratkem verjetno 35.000, tistim, ki bodo zahtevali, ne vem, kaj še vse. Mislim, da gre za podlost, za čudno sprenevedanje Državnega zbora, ko po eni strani zato, da bi vrgel pesek v oči, kako bomo ogromno "prišparali" pri plačah poslancev, na drugi strani je pa pripravljena država metati neskončne denarje tistim, ki pravzaprav tega ne zaslužijo. V zvezi s tem bomo mi nasprotovali uvrstitvi te točke na dnevni red in upam, da bo tukaj notri še kakšen poslanec, ki se mu to zdi za malo in se mu to zdi tudi norčevanje iz celotne slovenske populacije.
Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo o predlogu širitve in prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite svoje glasovalne naprave, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Torej, odločamo o prvem predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti 4. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 6.a točko v četrtek, 5. marca, po končanih glasovanjih. Po dogovoru na Kolegiju predsednika Državnega zbora predlagam, da se dnevni red seje razširi z obravnavo Predloga odloka o ustanovitvi in nalogah Ustavne komisije Državnega zbora. Predlog ste prejeli z dopisom z dne 27. 2. 2009. Želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? [[Ne želijo.]] S tem zaključujem razpravo o predlogu širitve in prehajamo na odločanje. Odločamo o drugem predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti nihče. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo to točko obravnaval kot 8.a točko v četrtek, 5. marca 2009, po končanih glasovanjih. In prehajamo na določitev dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red kot ste ga prejeli s sklicem ter s sprejetima dopolnilima. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 75, proti 3. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je dnevni red 3. seje zbora določen. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 15 uri s 1. točko dnevnega reda, to je Vprašanja poslank in poslancev. Hvala lepa.
Kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA - VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 41 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslancev opozicije in na poslansko vprašanja poslanca vladajoče koalicije bo odgovoril predsednik Vlade. V nadaljevanju bo na neodgovorjena poslanska vprašanja, postavljena na 2. seji zbora, odgovoril le minister, ki je danes prisoten. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo tri minute. Predsednik Vlade in ministri odgovorijo na vprašanje v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo na voljo pet minut za odgovore. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja; poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, ministra ali generalnega sekretarja Vlade; o tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednik Vlade, minister ali generalni sekretar Vlade v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru; v tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo sejo Državnega zbora. V zvezi s to točko sta se danes opravičila gospod Karel Erjavec, minister za okolje in prostor, in dr. Matej Lahovnik, minister za gospodarstvo. Na klop ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade, gospod Borut Pahor. Prvo vprašanje mu bo postavil gospod Zmago Jelinčič Plemeniti, Slovenska nacionalna stranka. Prosim.
Hvala lepa. Prav lep pozdrav vsem skupaj! Gospod predsednik, zanima me: Kdo bo nosil finančne posledice izplačil predvidenih odškodnin, dosojenih v sodnih postopkih tako imenovanim izbrisanim? To, da zdaj izdane odločbe nimajo pravne podlage za kakršnekoli odškodnine, namreč ne drži. Z vsako tako odločbo, ki jo bo izdalo Ministrstvo za notranje zadeve, država priznava tako imenovanemu izbrisanemu, da je storila napako in da mu je kršila človekove pravice. Priznanje kršitve človekove pravice pomeni, da je treba to nekako nadomestiti, se opravičiti in odplačati. To je tudi namen vseh teh tako imenovanih izbrisanih. Zato je treba vedeti, da ni res tisto, kar govorijo, da ne bo plazu tožb. Bo. Namreč, gospoda iz tako imenovanega Društva izbrisanih imajo pripravljene vzorce, kako naj izgleda ta tožba proti državi. Vse skupaj je pripravil gospod Krivic, in to se lepo na tem društvu dobi. Celo dve varianti sta narejeni, ena za Okrožno sodišče v Ljubljani za tožbe proti državi z neomejenim limitom zahtevka ali pa za Okrajno sodišče v Ljubljani, za tožbe do osem tisoč tristo petinštirideset evrov odškodnine. Seveda je to samo začetek, kajti vsaka takšna tožba prinese še dodatne, bi rekel, obresti pa potem obresti na obresti pa potem še takšne zahteve pa drugačne zahteve, pa ni bilo možnosti službe, pa ni bilo možnosti socialnega zavarovanja in tako naprej, navkljub temu, da so vsi ti ljudje v bistvu ilegalno živeli tu, delali na črno, niso plačevali davkov in tako naprej. Skratka sprašujem: Kako je mogoče, da se država spušča v takšno, bi rekel, grozljivo pustolovščino, ko imamo tako veliko število ljudi, ki živijo na robu preživetja, ko imamo tako veliko število ljudi, ki so pravzaprav brezposelni? Še več jih bomo imeli. Zdaj pa, kot slišim, bomo v Ljubljano oziroma v Slovenijo povabili še tiste iz Gvantanama. Jaz bi predlagal, da potem spoštovani ministri in ministrice z Vlade vzamete te ljudi na svoje domove, mislim da boste v temu primeru pokazali vaš odnos in odprtost do teh problemov in da ne nameravate obremenjevati Slovenije.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, Borut Pahor, prosim.
Gospod poslanec, jaz sem vam hvaležen za vaše vprašanje in tudi naslednje bo, mislim da, navezano na to temo. Prišel je čas, da to enkrat za vselej rešimo in rad bi vam povedal, kako se je Vlada namenila to rešiti. Zdaj, tako kot ste rekli, v zadnjih dneh smo slišali zelo veliko izračunov o domnevnih odškodninah. Na nek način je bil povod za te izračune novica, da je ptujsko okrožno sodišče gospodu Aleksandru Todoroviču v tožbi zoper Republiko Slovenijo prisodilo odškodnino v višini sedemnajst tisoč evrov. Poleg dejstva, da sodba še ni pravnomočna, bi vam rad na vaše vprašanje odgovoril z dvema odgovoroma. Prvič, da je ugotavljanje pravice do odškodnine stvar presoje sodišča in ne Vlade. In drugič, to je bistveno, kolega Jelinčič, da dejstvo nezakonitega izbrisa nikakor ne vzpostavlja odškodninske odgovornosti same po sebi. Ta sodba in napovedi izdajanja dopolnilnih odločb niso med seboj v nobeni povezavi, kar kaže dejstvo, da se tožba nanaša na obdobje, ko odločbe še niso bile izdane. Ponovno poudarjamo resnične podatke na področju odškodninskih tožbe zoper Republike Slovenije v primerih tako imenovanih izbrisanih pred domačimi sodišči: Po podatkih Ministrstva za notranje zadeve je bilo tako do sedaj vloženih trideset tožbenih zahtevkov, od tega je šest pravdnih postopkov že pravnomočno zaključenih in končali so se z zavrnitvijo tožbenih zahtevkov. 24 jih je še odprtih. Doslej torej v Sloveniji še nihče pravnomočno ni dobil odškodnine zaradi izbrisa. In to ob dejstvu, da je več kot 4.000 teh ljudi že pred leti, za časa ministra Bohinca, dobilo dopolnilne odločbe. Če zaključim. Trenutno ravnanje, sedanje ravnanje ministrice za notranje zadeve v ničemer ni neposredno povezano z odškodninami. Vprašanje odškodnin z izvajanjem dopolnilnih odločb nima nobene povezave in je v celoti v pristojnosti sodne veje oblasti. Prav tako, gospod poslanec, ni ne pravnih, ne strokovnih, ne dejanskih argumentov za zaključke, da bi morebitne odškodnine lahko kakorkoli ogrozile javnofinančni položaj naše države, še najmanj v teh kriznih časih. Lahko zagotovim, da Ministrstvo za notranje zadeve in Vlada to področje pozorno spremljata. In če bi se pokazalo nasprotno, se bomo ustrezno odzvali, po potrebi tudi z urejanjem vprašanja izplačevanja bodisi pavšalnih odškodnin, bodisi omejevanja višine teh odškodnin. Mislim, da je vprašanje odškodnin pretirano spolitizirano. In kot ugotavljajo tudi pravni strokovnjaki različnih nazorskih usmeritev, tudi predimenzionirana.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje. Prosim, gospod Zmago Jelinčič Plemeniti.
Hvala lepa. Gospod premier, ravnokar ste priznali, da odškodnine bodo. Kajti rekli ste, bodisi pavšalne odškodnine, bodisi omejevanje odškodnin. To se pravi, Vlada je potiho že sprejela to dejstvo. To združenje tako imenovanih izbrisanih že zahteva približno 500 milijonov evrov. To imajo v združenju pripravljeno. Upam, da ste te podatke tudi vi dobili na Vlado. Zanimivo je, da propadla tovarna Rog, v kateri imajo sedež, nobenega ne boli, bolijo pa ti ljudje, ki so pravzaprav goljufali v Sloveniji in ki so na dolgo in na široko pljuvali po Sloveniji. Tukaj imam kar nekaj spisov imen, ki so mi jih poslali ljudje iz različnih koncev Slovenije, kaj vse so ti ljudje, ki ste jih sedaj videvali na televiziji, počeli in kako so ravnali proti Sloveniji. To je žalostno. In še nekaj me moti, gospod premier, ko ste rekli, da nezakonitega izbrisa ni bilo. Nobenega izbrisa ni bilo. V tistem času je bila Slovenija pohvaljena kot država z najbolje urejenim statusom kateregakoli prebivalca znotraj Slovenije, in to s strani EU, in to s strani Združenih narodov. Sedaj kar na lepem to ne velja več. Res je, da se nekateri pravni strokovnjaki sprenevedajo, vendar je treba povedati, glede na to [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]kar je gospa ministrica v Trenjih rekla, da so tako gospodje Pirnat, Cerar in gospod Jerovšek spremenili svoje mnenje, imam jaz tukaj dopise od teh gospodov, ki pravijo, da to ni res, da niso ničesar spremenili in da je pravzaprav treba narediti ustavni zakon, ki bo reševal vsak primer posebej. In to je tudi tisto, kar moramo doseči. Kajti, samo na ta način bo Slovenija lahko speljala zadevo tako, kot je treba.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade, prosim.
Nekdo je dejal, da je prava država pravna država, kolega Jelinčič. In na vprašanje, o katerem se je politično diskutiralo vsa 90-ta leta, je odgovorilo Ustavno sodišče. Večkrat. In Ustavno sodišče je treba spoštovati. Naloga Vlade in Državnega zbora je, da sodbo Ustavnega sodišča izpolnita. Ministrica to počne. To kar počne ni v nobeni neposredni povezavi s tem, da sodišča odločajo tako kot morajo - neodvisno od politike, po pravilih pravne države, in mislim, da je, kot rečeno, edina prava pot, da dokončno rešimo vprašanje izbrisanih, pravna pot.
Hvala lepa. Gospod Jelinčič, proceduralno.
Tako je, gospod predsednik. Jaz nisem zadovoljen z odgovori, ki mi jih je dal gospod premier. Kajti, kot kaže postaja naša država - država odškodnin. Vsi zahtevajo nekakšne odškodnine, ne glede na to, kakšne argumente in protiargumente kdo ima, dela Vlada po svoje. Konec koncev nekaj podobnega je bilo tudi pri Zakonu o vojnem nasilju, kjer naj bi vpoklicani v nemško vojsko dobili odškodnine od Slovenije. Jaz pa imam tukaj originalen dokument enega od takšnih gospodov, ki je do 24. marca 1956 dobival finančno podporo iz države [[...]]
Spoštovani [[...]]
[[...]]iz države bivšega rajha.
Spoštovani kolega Jelinčič, proceduralno [[...]]
Utemeljujem! Utemeljujem!
[[...]]vprašanje, prosim.
Gospod predsednik, utemeljujem! In za utemeljitev rabim malo širšo zadevo. Zato bi tudi še enkrat poudaril, da sodba Ustavnega sodišča ni dokončna. Zavedati se je treba, da se, ne glede na to, da gospa ministrica govori, da je Ustavno sodišče najvišji sodni organ, tukaj moti. Ustavno sodišče ni sodni organ! Ni veja sodne oblasti, in zato tudi ne more določati, kako mora Državni zbor odločiti v katerikoli zadevi. Državni zbor ima avtonomno pravico, da odloča v skladu s političnimi stališči lastnega prebivalstva. Naše prebivalstvo, ki smo mu zavezani je pa tisto, ki trpi zaradi takšnih bedastih izdajanj odločb in zaradi tistega denarja, ki ga bomo tako zmetali skozi okno. In zaradi tega, ker v Slovenski nacionalni stranki nismo za to, še posebej pa ne v tem trenutku gospodarske krize, da bi kar tako podarjali denar, levo-desno, kdor se pač spomni. In glede na to, da se je številka povečala iz 18 tisoč na 25 tisoč, in glede na izjave nekaterih, tudi članov naše vlade, oziroma vaše vlade, gospod premier, da lahko pričakujemo še 12 tisoč tistih, ki jih takrat nismo hoteli sprejeti ali kakorkoli že, potem lahko računamo še na 10 tisoče in 10 tisoče. V kratkem bo tukaj 100 tisoč zahtevkov. Res je, bodo pa odvetniki fantastično služili. Če bo odvetnik zaračunal samo tisoč evrov, bo pri 25 tisočih evrov nekomu [[....]]
Spoštovani kolega, čas se vam izmika. Čas za proceduralni predlog se izmika.
Počasi gospod predsednik. Ni mi treba skakati v besedo. In v tem primeru bo nekomu padlo v žep 25 milijonov evrov. Zato pa v skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora zahtevam, da se o tem izvrši razprava na naslednji ali eni od naslednjih sej. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo odločil Državni zbor jutri, v okviru glasovanj. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo zastavil gospod Jakob Presečnik - Slovenska ljudska stranka. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik Vlade. Gospe in gospodje ministri, spoštovane kolegice, kolegi in vsi prisotni. Po podatkih Statističnega urada se je število aktivnih oseb v decembru 2008 znižalo za skoraj 4 tisoč, novembra 2008 je bilo nekaj čez 63 tisoč registriranih brezposelnih. K temu je najbolj prispevalo znižanje števila delovno aktivnih oseb za več kot 6500, več kot 4500 moških in skoraj 2 tisoč žensk. Število registriranih brezposelnih oseb, se je glede na november zvišalo za skoraj 3 tisoč oseb. Ponovno se je najbolj zvišalo število registriranih brezposelnih oseb, torej tistih, v tistem času, v času najbolj aktivnega družinskega življenja, ustvarjanja in preživljanja svoje družine, saj te osebe predstavljajo skoraj 60% skupnega zvišanja števila registriranih brezposelnih oseb. Napovedujejo se še dodatna odpuščanja. Mnogi izmed teh delavcev so za reševanje svojega stanovanjskega problema pri bankah v preteklosti najeli visoke kredite, ki so zavarovani s hipoteko na kupljeno nepremičnino. V primeru nezmožnosti odplačevanja kredita jim grozi, da bo banka unovčila hipoteko in bodo tako posledično ostali tudi brez strehe nad glavo. Spoštovani gospod predsednik Vlade, sprašujem vas: Ali Vlada pripravlja kakršnekoli ukrepe za preprečitev in blažitev posledic odpuščanja tistih delavcev, ki so, in žal še bodo, zaradi trenutne gospodarske in finančne krize ostali brez zaposlitve in imajo na bankah najete stanovanjske kredite, zavarovane s hipoteko na kupljeno nepremičnino? V primeru nezmožnosti odplačevanja kredita jim namreč grozi, da banka nepremičnino zaseže in tako izgubijo, kot sem že prej rekel, tudi streho nad glavo. V primeru, da so: Kakšni so ti ukrepi? In: Kdaj jih bo Vlada sprejela oziroma predlagala kakšne rešitve Državnemu zboru v sprejem? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod predsednik Vlade Borut Pahor, prosim.
Državni zbor se bo gotovo spomnil, da smo takoj na začetku mandata vsi razpravljali o dilemi, ali naj Vlada v prvih odgovorih na začetek gospodarske in finančne krize odgovori s fiskalnimi popusti delovno intenzivnim ali kapitalsko intenzivnim panogam. Na koncu se je slovenska Vlada - to zdaj kažejo rezultati - pravilno odločila, da gre po drugi poti, po kateri zdaj tudi druge države gledajo svoje alternative, zato da bi reševale problem brezposelnosti. Ne nazadnje, temu bo posvečen tudi vrh Evropske unije v maju. Naj povem, da štejem za glavni dosežek te Vlade v prvih stotih dneh to, da je pravočasno in učinkovito pripravila potrebne zakonske ukrepe za blažitev finančne, gospodarske in tudi, kot vse kaže, socialne krize, kolikor je bilo seveda glede na mednarodno naravo te krize mogoče. Istočasno se mi zdi zelo pomembno, da je s predlogom rebalansa, ki prihaja na vaše klopi, izdelala prihodkovno in odhodkovno stran tako, da ne povečuje primanjkljaja nad evropskimi kriteriji. Hkrati Vlada ni pozabila na ukrepe, ki naj bi v daljšem časovnem obdobju zagotovili razvojni preboj slovenskega gospodarstva in družbe. Kot smo dostikrat tu rekli: Najboljša socialna politika je razvojna politika. Kar se tiče ohranjanja delovnih mest, bi rad rekel naslednje. Zakon o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa je namenjen tudi temu, da bi delavci obdržali zaposlitev pri aktualnih delodajalcih. Zavod Republike Slovenije za zaposlovanje je prejel že 309 vlog delodajalcev za preko 37.000 delavcev. Minister za delo ocenjuje, da smo s tem ukrepom že do sedaj ohranili najmanj 5.000 delovnih mest, ki bi bila sicer izgubljena. Ampak samo ohranjanje delovnih mest ni končni cilj sedanje Vlade, saj se mora gospodarstvo prestrukturirati. In v ta namen Vlada predlaga bistveno povečanje sredstev aktivni politiki zaposlovanja, ki bo to tudi omogočala. Za programe aktivne politike zaposlovanja bo letos namenjenih skoraj 85 milijonov evrov. Od tega za svetovanje in pomoč pri iskanju zaposlitve 3 milijone evrov, za usposabljanje in izobraževanje preko 24 milijonov evrov, za subvencije za zaposlitev in samozaposlitev 24 milijonov evrov, za programe za povečanje socialne vključenosti skoraj 34 milijonov evrov. Ta sredstva so zagotovljena delno iz Evropskega socialnega sklada, ki je letos še posebej usmerjen v zaposlovanje in preprečevanje prehoda presežnih delavcev in drugih, recimo, študentov, v odkrito brezposelnost. Tako so na voljo subvencije za zaposlitev, ker zaposlitev je prava rešitev za tiste, ki so nezaposleni. V višini 4.000 evrov enoletna zaposlitev oziroma 8.000 dvoletna zaposlitev. Subvencije za zaposlitev s skrajšanim delovnim časom v višini 2.500 evrov za 20-urni delovni čas. In subvencije za samozaposlitev, poslanec Presečnik, v višini 4.500 evrov. Skratka, Vlada seveda, tako kot ste vi z vso skrbjo opozarjali na problem rastoče brezposelnosti in socialnih stisk ljudi, ki se v situaciji brezposelnosti znajdejo, zlasti če gre za več članov iste družine, Vlada temu namenja veliko pozornost, spremlja podatke. Zaenkrat meni, da je ukrepala pravilno. Ve pa, da to niso zadnji ukrepi in da bo treba ukrepati naprej. Naše delo v zadnjih 100 dneh nas je izučilo, da je dobro pripraviti ukrepe; ti se pripravljajo, tudi za vprašanje, ki ste nam ga namenili; razpravljati s socialnimi partnerji in jih potem pripeljati v javnost in pred parlament, ne pa najavljati nekatere ukrepe vnaprej. Da še enkrat povem, Vlada se temu zelo posveča. Če uspemo preprečiti socialno stisko in s tem tudi neko socialno osnovo med našimi ljudmi, ki jo povzroča gospodarska in finančna kriza, z enim socialnim dialogom in pravimi ukrepi, bomo to težko leto, ki je pred nami, ustrezno prebrodili.
Hvala lepa. Prosim, gospod Presečnik, dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa. Strinjam se globoko z vami, gospod predsednik, da je najboljša socialna politika razvojna politika. To v tem času, od kar nas je ta kriza zadela, tudi vedno poudarjamo. Strinjam se seveda tudi s tem, da je pri tem seveda poglavitno ohranjanje delovnih mest, kot ste vi poudarjali, in pa ustvarjanje novih delovnih mest. Kakorkoli že, na vsak način, tudi v preteklosti, ko je bila gospodarska in finančna situacija, je bistveno drugačno prihajalo tudi do takih primerov, kot sem jaz prej navajal oziroma postavljal vprašanje. Nedvomno bodo takšni, jaz upam, da čim manj, ampak zagotovo nekaj bo takšnih primerov, ko bodo potrebni določeni ukrepi. Imam tudi podatek, da tudi naše banke pripravljajo različne ukrepe, nudijo različne moratorije in tako dalje. Obravnavajo individualno, vsak primer posebej. Vendar, kljub temu dajem kakorkoli, ali vprašanje ali pobudo, če hočete, da tudi na tem področju Vlada resno razmišlja in da pripravi nekatere ukrepe, ki bodo uvedli v odvisnosti od možnosti neke obvezne moratorije in tako dalje. Vem, da ste tudi imeli razgovor v predstavniki bank in predlagam, da s tem tudi nadaljujete. To pomeni, da mislimo tudi na tiste ljudi, ki bodo kljub tem socialnim ukrepom ostali pri tem problemu. Hvala lepa in se zahvaljujem za odgovor, gospod predsednik.
Gospod predsednik Vlade.
No, to dodatno vprašanje bom sprejel kot dodatno spodbudo Vladi, da razmišlja o teh ljudeh. Kot rečeno in kot bom kasneje povedal, smo sprejeli prvi sveženj ukrepov, drugi sveženj ukrepov in predlog rebalansa. Prvi sveženj ukrepov, zlasti zakon, ki je bil pripravljen, je učinkoval tako kot smo si želeli, ciljno. Aktivna politika zaposlovanja je pravi odgovor na vprašanje izgube delovnih mest. Vendar imate prav poslanec Presečnik, zgodilo se bo, da bodo ljudje ostali brez službe in kljub pomočem, ki sem jih omenjal, s preizobraževanjem, prekvalifikacijo bodo v finančnih stiskah. Pripravlja se tretji sveženj ukrepov. Mi bomo morali poskrbeti tudi za tiste ljudi, ki se bodo znašli v socialni stiski, ko bo verjetno neposredna pomoč države oziroma njenih instrumentov potrebna za to, da s potrebnim človeškim dostojanstvom preživijo ta zahteven čas. Brez skrbi, Vlada na to zelo pozorno misli in spremlja in želi, seveda, ukrepati tako, da bo ta ukrep ciljni in da bo, bom rekel, pomagal prav tem ljudem, ki se bodo znašli v stiski in da recimo tovrstne pomoči države ne bodo deležni tisti, ki je ne rabijo zato, da dostojno preživijo ta čas krize. Ampak še enkrat, kot sva oba rekla, prava socialna politika je razvojna politika in mislim, da se slovenska vlada odloča pravilno, ko se odloča za protikrizne ukrepe.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje predsedniku Vlade bo postavil gospod Zvonko Černač, Slovenska demokratska stranka. Prosim.
Spoštovane kolegice in kolegi, ostali prisotni, spoštovani predsednik Vlade. Ministrstvo za notranje zadeve je, preden je minilo sto dni od imenovanja Vlade, pričelo brez zakonske podlage izdajati odločbe osebam, ki so bile 26. februarja 1992 na podlagi takrat veljavnega zakona prenesene iz registra oseb s stalnim prebivališčem v register tujcev, ker si v predhodno določenem obdobju niso uredile statusa. Gre za vprašanje tako imenovanih izbrisanih. Pri tem se ministrica sklicuje na odločbo Ustavnega sodišča iz leta 2003, ki pa izdaje odločb brez zakonske podlage ne omogoča, ob tem pa uživa vašo podporo. Pred časom je predsednik Odbora za zunanjo politiko, gospod Ivo Vajgl, na obisku v Beogradu napovedal izdajanje odločb in plačilo odškodnin tako imenovanimi izbrisanimi. Slab mesec po tej napovedi pa je predsednik društva Aleksandar Todorović prejel sodbo o odškodnini v višini 17.000 evrov z zamudnimi obrestnimi stroški postopka skoraj 40.000 evrov. V številnih primerih bodo odškodnine bistveno višje od prvodosojene, druge nižje. Če pa izhajamo iz znane številke, to pomeni preko milijardo evrov, kolikor znaša predvideni proračunski primanjkljaj, ki ga vaša vlada načrtuje z rebalansom za leto 2009 in vse to brez zakonske podlage. Odločitev prihaja v času, ko številne krivice iz preteklosti, ki so bile povzročene našim državljanom, še vedno niso popravljene. Odločitev prihaja v času, ko ljudje iz dneva v dan izgubljajo temeljno ustavno pravico, pravico do dela. Zanjo je vsak dan prikrajšanih 200 do 300 ljudi. Odločitev prihaja v času kršenja številnih pravic in v času, ko postajajo črnoglede napovedi zaradi pasivnosti Vlade in prepočasnega sprejemanja odločitev vedno bolj realne. Na drugi strani pa je bila zelo hitro sprejeta odločitev, s katero bodo davkoplačevalci po nepotrebnem obremenjeni za dodatno milijardo evrov. Gospod predsednik, sprašujem vas torej: Zakaj to počnete? Zakaj popuščate stalnim izsiljevanjem ene od koalicijskih strank? Izsiljevanjem s strani stranke, ki ji zaradi načina delovanja beži celo podmladek. Za tak korak ni bilo nobene potrebe, saj gre za izdajanje odločb osebam, ki imajo status že urejen. Odraža pa ta odločitev lestvico prioritet vaše vlade. Sprašujem vas: Kakšne bodo posledice odločitve o izdajanju odločb brez zakonske podlage in kdo bo prevzel odgovornost zanje? V kolikor menite, da odškodnine tako imenovanim izbrisanim niso problem: Ali ste pripravljeni vi in celoten ministrski zbor zastaviti svoje osebno premoženje v poplačilo teh terjatev? Sprašujem vas tudi, spoštovani predsednik: Zakaj v nasprotju z vašim osebnim prepričanjem ne podprete ustavnega zakona glede tako imenovanih izbrisanih, ki bi enkrat za vselej uredil to vprašanje tako, da ne bi bile ogrožene javne finance in da bi bil vsak primer obravnavan individualno, s tem pa onemogočeni tisti, ki so v času osamosvajanja špekulirali, delovali proti osamosvojitvi in naši državi, sedaj pa naj bi celo prejeli odškodnine? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosim.
Navedli ste nekaj vprašanj, na nekatera bom odgovoril zelo neposredno. Najprej verjetno večino zanima moje osebno mnenje glede možnosti za rešitev tega vprašanja z ustavnim zakonom, ki sem mu bil tudi jaz sam osebno deloma naklonjen. V čem je problem in zakaj v vseh teh letih nismo mogli priti skupaj tudi takrat, ko se je na vse strani ta možnost tematizirala in dopuščala? Ustavni zakon pomeni poseg v ustavno materijo. Ne moremo mimo dejstva, da bi šlo v tem primeru za spremembo Ustave. V slovenskem pravnem redu bi bil ustavni zakon, ki bi celovito uredil vprašanje izbrisanih z ustavnim zakonom, sprejemljiv samo; to je bil na nek način pogoj za to, da smo tudi tisti, ki smo imeli rezerve do rešitve na ta način; sprejemljiv samo, če bi čim bolj skladno uredil to vprašanje z odločbo Ustavnega sodišča. Vedno, ko smo razpravljali, koliko je to mogoče, smo ugotovili, vsaj tisti, ki na koncu potem nismo pristali na ustavni zakon, da gredo rešitve čez to mejo dopustnega. Torej, pri zgodbi o izbrisanih gre za; naj ponovim še enkrat, ker je prav, da se ta diskusija vodi odkrito; za zgodbo ljudi, ki so brez lastne vednosti, po volji države čez noč postali ne samo tujci, ampak tujci, ki v državi bivajo ilegalno. Kot rečeno, dejanje izbrisa je bilo mogoče politično tematizirati, dokler se ni o tem izreklo, poslanec Črnač, Ustavno sodišče. Takrat se je izreklo neposredno in sedemkrat posredno in je ocenilo kot neustavno, protipravno in nezakonito ravnanje države. Dejanje izbrisa, predvsem pa dolgotrajno, doslej neuspešno reševanje tega problema s strani države so izrecno obsodile tudi vse pomembne in verodostojne mednarodne inštitucije s področja varovanja človekovih pravic. Kot sem že dejal, ravnanje te vlade oziroma ministrice Kresalove, in zanjo prevzemava objektivno odgovornost ona in jaz in mislim, da cel vladni kabinet, je zato pri odločnem urejanju tega vprašanja primerno in sploh neprenagljeno, še manj pa sporno. Nasprotno, gre za dejanje, ki smo ga pravno in moralno kot Vlada in država dolžni opraviti, njegova izvedba je strokovna, domišljena, je resna in skladna s slovenskim pravnim redom. Zdaj pa še enkrat k stvari, ki ste jo dvakrat ponovili. Ustavno sodišče je leta 2003 v znani 8. točki ustavne odločbe nedvoumno zapisalo: "Nota bene, ker je to direkten odgovor na vaše vprašanje, Ministrstvo za notranje zadeve mora izbrisanim po uradni dolžnosti izdati dopolnilne odločbe o ugotovitvi njihovega stalnega prebivanja v Republiki Sloveniji od 26. 2. 1992 dalje." To stališče ni sprejela Vlada, ne vaša, ne moja, ampak je stališče leta 2003 sprejelo Ustavno sodišče, da mora Ministrstvo za notranje zadeve izdati dopolnilno odločbo. Dve leti pozneje je ponovno poudarilo, da so, citiram, "zaradi neizvrševanja 8. točke in neizdajanja dopolnilnih odločb o priznavanju stalnega prebivališča za nazaj, že omenjenim kategorijam oseb nastopile protiustavne posledice, ter da vsako zavlačevanje izvršitve navedene odločbe pomeni nadaljevanje protiustavnega stanja v Republiki Sloveniji." Prav to zadnje ponovljeno stališče Ustavnega sodišča in nedopusten čas, v katerem Slovenija ni uspela razrešiti tega problema, je navedlo pravne strokovnjake, da so spremenili, mnogi med njimi, svoje mišljenje. In danes, kolikor je meni znano, vsi javni odzivi pravne stroke pritrjujejo pravilnosti ravnanja notranje ministrice.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje, gospod Černač.
Poglejte, gospod predsednik, najprej nekaj zgodovine. Po sprejemu Ustavnega zakona za izvedbo temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije v letu 1991 in osamosvojitvenih zakonov je bila dana možnost vsem, da si uredijo svoj status. Nekaj manj kot 200.000 oseb je na osnovi teh zakonov svoj status tudi uredilo. Tisti, ki so špekulirali glede osamosvojitve, tega niso storili, zato teh problemov kar nekaj let po osamosvojitvi niso izpostavljali. Glave so začeli dvigovati, ko se je čas osamosvojitve oddaljeval, tako kot jih sedaj dvigujejo generali bivše Jugoslovanske armade, ki želijo slovensko pokojnino, leta 1991 pa so bili pripadniki vojske, ki nas je napadla. Kar je nekaj podobnega, kot da bi bivša država plačevala pokojnine fašističnim oficirjem oziroma njihovim vdovam. Edini primeren način za ureditev tega vprašanja tako imenovanih izbrisanih je torej ustavni zakon, saj je problem tudi nastal s 13. členom Ustavnega zakona iz leta 1991, ki ga je prejšnja vlada po približno dveletnem usklajevanju s parlamentarnimi strankami v letu 2007 tudi sprejela, vendar je obtičal v Državnem zboru. Rešitev z ustavnim zakonom je podpiral tudi bivši predsednik države dr. Janez Drnovšek. Vi, spoštovani predsednik, ste takrat kot vodja opozicijske Socialne demokracije zagovarjali konsenz, ki pa ga sedaj ne zagovarjate več oziroma govorite, da ta konsenz ni mogoč. Ne vem, ali so vas v to prepričali novi partnerji iz LDS ali Zares ali kdo tretji. Mislim, da je treba poudariti, da gre pri urejanju tega vprašanja tudi za prevaro vaših volivcev, saj vaša stranka tega vprašanja ni izpostavila v svojih predvolilnih programih, in da gre za popolno ignoranco pol milijona državljank in državljanov, ki so leta 2004 na referendumu o tako imenovanem tehničnem zakonu glasovali proti. Sprašujem vas, spoštovani predsednik, ker mi niste odgovorili na vprašanje: Ali se ta Vlada tudi na voljo ljudi enostavno požvižga?
Hvala lepa. Gospod predsednik, prosim.
Ta Vlada, gospod poslanec Černač, se ne požvižga ne na voljo ljudi ne na pravno državo. Ta Vlada želi, da v skladu s pravnim redom rešimo to vprašanje. To verjetno ni edina skupina ljudi, za katere je ali bo Ustavno sodišče ugotovilo, da jim je bila storjena krivica. In vedno se lahko najde kdo, ki oponira mnenju Ustavnega sodišča in meni, da bi bilo treba z ustavnim zakonom spremeniti odločitev Ustavnega sodišča. Morda se je in se bo še kdaj to zgodilo. V tem primeru smo to poskušali večkrat. In imate prav, jaz sem bil, kot sem rekel, med tistimi, ki smo iskali možnost, da bi z ustavnim zakonom to stvar rešili. Ampak vedno smo prišli do točke, ko smo se razšli v spoznanju, da gre poskus rešitve z ustavnim zakonom predaleč in da razveljavlja institucijo Ustavnega sodišča in ne nazadnje razveljavlja sam pravni red ter povečuje nezaupanje v pravni red in tega pravnega reda spoštovanje s strani parlamenta in Vlade. Še bodo torej skupine, ki bodo prizadete. In če bomo to vprašanje rešili tako, kot moramo, se bo v Sloveniji okrepila zavest, da ne glede na to, komu so storjene krivice, ne glede na to, kakšen je odnos politične ali javne večine do njih, da bodo te na ustrezen način popravljene. Kako, sem že povedal. Ministrica se je lotila izdaje dopolnilne odločbe zato, ker od nje to zahteva odločba Ustavnega sodišča. Sledil bo zakon, ki ga bo obravnaval Državni zbor. In rekel sem, kot predsednik Vlade dopuščam možnost, da bo, če bo pravna stroka in če bo ministrstvo tako ugotovilo, morda vprašanje tako imenovanih odškodnin, če bi bile neposredno povezane z samim dejanjem izbrisa morda urejeno tudi z olajšavo.
Hvala lepa. Proceduralno gospod Černač, prosim.
Hvala lepa. Mislim, da niste odgovorili na večino mojih vprašanj, spoštovani gospod predsednik. Odgovori pa prav terjajo razpravo tega Državnega zbora o tem vprašanju, ker je bilo v tem odgovoru zaznati kar nekaj netočnosti oziroma nejasnosti. Ni res, da odločba Ustavnega sodišča v 8. točki, odločba z dne 3. april 2003, terja od notranje ministrice izdajo odločb. O tem se je izreklo devet vrhunskih pravnih strokovnjakov, naj omenim samo nekatere, prof. dr. Igor Kavčič, prof. dr. Tone Jerovšek, prof. dr. Franci Grad in še številni drugi, ki se glede neposredne izvršitve 8. točke Ustavnega sodišče, odločbe Ustavnega sodišča z dne 3. april 2006 način, na katerega je to storila ministrica Katarina Kresal opredelilo negativno, saj v odločbi ne vidijo neposrednega temelja za izdajo upravnih odločb tako imenovanim izbrisanim. Potreben je zakon in vi, spoštovani predsednik, to zelo dobro veste, saj ste se za njega, za ustavni zakon, celo zavzemali. Odločba Ustavnega sodišča tudi ni edina neuresničena, vsaj še osem jih je. Ampak samo glede te se je pohitelo in prej kot v stotih dneh se je našel čas za odločitev, ki ne pomeni ureditve tega vprašanja pač pa vnaša nove zaplete in dokončno ureditev prelaga v nedoločen čas v prihodnosti. Da je temelj za odškodnine, ki bodo bistveno ogrozile javne finance in to v obdobju, ko ljudje dan za dnem izgubljajo službe in ne vedo kaj bo jutri s pokojninami. Slovenska demokratska stranka je v parlamentarno proceduro pred kratkim ponovno vložila predlog ustavnega zakona na temelju katerega bi poiskali rešitve, ki bi omogočile dokončno ureditev tega vprašanja na način, da ne bi bile ogrožene javne finance, ob pogoju individualne obravnave, in na način, da se tistim, ki so z osamosvojitvijo špekulirali prepreči, da bi izplačilo odškodnin uveljavljali na hrbtih tistih, ki so bili resnično prizadeti. Ne gre pozabiti, kar ste tudi sam omenil, da so se odločbe v času člana vaše stranke, dr. Rada Bohinca leta 2004 že izdajale, vendar je minister s tem prenehal, ker je ugotovil, da ravna napačno. Ne gre pozabiti referenduma v letu 2004 o tako imenovanem tehničnem zakonu izbrisanih, na katerem je 95% državljank in državljanov glasovalo priti temu zakonu. Pol milijona Slovenk in Slovencev [[...]]
Gospod Černač, čas je za proceduralni predlog, če ga imate.
Imam še pol minute časa, hvala lepa gospod predsednik. Mislim, da gre za vprašanje o katerem ima javnost deljene in pomanjkljive informacije, zato je primerno in nujno, da se različna stališča soočijo pred javnostjo v okviru razprave odgovorov predsednika Vlade. Predlagam torej, da na podlagi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora na naslednji seji opravimo razpravo o odgovoru predsednika Vlade na moja vprašanja. Pričakujem spoštovane kolegice in kolegi, da boste vsi podprli ta predlog, da je to edini način za dokončno ureditev tega vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo odločil Državni zbor v okviru jutrišnjih glasovanj. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja postavljena na drugi seji zbora, in sicer najprej [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Se opravičujem, besedo dajem še gospe Cvetki Zalokar Oražem, da postavi poslansko vprašanje predsedniku Vlade.
Zares hvala za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj! Spoštovani gospod Borut Pahor, predsednik Vlade Republike Slovenije. Včeraj je minilo 100 dni od takrat, ko je ministrska ekipa z vami na čelu prevzela odgovornost za vodenje države. Praksa je, da je prvih 100 dni namenjenih privajanju na vodenje, spoznavanju dela in uvajanju, pa tudi pregledu in oceni dediščine, ki je pričakala Vlado in posamezne ministre. Ob nastopu tokratne vlade krizna gospodarska situacija in vrsta drugih problemov in strateških vprašanj niso dopuščali takšnega privajanja. Tudi sami ste se takšnim 100 dnevom odrekli. Pri tem pa je zanimivo, da je opozicije to upoštevala in prvo interpelacijo vložila še preden je minilo to obdobje. Mnenja o delovanju Vlade v prvih 100 dneh so deljena. V Poslanski skupini Zares ocenjujemo, da so nekatere kritike razumljive, a se tičejo manj pomembnih zadev, na primer tistih v zvezi z vašo izbiro spodnjih sodelavcev in načinom sodelovanja z opozicijo ter morda premalo domišljeno konsenzualno politiko. Vendar pa menimo, da je Vlada po nekaterih razumljivih začetnih zadregah sprejela nekatere dobre in pogumne rešitve. Še posebej podpiramo doslednost pri uveljavljanju načela pravne države in uresničevanje odločb Ustavnega sodišča, sodelovanje s socialnimi partnerji in dogovore o ukrepih na področju plač v javnem sektorju. Zadovoljni smo tudi z zadnjimi ukrepi, ki jih Vlada uvaja in predlaga ob rebalansu proračuna za leto 2009, s katerimi skuša preudarno in domišljeno iskati rešitve za premagovanje krize in finančne zadrege v proračunu. Za krizne ukrepe bo namenila 610 milijonov evrov, še posebej pa nas veseli, da bo večina teh sredstev namenjena kreiranju novih delovnih mest in spodbujanju tehnološkega razvoja in raziskav. Pozdravljamo tudi varčevanje na področju obrambe. Pri tem pa ne gre pozabiti, da je bila Vlada soočena z dejstvom, da je morala v letu 2009 za finančno nepokrite, predvolilne zakonske obljube poiskati kar 590 milijonov evrov. Zaskrbljujoče je tudi, da močno povečajo sredstva za obveznosti EU, pri čemer je vzrok za to tudi slabo koriščenje sredstev EU. Gospod predsednik: Kako vi ocenjujete delo Vlade v teh treh mesecih, še posebej predlagane ukrepe za blaženje gospodarske krize? Kakšne učinke teh ukrepov pričakujete?
Hvala lepa. Besedo ima predsednik Vlade, gospod Borut Pahor.
Kolegi in prijatelji, ki me bolje poznajo, vedo, da redkokdaj rečem, da sem povsem zadovoljen z narejenimi, ker sem vedno prepričan, da je mogoče stvari opraviti še bolje. In če lahko rečem, če je bilo prvih 100 dni povezanih z nekim zelo zahtevnim časom, v katerem se je morala Vlada hkrati konsolidirati in takoj regulirati gospodarsko in socialno krizo, z optimizmom napovedujem naslednjih 100 dni, ko bo ta utečenost koalicije in Vlade spričo njene homogenosti omogočala še veliko boljše odločitve v prid te države in njenih ljudi. Torej, bilo je že omenjeno, da smo sprejeli prvi sveženj ukrepov, o Zakonu o subvencioniranju delovnega časa smo danes že govorili. Sprejeli smo drugi sveženj ukrepov, ki ima razvojno naravnanost. V teh 100-tih dneh smo predložili Državnemu zboru rebalans proračuna, ki je razvojno naravnan. Seveda ima svojo socialno noto, moramo paziti na socialno kohezivnost družbe. Ampak, če sledim optimizmu finančnega ministra, lahko rebalans proračuna pomeni začetek nekega razvojnega preobrata v Sloveniji v drugi polovici tega leta in začetku prihodnjega leta. In jaz mislim, da je ta optimizem spričo nekaterih uspešnih posledic dobro in ciljno načrtovanih ukrepov, ustrezen. Ne samo to, v teh 100-tih dneh je bila Vlada na preizkušnji glede socialnega dialoga. Mi smo se soočili z dejstvom. Kolektivna pogodba za javni sektor je bila podpisana v času konjunkturnih razmer, uveljaviti bi jo morali v času tako imenovanih recesivnih razmer. Vlada je takoj pristopila k socialnemu dialogu in mislim, da je ministrica Krebsova s svojo ekipo zelo dobro opravila delo. In čeprav se je na začetku zdelo skorajda nemogoče, da bomo s sindikati javnega sektorja dosegli dogovor, je bil ta dosežen in je, bom rekel, omogočil, da smo privarčevali 100 milijonov za to, da gre ta denar v razvojne stimuluse v tem letu. Še več, v tem času je Vlada postavila nov standard. Gre za standard pri kadrovski politiki. Naj naši kolegi v opoziciji rečejo karkoli, in ne rečem, da kakšna kritika ni upravičena, temeljno je dejstvo, da smo postavili nov standard kadrovske politike. mislim, da je postalo popolnoma jasno, da smo s Kadrovsko komisijo, ki je sicer posvetovalno telo Vlade, onemogočili politične apetite zlasti strank, ki so na oblasti, drugih lobijev, drugih skupin pritiskov in posameznikov in tudi vlade, ki bodo prišle za nami, bodo verjetno morale ta standard upoštevati, ker pomeni kvalitativen dvig odločitev Vlade za imenovanje sposobnih ljudi na posamezna področja. Še naprej bomo negovali socialni dialog, zelo močno, gledali bomo na socialno stisko ljudi. Jaz za drugo polovico marca načrtujem prvi razvojni dialog, želel bi, z vsemi s katerimi smo zdaj imeli bilateralne pogovore, od sindikatov, delodajalcev, do nevladnih organizacij, univerze, Akademije za znanost, preučiti kako gledajo ta lok ukrepov, ki smo jih sprejeli za nazaj. Ali ga v bistvu sprejemajo dobro? Kje so kritike? In verjetno bomo že najavili nekatere strukturne spremembe za prihodnji čas in znotraj tega prvega in nadaljnjih razvojnih dialogov bi radi, kot sem povedal v inavguralnem govoru, dosegli, ne nazadnje tudi skupaj z vsemi vami tukaj v Državnem zboru, neko novo razvojno soglasje za prihodnost. Glede prvih 100 dni, navkljub nekaterim stvarem, ki so povzročile preveč pozornost javnosti v temah, ki niso tako pomembne, kot ste sami rekli, se je Vlada pravilno odločila za fokusiranje na strateške interese države. Mislim, da jih je regulirala uspešno. Kot rečeno, nismo samo mi tisti, ki se za nazaj obračamo in sprašujemo, ali je bilo vse narejeno odlično. Jaz sem bil včeraj na Svetu Evropske unije in sem lahko videl, da se o tem sprašujejo vsi moji kolegi, vsi predsedniki vlad, tudi tiste vlade, ki so na začetku septembra, oktobra zelo hitro, s finančnimi olajšavami; in s tem so pridelale proračunski primanjkljaj; poskušale gasiti požar, ki se je zgodil, danes ugotavljajo, da se ti ukrepi niso prijeli. Nas ni zagrabila panika, ukrepali smo premišljeno. Ustanovili smo protikrizno skupino in danes lahko skupaj z nekaterimi drugimi kolegi, predsedniki vlad, ugotavljamo, da bo rebalans proračuna prinesel primanjkljaj, ki je manjši od 3%, kar je za nas še znosno. Kajti, če bi proračunski primanjkljaj bistveno bolj povečali zaradi tega, ker bi poskušali pomagati gospodarstvu, pa to ne bi pomagalo, bi obremenili generacije za nami; ta dolg bi bilo treba vrniti; tako pa se držimo omejitev, ki so nam dane.
Hvala lepa. Prosim za dopolnilno vprašanje, gospa Cvetka Zalokar Oražem.
Hvala lepa za odgovor, gospod predsednik. V zvezi z oceno delovanja Vlade je bila med kritikami še posebej odmevna izjava gospoda Janeza Janše, češ, da so kadrovske menjave, citiram, "že takoj na začetku mandata dosegle velikanske razsežnosti". Pri tem je zanimivo, da kadrovski števec bivše vladajoče stranke ne meri in ne beleži ničesar v zvezi z več kot 100 visokimi in drugimi javnimi uslužbenci bivše vlade, ki jih je tik pred koncem mandata prejšnja vlada prijazno zaposlila kot državne uslužbence za nedoločen čas. Prav tako smo bili seznanjeni tudi z namenom, da bi se v nekatera paradržavna podjetja kot sta na primer Eles in Slovenske železnice zaposlilo več kot 100 bivših politikov in uslužbencev poražene koalicije. Samo na Elesu je bil na primer pripravljen kadrovski program za zaposlitev skoraj 200 novih ljudi, ki ga je moral nadzorni svet takoj na začetku tudi ustaviti. Gospod predsednik, govorili ste o novi kadrovski politiki in novem načinu, ki si ga je zadala ta vlada, zato me zanima: Kako komentirate to izjavo in kako komentirate kadrovski števec, ki poteka na spletnih straneh opozicijske stranke?
Prosim, gospod predsednik Vlade Borut Pahor.
Že v mojih prvih nastopov kot tudi v prihodnje boste videli, da nisem bil nikoli med tistimi in tudi ne bom, ki poskušajo breme reševanja težav, ki smo jih dobili zato, da jih rešimo, prenašati na odgovornost prejšnjih vlad. Tudi v tem primeru ne, gospa poslanka Cveta Zalokar Oražem, ko gre za, mislim da, neupravičene kritike s strani opozicije na račun kadrovske politike nove vlade. Mislim, da se tega, kar sem kot predsednik stranke in kot predsednik Vlade obljubil na začetku, Vlada zelo dosledno drži. Jaz na eni strani moram do neke mere dati suverenost nekaterih odločitev v roke pristojnih ministrov, da si ustvarijo delovno okolje, ki jim omogoča, da normalno opravljajo svoje delo. Ne nazadnje za to svoje delo temu visokemu zboru tudi odgovarjajo. Toda moje ministrice in ministri vam bodo lahko potrdili, da smo vsako kadrovsko odločitev dvakrat pretehtali, preden smo jo sprejeli. Zavedajoč se nevarnosti, ki je pretila takoj od začetka - nekaj nesporazumov je tudi bilo; to sem že povedal. Nezmožnost konsolidacije, ki je običajna v prvih stotih dneh, nekih mirnih dni ni omogočala. Ker smo se takoj na začetku mandata zavedali, kaj bo če ne bomo spremenili prakse prejšnjih vlad, da tako rečem, smo se odločili za nov standard. Mislim, da se bodo pozitivne reperkusije tega standarda, ki smo ga uvedli, šele pokazale. Naj kadrovski števec katerekoli stranke kaže, kar kaže. Jaz sem vesel, da je javnost pozorna do izpolnjevanja obljub. Jaz nisem rekel, da ne bomo nikogar zamenjali. Povedal sem samo, da si bo nova vlada prizadevala, da pri kadrovski politiki ne bo političnega revanšizma, in ga v tem mandatu tudi ni bilo. Povedal sem, da bomo poskušali vzpostaviti instrumente, kjer bodo lahko najboljši prišli do položajev, kjer bodo najbolje opravljali svoje delo, ne glede na to, ali so "vaši" ali so "naši". In tega principa se tudi držimo. Zato smo tudi ustanovili KAS. Mislim, da se je doslej izkazal kot dobra institucija. In mislim, da velja iti po tej poti naprej. Skratka, mene ne moti, če javnost zelo pozorno spremlja, kaj se dogaja na tem najbolj občutljivem področju politike, to je upravljanju s človeškimi viri, ki so verjetno naša najbolj pomembna primerjalna prednost za razvoj Slovenije. Tu potrebujemo drug drugega. Še enkrat pravim, brez izključevanja, s spodbujanjem tistih ljudi, ki znajo in vedo, ne glede na to, ali so "vaši" ali so "naši". In tej Vladi je uspelo nekaj, kar prejšnjim ni. In jaz upam, da bo vzdržala v tem ritmu tudi naprej. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja postavljena na 2. seji zbora, in sicer na odgovor ministra brez resorja, odgovornega za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiko Slovenijo in Slovenci po svetu dr. Boštjana Žekša. Najprej na vprašanji gospoda Srečka Prijatelja v zvezi z degradacijo pravic slovenske manjšine v Italiji.
Gospod predsednik, gospe poslanke, poslanci! Glede situacije Slovencev, slovenske manjšine v Italiji se ne bi strinjal s tem, da se njihov položaj rapidno slabša. Če pogledamo na daljši časovni skali, 30 let, 20 let se njihov položaj očitno izboljšuje. Seveda pa situacija se ne izboljšuje stabilno, enakomerno, ampak imamo nihanja. Letos je prišlo do grožnje, do možnosti, da bi se financiranje slovenske manjšine v Italiji zmanjšalo. Toda slovenska Vlada je z raznimi akcijami, s posredovanji, s pogovori, s peticijami uspela doseči, da tega zmanjšanja ni. To ne pomeni, da je situacija dokončno rešena, ampak dokončnih rešitev, po mojem mnenju, tako in tako ni. Če pa so, imajo neke vrste zlovešč prizvok. Podvprašanje je bilo tudi v zvezi s televizijskim signalom v našem zamejstvu, predvsem v Benečiji, kjer resda ni urejen. Bilo je vloženih precej naporov, da bi se to uredilo. Trenutni tehnični, recimo, izgovor je ta, da se na področju z zračnimi signali tako in tako z naše strani ne da pokrivati, zaradi razgibanosti celotnega dela ozemlja, na katerem živijo Slovenci. Po drugi strani pa se trdi, da so frekvence prezasedene in da bi bilo težko priti do posebne mreže slovenskih oddajnikov v Italiji. Zato je po našem mnenju uvajajoča digitalizacija televizijskih signalov, ki se bo v nekaj letih v Sloveniji izvedla, povezana s satelitskimi prenosi in povezano z olajšanjem nakupa pretvornikov, ki bodo potrebni tudi za nas v Sloveniji, da bo to dokončno omogočilo Slovencem v zamejstvu, ki želijo gledati slovenski program, da bodo do tega prišli. Omenjene so bile tudi težave slovenske manjšine na Madžarskem. Te težave se bodo tudi izgleda trenutno rešile, finančno je to seveda bistveno manjši del, kot je že prej omenjeni majhen italijanski del. Tukaj so težave dolgoročnejše, ker enostavno ni razpoložljivih kadrov, ki bi strokovno pokrivali recimo muzejsko dejavnost, kulturno dejavnost, zato bo tukaj potrebno tesnejše sodelovanje slovenskih kulturnih organizacij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zdaj pa še odgovor na vprašanje gospoda Gvida Kresa v zvezi z delovanjem uredništva Galeba in knjižnih izdaj iz Trsta. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa še enkrat. Urad za Slovence v zamejstvu in po svetu se zaveda, da je ohranjanje slovenskega jezika, slovenske kulture v zamejstvu prva prioriteta, zato v okviru svojih možnosti podpiramo te dejavnosti. Konkretno je bila v vprašanju omenjena revija Galeb, ki izdaja otroško periodiko. Mi jo s slovenske strani dokaj stabilno podpiramo, za samo revijo dajemo vsako leto v zadnjih letih šestindvajset tisoč, sedemindvajset tisoč evrov. Za knjižne izdaje malo manj, ampak to je odvisno od razpisa, ki ga tako ocenjujeta obe krovni organizaciji v Italiji. Tako z naše strani ni nobenega padca. Zavedati pa se je treba, da je ta založniška hiša poslovni subjekt v državi Italiji, da je zato financirana tudi od države Italije, poleg tega ima pa še tržne prihodke. Kot rečeno, se naš prispevek ne zmanjšuje. Glede na dogodke v zvezi s financiranjem v Italiji, se tudi državno financiranje ne bo zmanjšalo. Kakšen je pa tržni vpliv te krize na samo podjetje pa težko rečemo. Kot rečeno, letos ne bo prišlo do zmanjšanja sredstev, kar je grozilo. Če pa bi, bi najbrž morali naš prispevek reorganizirati, preusmeriti, morda povečati, vendar bi bilo po našem mnenju narobe, če bi gradili tako imenovani enotni kulturni prostor samo s slovenskimi sredstvi. Hvala lepa.
Hvala. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Mag. Andrej Vizjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za finance ter ministru brez resorja, odgovornemu za razvoj in evropske zadeve. Prosim mag. Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Spoštovane ministrice in ministri, kolegice in kolegi! Vlada je na začetku mandata imela dva možna pristopa pri soočanju z razmerami na finančnem področju in čedalje bolj tudi v realnem sektorju s tako imenovano finančno in gospodarsko krizo. En pristop je ta, da bi z razbremenitvami gospodarstva, še posebej z zniževanjem davkov, spodbujala tiste propulzivne dele, da bi hkrati z ukrepi spodbujala kreditiranje teh podjetij, da bi le-ta nadaljevala z ambicioznimi načrti, in hkrati spodbujala tudi nove investicije v pomembno nacionalno infrastrukturo, ki ima pomen na dolgi rok. Drugi pristop je bil ta, da se spodbuja nedelo preko takih in drugačnih subvencioniranj in da se tudi posredno preko institucij, državnih in paradržavnih institucij, preko razpisov odlaga z nekimi ukrepi v realnem sektorju in finančnem sektorju. Vlada je izbrala drugi pristop. To se pravi pristop, ko ne gre sama neposredno, temveč za to pooblašča raznorazne institucije. Med drugim je tudi novela zakona o SID banki, Slovenski izvozni in razvojni banki, ukrep v tej smeri, kjer se pravzaprav preko B bilance dokapitalizira ta banka in ta banka bo preko kreditnega finančnega instrumenta spodbujala in nadomeščala nekaj, kar bi moral delati bančni sektor. Seveda to vzbuja določene nevarnosti in zato tudi moje poslansko vprašanje. Širijo se namreč očitki, da gre Vlada tu z nekim paralelnim proračunom nasproti gospodarstvu, in sicer na tak način, da tudi sama ne bo imela nekih resnih možnosti nadzora nad temi viri in namenskostjo porabe teh sredstev. Seveda je drugače nadzor nad javnimi financami tudi parlamentarni nadzor. Da se ugotoviti, komu, za kakšne namene in koliko določenega denarja je šlo. In najbolje bi bilo, da bi tudi nad tem denarjem, ki ga bo, recimo, za potrebe gospodarstva in finančnega sektorja dodeljevala Slovenska izvozna in razvojna banka, veljala enaka pravila. Zato me predvsem zanima: Ali bo Vlada in ali bo tudi parlament imel na razpolago podatke, komu, koliko, za kakšen namen, po kakšnih kriterijih so bila razdeljena tudi sredstva, ki jih dodeljuje SID banka?
Hvala lepa. Odgovarja minister za finance dr. Franc Križanič. Prosim.
Najlepša hvala za vprašanje. Slovenska izvozna-razvojna družba je nastala kot Slovenska izvozna banka, koncipirana na začetku pretežno kot zavarovalnica za zavarovanje netržnih tveganj na naših pomembnih izvoznih trgih. V tem smislu je bila kopija podobnih zavarovalnih družb, kot so Hermes, Jubmes in tako naprej. Z zelo uspešnim delom se je potem razvila tudi v zavarovalnico drugačnega tipa, se pravi zavarovanje merkatilnih tveganj v izvozno banko, banko, ki je kreditirala izvozne posle. Na pobudo diskusije pred volitvami jo je že parlament v prejšnji sestavi preoblikoval tudi v razvojno banko in ji dal precejšnja pooblastila, da lahko kot razvojna banka spodbuja slovenski razvoj. V sedanjem mandatu in zaradi finančne krize je eden od ukrepov za odpravljanje posledic te krize oziroma njeno blaženje, dokler kriza na naših izvoznih trgih ne preneha, tudi dokapitalizacija Slovenske izvozne in razvojne banke za 160 milijonov evrov, skupaj na 300 milijonov evrov. To ji bo omogočilo dodatni angažma kreditov na tistih delih, kjer deluje kot banka. Če gledamo kontrolo njenega poslovanja, potem na tistih delih, kjer deluje kot zavarovalnica oziroma kjer zavaruje netržna tveganja, vzpostavlja popolno kontrolo Ministrstvo za finance. To ustvarja tudi v proračunu določene rezerve, rečemo jim varnostne rezerve in posebne varnostne rezerve, iz katerih se potem tudi odplačujejo morebitne škode, ki so nastale na teh področjih. Ravnanje Slovenske izvozne in razvojne banke se tu kontrolira direktno preko direktoratov našega ministrstva in preko komisije za zavarovanje netržnih tveganj, kjer so poleg članov ministrstva še predstavniki Gospodarske zbornice in Banke Slovenije. Nadzor nad bančnim poslovanjem Slovenske izvozne družbe, za katero garantira država, izvaja Banka Slovenije, Agencija za zavarovalni nadzor tam, kjer je za zavarovanje Agencija za trg vrednostnih papirjev, in nadzorni svet, ki je koncipiran po sedanjem zakonu, tako da ga sestavlja cela vrsta ministrov, odgovornih pretežno za gospodarska in razvojna vprašanja in tudi nekaj ekspertov. V novem zakonu bomo nadzorni svet oblikovali povsem ekspertno, medtem ko bomo ministrski zbor preoblikovali v svet slovenske izvozne in razvojne banke. V bančnem poslovanju mora Slovenska izvozna-razvojna banka upoštevati pravila varnega poslovanja, se pravi ustrezno razpršitev svojih plasmajev in plasiranje sredstev tja, kjer so kreditojemalci upravičeni in lahko pričakovujemo, da bodo dejansko sredstva tudi vrnili. Ne gre si delati utvar, da že sedaj nekateri krediti ne bodo v celoti poplačani, slej ko prej se zgodi, da je kakšen od kreditov tak, da se kasneje kreditojemalec znajde v gospodarskih težavah. In tudi od novih kreditov bo nekaj takih, da jih bo treba odpisati. Vendar v večini primerov bo Slovenska izvozna razvojna banka delovala zlasti na področjih, kjer bo podpirala uvajanje novih tehnologij in novih izdelkov novih podjetij, rast podjetij, vse tisto, kar privatni sektor in privatne banke v manjši meri spodbuja zaradi, recimo, strahu pred povečanimi tveganji. To je recimo tržna niša Slovenske izvozne in razvojne banke in kontrola nad njenim poslovanjem je kar solidna in se odvija s strani več inštitucij. Ali je možno, da bi parlament neposredno kontroliral posle takšne banke, je odprto vprašanje. Jaz mislim, da ta visoki zbor za to ni ustrezno strukturiran. Verjetno bi moral potem neka posebna delovna telesa ustanavljati. Vsekakor pa lahko pridobi poročila in na osnovi teh poročil potem ugotavlja, ali je poslovanje uspešno ali ni. Dodal bi še to, da v sproščanju kreditnega krča oziroma odpravljanju kreditnega krča v zadnjih mesecih je ta banka odigrala izjemno pomembno vlogo. Izkazala se je kot hitra in učinkovita ne samo pri črpanju sredstev, ampak tudi pri kontroli njihovega plasiranja in tudi sedaj uspešno deluje na svetovnem kapitalskem trgu.
Hvala lepa. Dopolnilno vprašanje ima mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa. Seveda ne morem biti zadovoljen s tem odgovorom že v tej fazi, kaj bo šele po tem dopolnilnem vprašanju. Moje dopolnilno vprašanje je naslednje. Parlament ima Komisijo za nadzor javnih financ. Parlament je usposobljen, da nadzira porabo javnih financ v številnih segmentih državnega proračuna in podobno. Sedaj se mi potrjujejo sumi, da bo Slovenska izvozna in razvojna banka, ki je v stoodstotni državni lasti, se pravi, to je neka paralelna državna inštitucija, kot je slovenski podjetniški sklad, kot je javna agencija za podjetništvo, tuje investicije, kot je tehnološka agencija in tako naprej, da nad porabo, smotrnostjo, gospodarnostjo, namenskostjo te porabe, ker gre za javna sredstva, še enkrat, gre za 100% javna sredstva, očitno ne bo parlamentarnega nadzora. S tem se mi postavlja upravičen dvom, ali ni to dejansko nek paralelni proračun za financiranje in podporo prijaznim podjetjem, ljudem, kjer ne bo pravzaprav nikakršnega nadzora. Bo nadzor. Nadzor bo nad ljudmi, ki jih bo v nadzorni svet predlagal minister, pristojen za razvoj in evropske zavede. On predlaga po novem predlogu kar 5 članov nadzornega odbora te banke, 5 od 7. Se pravi, absoluten nadzor enega predlagatelja do porabe 300 milijonov evrov sredstev. Spoštovani, predlagam, da do obravnave te točke v Državnem zboru, najdemo rešitev, da bo zagotovljen tudi parlamentarni in vladni nadzor nad delovanjem te stoodstotno državne banke.
Hvala lepa. Prosim za odgovor dr. France Križanič.
Jaz bi se vsekakor strinjal, da je parlamentarni nadzor nad vsemi javnimi sredstvi potreben in možen in se v okviru zakonitih pristojnosti lahko odvija. Profesionalni nadzor, nadzor nad posameznimi posli se odvija po določeni profesionalni logiki, kakršno izvajajo nadzorni sveti pa revizijske inštitucije. Če si bo parlament vzel to pravico, mora sprejeti ustrezen zakon, da lahko tako daleč poslanci posežejo, da kontrolirajo posamezne posle. Mislim, da to presega to kontrolo. Če pa je ne, potem pa jaz seveda nimam nič proti. So pa že do sedaj bili posli, ki so bili milo rečeno neustrezni. Ampak jaz mislim ,da se to v takšnih razmerah ne da v celoti izogniti. Slej ko prej pride kakšen posel, kakšen kredit, ki potem ne da pričakovanih rezultatov, ga je potrebno prolongirati in podobno.
Hvala lepa.
Spoštovani predsednik, da me ne boste potem prekinjali, bi predlagal na podlagi 246. člena Poslovnika Državnega zbora in sicer drugega odstavka tega člena, da se o temu odgovoru opravi širša diskusija na prihodnji seji.
Da ne bo nesporazuma. Dve minuti in pol je imel še minister za odgovor.
Se opravičujem.
Mislim, da sta še dve minuti dvajset ali trideset, da še minister brez resorja za razvoj odgovori, potem boste vi postavili.
Hvala lepa, gospod predsednik. Jaz bi samo kratko na dve nepravilnosti, ki jih je gospod Vizjak omenil, rad odgovoril. Ne gre za javna sredstva, če gre za kapital te inštitucije, na osnovi katerega ta inštitucija lahko normalno najema vire financiranja tako kot vse druge finančne organizacije. Gre pa za javna sredstva takrat, kadar gre za jamstva države teh inštitucij, za kritje nematerialnih oziroma netržnih tveganj. Takrat gre pa seveda za javna sredstva, ki so založena za to, da ta inštitucija opravlja neke naloge v imenu in za račun države. Svoje osnovne funkcije ta banka ne opravlja v imenu in za račun države, ampak v svojem imenu in za svoj račun. Zato ima tudi kapital, ima organe, ki to inštitucijo nadzirajo. Jaz mislim, da je bistveno boljše, če inštitucijo nadzirajo profesionalci, ne pa funkcionarji. Glede vaše stalne dileme o tem, kdo kaj predlaga, samo to, da kdorkoli lahko predlaga, odloči pa o tem seveda Vlada. Ko Vlada odloči, so ti člani nadzornega sveta materialno v polni meri odgovorni za svoje delovaje kot člani nadzornega sveta in je naivno pričakovati, da bo predlagateljstvo lahko odločilno vplivalo na to kako bo takšna inštitucija delovala. Glede nadzora pa tako. Glede nadzora tistega dela, ki ga opravlja ta inštitucija v imenu in za račun države, že itak tako velja nadzor Komisije za javne finance Državnega zbora že od takrat, ko je ta inštitucija že delovala samo v tej funkciji, v drugem delu pa osnovni nadzor opravlja tista inštitucija, ki je po Zakonu o bančništvu za to zadolžena, ker ta banka deluje po Zakonu o bančništvu, razen dveh izjem, to pa je Banka Slovenija, poleg tega pa njene funkcije kontrolirajo tudi druge nadzorne inštitucije kot sta Agencija za trg vrednostnih papirjev in pa Agencija za zavarovalništvo v poslih, ki jih ta inštitucija, opravlja. Če bo ta inštitucija opravljala kakršenkoli posel v imenu in za račun države in o tem je govor, če bo sprejet zakon, ki bo prišel v parlament ne samo za SID, ampak tudi za jamstva, ki bi se na osnovi zakona lahko dajale bankam, v tem primeru pa ima parlament v tem smislu, kot ste vi omenjali, tudi svoje pooblastilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Vizjak, prosim.
Še enkrat. Na podlagi 246. člena drugega odstavka predlagam, da se o tem odgovoru opravi širša diskusija in da se o tem predlogu tudi odloči na tej seji. 39. člen Poslovnika zelo jasno opredeljuje pristojnosti Komisije za nadzor javnih finance. Ta ima več kot samo pristojnost nadzirati tiste stvari, ki jih v imenu in za račun Republike Slovenije izvaja neka inštitucija. Komisija za nadzor javnih financ poleg državnega proračuna nadzoruje izvrševanje finančnih načrtov in pravilnost finančnih izkazov javnih skladov, javnih podjetij in zavodov, katerih ustanovitelj je Republika Slovenija. In ključno, kar je, je to, da si tudi v štartu, ko država dokapitalizira z javnimi sredstvi, gotovo ne more država dokapitalizirati Slovenske izvozne-razvojne banke ne vem s kakšnimi sredstvi. In ta banka, ta dokapitalizacija omogoča tudi te dodatne finančne inštrumente, ki jih lahko izvaja kot banka ali zavarovalnica. Ampak gre za javna sredstva. In vi tu želite dopovedati, da bo lahko nekdo razpolagal s temi sredstvi mimo klasičnega parlamentarnega nadzora, kar daje dejansko velik, velik vprašaj in odpira domneve o smotrnosti, nepristranskosti in učinkovitosti delovanja. Zato menim, da je takšna rešitev neustrezna, da takšna rešitev vliva dodatne dvome in odpira špekulacije glede pristranskosti. Zakaj Vlada ne gre direktno in pomaga direktno preko proračuna, kar bi bilo potem podvrženo ustreznemu nadzoru? Ne, Vlada je tu izbrala posredno pot [[...]]
Spoštovani kolega Vizjak, ne polemizirati v obrazložitvi. Minister in nihče ne more odgovarjati. Ne polemizirati, utemeljite svoj primer.
Prav to počnem, spoštovani predsednik [[....]]
[[....]]polemiko [[....]]
[[...]]še kako utemeljujem, zakaj menim, da bi bilo o tem potrebno imeti širšo diskusijo. Zaradi tega, ker so ogrožene javne finance. Ogrožene so javne finance zaradi tega, ker se želi in poskuša skozi stranska vrata, po paralelni poti, mimo proračuna intervenirati v finančni in gospodarski sektor. Še največ dvoma, kot pravi minister za razvoj, mi pa to vliva zaradi tega, ker si je pravzaprav nadzor nad delovanjem te konkretne banke prilastil minister, ki ni finančni minister. Ne poznam primera, da bi imel nadzor nad bančnim sektorjem nekdo, ki ni finančni minister. Zato predlagam, da o tem glasujemo.
O predlogu poslanca mag. Andreja Vizjaka, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za finance in ministra, pristojnega za razvoj in evropske zadeve, na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2009, v okviru glasovanj. Želel bi opozoriti kolege poslanke in poslance, da v utemeljitvi, zakaj predlagajo razpravo, res ne polemizirajo z Vlado, ker ta ne more odgovarjati, saj bo vendarle možnost o tem razrpavljati na razpravi, če bo sprejeta. Poslansko vprašanje ministru za pravosodje bo postavil gospod Mirko Brulc.
Lepo pozdravljeni vsi prisotni! V naslednjem kratkem primeru vam želim prikazati, kako upade zaupanje v pravosodne organe. Neka gospodarska družba želi v redno likvidacijo, upniki pa so že novembra 2007 zanjo predlagali stečaj. Sodišče se je lotilo preverjanja pogojev za stečaj, a praktično se ni zgodilo nič. Avgusta 2008 je družba sama predlagala postopek prisilne poravnave, istočasno pa sprejela sklep o redni likvidaciji in prenesla sedež v Ljubljano. Predsednik nadzornega sveta je postal likvidacijski upravitelj, za presojo stečaja pa je postalo pristojno ljubljansko okrožno sodišče. Ampak sodnica tega sodišča je pred dnevi zahtevo za stečaj zavrnila. Toda, gospod minister, ta sodnica je v zadnjih letih to isto osebo že trikrat imenovala za stečajnega upravitelja in, dalje, za pooblaščenko v postopku odločanja o stečaju je družba pooblastila odvetnico, ki je na istem sodišču kar v sedmih primerih stečajna upraviteljica, med drugim tudi v postopku, ki ga vodi ista sodnica. Kar pa še posebej čudi, je, da upniki niso uspeli z nobenim postopkom izločitve in tako so v razpravni dvorani tri povezane osebe po več kot enem letu odločile, da se stečaj ne uvede, kar pa je natanko tisto, kar družba želi. Zakaj pa si omenjena družba želi stečaja? Ker bi s tem izgubila možnost, da do konca izpelje privatizacijo. Ob lastninjenju leta 1997 namreč družba nikjer ni omenila lastništva garažne hiše in 150.000 kvadratnih metrov zemljišč v samem centru Nove Gorice. Konec leta 2002 in v začetku leta 2003 je družba izpeljala prisilno poravnavo, iz katere je šla očiščena dolgov. Garaže in zemljišča niso bila predmet prisilne poravnave. Prisilna poravnava je bila pravnomočno potrjena 11. maja 2003. Toda že čez tri dni je družba, ves čas gre za iste ljudi, začela vlagati zahtevke za vknjižbo zamolčanega premoženja. Se pravi, bivše družbene lastnine. Takoj po vpisu je vse premoženje obremenila z brezplačno stavbno pravico za 99 let, ki jo je podelila novi družbi, ki jo je sama ustanovila. A v Budni vasi na Dolenjskem, pošta Šentjanž je na naslovu hišna številka 15/A zraslo 10 novih družb. Sprašujem vas, gospod minister: Kaj nameravate storiti, da bodo ljudje vsaj sodiščem verjeli? Na žalost ima gospodarska družba, o kateri sem govoril, ime. Gre za SGP Gorica, ki je nekoč pod drugim vodstvom in ob drugačnih družbenih vrednotah zgradila Novo Gorico. Tudi njen zakoniti zastopnik ima v javnosti znan priimek. Hvala.
Hvala. Prosim, gospod Zalar minister za pravosodje. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo in hvala lepa, gospod poslanec, za vprašanje, čeprav ste me nekoliko spravili v zadrego z uvodnim delom vprašanja. Izrazito se nanaša na konkretni primer in v zvezi s tem konkretnim primerov vam lahko v tem trenutku povem samo to, da sem predlagal predsedniku pristojnega višjega sodišča, da odredi službeni nadzor v zvezi s to nesrečno zadevo, ki ste jo omenili. Istočasno pa sem v zvezi z nekim drugim primerom, ki pa ga niste omenili, in je ravno tako dvignil veliko prahu v Sloveniji, predlagal predsednikom višjih sodišč, da me obvestijo o vseh problemih, ki se nanašajo na izpeljavo stečajnih postopkov in predvsem tudi na nadzor nad delom stečajnih upraviteljev. Sicer pa, ker se nanaša na vaše vprašanje, ki je splošnejše. Naj vas spomnim, da ni dolgo nazaj, kar je Državni zbor sprejel novo stečajno zakonodajo, ki je začela veljati januarja lansko leto, in še to ne v celoti, še vedno se lahko pri prehodnih in končnih določbah uporablja tudi stara zakonodaja, ki naj bi med drugim vendarle prispevala k, kot ste rekli, večjemu zaupanju ljudi v te postopke in institucije, ki te postopke vodijo, in predvsem tudi skrajšala te postopke. Zlasti zdaj v času finančne krize je to krajšanje postopkov lahko še posebej pomembno. V zvezi s tem, naj vam, povem, da že sedanja pravila vendarle omogočajo bistveno krajše postopke, začenši s tem, da te postopke lahko vodijo sodniki posamezniki, da so poenostavljeni postopki objave sklepov, da ni več potreben narok za preskus terjatev, ker se to lahko opravi v pisni obliki in podobno. Ne glede na to, pa je Ministrstvo za pravosodje v skladu z normativnim programom Vlade za letošnje leto v vladno proceduro že vložilo spremembe in dopolnitve Zakona o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, tako da bi se na tem področju lahko zakonodaja še izboljšala. Gre za več vrst izboljšav, deloma za upoštevanje sodne prakse, za prilagoditev novemu zakonu o pravdnemu postopku, deloma za modernizacijo, zlasti ko gre za informacijsko poslovanje, deloma pa se to nanaša tudi na samo delo in angažiranje stečajnih upraviteljev. Za spremljanje učinkov veljavne stečajne zakonodaje Ministrstvo za pravosodje v najkrajšem času načrtuje imenovati posebno ekspertno skupino, ki bo imela nalogo, da preveri in analizira nujnost in smotrnost vsakega procesnega dejanja oziroma dogodka v teh postopkih, da bi se lahko zaključili v optimalnih rokih. Hkrati ministrstvo načrtuje spremembo sodnega reda, v okviru katere bodo predpisani časovni standardi za stečajne in tudi za druge postopke ter se bodo nanašali na dolžno obdobje, ko mora biti zadeva zaključena, in tudi na posamična obdobja za opravo nujnih procesnih dejanj v postopku. Tu se bodo upoštevale nekatere dobre prakse, ki obstajajo na sodiščih v podobnih primerih. Ministrstvo za pravosodje načrtuje tudi spremembe zakona o pravdnem postopku, kajti znano je, da se stečajni postopki izrazito zavlečejo zlasti zato, ker se o prerekanih terjatvah sprožajo pogosto zapletene in dolgotrajne pravde. S tem v zvezi nameravamo med drugim predpisati dolžnost sodišč, da če že prelagajo naroke, da jih lahko preložijo samo za določen čas, ki ne sme biti daljši od treh mesecev, da prelaganje za nedoločen čas ni dopustno, da je obvezno uvesti pripravljalni nalog, ki ga zdaj naš zakon ne pozna, da bodo ista sodišča, ki vodijo insolvenčne postopke, pristojna tudi za reševanje pravd in da bodo vsa sodišča, ki rešujejo civilnopravne postopke, dolžna strankam v sporu ponuditi tudi arbitražo oziroma mediacijo. Ne nazadnje pa naj pojasnim še to, da bomo upoštevali tudi primerjalno pravne izkušnje s tega področja. Na petkovem zasedanju sveta ministrov za pravosodje v Bruslju je bilo sklenjeno, da bo naslednji svet med drugim obravnaval tudi vlogo pravosodja v času finančne krize. Eno od področij, ki bo izrazito izpostavljeno, kjer ima država možnosti, da izboljša razmere je prav področje insolventnih postopkov. Dober primer tega pa bo dala Češka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovana ministrica in drugi ministri, kolegice in kolegi! Neodvisni mediji in znotraj njih avtonomna uredniška politika je izjemnega pomena za demokratično delovanje družbe in nadzor vladajoče politike. Zagotavljanje demokratičnih standardov na področju informiranja je še posebej pomembno za javni zavod Radiotelevizija Slovenija, ki mu je ustanovitelj dolžan zagotavljati institucionalno avtonomijo in uredniško neodvisnost. Žal se je po stotih dneh sedanje vlade že izkazalo, da ne izbirate sredstev in metod v nameri, da si zagotovite poslušne provladne medije in ubogljive urednike. Pri tem javni zavod Radiotelevizija nikakor ni izjema. Spoštovana gospa ministrica, v zadnjem času so se zelo povečali pritiski na novinarje, urednike in uredniško politiko s strani Vlade, vašega ministrstva in vladnih strank, kar v primeru Radiotelevizije že sedaj kaže, da vladne stranke želite javno RTV spremeniti v državno televizijo, ki bo poslušno propagirala vladno politiko in hkrati blokirala interese javnosti po objektivnem obveščanju in nadzoru oblasti. Da so pritiski izredno hudi in da ukazi iz pozicije moči delujejo, nam dokazuje svež primer. Na zahtevo tiskovne predstavnice vaše stranke Zares je bila urednica oddaje prisiljena, da takoj vključi vašega poslanca Iva Vajgla v nekontaktno pogovorno oddajo Studio ob 17-ih. Tako neobzirni in direktni pritiski se v zgodovini javnega zavoda verjetno še niso zgodili. Sedaj je postalo jasno ozadje zahteve predsednika vaše stranke gospoda Golobiča, ki je z ultimatom od Pahorja zahteval, da vi vodite resor, ki pokriva medije. Zato vas sprašujem: Ali boste sprejeli odgovornost za desantno avtonomijo novinarjev in urednikov na neodvisnost javnega zavoda in na svobodo izražanja? Ali drži, da pripravljate spremembo Zakona o RTV, ki bo na sofisticiran način omogočal učinkovit vladni nadzor javne Radiotelevizije? Gospa ministrica, v prejšnjem mandatu ste vztrajno zahtevali nominalno znižanje RTV prispevka. Sedaj ga povečujete, še bolj pa je zaskrbljujoče, da se po dostopnih informacijah podražitev pogojuje z vplivom na uredniško politiko in pričakovanji po podpori vladni politiki in koalicijskim strankam. Sprašujem: Ali je podreditev uredniške politike javne Radiotelevizije oviranje javnega interesa po objektivnem obveščanju in poseganje izvršilne veje oblasti v delovanje in poslovanje javnega zavoda del usklajene politike Vlade? Ali je Vlada o tem tudi formalno razpravljala ali pa se pri tem kažejo predvsem nedemokratični vzgibi stranke Zares?
Gospa ministrica za kulturo, Majda Širca Ravnikar, prosim.
Gospod Jerovšek, pol vprašanj boste morali ponoviti zaradi tega, ker so del vaših predstav, ne pa dejstev, zato jih tudi nisem razumela. Na tiste, ki se jih da razumeti, pa to. Desant na RTV Slovenija se je zgodil že prej, tudi s tem, ko Vlada štiri leta ni uslišala moledovanja RTV Slovenija, da bi se zaradi težav, v katerih so tudi zaradi slabšega ekonomskega položaja na sploh, manjšega oglaševanja, povečal RTV prispevek. Gospod Janez Janša je aprila lani dejal, da se lahko RTV prispevek poviša šele po volitvah, kajti takrat se ljudje očitno lahko jezijo. In tudi sedaj se jezijo, ko smo predlagali, da naj bi se zaradi utemeljenih razlogov RTV prispevek povišal za en evro. Če vam to ne bo všeč, boste tukaj, ko bo obravnavan zakon o izvrševanju proračuna, lahko temu nasprotovali oziroma to tudi zavrnili. Mi vemo, da je nedvomno teh razlogov dovolj, da se tisti vzvod, ki omogoča RTV Slovenija avtonomijo, in to je poseben način plačevanja, ki ni vezan direktno na Vlado, uravna na ta način, da v tem kriznem obdobju preživijo in da to tudi z odgovornostjo naprej počnejo. Kot pravim, predlog lahko zavrnete. Ljudje bodo pač veseli, ker pravijo, da nočejo dražje RTV Slovenija s slabšim programom. Sami vemo, da se v preteklosti ta prispevek ni dvignil zaradi politične obljube, ki je bila dana ob referendumu, da bomo z novim zakonom dobili cenejši in boljši RTV program. Toda ni boljši. Danes govori del Programskega sveta RTV Slovenija, od gospoda Grande, gospoda Snoja in Kosa, ki so naslovili vsem, ne samo meni in predsedniku Vlade, pismo, da se RTV Slovenija komercializira in da je to treba ustaviti. Tudi gospod Jančar je nedavno tega, ko se je obravnavala politika slabšanja razmer na programu Ars na RTV Slovenija na radiju, javil z veliko zaskrbljenostjo in dejal, da ima občutek, da na Radiju Slovenija ne razumejo povsem dobro nujnosti, da se kultura postavi v programsko središče njegovega delovanja. In tako naprej in tako naprej. Kar se tiče prvega dela vprašanja, glede nerodnosti, če pravilno razumem, ki se je zgodila z uslišanim klicem urednice oziroma voditelja programa, oddaje Studio ob 17, s povračilnim klicem gospodu Vajglu, težko opredelim. Na tem mestu sta odgovorili že obe novinarski društvi. Eno z razlago, da ima politik več drugih možnosti za pojasnjevati svoja stališča. Drugo novinarsko društvo, z gospodom Jančičem, pa je dejalo, da je treba najbrž razmejiti med tem, kaj je strokovna razlaga in kaj ni. Osebno tega ne bi nikoli naredila, ker vem, da je treba pustiti take možnosti, kot si jih pač zamisli urednik oziroma urednica. Je pa tu treba povedati, da tega nespodobnega, če dam "ne" v oklepaj, tega [[ne]] spodobnega povabila uredništvo ni zavrnilo. In kot berem pri pojasnilih in sami vsebini tega Studia ob 17, gospod Trošt, voditelj, je dejal, navajam: "Ker se mi je zdelo, da v tej oddaji nimamo predstavnika neke uradne slovenske politike, ker kot smo dejali na začetku oddaje, nismo dobili predstavnika Ministrstva za zunanje zadeve in nismo zmogli ga zagotoviti, sem ocenil, da bi ta prispevek lahko pripomogel k našim razpravam." Najbrž se je zato tudi gospod Vajgl vključil in vsak lahko presoja, ali je to smiselno ali ne. Zakaj se je vključil? Mogoče zato, da bi bila oddaja bolj strokovna, mogoče zato, da danes o tem razpravljamo in da bomo še kje razpravljali, mogoče so bile dane takšne okoliščine, mogoče pa tudi zaradi tega, ker je bilo voditelja v, že spet v narekovajih povedano, "strah", da ne bo ugodil neki zahtevi. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnilno vprašanje? Se morate prijaviti za dopolnilno vprašanje prosim. Ja, izvolite gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Gospa ministrica, vi ste prejšnjemu ministru toliko poslanskih vprašanj postavili, sem si dal izpisati, tukaj ste pa ste z aroganco in ignoranco zavrnili, da gre za del mojih predstav, ob tem, da je vrednota svobode medijev in avtonomnosti novinarjev ena najbolj pomembnih, ki zagotavlja demokratičen razvoj. In seveda ste se praktično izognili vsem odgovorom. Da gre na javnem zavodu za očitno avtocenzuro in strah, je iz konkretnih primerov povsem jasno. Vi ste jih obrazložili kot nerodnost in uslišanje klica. Veste, nespodobnega povabila uredništva ne bi bilo, če ne bi šlo za avtocenzuro in pritisk. Teh pritiskov je še veliko več. Poglejte, Studio city je bil v prejšnjem mandatu vseskozi izrazito opozicijska oddaja. Jaz verjamem novinarjem in urednikom, da bi želeli, da bi oddaja takšna opozicijska tudi ostala, vendar so sedaj praktično še bolj sogovorniki, ki pripadajo vašemu bloku. [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]] In zaradi tega, vas sprašujem: Ali se boste kot ministrica, odgovorna za področje medijev, urednikom in novinarjem za pritiske nanje opravičila? Ali bo umaknjeno posredno naročilo urednikom, da naj omogočijo čim več prostora in pojavljanja za nosilce list za evropske volitve treh vladnih strank [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Z izpolnjevanjem tega navodila v slučaju nekaterih bodočih kandidatov je že vidno, opazmo in se izboljšuje. To je ta konkretni primer. Gre za kampanjo pred uradno kampanjo in gre za grobo zlorabo [[...]] [[Mikrofon se je izključil.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospa ministrica, želite odgovoriti? Prosim.
Ponavljam, da teh informacij, ki ste jih vi zdaj dali na plano, sama nimam in jih težko komentiram, ker očitno imate vi več dostopa do nekih [[...]] [[Oglašanje v ozadju.]] [[...]]Ne, pač nimam! Pač nimam. Se pa z eno stvarjo, ki ste jo na začetku povedali, strinjam - da je sveta avtonomija. Avtonomija je sveta in zato tudi na področju, predvsem na področju svobode izražanja in medijev. Zaradi tega bosta spremenjena vsaj dva zakona, tretji pa bo uredil status Slovenske tiskovne agencije, ki ima sedaj neprimerno ureditev. Oba zakona, ki se ukvarjata z mediji, tako RTV Slovenija, kot medijski zakon, bosta spremenjena tudi na tistih področjih, kjer ta avtonomija ni dovolj dobro urejena, kjer ovira morebitno boljši razvoj medijev in tudi ščiti novinarsko in uredniško avtonomijo. Ta zakon se je izkazal, če govorim že o RTV Slovenija, kot nemočen in nemogoč že samemu javnemu zavodu, ki kot pravim, ni mogel urediti niti RTV prispevka v času, ko je bil še čas. Vemo, da gre za slavni 31. člen, ki govori o možnosti spremembe RTV prispevka, če obstajajo ekonomski razlogi za to, ampak do septembra tistega leta za naslednje leto. Zato gremo zdaj v ZIPRO. Spremembe je potreben tudi medijski zakon v tistih delih, kjer govori o avtonomiji uredništva, ki, kot pravim, nima dovolj dobrih ureditev. In tudi v tistem delu, kjer so javni uslužbenci prepoznani kot novinarji, in ni dobro, da je še naprej tako. V tej diskusiji bo sodelovalo ogromno ljudi, nekaj smo jih povabili, večina pa je sodelovala že v tistem času, ko sta bila zakona sprejeta in so izkazovali nezadovoljstvo v vsakodnevnem življenju in tudi teoriji, zato je tako rekoč že napisan. Hvala.
Hvala lepa. Prosim, gospod Jerovšek, proceduralno.
Hvala lepa. Z odgovorom ministrice nikakor nisem zadovoljen in ni mogoče biti zadovoljen, kajti gre za izjemno pomembno področje in vrednoto, ki kljub temu, da ima vladajoča koalicija še takšne interese, še tako propagira te kandidate za evropske volitve, z naročilom medijev, kako naj jih pred kampanjo čim več producirajo, se ni mogoče strinjati s takšnimi razlogi. In, gospa ministrica, vi ste se tudi sprenevedali v vaših odgovorih. V prejšnjem mandatu ste se na videz zavzemali za svobodo medijev, za avtonomijo novinarjev, sedaj se sprenevedate in nočete vedeti za takšne zadeve [[....]]
Kolega Jerovšek [[...]]
[[...]]zato seveda [[...]]
[[...]]prosim, ne polemike.
[[...]]predlagam, da se opravi obširna razprava o pomanjkljivem odgovoru ministrice, o namerah sedanje Vlade, kako si podrediti medije, kako pred kampanjo za evropske volitve delati kampanjo za svoje kandidate. Poglejte, ti primeri, ko se svetovalec Poslanske skupine SD pojavi v najbolj gledani oddaji in ga predstavljajo kot neodvisnega publicista, to jasno kaže, da so novinarji in uredniki v strahu. Ta proces nasilja, desanta na avtonomnost je treba ustaviti. To je dejansko desant, ki ga s perfidnimi metodami zakulisnih pritiskov in groženj izvaja sedanja vlada, ministrica pa pri tem aktivno sodeluje, drugače se ne bi tako sprenevedala v svojih odgovorih. Bili ste novinarka in verjetno veste, kako je delovati novinarjem v takih zaostrenih pogojih, ko se morajo bati za vsako besedo, ko morajo vprašati za vsak uredniški program. Mislim, da je tri meseca vladanja te vlade pokazalo, da neskrupulozno želite izvršiti ta program pritiska na javni zavod RTV in novinarjev. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca Jožefa Jerovška, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministrice za kulturo na njegovo poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil jutri, 3. marca 2009, v okviru glasovanj. Mag. Radovan Žerjav bo postavil poslansko vprašanje ministrici za notranje zadeve ter ministru za pravosodje.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane ministrice, ministri, kolegice in kolegi! Že nekaj časa nekateri mediji obširno poročajo o tako imenovani aferi "sanjska hipotekarna posojila avstrijskih bank" pri nas. Kljub vsemu se v javnosti dobiva občutek, kot da se s to afero, ki je kakorkoli vseeno malce čudna, nihče noče in ne želi ukvarjati. Mladi kmetje, ki jih bremenijo dolgovi njihovih staršev, stari več 10 let, ne zmorejo več plačila teh bančnih posojil, saj že več let plačujejo samo obresti, ne da bi se dotaknili glavnice. Takšno stanje jih sili v reprogramiranje ali najemanje novih posojil, pri mnogih pa je že bila izvršena izvršba in so ostali brez hiš in njiv. Izvršbe potekajo v Pomurju, na Ptujskem in Celjskem, govori pa se tudi o Koroškem. Zanimivo je, da imajo ta posojila tudi številni policisti, saj bi jih naj ponujal celo njihov sindikat, in nekateri sodniki. V ozadju se odvija sila nenavadna zgodba, kjer je slovenski odvetnik uradni pravni zastopnik avstrijske banke, hkrati pa je njegova žena skupaj z direktorjem te iste banke, avstrijske banke, lastnica družbe za nepremičnine, ki na dražbah kupuje te zasežene nepremičnine. Ker gre za nenavadno zgodbo, ki je čudna in ker so vanjo vključeni posamezniki, odvetniki in sodniki, in, ki sodijo pravzaprav pod vajin resor, vas sprašujem: Ali ste seznanjeni s temi posojili in tem nenavadno povezanim krogom oseb? Ali potekajo kakršnekoli preiskave ali postopki v zvezi s temi posojili? Če ne, zakaj ne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Hvala lepa. Gre za vprašanje, ki utemeljeno vzbuja skrb. Moram pojasniti, da Ministrstvo za pravosodje ne razpolaga z nobenimi drugimi informacijami, razen tistimi, ki so bile dostopne v medijih, in s temi, ki izhajajo iz vašega poslanskega vprašanja. Nam tudi ni znano, da bi bili slovenski sodniki vpleteni v ta primer. Za primer vpletenosti odvetnika pa smo, tako kot vi verjetno, izvedeli iz medijev. Zaradi tega, ker pa ta primer, kot sem povedal, utemeljeno vzbuja skrb, sem zaprosil Vrhovno državno tožilstvo za informacije o tem, ali na tožilstvu vodijo kakršenkoli postopek. Vrhovno državno tožilstvo o tem nima nobene informacije. Danes so to preverjali še na pristojnih okrožnih državnih tožilstvih na Ptuju in v Murski Soboti, vendar tudi na teh dveh tožilstvih nimajo nobene kazenske ovadbe in ne vodijo nobenega postopka. V zvezi s tem pa tožilstvo v pojasnilu Ministrstvu za pravosodje opozarja, da državno tožilstvo ni organ odkrivanja, da je to policija in v zvezi s tem bo morda dala konkretnejšo informacijo lahko ministrica za notranje zadeve.
Hvala lepa. Prosim, gospa ministrica za notranje zadeve Katarina Kresal.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala za vprašanja. Policija me je obvestila o tem, da je seznanjena s krogom povezanih oseb v zvezi s posameznimi posojili posameznih avstrijskih bank. V tem okviru policija v predkazenskem postopku vodi določene aktivnosti v skladu z zakonom o kazenskem postopku. Policija pa je tudi sicer državno tožilstvo zaprosila za strokovno mnenje glede pravne narave omenjenih poslov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prosim, dopolnilno vprašanje, mag. Žerjav.
Hvala lepa. Pravzaprav niti ne gre za vprašanje. Tudi moje vprašanje je pravzaprav bilo neke vrste pobuda, da se te zadeve malo natančneje pogledajo. Navedel bi konkreten primer, posojilo 25 tisoč evrov, odplačanih je že bilo 34 tisoč evrov, dolžni pa bi naj bili že 72 tisoč evrov. Ta primer je bil že zaključen. Hiša in njive so bile prodane za 93 tisoč evrov, medtem ko je bila ocenjena vrednost 186 tisoč evrov. Seveda se zavedam, da je pri vsakem posamezniku, ko najema posojilo, v teh primerih prav gotovo šlo za neprevidnost ali kakorkoli že. Kljub temu pa, kot sem že prej omenil, v ozadju so neke čudne zgodbe. Omenil bi še vsaj dve dejstvi. Namreč ta banka, ki pravzaprav niti ni prava banka, ampak gre za neko zadružno zvezo v Avstriji, naj sploh ne bi imela notifikacije banke takrat, ko je že ponujala v Sloveniji ta posojila. Poleg tega pa se tudi omenja, da pogodbe, ki so sklenjene v Avstriji po avstrijski zakonodaji, ne morejo in ne temeljijo na slovenski zakonodaji, pa tudi posojila so prišla v našo državo z gotovinskimi transferi, torej mimo naših bank in brez prijave posojilojemalcev o vnosu tako imenovane suhe gotovine v državo. Samo za ilustracijo, meja za prijavo vnosa gotovine v državo je 25.000 evrov. Moja želja je predvsem spodbuda, da pogledamo, zakaj je pri tej zadevi šlo, glede na to, da gre za velik obseg, govori so nekih sto takšnih primerih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Vito Rožej bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministrica in ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Spoštovani minister za zdravje, gospod Miklavčič. Pred nekaj meseci je Ministrstvo za zdravje podelilo javna pooblastila za področje fizioterapije Zbornici fizioterapevtov Slovenije. Eden od zakonskih pogojev, ki omogoča takšno podelitev, je tudi reprezentativnost tovrstne ustanove. Po meni znanih podatkih Zbornica fizioterapevtov Slovenije ne združuje predpisanega števila fizioterapevtov, se pravi 60%. Da ponazorim, v Sloveniji je malo manj kot 1000 fizioterapevtov, v našo poslansko skupino, pa verjamem da tudi k vam, dnevno prihajajo podpisane izjave fizioterapevtov, da niso člani zbornice in da so člani druge organizacije, to je Društva fizioterapevtov z dolgoletno tradicijo in strokovnimi navezavami v slovenskem izobraževalnem sistemu in tudi v mednarodnem prostoru, da torej več kot nekaj sto fizioterapevtov v Sloveniji ni članov te zbornice. Že na teoretični način si lahko izračunamo, da fizioterapevtska zbornica ni reprezentativna na tem področju. Pa me zanima: Kako to, da ste tej inštituciji podelili javna pooblastila za področje fizioterapije? Hvala.
Hvala lepa, prosim gospod minister.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanci! Jaz bi rad odgovoril na to vprašanje, ker je problem, s katerim sem se ukvarjal, na ministrstvu že kar dva meseca. Imeli smo skupni sestanek med fizioterapevtsko zbornico in fizioterapevtskim društvom. Sestanek je bil zelo vroč in napet. Vsi so prišli z odvetniki že na prvi sestanek. Veliko napora je bilo vloženega v to, da bi se našla tu neka rešitev. Vendar v vseh pogovorih, ki jih ni bilo malo, pri tej rešitvi nisem bil uspešen. To je za zadnja dva meseca moje aktivnosti. Dejstva so pa naslednja. Ministrstvo za zdravje je Zbornici fizioterapevtov Slovenije z odločbo podelilo javno pooblastilo za izvajanje nalog na področju fizioterapevtske dejavnosti dne 1. 9. 2005. V okviru omenjene odločbe lahko Zbornica fizioterapevtov Slovenije na podlagi podeljenega javnega pooblastila opravlja naloge vodenja registra za izvajalce na področju fizioterapije, načrtuje specializacije in specialistične izpite, izvaja strokovni nadzor s svetovanjem ter izdaja, podaljšuje ter odvzema licence izvajalcem na področju fizioterapije. V postopku izbiranja kandidata za podelitev javnega pooblastila na javnem razpisu je bilo ugotovljeno, da je Zbornica fizioterapevtov Slovenije izkazala izpolnjevanje z zakonom in razpisno dokumentacijo postavljenih pogojev za podelitev javnega pooblastila. Govorim za datum 1. 9. 2005. Na zgoraj omenjeno odločbo se je pritožila neizbrana stranka v postopku Društvo fizioterapevtov Slovenije, strokovno združenje. Ministrstvo za zdravje je iz razlogov, vsebovanih v 1. in 5. točki 260. člena Zakona o splošnem upravnem postopku, s sklepom z dne 29. 9. 2005 obnovilo postopek. Zoper sklep o obnovitvi postopka izbire kandidata za podelitev javnega pooblastila na področju fizioterapevtske dejavnosti se je pritožila Zbornica fizioterapevtov Slovenije. Upravno sodišče je v obeh zahtevkih odločilo v sodbi z dne 8. 11. 2007. Ministrstvo za zdravje je moralo v izvršitvi sodbe Upravnega sodišča pri izdaji morebitnega sklepa o obnovi postopka upoštevati le izjave o članstvu fizioterapevtov v Društvu fizioterapevtov Slovenije, strokovnem združenju, s katerim je razpolagalo na dan 29. 9. 2005 ter so bile datirane do vključno 29. 9. 2005. Med omenjenimi pa je sodišče naložilo, da lahko ministrstvo preveri le tiste, o katerih so osebe izjavile, da so bile na dan 30. 6. 2005 člani prvoobtožene stranke. Ministrstvo je izvršilo odredbo Upravnega sodišča v zgoraj navedeni sodbi ter je v skladu z direktnim napotilom sodišča ocenilo sporne izjave kot nezadostne za odločitev o obnovi postopka. Odločba, s katero je ministrstvo javno pooblastilo na področju fizioterapije podelilo Zbornici fizioterapevtov Slovenije, je postala pravnomočna ter dokončna. Ministrstvo pa je zavezano, da jo v skladu s svojimi zakonskimi pooblastili izvrši. Hvala.
Hval lepa. Prosim za dopolnilno vprašanje. Gospod Vito Rožej, prosim.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Jaz ne dvomim, da ima Ministrstvo za zdravje vse formalne razloge, da postopek izpelje do konca, kot je bil začet leta 2005. Tisto, kar sem vas jaz spraševal, so bili pa pravzaprav vsebinski razlogi za takšno odločitev, če vemo, da je v Sloveniji fizioterapevtov približno devetsto osemdeset, da jih je vsaj šesto petnajst, če ne še več najbrž dalo pisne izjave, da niso člani zbornice, potem najbrž so se v tem času kakšni vsebinski razlogi že spremenili. Zanima me seveda tudi zakaj ne bi smele biti dve pravni osebi nosilca teh pooblastil. In še, ker verjamem da tudi vi, tako kot hči predsednice zbornice fizioterapevtov, spoštovana ministrica Kresalova, verjamete, da je edina prava pot pravna pot, kako komentirate informacije, da zbornica zaračunava nečlanom nekatere svoje storitve višje kot pa članom, kar bi najbrž kot nosilec javnih pooblastil ne smela. Hvala.
Prosim gospod minister.
Hvala lepa še za to vprašanje. Tudi s tem problemom sem seznanjen in moram vam povedati, da isto prakso ima tudi Društvo fizioterapevtov Slovenije. Tudi oni svojim članom zaračunajo manj in nečlanom zaračunajo več. Jaz sem pripravil ministrstvu podrobno pismo in sem ga naslovili tako na društvo kot na zbornico s prošnjo in apelom, da umirijo strasti, da se dogovarjajo in da zaračunavajo vsak svojim članom in nečlanom enak znesek. Kakšen bo odgovor, vam v temu trenutku še ne vem povedati. Moram pa opozoriti na edino rešitev, ki jo vidim. Do nekih težav je prišlo tudi zaradi premalo opredeljenih zadev v obstoječem zakonu o zdravstvenih dejavnosti, v programu Vlade je pripravljena dopolnitev Zakona o zdravstveni dejavnosti, kjer bomo ponovno ocenili kompetence in pooblastila tako Zdravniške zbornice, Lekarniške zbornice in drugih. Se pravi, s predlogom novega zakona, s katerim želimo v najkrajšem času priti pred ta zbor, bi zadevo poskušali razčistiti tako, da do takšnih ali podobnih sporov v prihodnosti prihajalo ne bi več.
Hvala lepa. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje generalnemu sekretarju Vlade ter ministru za finance. Prosim, dr. Gorenak.
Hvala lepa. Spoštovani gospod generalni sekretar, seveda tudi minister za finance! S svojim poslanskim vprašanjem se moram pomakniti nekoliko nazaj in reči takole: 4.10.2001 je Vlada Republike Slovenije sprejela sklep o nabavi letala falcon 900EX. Nenavadno za tisti čas je bilo to, da je Vlada sklenila, da se to nabavi iz razvojnih programov obrambnih sil. Takoj zatem smo dobili tudi odgovor, namreč, sprejet je bil nov ciklus razvojnih programov in je s tem bilo tudi dejanje takratnega obrambnega ministra nekako normalno. Razpis za nakup letala ni bil nikoli objavljen, ampak je bil poslan poziv trem proizvajalcem. Odzvala se je javnost, kot veste, tisti, ki ste zadevo takrat spremljali, zlasti z vprašanjem, koliko bo to letalo stalo in koliko bomo zanj plačali davkoplačevalci. Vlada je prikrivala realna dejstva, govorila, predvsem njen generalni sekretar je govoril o 35 milijonih evrov, kasneje pa so novinarji izbrskali še podatek o tem, da je zamolčal davek, kar pomeni 42 milijonov evrov. Takoj zatem je prišlo do močnega pritiska javnosti. Vlada je pojasnila, da bomo prevažali tudi domnevne ranjence za potrebe Ministrstva za obrambo, če bi do tega prišlo. 27.6.2002 pa je Vlada sprejela odločitev, da bo namesto 35 milijonov vrednega letala kupila tistega za 7 milijonov manj, imenovalo pa se je falcon 2000EX. Naj vas spomnim samo na to, da sem, ker si sam ne znam niti predstavljati, koliko denarja je to, na spletni strani Adrie danes preveril in ugotovil, da toliko stane tisto najnovejše letalo s 86 sedeži, tako da imate predstavo, koliko je Vlada takrat zapravila. Nihče seveda ni šel na tiskovno konferenco, tudi takratni generalni sekretar Vlade ne. Nekoliko je bilo presenečenja tudi ob tem, da je takratni predsednik vlade izjavil, da ni nobene potrebe po hangarju, kasneje pa se je zgradil tudi hangar, in sicer je bila pogodba podpisana dan pred tem, ko je Vlada sprejela sklep o tem, da javnih naročil ne bo več za tisto leto. Sprašujem, glede na to, da je pogodba potekla, da je bilo letalo dano v najem, kot vemo, da smo za njega dobivali relativno malo: Kako je zdaj s tistimi sklepi Vlade? Pojavljajo se različne številke - letalo je namreč garažirano. Koliko za to plačujemo, da ga tako rekoč parkiramo v Združenih državah Amerike? Hvala lepa.
Gospod generalni sekretar Vlade, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala lepa z vprašanje poslancu Gorenaku. Žal mi je, da to navajanje dejstev iz preteklosti ni vključevalo dejstev v preteklih štirih letih. Če bi se, bodisi vi kot bivši državni sekretar ali generalni sekretar Vlade, ki sem ga jaz nasledil, ukvarjala s tem vprašanjem, potem bi se ob koncu prejšnjega mandata mirno zaključila zgodba s falconom 2000EX v katerikoli obliki. Tako pa nas je 8. 12. najemnik obvestil, da ne namerava podaljšati pogodbe. Vlada je pristopila k analizi realnih možnosti, pri tem pa se je seveda treba zavedati dejstva, da v letih 2007 in 2008, ko je bila konjunktura na svetovnih trgih letalstva, se prejšnja vlada ni odločila za, na primer, prodajo tega aviona, če seveda ocenjujete, da je z njim tako velik problem. Situacija je naslednja: najemnik je odpovedal pogodbo. Lahko bi avion takoj pripeljali v Slovenijo, vendar bi to pomenilo vnaprejšnjo odločitev, da bomo avion ali uporabljali v Sloveniji ali ga v Sloveniji dokapitalizirali. To ne omogoča eventualnega podaljšanja oddaje aviona na ameriškem tržišču, ki je za te avione najbolj primerno. Zato smo se pred izvedbo javnega razpisa in kadar se mudi, takrat pogajanja navadno niso dobra, odločili, da avion po izteku dobe v začetku februarja prevzamemo in ga garažiramo v Ameriki. Minister za finance bo povedal natančne številke, koliko to garažiranje stanje, tudi zavarovanje. Trenutno pa so v opciji tri možnosti: Eno je, da se avion zadrži v lasti Republike Slovenije in se ga da v večletni najem ali upravljanje slovenskemu operaterju, neke opcije so. Druga možnost je, da se ga dokapitalizira slovenskemu letalskemu prevozniku v obliki dokapitalizacije s stvarnim vložkom. In potem je še tretja možnost, to je prodaja. Problem prodaje je, kot sem že prej povedal, da je trg padel in za ta avion ne bi dobili toliko, kot je ocena njegove vrednosti ali vsaj nadomestne vrednosti, ker je njegova tržna vrednost zdaj zelo nizka. Obstaja tudi ena podmožnost, da bi ta avion eventualno uporabljala Slovenska vojska, vendar sam tega ne bi pretirano komentiral. Situacija je zdaj takšna, da bo Vlada na eni od naslednjih sej o teh treh opcijah razmislila, tudi komparirala stroške na uro uporabe takšnega aviona, primerjalno pač, katera opcija je. Potem se bo na tej podlagi odločila: najprej za javni razpis, če javni razpis ne bo uspel, potem eventualna dokapitalizacija s stvarnim vložkom. In o tem bomo pravočasno obveščali javnost. Gospod minister pa bo predstavil finančne učinke.
Gospod minister za finance, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! V skladu z odločitvijo, da se letalo garažira, so nastali naslednji stroški: 7.300 dolarjev na mesec stane samo garažiranje, 35.651 dolarjev in 77 centov stane zavarovalnina, ki bo potekla 5. junija, ostali stroški in stroški ekipe, se pravi, letalska karta, bivanje, pregled in taksa, so skupaj znesli toliko, da je skupen znesek, preračunano v evre, 110.309 in 58 evrov za prvo polovico leta. Do takrat naj bi se našla rešitev, tako da bi potem letalo šlo zopet v uporabo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, dopolnitev odgovora.
Ne bom polemiziral z generalnim sekretarjem, mislim, da 8. 12. 2008 nisem sedel v vladni palači, ampak vi, ker ste rekli, da je 8. 12. 2008 prišel odgovor o odpovedi te zadeve. Vlada Janeza Janše pa je od tam odšla, kot vemo, v mesecu novembru. Torej, ni bilo možno. V zvezi s tem ostaja nekaj dejstev. Dejstev je, da je 27 milijonov dolarjev izjemna cena. Ostaja tudi dejstvo, da je 125.000 dolarjev cena najema, ki Sloveniji in njenemu proračunu ni prinesla želenih učinkov po zgrešeni investiciji kot taki, če tisto sploh zanemarimo. Dejstvo je, da je v tem času bilo plačanih 7,5 milijona dolarjev in nič več. Ostaja tudi dejstvo, da je država skozi ves ta čas - izjema je seveda obdobje prejšnje vlade, ko je letalo bilo v zakupu, torej tistega letala v tistem času ni bilo možno prepeljati nazaj - država in njen proračun izgubila izjemno izjemno veliko. Bojim pa se, da nastaja še eno dejstvo, da ste imeli 22. januarja na mizi vse tiste možnosti, o katerih ste vi govorili, gospod generalni sekretar, torej oddaja v najem, Adria in tako dalje. Vsa ta dejstva obstajajo. Ampak lahko bi se bili že odločili. Očitno se boste odločili čez 6 mesecev, za kolikor je sklenjena pogodba. V teh 6 mesecih pa bomo plačevali še tisti znesek, ki ga je finančni minister omenil, pomnožen s 6. Zato vas sprašujem: Zakaj tako odlašanje? Zakaj ne hitrejše reakcije Vlade na tem področju, ki bi imele bolj pozitiven učinek na proračun? Hvala.
Hvala lepa. Gospod finančni minister.
Hvala lepa. Znesek 110.309 je za celotno polovico leta. Mi pričakujemo, da bo prišlo na trgu do otoplitve in da bo v tem obdobju v nekaj mesecih moč najti tako rešitev, da se bo lahko letalo plasiralo naprej na način, da bo vračalo stroške amortizacije. Po teh stroških je bilo tudi dano v najem, tako da mislimo, da se bo na koncu ta investicija vendarle izplačala, ne glede na to, da gre za zelo zahtevno investicijo, ker je to izjemno kakovostno letalo, ki omogoča čezatlantske prelete.
Hvala lepa. Gospod generalni sekretar Vlade.
Hvala lepa. Rad bi samo glede te navedbe gospoda državnega sekretarja Gorenaka povedal, da ni res, da se prejšnja vlada ni zavedala tega vprašanja, konec koncev v primopredaji med mano in generalnim sekretarjem gospodom Predaričem je to bila ena od točk. Vprašal sem ga, kaj so pa naredili v zadnjih štirih letih, da bi problem odpravili, razen da so trpeli izgubo v državnem proračunu, za katerega govorite. In odgovor je bil, da ničesar. Zato je sedanja vlada po nastopu 21. novembra in potem po prvi seji takoj oblikovala delovno skupino. Opcije niso tako enostavne, kot si vi mislite. Gotovo bi bilo nekaj, če bi mi takoj doopremili letalo, kar se ni naredilo v štirih letih, bi bilo treba skoraj milijon evrov investirati v doopremljanje aviona zato, da se ga pripelje čez Atlantik. S tem bi izgubili možnost razpisa na največjem trgu falconov 2000 X oziroma podobnih poslovnih letal - govorimo seveda o ameriškem in azijskem trgu. Tako ta zadeva ni tako enostavna, tudi teh sto deset tisoč evrov vključuje nekatere stroške, ki bi nastali v vsakem primeru. Če bi avion že bil v Sloveniji, bi ravno tako bilo zavarovanje. Naj vam povem, da je zavarovanje aviona sklenjeno pri slovenski zavarovalnici. Tako bi ti nekateri stroški nastali v vsakem primeru. Edini odvečen strošek, če lahko tako rečem, je trenutno strošek garažiranja v Združenih državah, vendar smo ocenili, da je štirideset tisoč dolarjev polletnega garažiranja ceneje kot preprečiti možnost, da bi na razpisu za oddajo aviona v najem bili omejeni samo na evropski trg, ki je, kot je poznano, veliko manjši, kot je severnoameriški in azijski trg. Mi bomo šli naprej z razpisom, če razpis ne bo uspel po pogojih razpisa, potem bosta sledila naslednja dva koraka. Kot sem rekel, na tej podlagi primerjave urnih postavk, stroškov v kateri koli od teh opcij se bo Vlada odločala racionalno in učinkovito. Obžalujem pa, da se je zgodilo veliko prepozno.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, želite predlagati razpravo?
Hvala lepa. Samo bi prosil, če me ne prekinjate. Gospod generalni sekretar, najprej ste rekli, da je 8. 12. bila še Janševa vlada, zdaj ste mi rekli, da sem državni sekretar. Jaz nisem državni sekretar, ampak sem poslanec v Državnemu zboru. V skladu s tem, gospod podpredsednik, je bil tudi odgovor. Te številke, ki jih navajate, lahko v časopisu preberem; jaz bi pa rad kaj več kot to. Zato predlagam, da tudi o odgovoru generalnega sekretarja opravimo razpravo v skladu z 264. členom pa damo tudi generalnemu sekretarju možnost, da bolje pogleda številke, pa kdaj je kje kdo bil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri. Naslednja ima poslansko vprašanje gospa Renata Brunskole, postavila ga bo ministrici za kulturo. Prosim.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni vsi prisotni, predvsem predstavniki Vlade, drage kolegice, kolegi! Grad Gradac v Beli krajini leži na območju med vsemi tremi belokranjskimi občinami, torej Metliko, Črnomljem in Semičem, zgrajen je bil v 13. oziroma zgodnjem 14. stoletju. Grajski kompleks skupaj z grajskim parkom je bil leta 1997 z odlokom Republike Slovenije razglašen za kulturni spomenik državnega pomena. Na podlagi Zakona o lastninjenju kulturnih spomenikov v družbeni lastnini, ki je bil objavljen v Uradnem listu v letu 1999, je grad Gradac prešel v last Republike Slovenije. Z njim po zakonu upravlja Ministrstvo za kulturo, ki je po predstavitvi načrtov krajanom Krajevne skupnosti Gradac in Občini Metlika pred dvema letoma že naročilo izdelavo projektne dokumentacije za prenovo tega gradu. Ta projekt so na ministrstvu načrtovali prijaviti na razpis Službe Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj za pridobitev evropskih sredstev s predvidenim financiranjem investicije 85% evropska sredstva in 15% Ministrstvo za kulturo. Oktobra 2008 je Občina Metlika na pobudo Občinskega sveta občine in krajanov Krajevne skupnosti Gradac na Ministrstvo za kulturo naslovilo vprašanje glede morebitnih investitorjev ter kdaj bo pridobljeno gradbeno dovoljenje za obnovo gradu, ki je v lasti države. V ogovoru Ministrstva za kulturo je bilo navedeno, da se je oglasilo kar nekaj potencialnih investitorjev, ki so jih zanimali vsi gradovi v lasti Republike Slovenije. Predvidoma konec leta 2008 pa naj bi bilo pridobljeno gradbeno dovoljenje. Vprašam vas, gospa ministrica: Kakšni so načrti in terminski plan obnove gradu Gradac v Beli krajini, morebiti tudi še ponovno s pomočjo evropskih sredstev ali kulturnega tolarja? Hvala.
Besedo ima gospa ministrica za kulturo. Prosim.
Hvala za vprašanje. Niste edini, ki imate takšne težave, in ni samo ta grad tisti, ki ministrstvu in državi pa tudi lokalnim skupnostim povzroča ogromno skrbi. In problemov zaradi tega, ker imamo izjemno bogastvo, nimamo pa resursov, mnogokrat ne načinov kaj šele praks, da bi vse to spravili v življenje. Nekaj tega je bilo narejenega v preteklosti, ampak nekateri gradovi, v katere je država vlagala že pred, recimo, desetimi, petnajstimi leti, se tisti vložki sedaj že podirajo, ker gre redko za celovite obnove. Človek bi želel, da bi se Ministrstvo za kulturo ali kakšen drug sektor enostavno spremenil v najboljšo agencijo za nepremičnine, ki bi znala poiskati tako najemnike, upravljavce in tudi zagotavljati vsebino. In če kaj, se zavedam pomanjkljivosti, težav, nezadovoljna sem zaradi tega. In tudi vaš primer, izjemen, krasen grad, v preteklosti je bilo dogovorjeno, da bo šlo za obnovo. Našle so se krasne oziroma sedaj se obnavljajo krasne baročne in klasicistične freske. Rečeno je bilo tudi v preteklosti, da se bo projektno obnavljalo grad. Z zakonom o zagotavljanju nekaterih nujnih programov na področju kulture je, mislim, da milijon 321 tisoč evrov rezerviranih za to. Ampak vemo, da gre tu že za rep zakona, to se pravi, za tisti del prejemkov, ki jih nismo mogli v preteklosti uresničiti, kar pomeni, da gre res za problem. In vi ste v občini pomagali s tem, da je bilo - govorim o tem, kaj je bilo v preteklosti narejenega, da se bo pomagalo najti upravljavce oziroma najemnika, ki bo prevzel možnost, da se bo z evropskimi sredstvi, kot pravilno ugotavljate, in 15% deležem države to obnavljalo. Res je hudo, ko vidimo, da denar tam je, v Evropi, in da tu ni možnosti, da bi se ga vzelo. Jaz se še bolj bojim, da bo to vedno težje, ker ni samo ta primer, ampak so številni drugi. Rihenberg, obstaja nek kupec, nezaupanja glede tega, da bi sedaj kar nekdo kupil nek grad, je ogromno med ljudmi. Želijo imeti prostore za javni interes. Ta javni interes je treba potem vzdrževati naprej - če že govorimo, recimo, o predpostavki, da bi bila vlaganja dana in narejena. Čas v tem trenutku ni na naši strani. Kot pravim, čas, zaradi tega, ker še tistih nekaj vlagateljev, ki so mogoče bili, izginjajo. Mogoče se pojavi kakšen špekulant več, ki za nizka sredstva to kupi in potem pričakuje, da bo lokalna skupnost ali pa država enostavno dolžna to narediti. V tujini imamo krasne prakse, res krasne, ampak imamo tudi ekonomsko močne države, ki so te praske lahko uveljavile. Če greste v Španijo - veriga hotelov. No, tudi vaš grad oziroma naš skupni grad je bil predviden za hotelske usluge. In kot vemo, je bilo 174 tisoč v tem primeru že iz strukturnih sredstev počrpanih za pripravo dokumentacije. Sedaj je pač potreben najemnik. Kot pravim, izjemna praksa v Španiji z verigo dostopno, visoko kakovostnih hotelskih uslug v starih gradovih, ki so oživeli in so dejansko kot neka Trnuljčica. V Sloveniji pač so nekje tudi gospodarske družbe obnovile, govorim o primeru grada Otočec kot o zelo dobrem primeru vzdrževanja koristnega z dobrim, mnogo teh primerov pa na žalost še spi. In kot pravim, če kaj, potem se bomo tukaj potrudili, da bi to popravili, uredili. Ampak tu je treba imeti mnogo menedžerjev v kulturi, ekonomistov, ki jih ni, pa tudi kakšno možnost za zaposlovanje, ki je tudi nimamo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Renata Brunskole, prošnja za dodaten odgovor.
Hvala lepa. To vprašanje sem vam postavila kot poslanka Državnega zbora zato, ker namreč na tem območju, v Beli krajini, je pobuda tudi ostalih belokranjskih občin. Namreč, v neposredni bližini, manj kot kilometer stran, verjetno 800 metrov stran, je tudi športno letališče, kamor bi lahko takšni petični gostje, ki se na takšen način tudi v prometu gibljejo, imeli možnost priti. Na drugi strani pri pripravi prostorskih načrtov vseh treh belokranjskih občin je tudi igrišče za golf in ostala infrastruktura. V tej smeri torej vidimo tudi vsi trije belokranjski župani - in tudi širše, Turistična zveza Slovenije - možnost v povezavi tako s kolesarskimi potmi, reko Kolpo, ki je na celotnem tem območju vse do Kočevja oziroma Kostela in še dlje. Na drugi strani, ker gre za vinorodna območja, je to tak potencial, pa v povezavi s tem, o čemer smo tudi danes veliko govorili, da je v Beli krajini zagotovo nekaj sto ljudi ostalo brez dela v zadnjih mesecih. Tudi tukaj vidimo možnost; na drugi strani pa v pristojnih odborih govorimo o nečrpanju oziroma ne v celoti izkoriščenih evropskih sredstev. Zato sem se tudi odločila, tudi na pobudo ostalih ljudi, da vam postavim to vprašanje. Sicer pa hvala za odgovor.
Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Računam na vašo pomoč, če vas naslavljam z gospo županjo, in tudi ostalih vaših kolegov in kolegic v okolici. Kulturna dediščina je draga. Lahko je zgraditi objekt, ki ne potrebuje pozorne gradnje in velikih investicij, ampak to je njen prestiž in to je njena prednost. Edino, kar lahko rečem, je to, da velja sestaviti vse energije skupaj. Konec koncev, vse kar ste sami našteli, so tisti cilji, ki jih Evropa podpira. In vsi pogoji so tukaj dani. In bi jih morali vsi skupaj zgrabiti in jim s pomočjo tudi ministrstva, ki mora poiskati boljše možnosti. Priznam - recimo grad Borl, vaš kolega me je zadnjič tudi pobaral okrog tega vprašanja. Ministrstvo je iskalo najemnika, da bi se za denar, ki je tudi rezerviran, lahko na nek način vrnile vsebine in popravil oziroma rekonstruiral ta grad. Ampak, kje bomo dobili takšnega najemnika, ki bo vendarle utesnjen v neka pravila, ki jih postavlja država - zaradi tega, ker je cena zanj, recimo, prehuda. Pa ne finančna, ampak neke določene omejitve. Če mu danes postaviš in obljubiš, da bo država bo obnovila grad čez 5, 6 let, dajte sedaj neko aro in potem boste lahko s tem upravljali. Saj ni garancij! Jaz razumem tudi, mogoče ali bodoče potencialne najemnike, da imajo s tem težave. Skratka, treba je pač stvari vzeti bistveno bolj strokovno in z mnogo več ekonomske in tudi pragmatične računice, ki pa je nimamo; tudi izkušenj tukaj nimamo. To je žalostno ali kar hudo, ker konec koncev raziskav je bilo mnogo, pameti je bilo kar mnogo, teorije je dosti, prakse pa na žalost premalo. Časi, ki prihajajo, kot pravim, pa niso naklonjeni, da bi se ta nekako bogatila. Na žalost. Hvala.
Hvala lepa, gospa ministrica. Prosim gospa Renata Brunskole.
Hvala za ta odgovor. Namreč, zakaj sem še dodatno o tem spraševala - zato, ker sami Belokranjci, tudi tiste, ki živijo v tujini, razmišljajo o tem - nekateri, ki imajo sredstva, da bi morebiti tukaj prispevali, dali svoj delež v ta grad. Vendar, dokler je grad v takšnem stanju, pa tudi ostali gradovi v Sloveniji, dokler niso vsaj takšni, da se ve, da ne bo ta grad tako rečeno "skupaj padel", je težko dobiti vsaj enega resnega investitorja. Na drugi strani pa gre tudi za to - če grem na ta konkreten primer: o zgodovini je bila tukaj od partizanske bolnišnice do oficirske šole, potem je bila po vojni šola za težko vzgojljive mladostnike. Nekaj časa je bila tukaj tudi kmetijsko-gospodinjska šola. Vem, da je bila notri vinoteka. Zakaj to govorim? Torej, za sam grad ni nujno, da je samo hotel, morebiti je lahko tudi kaj drugega, za kar bi ga lahko uporabili. Hvala za odgovor.
Gospa Renata Brunskole, odgovor ni več mogoč. Lahko bi edino predlagali razpravo o odgovoru ministrice na naslednji seji. Tega niste storili. Jaz računam in mislim, da ne zavestno in namenoma, drugič pa pazite. Gospod Jerovšek.
Gospod predsedujoči. Kolegica Brunskole je zlorabila Poslovnik in poslansko vprašanje, da je tretjič nastopila brez proceduralnega predloga, ki ga ni zahtevala in mislim, da ga tudi ni nameravala zahtevati. Šlo je za določen EPP, željo po nastopanju. Dolžni ste, ne da jo rešujete, ampak jo opozoriti na zlorabo Poslovnika. Odločno protestiram proti takim zlorabam. Vi ste tako izkušen poslanec, da ste to zaznali in bi morali, tudi če gre za poslanko iz vaših vrst, poslanko opozoriti na zlorabo. Sedaj dodatnih pojasnil poslanke ni možno. Morate jo pa opomniti.
Hvala lepa, gospod Jerovšek. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Samo trenutek, da gospodu Jerovšku povem. Jaz sem gospo Renato Brunskole opozoril, da je ravnala v nasprotju s Poslovnikom. Opozoril sem jo, ko je končala razpravo. Zakaj? Ker ima čas za predlog in obrazložitev 3 minute. In tudi pred tem vašim kolegicam in kolegom je predsedujoči vedno pustil, da so dve minuti in pol govorili in jih potem opozoril, da naj, prosim, pripravijo konkreten poslovniški predlog. Ni nobenega razloga za slabo voljo, gospod Jerovšek. Vse je bilo korektno [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]] Tudi vas bom v bodoče opozarjal šele po dveh minutah in pol in nobenega razloga ni, če smo na to opozorili gospo Brunskole. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Nimate več besede. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] Če bo res proceduralno, gospa Brunskole.
Hvala lepa. Tukaj bi se želela javno, gospod podpredsednik Državnega zbora in ministrski zbor, ki je tukaj zbran, in kolegice in kolegi, javno opravičiti. Zagotavljam pa vam, da ko bom poslanka Državnega zbora toliko let kot gospod kolega Jerovšek, zagotovo takšne napake ne bom storila. Se opravičujem! Hvala.
Gospa Renata Brunskole, hvala za opravičilo, vendar to ni bil proceduralni predlog. Bili ste prijazni, vendar ste zlorabili Poslovnik tudi tokrat. Gospod Jerovšek, vas pa lepo prosim, če nehate govoriti med sejo. Naslednja, ki ima poslansko vprašanje je gospa Eva Irgl. Postavila ga bo ministru za delo, družino in socialne zadeve, verjamem, da v skladu s Poslovnikom.
Najlepša hvala. Spoštovani minister za delo, družino in socialne zadeve! V petek je Komisija za peticije, človekove pravice in enake možnosti med drugim obravnavala tudi pismo več upokojenih častnikov nekdanje agresorske JLA v zvezi z njihovimi zahtevami po pokojninah. Seveda je to pismo upravičeno sprožilo buren, predvsem pa izjemno negativen odziv v celotni slovenski javnosti. Sama se tudi ne morem znebiti občutka, da je to pismo nastajalo v sozvočju z izbrisanimi in tudi z njihovimi zahtevami po odškodninah. To pismo je bilo namreč v javnost poslano v natančno določenem času in s čisto določenim namenom - pristaviti lonček. Se pravi, če lahko dobijo izbrisani odškodnine, potem lahko tudi tisti, ki so sicer sodelovali v agresorski JLA, dobijo morda tudi pokojnine. Prav nedojemljivo je, kaj se je v vseh teh sto dneh vladanja te nove vlade dogaja v Sloveniji! Ukvarjamo se z izbrisanimi in njihovimi odškodninami, ukvarjamo se s pokojninami nekdanjih častnikov agresorske JLA; se pravi, ukvarjamo se z ljudmi, ki so se pred sedemnajstimi leti enostavno požvižgali na to državo. Prav nič jim ni pomenila pred sedemnajstimi leti, danes pa tisti ljudje od te države terjajo eni odškodnine, drugi pokojnine. Na podlagi vsega tega navedena vas zato, spoštovani minister, sprašujem naslednje: Ali pripravljate kakšne normativne ukrepe oziroma spremembe zakona v zvezi z urejanjem pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja nekdanjih vojaških zavarovancev? Zanima me: Kaj nameravate v primeru upokojenih častnikov nekdanje agresorske JLA storiti v zvezi z njihovimi zahtevami po pokojninah. Že vnaprej se vam zahvaljujem za vaš odgovor. Hvala.
Besedo ima gospod minister za delo, družino in socialne zadeve.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana poslanka. Kot veste, je področje vojaških pokojnin Republika Slovenija sistemsko uredila z Zakonom o pravicah iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja bivših vojaških zavarovancev leta 1998. Gre za prevzemanje odgovornosti iz zavarovanja po kriteriju pripadnosti zavarovane osebe, ki je bodisi državljanstvo ali pa stalno prebivališče. Do pravic pa niso upravičene osebe, ki so sodelovale v agresiji zoper Republike Slovenije. Do uveljavitve tega zakona so se bivšim vojaškem zavarovancem izplačevale akontacije vojaških pokojnin po vladnem odloku. Ker nekateri niso bili upravičeno do akontacij, so na Ustavno sodišče vložili pobudo, saj skladno s 15. členom tega zakona kljub izpolnitvi pogojev za upokojitev niso mogli pridobiti pokojnine za nazaj pred letom 1998, ko je bil ta zakon sprejet. Ustavno sodišče je menilo, da je to v nasprotju z ustavo, zato je bila neustavnost odpravljena z novelo zakona leta 2006. Tem osebam pa so bile naknadno izplačane pokojnine za nazaj, nekaterim tudi za obdobje sedmih let. Skupina bivših častnikov nekdanje JLA navaja zdaj v svojem pismu in zahtevah več ustavnih odločb, ki so bile izdane v posamičnih sporih v postopku ustavne pritožbe in ki se nanašajo na 6. in 7. člen omenjenega zakona. Navedena člena obravnavata odmero vojaške pokojnine, ki se razlikuje po tem, ali je bila upravičencu izdana odločba vojaškega nosilca v Beogradu. Če mu je bila, se mu pokojnina odmeri v razmerju ena proti ena. Če ni bila izdana odločba, pa se upravičencu odmeri vojaška pokojnina v pavšalnih zneskih glede na način oziroma razred, ki ga je imel vojaški zavarovanec po vojaških predpisih. Mnenja sodišč v omenjeni tematiki, ker gre za pritožbe na sodišča, naj bi bila po mnenju Ustavnega sodišča Republike Slovenije napačna. Zato je Ustavno sodišče vse zadeve vrnilo ponovno v odločitev nižjim sodiščem. Skratka, gre za dokaj nejasno pravno situacijo. Vse novoizdane odločbe nižjih sodišč, kar jih je pač bilo, smo izvršili v skladu z izrekom sodišč. Prav tako častniki - to je njihov drugi argument - omenjajo Zakon o ratifikaciji sporazuma o vprašanjih nasledstva, ki velja od junija 2004 in ki v prilogi E ureja vprašanje pokojnin. Na podlagi 7. člena te nasledstvene uredbe naj bi s tem sporazumom skupaj z vsemi kasnejšimi sporazumi dokončno uredili vse medsebojne pravice. Vendar sodimo, da glede na to, da je zakon, ki ureja pokojnine vojaških oseb, to zadevo že uredil, zato sklicevanje na nasledstveno zakonodajo ni ustrezno. Na podlagi vsega tega zaključujemo, da je vprašanje pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja sistemsko in normativno ustrezno urejeno, zato posebnih normativnih ukrepov v zvezi s tem ne načrtujemo, saj zaenkrat za to ni izkazana potreba. Možno pa je, da glede na številne spore pride do dodatnih argumentov in situacij, ki jih bo treba ponovno presojati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, prosim.
Spoštovani minister, jaz sicer nisem v celoti zadovoljna z vašim odgovorom, predvsem zaradi tega, ker imam občutek, da se izmikate mojim vprašanjem. To pomeni, da iščete neke rešitve, kako bi ugodili tem zahtevam, kar pa je po mojem mnenju popolnoma nesprejemljivo, ampak dodatnega vprašanja vam ne bom postavila, mogoče na naslednji seji. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Eva Irgl, tudi vi ste zlorabili Poslovnik, ker če se ponovno javite, se javite zato, da prosite za dopolnilni odgovor. Glede na to, da zahteva gospod Jerovšek od mene, da sem zelo natančen, sem bil dolžan to prijazno povedati. Hvala lepa. Naslednji bo poslansko vprašanje postavil gospod Silven Majhenič ministru za pravosodje. Prosim.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana ministrica, ministri! V Zavodu za prestajanje kazni zapora na Dobu je direktor Jože Podržaj aprila 2008 ustanovil komisijo, ki ji je naložil, da preveri ustne navedbe in pritožbe obsojencev na postopke paznikov za leti 2006 in 2008. Komisija je opravila razgovore s 16 obsojenci in 24 pazniki ter dne 7. 7. 2008 izdala poročilo o ugotovitvah navedb obsojencev glede eventualnih nepravilnosti pri ravnanju paznikov. Omenjeno poročilo je nekdo poslal medijem, časopis Slovenske novice pa je objavil vse domnevne krivce s polnimi imeni in priimki ter jim tako storil nepopravljivo krivico. Pazniki so bili tako javno obtoženi in medijsko obsojeni, čeprav jim krivda ni bila dokazana, saj ni šlo za disciplinske postopke, temveč za neko ugotavljanje za nazaj. Kasnejši predzakonski in disciplinski postopki so ovrgli večino obtožb na račun paznikov, zato sumim, da je bilo javno linčanje paznikov le za dnevnopolitične potrebe, saj je direktor Zavoda za prestajanje kazni zapora, Dob gospod Jože Podržaj v tem času kot vodja stranke Zares za Dolenjsko in Belo krajino kandidiral za poslanca v Državnem zboru Republike Slovenije. Sprašujem ministra za pravosodje: Kako je mogoče, da se do sedaj še ni nihče javno opravičil prizadetim paznikom in preklical neresnične navedbe v medijih? Zakaj ni zahteval odgovornosti direktorja Zavoda za prestajanje kazni zapora, Dob gospoda Jožeta Podržaja in generalnega direktorja UX-a gospoda Tomaža Smoleta? Na kakšen način bo država povrnila paznikom stroške disciplinskih postopkov in odškodnine za duševne bolečine ter javno sramotitev v medijih? S 1. novembrom 2008 je pričela veljati novela Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, ki pa se jo uporablja le selektivno. Generalni direktor za izvrševanje kazenskih sankcij gospod Tomaž Smole ni niti pričel z izdelavo predlogov sprememb podzakonskih aktov, njegov pravnik Aldo Carli pa je napisal le predlog sprememb ZIKS-a, kjer naj bi se ukinilo izvrševanje uklonilnega zapora v odprtih zavodih. Pazniki bi morali biti po novem veljavnem zakonu pravosodni policisti, vendar temu ni tako. Tako je gospod Carli v predlog nujnih sprememb ZIKS-a napisal le, da se beseda "pravosodni policist" nadomesti z besedo "paznik". Vprašujem: zakaj se regularno sprejeta in veljavna novela ZIKS-a ne izvršuje? Zakaj se spremembe ZIKS že trideset let poberejo gospodu Aldu Carliju, ki pri tem ne upošteva dognanj sodobne penološke teorije in prakse? Zakaj moti naziv "pravosodni policist"? Kaj misli minister storiti z generalnim uradom [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]], ki je popolnoma neučinkovit in je prej ovira kot pa pomoč zavodom za prestajanje kazni? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje. Glede konkretnih postopkov zoper zaposlene v upravi naj najprej pojasnim naslednje; do teh postopkov je prišlo na osnovi obtožb zaprtih oseb. Proti tem, tudi v primeru če so obtožbe krive, ni mogoče sprožiti nobenih postopkov v skladu z določbami 21. člena Opcijskega protokola h Konvenciji proti mučenju in drugim krutim, nečloveškim ali poniževalnim kaznim in ravnanju. Drži, da je bil opravljen pogovor v okviru komisije s šestnajstimi obsojenci in štiriindvajsetimi pazniki, očitno je v obdobju prejšnje vlade na temu področju prišlo do resnega problema v temu zavodu. Rezultat je bil med drugim tud ta, da je bilo enajst oseb naznanjenih s kazensko ovadbo pristojnim organom odkrivanja. Ti postopki so v teku, kajti organi za notranje zadeve so s svojim delom zaključili, zadevo predali v obravnavo pristojnemu tožilstvu, ki odločitve o tem še ni sprejelo. Zato bi vsakršna ocena pravilnosti ali nepravilnosti ravnanja v zvezi s tem bila v temu trenutku najmanj preuranjena. Sam pa tudi menim, da je v tem trenutku najpomembneje umiriti situacijo v zaporih z medsebojnimi razgovori in usklajevanji, ki potekajo izven formalnih postopkov, tudi izven disciplinskih postopkov. To kot minister za pravosodje tudi zelo intenzivno počnem. Prvi rezultati tega dialoga z zaposlenimi, ki so povezani v sindikatu, so tudi že javno znani. Sicer pa drži tudi podatek, da so bili med drugim tudi zaradi tega odprtega dialoga in želje, da se situacija umiri, disciplinski postopki zoper 10 oseb ustavljeni, v enem primeru pa so bile obtožbe dokazane in je javni uslužbenec zaprosil za prenehanje delovnega razmerja. Vprašanja, ki ste jih izpostavili, se navezujejo še na eno pobudo. Šlo je za pobudo varuha človekovih pravic. Ta datira s 24. junija 2008. Šlo je za pobudo v zvezi z zatrjevanim nasiljem nad obsojenci in v zvezi s tem je bilo izdelano posebno poročilo, ki je bilo podano 7. julija 2008. Kako in zakaj je to poročilo prišlo v javnost - seveda tega jaz kot minister te vlade, ne prejšnje vlade, ne vem in zato, žal, tudi ne morem odgovarjati. Ali bo prišlo do kakršnihkoli opravičil, je odvisno, prvič: od zaključka vseh postopkov, ki so še odprti, kar sem že omenil; in drugič: tudi od tega, če bo vzpostavljena večja stopnja medsebojnega zaupanja med zaposlenimi in vodstvom, za kar si ministrstvo prizadeva. Glede vprašanja, ki se nanaša na izvrševanje Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, naj najprej povem, da se ta zakon, in tudi njegova zadnja novela, ki je bila uveljavljena 1. novembra 2008, izvršuje. Je pa nekaj težav, to je treba priznati, zlasti v zvezi s 13. členom tega zakona, ki se nanaša na izvrševanje dela v splošno korist. Tu so torej glavni problemi, pa še ti so povezani s tem, da je bila ta reforma v prejšnjem letu slabo načrtovana, da centri za socialno delo niso imeli ustreznih kadrovskih in finančnih virov in da je to zdaj z rebalansom proračuna zagotovila ta vlada. Omenili ste tudi nekatere konkretne zaposlene v Upravi za izvrševanje kazenskih sankcij, ki sodelujejo tudi s svetovanjem. Mislim, da zaenkrat Ministrstvo za pravosodje nima nobenih resnih konkretnih podlag za to, da bi zoper te zaposlene ukrepalo na način, da bi ugotovilo, da niso sposobni opravljati teh svojih strokovnih nalog. Tako upam, da vas ta odgovor zadovoljuje.
Hvala lepa, gospod minister. Gospod Silven Majhenič, izvolite.
Hvala za besedo. Poglejte, generalni direktor za izvrševanje kazenskih sankcij gospod Tomaž Smole ni niti začel z izdelavo predlogov sprememb podzakonskih aktov, njegov pravnik Aldo Carli pa je napisal le predlog sprememb ZIKS-a, kjer naj bi se ukinilo izvrševanje uklonilnega zapora v odprtih zavodi. Postavil je ponovno odločanje po ZIKS-u s subsidirano uporabo Zakona o splošnem upravnem postopku, kar pomeni vračanje nazaj, ko se bodo pazniki in drugi strokovni delavci ponovno začeli ukvarjati z brezplodnim administriranjem, namesto da bi se ukvarjali z zaporniki. Pazniki bi morali po novem veljavnem zakonu biti pravosodni policisti, vendar temu ni tako. Gospod Carli je v predlog nujnih sprememb ZIKS-a zapisal, da se beseda "pravosodni policist" nadomesti z besedo "paznik". Nesprejemljivo in nedopustno od posameznikov, ki izražajo svojo voljo. Zakaj moti naziv pravosodni policist? Saj bi tako omogočili širši spekter in nalog dosedanjim paznikom, še posebej tistim, ki ne zmorejo več dela v zaporih. Toliko o pravni državi in pravosodnih policistih, ki so imenovani le v zakonu, katerega izvrševanje je politično zaustavljeno. Gospod minister: Zakaj se zakon ne izvaja? Hoče se ga spremeniti še preden je zaživel! Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, dopolnitev odgovora, prosim.
Ministrstvo za pravosodje med drugim v svojem normativnem programu za to leto načrtuje tudi spremembe Zakona o izvrševanju kazenskih sankcij, med drugim tudi zaradi nekaterih že ugotovljenih pomanjkljivosti do sedaj spremenjenih novel. In teh novel je bilo kar precej. Tisto, kar vam lahko zagotovim v tem trenutku, je, da bomo preverili tudi to pripombo o pravosodnih policistih, čeprav se ta trenutek zdi, da obstajajo precej različne interpretacije, kakšno vlogo naj bi ti pravosodni policisti pravzaprav imeli: ali naj bi se njihova vloga nanašala predvsem na opravila, ki se nanašajo na same zavode za prestajanje kazni, ali pa naj bi bile te pristojnosti širše in bi se močno povezale z delom zlasti kazenskih sodišč. Če bi se zgodilo to slednje, potem je to še razlog več za dodatno povečanje števila zaposlenih za ta namen. Vi pa veste, da imamo na tem področju že glede na sedanje funkcije uprave za reševanje kazenskih sankcij hude probleme, ker gre za izrazito kadrovsko podhranjenost in sedaj Vlada te probleme rešuje tudi na ta način, da to kategorijo javnih uslužbencev izvzema iz varčevalnih ukrepov, zato da bi omogočila ustrezno prilagoditev kadrovskih načrtov. Ne glede na to pa vam lahko zagotovim, da bom kot minister poskrbel, da se v okviru teh priprav na novelo ZIKS-a ustrezno upoštevajo tudi utemeljena priporočila, ki ste jih izrekli. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji bo vprašanje postavil gospod Matjaž Zanoškar ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Prosim.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Nekatere regije v Sloveniji so v času pred finančno perspektivo 2007-2013 iskale dodatne možnosti za svoj razvoj, iskale dodatne resurse za priključitev k razvitejšim regijam. Iz tega naslova je nastalo, da so mnoge regije v svoje regionalne razvojne programe umestile tudi razvoj visokošolskih središč in financiranje njihove infrastrukture. Za pričetek in prve korake vsega tega so lokalne skupnosti v teh regijah prispevale precej denarja in materialnih sredstev za pričetek vseh pogojev za delovanje visokošolskih središč. Razlog za to je bil tudi v tem, da smo, ker smo videli v črpanju sredstev iz strukturnih skladov za neposredne regionalne spodbude tudi možnost, da pridobimo sredstva za pospešitev delovanja teh visokošolskih središč. No, razočarani smo bili prvič takrat, ko je bil razpis za ta sredstva v letu 2007, ko ni bilo možno črpati sredstev za razvoj visokošolskih središč, pač pa se je takrat Vlada oziroma je bil dogovor med Ministrstvom za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ter Službo Vlade za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, da sredstva za pospeševanje visokošolskih regionalnih središč gredo na Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Od tu naprej smo v vseh regijah, kjer smo to načrtovali, pričakovali, da bo do tega razpisa končno prišlo in da bomo na tak način poskušali pospešiti tempo in dinamiko razvoja naših visokošolskih središč, za katere menimo, da so resurs, da so pogoj za uspešen razvoj regije. Vsega tega do danes ni bilo, čeprav v tem trenutku lahko na spletnih straneh Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ugotovimo, da je operativni program za pospeševanje razvojnih potencialov tudi financiranje visokošolskih regionalnih središč, vključno z njihovo infrastrukturo. Moje vprašanje je naslednje: Na kakšen način je možno črpati ta sredstva? Kdaj jih bo možno črpati za razvoj visokošolskih središč in za njihovo infrastrukturo? In: Kdaj lahko pričakujemo prvi razpis? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Spoštovani zbor, spoštovani poslanec! V okviru teh gospodarsko-logističnih središč, ki so bila uvrščena v prejšnjem mandatu v resolucijo o nacionalnih razvojnih programih 2007-2013, naj bi delovali tudi tehnološki centri in centri odličnosti. In razvoj teh spodbujamo znotraj različnih prednostnih usmeritev z razvojnih prioritet pri evropskih strukturnih sredstev. V prejšnjem mandatu se teh gospodarskih središč ni financiralo preko razpisov Ministrstva za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, ampak preko Ministrstva za gospodarstvo. Visokošolska središča, ki jih omenjate znotraj teh središč, ki so ustanovljena oziroma znotraj teh nastajajočih ali pa zasnovanih gospodarskih središč, imajo druge vire financiranja, še posebej njihov izobraževalni del. Deloma so zasebni viri ali pa iz koncesij, ki so bile podeljene na primer tudi Visoki šoli za tehnologijo polimerov v Slovenj Gradcu. To financiranje po koncesiji ureja uredba o javnem financiranju visokošolskih in drugih zavodov od leta 2004 do leta 2009. Z letošnjim letom se veljavnost te uredbe izteka in mi pripravljamo, bom rekel, spremembo oziroma novo uredbo, ki bo poskušala urediti to financiranje na nek trajnejši način. V kratkem bo oblikovana posebna široka delovna skupina, ki bo začela s tem zahtevnim delom javnega financiranja celotnega visokega šolstva. Kar zadeva gospodarska središča smo se povezali že zaradi te dvojnosti, ki je v preteklosti potekala z Ministrstvom za gospodarstvo in to zdaj že dober mesec pripravljajo temeljito analizo dejavnosti in potreb regijskih in gospodarskih središč - so vključeni, hodijo na posvete, tudi predstavniki našega ministrstva so povabljeni zraven. Ta analiza bo ključna za to, da bomo na njeni podlagi usmerili spodbujanje raziskovalnega dela v teh gospodarskih središčih preko teh predvidenih programskih prioritet oziroma prioritetnih ukrepov iz strukturnih sredstev. Tako bo preko teh razpisov, ki bodo pripravljeni po in na podlagi te analize, nekje sredi leta po mojem pričakovanju, mogoče črpati ta sredstva. Medtem ko za izobraževalna dela teh visokošolskih ustanov pa bo ključna podlaga ostajala prej omenjena uredba, ki velja še v letošnjem letu in po njej poteka financiranje, za naprej pa pripravljamo novo uredbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo postavil gospod Miro Petek, ministru za promet.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči, vsem lep pozdrav. Zgodba šentviškega predora je zagotovo še bolj živa, da je ni treba posebej obnavljati. Ne gre le za prekoračitev sredstev, ki so bila porabljena za gradnjo tega predora, gre tudi za sramotno izvedena dela, ki se odražajo v odpadanju ometa in stalnem zapiranju predora, saj je bil ne nazadnje ta predor tudi nevaren za vse udeležence v prometu. Vsem, ki so delali v tem poslu, nosilec pa, kot vemo, je bil SCT, zagotovo ni mogoče reči, da so delo opravili dobro. Zagotovo pa lahko rečemo, da so pri tem poslu dobro zaslužili. Takšni posli izvajalcu pač prinašajo velik dobiček, gotovo pa ne prav lepih in velikih referenc. Zakon o javnem naročanju v dveh členih omogoča ukrepanje zoper tistega ponudnika, ki ima določene negativne reference. Gre za 42. in 77. člen tega zakona. Podobni členi so vsebovani tudi v Zakonu o javnem naročanju na področju transporta, poštnih storitev, investicij v vodno gospodarstvo in investicij v energetske objekte. Čeprav že ta 42. člen omogoča, da se iz postopka oddaje javnega naročila izloči tisto podjetje, za katerega je znano, da je pri kakšni investiciji s področja javnih naročil naredila veliko strokovno napako - se doslej to še ni zgodilo. Zakonodaja omogoča, da so na področju cestne infrastrukture zaradi strokovnih napak ponudniki predhodno izločeni. Nam in javnosti pa ni znano, ali se je država oziroma Dars kot naročnik del te zakonodaje tudi držal oziroma te člene tudi uporabljal. V tujini je namreč dobro znano, da gre na teh področjih za nekakšno črno listo tistih izvajalcev, ki pri investicijah, ki so plačane z denarjem davkoplačevalcev, za določen čas ne morejo kandidirati na javnih razpisih. Tudi 77. člen tega zakona predvideva podobno črno listo ponudnikov z negativnimi referencami in naročnik lahko ponudnika izloči iz postopka, če ta predloži neresnična in zavajajoča dokazila. Zunaj postopkov javnega naročanja lahko tako ostane tri ali pet let. Sprašujem vas, minister: Ali in koliko je bilo primerov, ko se je uveljavil ta člen? In koliko podjetij ste doslej uvrstili na tovrstno črno listo? [[Seveda, če obstaja.]] In dalje: Ali napake pri gradnji šentviškega predora niso tako velike, da bi se SCT moral znajti na tej črni listi? Hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister za promet, izvolite, odgovor.
Hvala, podpredsednik. Zakon o javnem naročanju res omogoča oziroma določa, "da se iz postopka oddaje naročila izloči kandidata ali ponudnika, če je ta storil veliko strokovno napako s področja predmeta javnega naročila, ki mu je bila dokazana s sredstvi, ki jih naročnik lahko utemelji." To je besedilo Zakona o javnem naročanju. Navedeni zakon torej naročniku trenutno ne omogoča, da bi ponudnika, ki sicer izpolnjuje zahtevane reference, izloči iz postopka javnega naročanja oziroma ne omogoča črnih list, če ni dokazano, da je takšen ponudnik storil strokovno napako. Omenjena zakonska določba je bila po mnenju strokovnjakov s področja javnega naročanja problematična, saj naročniku ne deje pravih oprijemljivih kriterijev, na podlagi katerih bi ta lahko opredeljeval in pa tudi kasneje uveljavljala negativno referenco. Čeprav zakon tega ne določa eksplicitno, menijo, da bi po veljavni zakonodaji kot dokazilo odgovornosti veljala pravnomočna sodna odločba, iz katere bi bilo razvidno, da je ponudnik storil strokovno napako. Dars d.d., ki je v postopkih oddaje javnih naročil v zvezi z gradnjo avtocestnega omrežja nastopal kot naročnik, je potem, ko je v šentviškem predoru odpadel protipožarni omet, nemudoma dal Ministrstvu za finance pobudo, da se določila Zakona o javnem naročanju spremijo tako, da bodo zagotovljene pravne podlage, ki bodo omogočale oblikovanje list ponudnikov z negativnimi referencami in na način, ki bo v praksi izvedljiv. Vsekakor pa za negativne reference ne bo zadoščal zgolj sum, da je bila storjena napaka. Do tovrstne spremembe Zakona o javnem naročanju Dars v novejših razpisih poleg referenc, da je bilo delo opravljeno oziroma nek objekt zgrajen, zahteva tudi izjave investitorjev, pri katerih so bile pridobljene konkretne reference, da je bilo delo opravljeno kakovostno in da je bil investitor zadovoljen z odzivnostjo izvajalca v primeru odprave morebitnih manjših napak. V konkretnem primeru odpadlega protipožarnega ometa v predoru Šentvid je Dars zaradi nekakovostne izvedbe sprožil postopek za unovčenje bančne garancije za dobro izvedbo pogodbenih obveznosti. Tako je 12.11.2008 NLB kot garantu v skladu z zahtevami iz garancije predložil izvidnik garancije. SCT pa je na sodišče vložil predlog za izdajo začasne odredbe, s katerim je zahteval prepoved izplačila iz naslova unovčenja bančne garancije, čemur je sodišče ugodilo. Dars je zoper sklep o zavarovanju pravočasno ugovarjal. V nadaljevanju je SCT vloži še tožbo v zvezi z unovčenjem bančne garancije, Dars je pa podal odgovor na tožbo. Trenutno poteka postopek pred sodiščem prve stopnje tako v zvezi z ugovorom zoper sklep o zavarovanju kot seveda tudi s tožbo in ogovorom na tožbo. V zvezi z vprašanjem, ali bo ministrstvo pripravilo črno listo za tiste izvajalce, ki v svojih ponudbah navajajo zavajajoča in neresnična dokazila, pa je treba opozoriti, da vsak ponudnik nosi polno odgovornost za resničnost svojih izjav, v nasprotnem primeru je sankcioniran. Zavajajočim ponudbam pa se je mogoče izogniti tako, da se v razpisni dokumentaciji vse zahteve navedejo kar se da določno, tako da ponudnik od njih ne more odstopiti. Ministrstvo za promet bo v okviru nadzora nad naročnikom Dars še naprej vztrajalo, da ta v največji možni meri uporabi zakonske instrumente za izločanje strokovno neprimernih ponudnikov, če pravni red to dopušča. Sicer pa si bomo v sodelovanju z Ministrstvom za finance prizadevali, da bo Zakon o javnem naročanju čim prej spremenjen, tako da bodo negativne reference določneje opredeljene in da bo s tem naročniku dano tudi več možnosti, da jih uveljavi v praksi.
Hvala lepa. Gospod Petek, izvolite.
Hvala, minister, za vaš odgovor. Žal ne morem biti s tem odgovorom povsem zadovoljen. Prosil bi vas, če mi v naslednjem odgovoru odgovorite, kdaj boste prišli pred parlament s to spremembo zakona. Ali bo to v letošnjem letu, ali v tem mandatu? Sicer pa, zakaj sploh to vprašanje o tej tako imenovani črni listi? Seveda ne zato, da bi bil škodoželjen ali privoščljiv. Pri gradnji državnih cest gre pač za državni denar ali državne garancije in država mora vzpostaviti nek sistem, da bo gradnja hitra, učinkovita in razmeroma poceni, ne pa tudi cenena. Slovenska oblast je v preteklosti precej rada pokleknila pred gradbenimi lobiji. Spomnite se, ko je bil predsednik Vlade dr. Janez Drnovšek, so bile dopuščene legalizacije nekaterih podražitev od predvidenih investicijskih načrtov kar za 50%. Spomnimo se predora Golovec in celotnega odseka te avtoceste. Ta odsek s predorom Golovec je bil dražji za 100%. Podobno kot pri Šentvidu je bil tudi pri Golovcu izvajalec del SCT. Evropska komisija je pred leti naročila študijo, iz katere je razvidna povprečna cena štiripasovnic v Evropski uniji oziroma v petnajsterici. Ta znaša 6,8 milijona, v Sloveniji pa znaša en kilometer avtoceste 12,5 milijona. Torej so na tem področju možnosti za velike prihranke. In, minister, prosim, da odgovorite tudi na ta vprašanja, predvsem pa na tisto, kdaj boste prišli pred Državni zbor s spremembo zakona. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala, podpredsednik. Kar se je dogajalo v predoru Šentvid, se je dogajalo še, če se spomnite, v mandatu vaše vlade. In te spremembe, ki ste jih danes opisali, ste verjetno začutili že takrat, da jih bo treba vložiti. Naša vlada bo to naredila letos. Mi smo namreč v okviru ukrepov za zmanjšanje stroškov materialno-tehničnih pogojev za delovanje organov državne javne uprave sprejeli zavezo, s katero smo se dogovorili, da Vlada Republike Slovenije naloži Ministrstvu za finance in Ministrstvu za javno upravo, da pripravita spremembe zakona o javnem naročanju in zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju ter področju poštnih storitev, da se poveča konkurenčnost, gospodarnost, učinkovitost pri oddaji javnih naročil, predvsem pa pri morebitni objavi naročil nižje vrednosti na spletu, tudi združevanju naročil in obveznem osnovnem izobraževanju uslužbencev in drugih spremembah, ki bodo povečale gospodarnost in učinkovitost javnega naročanja. Ocenjujem, da bo Vlada poslala v parlament te spremembe v letošnjem letu.
Hvala lepa. Gospod Petek, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, vidim, da imamo še marsikaj povedati okoli te problematike, zato na osnovi drugega odstavka 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam Državnemu zboru, da izglasuje pobudo, da se na naslednji seji razpravlja o odgovoru gospoda ministra na zastavljeno vprašanje. Mislim, da bomo s tem ugodili tudi ministru, ker bo imel več časa, da bo lahko pojasnil ta vprašanja. Pri tem projektu, projektu izgradnje avtocest, hitrih cest, ki presega celoten slovenski letni proračun, moramo biti še posebej občutljivi. Po nekaterih ocenah gre za 10 milijard evrov, z vzdrževanjem avtocest in teh državnih cest pa gre za obdobje do leta 2022 za okoli 13 milijard evrov denarja. Mislim, da je to vprašanje pomembno in ga je potrebno odpreti tudi na plenarni seji Državnega zbora. Cene gradnje slovenskih avtocest letijo v nebo. Poleg tega pa izvajalci ta dela opravljajo zelo slabo. Za vse to pa so konec koncev nagrajeni še z novimi in dodatnimi posli. Predlagam, da na naslednji seji Državnega zbora odpremo ta vprašanja in se o tem temeljito pogovorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Petek. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri v okviru poslanskih vprašanj. Besedo za poslansko vprašanje ima besedo gospod Franc Bogovič. Vprašanje bo postavil ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano.
Spoštovani predsedujoči, cenjeni ministri in ministrice! Spoštovani kolegice in kolegi! Kot je bilo že rečeno, naslavljam ustno vprašanje gospodu ministru za kmetijstvo, nanaša pa se na izplačevanje subvencij kmetom. Vse kaže, da se bo letošnje leto ponovila praksa, da bo Agencija za kmetijske trge in razvoj podeželja izplačevala subvencije pozno. Tako se zgodba iz leto v leto ponavlja. Medtem ko v sosednjih deželah, kot sta Avstrija, Madžarska, izvedejo izplačila, ki pripadajo za tekoče leto do konca tistega leta, pri nas običajno pride do teh obljub, da bo to blizu novega leta ali takoj po novem letu, nakar pride zaradi različnih razlogov, da se ta izplačevanja zavlečejo vse do pozne pomladi, včasih tudi do zgodnjega poletja. Danes, kot vemo, se nahajajo vsi segmenti gospodarstva v krizi. Prav tako je top kriza doletela kmetijsko panogo, čeprav se o tem manj govori in mogoče ni tako izpostavljena. Je pa cela vrsta zadev, ki so povezane z živilsko predelovalno industrijo in s tem povezanimi cenami mleka, mesa in pa tudi z zelo dragimi mineralnimi gnojili, ki še posebej izstopajo. In zopet se, kot sem že dejal, nahajamo nekje na obrobju tega zanimanja, kljub temu da vsi težimo k čim večji samooskrbi s prehrano in s kmetijskimi artikli. Zato ministru za kmetijstvo, ki je tudi sam omenil v teh pogovorih, ki smo jih imeli pred nastopom mandata, opozoril na to zadevo in je tudi obljubil pomoč in apeliral za hitrejše izplačevanje subvencij za leto 2008, postavljam vprašanje: Koliko subvencij je že izplačanih? Koliko kmetijskih gospodarstev je do današnjega dne že prejelo izplačilo za leto 2008 in tudi kakšen je bil znesek teh izplačil? Koliko subvencij še mora biti izplačanih in kdaj bodo? Običajno se dogaja, zato sprašujem po številki in po znesku, da se najprej izplačujejo subvencije manjšim kmetijskim proizvajalcem. Tudi letošnje leto ni po mojih informacijah nič kaj drugače, čeprav so običajno tisti, ki so povsem odvisni od kmetijstva, mogoče teh sredstev še bolj potrebni v hitrejšem času. Velik problem so tudi inšpekcijski pregledi, kjer kljub temu, da ni nič narobe, na koncu prihaja do teh zamikov plačil, čeprav ljudje niso za to nič krivi. In zato res opozarjam, vas minister in vso Vlado, da ne pozabite na kmetijstvo. In še vedno drži to, da kar bomo sejali, to bomo želi. In čas setve prihaja.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite besedo za odgovor.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Hvala lepa tudi gospodu Bogoviču za to vprašanje. Vsekakor bom na začetku rekel, kdo bi skrbel za kmete, če ne kmetijski minister, tako da, kar se tega tiče, ste lahko pomirjeni. Moje obljube še naprej držijo. Bom zelo konkreten. Ena izmed prioritet tudi v mojem programu, tako kot ste pravilno ugotovili, je bilo tudi, da poskrbimo za hitrejše in bolj učinkovito izplačevanje kmetijskih subvencij. Če primerjamo kampanjo iz leta 2007, ki se je potem izplačevala v letu 2008, je bilo v temu času, lani februarja, izplačanih po mojih podatkih trideset milijonov subvencij. Letos je v tem času izplačanih sto deset milijonov subvencij. Mislim, da je to bistveni premik. Poleg tega smo več ali manj vse roke za dva meseca pomaknili nazaj, smo jih skrajšali, če lahko tako rečem. Kaj več se v stotih dneh pravzaprav ni dalo storiti. Prvič smo spet izplačali subvencije, del subvencij, že v decembru, in to za področje z omejenimi dejavniki v višini 37 milijonov evrov. Tudi to se ni dogajalo. Seveda pa je sistem izplačil zapleten in v bistvu situacija, kakršno sem našel v Agenciji za kmetijske trge in tudi v sistemu kontrol je zelo kompleksna in se ne da tako hitro rešiti. Opozoril bi, vi ste omenili kontrole. Kontrole izvaja zunanja izvajalska organizacija. Pri teh kontrolah je bilo veliko pritožb kmetov. Mi smo opravili številne pogovore na terenu, še posebej smo se pogovarjali na Krasu, ker so bile situacije nemogoče, nekateri kmetje so imeli po šest kontrol in podobno. Gre za nekaj, kar je potrebno urediti, vendar pogodba je dolgoročna in imamo kar en poseben sistem, da bomo to spravili v pravi tek. To je ena izmed težav, ki smo jo ugotovili. Druga težava pri izplačilu kmetijskih subvencij je dobra informacijska opremljenost. Imamo čez 8 let staro informacijsko tehnologijo in ta informacijska tehnologija je ozko grlo. In zaprosili smo za tri in pol milijone v letošnjem proračunu v dodatnem rebalansu denarja, dobili smo 700.000. 2 milijona in tisto, kar še ostane, bomo morali najti znotraj ministrstva, če bomo hoteli posodobiti informacijsko tehnologijo. Pri tem prosim za podporo, da bi zadeve lahko bolje urejali. To je bila druga takšna težava, s katero se srečujem. Glede samega izplačevanja in sistemov subvencij je pa tako. Po evropskem predpisu se subvencije naj bi začele izplačevati od 1.12. za tekoče leto in do 30.6. naslednje leto. Takšen je predpis in v tem času moraš subvencije izplačati. Del subvencij teče celo leto, so razpisi odprti, posebej za investicije komasacije, namakanja in podobno. In v teh razpisih se razpis zapre, ko je prosilcev dovolj in potem se vloge obravnavajo. V drugih razpisih, o tem pa vi govorite, tekočih, zelo pomembnih, se strinjam, zelo pomembnih za nemoteno kmetijsko proizvodnjo, smo pa do zdaj naredili to, kar sem povedal. To se pravi, da smo za trikrat, štirikrat povečali količino izplačanega denarja do današnjega dne. Res je, da se lahko ukrepi s teh področij z omejenimi dejavniki lahko že izplačujejo od novembra dalje in to bomo poskušali drugo leto tudi pripraviti. KO namreč začneš to delati, moraš tudi že uredbe in razpise pravočasno pripraviti. Še ena težava se je pojavlja. Vsako leto je zaradi številnih pritiskov prihajalo do določenih sprememb v samih uredbah. Ko moraš ti uredbo spremeniti, potem moraš spremeniti informacijski program in to vse potem zavleče čas razpisa. Tako smo letos zadeve minimalizirali in vztrajali pri obstoječih pogojih, kar mislim, da ni bilo nič narobe. Kot sem rekel, na področju OMD-jev smo izplačali večji del sredstev, tako trenutno od 49.000 upravičencev še ni izplačanih 2000 vlog, in to do konca februarja. Glede ukrepov SKOP in KOP, tu je malo bolj zahteven postopek, ker je treba izvesti kontrolo ozelenitve in zato pravzaprav moramo počakati, da vsi posevki pridejo na plano, da se jih lahko oceni. Tu je 27 tisoč upravičencev, na razpolago je 42 milijonov evrov in izplačila se bodo začela izvajati aprila. Tega ne moremo prej zaradi pogoja kontrole, ki je vezan na rastno sezono. Glede izplačil [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]62 tisoč.
15 sekund.
Rekel bi tako: do sedaj je izplačanih 110 tisoč evrov. Lani je bilo v tem obdobju [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]izplačanih 30 tisoč evrov.
Hvala lepa. Ura sama da ta znak, tako da ni samo od mene odvisno. Gospod Bogovič, želite še? [[Ne.]] Hvala lepa. Naslednji, ki bo postavil poslansko vprašanje, je gospod Milan Čadež, ministru za okolje in prostor. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane ministrice, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi. Lep pozdrav tudi v mojem imenu. Na podlagi 162. člena Zakona o vodah je bil konec leta 2002 ustanovljen Vodni sklad kot namenska proračunska postavka. V letu 2008 je bilo iz Vodnega sklada od skupno 24 milijonov evrov za gradnjo, investicijsko in redno vzdrževanje vodne infrastrukture namenjenih le dobrih 7 milijonov evrov, kar je odločno premalo. Nekatere regije, tudi tiste, ki so se soočale z izjemno poplavno ogroženostjo, niso dobile nobenih sredstev. Iz tega razloga je bilo treba namenjati izjemne vsote javnih sredstev za sanacijo, namesto da bi se delovalo preventivno. Ali se sredstva Vodnega sklada, ki so namenska, torej res porabljajo namensko? Če upoštevamo dejstvo, da se je v letu 2008 kar 11,6 milijonov evrov namenilo za hidroelektrarne na spodnji Savi, torej za energetske investicije. Čeprav vemo, da mora vsak investitor, ki s svojo investicijo posega v vodni prostor, sam nositi stroške za odpravo posledic takšnega posega. V Vodnem skladu se zbirajo sredstva vplačanih vodnih povračil in plačil za podeljene vodne pravice. Zakaj se torej prednostno ne namenjajo za urejanje vodotokov, povečanje poplavne varnosti in izboljšave vodnega režima, kar je temeljno poslanstvo Vodnega sklada? Program Vodnega sklada potrdi resorni minister. Predlogi pa se zbirajo stihijsko in izbirajo predvsem netransparentno, brez vnaprej znanih in enoznačnih meril, brez možnosti enakopravnega sodelovanja vseh regij države za evidentiranje potreb. Iz poročil ministrstva izhaja, da so investicije Vodnega sklada zelo neenakomerno in neuravnoteženo razporejene po celotni državi in sledijo stopnji poplavne ogroženosti območij, v katera se investira. Zato me zanima: S katerimi ukrepi namerava Ministrstvo za okolje in prostor učinkoviteje, izdatneje, namensko in pregledneje urediti porabo sredstev Vodnega sklada za izboljšanje stanja vodne infrastrukture? Hvala.
Hvala lepa. Ker ste bili na začetku obveščeni, veste, da je minister za okolje in prostor odsoten. Naslednji bo vprašanje postavil gospod Milan Gumzar prav tako ministru za okolje in prostor ter ministrici za obrambo.
Kolegice in kolegi! Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane ministrice in ministri! Ker ministra za okolje in prostor ni, prosim, da mi na to vprašanje odgovori na naslednji seji. Ker pa je ministrica za obrambo prisotna, pa ji postavljam vprašanje, pri čemer gre za oba ministrska resorja. Severovzhodno Slovenijo oziroma osrednji del Slovenskih goric so po odjugi in obilnih padavinah v mesecu februarju 2000 prizadeli številni zemeljski plazovi, ki so poškodovali tako javno komunalno infrastrukturo, nekaj gospodarskih in stanovanjskih objektov kot tudi kmetijska zemljišča. Ministra za okolje in prostor ter ministrico za obrambo zato sprašujem: Katere ukrepe sta ali bosta sprejela kot pristojna ministra in ali je že pripravljen načrt za pomoč občinam pri sanaciji navedenih plazov? Kot primer lahko navedem, da je po sedaj znanih podatkih zgolj na izpostavi Agencije za zaščito in reševanje v Mariboru prijavljenih okrog 200 plazov. Ministra za okolje in prostor sprašujem tudi: Kdaj bodo občine, ki so bile prizadete v neurju leta 2008, na svojih objektih komunalne infrastrukture - in je bil s strani države izdan sklep za izvedbo postopka popisa in cenitev škode - dobile povrnjena sredstva za sanacijo po neurju v letu 2008? Sredstva so dobile so le tiste občine, ki so bile prizadete z večjo škodo, predvsem tako rekoč na individualnih in ostalih objektih. Pravzaprav bi želel odgovor: Kdaj bomo dobili povrnjeno škodo po neurjih za leto 2008 in kako bomo pristopili k sanaciji plazov, ki so se zgodili po padavinah oziroma odjugi v letu 2009? Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica za obrambo, izvolite.
Najlepša hvala, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovani gospod poslanec! Lahko odgovorim na tisti del vaših vprašanj, ki zadevajo problematiko ukrepanja ob plazovih in oceno škode, ki je v primeru naravnih nesreč nastala. Seveda vedno v takih situacijah, če za to obstajajo ustrezne zakonske podlage. In mislim, da boste videli, da na tem konkretnem primeru imamo težave prav s tem, da niso bili izpolnjeni vsi zakonski pogoji za to, da bi se širše vključilo v reševanje oziroma pomoč pri omenjenih plazovih. Ugotavljamo tudi glede na poročila, ki jih imamo od naših sodelavcev s terena, da je prišlo do večjega števila zemeljskih plazov, vdorov, podorov in usadov, torej cela vrsta pojavov se je zgodila ob situaciji, ki jo opisujete, februarja letos in nekateri od teh so tudi ogrozili posamične stanovanjske in tudi gospodarske objekte, poškodovali so tudi infrastrukturo. Naloge zaščite, reševanja in pomoči v takih primerih so, da ko pride do grožnje posameznim objektom, se poskuša najprej pristopiti z lokalnimi silami. V tem primeru smo z lokalnimi silami zaščite in reševanja opravili vse, kar je bilo potrebno. Torej niso bile vključene kakšne širše skupine oziroma enote civilne zaščite. V glavnem so sodelovali in najbolj so bili aktivni gasilci. Preko 50 teh pojavov, ki so bili prisotni v februarju v letošnjem letu, je bilo takšnega obsega, da so jih obiskali tudi naši predstavniki izpostav, regijskih izpostav uprave za zaščito in reševanje, in sicer so si ta območja ogledali skupaj z geomehaniki, geologi in predstavniki regijskih komisij za ocenjevanje škode. Ugotovljeno je bilo, da v nobenem od teh primerov ni šlo za obseg, ki bi izpolnjeval pogoje za začetek ocenjevanja škode v skladu z zakonom o odpravi posledic naravnih nesreč. Ta zakon iz leta 2005 je dopolnjen leta 2007. Tako kot za druge naravne nesreče morajo biti tudi pri zemeljskih plazovih za državno pomoč namreč izpolnjeni pogoji, ki so določeni z omenjenim zakonom, med katerim je osnovni pogoj ta, da je nastala neposredna škoda, ki presega 0,3 promila načrtovanih prihodkov državnega proračuna. To je v tem primeru 2,6 milijonov evrov. V skladu z navedenim zakonom se od spremembe zakona v letu 2007 dalje ocenjuje neposredna škoda le na posameznem zemeljskem plazu in ni več mogoče seštevanje škod, ki jih povzročijo plazovi v 90-dnevnem roku na različnih krajih in v različnem obdobju. Tudi v Uredbi o metodologiji za ocenjevanje škode je v 7. točki 1. člena določeno, da se ocenjuje škoda zaradi zemeljskega plazu ali udora, ki ogrozi naselje ali več naselij, gradbeno-inženirske objekte in drugo premoženje v velikem obsegu in ne vključuje usadov, podorov in drugih podobnih naravnih pojavov, ki jih povzročajo intenzivne padavine, niti se ne ocenjujejo več spremembe, ki nastanejo na nesaniranih starih plazovih. Glede na povedano, škode, ki so jo povzročili plazovi in drugi usadi v vzhodnem delu države, na žalost ne bomo mogli oceniti, ker za to ni bilo zakonske podlage. Dejstvo je, da je takšnih evidentiranih pojavov v Slovenijo preko 3.000 in tudi vi ste že opozorili na kar precejšnje število teh, ki so že evidentirani. Kolikor je nam poznano na Ministrstvu za obrambo in na Ministrstvu za okolje in prostor že več let trajajo prizadevanja, da bi načrtneje izvajali sanacije tudi v takšnih primerih, kot jih imamo v situaciji februarja 2009 v vzhodni Sloveniji.
Hvala lepa gospe ministrici. Naslednji bo postavil poslansko vprašanje gospod Marjan Bezjak ministru za delo, družino in socialne zadeve.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik Državnega zbora. Lepo pozdravljeni gospe ministrice, gospodje ministri, kolegice in kolegi Državnega zbora! V skladu s členom Poslovnika Državnega zbora vam postavljam ustno poslansko vprašanje. V Koalicijski pogodbi je zapisano, da je osnovni cilj koalicijskih partnerjev na področju zaposlovanja krepitev trga dela z zaposlitvijo. Temu nikakor ne morem reči, da je tako. Ob koncu mandata prejšnje vlade je dejansko bila zaposlenost na najnižji stopnje države od osamosvojitve Slovenije. Rad bi poudaril to, da je ob prevzemu vlade sedanje koalicije dejansko nezaposlenost ljudi od meseca septembra do decembra dejansko nastala za 11,9%, od decembra do sedaj, do konca februarja, za 65,4%. Ne vem, kam to vodi. Zakaj sprašujem? Prihajam iz Slovenskih goric, kjer so podjetja predvsem vezana na avtomobilsko industrijo in gradbeništvo. Ta podjetja bo nekako najbolj doletela recesija. Zato sprašujem: Koliko je trenutno dejansko število brezposelnih v Republiki Sloveniji? Koliko je brezposelnih mladih do trideset let starosti? Kakšni ukrepi so predvideni s strani Vlade Republike Slovenije, da se zaustavi rast števila brezposelnih? In kot tretje. Vsi vemo, da na koncu koncev je pretežni del profesorjev na fakultetah starih preko sedeminšestdeset let in še vedno poučujejo in nočejo v pokoj, s tem pa onemogočajo mladim profesorjem ali docentom nova delovna mesta. Kako boste spremenili ta zakon, da bodo na koncu koncev ti ljudje končno le šli v pokoj in omogočili mlademu kadru poučevanje? Sami pa vemo, da tudi ministri poučujejo v temu sklopu. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Podatek iz 16. 2. 2009 pravi, da je bilo v Sloveniji takrat šestinsedemdeset tisoč dvesto štiriinsedemdeset brezposelnih. Brezposelnost se je v Sloveniji glede na december 2008 povečala za okoli deset tisoč. Moram pa reči da v primerjavi z Evropo smo še vedno na precej nižji stopnji po ILO kriteriju, in sicer na 4,9% brezposelnosti, kar je med državami Evropske unije relativno nizko, saj imajo le štiri države nižjo stopnjo brezposelnosti od Slovenije, pri čemer je povprečje 7,6%. Kar zadeva ukrepov za preprečevanje naraščanja brezposelnosti oziroma njeno zmanjševanje, naj povem, da smo temu namenili ukrep subvencioniranja skrajšanega polnega delovnega časa, ki izrecno določa, da prejemniki te subvencije ne morejo odpuščati. In kot je bilo danes že rečeno, sodimo, da je med doslej prijavljenimi podjetji v ta program zaradi tega ostalo aktivnih vsaj pet tisoč oseb, ki bi sicer prešle na Zavod za zaposlovanje. Poleg tega imamo uveljavljene številne ukrepe aktivne politike zaposlovanja, ki tečejo. Gre za takšne ukrepe, kot je subvencioniranje zaposlitev brezposelnih oseb, če jih delodajalec zaposli, pomoč pri samozaposlovanju in dodeljevanje subvencij za samozaposlitev, če se kdo za to odloči, javna dela, spodbujanje socialnega podjetništva je prav tako v programu. Zelo veliko pozornost in tudi sredstev je namenjenih ukrepom za usposabljanje tako zaposlenih kot brezposelnih oseb, saj njihovo znanje in veščine so pogoj za to, da lahko delo obdržijo ali pa ga ponovno pridobijo. Tako potekajo številni programi, kot so usposabljanje na delovnem mestu, institucionalno usposabljanje, kjer gre za razne tečaje in pripravo na pridobitev tudi nacionalnih poklicnih kvalifikacij, formalno izobraževanje brezposelnih oseb in podobno. Pred kratkim je bil objavljen tudi nov javni razpis zavoda za zaposlovanje, namenjen krajšim oblikam usposabljanja zaposlenih v mikro in malih podjetjih ter v podjetjih, ki uveljavljajo subvencijo. Torej tu se lahko oba ukrepa kombinirata, torej subvencijo za krajši delovni čas. V pripravi je tudi javni razpis za institucionalno usposabljanje, na katerega se bodo lahko prijavili neposredno zaposleni s predvidenim številom vključitev 12.000. Sodelujemo tudi s Študentsko organizacijo Slovenije, s katero pripravljamo program, ki bi naj preprečil prehod mladih diplomantov v brezposelnost, tako da bi skozi subvencioniranje njihovih zaposlitev lahko čim hitreje prešli k delodajalcem. Še ukrep, tako imenovani ukrep " De minimis" bi omenil, kjer bo mogoč poseg na to področje v sodelovanju tudi z drugimi resorji. Kot komentar na vaše vprašanje naj dodam, da je brezposelnost posledica ekonomske krize, ki jo do konca oziroma do sredine vsaj prejšnjega leta ni bilo čutiti in da je to posledica tako krize na finančnih kot na gospodarskih trgih in je ne moremo preprečiti, če ne bo prišlo do oživljanja gospodarstva. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bezjak, prosim.
Hvala. Odgovora na zadnje vprašanje nekako nisem dobil v zvezi s profesorji, ki nekako nočejo iti v penzijo, če lahko tako rečemo. Naši mladi docenti ali naši mladi profesorji pa na koncu koncev iz obupa zapuščajo potem fakultete in dejansko gredo v tujino ali pa morda tudi v gospodarstvo. Res je, da se primerjamo, recimo, dali ste primer, s 4,9% dejansko brezposelnostjo. Jaz se ne bi zgledoval po Evropi, zgledoval bi se po Sloveniji in dajmo na to mejo poskušati priti nazaj, kot smo bili. Živimo od gospodarstva, gospodarstvo je tisti ključ, ki daje denar za nas vse in za razvoj Slovenije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, dopolnitev odgovora.
Se opravičujem, da vam nisem odgovoril na to vprašanje. Moj odgovor bi bil naslednji. Kar zadeva visoko šolstvo, ki ga omenjamo, je doseglo tisti kriterij, h kateremu bomo vsi težili v prihodnje. Če bomo hoteli imeti vzdržen pokojninski sistem, bo treba aktivnost vseh zaposlenih še podaljševati, sicer ne bomo imeli sredstev za pokojnine. Visoko šolstvo je na nek način to skozi svoj specifičen regulacijski sistem že doseglo. Bo pa treba te spremembe, ko bomo šli v reformo oziroma modernizacijo pokojninskega sistema, doseči tudi na drugih področjih.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Laszlo Göncz. Boste vprašali odsotnega ministra?
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane gospe ministrice in ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Enega ministra sicer ni tukaj, drugi pa je prisoten. V Državnem zboru se je v preteklosti že razpravljalo o alergenu ambrozija, vendar se žal tako rekoč nič ni ukrenilo v zvezi z zmanjšanjem njenega vpliva. Menim, da se do tega izredno nevarnega alergena ni pristopilo z vso resnostjo in pozornostjo. Treba se je zavedati, da je omenjeni alergen danes v precejšnji koncentraciji prisoten v vzhodnih predelih Republike Slovenije. V izredno visokem deležu ga najdemo predvsem v Prekmurju in Podravju, se pa neizprosno širi tudi v notranjost Slovenije. Verjetno dosedanje ugotovitve niso temeljile na celoviti obravnavi problema, saj se na vzhodu države z negativnimi vplivi ambrozije srečuje že vsak peti državljan. Med vsemi alergičnimi obolenji v Sloveniji je odstotek ambrozije ocenjen na več kot 30%. Nedvomno drži ugotovitev, da so se življenjski pogoji v pozno poletnih in zgodnje jesenskih mesecih na območju vzhodne Slovenije tudi zaradi ambrozije bistveno poslabšali. V primeru ambrozije gre za plevel, ki najpogosteje uspeva ob cestah, železniških progah, ob bregovih rek in potokov ter na zapuščenih njivah. Ob novi avtocesti med Mariborom in Lendavo smo lahko preteklo jesen zasledili prave nasade tega izredno agresivnega alergena. Omenjena rastlina kljub prvotno drugačnim strokovnim mnenjem povzroča vedno večjo škodo tudi na področju kmetijstva. Ta rastlinska vrsta se najhitreje širi predvsem na slabo vzdrževanih zemljiščih, ob cestah ter na območjih večjih gradbenih posegov v naravni prostor, od koder se nato širi tudi na kmetijska zemljišča. V zvezi z ukrepi v prid preprečevanja rasti in širjenja ambrozije ter pri ublažitvi njenih škodljivih vplivov bi morali združiti moči vsi trije javni sektorji, ki so neposredno povezani s posledicami širjenja alergena. To so po moji oceni predvsem resorji za zdravstvo, za okolje in prostor ter za kmetijstvo in morda še kdo. Sprašujem pristojna ministra, enega tudi v odsotnosti: Ali v okviru programov ministrstev želita pospešiti aktivnosti za zmanjševanja širjenja alergena že v tekočem letu? Kakšne konkretne ukrepe predvidevata v zvezi s tem? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister za kmetijstvo, izvolite.
Hvala lepa gospodu poslancu za vprašanje. Mi smo se z MOP-om že sestali. To je bilo 9. februarja. Na MKGP-ju smo evidentirali 37 vprašanj, ki so se nabrala v minulih letih, pa se niso reševala in ležijo po predalih. Tudi, recimo, strategija z zvokom. Ena izmed teh je pa tudi vprašanje invazivnih tujerodnih vrst. Med njimi je tudi pelinolistna ambrozija, Ambrosia artemisiifolia, ki je res poznan alergen in se pojavlja predvsem ob cestah, pojavlja se tudi na zapuščenih kmetijskih površinah in je vse večji problem. Strategija glede metodike zatiranja je sprejeta v okviru evropske in mediteranske organizacije za varstvo rastlin. Strokovna stališča so podana. Mi smo predlagali ministru za okolje in prostor gospodu Erjavcu, on se je s tem strinjal, ker gre bolj za stvar MOP-a, da se razumemo, kot MKGP-ja, da se uredi področje invazivnih tujerodnih rastlin v Sloveniji, ker ogrožajo še nekatere druge rastline, da jih ne bom našteval. Še šest, sedem je takih, za katere vemo, da se bodo slej ko prej pojavile v Sloveniji, pa se do sedaj še niso. Dogovorili smo se tudi, da bi ta medresorska delovna skupina, sestavljena iz predstavnikov MOP-a, MKGP-ja in tudi Ministrstva za zdravje, tako kot ste predlagali, pričela z delom 31. 3. 2009 in da bi te strokovne podlage za izvajanje ukrepov za preprečevanje širjenja, v tem primeru pelinolistne ambrozije, pripravili nekako do 30. 6. 2009. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Göncz izvolite.
Samo en stavek bi dodal. Pozdravljam ustanovitev te medresorske komisije. Kot ste tudi sami ocenili, je tukaj predvsem kompetentno Ministrstvo za okolje in prostor, zato vsekakor prosim za odgovor gospoda ministra na naslednji seji Državnega zbora. Hkrati bi poudaril kljub trditvam, da je veliko alergenov, ki se širijo zelo agresivno, da je verjetno med temi pa kljub temu najbolj prisoten v tem primeru prav alergen ambrozije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Od ministra za okolje in prostor boste dobili ustni odgovor na naslednji seji Državnega zbora. Vprašanje ima gospod Ivan Grill ministrici za obrambo.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav ministricam, ministrom in seveda kolegicam in kolegom. Gospa ministrica, resor, ki ga sedaj vodite, to je Ministrstvo za obrambo, ima že preko 18 let oziroma skoraj 18 let v uporabi številna zemljišča, nepremičnine, stanovanja, zgradbe, ki jih ministrstvo žal nima v uporabi. Prepričan sem, da to tako ministrstvu kot tudi družbi nasploh povzroča tudi materialno škodo predvsem zato, ker se na teh objektih zaradi neuporabe dela škoda, predvsem pa je veliko večja škoda v tem, da ta zemljišča oziroma te nepremičnine družba ne more uporabljati bolj, kot je to sedaj. Že vaš predhodnik je v prejšnjem mandatu tukaj v Državnem zboru pojasnjeval, da se s temi nepremičninami nekako na ministrstvu upravlja oziroma se pri uporabi ali strategiji uporablja uredba iz leta 1995, na podlagi česar se potem nekako izvaja ta strategija o tej uporabi. Sam sem mnenja, da je to tako star akt, ki v sodobnem času zagotovo ne sledi več tem novim potrebam. Ravno tako je vaš predhodnik v Državnem zboru omenjal, da se v letu 2008 izvajajo številni poskusi, da se nekatera stanovanja odproda, da se nekatera stanovanja da tudi v brezplačno lastništvo na podlagi zakona, ki je bil sprejet o tej možnosti, da se bodo nekatera zemljišča tudi posredovala v last Skladu kmetijskih zemljišč in nekatera stanovanja tudi Stanovanjskemu skladu. Glede na to, da je po meni znanih podatkih kar veliko teh raznoraznih nepremičnin še vedno v uporabi na ministrstvu, me v zvezi s tem zanimajo predvsem naslednja vprašanja, na katera pričakujem odgovore. In sicer: Kakšna je vaša strategija oziroma vaš pogled do vseh teh nepremičnin? Na kakšen način se boste lotili hitrejšega reševanja tega vprašanja, ki je pereč problem? Koliko zemljišč je bilo konkretno predano skladu v letu 2008? Koliko stanovanj je bilo predano Stanovanjskemu skladu? Predvsem pa, koliko teh nepremičnin je bilo predanih v brezplačno uporabo lokalnim skupnostim, ki so po meni znanih podatkih zelo zainteresirane, da bi lahko pridobile lastništvo nad temi nepremičninami? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica za obrambo, izvolite.
Najlepša hvala za vprašanje. Predvsem tudi zato, ker je tako, kot opozarjate, Ministrstvo za obrambo še vedno lastnik kar precejšnjega dela različnih zemljišč in nepremičnin, vedeti pa je treba, da to ni osnovna dejavnost Ministrstva za obrambo in je to nekaj, s čimer se moramo ukvarjati. Veliko resursov v to investiramo, na žalost pa izplen včasih ni ravno najboljši. Kakšna bo strategija v prihodnje, vam moram povedati, da bo povezano s strateškim pregledom obrambnega resorja, ki ravnokar poteka na Ministrstvu za obrambo. V tem času, ko čakamo na rezultate tega pregleda, pa potekajo še kar naprej odprodaje oziroma ravnanje z zemljišči in z nepremičninami na način, kot je bilo to vzpostavljeno v preteklosti na Ministrstvu za obrambo. Kar se tiče vaših zelo konkretnih vprašanj je verjetno prav, da vam tudi konkretno povem, da na lokalne skupnosti prenašamo tiste objekte in pa nepremičnine, za katere je izkazan javni interes. To potem pomeni, da ko se preda temu, ki izkaže javni interes za določeno nepremičnino, je določen tudi pogoj za razpolaganje. Določeno obdobje se tiste nepremičnine ne smejo prodajati naprej. Praviloma je to 30 let, kar tudi odvrača veliko interesentov od izkazovanja takšnega javnega interesa. Veliko lokalnih skupnosti je namreč zainteresiranih, da te nepremičnine dobijo in jih prodajo naprej. Mi pa tega ne moremo narediti, ker upravljamo z javnim premoženjem oziroma stvarnim premoženjem države. Tako je bilo v letu 2008 prenesenih na občine nepremičnin v vrednosti 5,5 milijonov evrov. Če vas konkretno zanima, gre za športne objekte in poti v Ribnici, bivšo vojašnico Bukovje v občini Dravograd, stanovanja ter določena zemljišča so bila prenesena na občino Brežice, Narodni dom v Mariboru je bil prenesen na Maribor, zemljišče za gasilski dom v Ajdovščini na občino Ajdovščina, dve stanovanji sta šli na občino Slovenska Bistrica in občino Postojna. To je šlo za reševanje težav v zvezi s Počkom in pa tudi nekatere druge nepremičnine so bile tako prenesene. Za leto 2009 imamo v načrtu dokončanje postopkov za prenos objektov bivše vojašnice v Ilirski Bistrici in v Trnovem, potem del objektov v občini Pivka, kjer gre v glavnem za tiste objekte, ki so v parku vojaške zgodovine in jih v bistvu prenašamo na Ministrstvo za kulturo, potem športni objekti v občini Tolmin, zemljišče za vrtec na Vrhniki in podobne stvari so v programu za letošnje leto. Kar se tiče vojaških stanovanj je situacija naslednja. Strategija je, da so ta stanovanja razdeljena na perspektivna in neperspektivna. Perspektivna so tam, kjer imamo še naše pripadnike Slovenske vojske in so zainteresirani za ta stanovanja, kar pomeni, da se vojaška stanovanja dajejo samo vojaškim osebam. Preostala, ki so neperspektivna, se pa odprodajajo oziroma se dajejo na razpolago Stanovanjskemu skladu. Žal je pri Stanovanjskem skladu tako, da je interes predvsem za mlajša stanovanja, torej mlajša od 30 let, takšnih pa Ministrstvo za obrambo skorajda nima. Tako smo na primer v letu 2007 ponudili 79 takšnih stanovanj, skorajda nobeno ni bilo odkupljeno in zdaj pripravljamo nov predlog za prenos v letu 2009, in sicer 287 stanovanj. Kakšen bo uspeh, bomo pri tem videli. Povedati moram še to, da stanovanja, ki jih dajemo vojakom oziroma vojaškim osebam v najem, se potem obnavljajo in na podlagi denarja, ki je zbran iz najemnin, se investira v obnavljanje drugih še vedno perspektivnih stanovanj, ki jih potrebujemo za vojaške osebe. Tako se v bistvu ta vojaški stanovanjski sklad financira in obnavlja znotraj samega sebe. Kar pa se tiče Sklada kmetijskih zemljišč in gozdov, sta bila v letu 2008 izvedena dva obsežna prenosa teh neperspektivnih zemljišč, in sicer tistih, ki niso pozidana, kar pomeni, da je bilo na sklad prenesenih 281 parcel v izmeri 167 hektarjev. Pripravljamo še naprej, in sicer za letošnje leto prenos 18 hektarjev. V letu 2009 bomo poskušali prenesti na Sklad kmetijskih zemljišč tudi tiste površine, ki so pozidane z vojaškimi objekti in niso evidentirane v katastru ali vpisane v zemljiške knjige.
Hvala lepa. Gospod Grill, izvolite.
Hvala lepa, gospa ministrica, za odgovor. Ker mi je prej zmanjkalo časa, da bi vam še nekaj vprašanj zastavil, bom pa tu nadaljeval. Vesel sem teh vaših odgovorov. Če sem vas pravilno razumel, se na ministrstvu pripravlja nek dokument oziroma strategija, na podlagi česar boste v prihodnje nekako upravljali s temi nepremičninami oziroma jih predajali. V prihodnje vam bom zastavil sicer pisno poslansko vprašanje konkretno za določene zadeve z Dolenjske oziroma iz Novega mesta, kajti tam je lokalna skupnost zelo zainteresirana, da pridobi zemljišče, kjer se odvija konjeniški šport, kjer je to družbeno dobro, izvajajo se razne športne prireditve in bi bilo to v javnem interesu. Sedaj bi vas vprašal: Ali je moč pričakovati za take posamezne primere, ki bodo po vaši oceni primerni, da se gre v tak brezplačen prenos lokalnim skupnostim, vašo podporo? Pa tudi za 26 stanovanj, ki jih želi občina Novo mesto uporabljati predvsem za reševanje romske problematike, ki je na našem območju izredno pereča in si tako župan kot lokalna skupnost želi, da se s pomočjo tega tudi kot državna pomoč lahko ta vprašanja rešujejo. Hvala lepa.
Gospod Grill, gospa ministrica bo po svoji presoji odgovorila, veste pa, da nimate možnosti za dodatna vprašanja, temveč lahko prosite samo za dodaten odgovor. V poslovniku piše, da zadeve, ki so lokalnega pomena, niso stvar poslanskih vprašanj ministrom. Vi pa, kot boste vedeli in znali. Hvala.
Najlepša hvala tudi za to dodatno vprašanje. Predlagam, da za konkretne primere naslovite pobudo na Ministrstvo za obrambo. Lahko pridemo tudi z ustreznimi strokovnjaki na obisk v Novo mesto in presodimo, za katera zemljišča gre in katera stanovanja, ter nato ugotovimo, kako bomo lahko postopali naprej. Kar se pa same strategije tiče, je narejena na sistemu določanja perspektivnosti in neperspektivnosti. Res je, da glede na spremembe, ki jih bomo morali narediti v okviru obrambnega sistema v prihodnosti, bodo najbrž tudi presoje o tem, katera zemljišča so še lahko perspektivna v prihodnosti in katera stanovanja so še perspektivna v prihodnosti. Treba bo predvideti tudi verjetno odstopanja od tistega, kar smo poznali v preteklosti kot dosedanjo prakso Ministrstva za obrambo. Vendar pravil, ki veljajo za prenos stvarnega premoženja države, se bomo držali tako kot je predpisano s sedaj veljavnimi zakoni.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Pukšič, ki bo postavil vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, gospe ministrice, gospodje ministri, lep pozdrav! V današnjem predavanju pred današnjo sejo Državnega zbora smo slišali marsikaj zanimivega na račun razvoja znanosti. Meni je to bilo zelo všeč. Še posebej bi pa rad poudaril besede našega evropskega komisarja dr. Potočnika, ki je dejal, da se države ne delijo po velikosti na majhne in velike, ampak na dobre in manj dobre. Zato je za nadaljnji razvoj Slovenije še kako pomembno, kakšno bo v prihodnje razmerje med vpisi v naravoslovno-tehnične in družboslovne fakultete in slovenske univerze. V zadnjih štirih letih so bile na tem področju narejene velike pozitivne spremembe, ki jih je uvedel minister Zupan. Verjetno marsikdo tega ni opazil, kar je žal bilo normalno, saj so nekdanje vlade LDS-a celotni sistem šolstva peljale v napačno smer, usmerjeno izobraževanje in tako dalje, še posebej pa univerzitetne študije. V času gospodarske krize se je pokazalo, da slovensko gospodarstvo zelo zaostaja za svetovnim gospodarstvom prav pri tehnološkem razvoju. Takšni primerov, kot je bil danes, je žal zelo malo, saj se izvaja premalo programov z visoko dodano vrednostjo, kar se seveda kaže tudi na povečevanju brezposelnosti v tej gospodarski krizi. Ta podatek ne preseneča, saj se je od časa ministra Gabra propagiralo in spodbujalo družboslovne študije. Zato vas, minister sprašujem: Kakšna bo v prihodnje politika vpisa na univerzi in visoki šoli v razmerju med naravoslovno-tehničnimi in družboslovnimi vedami? Kaj boste storili, da se bodo na tehnično-naravoslovne fakultete vpisovali najboljši in najbolj ustvarjalni dijaki, ki bodo kot diplomanti sposobni razvijati tehnologije in proizvode za prihodnost? Žal je trenutno pri Vladi opaziti prizadevanja, da se nekateri dobri pozitivni premiki ministra Zupana razveljavljajo. Hvala.
Gospod minister, izvolite besedo za odgovor.
Hvala lepa. Hvala za vprašanje. Res je danes bilo pred zasedanjem Državnega zbora zanimivo predavanje prof. Jerale, ki seveda prihaja s področja naravoslovja. Govoril je o sintezni biologiji in o uspehih, ki jih skupaj s skupinami študentov dosega v mednarodnem okolju že vrsto let zaporedoma. Vprašanje, ki ga zastavljate tudi vi, je bilo deloma tudi tam naslovljeno. V enem delu s strani komentarja komisarja Potočnika, da namreč premiki na tem področju nikakor ne morejo biti povezani, če naj bodo zadostni in sploh realni, z aktivnostjo enega samega ministrskega resorja. Politika omejevanja ali prerazdeljevanja vpisnih mest na posameznih smereh je lahko, če sploh, majhen delček na koncu neke poti, ki vpliva na to, kako se mladi ljudje odločajo za realizacijo svojih potencialov, ambicij, torej za svoj študij. Še posebej, ker ste omenili, da se pričakuje, da bi se naravoslovju in tehniki posvečali najbolj sposobni ljudje, jih velja ne podcenjevati. Ker so sposobni, ker so pametni, se odločajo na podlagi lastne presoje, ob upoštevanju svojih ambicij, hvala bogu, takšnih kljub vsemu ni malo, na podlagi položaja, ugleda, pripoznavnosti v družbi kot celoti teh poklicev, izobrazb in znanja na sploh. Ministrstvo se tega zaveda na, mislim da, resnejši način, kot se je to počelo v preteklosti. Mimogrede, usmerjeno izobraževanje je potekalo v 80. letih in v Sloveniji še ni bilo strank v tistem času. Ampak gre za nek celovit razmislek o tem, kaj in kako na tem področju storiti. Verjamem, da lahko soočenje s sedanjo gospodarsko krizo tudi paradoksalno, morda na videz prispeva k temu. Zdi se, da bi poslej znale priti do večje veljave vrednote, ki se jih da povezovati z znanjem, pridobivanjem znanja, razširjenjem znanja, uporabo znanja, in manj vrednote, ki so povezane z različnimi špekulativnimi dejavnostmi. Seveda mora temu slediti tudi nek odnos družbe kot celote na različnih ravneh in z množico na videz majhnih dejanj. To, kar je danes sodil Državni zbor, ko je na podlagi sklepa Kolegija pričel z nizom predstavitev dosežkov slovenskih znanstvenikov, je en prispevek, en delček k temu, da bo ukvarjanje z znanostjo, raziskovalno dejavnostjo, s šolanjem konec koncev imelo v naši družbi večji ugled in da bo tudi ljudi motiviralo za to delo. Načrtujemo še vrsto drugih aktivnosti pri promociji znanosti in znanja v Sloveniji. Računamo, da bo tudi medijska pozornost temu primerna, da bo temu sledila in da bo na ta način več informacij dostopnih mladim ljudem, ko se odločajo za študij. Mi v letošnjem razpisu nismo omejevali vpisnih mest. Statistika kaže, da politika ministra Zupana, ki mu ne gre odrekati dobrih namenov, ko gre za pripoznanje dejstva, da obstaja deficit tehničnih in naravoslovnih kadrov, da pa so bili ti koraki, da je s povečevanjem vpisnih mest na teh smereh in navideznem krčenjem na družboslovnih, navideznim zato, ker se je tisto, kar je skrčil, potem v javnih zavodih potem dodatno odprlo vpisna mesta na zasebnih zavodih, da ni dalo tistih rezultatov, ki bi jih si želel on ali bi si jih želeli tudi širše. V letošnjem letu smo pri vpisnih mestih pripoznali vse predloge vseh visokošolskih ustanov, nikjer jih nismo omejevali v temu letu. Imamo možnost v aprilu, glede na realiziran vpisni interes, bodisi omejiti nekje vpis bodisi ga povečati. Če bi, upajmo, da bo tako, na naravoslovnih in tehničnih smereh bil izkazan večji interes, kot je bilo vpisnih mest, bom z veseljem podprl, da se število vpisnih mest tam tudi poveča in zagotovi financiranje tega večjega vpisa. Bojim pa se, da bo potrebno z neko sistematično večletno akcijo to z neko domišljeno celovito politiko različnih resorjev in, bom rekel, ne samo Vlade, tudi drugih javnih ustanov, doseči neke odločilne premike.
Hvala lepa, gospod minister. Izvolite gospod Pukšič.
Hvala lepa. Gospod minister, z vašim odgovorom, bom rekel, sem lahko delno zadovoljen v tej smeri, ker razmišljate o aktivnostih, ki jih bo potrebno narediti, pa tudi seveda o medijski podpori, torej medijski prisotnosti, bom rekel, tako tehničnih naravoslovnih ved v celotni družbi. Pa vendar se bojim, da je premalo to, kar ste povedali oziroma da iz tega vašega dela odgovora izhaja, da bodo ponovno postajali bolj prepoznavni ali bo še vedno bolj naklonjeno tem tako imenovanim družboslovnim študijem. Kakor koli, tudi sami, verjamem, da ste temu naklonjeni, ker ste tudi sami to študirali, pa čeprav po dolgih devetnajstih letih končali ta družboslovni študij. Vsekakor pa, gospod minister, ne razumem pa vas, zakaj tiste, ki so na tehničnih fakultetah diplomirali v dobrih štirih letih imate za butalce. Tega pa ne razumem. To ste javno izrazili v medijih. Vaših, seveda žaljivih in ciničnih, izjav ne želim komentirati, bistveno se mi pa zdi, da univerzitetni visokošolski strokovni študijski programi spet postanejo tisto kar so nekoč bili, da študente izobražujejo, ne pa da jih učijo pripisovati iz svetovnega spleta, tako kot marsikje in marsikdo danes pride do diplome, opozorilni znak za konec razprave./ [[...]]
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
V bistvu je težko komentirati tako pavšalne in žaljive obtožbe nekoga, ki, bom rekel, očitno prebira predvsem določeno literaturo. Poglejte. Jaz nisem študiral družboslovja, jaz sem študiral humanistiko. To je treba ločiti. Tudi med naravoslovjem in tehniko je razlika. Dal vam bom podatek, ker ne želim insinuirati tako kot vi z nekimi izjavami, ki so neobstoječe. V letu 2007 in 2008 je bilo razmerje med družboslovjem in tehnično-naravoslovnimi oziroma tehničnimi mesti: 31,58% družboslovne vede, poslovne vede in pravo; naravoslovje, matematika računalništvo - 8,56% vpisnih mest in tehnika, proizvodna tehnologija, gradbeništvo - 22,66%. V letošnjem letu je družbenih ved, poslovnih ved in prava 31,57%, eno stotinko manj. Naravoslovja 8,75%, torej dve desetinki več in tehnike - eno desetinko manj. Gre za primerljiva, identična vpisna mesta. To visokošolske ustanove razpisujejo. Sam vpis, dejanski vpis pa je nekaj povsem drugega. In aprila bomo videli, kaj se bo dejansko s tem vpisom zgodilo, kje bo več interesa, kje ga bo manj. Ukrepali bomo v skladu z razmislekom o tem, katere poklice, katero izobrazbeno strukturo je treba krepiti. In ne glede na to, kaj je kdo študiral, ni težko ugotoviti, da v Sloveniji manjka inženirjev. Seveda pa ukrepi kako to povečati, ne da bi ljudi imeli za Butalce in bi jih poskušali usmerjati v neko šolanje, brez tega, da bi sami verjeli, da je v tem njihova prihodnost, pač ni mogoče. Mi bomo šli po tej poti pameti in razuma.
Hvala lepa. Izvolite gospod Pukšič.
Hvala lepa. V skladu 246. členom Poslovnika Državnega zbora bom predlagal, da se o tej temi opravi razprava. Namreč, pokazalo se je, da gospodarstvo trpi zaradi slabega šolskega sistema na tehnološko-znanstvenih področjih, da imamo v tem času recesije, nizkega standarda, povečevanja brezposelnosti in tako dalje, da so to posledice napačne politike na področju šolstva. Gospod minister, če je bilo moje navajanje iz neobstoječih virov, potem verjemite, da se bom s tega mesta opravičil. Istočasno pa pričakujem od vas, da boste, ko vam bom obstoječi vir, to je Večer - Sobotna priloga, 14 dni nazaj, pokazal vašo izjavo, tudi vi naredili isto.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franco Juri, ki bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Minister je odsoten. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Vem, da je odsoten in razmišljal sem, ali bi postavil to vprašanje oziroma bi ga pustil za naslednjič. Ampak glede na dramatičnost tega problema menim, da je prav, da ga postavim danes, kajti upam, da bo jutri minister že dosegljiv oziroma da bo to vprašanje romalo do njega. Gre za skrb vzbujajoče dogajanje v zvezi z nezakonitimi odlagališči odpadkov in z nerazumljivim odgovorom, z nerazumljivimi odzivi samega ministrstva. Vprašaje je po eni strani lokalno, ker se veže na konkretno območje, ampak zadeva celotno zakonodajo, ki določa ravnanje z nevarnimi odpadki. V Kopru si je veliko državno podjetje, to je Luka Koper, privoščilo nedovoljeno odlaganje odpadkov ob semedelski vpadnici, kjer si je investitorica Luka Koper ob rušenju skladišč; v nasprotju z Uredbo o ravnanju z odpadki, po kateri je investitor v celoti odgovoren za ravnanje z gradbenimi odpadki; privoščila odlaganje teh odpadkov na lokaciji, za katero ni razpolagala z dovoljenjem. Okoljski inšpektor je izdal odločbo, da mora Luka odpadke odstraniti. Luka se je pritožila, to je državno podjetje, ministrstvo pa je odločbo odpravilo, "ker", citiram, "oblika pooblastila z oddajo gradbenih odpadkov ni predpisana in je lahko tudi ustna." Inšpektorju pa naložila, da naj v ponovnem postopku ugotovi, ali je bil prevzemnik odpadkov odgovoren, da zanje ob prevzemu tudi poskrbi. Te dni pa je odjeknila vest, da so koprski kriminalisti že konec januarja dobili prijavo, da v kamnolom Griža v Kubedu, ki ga upravlja Primorje, kamioni Primorja odvažajo z zaudarjajoče zemljive z gradbišča južne ankaranske vpadnice. Gre za tiste odpadke, o katerih so mediji zadnje čase veliko govorili, zdaj pa ležijo le 100 metrov od zaščitnega pasu izvira Rižane. Gre za nevarno odlaganje odpadkov, ki se odvija na relaciji Luka Koper, državno podjetje, občina Koper in izvajalec. Sprašujem ministrstvo: Ali bo končno odgovorilo s pravimi odločitvami? Ali bo [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Hvala lepa. Gospod Matevž Frangež bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve, ter ministru za šolstvo in šport. Prosim.
Spoštovane gospe in gospodje! Lepo pozdravljeni! Name se je obrnil občan in na zanimiv način opisal svojo življenjsko situacijo. Takole pravi: sva mlad par in skupaj zasluživa 1700 evrov, kar je slovensko povprečje. Imava stanovanjski kredit, ki naju stane 700 evrov mesečno. Položnice in ostali stroški vzamejo 400 evrov, za življenje nama tako ostane 600 evrov. To je dovolj, da par preživi čez mesec. Težava pa nastane, ko začneta mlada človeka razmišljati o oblikovanju družine. Otroka si zelo želiva. Pozanimala sva se, kakšni so stroški jasli in vrtcev, in ugotovila, da bi imela na najini plači mesečno obveznost 300 evrov. Tako bi za življenje tričlanske družine ostalo 300 evrov, s tem pa ne moremo preživeti. Prepričan sem, da ta primer ilustrativno kaže na položaj, ki je, žal, skupen mnogim državljankam in državljanom mlajše generacije. To ni osamljen primer. In iz tega lahko ugotovimo, da mladim na poti do oblikovanja družine; tako želenega cilja, ki ga propagiramo vsi skupaj; stojita ekonomska in socialna situacija. In to ne v primeru, da želi par imeti pet otrok, ampak že tedaj, ko želi enega samega. Zato ministroma Lukšiču in Svetliku naslavljam naslednje vprašanje. Najprej v razmislek ministru dr. Lukšiču: Ali ne bi bilo smiselno, da pri izračunu obveznosti staršev za plačilo vrtca upoštevamo ne samo plače, ampak tudi tiste nujne stroške za rešitev stanovanjskega problema? In vprašanje ministru dr. Svetliku: Kakšni so sistemski načrti države, da zavarujemo položaj slovenskega srednjega sloja? Ko govorimo o socialni politiki, imamo v mislih predvsem tiste z najnižjimi dohodki, no, v našem primeru, in to tudi kažejo številne raziskave, pa smo soočeni s trendom, da srednji sloj vse bolj pogosto postaja nižji sloj. Zato moramo govoriti o socialni varnosti, pri tem pa imeti v mislih tudi srednji sloj, ki se kritično zmanjšuje in prehaja v nižjega. Hvala za odgovor.
Gospod minister, izvolite.
Najlepša hvala. Spoštovani poslanci, poslanke! To je problem, ki se ga na ministrstvu zavedamo. Seveda gre za vprašanje, ki ga mislimo mi dolgoročno reševati na tak način, da bi vrtec naredili brezplačen za vse. Zdaj za 20% otrok, ki so vključeni v vrtec, starši ne plačujejo zato, da so otroci vključeni. Postopno je že prejšnja vlada predvidela, da bi se ta delež povečeval. To se mi zdi, da je dobra pot. Kratkoročno pa je pristojnost za določanje višine plačila vrtcev v rokah občin. Nekatere občine že imajo vključeno to možnost ravno na tem primeru pobude, se pravi, ko gre za kredite za reševanje stanovanjskega problema, so se nekatere občine, ki so finančno tega zmožne, odločile, da takšnim znižujejo plačilo vrtca. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec hvala za vprašanje. Kar zadeva Ministrstvo za delo naj povem, da ukrepi tega ministrstva varujejo položaj vseh socialnih skupin, tudi srednjega sloja. Seveda s politiko socialnih transferjev zagotavljamo predvsem socialno varnost najbolj ogroženih skupin prebivalstva. Vendar se strinjam, da gre v današnjem času pozornost tudi srednjemu sloju. Kot konkreten ukrep naj navedem, da smo na ministrstvu že naročili izdelavo študije za oceno življenjskih stroškov in s tem tudi o ustreznosti višine teh transferjev in tudi minimalnega dohodka. Drugo področje, na katerem deluje aktivna politika zaposlovanja, o kateri sem danes že govoril, in ne bi vrste teh ukrepov in programom, ki jih izvajamo, ponavljal, je to, da sta najboljša garancija za to, da se ohranja in zboljšuje položaj, delo in zaposlitev. Naj še poudarim, ko govorimo o tem, da zaščitimo vse socialne skupine, to, da je cela vrsta transferov, ki niso omejeni zgolj na nižji sloj, zlasti tistih, ki se nanašajo na otroke, družino, dijake, študente, prehrana, denimo, je takšen transfer. Bi pa kot ključni odgovor na to vaše vprašanje, kar zadeva položaj srednjega sloja, rekel naslednje. Za to je bistveno prestrukturiranje gospodarstva, vključno z ukinjanjem nezahtevnih ter z odpiranjem visoko zahtevnih in s tem tudi dobro plačanih delovnih mest. Dosedanji razvoj, sicer dinamičen v preteklih letih, je temeljil predvsem na povečevanju intenzivnosti dela in fleksibilnosti zaposlovanja, kakovost delovnih mest pa je ostajala relativno nizka. Prihajamo v položaj, ko nova delovna mesta komaj zagotavljajo minimalno plačo, ta pa seveda komaj zagotavlja tudi to, da zaposleni ne padajo pod prag revščine. In brez tega, da bi prestrukturirali gospodarstvo v tej smeri, ne bomo mogli zaščititi srednjega razreda. Trije ukrepi, ki jih lahko navedem in so bili že v prvem in drugem paketu za to sprejeti so: povečanje olajšave investicije v opremo, sofinanciranje razvojno investicijskih projektov in nakup nove opreme in podpora projektov in čiste in tehnološko napredne industrije. Skratka, v tej smeri mora Vlada delovati, če hočemo, da tudi srednji sloj ne bo postal nižji sloj. Hvala.
Hvala lepa. Želite še dopolnilni odgovor? Izvolite.
Najlepša hvala za oba odgovora. Najprej, dr. Lukšič, to iniciativo, napovedujem, da bom peljal tudi znotraj lokalnih okolij. Mislim, da imate prav, ko pravite, da je to pristojnost občin. Od ministrstva pa vendarle pričakujem, da tu odigra, še posebej v tem času, neko kumulativno vlogo. In mogoče s primeri dobre prakse, saj pravite, da so nekatere občine to že uvedle, to pot naj se pokaže tudi drugim slovenskim lokalnim skupnostim. Dr. Svetlik, tudi vam se zahvaljujem za odgovor. Vaša akademska kariera kaže, da imate dober uvid v položaj celotne populacije. In strinjam se z vami, da je samo kakovostno delo in zaposlitev tista, ki jamči dober socialni položaj. Dejstvo pa je, da se tudi v Sloveniji soočamo s tem, da delo še ni dovolj za to, da bi nekdo presegel prag revščine. Ukrepi, ki ste jih navedli, me v tem pogledu pomirjajo in smatram, da bomo po tej poti prišli do zastavljenih ciljev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Miran Györek bo postavil vprašanje ministrici za javno upravo. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica za javno upravo! Z vašim splošnim odgovorom na moje pisno poslansko vprašanje v zvezi z nadzorom in vodenjem evidenc stalnega in začasnega bivališča javnih uslužbencev nisem bil ravno zadovoljen, kajti v odgovoru ste predmetno zadevo spretno preusmerili, torej zlorabo fiktivnega naslova stalnega bivališča policista za povračilo stroškov prihoda oziroma odhoda z dela, na Ministrstvo za notranje zadeve oziroma na pristojnega predstojnika, torej na generalnega direktorja policije. Prav tako smatram za irelevantne zakonske obrazložitve v postopkih in predpisih vročanja oziroma nezmožnosti vročanja pošte, kot je bil to primer pri policistu, ki dejansko ni bival na prijavljenem naslovu bivališča, je pa protizakonito "kasiral" povračilo stroškov prihoda na delo. Nezmožnost vročitve pošte v tem primeru je bila zgolj posledica in dokaz o storitvi očitanega prekrška. Bistveno, kar me zanima, so namreč vaši ukrepi in dejanja glede praktičnega izvajanja nadzora in evidence bivališč javnih uslužbencev, kajti nadomestilo potnih stroškov oziroma zloraba le-teh predstavlja kar veliko finančno postavko v proračunskih odhodkih Republike Slovenije. Še posebej v današnjem času krize bi lahko tudi na tem področju precej prispevali k racionalnemu trošenju proračunskih sredstev. Samo v konkretnem predmetnem primeru zlorabe naslova stalnega bivališča gre za nekaj tisoč evrov, po vsej verjetnosti pa to ni osamljen primer. Zanima me: Ali ste oziroma boste in na kakšen način povrnili takšno neupravičeno, protizakonito pridobljeno nadomestilo potnih stroškov? In nenazadnje tudi: Ali je oziroma bo Ministrstvo za notranje zadeve v takih primerih ustrezno ukrepalo in tudi sankcioniralo takšne prekrške oziroma zlorabe? To vprašanje bi sicer bilo prej namenjeno gospe ministrici za notranje zadeve, gospe Kresalovi, ampak, žal, ni prisotna. Bi ji pa lahko jaz postregel tukaj s konkretnimi dokazili, z datumi, z meseci in celo z izračunom stroškov zlorabljene, pravice za nadomestilo stroškov. Gre v bistvu dejansko za vaš resor, da se vodi evidenca, prosim lepo. Hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica.
Hvala lepa gospod predsedujoči za besedo. Spoštovani gospod poslanec Györek, žal vam v pisnem odgovoru nismo mogli odgovoriti drugače, kot da smo vam pojasnili, katere pravne podlage in na kakšen način urejajo nadzor nad posameznim javnim uslužbencem, v kolikor obstoji sum, da potni stroški, ki jih prejema, niso upravičeni. Ministrstvo za javno upravo je na podlagi Zakona o javnih uslužbencih res pristojno sistemsko ministrstvo za sistem javnih uslužbencev, nima pa nikakršne pravne podlage za neposredni nadzor vseh javnih uslužbencev. Ima pa posamezni predstojnik organa pri katerem je javni uslužbenec zaposlen ne zgolj pravico, ampak tudi dolžnost spremljati, ali so potni stroški z načinom na katerega so izplačevani v skladu z dejanskim stanjem. 33.a člen Zakona o javnih uslužbencih nesporno nalaga predstojniku organa pri katerem je uslužbenec zaposlen dolžnost, da v primeru, ko razpolaga predstojnik z informacijo, na podlagi katere so podani razlogi za sum zlorabe ugotoviti dejansko stanje. Ne zgolj to, takšna zloraba, ki jo je posamezni javni uslužbenec dal in je navedel stalno oziroma dejansko prebivališče, ki je bila podlaga za izračun nadomestila potnih stroškov; takšno izjavo je podal pisno v skladu z Uredbo o povračilu stroškov; on osebno odgovarja, da dejansko biva na naslovu, ki ga je predstojniku dal, da se mu na tej podlagi izplačujejo stroški. Kaj lahko predstojnik naredi v primeru, ko ugotovi; in to kar pravite vi, poznate torej posamezen primer; in če boste vi predstojniku tega posameznega javnega uslužbenca dali prijavo, da obstaja sum, da na naslovu, ki ga je dejansko prijavljal ta javni uslužbenec, ni dejansko tudi živel in da je zlorabil to svojo, enostavno, dolžnost, tudi po pogodbi o zaposlitvi, kjer je sam navedel, kje dejansko živi, tudi v tem aktu in da bo pošteno izvrševal pravice iz pogodbe o zaposlitvi, je predstojnik dolžan izvesti postopek. Ta postopek v nadaljevanju lahko "rezultira" tudi v odpovedi delovnega razmerja tega javnega uslužbenca. Glede na ugotovitve tega postopka, v kolikor bi resnično šlo za kršitev, je mogoče na podlagi določb Zakona o delovnih razmerjih, ki se v tem delu uporablja tudi za javne uslužbence, izredno odpovedati pogodbo o zaposlitvi, saj gre v tem primeru za gotovo kršitev, obveznosti iz delovnega razmerja. Postopek nadzora in izvedbo je Zakon o javnih uslužbencih zaupal in naložil predstojniku organa, pri katerem je posamezni javni uslužbenec zaposlen. Vedeti je treba, da posamezno ministrstvo ni sposobno nadzirati sistema 34 tisoč zaposlenih v organih državne uprave. Je pa dolžnost, da v zakonu kot sistemsko ministrstvo predvidi ustrezne postopke. Menimo, da so postopki, takšne kakršne danes zakonodaja predvideva, ustrezni. Je pa na mestu vaše vprašanje, ali predstojniki v celoti in z zadostno skrbnostjo izvajajo nadzor nad tem vprašanjem. Sploh je ta dilema upravičena. Če gre za predstojnika organa z veliko zaposlenimi - ali se tam morebiti ne skriva kaj, kar diši po zlorabi te pravice. Treba je vedeti, da javnim uslužbencem pa vendarle toliko gledajo pod prste, da so ti podatki skorajda vedno točni. Zavedajo se tudi svoje odgovornosti v veliko primerih. Svetujem, da temu organu pošljete ta svoj sum. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala, gospa ministrica. Saj ste mi kar jasno obrazložili zadevo. Saj imate prav. Je pa nekaj, da ponovno povem, da je škoda, da ni gospe Kresalove tukaj. Kajti lahko bi ji pomagal s številkami, da je bil njen javni uslužbenec prijavljen na stalnem prebivališču, recimo, od 17. 9. 2007 do decembra 2008 na stalnem naslovu Gorica 75, to je v Prekmurju. Istočasno je imel prijavljeno začasno bivališče, od 5. 3. 2008 do 5. 3. 2009. Zdaj se bo izteklo, ker se po enem letu začasno bivališče avtomatično izteče, če ga ne podaljšate. Dejansko, to je tretje bivališče, pa je imel prijavljeno od decembra 2008 v Murski Soboti na Razlagovi 22, ko je izvedel, da smo za to zadevo izvedeli. Torej, od 17. 9. 2007 do decembra 2008 je nezakonito "kasiral" denar za prevozne stroške. Zdaj pa mi vi povejte: Kako je to možno, da ima človek, recimo stalno bivališče na enem mestu, začasno na drugem mestu, na nobenem od teh pa ne stanuje, ampak stanuje na tretjem mestu in da nihče ne vodi evidence o tem? Kajti, to nenazadnje znaša veliko denarja. In v teh kriznih časih, če se tukaj sistemsko ne reši ta nadzor, potem res ne vidim, ali ima sploh smisel ta zakon o bivališčih, stalnih in začasnih, imeti?! Hvala.
Hvala lepa. Želite odgovor?
Če lahko. Bivališče je tista kategorija, ki je pomembna za povračilo stroškov prevoza na delo in z dela. Dejansko bivališče je lahko v skladu z obstoječo zakonodajo v Republiki Sloveniji na naslovu stalnega ali začasnega prebivanja. Nikakor pa ne more obstajati tretji naslov. Če ste ta primer kot sum naznanili predstojniku organa, bo moral ukrepati v skladu z zakonodajo, ki sem jo prej pojasnila, in tega javnega uslužbenca, ki je po vaši oceni zlorabil to svojo dolžnost, prijavo dejanskega prebivališča, sankcionirati v skladu z obstoječo zakonodajo.
Hvala lepa. Gospod Franc Jurša, bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite prosim.
Hvala, gospod cenjeni podpredsednik. Spoštovani ministrici, spoštovana ministra. Kolegice in kolegi. Državne štipendije za šolsko leto 2008/2009 so se podeljevale po novem Zakonu o štipendiranju, kar je med kandidate prineslo precej slabe volje. Pri kandidatih enostarševskih družin bi bilo smiselno, da se pri obračunavanju dohodka na družinskega člana prišteje družinski člana oziroma naj se ohrani stara določba iz Pravilnikov o štipendiranju iz Uradnega lista Republike Slovenije, št. 48/99 in ostali. Prosilci enostarševskih družin so po sedaj veljavnem zakonu v bistveno slabšem položaju, kot so bili pred novelo tega zakona. Kaj me je sploh spodbudilo, da postavljam danes to vprašanje? V moji poslanski pisarni se je oglasila delavka Mure, ki ima okoli 400 evrov plače, dva otroka. Osnovnošolec in srednješolec dobivata družinsko pokojnino po pokojnem očetu. Bivajo 10 km od mesta prve železniške postaje. Otrok mora zjutraj ob 6. uri v Mursko Soboto na šolanje. Mati je primorana, da ga zjutraj vozi, s tem, da ima ona začetek dela ob 7. uri. To ji prinaša dodatne stroške. Oni imajo gotovo velik problem oziroma so v velikih težavah. Moram reči, da mi je mati rekla, od začetka sem jokala, potem sem pisala pism predsedniku države, varuhinji človekovih pravic, predsedniku Vlade in še nekaterih, izgubila sem vso upanje, upanje, da te otroke, ki jih imam, moram vzgojiti in pripeljati do kruha. Zdaj sem se obrnila na vas. V Državnem zboru imate možnost spremeniti to zakonodajo. Zato sprašujem cenjenega gospoda ministra: Kdaj bo, če bo predlagal, odpravo te pomanjkljivosti oziroma izboljšal položaj enostarševskih prosilcev?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec. Res je, kar pravite. Trenutni zakon, ki je bil sprejet leta 2007, ne vsebuje posebnega določila glede kandidatov za štipendije iz enostarševskih družin, kot je bilo to predhodno urejeno v štipendijski zakonodaji pred sprejetjem obstoječega zakona. Naše ministrstvu je v februarju tega leta pripravilo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o štipendiranju, in sicer se predvideva sprememba 13. člena, ki naj enotno uvede višji cenzus, to je 65% za vse kandidate za državno štipendijo, kar po eni strani bistveno poenostavlja sistem štipendiranja in po drugi doprinese k zasledovanju našega ključnega cilja, to je pridobitev državne štipendije in pomoč pri šolanju, ter študiju večjemu številu kandidatov iz socialno šibkejših družin. Ob tem poudarjam, da smo posebno pozornost posvetili kategoriji kandidatov, ki prihajajo iz enostarševskih družin in tudi kandidatom za državno štipendijo s posebnimi potrebami. Za te kandidate je v predlogu zakonodajnih sprememb predvideva uveljavitev še višjega cenzusa, to je 70% od minimalne plače. To pomeni, če primerjamo podatke med sedanjim in predvidenim stanjem, da od 31. 12. 2008 kaže, da smo podelili 37.563 štipendij, poleg tega pa so podelili še 9.363 štipendij. Z uveljavitvijo novele, ki jo predlagamo pa bi se število štipendistov na račun dviganja cenzusa na 65% povišal za približno 1.800 štipendistov. Poleg tega pa še dodatno, težko je oceniti za koliko, na račun povečanja števila kandidatov, ki bi uveljavljali pravico do štipendije glede na dvignjen 70% cenzus, ko gre za enostarševske družine in kandidate s posebnimi potrebami. Če bo ta zakon sprejet; z njim prihajamo v parlament v naslednjih tednih; bo lahko uveljavljen že za prihodnje študijsko leto in bomo na podlagi tega razdelili šest in pol milijona dodatnih sredstev oziroma toliko več upravičencev bo to štipendijo lahko prejelio. Upam, da bodo prizadeti lahko tudi v tem primeru prišli do ustrezne štipendije. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Gvido Kres bo postavil poslansko vprašanje ministrici za kulturo.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri! Spoštovana kolegica, spoštovani kolegi lepo pozdravljeni! V Slovenski ljudski stranki smo zaskrbljeni ob zadnjih dogodkih v Ljubljani od 14. februarja 2009 Plečnikova tržnica zaradi, po našem mnenju, kapitalskih interesov ni več kulturni spomenik državnega pomena. Prav tako nas zelo skrbi dogajanje v zvezi z domnevno prenovo Plečnikovega stadiona za Bežigradom in tudi stanjem nekaterih drugih Plečnikovih del. Prepričani smo, da je praksa, ki se v zadnjem času uveljavlja v Ljubljani, da kulturne objekte kupujejo po ceni, ki ne dosega realne vrednosti zemljišča na katerem stojijo, zelo velika škoda za arhitekturno dediščino Ljubljane. Dogaja se namreč, da novi lastniki bodisi pustijo te objekte propasti ali pa pride do takšnih rekonstrukcij, ki nimajo z osnovo nobene zveze več. S tem se Ljubljani in naši državi povzroča neprecenljiva kulturna škoda in tudi zmanjšuje njen turistični potencial. Jasno je namreč, da v Ljubljano ne privlačijo in ne privabljajo novogradnje, ampak predvsem arhitekturna dediščina, katere znaten delež pomenijo prav dela Jožeta Plečnika. Bojimo se, da obstaja tudi nevarnost, da bi sedanja oblast naredila selekcijo med Plečnikovimi deli, tistimi deli, ki so vrhunska, in tistimi, ki so manj vrhunska oziroma naj ne bi bila. Za nas je vse, kar je Plečnik naredil, vrhunske kvalitete in vredno obravnave najvišjega ranga. Tudi dr. France Prešeren je, ko je ustvarjal svoja vrhunska dela, ustvarjal tudi hudomušna dela. In naši predniki so ohranili ta dela in to je nam vsem zdaj tudi na voljo, torej niso delili na bolj kvalitetna ali manj kvalitetna, za kar smo jim lahko hvaležni in nam je to lahko velik vzor. Gospa ministrica za kulturo, po vašem preteklem delu in ravnanju, ki je bilo vidno javnosti, ocenjujem, da ste oseba, ki ima odličen občutek in pozitiven odnos do kulturne dediščine, kulture in slovenstva nasploh. V imenu Slovenske ljudske stranke, Mestnega odbora Slovenske ljudske stranke Ljubljana in v svojem imenu vas sprašujem: Ali se vam ne zdi smiselno, da bi skupaj z ljubljanskim županom ustvarili takšno ravnanje z deli Jožeta Plečnika in do teh del, kot se za vsakega Slovenca in Ljubljančana spodobi, spoštljivo in odgovorno ravnanje? Ali boste podprli program zaščite in ohranitve celotne dediščine arhitekta Jožeta Plečnika ter za izvajanje tega programa v naslednjih letih zagotovili primerno visoka sredstva? Kaj boste storili, da preprečite grob vdor kapitala na področje zgodovinske dediščine? In: Ali se kot ministrica za kulturo vidite v vlogi varuhinje kulturne dediščine? Hvala lepa.
Gospa ministrica, izvolite.
Spoštovani Gvido, hvala lepa za vprašanje. Ne samo podprla, udejanjila bom zaščito Plečnikove dediščine. Zaščita Plečnikova dediščina je bila v preteklosti obljubljena. Pričakovali smo bodisi odlok bodisi zakon, ki bi v celoti varoval dediščino, ampak to se ni zgodilo. Zgodila se je zgolj ena zaščita, in to zaščita nečesa, kar je bilo že zaščiteno; govorim o tržnici v Ljubljani. Kot vam je najbrž znano, je tržnica v Ljubljani zaščitena z Odlokom o razglasitvi srednjeveškega mestnega jedra Stare Ljubljane in grajskega griča za kulturni in zgodovinski spomenik ter za naravno znamenitost. Moj predhodnik jo je začasno zaščitil na državnem nivoju in to zaščito smo odmrznili zaradi zelo enostavnih razlogov - segala je dlje, kot je bilo potrebno, se pravi, tudi do Pogačarjevega trga, in hkrati bi onemogočila nekatere posege, ki se sedaj pripravljajo, pa ne govorim o garažah, govorim tudi o Mesarskem mostu, in mogoče o preprostem posegu v asfalt, da popraviš kanalizacijo. Ampak to, kar vam želim povedati, je, da se je ta začasni odlok zgodil - pustimo to, da se je zgodil pred volitvami, minister ga je objavil brez vednosti Zavoda za varstvo kulturne dediščine in Direktorata za kulturno dediščino, ki ga je vodil plečnikolog, gospod Damjan Prelovšek. Spomnimo se, ko sem komentirala, ker so mediji hoteli, da smo nekateri komentirali, zakaj je ta zaščita in sem to razumela kot nagajanje županu in tako tudi pojasnila mediju, me je prav gospod Prelovšek, takrat še na ministrstvu, jaz pa tukaj, opozoril, da se s takšno zaščito ne strinja, da jo želi pojasniti, kajti sam je sodeloval tudi v natečaju za prenovo tistega dela okoli tržnice in je zagovarjal določene posege in prav je imel. To, kar želim povedati je, da je minister držal v predalu ali kakor koli že, ni izvedel obljubljenega zakona o zaščiti Plečnikove dediščine in tudi odlok, ki je pravzaprav bil že napisan oziroma do daleč pripeljan. Ne vem, zakaj je ostal tam, mi ga sedaj usklajujemo in pridobivamo še zadnja soglasja z lastniki zemljišč zato, da bo odlok o zaščiti Plečnika v Ljubljani in na širšem območju Ljubljane, kamor spadajo tudi spomeniki, po katerih ste spraševali, zaščiteni. Želeli bi še več, da bi se zaščita razširila na širši del, po Sloveniji. Priznam, da je to takšen velik zalogaj, dosti težaven, ker je treba o vsaki parceli posebej razpravljati in jo vključiti v dialog, ampak želja je tovrstna. Hočem pa povedati, več, ne zgolj za Plečnika, ki je gotovo mojster naše preteklosti na področju arhitekture, ampak potrebno je vprašanje odpirati dlje. In mene veseli, da sodobna mlada generacija to dela. In da v znanstvenih in drugih prispevkih razmišlja tudi o predhodnikih ali pa mlajših arhitektih po Plečniku. O Glanzu, ki je naredil to hišo, no dobro to ne, ker tista, ki je bila zaščitena, je ni več, dvorane, ampak o Glanzu, Vurniku, Fabianij Kristlu, Jugovc in še vseh ostalih, pri katerih je treba paziti, da ne pride do kakšnega barbarskega posega. Ni nujno, da je to samo stvar kapitalistov, ki jih vi prepoznavate kot tisto zlo danes. Ampak, poglejte oni lahko kupujejo tako ali drugače, za nekatere stvari, hvala bogu, da jih, zaradi tega, ker država, recimo, ali pa lokalna skupnost pušča mnogokrat stvari v propadati. Tipičen primer je Kolizej, ko se nismo, bom rekla, zmigali, da bi morebiti pravočasno to uporabili v prave namene in poskrbeli za zaščito. Država mora pač ustvarjati pogoje za to, da se to izvaja, zaščita namreč, mogoče z odloki mogoče z zakoni, ki kot pravim, bodo prišli na plan. Hvala.
Hvala. Izvolite, prosim.
Hvala lepa za odgovor, gospa ministrica. Sem bil prepričan, da bom dobil kvaliteten odgovor in tudi prepričan sem, da boste kvalitetno stregli tej zadevi in jaz vam želim uspeh. Moram povedati, da ravno tako apeliram na to, jasno, da se v celi Sloveniji kulturna dediščina ohrani, med drugimi tudi dela arhitekta gospoda Jožeta Plečnika. In moram povedati, da v Litiji stoji njegov izdelek - spomenik padlim v NOB, in ponosni smo na to delo. Ohranjamo in ga imamo tudi v občinski zaščiti. Še enkrat hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič. Poslansko vprašanje bo postavil ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovana gospa ministrica, gospod minister in kolegica poslanka in kolegi poslanci. Ko sem se rano zjutraj peljal v Ljubljano sem srečal delavko, ki je šla ob 6. uri v službo, pa so ji rekli naj gre kar domov, ker ni dela. Uvodni stavek, ob katerem sem se spomnil, da je treba vprašati naslednje, gospod minister za delo družino in socialne zadeve. Prvič. Na kakšen način ministrstvo oziroma pristojni zavodi za zaposlovanje izvršujejo nadzor nad izvajanjem Zakona o delnem subvencioniranju polnega delovnega časa? Drugič. Rok za vložitev zahtevkov za subvencioniranje polnega delovnega časa je 30. 9. letošnjega leta. V Slovenski nacionalni stranki nas zanima: Koliko slovenskih podjetij je že vložilo zahtevke za dodelitev subvencij? In: Kolikim slovenskim podjetjem so bile subvencije že dodeljene? Tretjič. Zanima nas: Na kakšen način se bo izvajal nadzor nad dejanskim delovnim časom delavcev v podjetjih, ki so vložila zahtevke za subvencioniranje polnega delovnega časa oziroma kako bodo zavodi za zaposlovanje preverjali, ali delavci dejansko delajo 36 oziroma 32 ur? In: Ali bodo preprečili, da bi jih delodajalci prisili k daljšemu delavniku in opravljanju nadurnega dela? Seštevek vseh teh vprašanj, verjemite mi, pa neradi verjamemo, že poznamo v Slovenski nacionalni stranki, to je že spet črn dobiček lastnikom podjetij, po trboveljsko rečeno, velika patrigarija. Če temu ne bo tako, če mi boste odgovorili na ta tri vprašanja, da bo nadzor trd in zahteven, bom zelo vesel.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec hvala za vprašanje. Najprej podatki, ki ste jih želeli. 24. februarja, torej manj kot en mesec odkar smo uveljavili ta zakon, je bilo na Zavodu za zaposlovanje vloženih 309 vlog delodajalcev za subvencijo po tem zakonu, in sicer so se nanašale na 37.024 zaposlenih delavcev. Doslej je bilo odobreno 168 vlog in podpisanih 30 pogodb, pač skladno s tem, da je treba te vloge dopolnjevati, pregledovati preden pride do podpisa pogodbe. Glede nadzora pa naslednje. Zakon v 6. členu določa, da Zavod za zaposlovanje izvaja nadzor nad dodelitvijo in izplačevanjem subvencije ter izvajanjem pogodbe. Ob dodelitvi subvencije zavod preveri, ali ima vloga vse zahtevane podatke o delodajalcu; ali ima vloga vse zahtevane podatke o subvencioniranju, to je število mesecev, število zaposlenih, število ur delovnega tednika, višina subvencije in podobno: ali ima vloga vse zahtevane priloge, to je seznam zaposlenih delavcev vključenih v ukrep, kolektivno pogodbo ali splošni akt delodajalca, s katerim se določa 36 urni, polni delovni čas oziroma sklenjen dogovor med delodajalcem in reprezentativnim sindikatom, če je ta delovni čas še krajši. Preveri se tudi ali so vse priloge vsebinsko ustrezne. Toliko kar zadeve nadzor nad vlogami. V času izplačevanja subvencije bo zavod; zaenkrat še ni nič izplačal, ampak bo izplačal skladno s pogodbami; bo zavod mesečno s križanjem podatkov o delavcih vključenih v ukrep in podatkov Zdravstvene zavarovalnice preverjal, ali so delavci še zaposleni pri delodajalcu. Na polovici izvajanja subvencioniranja in pred izplačilom zadnjega zahtevka oziroma vsakokrat, ko bo s strani sindikatov, medijev ali Inšpektorata Republike Slovenije za delo prejel sporočilo, da delodajalec vključenim delavcem ni izplačal plač ali obveznih prispevkov, bo to uradno preveril s križanjem podatkov tudi z Davčnim uradom. V pogodbi o delovnem subvencioniranju polnega delovnega časa sklenjen med zavodom in delodajalcem je določeno, da pogodbeni stranki soglašata, da imajo zavod in ostali pristojni organi v Republiki Sloveniji pravico administrativnega in finančnega spremljanja in vrednotenja izvajanja ukrepa in nadzora nad porabo dodeljenih sredstev. Poleg že omenjenega križanja podatkov z Zdravstveno zavarovalnico in Davčnim uradom, se lahko izvajajo tudi kontrole na kraju samem, torej pri delodajalcu, kadarkoli v delovnem času delodajalca. Le-ta pa mora omogočiti vpogled v računalniške programe, listine in postopke v zvezi z izvajanje subvencioniranja. Zavod bo med izvajanja tega ukrepa sistematično preveril 15% naključno izbranih prejemnikov subvencij ter vsakega, za katerega bo dobil prijavo o kršitvi. K ustreznemu nadzoru subvencioniranja polnega delovnega časa bo prispevala tudi javna objava delodajalcev, ki bodo subvencije prejeli, ter nadzor zaposlenih s strani sindikata. Sindikat tukaj, kot lahko vidite iz medijev, že izvaja precej natančen nadzor nad tem, kaj se v posameznih podjetjih dogaja. Že v prvem mesecu izvajanja tega ukrepa so bila, predvsem na podlagi opozoril sindikatov, izvedena prva preverjanja posameznih delodajalcev s strani Inšpektorata za delo. Torej, zaenkrat imamo stvari pod nadzorom. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Barovič, še dodaten odgovor.
Hvala za te odgovore. Dodatno vprašanje: Gospod minister, ali ima delodajalec dolžnost rednega obveščanja o poteku dogajanj v tem času recesije, ali gre zgolj za delo, ki ga mora opraviti Zavod za zaposlovanje in vsi vpleteni v navzkrižno pregledovanje, kot ste omenili, ker sem vas zelo pozorno poslušal. Torej: Ali ima delodajalec dolžnost, da redno poroča o dogajanju? In drugo vprašanje: Kakšna je vloga inšpektorata, kateregakoli, pristojnega za tovrstna dogajanja? Obstaja na zakonski ali podzakonski podlagi? Torej: Kakšna vrsta del ali kakšna vloga kateregakoli inšpektorata obstaja na tem nivoju, nivoju zakonskih ali podzakonskih aktov ob začetku podeljevanja subvencij? Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Torej, kar zadeva poročanje, mora vsak delodajalec mesečno sporočiti število zaposlenih, ki so vključeni v ta program, ker se to pač lahko zaradi različnih okoliščin spreminja. Kar pa zadeva vlogo inšpekcije, v tem zakonu sicer ni določena, je pa res, da zdaj sindikati opozarjajo na nekatere kršitve Zakona o delovnih razmerjih ob tem, ko se skrajšuje delovni čas, in na tej podlagi tudi inšpekcija dela lahko posreduje.
Izvolite, gospod Barovič, proceduralno?
Hvala lepa. Za korektne in konkretne odgovore se ministru zahvaljujem, v tistem obsegu, ki jih ima. Ocenjujem pa, da je glede na veliko problematiko, za ilustracijo dovolite en stavek, Gorenje, delniška družba, je prejelo po podatkih, ki jih imam, subvencije za 4700 delavcev, tam pa je zaposlenih 5300 ljudi. Kje je ta razlika? Ampak, ne bom tega spraševal. Zaradi pomembnosti teh podatkov, zaradi pomembnosti nadzora, zaradi pomembnosti vsega, kar se dogaja z ljudmi; da jim zjutraj ob 6-ih rečejo: "Nasvidenje. Pojdi domov, nimaš dela"; v imenu Slovenske nacionalne stranke na osnovi 246. člena Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se o tem opravi razprava na naslednji, ne na drugi, na prvi naslednji seji.
Hvala lepa. Glasovanje o vašem predlogu bo jutri v okviru glasovanj. Gospod Dušan Kumer bo postavil poslansko vprašanje generalnemu sekretarju Vlade.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Spoštovana ministrica, ministri, kolegice in kolegi! Očitno se v slovenski politiki nekateri ne morejo tudi po skoraj 20-ih letih odreči grdi navadi, da brskajo po arhivskem gradivu in si ga tu in tam, domnevno tudi na nezakonit način prisvojijo in shranjujejo v zasebnih, tudi strankarskih, arhivih in ga po potrebi kasneje uporabljajo tudi za dnevno politična obračunavanja s svojimi političnimi tekmeci in nasprotniki. Več takšnih primerov je poznanih iz preteklih let, kot na primer nošenje kovčkov z dokumenti po tem parlamentu in kasnejša objava skoraj milijon državljanov Slovenije, domnevno sodelavcev bivše UDBE na svetovnem spletu, ki še danes služi kot politična hrana za zadovoljitev frustracij nekaterih političnih akterjev, pa afera SOVA in domnevno odnašanje prav tako arhivsko gradivo pod krinko preseljevanja udbovskih dosjejev v zgodovinski Arhiv Slovenije, pa vse do svežega primera prejšnjega tedna, ko je bilo govora o magnetogramih, ki jih naj ne bi bilo, pa so bili citirani na nacionalni televiziji. Tudi v primopredajnem gradivu generalnega sekretarja Vlade Republike Slovenije mag. Milana M. Cvikla so se pojavili indici domnevnih nepravilnosti pri fotokopiranju več kot 30.000 kopij vladnih dokumentov. Zato je bila decembra 2008 ustanovljena tudi posebna strokovna komisija, ki je začela raziskovati primer tega sumljivega fotokopiranja. V skladu z zakonom so bili o verjetni kršitvi Zakona o tajnih podatkih in Zakona o ravnanju z dokumentarnim arhivskim gradivom obveščeni tudi Inšpektorat za notranje zadeve, informacijska pooblaščenka in inšpektorat na Ministrstvu za kulturo. Zato vas spoštovani gospod generalni sekretar sprašujem: Zakaj ste se odločili ustanoviti posebno strokovno komisijo za omenjeno preiskavo? Kakšni so njeni izsledki? Kakšne bi lahko bile posledice za morebitne kršitelje?
Hvala lepa. Gospod generalni sekretar Vlade.
Hvala lepa. 22. novembra 2008 me je Vlada na svoji 1. seji imenovala za generalnega sekretarja. Isti dan sem imel zgodaj dopoldan primopredajo med starim, bivšim generalnim sekretarjem in mojo malenkostjo. Komplet dveh fasciklov je vseboval tudi Poročilo Komisije za prevzem in pregled dokumentarnega gradiva z datumom 17. 11. 2008, kjer je bilo v predzadnjem odstavku zapisano, da je neka komisija, ki je bila imenovana v prejšnjem mandatu, zato da bi prevzela gradivo iz Župančičeve 3, pristopila k popisu posameznih fondov, ki ga je prevzela na Župančičevi 3, ter gradiva, ki se nahaja v prostorih na Gregorčičevi 20. Po navedbah naj bi bio gradivo z lastnostjo arhivskega gradiva 17. 11. 2008 preneseno v Arhiv Republike Slovenije. Ko sem spoznavala svoje nove sodelavce sem bil seznanjen tudi z nepravilnostmi, ki so se zgodile v prejšnjem mandatu glede popisovanja arhivskega gradiva. Opozorjen sem bil, da je pri tem stavku, pač veliko umanjkalo. Predvsem to, da se je popis posameznih fondov dokumentarnega gradiva izvajal v prostorih na Gregorčičevi 20, ki so poznani kot arhiv B in arhiv C. Arhiv B vsebuje celotno vladno gradivo iz obdobja 1990-2000, tudi z dokumenti stopnjo tajnosti interno, zaupno in tajno, gradivo sej Vlade, zapisnikov rednih in dopisnih sej Vlade, ter magnetograme sej, personalne mape, gradivo protokola iz obdobja 1964-1988, Urada za narodnosti, gradivo Kabineta predsednika Vlade Republike Slovenije in še gradiva nekaterih drugih komisij. Medtem ko v arhivu pod oznako C hranijo plačilne liste od leta 1945, gradiva uprave zgradb, načrte zgradb, specifikacije, adaptacije objektov, kupoprodajne pogodbe hiš in stanovanj, načrte, ki jih je kupila država in kasneje prodala posameznikom. Skratka, bili so indici, da so pri tako imenovanem prevzemanju dokumentarnega gradiva na Zupančevi 3, ter gradiva, ki se nahaja v prostorih na Gregorčičevi 20 in je poznano kot arhiv Vlade Republike Slovenije in generalnega sekretariata, bile zadeve izvedene nestrokovno. Zato sem ustanovil komisijo z nalogo, da pregleda arhivske prostore Generalnega sekretariata Vlade in oceni stanje arhivskega in dokumentarnega gradiva z vidika predpisov o varovanju dokumentarnega in arhivskega gradiva ter predpisov o varovanju tajnih podatkov in pripravi podrobnejše informacije. Že prvo dejstvo, da je strokovna arhivska služba Generalnega sekretariata Vlade 11. decembra 2007 predala ključe arhiva B in arhiva C tej vladni komisiji, komisiji bivše vlade za prevzem in pregled dokumentarnega gradiva, ponovno pa ključe prevzela na mojo insistenco šele 6. januarja 2009 in da je v teh prostorih v začetku decembra 2007 postavila nov fotokopirni stroj ter v obdobju do 20. 11. 2008 izdelala več kot štiriintrideset tisoč fotokopij dokumentov, od tega dve tretjini po 20. septembru, se pravi po volitvah v letu 2008, je bila seveda indikacija, da je nekaj hudo narobe s tako imenovanim formalnim prevzemanjem gradiva in oddajanjem le-tega v Arhiv Republike Slovenije. Ugotovljeno je bilo, da v tem celotnem obdobju strokovni sodelavci arhivske službe Generalnega sekretariata Vlade niso imeli vstopa v arhive B in C, torej so v arhivu B in C delovali samo uslužbenci oziroma posebna vladna komisija, katere sestavo lahko tudi kasneje zelo podrobno pojasnim. Potem se je neposredno pred prevzemom in zamenjavo Vlade v tistem tednu, 17. 11. na Arhiv Republike Slovenije nekaj deset tekočih metrov arhivskega gradiva in seveda na ta način presekalo desetletno delo arhivarjev na tem, da seveda je gradivo ustrezno urejeno. Kot je ostalo v arhivu C ni bilo ustrezno izvedeno, zato sem seveda podvzel ukrepe, ki jih je Vlada tudi podprla.
Hvala lepa. Gospod Kumer, izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Se zahvaljujem za ta del odgovora. Moram reči, da sam osebno nisem presenečen, ker sem bil pri eni takšni zgodbi, ki sem jo prej omenil, zraven v letih 2006 - 2007 in delno 2008, ko je bil postopek logistike popolnoma enak. Tudi v temu primeru ugotavljam, da se je ta komisija zadrževala v teh prostorih celo leto, to je dvanajst mesecev. Me pa zanima zelo konkreten odgovor na naslednje vprašanje: Kaj bo Vlada in kako bo Vlada reagirala in kaj bo storila, če se potrdijo indici, da je prišlo do zlorab domnevno odtujenega gradiva in se bo to gradivo pojavilo, še enkrat, tako kot sem prej rekel, v dnevno političnem obračunavanju na politični strankarski sceni v Sloveniji? To se ne bo zgodilo prvič, ampak mislim, da enkrat je temu treba narediti konec. Sprašujem: Ali ima Vlada in odgovorni v Vladi kakšen scenarij, da bi te stvari v bodoče preprečevali, da se ne bi dogajale še naprej?
Gospod generalni sekretar.
Najprej je potrebno zagotoviti to, kar je tudi Vlada s sklepom naložila strokovnim službam Generalne sekretariata Vlade, to je, da se gradivo ponovno pregleda in da se kot trajno gradivo; gradivo, ki se tudi v Arhivu Republike Slovenije trajno pusti; določi tisto gradivo, ki je res trajno gradivo. Pred tem pa se celotno gradivo v skladu s postopki, ki tečejo od leta 1979, celoten življenjski cikle dokumentov, ustrezno posname na mikrofilme in tako zagotovi kopija predanih gradiv. Vi morate vedeti, da je z neurejenim načinom prenosa dokumentacije v Arhiv Republike Slovenije bila pomembno presekana celotna zgodovina vrste dogodkov, ki so v Republiki Sloveniji. Zato sam ne bom presenečen, sedaj govorim mogoče politično, ne kot generalni sekretar Vlade, če se bodo nekateri dokumenti pojavljali in jih v arhivih, seveda, ne bomo mogli najti. Tudi te zadnje zgodbe nekaterih magnetogramov so take. Poseben problem pri tem gradivu je bil ta, da so to izvajali uslužbenci; ali posamezniki, niti jih ne morem imenovati študentje, ker nekateri se hvalijo, da so to delali s ponarejenimi študentskimi izkaznicami; ki nimajo dovoljenja za delo s tajnimi podatki. Zato sem tudi Urad za varovanje tajnih podatkov in pristojne službe o tem obvestil. Sam pričakujem, da bo do tako informacijska pooblaščenka kot pristojni organi, ki so že začeli izvajati nekatere pogovore, tudi na generalnem sekretariatu o tem podali svoja poročila relativno hitro. Moram reči, da je tudi temeljno, kar Vlada želi narediti pri tem, naslednje. Mi želimo najprej zagotoviti to, da se ponovno vzpostavi Arhiv Vlade Republike Slovenije, tako kot to zahteva arhivska in dokumentarna stroka in tukaj računamo na polno sodelovanje Arhiva Republike Slovenije. Glede teh dokumentov, če bi ti dokumenti prišli v javnost, pa mislim, da bo mogoče tudi na podlagi poročila te komisije, na podlagi potrjenega gradiva na seji Vlade in ugotovitev pristojnih organov ugotoviti to, da so bili ti pridobljeni na nezakonit način in proti tem posameznikom tudi ustrezno ukrepati. Kako naprej? Jaz mislim, da je zelo slabo, če se arhivi delajo z namenom politične zlorabe. Zato smo v generalnem sekretariatu Vlade naredili vse, da bi s poročilom komisije za prevzem vzpostavili pogoje, da bodo arhivi ponovno vzpostavljeni na lokaciji, kjer morajo biti. Vso arhivsko dokumentacijo pa ob rokih poslati v arhiv [[...]]
Hvala lepa. Poslansko vprašanje ministru za šolstvo in šport bo postavila gospa mag. Majda Potrata. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani ministri, spoštovani poslanci! V družbi znanja je tudi vseživljenjsko izobraževanje pomemben del, poleg vsega drugega, tudi integracije v družbi. Javni interes za doseganje kratkoročnih in dolgoročnih ciljev resolucije o nacionalnem programu izobraževanja odraslih postavlja v središče nosilcev teh programov tudi ljudske univerze. Pustimo ob strani, da so jih nekateri hoteli videti kot ostanek nekdanjega časa in v resnici večina njih je bila ustanovljenih sredi prejšnjega stoletja, nekatere pa celo v 20-ih letih ali pa še prej, celjska ali mariborska denimo. Ampak vendarle, ljudske univerze opravljajo pri izobraževanju odraslih kot 25 pomembnih andragoških središč vrsto nalog, ki za druge izobraževalce odraslih tržno niso tako zelo zanimive. Res po statistiki opravijo med izvajalci desetino dela, ampak ena tretjina tistih, ki hodijo v jezikovne tečaje, to opravijo v ljudskih univerzah. Odstotek, o katerem sem govorila, je posledica tega, da je velika večina izobraževanja odraslih povezana s pridobivanjem vozniških spretnost. Ampak ljudske univerze usmerjajo svoje programe v izobraževanje ranljivih skupin prebivalstva, to je tistih programov, katerih tržna vrednost ali profit ni tak. Tega pa kot javni zavodi niti ne smejo ustvarjati in porabljati drugače kot v širitev lastne dejavnosti. Gre za programe za zviševanje splošno izobraževalne in kulturne ravni prebivalstva, ljudske univerze so edine, ki še opravljajo osnovnošolsko izobraževanje odraslih, med infrastrukturnimi dejavnostmi pa so zagotovo najbolj znani programi za osipnike imenovan PUM. Tisto, kar vas spoštovani gospod minister sprašujem, je: Kako vidite v svoji strategiji izobraževanja formalnih in neformalnih oblik izobraževanja mesto ljudskih univerz? Kako jim pomagati razvijati to javno službo, za katero so usposobljene in namenjene? Kako jim ne nazadnje rešiti tudi temeljna eksistenčna vprašanja? Zanima me: Katere aktivnosti potekajo ali se načrtujejo za zagotovitev stabilnega sistema financiranja ljudskih univerz? Kakšno vlogo jim namenjate v prihodnje? Hvala lepa za odgovor.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Najprej hvala lepa za vprašanje. Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Gospa ministrica, poslanka in gospodje poslanci, kolegi ministri! V resnici je vprašanje ljudskih univerz preveč na obrobju, glede na to, kakšno vlogo ljudske univerze v šolskem sistemu ali pa sistemu vzgoje in izobraževanja opravljajo. Zlasti v zadnjih letih so bile mnoge pred propadom in so v resnici životarile. Imajo velike likvidnostne težave zlasti takrat, ko se lotevajo evropskih projektov, ker enostavno nimajo dovolj sredstev, da bi same zalagale projekte na tak način, kot je to predvideno v tem sistemu financiranja. Zato se dogovarjamo z Ministrstvom za finance, da bi sprostilo neke avanse takrat, ko univerze dobijo tovrstna sredstva, da lahko sploh kandidirajo za tovrstna sredstva, ne da bi jih ta nemožnost v naprej odvračala od tega, da se sploh lotijo kandidature. Naslednja zadeva je, da bomo na ministrstvu za leto 2009 in 2010 pospešili pripravo letnega programa izobraževanja. Ta letni program izobraževanja je vir sredstev za te ljudske univerze. Če ta program zamuja, potem pridejo univerze spet do sredstev šele v drugi polovici leta. To se mi zdi, da je v naši moči in to lahko naredimo. In tretja zadeva, ki je pa sistemske narave, da bomo znotraj pregleda mreže šol pogledali tudi mrežo ljudskih univerz in na ta način poskušali racionalizirati to mrežo oziroma jo potem tudi podpreti. To je področje, ki ga imajo v vidu, ki smo se ga lotili, je pa to dediščina preteklosti, ki jo bomo morali na koncu vendarle z zakonom rešiti. Hvala.
Izvolite, gospa magistrica.
Hvala. Gospod minister, jaz se vam za vaš odgovor in pripravljenost sistemsko urejati to pomembno področje zahvaljujem. Pričakujem, da se bo rešil problem financiranja, pridobivanja sredstev, ki je skoraj zrušil veliko večino ljudskih univerz, ker so morale premostitvene kredite najemati. Eden največjih takih zavodov, ki deluje v Mariboru, Andragoški zavod, Ljudska univerza, pa je zgled uspešne andragoške institucije, ki dosega tudi priznanja v mednarodnih okoljih. Vidim, da si lahko obetajo vendarle nekoliko bolj sistematično in kakovostno rešitev problema. Hvala za to.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk bo postavil poslansko vprašanje ministru za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo. Gospod minister se je prej opravičil, kot veste. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Prihodnje leto bomo praznovali 200-letnico delovanja Botaničnega vrta Univerze v Ljubljani. Botanični vrt je tako naša najstarejša kulturna, znanstvena, izobraževalna ustanova z neprekinjenim delovanjem. Ustanovitelj vrta je bil Idrijčan Franc Hladnik, duhovnik, profesor na ljubljanski gimnaziji, ki je kot prefekt podpisoval tudi Prešernova spričevala. Bil pa je obenem odličen botanik, ki so ga cenili tudi zunaj tedanje Kranjske, na primer, na cesarskem Dunaju. Od ilirskih provinc do samostojne Slovenije je vrt marsikaj doživel in preživel. Lansko leto pa je bilo eno izmed najbolj kritičnih v zadnjem obdobju. Po prenehanju financiranja s strani Mestne občine Ljubljana so se skozi vse lansko leto vrstili pozivi za ureditev statusa in financiranja Botaničnega vrta. Oktobra lani je Vlada vrt razglasila za kulturni spomenik državnega pomena. Zagotovljena pa so bila tudi minimalna interventna finančna sredstva, saj je bil vrt tik pred tem, da ga zaprejo. Kljub spodbudnemu napredku pa se še vedno niso uredila statusna razmerja med mestno občino in univerzo, niti ni ustreznega financiranja s strani Vlade, saj je vrt finančno in kadrovsko zelo podhranjen. Že vrsto let je predvidena tudi širitev Botaničnega vrta na novi lokaciji v okviru Biološkega središča ob Večni poti v Ljubljani. Vrt pa je bil uvrščen tudi v nabor razvojnih projektov prejšnje vlade za obdobje do leta 2023. Ministra za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, gospoda Gregorja Golobiča, sprašujem: Kako boste uredili razmerje z mestno občino, saj je bilo s strani gospoda župana Jankoviča obljubljeno sodelovanje, pa žal do tega ni prišlo? Zanima me tudi: Ali so redno financiranje vrta ter načrtovane investicije v luči bližajoče se 200-letnice sedaj zagotovljene? Obenem pa gospoda ministra sprašujem: Ali ministrstvo in Vlada načrtujeta sodelovanje pri dostojni obeležitvi Botaničnega vrta v jubilejnem letu 2010? Prosim gospoda ministra, da mi na naslednji seji tudi ustno odgovori na postavljena vprašanja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev. Dr. Vinko Gorenak bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister Svetlik! Preteklo poletje je Vlada Janeza Janše v Državnem zboru predlagala sprejem zakona o tako imenovanem enkratnem dodatku. Upokojenci z najnižjimi prejemki so prejeli okoli 100 evrov dodatka. Stranke levice, takrat opozicije, so to gladko razglasile za predvolilne bombončke, nabiranje volilnih točk na račun davkoplačevalcev. Vendar so ti ljudje ta denar prejeli, pa kakorkoli ste ga že takrat imenovali. Seveda se je takrat oglasila tudi nekdanja poslanka SD Mateja Kožuh Novak, predstavnica oziroma predsednica upokojenske organizacije, ki je tudi to potezo vlade Janeza Janše napadla kot slabo potezo, kljub temu da so upokojenci ta sredstva dobili. Pred volitvami so bile takšne in drugačne obljube, ne bom jih ponavljal, ker tistih, ki so jih na veliko trosili po Sloveniji, niti ni tukaj. Pa vendar je po volitvah prišel čas krute realnosti in obljube o visokih pokojninah so se spremenile v 300 evrov borega dodatka k najnižjim pokojninah. A glej si ga zlomka, to še niti ni vse. Dan ali dva pred podpisom koalicijske pogodbe je bila vstavljena še klavzula v skladu s splošno finančno situacijo. Bolje bi bilo verjetno napisati: nikoli. Ampak to piše v tem dokumentu. Glede na to, da tam piše predvidoma januarja in predvidoma druga polovica nekoliko kasneje, vas sprašujem: Kdaj bo ta zadeva realizirana? Stranka DeSUS sicer govori o tem, da vas bo poklicala na en pogovor. Jaz se bojim, da bo to ostalo na relaciji med vami in izvršilnim odborom DeSUS-a. Mene bi to vendarle zanimalo malo širše, tako da bi slovenska javnost dobila en bolj jasen odgovor. Seveda pa se vprašanje tiče 100 tisoč ali 200 tisoč, kakor zajamete to populacijo ljudi. Zato bi prosil za en dokaj eksakten odgovor, ne tisti po krizi. Tisto me ne zanima. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec. Ta dodatek, o katerem je govora in ki ga omenjate, je stvar na koncu sporazuma koalicijskih partnerjev in njihovega medsebojnega dogovora. Naše stališče in presoja sedanje situacije je, da pokojninski sistem je treba presojati v luči socialne pravičnosti in solidarnosti, zato mora v času finančne krize nositi tudi del bremena vseh prebivalcev te države. Zaradi umirjanja gospodarske aktivnosti v letu 2008 in finančne recesije je potrebno preveriti ustreznost vseh izplačil, tako plač, kar smo že delali, in pokojnin kot tudi drugih transferjev, hkrati pa je nujno preveriti tudi ustreznost usklajevanja vseh teh transferov. Naj povem, kako je tekel ta proces usklajevanja v preteklem letu. Pokojnine so se uskladile februarja za 3,8% oziroma za 3,2 ter novembra še za 4,6%, pri čemer je bila pri novembrski uskladitvi upoštevana jesenska napoved ocenjenega porasta plač, izplačanih za obdobje januar-september 2008. Glede na trenutno gospodarsko stanje in gibanja je Urad za makroekonomske analize in razvoj objavil novo oceno porasta plač, ki je bila nižja za 0,5%, kar pomeni, da je bila jesenska uskladitev višja, kot je porast plač dopuščal. Zato se je nov podatek upošteval pri sedanji uskladitvi v začetku leta, ko so bile pokojnine usklajene za 3,5 oziroma 2,9%, in sicer od 1. 1. 2009. Drugačna ocena porasta plač v letu 2009 pomeni, da je potrebno zaveze koalicijskih strank in koalicijski pogodbi gledati tudi z vidika socialne in javnofinančne vzdržnosti. Glede na uskladitev pokojnin v višjem odstotku, kot so se dejansko uskladile plače, in glede na deflacijo, menimo, da trenutno ne obstajajo pogoji za izplačilo tega posebnega dodatka upokojencem, katerih pokojnine so najnižje. Bomo pa tudi v prihodnje spremljali gibanje plač in gibanje življenjskih stroškov. In v primeru poslabšanja gmotnega položaja upokojencev nemudoma tudi ukrepali. Z razlogi za takšno ravnanje oziroma za neizplačilo draginjskega dodatka smo seznanili tudi Zvezo društev upokojencev. Oni so pokazali razumevanje za takšno presojo, kot sem jo sedaj navedel. Ne glede na navedeno pa zaveza iz koalicijske pogodbe ostaja po naši sodbi in bo tudi uresničena, ko bodo za to ustrezne okoliščine. Posebej bi rad opozoril na to, da bo takrat treba premisliti tudi o tem, kdo zares ta draginjski dodatek dobi. Ali tisti z najnižjimi pokojninami, ki so pa sicer lahko v gmotno dobrem položaju, kar se je zgodilo lansko leto, ali tisti, ki imajo morda celo višje pokojnine, pa so gmotno v slabšem položaju? In to je potem tehnično vprašanje, ki ga bomo morali ob sprejemu ustrezne odločitve ali posebnega zakona, če bo za to potreben, tudi razrešiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, prosim.
Hvala lepa. Cenjeni minister Svetlik. Jaz vas razumem, se vam tudi zahvaljujem za odgovor, ker se zavedam, da ne morete kaj drugega tudi povedati. Vendarle me razumite, da želim ta čas izkoristiti, da vas seznanim z naslednjim. September, avgust preteklo leto v mojem kraju prebivanja Šmarje pri Jelšah, Rogaška Slatina, Podčetrtek je bil gospod Karl Erjavec, predsednik stranke DeSUS, zelo pogost gost. Na enem takih srečanj, jaz moram reči, se je zbralo 500 upokojencev, jaz sem bil tam tudi prisoten, čeprav nisem upokojenec, kot veste, fanfare, bobni, skandiranja, nagovarjanje z vaša eminenca je tam sledilo, golaž čez pol ure so si upokojenci plačali sami. Jaz verjamem, da je tudi to spremenilo politično sliko v tem parlamentu. To vas ne sprašujem, ampak zgolj ugotavljam in hkrati verjamem, da je 1000 evrov, o katerih je minister Erjavec govoril, on pravi v pogojniku, preprosti ljudje s Kozjanskega pa, veste, razumejo drugače. Oni razumejo, da se bo to zgodilo. Tako situacija je, kakršna je. Prav bi bilo, da v najkrajšem času se to realizira, da upokojenci ta sredstva dobijo. Hkrati pa je treba reči tudi to, da se je to vedelo tudi v času nastajanja koalicijskega sporazuma, ne nazadnje nekateri ministri so se za glavo držali, ko so videli to dikcijo. Gospod predsedujoči, jaz bi nekako prosil, ne pričakujem odgovora od gospoda ministra. Če pa je najdete v Poslovniku kako določilo, da bi okoljski minister odgovoril naslednjič, vam bom pa zelo hvaležen. Hvala.
Hvala lepa. To je bila po Poslovniku neka mešanica. Ker se je to že nekajkrat prej zgodilo, sem vztrajal, da nisem prekinil, ampak danes se res čudno ta drugi del pri poslanskih vprašanjih izkorišča Poslovnik, se zahvaljuje, se debatira, se reče, da je zelo zadovoljen poslanec z odgovorom, pa potem postavi naknadno prošnjo za obravnavo pred zborom. Res bomo morali enkrat malo ponoviti, kaj to pomeni poslansko vprašanje, kako se ga naslavlja, kaj je prošnja za dodaten odgovor in kaj je potem prošnja za obravnavo na zboru. Hvala. Imate proceduralno vprašanje?
Imam pravico do predloga po 246. členu. Samo to predlagam, nič drugega. [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] [[...]]Natanko sem povedal, da sem zadovoljen z delom odgovora gospoda Svetlika, tako da prosim, če opravimo razpravo po 246. členu, da ne bo poslušalo pet, šest poslancev, ampak slovenska javnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še enkrat bom rekel, da dopolnilnega odgovora niste dobili oziroma tudi niste postavili vprašanja. To se pravi, da temu ne more slediti to, kar ste zdaj prosili. S tem zaključujem to. Poslansko vprašanje bo postavil gospod mag. Radovan Žerjav, in sicer ministrici za notranje zadeve ter ministru za pravosodje. Izvolite gospod.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani minister, dragi kolegi! Jaz se bi obema, ministrici in ministru, opravičil, da sta pravzaprav glede na to, da sta imela vprašanje, kot sem videl po seznamu, na začetku, da sta pravzaprav morala oba počakati do konca. Ampak glede na to, da gre za afero Patria, ki je bila pred volitvami ena od top tem, pa je na nek način v zadnjem času šla v pozabo, kljub temu bi postavil vprašal dve vprašanji. Pa bi za začetek najprej začel z nekaj citati vas, gospa ministrica, pred volitvami v zvezi s to afero. Na POP TV-ju, Soočanje, 4. 9. ste izjavili sledeče: "Ni bilo narejeno nič, da bi se odkrila resnica. Mi v LDS že štiri mesece opozarjamo, da želimo pojasnilo, kaj se je s tem denarjem zgodilo. Ali ni vsaj nenavadno, da Barbara Brezigar noče o tej zadevi povedati popolnoma nič? Ali so to standardi pravne države? Po mojem to niso standardi pravne države." V Financah istega dne je pisalo, to bi naj bila vaša izjava: "Posledica nedelovanja temeljnih družbenih procesov učinkovitosti policijskih preiskav preko neodvisnega tožilstva in sodstva navsezadnje neizprosnega novinarskega raziskovanja je ravno to temeljno pomanjkanje resnice. Javnost preprosto ne dobi dovolj informacij." Takšnih izjav je bilo več tudi s strani gospoda ministra. Lahko bi jih še citiral, pa mislim, da jih je dovolj. Ob mojem ustnem poslanskem vprašanju na prejšnji seji Državnega zbora ste gospa ministrica odgovorili: "Za preiskovanje je bil ustanovljen skupni preiskovalni tim, ki ga vodi državni tožilec. Državni tožilec tudi usmerja delo policistov. V okviru vodenja tima in v pristojnosti državnega tožilca je tudi odločitev o obsegu in vsebini obveščanja javnosti o poteku preiskave primera." Sam sem takrat in tudi sedaj zagovarjal, da je prav, da se zadevi pride do dna, da se stvari razčistijo in da se javnost obvesti kdo, kaj, kako in na kakšen način se je pravzaprav v tej aferi vse skupaj dogajalo. Zato vas sprašujem: Kako poteka preiskava v zadevi Patria in kakšni so njeni izsledki? Ali po vašem mnenju v zvezi s potekom preiskave so informacije v javnem interesu? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica za notranje zadeve, izvolite prosim.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Spoštovani poslanci! Ja na podobna vprašanja sem, spoštovani poslanec, odgovarjala že kakšen mesec nazaj. Menim, da je prav, da sprašujete. Gre za zadevo, ki ji je res potrebno priti do dna, in z veseljem počakam do večera, da vam odgovorim na vaše vprašanje. V zadevi Patria, predkazenski postopek še vedno intenzivno teče in še vedno ga usmerja Vrhovno državno tožilstvo. Res je, bila je ustanovljena skupna preiskovalna skupina. Po mnenju policije ta zdaj dobro sodeluje in dela hitro in tekoče. Gre za skupino s finskimi preiskovalci. Ponovno bi želela povedati in poudariti, da so glede na to, da postopek usmerja državno tožilstvo, vse pristojnosti glede obveščanja javnosti, za katero menim, da mora biti obveščena korektno, v pristojnosti državnega tožilstva in tistega državnega tožilca, ki preiskavo usmerja. Sama v to njegovo pristojnost ne morem posegati. Torej danes lahko povem, da policija dela vse, kar je v njeni pristojnosti, da ima vse pogoje za delo, da lahko uporablja vse svoje pristojnosti, da lahko izvaja vse svoje ukrepe v skladu z zakonodajo. Da po njenih ocenah preiskava dobro teče. O tem, katere podatke, kako, kdaj, o kakšnem posegu, pa bo o preiskavi seznanjena javnost, pa je v pristojnosti državnega tožilca. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister za pravosodje, izvolite.
Hvala lepa. Ministrstvo za pravosodje je na podlagi zaprosila v zvezi za pripravo odgovora na to poslansko vprašanje in na podlagi prejšnjih poročil Vrhovnega državnega tožilstva ter na podlagi podatkov, ki jih je ministrstvo pridobilo v okviru izvajanja postopka mednarodne pravne pomoči, zbralo informacije, za katere ocenjuje, da jih lahko posreduje tudi v okviru odgovora na to vprašanje. In sicer, da državno tožilstvo v Republiki Sloveniji samostojno vodi predkazenske postopke zoper večje število določenih oseb in zoper nekatere še ne ugotovljene osebe, zaradi utemeljenih razlogov za sum, da so bila storjena različna kazniva dejanja. Aktivnosti potekajo v smeri preverjanja kaznivih dejanj zlorabe uradnega položaja ali uradnih pravic, sprejemanja daril za nezakonito posredovanje, pa tudi za kaznivo dejanje jemanja podkupnine. V okviru predkazenskega postopka sicer državni tožilci sodelujejo s preiskovalnimi organi drugih držav, v tem smislu je bila ustanovljena skupna preiskovalna skupina slovenskih in finskih preiskovalcev. Poleg tega poteka sodelovanje na podlagi posebnih zaprosil posameznih držav za mednarodno pravno pomoč. V okviru tega so tudi pristojni tožilci zahtevali od drugih držav določene podatke, zlasti o prometu na bančnih računih. Zaradi pospešitve mednarodnega sodelovanja je bil za pomoč zaprošen tudi Eurojust. Sam kot minister ocenjujem, da so take informacije za javnost pomembne, seveda ob doslednem upoštevanju omejitev, ki izhajajo zlasti iz 63. člena Zakona o državnem tožilstvu. Želim pa posebej izpostaviti to, da to pa ne odvezuje ministra za pravosodje, da v okviru svojih pristojnosti preveri, ali je poslovanje državnega tožilstva ažurno, zlasti tudi da ne bi iz neutemeljenih razlogov prišlo do morebitnega zastaranja kazenskega pregona. In tudi zato sem danes od generalne državne tožilke zahteval dopolnitev njenega poročila, ki mi ga je posredovala danes. Hvala.
Hvala lepa. Gospod poslanec, izvolite.
Hvala lepa. Zahvaljujem se seveda obema za ta odgovor. Poglejte, javnost pa dobiva občutek, in tudi sam, da je bila tema pred volitvami aktualnejša, kar je tudi ne nazadnje razumljivo. Sam bi pa pričakoval, glede na samo težo te afere, da bi tudi zdaj po volitvah bili tako odločni, morda tako ostri, da bi res naredili vse in še več, da to zadevo čim prej razčistimo in pospravimo tako, kot je to treba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod László Göncz bo postavil poslansko vprašanje ministru za okolje in prostor. Minister je odsoten. Izvolite prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik in še vztrajajoči. Iz različnih virov sem dobil informacijo, da Republika Avstrija oziroma skupina investitorjev namerava sorazmerno blizu, manj kot 10 kilometrov od meje z Republiko Avstrijo, z Republiko Slovenijo, se opravičujem, zračne linije postaviti sežigalnico odpadkov. Ni dvoma o tem, da bo omenjena sežigalnica do določene mere poslabšala kvaliteto bivanja v širši pokrajini, kamor sodi tudi severno območje Goričkega v Prekmurju ter ozemlje v okolici mesta Monošter, kjer živijo porabski Slovenci. Prisotnost sežigalnice v omenjenem prostoru pa bi lahko negativno vplivala tudi na razvojne možnosti in na ekonomske smernice omenjenega območja, posebno tudi v dotičnih predelih Republike Slovenije. Prebivalci bližnjih naselij Slovenije z narodnostno mešanega in enojezičnega območja z zaskrbljenostjo spremljajo dogodke. Bojazen Slovencev v Porabju pa je še bolj izrazita. Nekatere organizacije že zbirajo podpise za podporo peticiji proti izgradnji te sežigalnice. Ker v zvezi s tem nimamo konkretnih informacij oziroma obstajajo zgolj informacije avstrijskih oblasti, sprašujem gospoda ministra za okolje in prostor: Ali ste na ministrstvu seznanjeni z morebitnimi negativnimi vplivi načrtovane sežigalnice na širše okolje, torej tudi na območje Republike Slovenije ter na območja, kjer živi avtohtona slovenska manjšina v Porabju? Hvala lepa in pričakujem odgovor na naslednji seji Državnega zbora.
Ustni odgovor. Hvala lepa. S tem smo končali seznam prijavljenih poslancev za poslanska vprašanja. Predsedniku Vlade, ministrici in ministrom Vlade se zahvaljujem za podane odgovore in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 3. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Lahko noč.