Spoštovane kolegice in kolegi, parlamentarne počitnice in dopusti so že daleč, smo že pozabili, kako je bilo, pa vendar danes prvič po malo daljšem času se spet vidimo v tej dvorani, lepo pozdravljeni! Začenjam 6. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Današnje seje se ne morejo udeležiti naslednje kolegi: mag. Alenka Bratušek, Maša Kociper, mag. Melita Župevc in Tina Komel. Na sejo sem vabil k 1. točki dnevnega reda, torej poslanskim vprašanjem, predsednika Vlade, ministrico in ministre ter generalnega sekretarja Vlade, k 6. točki dnevnega reda gospo Eleno Pečarič, predstavnico zakonodajne iniciative, k 16. točki dnevnega reda varuhinjo človekovih pravic dr. Zdenko Čebašek Travnik in k vsem ostalim točkam dnevnega reda predstavnike Vlade. Prehajamo na določitev dnevnega reda 6. seje Državnega zbora. Predlog ste dobili v petek, 14. septembra 2012, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel. Odločali pa bomo o predlogu za širitev dnevnega reda, in sicer o Predlogu zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank, po nujnem postopku. Po dogovoru na Kolegiju, ki je bil 21. septembra, predlagam, da se z obravnavo tega predloga zakona razširi dnevni red 6. seje Državnega zbora. Predlog za širitev ste prejeli z dopisom 21. septembra. Predstavnikov Vlade ni. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima besedo gospod Janko Veber. Prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Razširitvi dnevnega reda s Predlogom zakona o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov nasprotovali. Vlada je namreč na svoji seji prejšnji teden v četrtek sprejela besedilo tega zakona, ga posredovala v proceduro, v petek smo o tem že odločali na Kolegiju in v tem tednu naj bi Državni zbor odločal o tem, kako bomo upravljali slabe terjatve na bankah. Dejstvo pa je, da je pri tem postopku seveda cela vrsta nevarnosti predvsem v tem smislu, da lahko resnično naredimo še večjo škodo v Sloveniji, kot bi bila, če bi Državni zbor vedel, o čem odloča. Za nas je nesprejemljivo, da po tem zakonu Banka Slovenije ne bo imela možnosti vplivati na to, katere terjatve se bodo iz banke prenesle na slabo banko. Nimamo obrazložitve, zakaj je dobro, da je datum za prenos slabih terjatev leto 2012, kajti dejstvo je, da bodo banke poskušale prenesti na to novo družbo, ki bo upravljala s temi terjatvami, čim več naložb. Gre za čisti hazard in ta hazard je v teh zahtevnih gospodarskih in finančnih razmerah za nas nesprejemljiv, kajti vsaka napaka se bo zdaj izjemno resno poznala na tem, kako bomo obvladovali svoj ekonomski in socialni položaj v Sloveniji. Če ne vemo, katere terjatve prehajajo na novo družbo in s kakšnimi zneski, je to največji hazard, kar se lahko zgodi v Državnem zboru, da sprejmemo odločitev, pa ne vemo, kako bo ta zadeva potekala. Tisti, ki bodo vodili družbo za upravljanje slabih naložb, bodo sami odločali o tem, katero terjatev bodo prevzeli, katero ne. Ni nobena skrivnost, da bo te iste, ki bodo vodili to družbo, imenovala aktualna vlada. Ni nobena skrivnost, da so kadri, ki prihajajo v te nove družbe, strogo politično usmerjeni in nikakor ne gre za strokovnjake širokega spektra, ki bi razmišljali o državi in o socialnih problemih kot takšnih v državi. Tako nam ta nedorečenost onemogoča, da bi govorili o tem, da lahko danes razširimo dnevni red seje Državnega zbora in da že v petek odločamo o tako pomembnem zakonu. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zato nasprotovali razširitvi.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Naša poslanska skupina bo predlog za širitev dnevnega reda te seje podprla. Razlogi so očitni. Bivši predsednik Vlade gospod Pahor je že sam ugotovil, da je njegova vlada v tistem mandatu, ko je predsedoval, postavila napačno diagnozo, se pravi, ukvarjala se je z javnofinančnimi problemi, ugotovili pa so kasneje, to se pravi v tem mandatu gospod Pahor, da je pa ključni problem bančni sistem. Glede na to, da je bila takrat postavljena napačna diagnoza, so se predvideli tudi večinoma napačni ukrepi, napačna zdravila in zaradi tega je Slovenija pač prišla v situacijo, v kateri je. Zdaj imamo postavljeno diagnozo, predvideni so ukrepi, torej zdravila za ozdravitev tega bančnega sistema, in jaz pričakujem, da bo ta predlog dobil dovolj podpore, da se bo začelo to saniranje bančnega sistema, ki je pravzaprav problem celotnega gospodarskega sektorja, tudi zakon sprejel in da se bodo te zadeve začele tudi pospešeno odpravljati. Poleg vseh ostalih drugih spremljajočih ukrepov, ki jih je bilo sprejetih v tem mandatu že kar veliko. Mi smo v situaciji, ko vemo, kaj je problem. Smo v situaciji, ko imamo predlog ukrepa za to, da se bo ta problem rešil, zato po vseh teh izjavah ni potrebnega nobenega dodatnega časa več, ker smo ga že izgubili tako ali tako preveč, praktično ves prejšnji mandat, da bi še dodatno zdaj teoretizirali in razpravljali o tem, ali gre za hazard ali politično kadrovanje ali karkoli. Gospod Pahor je dejal, da je njegova prejšnja vlada postavila napačno diagnozo. Ta vlada postavlja diagnozo in ta vlada bo morala, kar zadeva sprejemanje ukrepov, prevzeti vso odgovornost. Jaz računam, da če kaj držijo besede katerega izmed politikov, da bo ta predlog za širitev dnevnega reda, ker gre za izjemno pomemben ukrep, dobil tudi širšo, ne samo koalicijsko podporo. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo besedo? Ne. Potem zaključujem razpravo o predlogu za širitev in prehajamo na odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda z obravnavo Predloga zakona o nujnih ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank. Prosim, če preverite svoje glasovalne naprave. Vstavite kartice in glasujemo o predlogu za širitev dnevnega reda. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za 51, proti 10. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev sprejet. Zbor bo navedeni predlog zakona kot 3.a točko dnevnega reda obravnaval v petek, 28. septembra 2012, ob 10. uri, v četrtek pa bo predlog zakona obravnavalo matično delovno telo, Odbor za finance in monetarno politiko. Prehajamo še na glasovanje o določitvi dnevnega reda v celoti. Državnemu zboru predlagam, da za 6. redno sejo določen dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem in s sprejeto širitvijo. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za 67, proti 2. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je dnevni red 6. seje Državnega zbora določen. Prekinjam sejo Državnega zbora, ki jo bomo ob 15. uri nadaljevali s 1. točko dnevnega reda, z vprašanji poslank in poslancev.
Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 53 poslanskih vprašanj. Vrstni red je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin, v skladu s 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prvi dve vprašanji poslancev opozicije in na vprašanje poslanca vladajoče koalicije bo predsednik Vlade zaradi službene odsotnosti tokrat odgovarjal v torek, 2. 10., ob 12. uri po dogovoru med Državnim zborom in Vlado in po dogovoru z vodji poslanskih skupin. Pravila so takšna kot vedno. Vsak poslanec ima tri minute na voljo, da postavi poslansko vprašanje. Minister ima pet minut časa, da odgovori. Možnost postavitve zahteve za dopolnitev odgovora. Možnost zahtevati, da se opravi razprava o odgovoru na naslednji seji Državnega zbora. Če poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu mora predsednik Vlade ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Seveda pa lahko poslanec tudi zahteva, da se odgovori ustno. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo sejo Državnega zbora. Za danes so se opravičili: gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, gospa Ljudmila Novak, ministrica brez resorja, dr. Janez Šušteršič pa bo odsoten po 20. uri, sedaj pa je tukaj med nami. Pregled poslanskih vprašanj ste dobili na klop, torej pregled vprašanj, na katera ni bilo odgovorjeno v poslovniškem roku. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. V skladu s 247. členom Poslovnika so najprej poslanska vprašanja, postavljena na 4. in 5. seji Državnega zbora. Ministri odpravljajo zaostanke. Minister za finance, dr. Janez Šušteršič bo najprej odgovoril na vprašanje gospe Patricije Šulin v zvezi z nameravano združitvijo DURS in CURS. Izvolite, gospod minister.
Lepo pozdravljeni! Vprašanje gospe poslanke je bilo, kako potekajo aktivnosti v zvezi z nameravano združitvijo davčne in carinske uprave. Odločili smo se, da kot ciljni datum, ko to združitev dejansko izvedemo operativno, postavimo 1. 7. 2013. To je pričakovani datum vstopa Hrvaške v Evropsko unijo, za katerega je bila sicer tudi že načrtovana večja reorganizacija carinske uprave, tako da ta dva procesa združujemo. Vprašanje je bilo, kako aktivnosti potekajo. Aktivnosti potekajo tako, da po eni strani v okviru neke delovne skupine pripravljamo, se pravi, smo opravili analizo stanja, strukture. Pripravljamo nekako funkcionalno strukturo bodočega združenega organa, se pravi združenje carinske in davčne službe. Delovno ime tega je Finančno uprava Republike Slovenije, kratica bo tudi zanimiva, in glede na to potem pričakovano strukturo delovnih mest, število zaposlenih, potrebne kvalifikacije zaposlenih. Jeseni, to se pravi do konca leta bomo pripravili tudi že predlog zakona, ki bo urejal to skupno službo. Vmes že potekajo dodatne aktivnosti, to se pravi pozvali smo obe službi, da pripravita skupne aktivnosti, da v okviru kompetenc, ki jih že imata, skušata organizirati skupne akcije zlasti na področju preganjanja sive ekonomije, iskanja dela na črno. Carinska uprava je že v preteklosti sprejela neke aktivnosti ali pa dolžnosti predvsem na področju izterjave. Tukaj so možne izboljšave že zdaj, se pravi brez nekih sprememb, združevanja in tako naprej. Pogovarjali smo se tudi, da bi nekje na lokalni ravni poskušali z neko pilotsko združitvijo dveh uprav, da vidimo, kako bo to delovalo in na tem aktivno delamo. Seveda bo pa združitev, nova pravna podlaga bo dejansko omogočila tudi skupne tako imenovane mobilne enote, njihovo okrepitev iz preiskovanja najhujših davčnih utaj, recimo, dela na črno, sive ekonomije na terenu, zato bomo s temi aktivnostmi tudi nadaljevali. Kar se tiče kadrovske zasedbe, bo ta odvisna glede na zmanjševanje nalog v zvezi z vstopom Hrvaške v EU in glede na to, da pri združevanju služb vedno prihaja do kakšnih sinergij. Ne pričakujemo, da bo skupno število zaposlenih enako številu, ki bi ga dobili, če bi sešteli tiste, ki so danes zaposleni na obeh upravah. Za nekatere se bo morda našlo delo v drugih inšpekcijah. Seveda bo pa tudi na tem področju treba prihodnje leto slediti splošnim usmeritvam Vlade glede zniževanja stroškov dela v javnem sektorju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje, ki je bilo postavljeno na prejšnji seji dr. Šušteršiču, je bilo vprašanje gospoda Mirka Brulca v zvezi z realizacijo sklepov v zvezi z davčno obravnavo premij za razrez in spremembo namembnosti ribolovnih plovil. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Gospod Brulc je postavil vprašanje v zvezi z realizacijo dveh sklepov Odbora Državnega zbora glede obdavčitve premij za razgradnjo ribiških plovil. Prvi sklep je bil, da bi morali davčno obravnavo urediti v skladu z uredbo Evropske unije. Naše razumevanje veljavne evropske ureditve je takšno, da je premijo, ki jo nekdo dobi za trajno ukinitev ribolovnega dovoljenja in ki vključuje tudi pokrivanje stroškov razreza, spremembe namembnosti ribiških plovil in tako naprej, možno obravnavati samo kot prihodek iz dejavnosti. Razlog za to je pa v tem, da se tudi na drugi strani vsi ti stroški razreza, spremembe namembnosti plovil in drugih prilagoditev obravnavajo kot stroški ribiške dejavnosti. Se pravi, če je nek denar za pokrivanje stroškov, je pač to prihodek. Menimo, da je takšna ureditev, kot jo imamo, že skladna z uredbo EU. Ta uredba tudi ne ureja načina obdavčitve, ampak samo vsebino premije, njen namen, in to naša zakonodaja upošteva in skladno s tem namenom tudi po našem razumevanju obdavčuje. Prav tako pa se nam ne bi zdelo smiselno spreminjati Zakona o dohodnini na tak način, da bi, recimo, te premije iz dohodnine izvzeli, ker bi s tem prišlo do neenake obravnave zavezancev, ker bi nekatere zavezance postavili v položaj, ko bi se jim del prihodkov iz dejavnosti ne štel med obdavčljive dohodke, ne da bi za to obstajal nek posebej utemeljen razlog. Dodatno k temu naj pa kljub vsemu pojasnim, da morda situacije le ni tako črna, kajti ta premija, kot rečeno, predstavlja prihodek ribiške dejavnosti, kar pomeni, da zato, da ugotovimo obdavčljivo osnovo, se od nje odštevajo vsi tisti stroški, ki jih nekdo ima z razrezom, s spremembo namembnosti in tako naprej, in dejansko ni obdavčljiva celotna premija, ampak razlika med tem, kar je verjetno ponavadi precej manjši znesek. In drugič, če bi to subvencijo za ukinitev ribolovne dejavnosti, za prenehanje ribolovne dejavnosti ta ribič namenil za prestrukturiranje, za nakup nekih drugih sredstev ali kaj podobnega, bi pa to lahko celo obravnaval kot neke vrste investicijo in celo premijo razporedil kot dohodek več let ter s tem še dodatno zmanjšal to svojo obveznost. V teh manjših priporočilih, ki jih od finančnega ministra ne boste velikokrat slišali, kako smiselno je upravljati davčne obveznosti, mislim, da je ta zadeva pojasnjena. Hvala lepa.
Za dopolnitev odgovora. Gospod Brulc, izvolite
Hvala lepa, gospod minister. Poglejte, gre za ukrep razreza. To je trajna ukinitev ribiške dejavnosti. Ta ribič ne bo več ribič. Evropa namenja 75 % subvencij, država 25 % , vzame pa 50 %. Kje je tukaj logika? On mora ta denar vložiti potem v neko drugo dejavnost, da bo lahko preživel, se pravi, ne bo si kupil BMW ali pa ne vem česa. Mislim, da ni pošteno, da država vzame iz Evropskih sredstev tudi en del te subvencije. Pristojni odbor za kmetijstvo je to obravnaval, tudi minister je bil prisoten in je rekel, da je prav, da se ti razrezi ne obdavčijo, da na tem država ne služi. Naše ribištvo je v zatonu, žal, ker ne more konkurirati z Italijani, Hrvati, s Skandinavci, ne vem s čim. Sedaj imamo še tam dva, tri, dobesedno škafa, s katerimi poskušajo nekaj uloviti. Tem je treba pomagati. Tistim pa, ki so se odločili, da ne bodo več te dejavnosti izvajali, pa je treba pomagati, da se prestrukturirajo. Zato nasprotujem temu, da jih je treba obdavčiti, in to celo 50 %. Gospod minister, jaz mislim, da bi država bila lahko toliko prizanesljiva, da bi se temu davku odpovedala, ker gre za, ne vem, pet, šest primerov na celi naši slovenski obali. Hvala.
Hvala. Minister, izvolite.
Poglejte, samo nekoliko bi korigiral te navedbe. Ne gre za premijo za razrez. Gre za premijo za trajno ukinitev ribolovnega dovoljenja. Drugič, ne obdavčuje se ta premija, ampak razlika med premijo in stroški, povezanimi z ukinitvijo ribolovnega dovoljenja, in 50 % je obdavčeno samo pri tistih, ki padejo v najvišji dohodninski razred.
Hvala. Sedaj bo minister odgovarjal še na vprašanje gospoda Gašparja Gašparja Mišiča, ki ga je zastavil na prejšnji seji, in sicer vprašanje v zvezi s sanacijo bančnega sistema. Prosim.
Lepo pozdravljeni! Gospod Gašpar Gašpar Mišič, je spraševal o tem, ali bomo zaradi slabega poslovanja dveh bank, Nove Ljubljanske banke, Nove Kreditne banke Maribor, ugotavljali odgovornost organov nadzora in upravljanja v obeh bankah in ali bomo pozvali Banko Slovenije k temu, da bi morala odločneje ukrepati, ali celo k neki odgovornosti. Kar se tiče organov nadzora in upravljanja v obeh bankah, ste lahko v minulih mesecih sami spremljali, da je Ministrstvo za finance, v usklajevanju z AUKN pri pripravi skupščin podpiralo rešitve, ki so šle v smer ugotavljanja odgovornosti. Tudi naloženo je bilo nadzornim svetom, novim, ki so bili imenovani, da pregledajo tudi za nazaj poslovanje, da pregledajo sume ali pa revizije, ki so že bile izvršene in so kazale na možnost določenih oškodovanj ali kaznivih dejanj, in da o tem poročajo in to tudi spravijo do pristojnih organov. Mi smo tudi sami začeli nekatere aktivnosti za ugotavljanje odgovornosti. Skupaj z Ministrstvom za notranje zadeve smo ustanovili eno delovno skupino, kjer do te mere, do katere kot minister za finance imam vpogled v dokumentacijo v bankah, ugotavljamo, kje bi lahko in do kakšnih kršitev bi lahko prihajalo in o tem tudi obveščamo tiste organe, ki pa imajo pooblastila za prelom tega. Mislim, da smo tukaj ravnali odgovorno. Prišlo je tudi do zamenjav nadzornih svetov, tudi zamenjav uprav, kot lahko vidite. In tudi v predlogu zakona o stabilizaciji bančnega sistema predlagamo poseben člen, ki bo naložil, da v tistih primerih, kjer bo prišlo do prenosa slabih terjatev z bank na to posebno družbo za upravljanje bančnih terjatev, da se tam, kjer za to obstajajo razlogi, ugotavlja odgovornost. Ne želimo ugotavljati odgovornosti tam, kjer je šlo za neka normalna poslovna tveganja, za stvari, ki se v normalnem poslovanju zgodijo. Gotovo pa takšno stanje, kot je danes, ne bi bilo, če ne bi bilo tudi nekaj ne le malomarnosti, ampak tudi namernih oškodovanj, lahko tudi kakšnih drugih kršitev predpisov, ki jih je možno kvalificirati kot kazniva dejanja. Koliko tega je, teh ocen pa jaz ne bi tvegal kot minister, ker mislim, da so za to pristojni drugi in da se bo skozi čas to pokazalo. Sami pa ste tudi bili obveščeni prek medijev o nekaterih postopkih, ki že potekajo, in o nekaterih preiskavah. Kar se tiče Banke Slovenije, Ministrstvo za finance ni tisto, ki bi bilo pristojno za ugotavljanju odgovornosti Banke Slovenije. Banka Slovenija je ustanovljena s samo ustavo Republike Slovenije. Ima v tej ustavi zagotovljeno neodvisno in samostojno vlogo in odgovarja Državnemu zboru. Državni zbor imenuje guvernerja na predlog predsednika republike in Državni zbor je tisti, ki ima glede na to tudi možnost, če se mu to zdi potrebno, vsaj zahtevati pojasnila od Banke Slovenije in ugotavljati njeno odgovornost. Mi z Banko Slovenije v okviru svojih nalog, ki jih imamo, skrbi tudi za stabilnost finančnega sistema, sodelujemo in mislim, da v glavnem dobro sodelujemo. Ta vprašanja, ki ste jih zastavili meni, boste pa morali zastaviti, glede na ustavno delitev pristojnosti in na neodvisnost Banke Slovenije neposredno njim. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Gašpar Mišič zahteva za dopolnitev odgovora. Prosim, izvolite.
Hvala lepa, minister za pojasnila. Vesel bom, če boste karkoli lahko dosegli in pospravili zelo nečedna dejanja v zgodovini Republike Slovenije, kar zadeva nadzor poslovanja predvsem pa kar zadeva način dela Banke Slovenije kot centralne varovalke finančnega sistema Republike Slovenije [[..]] Zavedam se, da je odgovornost Banke Slovenije velika, na žalost se tega niso zavedali tisti prej, ko so kar tako dopuščali, da se stvar pelje, kakor se je peljala. Spoštovani minister, ne glede na to, da je Banka Slovenije podvržena neposredno nadzoru Državnega zbora, vendarle ima vlada večino v državnem zboru in bi pričakoval tudi od vas, tako od vlade kot od ministra za finance, da boste odločneje ukrepali zoper vse tiste, ki so dopustili vse kredite, ki so osiromašili naš bančni sistem. Zavedam se, da so bila normalna poslovna tveganja, vendar veliko je bilo takih in drugačnih ravnanj tako bank kot tudi nadzornikov in varovalk, da bi lahko preprečili številne slabe naložbe, s katerimi se moramo danes ukvarjati. Pozivam vas in sprašujem vas o konkretnih ukrepih, ki jih boste sprejeli: Ali boste rekli, da ne morete nič narediti kot minister napram odgovornosti Banke Slovenije, guvernerja Banke Slovenije, ki vodi to banko, ali pa bomo morali v Državnem zboru narediti korak naprej, da bomo dosegli zadovoljstvo, da bodo kaznovani tisti, ki so to državo in finančni sistem spravili na stanje, v katerem smo, ki mu lahko rečemo samo : žalostno? Hvala.
Minister? Ni več kaj dodati, pravzaprav niti ni bila toliko zahteva za dopolnitev dogovora. Še eno vprašanje je bilo za ministra, in sicer vprašanje gospe Marije Plevčak v zvezi z usklajevanjem pokojnin in obveznosti Kada do Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje glede na uskladitve pokojnin za letošnje leto. Izvolite, gospod minister.
Lepo pozdravljeni! Gospa poslanka je postavila tri vprašanja, če imam prav zabeleženo. Prvo vprašanje je bilo, kaj bo letos z nakazilom 50 milijonov iz Kapitalske družbe v Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Zakon je tukaj jasen in pravi, da je do 30. 9. treba nakazati teh 50 milijonov evrov v pokojninsko blagajno. In to se bo zgodilo tudi letos. Kakšna bo usoda teh sredstev na ZPIZ? Ta sredstva bodo na ZPIZ namenjena za izplačevanje pokojnin. Tukaj bi rad eno stvar pojasnil. Pogosto se reče, pa tudi mogoče kje piše, da so ta sredstva namenjena za usklajevanje pokojnin. In potem lahko nekdo razmišlja, če v enem letu ni uskladitve pokojnin, potem pa ni treba, da bi se ta sredstva nakazovala. Problem je takšen, prvič, da bi to pomenilo, da tudi v tistem letu, ko je pa recimo za uskladitev pokojnin potrebnih 100 milijonov, bi se moralo pa 100 milijonov nakazati. Pokojnin se izplača v Sloveniji na leto približno 4 milijarde. Če se uskladijo za 1 % je to 40 milijard, če se uskladijo za 2 %, recimo, bi bila takšna rast plač in da ne bi imeli interventnih ukrepov, je to že 80 milijonov. To se pravi, če sedaj rečete, da je teh sredstev morda preveč, ker se pokojnine niso uskladile, boste morali naslednjič priznati, a jih je pa premalo, potem bomo pa zelo hitro ostali lahko tudi brez premoženja v Kadu, tega premoženja tudi ni toliko, da bi lahko v nedogled pokrivali usklajevanje pokojnin. Druga stvar, ki je še pomembnejša, je pa ta. Poglejte, če moramo mi letos uskladiti, če je zakonodaja takšna, da se pokojnine uskladijo in je, recimo, za to potrebnih dodatnih 50 milijonov. Kaj bo naslednje leto? Letos jih zagotovi Kad. Kaj bo prihodnje leto? Prihodnje leto imajo vsi upokojenci, ki jim je letos usklajena pokojnina, toliko višjo pokojnino. In to še vedno zahteva 50 milijonov več sredstev. Samo to ni več uskladitev, ampak je to sedaj osnovna pokojnina. In teh 50 milijonov je treba nekje najti. In najdemo jih lahko samo v državnem proračunu. In to je eden od razlogov, zakaj se transfer iz državnega proračuna v pokojninsko blagajno ves čas povečuje. Sedaj smo v situaciji, ko morda teh 50 milijonov ne bo nakazanih za uskladitev, ki bi bila narejena letos, ker je letos pač ni bilo, bo pa nakazanih za pokrivanje uskladitev, ki so bile narejene v preteklih letih in ki jih je še vedno treba izplačevati vsako leto. Uskladitev se ne izplača enkrat, to ni enkraten dodatek, ampak je povečanje pokojnin, ki je trajno in je treba vsako leto zagotoviti 50 milijonov, pa potem naslednje leto novih 50 milijonov in tako naprej. Kot sem pa rekel, mimogrede je kakšno leto tudi precej več kot toliko. Zadnje vprašanje pa je bilo, ali lahko končno upokojenci v naslednjem letu pričakujejo uskladitev pokojnin. Mi smo izhodišča za pripravo proračuna predpostavili v predpostavki, da te uskladitve v prihodnjem letu ne bo. To je bil eden od ukrepov, ki nam je omogočil, da smo predlagali proračun v skladu z limiti in s cilji, ki smo si jih v tej državi postavili. Veliko takšnih ukrepov ni. Ta je neprijeten. Ampak mi smo ga predlagali, verjetno ga bo Vlada tudi vključila v tisti predlog proračuna, ki bo 4. oktobra na Vladi sprejet in poslan v Državni zbor. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospa Plevčak.
Hvala za odgovor. Jaz bi se samo dotaknila dejstva, da vprašanje, ki sem ga takrat zastavila, to je bilo v mesecu juliju, do sedaj se je začelo malo odvijati oziroma reševati glede na usklajevanje oziroma na zakon o državnem holdingu, kjer se kapitalska družba tudi vključuje v ta del. Vendar me vseeno skrbi, da ta sredstva, ki so namenjena upokojencem, ne bi pristala nekje izven, da so ta sredstva vedno na razpolago, ko bo treba pokojnine usklajevati. Vem, da se sredstva za izplačilo pokojnin koristijo sedaj iz proračuna, ampak glede na to, da se tudi predvideva oziroma z naše strani je postavljena zahteva za očiščenje pokojninske blagajne, glede na vplačevanje prispevkov in prispevnih stopenj, da se to izdela, da se ta sredstva ne bodo nekje izgubila. Ta sredstva so strogo namenska in upam, da bomo lahko ob vsakem trenutku dobili v vpogled in v vednost, kje se nahajajo, zakaj so bila uporabljana. Vem, da ne morejo stati na računu, ampak ta sredstva, tako kot že prej mnogo let nazaj, so se uporabljala pokojninska sredstva za gradnjo cest, predorov in tako naprej. To vemo tisti, ki smo malo dlje na svetu. Upam, da se ne bo enako zgodilo sedaj s temi sredstvi. Upokojenci pač moramo biti zavarovani, kajti vsa leta smo delali, vlagali svoje sile in ustvarili premoženje, od katerega, mislim, da smo upravičeni, da imamo dostojne pokojnine, pokojnine, s katerimi lahko preživimo. Te pa sedaj, moram reči, da niso za vse. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Samo eno ali dve pojasnili. V pokojninski blagajni je približno milijarda 400 primanjkljaja. Tudi če jo očistimo, in predlog pokojninske reforme, kot sem seznanjen, predvideva neko očiščenje, tudi zakon o uravnoteženju javnih financ je že neko očiščenje skušal narediti, ampak tudi če jo očistimo, bo še vedno imela primanjkljaj, ki bo sicer manjši, ampak še vedno bo primanjkljaj. Mislim, da ni nevarnosti, da bi iz pokojninske blagajne kdo gradil ceste ali kaj podobnega, ker ne bo imel s čim. Kar pa se tiče Kada, to je bilo bistvo vašega vprašanja. Mi smo uskladili čez poletje zakon o slovenskem državnem holdingu, tako da Kad ostaja samostojna gospodarska in pravna oseba v okviru SDH in da vse te določbe, da se pač 50 milijonov letno nakazuje v ZPIZ, ostanejo in da je to premoženje varovano v tem smislu, da je neka zelo eksplicitna določba v zakonu, da je premoženje Kada namenjeno oziroma ima zgolj namen dolgoročne rezerve pokojninskega sistema in ne more biti uporabljeno za nekaj drugega. Glede na to, da smo to uskladili, mislim, da je to tudi rešitev, ki je ustrezna, glede na to, kar ste spraševali.
Hvala. Imamo še en zaostanek s prejšnje seje. To poslansko vprašanje je bilo zastavljeno ministru za finance in ministru za delo, družino in socialne zadeve, in sicer je bilo to vprašanje gospoda Jožefa Horvata v zvezi s težkim položajem malih podjetij, odpravo plačilne nediscipline in odkrivanjem zaposlovanja in dela na črno. Ministra imata skupaj 5 minut za odgovor. Prvi bo odgovoril minister Vizjak.
Hvala lepa, predsednik. Ker je minister za finance ravnokar odgovarjal, mi je dal to prednost. Poslansko vprašanje se je nanašalo na Ministrstvo za delo, in sicer s katerimi konkretnimi ukrepi se na ministrstvu nameravamo spopasti z zaposlovanjem na črno. Morate vedeti, da imamo delo in zaposlovanje na črno. Delo na črno je tako imenovano šušmarstvo, je v pristojnosti tržne inšpekcije, medtem ko je zaposlovanje na črno, to se pravi zaposlitev delavcev brez ustreznih pogodb, prijav, socialnega zavarovanja, pristojnost delovne inšpekcije. Naj vas tu seznanim, da že potekajo priprave na spremembo zakona o zaposlovanju in delu na črno, in to v smislu, da bi za to področje pooblastili tudi carinsko upravo. Mislimo, da se je res treba s šušmarstvom in tudi z zaposlitvijo na črno spopasti temeljiteje, da je obstoječih inšpektorjev za delo relativno malo, glede na porast problemov tudi ostalih kršitev delovnopravne zakonodaje. Tu se nam odpira možnost angažmaja carinske službe. Tudi zaradi padca carinske meje s sosednjo Hrvaško bo kar precej njihovih delavcev lahko na voljo tudi za te namene. Ta predlog so tudi že dali, cariniki sami se želijo v tem smislu angažirati, zato se mi zdi da je ta njihova tako usposobljenost, sposobnost kot številčnost primerna, da se resneje zareže tudi v ta namen. Potem imamo ob prenovi delovnopravne zakonodaje zdaj ambicijo, da minimizirali čas od zaposlitve do prijave v socialno zavarovanje. S tem namreč želimo tudi povečati učinkovitost inšpekcije, kajti dostikrat se zgodi, da inšpektor koga najde, ko dela za nekoga, potem pa se le-ta izgovori, da je ta ravnokar začel delati in da še ni minil tisti 8-dnevni rok prijave v socialno zavarovanje. Posledično se tu skriva kar nekaj kršitev. Danes je možnost prijaviti socialno zavarovanje prek spleta takoj, kar pomeni, da ni več nekega utemeljenega razloga, da bi imeli tu ne vem kako dolga časovna obdobja. Zdaj bomo proučili, ali je možno ta čas skrajšati na nič, da delavec ne sme delati, preden ni bil prijavljen ali pa da je to vsaj isti dan. To še na nek način proučujemo, tudi ugovori sindikatov gredo v tem smislu. Po drugi strani pa se zavedamo, da je ta problem tudi povezan s sivo ekonomijo, se pravi s tem šušmarstvom. Mogoče pa o tem kaj več minister za finance, ki ima še dve minuti.
Hvala lepa. Glede tega slednjega bi rekel predvsem to, da poleg stvari, o kateri sem že prej govoril, o sodelovanju med davčno in carinsko upravo, je v pripravi tudi predlog sprememb zakona o davčnem postopku, ki bodo omogočile objavo večjih davčnih dolžnikov, tistih, ki so dlje časa nad nekim mejnim zneskom, imajo davčni dolg, da bi s tem spodbudili redno poravnavanje teh obveznosti. Pripravili smo tudi določene spremembe pri ukrepu zavarovanja davčnega dolga. Mislimo, da so to tisti konkretni ukrepi, ki bodo spodbudili kot palica, če tako rečem, zavezance k rednemu plačevanju davkov. Na drugi strani smo tudi pripravili spremembe zakonodaje, te bodo tudi v kratkem prišle v Državni zbor, za pavšalno obdavčitev malih podjetnikov in samostojnih podjetnikov oziroma oseb, ki opravljajo dejavnost, kar pa bo predvsem zasledovalo cilj administrativne poenostavitve in s tem tudi nekoliko enostavnejšega in bolj predvidljivega izpolnjevanja davčnih obveznosti, kajti tudi zapletenost sistema in nepredvidljivost obveznosti je pogosto razlog za izogibanja davčnim obveznostim. Kar se tiče prvega vprašanja glede plačilne nediscipline, bi pa samo spomnil na zakon o izvršnici, ki smo ga junija, medtem tem ko smo se na veliko pogovarjali o bankah in holdingu, sprejeli, z veliko podporo se mi zdi tudi javnosti in poslancev. Hvala.
Vprašanja s prejšnje seje ima še minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turk. Najprej so vprašanja gospoda Sama Bevka v zvezi s pripravo novih nominacij za vpis na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Prosim.
Hvala lepa. Vprašanje ima dva dela. Eno je, kako tečejo naslednje nominacije za vpis na seznam svetovnem dediščine Unesca, drugo vprašanje pa je, ali bomo v zvezi s tem okrepili kakšno službo na ministrstvu. Kot vemo, ima Slovenija na Unescovem seznamu svetovne kulturne in naravne dediščine vpisana tri spomeniška območja, in sicer naravno dediščino Škocjanske jame, ta je v tem seznamu že 25 let, ter dva vpisa v kategoriji Kulturna dediščina, ki jih je ministrstvo, pristojno za kulturo, uspešno koordiniralo v preteklem obdobju. To so prazgodovinska kolišča na Igu, ravno jutri bo slovesnost v zvezi s tem, in pa dediščina živega srebra v Idriji, ki jo prav gotovo dobro poznate. Delo na omenjenih vpisanih spomeniških področjih se kontinuirano nadaljuje, usmerjano je predvsem v celovito upravljanje in trajnostno upravljanje teh spomenikov. Trenutno aktivnosti, povezane s pripravo nominacij za seznam svetovne dediščine, skupaj z mednarodnimi partnerji intenzivno potekajo še na dveh novih projektih, in sicer pri pripravi nominacije Dinarski kras, pri kateri sodeluje šest držav jugovzhodne Evrope, in arhitekturnih del Jožeta Plečnika morda skupaj s Češko. Oba projekta sta kompleksna po vsebinski in po geografski plati, gradita pa na nedavnih izkušnjah transnacionalnih serijskih nominacij. Čezmejna serijska nominacija Dinarski kras je pilotni projekt, pri katerem sodeluje tudi Unescov center za svetovno dediščino. Dogovorjeno je bilo, da gre za nominacijo na področju naravne dediščine, za vodenje te nominacije pa je pri nas zadolžen in tudi dodatno financiran Park Škocjanske jame, ki nekako v to kraško področje sodi. Ampak, kot rečeno, ta nominacija je širša. Kar zadeva nominacijo del arhitekta Jožeta Plečnika, potekajo pogovori tudi s Češko. Do zdaj sta bila dva sestanka na strokovni ravni, tretji sestanek planiramo pozno jeseni in na tem sestanku bomo praviloma dorekli vsa strokovna izhodišča ter se odločili, kako naprej. Vsekakor se tudi v tem primeru nagibamo k transnacionalni nominaciji zaradi mednarodne vloge in mednarodnega pomena, ki ga ima arhitekt Plečnik. Na poskusnem seznamu za uvrstitev v dediščino Unesco, ki je bil nazadnje posodobljen januarja 2010 in ki pomeni orodje za načrtovanje prihodnjega dela, o katerem sprašujete, so pa trenutno tri enote, Klasični kras, ki bo v postopku priprave nominacije Dinarskega krasa ustrezno popravljen oziroma razširjen, Fužinske planine v Bohinju, tudi to enoto bo treba ustrezno preoblikovati predvsem v smeri, da se zaščiti tradicija pašništva, torej veščin nesnovne dediščine, in pa Partizanska bolnišnica Franja, ki je v vmesnem času pridobila znak evropske dediščine. Potreben pa je seveda tudi razmislek o drugem Unescu, torej nadaljnjih korakih za uvrstitev bolnišnice Franja v seznam Unesca. Na področju nesnovne oziroma žive dediščine se Direktorat za kulturno dediščino ministrstva skupaj s koordinatorjem varstva žive dediščine Slovenskim etnografskim muzejem osredotoča na vzpostavitev registra žive dediščine, ki je eden od pogojev za implementacijo Konvencije o varovanju nesnovne dediščine in nujen predpogoj za ta vpis. Danes je v registru 13 enot, ki imajo skupaj 21 nosilcev, več enot je tik pred vpisom. V sodelovanju z občino Škofja Loka smo pripravili predlog za razglasitev enote na nacionalni ravni, kar je Vlada z odlokom potrdila in tudi razglasila Škofjeloški pasijon za živo mojstrovino državnega pomena. Skupaj z nosilcem te enote, to je občina Škofja Loka, pa potekajo aktivnosti za pripravo predloga za vpis le-tega na Unescov seznam nesnovne dediščine človeštva. Aktivnosti je torej kar nekaj. Žal zaradi proračunske situacije in omejitev pri zaposlovanju v državni upravi bodo za te nominacije in nadaljnje korake v smereh, ki sem jih naštel, morali skrbeti ljudje, ki so že zdaj zaposleni na ministrstvu. Novih zaposlitev iz tega naslova ne bo.
Želite dopolnitev, gospod Bevk? Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Rad bi se zahvalil ministru dr. Turku za odgovor na moje julijsko poslansko vprašanje. Takrat sem se mu tudi zahvalil ob tem uspešnem vpisu dediščine Idrije in Almadena na seznam svetovne dediščine, tako njemu kot njegovim predhodnikom in zelo dobri ekipi, ki je pripravila to nominacijo. V odgovoru ministra so bila podana vsa relevantna dejstva, vse aktualnosti, kljub temu pa bi rad povedal, da so sosednje države relativno bolj uspešne na tem področju, čeprav smo se Hrvaški rahlo približali glede števila vpisov na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Slovenija ima, kot rečeno, tri vpise, Hrvaška sedem. Nimamo pa na seznamu žive svetovne dediščine nobenega vpisa, Hrvaška pa jih ima dvanajst. Zato bi apeliral, da bi se na tem področju aktivnosti pospešile, kajti to je priložnost za razvoj turizma, gospodarskih dejavnosti, ne nazadnje za razpoznavnost Slovenije v svetu. Da je Hrvaška tako uspešna, govori dejstvo, da ima v okviru ministrstva, pristojnega za to področje, sedem zaposlenih, na našem ministrstvu dela zgolj eden. Verjamem, da bi se lahko iz kvote že zaposlenih na ministrstvu formirala neka ekipa, ki bi skupaj z lokalnimi skupnostmi bolj pospešeno delala na teh projektih tudi v bodoče. Zato bi apeliral in pozval ministra, da razmisli tudi v tej smeri. Hvala lepa.
Minister, izvolite.
Hvala lepa. Vaše pobude pozdravljam. Dejstvo je, kar se tiče nesnovne dediščine, da imamo v registru 13 enot, iz katerih bomo črpali tiste, ki jih bomo vpisovali v Unesco. Ta vaša ocena, da se z vsem, kar je povezano z Unescom, ukvarjajo ena sama oseba, je morda malo pretirana, ker gre tu vendar za spomenike, take in drugačne, oziroma za kulturno dediščino te in one oblike, s katero se v primernem trenutku in glede na potrebe ukvarjajo celotne službe oziroma vsi, ki so na Ministrstvu za kulturo za to zaposleni. Prav tako, kot veste, v okviru našega ministrstva deluje tudi Urad za Unesco, ki skrbi potem za stike s centralo v Parizu. Ampak, kot sem rekel, to pobudo jemljem kot primerno in jo pozdravljam kot spodbudo za to, da na tem področju čim več naredimo.
Minister Turk ima še eno vprašanje s prejšnje seje, in sicer vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z razmerami v visokem šolstvu. Izvolite.
Hvala lepa. Poslanka Majda Potrata v svojem vprašanju opozarja, da univerze svarijo pred posledicami ravnanj Vlade glede krčenja proračuna na področju visokega šolstva in sprašuje, kako bo ministrstvo, citiram, "preprečilo programsko osiromašenje javnih visokošolskih zavodov, zmanjševanje dostopnosti študija in beg možganov v tujino". V državnem proračunu so se sredstva za visoko šolstvo v letošnjem letu zmanjšala za 8,7 % v primerjavi z realizacijo za leto 2011. Ne vidimo nobenega razloga, da bi to privedlo visokošolske zavode do stečaja. Zakon o uravnoteženju javnih financ je namreč predvidel, zagotovil tudi nekaj varčevalnih ukrepov, znižanje plač, upokojitve zaposlenih, ki imajo pogoje za polno pokojnino, nekaj od tega pa tudi zavodi niso v celoti izkoristili. Poleg tega imajo po naših informacijah oziroma po javno dostopnih informacijah visokošolski zavodi iz preteklih let na razpolago kar nekaj resursov, presežkov prihodkov nad odhodki in imajo možnosti za neokrnjeno oziroma minimalno zmanjšano pestrost programov, ki jih ponujajo. To pomeni, da združijo kakšne predmete, ki so podobni, ali da isti predmet, ki je na razpolago na različnih smereh, dejansko predavajo samo enkrat in jih študentje poslušajo skupaj. Varčevalni ukrepi so žal potrebni na vseh ravneh in na vseh področjih, vendar so visokošolski zavodi na koncu tisti, ki se odločajo, kako jih implementirati, ki se odločajo o njihovi širini in globini ter nosijo odgovornost za svoje odločitve. Tudi ministrstvo se sooča s težko gospodarsko situacijo in omejitvami v proračunu. Na rob nekaterim polemikam tudi v tem visokem zboru ali kje v medijih naj povem, da tukaj ni nekega diktata trgov, ki bi se mu mi radi priklonili s tem, da bi zmanjševali javno porabo. Trgi nam ničesar ne diktirajo, težava je samo v tem, da nam trgi ne dajo denarja. In drugje kot na trgu se denar ne more dobiti, razen če imaš tiskarno. Te tiskarne pa mi nimamo. Prejšnji teden, to vam bo lahko gospod Šuštaršič razložil oziroma dva tedna nazaj, smo poskušali tem trgom ponuditi za 250 milijonov finančnih instrumentov, pa smo jih uspeli prodati samo 150 milijonov. Ne gre za diktat, gre za to, da sredstev zmanjkuje in da moramo v okviru sredstev, ki so na razpolago, poskušati izpeljati, kar se pač da. Ne zato, ker nam šolstvo ne bi bilo všeč, ne zato, ker nam visoko šolstvo ne bi bilo všeč, ampak zato, ker enostavno sredstev zmanjkuje. V primeru večjih težav univerz in drugih zavodov bo ministrstvo storilo vse, kar je v njegovi moči, da se ovire premagajo, da se doseže optimalna rešitev. Pri tem bomo izkoristili vsa možna sredstva in ravnali v skladu z visokošolsko zakonodajo. Dostopnost študija in beg možganov, o katerem tudi sprašujete, pa nista področji, ki ste tičeta samo našega ministrstva, pač pa je treba ti dve vprašanji obravnavati bolj celovito. To pomeni, da je treba vključiti tudi podporne rešitve, recimo štipendije, kreditiranje študija. Predvsem pa je pri begu možganov vprašanje oziroma naloga za to, kakšen imamo v Sloveniji trg dela in kakšna je ponudba delovnih mest. Jaz sem prepričan, da bo marsikaj od tega rešeno tudi s spremembo zakona o delovnih razmerjih, ki bo naredil ta trg dela bolj fleksibilen in bo verjetno odprl tudi več priložnosti za zaposlovanje mladih. Tudi splošni reformski ukrepi, s katerimi se ukvarja ta vlada, imajo za cilj, da naredijo slovensko gospodarstvo prijaznejše za zaposlene, ki so visoko kvalificirani oziroma za odpiranje visoko zahtevnih delovnih mest, delovnih mest z visoko dodano vrednostjo. Visokošolski zavodi so tisti, ki odločajo o številu prostih mest, odločajo tudi o merilih za izbiro, odločajo o študijski ponudbi in jo bodo morali prilagoditi finančnim možnostim, ki so na voljo. Ampak kot pravim, v letu 2012 niso bili katastrofalno slabši kot v letu 2011.
Mag. Potrata, izvolite.
Hvala lepa, gospod minister za ta del odgovora, ki se giblje v znamenju že slišanega, že povedanega in tudi pričakovanega. To mantro, ki jo kar naprej ponavljate, kako mora tudi visoko šolstvo vzeti na sebe svoj del varčevanja, tega v visokem šolstvu niti ne zanikajo. Vprašanje pa je, ali je varčevanje sorazmerno in zakaj varčevati na tistem delu, kjer se po ugotovitvah OECD vsaka investicija v študenta povrne s šestkratnikom ali celo sedemkratnikom. Toliko glede tega. Govorili ste tudi o zakonitosti, pa bi kaj na to temo rada rekla. V resoluciji o nacionalnem programu visokega šolstva 2011–2020, sprejeti lani maja, je v uvodu zapisano, da sta visoko šolstvo in z njim povezano znanstveno raziskovanje v jedru razvojnih ambicij Republike Slovenije. Visokošolsko izobraževanje je za Republiko Slovenijo prednostno, še posebej v sedanjem zahtevnem obdobju svetovne gospodarske krize. Sodim, da v marsičem ukrepi, ki jih sprejema ministrstvo, niso skladni z veljavno zakonodajo, denimo uredba, ki jo je konec avgusta Vlada sprejela in odloča o sofinanciranju doktorskega študija na zasebnih zavodih. Tako sofinanciranje po resoluciji ni predvideno. Morebiti bi bilo zanimivo kakšno reči tudi na račun tistega, kar smo zadnje čase veliko slišali. Zakon o visokem šolstvu, predlagan za sprejem po nujnem postopku, ste ne glede na to, kaj je bilo na seji odbora sklenjeno, sklenili poslati v Državni zbor po skrajšanem postopku. Glede na to, kako se eden ali drugi definirata, je ta odločitev zelo zanimiva. Vseeno pa [[...]] [[izklop mikrofona]]
Minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka, na že vprašano ne morem odgovarjati drugače kot z že slišanimi odgovori. Pravzaprav me je zbodel samo ta vaš očitek, ko ste citirali resolucijo in mi očitali, da visokega šolstva, znanosti, nismo obravnavali prednostno. Jaz sem pripravljen prevzeti vso odgovornost za to, če smo na ministrstvu pri tehtanju med visokim šolstvom, znanostjo, izobraževanjem, kulturo in športom kakšnega od teh resorjev napram drugemu neupravičeno prikrajšali. V zvezi z vašim očitkom o noveli Zakona o visokem šolstvu mislim, da je pozitivno, da bi morali pozdraviti, da smo omogočili več časa za boljšo razpravo o tem, ker smo postopek iz nujnega spremenili v skrajšani. In še, da nas resnično skrbi, kako bodo visokošolski zavodi prebrodili to krizo. Naj vas seznanim, da smo v petek, 21. 9. 2012 organizirali posvet, dobro obiskan posvet visokošolskih deležnikov na Brdu pri Kranju s tujimi predavatelji, kjer smo govorili o tem, kako uvajati in kako si pomagati s kriznim menedžmentom v visokem šolstvu. Denarja včasih res ne moremo dati, poskušamo pa pomagati z znanjem in poskušamo pomagati z ukrepi, ki omogočajo, da tudi z manjšimi sredstvi programi ostajajo neokrnjeni.
Izvolite, mag. Potrata.
Hvala. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika predlagam, da Državni zbor opravi razpravo o odgovoru ministra dr. Žige Turka. Za to bom navedla nekaj razlogov. Ko govorim o tem, kako je postavljeno visoko šolstvo v sistem varčevalnih ukrepov, seveda ne mislim samo na ta resor znotraj resorja, ki ga spoštovani gospod minister pokriva, ampak glede na stanje in odnos do tega resorja znotraj celotne družbene situacije. Gre za to, da je ustvarjeno prepričanje, da je ta del populacije, ki je po mojem najpropulzivnejši in za premagovanje krize tudi zaradi tega pripravljen prevzeti svoj del odgovornosti in s svojimi inovativnimi in ustvarjalnimi dosežki tudi pripomoči k temu, obravnavan nedopustno, na tako pišmeuharski način, kjer je očitek o tem, da ne delajo, da se je mogoče odreči kar številnim strokovnjakom samo zato, ker kdo vidi ideološke konotacije kakšne stvari. Gre, gospod minister, v resnici za ideološko vprašanje, kako videti. V resoluciji je podatek o tem, da imamo več kot 30 samostojnih pretežno zasebnih visokošolskih inštitucij in 5 univerz. In hkrati ko varčujemo, teče postopek zahtev za ustanavljanje novih univerz. Saj zasebno šolstvo samo po sebi ni problem. Problem je to, da se zasebno šolstvo financira iz javnih sredstev. In če pogledate okoli 145 programov, ki jih imajo za poslovno-ekonomske družboslovne smeri, jih je 55 na zasebnih visokošolskih zavodih. To se pravi, da ni skladno z resolucijo, da se financirajo iz javnih sredstev tiste študijske smeri, ki so nove ali ki so deficitarne, ampak so take, ki so po ugotovitvah najcenejše. In sedaj še zadnje. Poglejte, odbor, se ve kateri, za izobraževanje, je ministrstvo pozval naj sproži široko javno razpravo o izzivih in perspektivah visokega šolstva z namenom prilagoditve strateških dokumentov in sistemske zakonodaje in tako naprej. Ampak tisto, da ste vi spremenili zakon o visokem šolstvu iz nujnega postopka, ki je napovedoval katastrofo, v skrajšani postopek, take razprave ne omogoča. Zato predlagam, da opravimo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Sedaj gremo na tekoča vprašanja, tista iz prejšnje seje smo izčrpali. Najprej bo odgovarjal minister za delo, družino in socialne zadeve mag. Andrej Vizjak. Vprašanje pa bo zastavil gospod Jerko Čehovin.
Hvala lepa za besedo. Ministra za delo, družino in socialne zadeve bom vprašal o zadevi, ki ima pravzaprav že dolgo dolgo brado ne samo v tej državi, ampak še v prejšnji. Tudi sam nisem teh stvari poznal, dokler se pri meni niso oglasili člani Društva civilnih invalidov vojn Primorske, ki so postali invalidi pred letom 15. 9. 1947. Spoštovani minister, na kakšen način oziroma v kolikšnem času bo ministrstvo rešilo problematiko civilnih invalidov vojn? Delovna skupina ministrstva je že leta 2010 z dokumentom Informacija o problematiki civilnih invalidov vojn, ki so postali invalidi kot italijanski državljani, odločila, da odškodnina pripada tako civilnim invalidom vojne, ki so pred 15. septembrom 1947 uživali pravice po italijanskih predpisih, kot tistim, ki jim je bil s 15. septembrom 1947 prekinjen še ne končan ali nepravnomočno končan postopek pred pristojnim organom Italijanske republike, in tistim nekdanjem državljanom Italijanske republike, ki so se poškodovali do 15. septembra 1947, pa do navedenega dne še niso vložili zahtevka za uveljavitev invalidskega statusa in pravic po italijanskih predpisih, v nekdanji Jugoslaviji pa jim je bilo to vrsto let onemogočeno oziroma drugače povedano, prejšnja država je kršila vrsto mednarodnih pogodb, predpisov. Gospod minister, prosim, da mi odgovorite na to vprašanje.
Izvolite, gospod minister.
Spoštovani poslanec, hvala lepa za vaše vprašanje. Res je, da je medresorska delovna skupina s področja problematike invalidov in s pomočjo Društva civilnih invalidov vojn Primorske zbirala številne podatke in pripravila tudi informacijo o navedeni problematiki s predlogom stališča. To je mnenje in ocena skupne višine potrebnih proračunskih sredstev za predlagane rešitve v višini preko 15 milijonov evrov. Je pa tudi zaprosila za mnenje Državno pravobranilstvo Republike Slovenije glede obveznosti Republike Slovenije za plačilo pravične odškodnine državljanov Republike Slovenije in slovenskega primorja. Državno pravobranilstvo je proučilo vprašanje in morebitne odškodninske odgovornosti Republike Slovenije kot pravne naslednice SFRJ, ki ni uzakonila varstva teh invalidov oziroma je to storila z zamudo, ni pa izplačala odškodnin iz finančnih sredstev, ki so ji bila nakazana iz naslova reparacij na podlagi evidentiranih listin. Pravobranilstvo je proučilo možnosti odgovornosti Republike Slovenije, pravne naslednice SFRJ, za opustitve dejanj. Mi smo to mnenje v letu 2011 tudi dobili in Državno pravobranilstvo je pojasnilo, da so morebitne odškodninske terjatve z navedeno škodo zastarale. Skladno z določili 352. člena Obligacijskega zakonika odškodninske odgovornosti za povzročeno škodo zastarajo v treh letih, od kar je oškodovanec izvedel za škodo in za tistega, ki jo je povzročil, v vsakem primeru pa zastarajo terjatve v petih letih, od kar je škoda nastala. Mi pri naših nadaljnjih ukrepih ne moremo prezreti tega dejstva, ne moremo pa prezreti tudi javnofinančne situacije, ki danes vlada v tej državi, zato trenutno ne vodimo nikakršnih aktivnosti v tej smeri.
Hvala lepa. Naslednje vprašanje bo zastavil gospod Matjaž Han, in sicer dvema ministroma, ministru Vizjaku in ministru dr. Šušteršiču. Prosim.
Lepa hvala, spoštovani predsednik. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice! Analize učinkov izvajanja varčevalnih ukrepov, ki so bili sprejeti s tako imenovanim Zujfom oziroma z Zakonom o uravnoteženju javnih financ, žal še ni. Pa vendarle lahko zaznamo in ni težko, da ti ukrepi vodijo k poslabšanju socialnega stanja in položaja prebivalk in prebivalcev naše države. Na to smo Socialni demokrati opozarjali tudi pri samem sprejemanju zakona. Zato smo Socialni demokrati že drugič vložili zakon o uravnoteženju javnih financ in poskušamo popraviti nesorazmeren poseg v pokojnine upokojencem, dodeljene pod posebnimi pogoji. Pri tem ni šlo za nikakršne privilegirance, ampak je šlo za ljudi, ki imajo velike zasluge za svobodo, za osamosvojitev in pa tudi za oblikovanje naše identitete naše države. Podobno usodo kot vsi ti upokojenci pa delijo tudi upravičenci do pravic iz naslova vojnih zakonov. ZUJF je oklestil tudi pravice vojnih invalidov, vojnih veteranov in žrtev vojnega nasilja. Vojnim veteranom se je ukinila pravica do zdravniškega in klimatskega zdravljenja ter revizija postopkov. Pravice po zakonu o vojnih veteranih se jim priznavajo od dopolnjenega 55. leta starosti, pravica do zagotavljanja plačil zdravstvenih storitev v višini razlike do polne vrednosti storitev v okviru obveznega zavarovanja pa od 1. 1. 2013, vezana na izpolnjevanje pogojev za pridobitev veteranskega dodatka. Moram reči, da so predstavniki vojnih veteranov zaskrbljeni, če ne prizadeti, zaradi tako drastičnega posega v pravice, ki so jih dobili in bili sicer deležni v Zakonu o vojnih veteranih. Glede na to, da so ti državljani in državljanke na nek način za našo državo tvegali svoja tudi življenja, jim je vendarle treba razložiti, zakaj je bilo treba poseči ravno v to njihovo pravico. Zato vaju spoštovana ministra sprašujem in prosim za kratke in jasne in povsem konkretne odgovore v številkah: Koliko upravičencev do plačila zdravstvenih storitev v višini razlike do polne vrednosti storitev v okviru obveznega zavarovanja je na podlagi Zakona o vojnih veteranih to pravico uveljavilo v zadnjih petih letih? Kakšni so bili iz tega naslova stroški proračuna na letni ravni? Kolikšen bo finančni učinek omejevanja ukrepa do plačila zdravstvenih storitev vojnih veteranov na proračun? Lepa hvala.
Minister Vizjak, izvolite.
Spoštovani poslanec! Kratko in jasno. Prvič, koliko upravičencev. V obdobju 2008 – 44 tisoč 100, v obdobju 2009 – 46 tisoč 603, v obdobju 2010 – 48 tisoč 886, v obdobju 2011 – 50 tisoč 932 in v obdobjudo 1. 10. letos – 51 tisoč 594. To je, ko govorimo o pravici do zdravstvenega varstva, dodatno zdravstveno zavarovanje. Torej vidite, kako to narašča, kajti prihaja do upravičenosti pri 50. letu. To se pravi, stroški proračuna na letni ravni za vse upravičence po vojni zakonodaji znašajo slabih 25 milijonov evrov in stroški proračuna na letni ravni za vojne veterane po Zakonu o vojnih veteranih znašajo 15 milijonov 107 tisoč evrov. Učinki tega predlaganega ukrepa, kar se tiče omejitve pravice vojnim veteranom prejemati to plačilo dodatnega zdravstvenega zavarovanja, vezano samo na veteranski dodatek, znašajo približno 14 milijonov 500. Njihovo število narašča in je to zgolj možna ocena. Mi to plačilo sedaj vežemo na socialni cenzus, to se pravi pravico do veteranskega dodatka, in ni več univerzalna pravica vojnim veteranom, hkrati pa dvigujemo pogoj za uveljavitev te pravice na 55 let. Spoštovani, želimo vam samo to povedati, da se zavedamo potrebe po plačilu dodatnega zdravstvenega zavarovanja vojnim veteranom – tistim starejšim in tistim socialno šibkim.
Želiteše kaj za dopolnitev, minister Šušteršič?
Mislim, da je kolega povedal vse podatke, po katerih ste spraševali, tako da se zahvaljujem za vprašanje in nimam kaj dodati.
Hvala. Gospod Han bo zahteval dopolnitev.
Jaz sem slišal to, kar sem želel slišati. Moj komentar, če mi ga dovolite, pa je, nekatere stvari ne smejo imeti cene.
Oprostite, ampak po definiciji vam ne smem dovoliti komentarja, lahko vam dovolim zahtevo za dopolnitev odgovora.
Jaz mislim, da to ni dobro, da smo vojnim veteranom vzeli nekatere pravice. Gospod minister, omenili ste cenzus. Jaz sicer vem, kakšen je cenzus, 500 evrov,in je to zelo nizka številka. Tisti, ki imajo 500 evrov pokojnine, so si s tem dodatkom, ki so ga dobili malo izboljšali vsakodnevno življenje. 15 milijonov evrov pač ne more biti cena za to, da nekaterim, ki so nas osamosvojili, to vzamemo. Jaz pričakujem, da boste to popravili. Mene še zanima: Ali gre za začasni ukrep ali za stalni ukrep? Hvala.
Dobro. To zadnje je pa bila res zahteva za dopolnitev. Kdo bo odgovoril? Gospod Vizjak, izvolite [[..]]
Hvala lepa. Najprej na tisti komentar. Jaz se z vami strinjam, da je poseg v sleherno pridobljeno pravico v tej državi problem. Osebno sem imel večje težave takrat, ko smo se pogovarjali o tem, ali omejiti pravico do dodatka za veliko družino, ali omejiti pravico do darilo ob rojstvu otroka, ali omejiti pravico do otroškega dodatka, ali omejiti pravico do letnega dodatka upokojencem in podobno. Vendar problem v tej državi je bil ta, da nam je zapuščina narekovala dvomilijardni minus v proračunu, ko smo prevzeli oblast, in smo morali, če smo želeli stabilizirati ali vsaj zakoračiti po poti stabilizacije javnih financ, začeti rezati tudi v pravice. Poskušali smo biti selektivni, selektivni na neki socialni osnovi, zato smo tudi veteranom vojne za Slovenijo omejili pravico do obveznega zdravstvenega zavarovanja zgolj na tiste, ki so pod socialnim robom, kar pa definira pravica do varstvenega dodatka. Jaz upam, da bodo napočili boljši časi, to je boljši časi gospodarske rasti, da bomo lahko ponovno razpravljali o uvedbi te pravice.
Hvala. Gremo naprej. Naslednje vprašanje bo zastavil gospod Jožef Jerovšek, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gorenaku in ministru za pravosodje, javno upravo dr. Pličaniču. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana ministra! 29. maja 2012 je stopil v veljavo Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, zato me zanima: Kakšne so dosedanje izkušnje pri izvajanju tega zakona? Podobno vprašanje, ki ga postavljam vama, spoštovana ministra, sem sicer že postavil generalnemu državnemu tožilcu Zvonku Fišerju, predsedniku Sodnega sveta na sejah delovnih teles, ko smo obravnavali njuna poročila, vendar nisem dobil nikakršnega konkretnega odgovora. Zato me zanima: Ali pristojna tožilstva in posledično sodišča izvajajo sprejeti zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora? Zakon namreč v 2. členu pravi, da je namen zakona preprečevanje pridobivanja in uporabe premoženja nezakonitega izvora, kar se zagotavlja z odvzemom premoženja tistim, ki so ga pridobili na nezakonit način ali z brezplačnim prenosom in še nekaj drugih variant je. Ti posamezniki so potem v institutu obrnjenega dokaznega bremena dolžni dokazati zakonitost izvora njihovega premoženja. 7. člen zakona določa, da postopek finančne preiskave vodi državno tožilstvo, ki je pristojno za kazenski in predkazenski postopek zaradi kataloškega kaznivega dejanja. V 10. členu pa je določeno, da državni tožilec odredi finančno preiskavo pod pogoji iz zakona. Ker so od veljavnosti zakona minili štirje meseci, je logično pričakovanje, da ga pristojni pravosodni organi tudi uporabljajo in izvajajo. Nisem pa nikjer zasledil v sredstvih javnega obveščanja, da so tožilstva oziroma sodišča odredila kakšen odvzem po tem zakonu. Še posebej je to nujno, ker je ta zakon eno od pomembnih orožij zoper ropanje javnih finančnih sredstev in premoženja oziroma kapitala države, ki se je v bližnji preteklosti zgodilo v naši državi, saj je samo v državnih bankah poniknilo več milijard denarja, na nezakonit način očitno, kar bodo morali sanirati davkoplačevalci. Je pa treba čim več izropanega denarja državi vrniti. To pa je odvisno od volje tožilstev, sodišč in drugih organov pregona. Zato vas sprašujem spoštovana ministra: Kako poteka izvajanje tega zakona, koliko finančnih preiskav je uvedlo državno tožilstvo in vse ostalo, kar je v zvezi s tem povezano? Hvala lepa.
Najprej minister Gorenak.
Hvala lepa za vprašanje. Gospod Jerovšek, jaz sem v precej podobnem položaju. Vam niso odgovorili, meni sicer morajo odgovoriti, to pa je tudi vse, kar lahko povem. Zato bom rekel tako. Vse, kar bom povedal, temelji na poročilih tožilstva, in to je naslednje. 30. maj, danes pa je konec septembra, je relativno kratek čas. Treba je povedati, da je Vrhovno državno tožilstvo, tako poroča vrhovni državni tožilec, v okviru politike pregona dalo temu področju posebno prioriteto. Nadalje me vrhovni državni tožilec obvešča, jaz lahko to naštejem, ampak bi rad potem prepustil tudi še ministru za pravosodje in javno upravo nekaj časa, koliko sestankov je potekalo na to temo. Obveščajo me tudi o tem, da so okrepili specializirano državno tožilstvo v zvezi s tem. Nadalje pa me obveščajo, da sta policija in tožilstvo, torej tožilec me tako obvešča, tudi prevzela še nekatere druge ukrepe s tega področja. Kar se tiče pa samih številk, je pa zdaj situacija takšna. Na Okrožnem državnem tožilstvu v Mariboru v tem trenutku v sodelovanju s policijo oziroma s sektorjem kriminalistične policije Policijske uprave Maribor se odvija en primer, tako da bodo v roku enega tedna prejeli obvestilo, ali bo šlo za zadevo po tem zakonu, o katerem sprašujete. Aktivnosti namreč potekajo že od same uveljavitve, poudarjam pa, da je minilo tri mesece. Ugotoviti morajo, ali gre za premoženje 50 tisoč evrov, kar je zakonski limit, in bo v tem mariborskem primeru sprožen ustrezen postopek po ZOPNI-ju. Vsa ostala tožilstva poročajo, da ne vodijo, vsaj za zdaj še nobenega primera. Bi vas pa mogoče spomnil na finančne preiskave po ZKP, torej po Zakonu o kazenskem postopku, tam pa je tega kar nekaj oziroma je tega več. V prvi polovici leta 2012 so bile pri preiskovanju kaznivih dejanj opravljene finančne preiskave zoper 225 fizičnih oseb in 77 pravnih oseb, skupno je bilo ugotovljeno za 86 milijonov evrov premoženjske koristi. Na pristojna tožilstva je bilo podanih 65 pobud za zavarovanje, in sicer v zadevah, kjer je bilo skupno ugotovljeno 69 milijonov evrov premoženjske koristi. Tako je bilo za začasno zavarovanje s podanimi pobudami predlagano 80 % vse ugotovljene premoženjske koristi. Poudarjam pa, da se ta del mojega odgovora se nanaša na določila Zakona o kazenskem postopku.
Minister Pličanič bo pa nadaljeval.
Hvala. Najprej bi rad ponovil za kolegom dr. Gorenakom, da gre za enega zelo pomembnih zakonov, pa hkrati tudi to, kar je kolega Gorenak povedal, da je preprosto premalo časa minilo od uveljavitve zakona do danes, da bi lahko neki konkretni rezultati že bili pred nami. Vse je v rokah tožilstva in policije. Jaz sem prepričan, da bo kolega Gorenak naredil vse, kar je v njegovi pristojnosti, da oba organa ustrezno usmeri, da čim prej in čim hitreje ti postopki stečejo na tožilstvu in policiji. Ko pa gre za sodišča, pa lahko povem na kratko, da nameravam v kratkem predlagati tudi Državnemu zboru kar nekaj manjših sprememb zakonodaje, ki ureja delovanje sodišč. Spremembe bodo majhne, učinki pa upam, da veliki. Nanašali se bodo pa na hitrejše in bolj učinkovito delo sodišč. Upam, da to vse skupaj, če povežemo, bo prispevalo k hitrejši uveljavitvi tega zakona. Hkrati bi opozoril na sklep, ki ga je Vlada sprejela takoj na začetku tega mandata, 22. marca, in nalaga resorju, ki ga vodim, da budno spremlja uveljavljanje tega zakona in po potrebi, če se bo to pokazalo v praksi, predlaga v začetku naslednjega leta spremembe. Da bi lahko ministrstvo spremljalo, kar se dogaja, in ugotavljalo, ali je zakon ustrezen okvir ali ne, je pa treba, da do takih postopkov tudi v resnici pride in da se končajo na sodišču. Hvala.
Gospod Jerovšek, zahteva za dopolnitev.
Hvala lepa. Jaz se zavedam nezavidljivega položaja gospoda ministra, da nimate direktnih orodij in vzvodov na delovanje tožilstev in sodišč, vendar sem kljub relativno kratkemu času razočaran, da ne morete poročati o nobenem primeru. Rad bi vedel, ali je volja na strani teh organov, za uporabo tega zakona in pregon teh hudih kaznivih dejanj, tega ropa, tega zločina, kot pravijo sociologi, ki se je zgodil v naši družbi znotraj bank in tega. Jaz mislim, da primerov je nič koliko. Na drug način se bom vprašal, če te volje ni, potem lahko, da gre tudi za sabotažo. Glejte, mi smo sprejeli ta zakon s skupnimi napori prejšnje opozicije in vladne koalicije, da bi šli po stopinjah sosednjih držav Italije, Hrvaške, Srbije, kjer je zakon pri pregonu organiziranega kriminala in kriminala belih ovratnikov rodil izjemne uspehe. Jaz se bojim, da pri nas te volje zaenkrat še niso pokazali ti organi. Da lahko poročata samo o številu sestankov, ne pa konkretnih primerov, se mi zdi skorajda farsa. Nista vidva kriva gospoda ministra, ampak nekateri v tej državi se še očitno ne zavedajo, kam je ta kriminal, ki se je zgodil, pripeljal. Jaz mislim, da je ta zakon takšen, da omogoča operativnost tožilstev, če le obstaja primerna volja za izvajanje tega zakona.
Minister Gorenak, prosim.
Hvala lepa. Zdaj ste šli izven konteksta zakona o odvzemu premoženja, tudi na zelo pereče področje, ki se imenuje pregon gospodarskega kriminala. Jaz vam bo odgovoril na naslednji način. Mi imamo samostojno policijo. Mi imamo samostojno tožilstvo. Gospe in gospodje, treba se bo zmeniti, ali bodo ministri dobili večja pooblastila ali pa jih ne bodo dobili. Jaz sam ugotavljam, da so področja tako v policiji kot na tožilstvu potrebna pospeškov, potrebna temeljitih pospeškov v smislu učinkovitejšega, ustreznejšega in boljšega dela. V okviru zakonov, ki pa veljajo, ali pa tistih, ki jih še boste sprejeli v Državnem zboru, pa lahko rečem, da bom naredil vse, kar bo v moji moči, da te pospeške ti organi tudi dobijo. Hvala.
Hvala lepa. Naslednja bo poslansko vprašanje postavila kolegica Saša Kos, in sicer ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu. Prosim.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! Evropska komisija je v letu 2012 predlagala strategijo za spodbujanje gradbenega sektorja, saj konkurenčnost tega sektorja zelo vpliva na razvoj celotnega gospodarstva. S tem se je takoj odzvala na zlom nepremičninskega trga in veliko brezposelnost, ki je sledila temu zlomu, z ustreznimi ukrepi. Gradbeništvo je bilo v Sloveniji še leta 2008 tretja največja panoga. V njej je bilo zaposlenih 87 tisoč ljudi, prispevalo je 8,7 % slovenskega bruto domačega proizvoda, zdaj pa manj kot 4 %. V zadnjih treh letih se je obseg gradbenih del zmanjšal za več kot 50 %. Zmanjšanje obsega gradbenih del v letu 2011 je tako pričakovano visoko in je odraz realnih razmer na slovenskem trgu gradbeništva. Pred kratkim ste dejali, spoštovani minister, da se bodo nekatera gradbena podjetja v prihodnje okrepila, tako da bodo lahko prevzela tudi večje projekte in da je treba evropska kohezijska sredstva zagotoviti za tiste ukrepe in projekte, ki so izvedljivi, za projekte, ki niso, pa bo treba zagotoviti vse potrebno, da bodo izvedljivi. Zagon gradbeništva je lahko uspešen samo, če bosta javni in zasebni sektor začela takoj pripravljati strategijo razvoja s konkretnimi projekti ter ustrezno investicijsko in projektno dokumentacijo. Vendar se bojim, glede na odzivnost ministrstva oziroma še slabše, strokovni in zainteresirani javnosti ni natančno znano, katero ministrstvo je sploh pristojno za to strateško panogo. Stanje na trgu gradenj pa je vsak mesec slabše in večina slovenskih gradbenih podjetij do priprave teh dokumentov ne bo več obstajala in bodo šla po poti velikih gradbenih podjetij, na primer Primorja. Zanima me, spoštovani minister: Ali kot eden od pristojnih ministrstev pripravljate nabor večjih prioritet gradbenih projektov? Kateri projekti so v načrtu in kakšna je ocena teh investicij oziroma koliko delovnih mest se bo odprlo? Dejstvo je, da so velika gradbena podjetja v Sloveniji v stečaju, s tem tudi njihove reference in inženirsko znanje, kar pomeni, da bodo naša gradbena podjetja samo še podizvajalci velikih tujih gradbenih korporacij.
Minister, prosim.
Hvala lepa za to vprašanje. Uvodoma je vendarle treba nekaj povedati na temo gradbeništva, in sicer da je to slovensko gradbeništvo v preteklosti ogromno dobilo od države skozi projekte, ki jih je država peljala in jih investirala. Kljub temu da je bilo teh projektov veliko in da naj bi bili nekateri celo preplačani za tretjino, je ta sektor kljub temu dejstvu za sabo pustil ogromno razdejanje v državnih bankah. Kljub temu da so bili projekti v državne avtoceste, kot pravijo nekateri, preplačani za tretjino, je ob tem dejstvu še ta sektor, poleg tega da je bilo preplačano, v državnih bankah pustil pravo razdejanje. Gradbeništvo se bo v vsakem primeru moralo prilagoditi tem razmeram, ki so v tem trenutku na trgu in temu obsegu investicij, ki so v tem trenutku. Kapaciteta gradbenega sektorja je bila previsoka in ta kapaciteta se bo morala zmanjšati. In edini odgovor na to, kaj narediti za slovensko gradbeništvo, je to, da se pripravijo investicije. V zvezi z investicijami je vlada do sedaj storila veliko, od prvega paketa, do drugega paketa in seveda tega tretjega, ki smo ga predlagali ne dolgo tega, zato da se spodbudijo ne samo tuje neposredne investicije, ampak tudi investicije v javno infrastrukturo, za katere se intenzivno pripravljajo nekateri državni prostorski načrti. Naj vam povem, da je v tem tretjem svežnju za spodbujanje gospodarstva predvideno, da se do konca leta zaključi devet državnih prostorskih načrtov in en državni lokacijski načrt za drugi tir železniške proge Divača–Koper in, kot sem dejal, devet državnih prostorskih načrtov, denimo za hidroelektrarno Mokrice, za nekatere ceste, Hrastnik–Zidani most, za državno cesto A2 Novo mesto s priključkom Maline, obvoznica Tolmin, daljnovod 2 x 110 kV daljnovod Brestanica, prenosni plinovodi in tako naprej. Obvezali smo se, da bodo ti državni prostorski načrti zaključeni do konca leta. To je seveda pogoj in osnova za to, da se v nadaljnjih korakih pripravi projektna dokumentacija in da lahko investicije sploh stečejo. V tem trenutku je dokumentacija stanja in dokumentacija za nekatere državne infrastrukturne projekte takšna, da se te investicije niti ne morejo začeti. Žal je bilo v preteklosti storjenega premalo, da bi bili na točki, ko bi lahko projekte začeli. Potem pa seveda je treba zagotoviti še finančna sredstva, kot sami dobro veste, finančno konstrukcijo in tudi na tem področju intenzivno iščemo rešitve, kako bomo potem, ko bodo projekti pripravljeni, zadeve sfinancirali. Vi dobro veste, da iz državnega proračuna to ni mogoče. Iščejo se pa drugi modeli, kako zagotoviti sredstva za izgradnjo drugega tira železniške proge Divača–Koper ali pa, če hočete, razvojnih osi. Jaz posebej ukrepov, ki sem jih že velikokrat povedal, vezanih na investicije, praktično večina drugega paketa za spodbujanje gospodarstva je bila namenjena investicijam. Takrat smo bili deležni kritike, češ, da zadevo pospešujemo in kršimo ne vem kakšne vse procedure in tako naprej in tako dalje. To je bilo treba narediti in tudi tokrat bomo storili podobno. Do konca leta bomo ukrepe, ki smo jih predlagali skozi tretji sveženj, poskušali pripeljati v Državni zbor in takrat bomo pričakovali tudi podporo, da ustvarimo takšno poslovno okolje, ki bo prijaznejše za slovensko gospodarstvo.
Izvolite.
Hvala za odgovor, spoštovani minister. Nisem povsem zadovoljna. Ti ukrepi, ki so bili sprejeti, so bolj splošni ukrepi, ki se dejansko eksaktno ne tičejo gradbeništva oziroma bi lahko dopolnila, da se več ali manj na te razpise potem javljajo tuje firme. To se pravi, da naš denar bo šel v tujino. In kot sem že naslovila na vas vprašanje, je potrditev tega, da bodo naše gradbene firme samo podizvajalci oziroma se bo denar iztekal v druge države. Hvala lepa.
Izvolite, gospod minister.
Poglejte, naša slovenska podjetja bodo kot kdorkoli drug kandidirala na javnih razpisih. In jaz verjamem, da bodo uspešna, tako kot so bila uspešna do sedaj. Jaz ne vidim nobenega razloga, da ne bi bila uspešna tudi v prihodnje. Pogoj pa je, da investicije sploh so, da se pripravi dokumentacija, da se zagotovijo finančna sredstva. V tem trenutku jih žal zaradi nepripravljenosti dokumentacije ni. In to je največji problem.
Mag. Truda Pepelnik bo zastavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialo.
Hvala za besedo. Varna hiša je program, ki ga financira Ministrstvo za delo, družino, socialo in invalide na podlagi izbranega petletnega programa. Sredstva, pridobljena na podlagi prijavljenega programa, so namenjena za stroške dela strokovnih delavcev in za materialna sredstva, ki so nujna za izvajanje programa. Višina sredstev, ki jih prispeva ministrstvo, je največ 8, 10 % vrednosti projekta, ostala sredstva naj bi prispevale lokalne skupnosti oziroma občine. Ker pa obveznost občin do sofinanciranja programov za preprečevanje nasilja ni uzakonjeno, je prepuščeno dobri volji županov oziroma občinskih svetnikov, ali bodo planirano financiranje programa v občinski svet vključili ali ne. V praksi imamo v Sloveniji različne izkušnje. Na primer, Varna hiša Gorenjske pokriva 18 občin in vse občine prispevajo svoj delež za navedene programe. Varna hiša v Mariboru pokriva 21 občin, vendar pa je v letu 2012 vrnilo podpisano pogodbo za sofinanciranje javnega socialnovarstvenega programa Varna hiša le 8 občin. Občina sredstva za sofinanciranje programa planira v proračunu in so procentualno odvisna od števila prebivalcev občine, tako da manjše prispevajo manj. Ta znesek je pri manjših občinah lahko tudi 500 evrov letno. Spoštovani gospod minister, sprašujem vas: Ali razmišljate v smeri, da bi se obveznost občin do financiranja programov za preprečevanje nasilja v družini uzakonila? Hvala.
Minister, prosim.
Hvala lepa. Najbolj preprosto: da. Vendar dovolite še nekaj stavkov. Res je, ministrstvo financira kar številne projekte. Konkretno 22 programov materinskih domov in zavetišč za ženske z izkušnjo nasilja, od tega je kar 18 programov vključenih v to 5-letno financiranje, kar zagotavlja stabilnost. Med programi je 14 varnih hiš oziroma zavetišč za ženske, ki delujejo na 17 različnih lokacijah, 7 materinskih domov, ki delujejo na 11 lokacijah, in en krizni center. V letu 2012 bomo za programe s področja preprečevanja nasilja namenili sredstev v višini 2,2 milijona evrov. Pravilno ugotavljate, da se tovrstni programi srečujejo s težavo sofinanciranja, čeprav smo dali kar precej visok delež, 80 % se zagotavlja s strani države. Kljub temu ugotavljamo, da so to problemi, zato v bodoče razmišljamo o zagotavljanju tovrstnih programov zgolj v okviru javne službe na ravni države.
Hvala. Naslednje vprašanje bo zastavila mag. Majda Potrata, in sicer ministru za notranje zadeve.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister dr. Vinko Gorenak! Ob začetku mandata ste odločno napovedali selitev NPU iz Dimičeve na Litostrojsko cesto, ki naj bi se izpeljala v šestih mesecih. Izrazili ste tudi pričakovanje, da bo Vlada sprejela načrt prostorske namestitve vseh ministrstev glede na nove reorganizacije, v katerem bo jasna zaveza, da se na Litostrojsko cesto seli Ministrstvo za notranje zadeve, Nacionalni preiskovalni urad in Policija. Pred kratkim so mediji javnost že obvestili, da se Ministrstvo za notranje zadeve seli v oktobru. Zanimivo pa je, da med prioritetami preselitve v celoti ni NPU. Iz medijev smo seznanjeni, da bo NPU za celotno preselitev potreboval še dodatnih pol leta. Sprašujem se, kje je tu vaša odločnost glede Dimičeve iz leta 2011 in kasneje tudi iz zaslišanja oziroma predstavitve svoje kandidature za ministra, ko ste dejali, citiram: "Tukaj gre pa za polnjenje denarnice in torbe gospoda Pogačarja in tega jaz ne bom pustil." Pričakovala bi torej, da bo NPU prva organizacijska enota, ki se bo v celoti preselila oziroma izselila iz stavbe, ki je v zasebni lasti, s čimer bi se končalo polnjene denarnice in torbe že omenjenega gospoda. Bolj pomembno pa je predvsem to, da bi ob hkratni preselitvi delo v NPU potekalo nemoteno. Zato vas gospod minister sprašujem: Kdaj se bo selitev celotnega ministrstva začela? Katere organizacijske enote MNZ se bodo na Litostrojsko cesto selile najprej in v kakšnem obsegu? Koliko bo selitev vplivala na delo MNZ, NPU in Policije? Zakaj vas o tem sprašujem? Ko sem pregledovala vaš blog ali pa tudi zapise v medijih, je govora o tem, da se je 128 pa 148 uslužbencev z različnih ministrstev odselilo, to pomeni, da številka vendarle ne pokrije celotne številke MNZ. Če gledam, katere enote vse. Tukaj imam organigram, ampak NPU-ja ni, zato me v resnici zanima, kako bo to vplivalo na delo, če se spet sklicujem na tisto, kar je bilo mogoče brati, da so premikali, vijačili in kako drugače ravnali s pohištvom kar zaposleni sami in da so bili stroški za preseljevanje zelo majhni, ker je selitveni servis opravil manjši del posla. Meni se pa zdi vendarle dobro vedeti, ali bodo tudi pri tej selitvi zaposleni sami morali to večinoma opraviti. Hvala.
Minister, izvolite.
Hvala lepa. Moram priznati, da mi je v veliko veselje, da lahko odgovorim na to vaše vprašanje. Stopnja moje odločenosti se od takrat, ko sem tukaj za to govornico predstavljal interpelacijo zoper mojo predhodnico, do danes ni spremenilo nič. Stopnja moje odločenosti je kvečjemu višja, kaj več ne bom rekel, namreč manjka še odgovornost. Kar se tiče selitve, pa lahko rečeva naslednje. Prva zadeva, ki je, mi smo pogodbe konec marca 2012, torej letošnjega leta, odpovedali za vse lokacije, ki jih ima ministrstvo za notranje zadeve po Ljubljani – z izjemo Štefanove 2. Prvotna selitev, ki je bila predvidena za časa gospoda Mateja, je bila, da gredo na Litostrojsko vse službe, kot veste, kompletno vse službe ministrstva in policije. Vladni načrt, ki je bil sprejet marca letošnjega leta, pa je na Litostrojski pustil Statistični urad RS in neko manjšo službo za jedrsko varnost, zaradi tega se seveda celotno ministrstvo za notranje zadeve in policija ne moreta tja seliti, ampak se lahko seli natančno 639 delovnih mest. Zagotavljamo vam lahko, da se bo selitev, če bodo vsa gradbena adaptacijska dela končana, začela med 15. in 20. 10. 2012, to se pravi, v točno določenem roku, kot sem ga napovedal. Prva enota, ki se bo tja selila, tukaj imate spoštovana gospa poslanka natančne podatke, mogoče so tudi mediji omenjali, če ste po medijih povzeli, vendar Nacionalni preiskovalni urad in vse službe, ki delujejo na Dimičevi, se bodo selili prvi, ker je tam tudi največji strošek. Za njimi se bo selilo 68 uslužbencev kriminalistične policije Policijske uprave Ljubljana, ki so v najetih prostorih v BTC. Selitve se bodo nadaljevale s 167 uslužbenci s Štefanove 2 in pa s 129 uslužbenci z različnih drugih lokacij po Ljubljani. Kljub temu pa bomo morali zadržati Štefanovo 2, to pomeni, da bomo na Štefanovi 2 zadržali dve vitalni službi Policije, to sta operativno-komunikacijski center in računalniški oziroma informacijski center. Razlog je v tem, da te ne moremo preseliti, ker so tudi stroški selitve preveliki. Naš končni cilj je, da imamo Policijo in Ministrstvo za notranje zadeve in velik del kriminalistične policije PU Ljubljana, ki so sedaj delovali v najetih objektih, izključno v najetih objektih, za katere smo plačevali najemnino privatnikom, moramo poudariti, da tukaj ni bil samo gospod Pogačar, ta je bil samo za Dimičevo, mi smo imeli še 7 tovrstnih lokacij v manjšem obsegu po Ljubljani, da torej vse te lokacije preselimo na Štefanovo 2 ali na Litostrojsko 54. Jaz računam, da po tej selitvi ne bomo imeli na nobeni lokaciji v Ljubljani, ki bi bila privatnega izvora in bi plačevali privatnikom najemnino, več nobenega javnega uslužbenca, zaposlenega v policiji ali v ministrstvu. Stavba na Štefanovi 2 je last države, tako da tam najemnine kot take ne plačujemo. Kar se tiče vaše bojazni okoli tega vijačenja in tako dalje, je treba povedati naslednje. Lastnik stavbe DSU je na našo željo, mene, Ministrstva za notranje zadeve, na željo Policije, Statističnega urada in Službe za jedrsko varnost zmanjšal normative, kar pomeni, da bo v enako velikih pisarnah več javnih uslužbencev. V ta namen smo morali tudi naročiti oziroma je lastnik stavbe naročil premontažo pohištva in dodatne dobave pohištva, ker pač za več uslužbencev rabite več pisalnih miz, vendar bodo vse to opravile te službe in ne službe Policije ali Ministrstva za notranje zadeve. Nihče od uslužbencev Ministrstva za notranje zadeve ali Policije ne bo prestavljal miz, pritrjeval vijakov in tega, kar ste rekli, ampak bo to opravljeno posebej. Priložnost za nadaljevanje. Hvala lepa.
Mislim, da vam bo to priložnost mag. Potrata dala. Zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala. Dodatno bom še kaj vprašala. Me veseli, da sem vas razveselila s tem vprašanjem. Je pa verjetno tudi prav, da javnost dobi natančne informacije. Vse, kar sem vas vprašala, sem povzela po medijih, pa tudi po spletnih straneh, tudi to, da niso bili beljeni prostori in tako dalje. Ampak to je malenkost. Mene v tej zvezi bolj zanima, ali je res, da bodo potrebne še nekatere druge prilagoditve prostorov. Govorilo se je o heliodromu, govorilo se je o zadostnih oziroma nezadostnih prostorih za garaže in podobne stvari. Vse to bi utegnilo povzročiti, tudi glede na specialno delo, neke dodatne adaptacije. Seveda me pa veseli to, da trdite, da bo več ljudi v prostoru, ker to vendar pomeni, da ne računate na pretirano odpuščanje zaposlenih, kajti tudi to je zadnje čase pogosto vprašanje. Torej se bodo prostori prilagajali večjemu številu ljudi, ne pa število ljudi prostorom, tako je to vsaj za zaposlene ugodna novica. Mene zanima: Kako bo s temi stroški? Ali so že vsaj v obrisih predvideni stroški selitve? Ne sprašujem po tistih preselitvah, ki so bile prej, ampak o teh, ki se neposredno nanašajo na MNZ. Hvala za odgovor.
Prosim, minister.
Hvala za dodatno priložnost. Verjamem, da ste povzeli po medijih, ampak ravno to je naš slovenski problem, povzemati medije včasih. Glejte, prilagoditve so potrebne, to moram priznati. Jaz ne morem javno povedati nekaterih podatkov, zaradi katerih so že lani padale neke kazenske ovadbe na relaciji od tod pa tjale v tisti kot. Pa vendar, glejte, stavba je bila namensko grajena za Policijo in Ministrstvo za notranje zadeve. V letu 2009, ko je Vlada sprejela drugačno odločitev, da Ministrstvo za notranje zadeve in Policija tja ne odideta, so opustili določene varnostne standarde, ki so bili potem prilagojeni Ministrstvu za okolje, kmetijstvo in vsem tistim, ki so bili predvideni za to selitev. Zato, poudarjam, določene prilagoditve bodo potrebne, ampak izključno tiste iz varnostnih razlogov. Nobenega heliodroma ali česa takega si ni mogoče niti zamisliti, čeprav mislim, da je bilo v prvotni verziji to predvideno, ampak zdaj tega ne bomo počeli. Kar se tiče garaž, vam lahko zagotovim, da bo veliko, veliko prostega prostora. In verjemite, da boste imeli prostor, če se boste oglasili pri meni. Malo se šalim, ampak stvar je pa v tem, da bodo uslužbenci parkirne prostore plačevali. In ker jih bodo plačevali in jih ne bo plačevala država, verjamem, da bo dovolj parkirnih prostorov prostih, tistih v garaži in tistih izven garaže. Kar se tiče odpuščanja, tega ne bi komentiral, ker je dejansko stvar v proračunu. In dokler proračun ne bo zaprt 4. oktobra, ni mogoče govoriti o ničemer. Vse tisto, kar pa je v medijih, so pa ugibanja in jaz zaenkrat še ne bi dal kaj preveč. Tudi za mene je odpuščanje verjetno zadnja stvar, ki bi jo podpisal, bomo morali prej kaj drugega podpisati. Pri stroških selitve, kot ste vprašali, je pa situacija takšna. Stroški adaptacije, prilagoditve bodo šli v najemnino, torej ne bodo stroški Ministrstva za notranje zadeve, ki bi jih morali plačati, ampak bodo šli v najemnino, ki bo v okviru te najemne pogodbe. Že zdaj pa lahko z veseljem povem, da niti slučajno ne bomo govorili o 13,06, kar je lansko leto mene prepričevala gospa Kresalova, da je to odlična ponudba in odlična najemnina. Drugo pa so tisti stroški, ki bodo nastali z neposrednim, kako naj vam povem, torej z neposredno selitvijo materiala, gradiv, računalnikov in tako dalje. Vse to bomo opravili sami. Pomagala nam bo vojska, če bomo kaj potrebovali, bodo tiste največje železne blagajne, za kar nismo usposobljeni, da jih selimo. Jaz bom javnost obvestil o vseh teh stroških, ko bo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Naslednji je na seznamu gospod Gašpar Gašpar Mišič, vendar ga ni v dvorani. Zato bo poslansko vprašanje postavil kolega Mihael Prevc, in sicer ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, dr. Žigi Turku. Prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod minister dr. Žiga Turk! Neuradna informacija o združevanje srednjih šol v Kranju, ki jo je podalo vaše ministrstvo, je povzročila kar precej razburjenja, predvsem med zaposlenimi na kranjskih srednjih šolah. Ker s strani vašega ministrstva še nisem zasledil konkretnih usmeritev oziroma odgovorov glede omenjenega združevanja predvsem med zaposlenimi v kranjskih srednjih šolah kroži veliko različnih informacij, dezinformacij in interpretacij. Ravnateljem teh šol, ki se z združevanjem načeloma strinjajo, je bilo po neuradnih informacijah predstavljenih več različic združevanja. Tako naj bi bila zanje najbolj sprejemljiva različica, da se združijo vse poklicno-strokovne šole in višje šole v bodoči Šolski center Kranj, Ekonomska gimnazija, ki je zdaj vključena v Ekonomsko-storitveni izobraževalni center, pa bi postala samostojni vzgojno-izobraževalni zavod z gimnazijskim programom, torej druga splošna gimnazija v Kranju, ker ena je že. Če imate na ministrstvu že izdelan dokončen predlog združevanja vzgojno-izobraževalnih zavodov s področja srednjega in višjega izobraževanja v Kranju, me zanima in sprašujem: Kakšen je ta predlog združevanja? Kaj predlagano združevanje pomeni za zaposlene? Ali to pomeni tudi odpuščanje zaposlenih? Kaj predlagano združevanje pomeni za izobraževalne in študijske programe? Kakšne posledice bo to imelo za dijake in študente? Hvala za odgovor.
Minister, prosim.
Hvala lepa za to vprašanje. Opažamo na ministrstvu, da v zadnjem času še tako majhna sprememba na področju izobraževanja, šolstva povzroči neodmerjen odziv v javnosti. Na koncu poletja se je 14 dni pravzaprav vrtelo to, da se pouk, ne šola, pouk začne ob 7.30. In podobno je tudi s problemom oziroma vprašanjem teh reorganizacij. Jaz moram poudariti, da se ministrstvo o tem pogovarja z vsemi deležniki in da ima rešitev pravzaprav široko podporo. V Kranju naj bi že po predlogu iz leta 2008 nastal en šolski center, vendar sta takrat nastala dva, kot pravilno pravite, Tehniški šolski center Kranj in Ekonomsko-storitveni izobraževalni center oziroma krajše – ESIC Kranj. Tehniški šolski center združuje tehniško gimnazijo, poklicno in strokovno šolo ter višjo šolo. Vpis v ta center se je od leta 2006 do leta 2012 znižal za 258 dijakov oziroma za 6 oddelkov. ESIC združuje gimnazijo, gradbeno-storitveno šolo, ekonomsko-trgovsko šolo in višjo šolo, tukaj se je vpis znižal za 775 dijakov oziroma za 24 oddelkov. Skupaj so torej razmere bistveno spremenjene v zadnjih šestih letih, v zadnjih šestih letih je v teh dveh centrih v teh dveh šolah za 37 oddelkov dijakov manj preprosto zaradi demografskih gibanj. Z vodstvi šol in predsednikom sveta šole smo so večkrat pogovarjali, govorili smo o različnih možnostih, o končnem predlogu pa smo šole tudi pisno obvestili. Na pogovore smo vabili, čeprav nam tega po zakonodaji ne bi bilo treba, tudi sindikalno zaupnico SVIZ-a na šoli, ampak na pogovore ni prišla. Naš načrt je naslednji: v Kranju bo nastal en šolski center, v katerem bodo združene šole iz sedanjih dveh centrov, iz višjih šol bo nastala ena višja šola, ekonomsko-trgovska šola in gradbeno-storitvena šola pa se bosta združili v eno. Ob tem naj povemo, da ima ekonomsko-trgovska šola samo 481 dijakov, gradbeno-storitvena pa 335, kar je bistveno pod povprečjem in bistveno pod tistim minimumom 600 dijakov, ki naredi eno srednjo šolo še za silo sprejemljivo. Sedanji dve šoli delujeta na eni lokaciji, ampak imata dva ravnatelja. Tukaj bomo šoli povezali, vodil pa jo bo en ravnatelj. Gimnazijo, ki je v zadnjih letih kljub padanju generacij beležila dober vpis, pa bomo oblikovali v samostojno in enovito šolo z imenom Gimnazija dr. Franceta Prešerna. Poudariti je treba, da reorganizacijo podpirajo oba direktorja trenutnih centrov in tudi župan Mestne občine Kranj. V zvezi z morebitnim odpuščanjem in delovnimi mesti učiteljev je treba povedati, da se srednje šolstvo v Sloveniji financira na dijaka, torej obseg sredstev je odvisen samo od tega, koliko je dijakov in ne v koliko oddelkov, razredov, šol, šolskih centrov in tako naprej je zadeva organizirana. To pomeni, da zaradi te reorganizacije ne bo prav nobene potrebe po tem, da bi kdorkoli izgubil delo, morda kakšen direktor, ki je zdaj direktor samostojne šole, bo postal pomočnik ravnatelja združenega centra ali kaj podobnega. Tudi združevanja, ki smo jih že opravili, kjer je bil strah, da bo prišlo do izgube 80 delovnih mest in tako naprej, niso privedle do izgube delovnih mest, morda en učitelj od vsega združevanja doslej, o katerem je bilo ogromno slišati v medijih, en ravnatelj je izgubil delo, pa še ta zato, ker se ni želel preusmeriti v učiteljski poklic. Kot pri vseh dosedanjih reorganizacijah tudi pri teh dijaki ne bodo čutili nobenih posledic, vsi bodo končali progam, ki so ga vpisali, in to na lokacijah, v katerih šole obiskujejo sedaj, selitev ne bo, dijaki, razen če so zelo pozorni na tablo na vhodu, sprememb ne bodo opazili. Kot smo že poudarili v preteklosti, želimo v Kranj vrniti tudi poklice, ki jih gospodarstvo potrebuje in jih tam ni več, in to bo ta šolski center omogočal. Konkretno gre tukaj za poklic na področju gumarstva, ki je v mestu razvito, vendar usposobljenih delavcev za to ni. S to reorganizacijo ne bomo nobenega programa ukinili, pogovarjamo pa se že o novih programih, ki bi jih lahko razvijali v regiji, za katere je tudi v lokalni skupnosti zanimanje. Zato lahko v prihodnjih letih govorimo kvečjemu o povečanju in ne o zmanjšanju števila delovnih mest.
Zahteva za dopolnitev. Gospod Prevc, izvolite.
Hvala lepa, minister za te odgovore in za povsem argumentirane razloge za potrebo po združevanju v smislu racionalizacije. Imam pa neke pomisleke v zvezi z ustanovitvijo gimnazije in predvsem tu bi rad slišal še vaše argumente, kajti oba veva, da smo se v koalicijski pogodbi zavezali, da bomo omejili vpis v gimnazijske programe in spodbujali vpis v poklicne in strokovne šole, še posebej za deficitarne poklice. Mi vemo, da v Kranju že obstaja splošna gimnazija, v neposredni bližini – Škofji Loki, je tudi splošna gimnazija. Vemo, da obe gimnaziji dosegata zelo dobre učne rezultate, da se na teh gimnazijah zelo dobro dela in nekje sem zasledil, da se nova gimnazija v Kranju ustanavlja zaradi konkurenčnosti. Mislim, da zaradi tega ni potrebna nova gimnazija v Kranju oziroma v tem okolju. Tako da gospod minister, če mi lahko poveste še argumente za novo gimnazijo. Rekli ste, da se bo imenovala Gimnazija Franceta Prešerna v Kranju. Hvala za odgovor.
Prosim, minister.
Hvala lepa tudi za to podvprašanje, iz katerega pa je mogoče med vrsticami najti nekaj razlogov, od kod prihaja odpor do nove, še ene, morda konkurenčne gimnazije v Kranju. Tukaj nas je verjetno kar nekaj, ki smo v srednjo šolo hodili v gimnazijo in se zavedamo, da gimnazija kot gimnazija je, kako bi rekel, neka institucija, ki je ena stavba, en direktor, en program z imenom gimnazija in tako naprej. Kranj je tretje največje mesto v Sloveniji in ima samo eno, ta hip samo eno splošno gimnazijo. Celje, ki je četrto največje mesto, ki ima okrog 7 tisoč prebivalcev manj, 55 proti 48 tisoč, ima tri splošne gimnazije. Število prvošolcev v gimnazijah na 100 prebivalcev je v primerjavi z Ljubljano, Mariborom in Celjem v Kranju najnižje, samo 0,40 prvošolca na 100 prebivalcev, v Celju 0,92 prvošolca na 100 prebivalcev. Skratka, želim povedati, da te številke dokazujejo, kažejo, da demografske kapacitete in tudi primerjalno z drugimi mesti prostor za dve gimnaziji v Kranju vsekakor obstaja, in mislim, da bo tudi za dijake dobro, za starše bo dobro, za učitelje bo dobro, da bosta ti dve gimnaziji tudi nekoliko med seboj tekmovali za to, katera bo boljša.
Naslednje poslansko vprašanje bo zastavila mag. Barbara Žgajner Tavš, in sicer ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani minister! V sklopu vladnih ukrepov za reševanje gospodarstva in krize je vaše ministrstvo pripravilo tudi reformo trga dela, za katero ste dejali, da je vaša prioriteta, saj prinaša nove priložnosti za boljši jutri, zdaj vas poskušam citirati. Prva pogajanja s predstavniki Ekonomsko-socialnega sveta so pokazala neodobravanje določenih rešitev tako na strani gospodarstva kot tudi sindikatov. Delodajalce recimo moti predvideni koncept enotne pogodbe o zaposlitvi za nedoločen čas, saj naj bi bil zanje slabši od trenutne veljavne zakonodaje, sindikati ne podpirajo poslabšanja odpovednih pogojev, ponovnega zniževanja nadomestil za brezposelne, skrajševanja rokov in elementov enotne pogodbe, ki pravijo, da delavka in delavec v prvih petih mesecih nimata nobenih pravic, in predlagane rešitve začasnega in občasnega dela. V tem primeru delavci nimajo nobenih pravic iz dela razen minimalnega plačila. Cilj reforme naj bi bil povečanje zaposlenosti in konkurenčnosti. Kot argument za poslušamo, da je delovna sila v Sloveniji predraga, da so stroški dela previsoki. In potem pride minister te vlade s predlogom, naj se navzamemo vzhodnjaškega duha in sprejmemo, da bomo za isto delo v sedmih letih plačani le še 47,85 % sedanje plače. To je po moji oceni zgrešena razvojna politika, da ne bom rekla, kam vodi. Z grožnjami, ki smo jim priča od nastopa praktično mandata te vlade, ki gredo v smislu, če ne bomo sprejeli varčevalnega paketa, bo država bankrotirala, se legalizirajo posegi politike v socialno državo. Ne bom omenila, kaj se je storilo z Zujfom, pa slovenske finance pol leta kasneje niso nič bolj stabilne.Rravno nasprotno. In če se vrnem, minister, nazaj k osnovnemu vprašanju. Enotna pogodba o zaposlitvi za nedoločen čas naj bi nadomestila zaposlovanje za določen čas in, kolikor razumem, odpravila tudi dualnost na trgu dela. Sprašujem vas: V kateri točki pomeni večjo zaposljivost mladih in hkrati njihovo stabilnost na trgu dela, možnost prehoda v zaposlenost za nedoločen čas? In če greva na konkretne primere: Kaj konkretno pomeni enotna pogodba o zaposlitvi za osebo, ki je zaključila šolanje in se prvič vključuje na trg dela, za osebo, ki ji je bila v okviru zaposlitve že nekajkrat podaljšana pogodba za določen čas v okviru istega podjetja in osebo, ki danes že ima pogodbo za nedoločen čas?
Hvala. Besedo ima minister.
Spoštovani, hvala lepa za vprašanje. Najprej ena zavrnitev vaših očitkov, da s predlagano reformo trga dela posegamo v plačo oziroma prejemke zaposlenih, ki izhajajo iz dela. Prav v ničemer ne posegamo v višino plače, v kakršnekoli stroške dela in verjamem, da bo to še predlog kakšnih drugih zakonov, zlasti o prispevkih iz naslova socialnega zavarovanja, ki pa je ena druga tema in ni tema tega zakona. Tako res ne vem, od kod vam podatki, da se v ne vem kolikem času znižujejo plače in da bodo zopet trpeli delavci. To ni res. Kar se pa tiče enotne pogodbe za nedoločen čas, to je projekt, ki ga sugerira Evropska unija državam članicam, ki imajo prisoten dualizem na trgu dela oziroma, ki imajo to dvojnost: na eni strani relativno varne zaposlitve za nedoločen čas in relativno divjo fleksibilnost, ko govorimo zlasti o zaposlitvi mladih oziroma iskalcev prve zaposlitve. Danes ti praktično ne morejo priti do pogodbe za nedoločen čas. Za njih praviloma veljajo zaposlitve za določen čas ali še druge bolj, recimo temu, fleksibilne ali prekerne oblike dela, kot to radi rečejo sindikati. Mimogrede, Slovenija je prva med državami sedemindvajseterice po deležu sklenjenih pogodb za določen čas med mladimi. Zato smo povzeli koncept enotne pogodbe za nedoločen čas, ki želimo, da postane pravilo zaposlovanja v tej državi, hkrati pa uvedli določene fleksibilnosti pri tej isti pogodbi. Tako na eni strani želimo s tem pravilom privabiti delojemalce, po drugi strani pa z elementi prožnosti privabiti tudi delodajalce k temu konceptu. Seveda vsak izmed socialnih partnerjev vidi svoj del problema. Delodajalci bi želeli imeti še bolj fleksibilne oblike, še več pogodb za določen čas, delojemalci pa bi želeli imeti manj pogodb za določen čas in elemente varnosti pogodbe za nedoločen čas, kot je zdaj. Obema ni možno ustreči, če ne najdemo neko srednjo pot tudi skozi ta osmisljen koncept enotne pogodbe. Kaj prinaša mladim ta pogodba ali pa iskalcem prve zaposlitve? Da delodajalec, ki bo zaposlil mladega, ga bo zaposlil za nedoločen čas takoj. In bo šla ta pogodba skozi tri obdobja. Prvo obdobje je poskusno obdobje, ki traja do pet mesecev, lahko je tudi krajše, če tako določita delodajalec in delojemalec. V tem obdobju se pravzaprav spoznavata in ocenita, ali sta za skupaj, ali je delavec našel ustrezno delo ali je delodajalec za delo angažiral ustreznega delavca. To traja pet mesecev, do pet mesecev. In če temu ni tako, je zelo enostavno in možno. In če to primerjamo s sedanjo rešitvijo, ko lahko delodajalec zaposli nekoga za tri mesece in veriži to stvar nekajkrat po tri mesece, ta prva faza ni nič manj varna, kot so sedanje oblike, ko delodajalec sklepa pogodbo za določen čas nekaj mesecev, ko tudi lahko odpove na koncu tega obdobja delovno razmerje brez kakršnegakoli razloga. Potem imamo do dveh let tako imenovano prilagoditveno obdobje, ko morajo biti že za to zakonski razlogi, da pride do prenehanja delovnega razmerja, in kasneje tako imamo stabilno obdobje. Torej mlademu zaposlenemu je ponujena takoj pogodba za nedoločen čas, pri čemer ni treba nobenega opravila, nobenega formalnega opravila med temi obdobji, pogodba enostavno teče skozi ta obdobja. Kaj to pomeni za delavce, ki so sedaj zaposleni za določen čas? To pomeni to, da bo prva naslednja pogodba, če so že preko dveh let v določenem času, bila pogodba za nedoločen čas. In kaj pomeni to za tiste, ki so zaposleni za nedoločen čas? Nič. Tisti ohranijo svojo pogodbo, ne bo jim treba nič narediti, nič spreminjati in so v takšni pogodbi še naprej.
Zahteva za dopolnitev. Mag. Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa, minister, za ta del odgovora. Pa moram reči, da ste me napak razumeli. V začetku niso šli očitki na vas. Je pa minister vaše vlade dejal, da bomo pač morali pristati na vzhodnjaško logiko razmišljanja in da bodo plače za isto opravljeno delo čez sedem let samo 47,85 %. To je kapitalistična logika razmišljanja, neoliberalni kapitalizem, ki po moji oceni nima prostora v slovenskem političnem prostoru ali pa ne bi smel imeti. Jaz se bojim, da je naš trenutni model osredotočen na zniževanje stroškov dela in varčevanja na račun sociale. Sliši se sicer lepo, da bodo mladi dobili v osnovi pogodbo za nedoločen čas. Vendar vas moram popraviti vsaj v enem delu, kolikor mi je znano. Čez pet mesecev bo ta mlad človek, ki ima sicer pogodbo za nedoločen čas, lahko odpuščen brez kakršnekoli obrazložitve. Na drugi strani se v okviru iste reforme trga dela sprejemajo ukrepi, ki pomenijo nižanje nadomestila v prvem najbolj občutljivem obdobju, ko se brezposelna oseba prijavi na zavodu za zaposlovanje. In še nekaj. Ko govorimo o prožni varnosti. Jaz se bojim, da prožna varnost pomeni prožno nevarnost začasne in občasne oblike dela, ki bodo na nek način prisilile brezposelnega človeka, da se bo vključil na trg dela, sicer v neko nestabilno obliko zaposlitve. Ampak začasno delo ne pomeni nobenih pravic iz dela, niti ne gre v sorazmernem delu v pokojninsko dobo. Zato vas še enkrat sprašujem: Ali je res to dober in pravičen koncept reševanja neke gospodarske situacije v naši državi, da se vse prelaga na pleče delavcev?
Hvala lepa. Mag. Vizjak, prosim.
Spoštovani! Ni res, da se vse prelaga na pleče delavcev. Prav nasprotno! Določeni elementi delovnopravne zakonodaje gredo v korist varnosti in stabilnosti zaposlitve. In sprašujem vas retorično, kakšna je razlika med petmesečnim poskusnim delom, ko lahko delodajalec delavcu odpove delovno razmerje brez razloga, in pogodbo za določen čas za pet mesecev. Kakšna je razlika? Nikakršna. Na koncu obeh obdobij je delavec brez razloga lahko na cesti, lahko pa z delodajalcem ponovno sklene pogodbo za določen čas v tem drugim primeru, v prvem primeru mu pa avtomatsko teče v drugo bistveno bolj stabilno obdobje. In to je pomembna dodana vrednost. Jaz tudi ne poznam nobenega delodajalca, ki bi odslovil delavca po petih mesecih kar tako. Zlasti ga ne bo odslovil, če je z njim zadovoljen. Če izpolnjujeta medsebojne pravice in obveznosti, ki sta si jih ne nazadnje zadala s pogodbo in jih opredeljuje tudi delovnopravna zakonodaja. Imeti skrbi za delavce in v delodajalcih videti neke povampirjene ljudi, ki samo odpuščajo in hodijo po pravicah, je tako, bi rekel, milo rečeno nekoliko krivično. To je ena stvar. Druga stvar. Ne poznam tudi ne ministra, ki je s takimi napovedmi prihajal, češ, da bomo povzemali vzhodnjaški neoliberalni koncept in omejevali pravice zaposlenih in nižali tudi plače ali kakorkoli vas je bilo razumeti. Temu ni tako. Še enkrat poudarjam in podčrtujem, delovnopravna zakonodaja v ničemer ne posega v višino plač. Nasprotno. Določa tudi dodatke v procentih za na primer nadurno delo in podobno. Določene kolektivne pogodbe, ki naj bi to praviloma urejale, sploh ne obstajajo, in za delavce v nekaterih panogah sploh ni opredeljenih teh dodatkov, če jih ne opredelijo s pogodbo. Tako da tudi tu dajemo nek normalen obseg pravic. In še glede nadomestil za brezposelnost. Poglejte, tu uvajamo eno pomembno novost. To je, da se mora tisti, ki mu je delo prenehalo in je v odpovednem roku, takoj v času odpovednega roka vključiti kot aktivni iskalec zaposlitve, želimo torej ohraniti zaposlitev tega posameznika, ne pa delovnega mesta, če ga je delodajalec opredelil kot trajno nepotrebnega. Zato želimo skozi te rešitve delavca prej privesti do dela, kot pa je to sedaj. Kar se tiče nadomestil še to. Past brezposelnosti, ki je zelo povezana z višino nadomestil, je v Sloveniji ena najvišjih. In tudi s tem ukrepom jo znižujemo, mednarodno primerjalno gledano.
Hvala lepa. Boste predlagali razpravo? Prosim.
Hvala lepa, še enkrat. Minister, časa je absolutno premalo, da razčistimo v teh nekaj minutah vse dileme, zato absolutno predlagam, da se o odgovoru ministra opravi širša razprava. Minister pa, če dovolite v pojasnilo oziroma v pojasnilo vsem poslankam in poslancem, ki boste glasovali o mojem predlogu. Prvič. Tisti minister, ki pravite, da ga vi ne poznate, je minister Senko Pličanič. Vam bom dala kopijo njegove izjave, če želite. Drugič. Jaz se bojim, da vseeno rešitve, ki na prvi pogled zvenijo zelo lepo imajo drugo ozadje. Veste, tudi delavec, ki gre lahko predčasno v obdobju odpovednega roka na zavod za zaposlovanje, bom rekla, na čigav račun? Njemu se bo nadomestilo, ki mu pripada oziroma obdobje za ta čas tudi skrajšalo. Delavec pa bo refundiral njegovo plačo zavodu za zaposlovanje. To so stvari, o katerih je smiselno predebatirati, da ne bomo kar tako sprejeli reformo, ki ima po moji oceni lahko določene pasti. Če pravite, da ni nobene razlike, minister, med zaposlitvijo za določen čas in poskusnim obdobjem petih mesecev, potem si take zakonske spremembe ne bi zaslužile predznaka reforma. Jaz pravim, da spremembe so, pomembne spremembe. Te spremembe gredo v lažje odpuščanje delavcev zaradi hitrejšega prehoda na drugo delo oziroma večje fluktuacije znotraj samega trga dela. Absolutno, vse lepo in prav, če bi bila istočasno v same predloge zakona vgrajena tudi določena stopnja varovanja oziroma zaščite delavskih pravic ali pa, bom raje rekla, socialne varnosti. Ne morete trditi, da ne posegate na nivo socialne varnosti, ko še enkrat pravim, istočasno s predlaganimi zakoni nižate nadomestila brezposelnim za prvo obdobje, ki je najbolj občutljivo. Naj vas spomnim, spoštovane kolegice in kolegi, da smo z Zakonom o uravnoteženju javnih financ nadomestilo za brezposelne že znižali. Vse lepo in prav, ampak spodbuditi delavca, da se hitreje vključi na trg dela, ko postane brezposeln, pa verjamem, da ne po lastni krivdi, se dela na drugačen način kot z kaznovanjem. Še enkrat pravim, v prvih treh mesecih, ko jemljete oziroma nižate nadomestila. Prosim za podporo pri tem mojem predlogu, ki verjemite, je smiseln tudi v luči tega, da se trudimo sprejemati reformo, ki je občutljiva in ki bo najboljša ne za posamezne elite, ampak za državo in državljane te države.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločal v sredo, 26. septembra 2012, v okviru glasovanj. Na vrsti je gospa Alenka Bikar, ki ima vprašanje za ministra za notranje zadeve, dr. Vinka Gorenaka. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovani minister! Še vedno sem športnica tako ali drugače, četudi sem sedaj med vami, zato me zanima: Ali je res, da se na ministrstvu pripravljajo predpisi, ki bodo policiji podali podlago, da bo lahko začela zaračunavati svoje storitve na prireditvah, med njimi tudi športnih? Pomislek imam zaradi tega, ker vem v kakšni finančni situaciji so trenutno naši klubi in društva, predvsem društva v Sloveniji. Večina se dejansko bori za obstanek, za preživetje. Če bi se nek tak klub oziroma društvo, govorim o klubih nižjega ranga in ne o evroklubih klubih, ti se bodo že nekako znašli, odločilo organizirati nek športni dogodek, na katerem bi se mladi ali odrasli športno udejstvovali, sprostili, odklopili od vsakdanjih tegob, bi bil za tak klub oziroma društvo ta znesek, sicer se še ne ve, kakšen naj bi bil, vendar tudi če bo minimalen, bi bil prevelik, bi bil to dodatni strošek, ki si ga enostavno ne bodo mogli privoščiti. Kaj se bo zgodilo? Taka društva se raje ne bodo odločila za izvedbo takega dogodka. Ali še huje, v luči varčevanja sploh ne bodo koristili vaših uslug in zaradi tega bo lahko prišlo do večjih izpadov, poškodb materialnih dobrin. Sprašujem vas: Ali je ta odločitev v širšem družbenem interesu, ali res ne bi o tem predlogu vlada oziroma vi minister še enkrat razmislili, če si želimo iti v to smer? Zato še enkrat sprašujem, če seveda svojega stališča ne nameravate spremeniti: Katere bodo tiste storitve zagotavljanja varnosti, reda in miru, ki bodo plačljive? Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima minister za notranje zadeve dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Mogoče za začetek razložim neko drugo situacijo, ki je tudi vezana na plačevanje policiji, potem pa odgovorim tudi na vaše vprašanje. Verjamem, da bo dovolj časa. Približno od leta 1988 spremljam situacijo, ko so zavarovalnice za prometne nezgode – mislim na tiste male prometne nezgode – zahtevale ogled policije, čeprav ta po zakonu sploh ni bil potreben. Ampak šlo je preprosto za to, da so si s tem nižale stroške in nič drugega. Konec leta 2008 je bil podpisan sporazum med združenjem zavarovalnic in policijo, po katerem imajo zavarovalnice možnost vpogleda v policijske evidence o prometnih nezgodah, in je to plačljivo – poudarjam, plačljivo od leta 2008, mislim, da meseca novembra. Šlo je ravno za prevzem vlade s strani gospoda Pahorja oziroma prejšnje vlade. Do mojega prihoda na Ministrstvo za notranje zadeve nihče ni izdal nobenega računa. Mene so hoteli celo prepričati, da nimamo nekih pravnih osnov. Povem vam pa, da so danes računi plačevani. Finančna situacija v policiji je taka, pa ne samo v policiji, tudi v celotni državni upravi in javnem sektorju, če želite, da moramo, preprosto moramo poiskati vsak evro, ki ga lahko dobimo v proračun. Po mojih prvih ukrepih in po Zujfu kot veste, je bil spremenjen tudi Zakon o policiji, sem izdal pravilnik, po katerem zavarovalnice zdaj to plačujejo. Na mesečni ravni je prihodek proračuna 50 tisoč evrov ali v treh zamujenih letih gospe Kresalove, če bi na to obdobje preračunal te iste številke, je to milijon 800 tisoč evrov ali 100 policijskih vozil po nekaj manj kot 20 tisoč evrov, kar je šlo, bom rekel, nekam v zrak. Kar se tiče vašega vprašanja, je odgovor pritrdilen. Pravno osnovo za to imamo že danes v Zakonu o javnih zbiranjih. Pripravljamo ustrezen pravilnik, po katerem to bo plačljivo. Vendar pa moram hkrati povedati, da si ne predstavljam, da bi zajelo športne prireditve, kakršnih ste se vi udeleževali in pri tem tudi dosegali uspehe. Gre preprosto za to, da bomo zadevo vezali na tiste športne in druge javne prireditve, poudarjam, športne in druge javne prireditve, ki prodajajo vstopnice, zato da imajo klubi, organizatorji ali kdorkoli že dobiček. In v tistih zadevah je policija dolžna nuditi elementarni javni red in mir, zagotavljati tudi prometno varnost in tako dalje. Seveda ne bomo računali, če bo prišlo do pretepa, ker smo dolžni opraviti intervencijo in tako naprej, vendar nadstandardne storitve – kaj pa so nadstandardne storitve, bo treba še malo doreči v tem pravilniku – pa bodo plačljive. Naj vas spomnim, da nas ena velika nogometna tekma v Sloveniji stane 200 tisoč evrov ali okoli 200 tisoč evrov. Preprosto je pa zakon popolnoma jasen: za javni red in mir na javni prireditvi je dolžan poskrbeti organizator. Organizator bo pa imel na razpolago, ali bo rekel, več redarskih služb, več varnostnih služb in tako dalje, ali pa se bo temu odrekel. V tem primeru bomo mi izstavili račun. Poudarjam pa tisto, kar je najpomembnejše, da gre za prireditve, kjer se plačuje vstopnina z namenom, da organizator razpolaga s tem denarjem. In drugič, šlo bo za nadstandardne storitve, ki sicer ne bi bile potrebne, če bi organizator izvedel vse ukrepe za to, da vzpostavi in vzdržuje javni red in mir. Poudarjam, nadstandard. Hvala.
Boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Seveda bi se glede zavarovalnic lahko še pogovarjali, da potem zavarovalnice dvignejo premijo in potem avtomatsko nastradamo spet mi. O tem bi se dalo še govoriti. Ampak o teh nadstandardnih storitvah, ko se bo konkretno vedelo, kakšne bodo, bomo na to še počakali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dr. Gorenak dodatni odgovor? Ne. V redu, hvala lepa. Na vrsti je gospod Ivan Hršak, ki ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister! Zasavje, iz katerega prihajam, ima katastrofalne cestne povezave praktično na vse strani, tako proti Koroški, proti Dolenjski in Beli krajini ter tudi proti prestolnici Ljubljani. Zato sem vam, spoštovani gospod minister, v mesecu juniju letos že postavil poslansko vprašanje o poteku in časovnici izgradnje tako imenovane tretje razvojne osi v smeri Koroška–Bela krajina ter o časovnici izgradnje nove ceste med Hrastnikom in Zidanim mostom. Vaš odgovor tako glede izgradnje nove ceste med Hrastnikom in Zidanim mostom, ki bo omogočila Zasavju v Zidanem mostu priključitev na tretjo razvojno os in sodobno in hitro povezavo, tako do Koroške, Pomurja in v drugi smeri do Posavja, Dolenjske in Bele krajine ter naprej do Hrvaške, me je, glede na razmere, v katerih danes živimo oziroma, v katerih je danes država Slovenija, zadovoljil. Velik problem za občane Hrastnika in Trbovelj pa bo še vedno ostal sodoben in hitrejši cestni dostop do prestolnice Ljubljane. Občani Zagorja imajo urejen dober priključek na avtocesto na Trojanah. Problem bo ostal, ker bo tretja razvojna os po vaših besedah potekala čez Laško in ne, kot je bilo predvideno v eni drugi varianti, ki se ni izkazala za najoptimalnejšo, od avtoceste iz Savinjske doline skozi predor preko Zasavja naprej proti Dolenjski. Moje konkretno vprašanje se glasi. Glede na prej zapisana dejstva je nujno treba s strani države še vedno skozi predor zagotoviti Hrastničanom in Trboveljčanom priključek na obstoječo avtocesto v Savinjski dolini. Le-tako bo rešen ta pereč problem za sodoben dostop do Ljubljane, kamor se dnevno vozi v službo ogromno občanov in občank Hrastnika in Trbovelj, da potreb zasavskih podjetij, izvoznikov sploh ne omenjam. Gospod minister, želim slišati vaše pritrdilne besede, da bo država to zadeva uredila, in odgovor na vprašanje: Do kdaj bo to možno izvesti? Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Lep pozdrav vsem! Glede poteka te povezave med obstoječim avtocestnim omrežjem A1 in A2 v tem osrednjem delu tretje razvojne osi še ni dokončno izbrana najbolj optimalna varianta, vendar vse dosedanje študije kažejo, da je ta sredinski potek najbolj optimalen tako s prometnega kot umestitvenega vidika. Glede ostalega pa lahko povem, da se verjetno vsi strinjamo, da je razvoj prometnih omrežij zelo pomemben predvsem zaradi tega, ker omogoča izkoriščanje potencialov tako za poselitev, infrastrukturo, proizvodne dejavnosti kot tudi ostale dejavnosti na področju rekreacije, turizma in ostalih potencialov. Strategija razvoja cestne infrastrukture v Sloveniji izhaja iz strategije prostorskega razvoja Slovenije, razvoj cestnega omrežja mora zagotavljati policentrični razvoj posameznih območij, istočasno pa tudi ustrezno povezanost z evropskimi prometnimi sistemi. Osnovno državno cestno omrežje pri nas tako tvorijo mreže daljinskih cestnih povezav mednarodnega pomena, omrežje cestnih povezav čezmejnega pomena, omrežje cestnih povezav nacionalnega pomena ter notranje cestne povezave. Na prvih, na omrežju daljinskih cestnih povezav mednarodnega pomena, se navezujejo cestne povezave čezmejnega pomena in v ta okvir sodi tudi cestna povezava od Celja preko Novega mesta in naprej do Metlike proti Karlovcu, torej ta del tretje razvojne osi. V okviru regionalnih središč Slovenije se prometno povezujejo med seboj ter se navezujejo na omrežje daljinskih cestnih povezav mednarodnega pomena oziroma omrežje cestnih povezav čezmejnega pomena s cestnimi povezavami nacionalnega pomena, kamor spada tudi cestna povezava od Šentjakoba do Zidanega mostu. In zadnja v hierarhiji teh cestnih povezav je seveda povezava v okviru tega notranjega cestnega obroča, ki zagotavlja povezanost regionalnih in medobčinskih središč. V tem primeru gre za povezavo somest Trbovlje–Hrastnik–Zagorje ob Savi. Te povezave naj omogočajo oziroma izboljšujejo možnosti za njihov prostorski razvoj. Priključevanje Zasavja na slovensko avtocestno omrežje oziroma cestno povezavo mednarodnega pomena predstavlja cestna povezava nacionalnega pomena, ki jo predstavlja posodobljena regionalna cesta na odseku Šentjakob–Hrastnik ter nova cestna povezava med Hrastnikom in Zidanim Mostom, za katero se v teh dneh zaključuje postopek prostorskega umeščanja, ter cestna povezava čezmejnega pomena, ki jo predstavlja projekt tretje razvojne osi na osrednjem delu med Celjem in Novim mestom. Z omenjeno posodobitvijo in dograditvijo cestnih povezav bo cestna infrastruktura Zasavja urejena v skladu z opredelitvami v strategiji razvoja cestne infrastrukture v Republiki Sloveniji in na nek način tudi povezana z državnim in evropskim cestnim omrežjem. Gledano iz časovne dinamike, je pa popolnoma jasno, da se prometni tokovi tudi spreminjajo. Temu bodo sledile tudi dopolnitve teh strateških usmeritev. Vi veste, da se prometni tokovi skozi relativno kratko obdobje v zadnjih 20 letih odvijajo drugače, kot je bilo to načrtovano pred 20 leti, tako da stanje bomo tudi na tem področju spremljali in v skladu z razvojem prometa, v skladu s potrebami, ki jih bo ta razvoj prometa zahteval, tudi ustrezno odreagirali v okviru sprememb strategije razvoja cestne infrastrukture v prihodnje.
Hvala lepa. Gospod Samo Bevk ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava ter ministra za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žiga Turka. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Verjamem, da se strinjamo z dejstvom, da opis Idrije in španskega Almadena na prestižni seznam svetovne dediščine pri Unescu pomeni izjemno priložnost za lokalno skupnost in državo, da skupaj uresničimo vrsto razvojnih projektov, ki so s tem povezani. Vprašanje s podobno vsebino sem postavil že aprila letos, ko še ni bilo znano, ali bomo v tretjem poskusu tudi dejansko vpisani na Unescov seznam. V nominaciji za kandidaturo je bila tudi zaveza Vlade, da se uresniči njen sklep o ustanovitvi centra za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija. To nas sedaj ob uspešnem opisu tudi zavezuje. Aprila sta mi v odgovoru oba ministra zagotovila, da v zvezi z uresničevanjem sklepa Vlade o ustanovitvi državnega javnega zavoda poteka medresorsko usklajevanje. Minister mag. Radovan Žerjav je takrat dejal, da mora biti za uresničitev tega vladnega sklepa pripravljen in finančno vrednoten program dela zavoda z opredeljenimi aktivnostmi in kadrovsko strukturo, šele na tej podlagi bo lahko Vlada sprejela ustrezne sklepe. Minister dr. Žiga Turk pa je dejal, da skupaj z Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo ter Ministrstvom za zdravje ugotavljajo, da je center nacionalnega pomena in da se sklep vlade realizira ter da bodo v dveh mesecih pripravili usklajen načrt dela na tem področju in ga predložili v obravnavo Vladi Republike Slovenije. Mag. Radovana Žerjava in dr. Žiga Turka sprašujem: Kdaj bo začel z delovanjem center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, kar je mednarodna zaveza slovenske vlade ob uspešnem vpisu Idrije na seznam svetovne dediščine pri Unescu, ki je bila dana na zasedanju Unescovega odbora v St. Peterburgu v Rusiji junija letos? Že v naprej se obema ministroma najlepše zahvaljujem za njun odgovor. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prvi bo odgovarjal mag. Radovan Žerjav. Prosim.
Hvala lepa. Hvala lepa za vprašanje. Na podlagi Zakona o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija je zagotovljeno vzdrževanje nezalitega dela in monitoring v skladu s programom vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoring po končanih zapiralnih delih v Rudniku živega srebra Idrija v zapiranju za obdobje 2008–2012. Vlada Republike Slovenije je za letošnje leto sprejela sklep o sprejetju letnega programa dne 14. 6. 2012 in zagotovila finančna sredstva za izvedbo programa v okviru proračunskih postavk Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Tudi za naslednja leta je na podlagi zakona predvideno zagotavljanje vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoring in s tem varnost mesta Idrija. Za ta namen bi moral biti sprejet nov program vzdrževanja nezalitega dela jame in monitoring za obdobje 2009–2013, ki ga mora pripraviti Rudnik Idrija oziroma v primeru likvidacije družbe ustrezni zavod, ki bo prevzel zaposlene Rudnika Idrija, ki bodo ta dela še naprej opravljali. Do tega trenutka to še ni bilo storjeno. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo pa je seveda finančna sredstva za izvajanje del po programu že predvidelo v okviru proračuna za leti 2013 in 2014.
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk, prosim.
Če lahko še malo dopolnim. Dejstvo je, da če se neka kulturna dediščina vpiše na Unescov seznam, da je tudi eden od pogojev, ena od osnovnih zadev, ki jo je treba s tem v zvezi urediti, tudi dolgotrajno oziroma trajno upravljanje tega spomenika. Vlada Republike Slovenije je že v prejšnjem mandatu 7. julija 2011 ustanovila javni zavod Center za upravljanje z dediščino živega srebra Idrija, vendar ta javni zavod, kot pravilno ugotavljate, do zdaj še ni zaživel. Ministrstvo za kulturo je pripravilo osnutek gradiv za konstituiranje sveta zavoda. Potem pa so bili postopki ustavljeni. Naše ministrstvo je v zvezi s tematiko sklicalo več medresorskih sestankov. Gre namreč za problematiko, ki se dotika Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ministrstva, ki je odgovorno za rudarstvo in je hkrati ključni partner v tem novem centru, Ministrstva za zdravje, ker gre tukaj za aktivnosti s področja zdravja, monitoringa, vsebnosti živega srebra v okolju in tako naprej, Ministrstva za kmetijstvo in okolje, ki se ukvarja spet s tem nevarnim živim srebrom, ampak ne toliko v ljudeh kot v okolju, rastlinah in živalih, in predstavniki lokalne skupnosti, torej Rudnika živega srebra Idrija v likvidaciji in občine Idrija. Poglaviten sklep vseh teh sestankov je bil, da je ta center nacionalnega pomena, zato je omenjeni sklep vlade z julija 2011 treba realizirati. Na našem ministrstvu smo koordinirali tudi predlog programa dela tega centra po posameznih področjih, ki jih pokrivajo resorna ministrstva, in predlagali obseg in način financiranja. Poleg ohranjanja kulturne dediščine in upravljanja z nepremičninami, ki so ključni za svetovno dediščino, in za ta del smo odgovorni na našem ministrstvu, gre poleg tega tudi za vzdrževanje in monitoring nezalitega dela jame kot tudi okoljski in biomonitoring. Vlada se zaveda, da so tukaj stvari, ki jih je treba še urediti in bo te stvari skladno z možnostmi v naslednjih proračunih tudi uredila.
Hvala lepa. Želite oziroma zahtevate dopolnitev odgovora? Prosim, gospod Samo Bevk.
Hvala lepa za možnost, da postavim dodatno vprašanje, gospod podpredsednik. Hvala tudi za oba odgovora. Bi pa apeliral tako na ministra mag. Žerjava kot na ministra dr. Turka, da se končno dogovorita glede ustanovitve javnega zavoda. Rečeno je bilo, da so bili zaustavljeni vsi postopki, ob vpisu na Unescov seznam je ustanovitev takšnega zavoda, ki bo upravljal z območjem, ki je vpisano na seznam svetovne dediščine, treba narediti. Pravzaprav gre v tem primeru za neke vrste preoblikovanje Rudnika živega srebra oziroma podjetja v javni zavod, kjer ne bo bistveno dodatnih sredstev, niti ne bo dodatnih zaposlitev. Minister mag. Žerjav je tako ali tako povedal, da so sredstva za naslednji dve leti že zagotovljena. Gre za to, da se stvar preoblikuje, kajti treba je še naprej izvajati vse tiste zakonske obveznosti, ki jih nalaga Zakon o preprečevanju posledic rudarjenja v Rudniku živega srebra Idrija, in seveda tudi tiste naloge, ki izhajajo iz te mednarodne zaveze naše vlade ob vpisu Idrije na seznam svetovne dediščine pri Unescu. Zato mi je nerazumljivo, zakaj se, pa ne toliko minister, ampak predvsem uradniki na ministrstvu za gospodarstvo in kulturo ne dogovorijo, kako sprocesirati to zadevo na Vladi. Mislim, da je sedaj pa že skrajni čas. Hvala lepa.
No, nisem razumel, da bi pričakovali dopolnitev odgovora. Bolj je bil vaš apel. Če pa želi kdo od ministrov odgovoriti, pa lahko. Mag. Radovan Žerjav, izvolite.
Poglejte, gospod poslanec, jaz mislim, da ti odgovori in tudi sicer dejanja, ki so in ki jih Vlada pelje v skladu v zvezi s tem projektom Rudnika živega srebra v Idriji, dokazujejo, da vendarle nekaj počnemo in verjamem, da bomo v relativno razumnem roku dorekli tudi ta odprta vprašanja, ki jih sami navajate kot pomembna. Se tudi, tako kot sva oba dejala, zavedemo tega vprašanja in bo to treba doreči.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Alojzij Potočnik, ki ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, vprašanje je le navidezno lokalno, razsežnosti pa vsaj regionalne. Skozi Mestno občino Kranj gre, upam, da so podatki pravilni, šest državnih cest, in sicer avtocesta, glavna cesta ter štiri regionalne ceste. Tokrat naj izpostavim predvsem glavno cesto G2 104. Prebivalci Gorenjske, Kranja in drugi uporabniki se dnevno soočajo z dotrajano in slabo vzdrževano, tudi nevarno cesto predvsem v delu od odseka krožišča Primskovo do avtocestnega priključka Kranj-vzhod. Cesta je bistveno preobremenjena. Opozoril je bilo že veliko, popravil malo. V zvezi z rešitvijo sta bili v zadnjem času izdelani vsaj dve študiji prometne ureditve omenjene glavne ceste, predvsem krožišč. Odgovora Mestna občina Kranj še ni prejela, tako trdijo njeni predstavniki. Danes pričakujem jasen in zavezujoč odgovor, tako da bi lokalne skupnosti, ki se nahajajo ob glavni cesti, vedele, kako naprej in pripravile razvojne načrte, ki so tudi zaradi neurejene infrastrukture delno blokirani. Naj ob tej priliki prikličem še v spomin, daje bila Gorenjska leta 1991 po bruto družbenem produktu na prebivalca med regijami v Republiki Sloveniji na četrtem mestu, 20 let kasneje pa je osma, kar je nesporen razlog za še dodatno skrb. Minister za odgovor že vnaprej najlepša hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Na področju modernizacije vzdrževanja, rekonstrukcij, novogradenj, obnov državnih cest gre za vprašanje, ki je povezano z znatnimi sredstvi in gre za področje, ki bi ga bilo smotrno načrtovati za neko daljše obdobje naprej in dinamiko projektov prilagoditi temu, kako so posamezni odseki obremenjeni. To, kot vemo, ni vedno tako. Mnogokrat se investicijska vlaganja dogajajo tudi na podlagi drugačnih meril, ampak mislim, da za naprej bi moralo biti vlaganje prilagojeno temu, kako so posamezne ceste obremenjene, v kakšnem stanju so in na tej osnovi tudi določena neka zelo jasna prioriteta, v kateri bi bilo tudi jasno razvidno, koliko sredstev bo treba za to področje nameniti skozi neko daljše časovno obdobje do leta 2020 in naprej tudi zaradi tega, ker bi se lažje načrtovalo, lažje bi se investicije izvajale in verjetno bi lahko za ta namen tudi dobili več evropskih sredstev, kot smo jih v preteklosti, in ambicija za naprej gre v to smer. Glede konkretnega odseka na glavni cesti G2-104, problem, ki ste ga izpostavili, krožišče Primskovo, dostop do avtoceste, gre za projekt, ki je uvrščen v nacionalne razvojne programe pod številko 10–01/95, rekonstrukcija Šenčur–Primskovo. Gre za projekt, ki je širši, predvideva rekonstrukcijo glavne ceste od Šenčurja do Primskovega, izdelan je dokument identifikacije investicijskega projekta, idejna zasnova. V idejni zasnovi je predvidena preureditev treh obstoječih križišč, 6 krakov križišče v Šenčurju, 5 krakov križišče za avtocesto in Hrastje in krožno križišče na Primskovem ter razširitev dvopasovnice v štiripasovnico ter razširitev podvoza pod avtocesto. V decembru 2011 je bil na občino posredovan predlog ureditve, prav tako je bila idejna zasnova posredovana v recenzijo. Na osnovi vseh pridobljenih mnenj se bo v letih 2012, 2013 in naslednjih nadaljevalo z načrtovanjem in pozneje tudi izvedbo tega celotnega projekta. Investicija je v celoti ocenjena na preko 6 milijonov evrov. Glede na to, da gre za projekt, ki je širši in ki ne obsega samo tega dela, ki je najbolj problematičen in kjer znaša [[nerazumljivo]] približno 26 tisoč vozil dnevno, bo pa gotovo dinamika izgradnje oziroma rekonstrukcija takšna, da bo prednostno rešen ta del, ki ste ga danes izpostavili v tem poslanskemu vprašanju, in v največji možni meri tudi uveljavljene rešitve, ki smo jih na nekaterih primerih že uveljavili, vsaj v primerih, ko gre za drugačno prometno ureditev, ki omogoča večjo propustnost, ki bodo tudi z vidika izvedbe cenejše. Zavedati se moramo, da so sredstva, ki jih imamo na voljo, omejena, in tam, kjer je le mogoče, se bomo pri izboljšanju prometne situacije in prometne propustnosti poslužili tudi cenejših rešitev, ki pa bodo vseeno funkcionalne in ki bodo omogočale normalno odvijanje prometa v skladu s standardi stroke. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Spoštovani minister za infrastrukturo in prostor gospod Zvone Černač, verjamem, da bi se najbrž raje ukvarjali s tekočimi infrastrukturnimi in prostorskimi projekti, pa žal morate reševati tudi probleme, ki ste jih podedovali od vašega predhodnika oziroma od prejšnje vlade. Na enega od teh, akutnega, želim tudi sam opozoriti. Septembra lani je Vrhovno sodišče v primeru plačila odškodnin za neznosno življenje v primežu težkih tovornjakov dokončno pritrdilo državljanom, ki živijo ob cesti G1-3, to je Dolga vas–Maribor. Naj spomnim, da je po vstopu Republike Slovenije v EU po tej cesti dnevno vozilo v povprečju 5 tisoč težkih tovornjakov samo v tranzitu. Preprost račun pokaže, da je dnevno na vsakem tekočem metru ceste G1-3 v motorjih tovornjakov izgorel 1 liter dizelskega goriva. Zato smo v mandatu 2004–2008 z maksimalnimi napori uspeli, da je avtocesta do Madžarske meje bila 14. avgusta 2008 predana prometu. Doslej je bilo izplačanih približno 6,5 milijonov evrov odškodnin, medtem ko 2 tisoč 100 ljudi zahteva 14 milijonov evrov, rešenih pa je po mojih informacijah le 682 primerov. Država je že sredi leta 2009 prebivalcem ponudila poravnavo. Takratni minister Aleš Zalar je takrat poudaril, da so na Vladi sprejeli odločitev za poravnavo zato, da bi odpravili nepotrebne stroške in zagotovili čimprejšnje izplačilo odškodnin, vendar se to ni zgodilo. Država je začela zavlačevati, tako da so oškodovani Pomurci šele s pomočjo Vrhovnega sodišča dosegli, da so prebivalci upravičeni do odškodnin. Težek problem je pred vami, gospod minister. V imenu državljanov, ki živijo neposredno ob cesti G1-3, vas sprašujem: Kdaj bodo ti državljani dobili izplačano nematerialno škodo zaradi povečanega prometa tovornih vozil v obdobju od 1. maja 2004 do 14. avgusta 2008? Kdaj bo dokončno izvedena pasivna protihrupna zaščita na stanovanjskih objektih, za katere je strokovni organ ugotovil, da so do nje upravičeni? Gospod minister, hvala vnaprej za vaš odgovor.
Hvala lepa. Minister, gospod Zvonko Černač, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje in priložnost, da lahko javno pojasnim to zadevo. Glede izplačila odškodnin in glede izvedbe pasivne protihrupne zaščite ni nobenih dilem, to država mora izvršiti, žal vsega ni bilo mogoče izvršiti v preteklih letih in v letošnjem letu zaradi znanih javnofinančnih omejitev, vendar gre za obveznosti, glede katerih je bilo nesporno, pravno presojeno, da jih je potrebno izvršiti in vsem upravičencem izplačati tako nematerialno škodo kot tudi izvesti ustrezne pasivne protihrupne zaščite. Na cesti G1-3 je bila Direkcija RS za ceste določena kot organ, ki naj finančno realizira pravnomočne sodne odločbe in poravnave v tem smislu. Od leta 2005 naprej so lastniki stanovanjskih hiš ob državni cesti G1-3 vložili preko 2 tisoč 500 zahtevkov za plačilo odškodnin za nepremoženjsko škodo zaradi povečanega težkega tovornega prometa na tej cesti. Na podlagi izdanih pravnomočnih sodnih odločb, sklepov in poravnav je bila doslej v letih 2009 izplačana odškodnina oškodovancem v znesku 4 milijone 636 tisoč 824 evrov, v letu 2010 v znesku milijon 766 tisoč 103 evre in v letu 2011 v znesku milijon 709 tisoč 410 evrov. V proračunu za leto 2012 smo se soočili z znanimi finančnimi omejitvami, za ta namen je imela Direkcija Republike Slovenije za ceste namenjenih samo 150 tisoč evrov za izplačilo teh odškodnin. Na podlagi teh sredstev je bilo realiziranih 8 pravnomočnih sodnih odločb. Ker gre za perečo problematiko, je ministrstvo predlagalo koriščenje sredstev tekoče proračunske rezerve za namen poplačila vseh preostalih obveznosti, in sicer gre za 312 preostalih primerov v skupnem znesku približno 4 milijone 500 tisoč evrov. Uspeli smo iz tega naslova zagotoviti sredstva v višini nekaj manj kot 1 milijon evrov. Iz tega naslova je povrnjenih oziroma izplačanih odškodnin še v 68 primerih. Ostalim je treba sredstva zagotoviti v prihodnjem letu. Ravno tako na področju pasivne protihrupne zaščite so bili ukrepi izvedeni v preteklih letih in tudi v letošnjem letu. Ta del, ki se nanaša na ugotovljeno presežno količino in mejno raven hrupa v nočnem času, je bil izvajan v obdobju od januarja letos. V tistem delu, kjer je bilo ugotovljeno preseganje kritične meje hrupa v dnevnem času, pa so po večini ukrepi za pasivno zaščito že izvedeni. Za ta namen je bilo doslej namenjenih 135 tisoč 428 evrov. V preostalem delu, kjer izvedba še poteka, bodo sredstva zagotovljena v letu 2013 oziroma v skrajnem primeru v letu 2014, ko naj bi se to področje odškodninske odgovornosti države do upravičencev tudi zaključilo. Jaz računam, da so tudi upravičenci nekako razumeli, da se država nahaja v težki situaciji. Moram reči, da smo doslej bili uspešni v tem pojasnilu, kako in v katerih obdobjih bodo sredstva dokončno izplačana. Še enkrat poudarjam, gre za pravne obveznosti, ki so nesporne, ugotovljene na podlagi odločb sodišč, in v tem delu bo treba to škodo poravnati, in to bomo v največji možni meri storili dokončno v prihodnjem letu oziroma v manjšem delu eventualno še v letu 2014. Hvala.
Hvala lepa. Vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču postavlja gospa Maja Dimitrovski.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister! Vlada je kljub težki gospodarski situaciji ob prevzemu mandata že na prvi seji začela s kadrovskim pometanjem na področjih, ki z reševanjem gospodarskih in javnofinančnih težav nimajo neposredne zveze. Naj vas spomnim, že na prvi seji, sklicani na dan imenovanja, je Vlada ključno prioriteto videla v imenovanju politično lojalnih ljudi na vodilna mesta Urada za verske skupnosti, Slovenske obveščevalno-varnostne agencije ter Urada Vlade za komuniciranje. S tem je že prvi dan mandata prekršila zavezo iz koalicijske pogodbe o kadrovanju, izključno po sposobnostih in osebnem poštenju ter razbitju sistema cehovskega kadrovanja. Nasprotno. Že prvi teden mandata so pokazali, da je cehovsko kadrovanje temeljna vrednota te koalicije, politična lojalnost pa izključni kriterij primernosti. Nameščanje politično lojalnih kadrov je temeljni motiv dela Vlade in vse bolj se kaže, da je temu podrejeno tudi obsežno reorganiziranje na vseh ravneh. Najnovejša zgodba vladnega tako imenovanega buldožerskega kadrovanja je poziv k odstopu dr. Darija Krajčiča, direktorja Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave. Če na kratko obnovim dogajanje. Na zavodu so pred poletjem pripravili mnenje, v katerem je bil izražen dvom o pravilnosti odločitve, da bi trasa obvoznice prečkala krajinski park Ljubljansko barje in območje Nature 2000. Kot opozorilo nepremišljenemu umeščanju cestnih projektov v prostor so v dokumentu navedli primer s Portugalske, kjer je Evropska komisija zaradi nespoštovanja vseh postopkov pri gradnji avtoceste čez območje Nature 2000 kaznovala državo tako z izvedbo zavezujočih ukrepov kot tudi z udarcem po žepu. Sploh pa, kot je poudaril dr. Krajčič, država z vožnjo po Naturi 2000 ne more pričakovati kohezijskega denarja. Pristojna ministrstva naj bi se zato zdaj lotila še priprave različne trase, ki ne bi šla čez Ljubljansko barje, s čimer naj bi zadostili kriterijem Evropske komisije. To pa je umeščanje obvoznice v prostor spet preložilo. Zato vas sprašujem, spoštovani minister: Kateri strokovni razlogi so vas vodili, da ste direktorju Zavoda Republike Slovenije za varstvo narave dr. Dariju Krajčiču predlagali odstop? Ali boste predlagali njegovo razrešitev, če vašemu predlogu ne bo sledil? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim.
Lep pozdrav, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani kolegi! Tema, glede katere sem tudi že javno pojasnil razloge za ta razgovor. Dovolite pa, da tudi sam začnem s tem uvodom, ker ste začeli glede Škofljice. Gre za enega od primerov, kjer se jasno vidi tudi v slovenskem prostoru, kako se določeno prostorsko umeščanje lahko dogaja tudi 10, 15 let, tako je tudi v tem primeru. Na začetku tega mandata smo ustanovili skupino, ki je bila sestavljena z ljudmi iz več ministrstev, tudi iz našega infrastrukturnega, pa tudi s predstavniki različnih strok. V zaključkih, ki so bili izdelani 29. maja, smo tudi zapisali pot, po kateri naj bi šli pri umestitvi obvoznice Škofljica v prostor. To, kar ste povzeli, so ugotovitve tudi teh zaključkov. Se pravi, da se pri izdelavi okoljskega poročila poleg dveh tras, ki sta umeščeni v parku Ljubljansko barje in na območju Nature, obdela strokovno tudi trasa zunaj tega območja in da tako dopolnjeno okoljsko poročilo dobimo v pregled in da ljudje na ministrstvu to zadevo tudi uredijo, pregledajo in ugotovijo okoljsko sprejemljivost. V tem delu sem tudi sam javno povedal, da to pot podpiram. Pa tudi v razgovorih, ki so bili opravljeni na medresorski ravni kot tudi z lokalnimi skupnostmi, smo se za to pot dogovorili. In to je pot, po kateri naj bi prišlo do umeščanja. V vsem tem času je to eden izmed primerov prostorskega umeščanja. Mislim pa, da smo v Sloveniji prepoznali, da so pota sodelovanja v družbi včasih so zelo težavna. Zelo težavna so pota sodelovanja, če hočete, v politiki in, kar je zame zelo problematično, tudi med različnimi strokami, za katere smo odgovorni vsak v svojem resorju in za več različnih strok tudi znotraj posameznega resorja. Temu primerno smo tudi ugotovili, da se včasih naravovarstveniki zelo težko sporazumejo in pogovorijo oziroma pogovarjajo s tistimi, ki so odgovorni za protipoplavno zaščito, s tistimi, ki so odgovorni za umeščanje infrastrukturnih objektov, s tistimi, ki so zadolženi za energetske objekte ali podobno. Še več kot to, ni velike želje za sodelovanje, zato je bil tudi moj način dela, da sem takoj na začetku mandata ustanovil poleg te skupine še eno skupino za takšno prostorsko umeščanje še za en zahteven prostorski objekt. Tudi ni moj način dela postavljanje ultimatov, izsiljevanja, groženje, ampak sodelovanje med ljudmi. Ko smo videli, da se na teh številnih projektih zapleta, sem povabil dr. Krajčiča na kolegialen razgovor. To ni bil noben razgovor ultimatov, izsiljevanj. V tem pogovoru sva spregovorila tudi o teh težavah medsebojnega sodelovanje na različnih področjih, s čimer sva se tudi oba strinjala. V nadaljnjem pogovoru je prišlo tudi do tega, če ni mogoče včasih tudi kadrovska zamenjava rešitev takšnih situacij. Sam se je s tem tudi strinjal. To je bilo na razgovoru, ki je bil opravljen 4. 9., v torek, ob 9. uri. V tem pogovoru je tudi dr. Krajčič omenil, da je to eno izmed rešitev. Sam moram reči, da od tukaj naprej nisem delal nobenih korakov, z gospodom Krajčičem sva se pogovarjali sama, pa tudi generalna sekretarka, o eventualnih nadaljevanjih njegove kariere, če bi do takšnega dogovora prišli. Naslednji dan sem dobil tudi potem sporočilo, da o tem se še premišlja in ni odločen, ali bo ta korak naredil ali ne. Sam od takrat naprej nisem naredil nobenega koraka. To je bilo tiste srede, 5. 9., za razliko od Krajčiča, ki je očitno v tem času naredil kar precej korakov v smeri obveščanja javnosti, sklica seje zavoda in problematiziranje tega pogovora. Sam sem imel naslednji ponedeljek pogovor z njegovimi sodelavci. Od takrat naprej se je pa tudi že začel ta medijski pritisk na vprašanja, kaj se je dogajalo in v katero smer so šli ti pogovori. Po treh dneh tega medijskega vztrajanja sem tudi sam odgovoril to, kar sem vam povedal sedaj. Kot sem pa že omenil, od tiste srede do tistega ponedeljka sam nisem naredil nobenega koraka. Poznam tudi zakonodajo, vem, kakšen je zakonodajni okvir na tem področju, zato so me ti koraki, ki jih je naredil dr. Krajčič, do neke mere presenetili. Sam pa, kot sem že omenil, nisem nadaljeval s temi aktivnostmi.
Hvala lepa. Mag. Stanko Stepišnik ima poslansko vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! Ponavljanje, da je pomembna oživitev gospodarske rasti že letošnje leto, je, vsaj z moje strani, videti kot bitka z mlini na veter. Sedaj ste resnično pripravili izredno veliko ukrepov. V prvih dveh paketih in v tretjem paketu je teh ukrepov preko 150 ali vsaj 200. Vendar gre za kvantiteto, ne gre za kvaliteto. Če bi bil samo eden, dva ali pet kvalitetnih ukrepov, potem bi se spirala gospodarske rasti in trend gospodarske rasti v naslednjem letu obrnila navzgor. Tako pa žal vsi kazalniki in trendi kažejo še nižjo gospodarsko rast, kar je zelo usodno za javni sektor, socialo, javni finančni primanjkljaj in varnost ter notranje kot zunanje zaupanje v državo. Napovedane reforme so nujne, prav tako kapitalska ustreznost bank in podjetij sočasno ter saniranje slabih terjatev. Državni holding bo imel s prodajo državnega premoženja eno od glavnih vlog pri zagotavljanju vzdržnosti in stabilnosti javnih financ, če bomo kaj prodali v naslednjem letu. Ampak, če ne bomo uravnotežili prihodke z odhodki, najemali kredite za infrastrukturne investicije, ne za tekočo porabo, spodbudili razvoj in raziskave ter pripravili poslovno okolje tako, da bodo tudi tehnološka, izvozna, konkurenčna, prezadolžena podjetja imela priložnost si urediti kapitalsko ustreznost, finančno moč bodisi preko konverzije kreditov ali terjatev za lastniške deleže, tam kjer bodo to hoteli, oziroma novih kreditov za financiranje poslov oziroma obratnega kapitala. Ne gre drugače pričakovati izboljšanja gospodarske rasti. Vsi deležniki bruto domačega proizvoda so z jesensko napovedjo Umarja vsi po vrsti negativni; tako za leto 2012 kot za leto 2013, zasebna potrošnja minus 3 – 2012, 2013 – minus 3,6, državna potrošnja – minus 3,4, investicije – negativne, sprememba zalog – negativno in tudi izvoz in uvoz ne obetata kaj veliko. Tudi sprememba zalog, ki je zdaj vplivala pozitivno, kaže negativno rast. Neugodna gospodarska gibanja v državah, v katere izvažamo, kreditni krč, javni in finančni primanjkljaj, visoki stroški na enoto proizvoda, nizka dodana vrednost in znižani indeksi konkurenčnosti kažejo na še večjo stagnacijo gospodarske rasti. Spoštovani gospod minister: Kdaj in s katerimi ukrepi boste zaustavili negativni trend gospodarske rasti? Hvala.
Hvala lepa. Minister mag. Radovan Žerjav, prosim.
Hvala lepa tudi za to vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Moram reči, da potem ko smo 13. 9. na seji vlade sprejeli že tretji paket za spodbujanje gospodarstva, sem tokrat presenečen nad tem vprašanjem. Še posebej zaradi tega, ker smo bili deležni ob drugem svežnju, ki smo ga želeli na hitro izpeljati in hitro realizirati v Državnem zboru, tudi z vaše strani deležni kritik, češ da hitimo, da se nam nenormalno mudi, da kršimo procedure in da se tako v Državnem zboru preprosto ne da delati. Mi smo pa trdili, da je to treba narediti, zato ker to od nas zahteva gospodarstvo. Danes to isto govorite tudi vi. In to počnemo. Pripravili smo tretji paket, kot ste dejali, s 155 različnimi ukrepi. Do konca leta bomo spremenili 21 zakonov, 12 podzakonskih aktov in še nekatere druge strateške dokumente, ki jih ta država v tem trenutku nima in jih potrebuje; denimo, industrijsko politiko, ki je pomembna. Del tega paketa so seveda nekateri ukrepi, ki so po moji oceni ključni za to, ali bomo naslednje leto govorili o kakršni koli gospodarski rasti ali bomo capljali na mestu. To je vprašanje reševanja bank in vprašanje delovnopravne reforme s pokojninsko reformo. Morate vedeti, da smo o teh vprašanjih govorili na sestanku predsednikov parlamentarnih strank meseca julija, kjer so bile na mizi nekatere rešitve. Takrat smo si na predlog vašega predsednika vzeli čas za to, da razmislimo; razmišljali smo dva meseca in po dveh mesecih prihajajo te rešitve sem na mizo. Medtem smo dobili močno zaušnico v obliki znižanja bonitetnih ocen. Če bi takrat bilo več posluha in več razumevanja za stanje, v katerem smo, in manj nagajanja, do tega padanja bonitetnih ocen zagotovo ne bi prišlo. Kot trdim, Vlada je pripravila zajeten kup ukrepov, ki če jih bomo sprejeli – in verjamem, da jih bom, in verjamem, da boste pri tem tudi pomagali –, bomo lahko na osnovi teh ukrepov in vseh tistih, ki so že bili sprejeti, naslednje leto govorili tudi o bistveno boljši gospodarski aktivnosti, kot se lahko pogovarjamo v tem trenutku. Brez tega, da rešimo vprašanje bank, sanacije bank, brez tega, da rešimo ključno vprašanje, kar se tiče konkurenčnosti slovenskega poslovnega okolja na področju delovnopravne zakonodaje, bo to bistveno bistveno težje oziroma, lahko rečem, celo nemogoče. Tukaj pričakujem, da bomo pri teh projektih, ki so pomembni in odvisni predvsem od koalicije, ne od opozicije, imeli vsaj možnost, da to izpeljemo, da to naredimo, ne da se bodo metala polena pod noge in da se bo blokiralo, da se kar koli spremeni, zato da bo morda čim prej prišlo do padca vlade. Skratka, ukrepi so, pomembni ukrepi, konkretni ukrepi, če hočete, novi. Tudi tistega smo se dotaknili, kar se tiče investicij, kar bo dodatek k temu ukrepu za spodbujanje gospodarstva. Mimogrede, interes za investicije v Sloveniji je, za tuje neposredne investicije in relativno kmalu bomo poročali tudi o tem. Kot podlaga – to trdim na osnovi informacij, ki jih pridobivam iz naslova razpisov, ki tečejo, razpisov za tuje neposredne investicije, razpis za greenfield investicije v segmentu tehnološke opreme in tudi nekaterih večjih investicij, ki pa prihajajo direktno v skladu z Zakonom o tujih neposrednih investicijah. Tako pričakujem eno korektno razpravo o teh ukrepih v Državnem zboru in napor, da v najkrajšem mogočem času te ukrepe sprejmemo in omogočimo gospodarstvu, da bo na osnovi konkurenčnejšega poslovnega okolja lahko zadihalo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahtevate dopolnitev odgovora? Mag. Stanko Stepišnik, prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, žal vse te salonske rešitve, ki so mogoče teoretično dobre, ampak v praksi rešitev ne dajejo. Gospodarska raste je tudi s trendom nakazana negativno. Vsi ti izgovori, da ni projektov – vi vladate, reforme, fiskalno pravilo, očiščenje pokojninske blagajne, zamenjava ljudi v nadzornih svetih itd., to so odmik od bistva rešitve. Bistvo rešitve je gospodarski zagon z državnimi infrastrukturnimi projekti: cesta, železnica, tir, ki smo jih naštevali, hidroelektrarne, energetska toplotna zaščita zgradb, zelene ekotehnologije, odprava kreditnega krča, to se pravi, kapitalska ustreznost bank in podjetij, pridobivanje kapitala s koncesijami, sprostitev depozitov občanov z nekim velikim zaupanjem in garancijo države, da bodo državljani posodili državi za te velike investicije. Zagon socialnega podjetništva, zagotovitev samooskrbe s hrano. 37 % oskrba z zelenjavo oziroma tam nekje čez 50 % samooskrba z drugimi živili daje priložnost, da dodatno zaposlimo 20, po nekih ocenah celo 70 tisoč ljudi na tem področju, pa tudi pri krčenju zaraščanja slovenskega zemljišča. Tuje neposredne investicije. Gospod minister, čas je za udejanjanje strategij in ciljev za realizacijo, ne za pisanje ukrepov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Radovan Žerjav, prosim.
Spoštovani gospod poslanec! Če bi prebrali to gradivo, bi drugače govorili. Zagotovo bi drugače govorili, ker bi tukaj videli, da je cel kup zelo zelo konkretnih ukrepov, od tistega, mimogrede, ki je vezan na razpis, ki ga bo Vlada pripravila na temo koncesije slovenskih avtocest, da preverimo to morebitno rešitev in na ta način pridobimo investicijska sredstva za javni infrastrukturne projekte. Preden pa se bomo lahko pogovarjali o investicijah, pa bo treba pripraviti državne prostorske načrte, o čemer sem pa govoril pred tem – upam, da ste me poslušali –, da je znotraj tega projekta priprava devetih prostorskih načrtov in enega lokacijskega načrta, zato da se bomo sploh lahko pogovarjali, spoštovani gospod poslanec, o investicijah. Ampak vi veste, da se državni prostorski načrt ne more realizirati v šestih mesecih, če pa, denimo, pred tem nekaj let ni bil realiziran. In v preteklosti je bilo storjenega bistveno bistveno premalo, da bi danes lahko na teh državnih prostorskih načrtih pripravljali projekte. Dejal sem vam, da je za javne infrastrukturne projekte predvidenih 10 prostorskih načrtov do konca tega leta. Dobro bi bilo pogledati, koliko jih je bilo pripravljenih v prejšnjem mandatu, pa bi lahko primerjali učinkovitost. In šele nato investicije, torej investicijski kapital. Potem sem vam pa povedal, da bo Vlada, ko govorimo o cestni infrastrukturi, preverila možnost koncesije in preko te koncesije pridobitve dodatnih investicijskih sredstev za izgradnjo razvojih osi. Nekaj podobnega pa bo treba narediti tudi na železniški infrastrukturi. Da se bomo zadolževali na način, kot smo se zadolževali za avtoceste, smo ugotovili, da več ne gre. Samo z zadolževanjem ne gre! Torej je treba najti nov model pridobivanja investicijskih sredstev. In to se pripravlja. Dva načina sem vam sedaj omenil, na kakšen način je mogoče to izpeljati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite postopkovni predlog? Izvolite.
Da. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika želim, da se opravi javna razprava za tako pomembno področje oziroma to temo, kot je gospodarska rast.
Hvala lepa. O tem bo odločal Državni zbor v sredo, 26. septembra, v okviru glasovanj. Na vrsti je dr. László Göncz, ki ima poslansko vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospodje ministri, spoštovani gospod minister Vizjak! Žal kljub nekaterim redkim spodbudnim kazalcem celovita slika Pomurske regije na področju zaposlovanja nikakor ni dobra. Stopnja registrirane nezaposlenosti v regiji je še vedno najvišja v Sloveniji. Po zadnjih podatkih ta znaša 16,7 % in je torej za tretjino višja od državnega povprečja. Na pristojni območni enoti za zaposlovanje v naslednjih tednih pričakujejo tudi preko 500 novih mladih oseb, ki jim preneha dijaški ali študentski status, torej bo težava še večja. Na pomurskem območju je sploh zelo kritična struktura nezaposlenih, kajti poleg mlajše populacije je skoraj 40 % nezaposlenih starejših od 50 let. Njihova možnost zaposlovanja je, žal, kot vsi vemo, minimalna. Posebno težavo v regiji predstavlja tudi skrb za starejšo populacijo, ki se sama ni več sposobna preživljati, družinske pomoči in možnosti, da se vseli v domove za starejše občane, pa žal nima. Prostih mest v domovih za starejše je sicer dovolj, vendar si ob drastičnem upadanju standarda pretežnega dela prebivalstva vse manj ostarelih lahko privošči koriščenje njihovih dejavnosti. Menim, da je poleg predvidenih programov in dejavnosti treba vlagati dodatne napore v iskanje rešitev, kar ste tudi sami nakazali, ko ste pred nekaj tedni obiskali našo regijo. Položaj se vse bolj poslabšuje, zato vas kot prvo sprašujem: Ali v okviru ministrstva in pristojnih strokovnih ustanov razmišljate o potencialno učinkovitem povezovanju reševanja omenjenih težav, na primer o intenzivni spodbudi mlajše populacije nezaposlenih, da se še bolj aktivirajo na področju domače oskrbe starejše populacije? Morda se iz tovrstnih programov razvijejo nove, specializirane oblike, tudi socialnega podjetništva, čeprav minimalno, ki v Pomurski regiji lahko delno pomagajo sanirati nastalo situacijo. Zavedati se je namreč treba, da je tam skoraj ena in polkrat več starejših, kot je državno povprečje. Hkrati pa lahko tovrstni programi pomenijo tudi neko dodano vrednost na področju bolj stabilnega zaposlovanja v regiji in tudi širše. Sprašujem tudi, zdaj v tem prvem delu: Ali so v zvezi s tem mogoče nadaljnje tudi kakšne druge specialne možnosti ali rešitve? Hvala.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak, prosim.
Spoštovani! Izvajanje raznih politik Ministrstva za delo in tudi Vlade, kar se Pomurja tiče ,je v zadnjem letu dajalo določene pozitivne rezultate. Pa naj omenim, zelo pomemben je prihod nekaterih tujih podjetij v Pomurju. Naj omenim, da so se zlasti pojavile nove zaposlitve in so bile realizirane v kovinskopredelovalni industriji Arcont – 171 zaposlitev, proizvodnja avtodomov Carthago – 194 zaposlitev, v gradbeništvu – 171 zaposlitev, tudi v tekstilni dejavnosti Mura in partnerji – 241 zaposlitev, Wolford – 83 zaposlitev in tudi v letošnjem letu se, sicer z nekoliko nižjo dinamiko, ta trend nadaljuje. Naj omenim tudi prejeta sredstva oziroma pomoč iz evropskega sklada za pomoč pri globalizaciji, ki je tudi pripomogel k prej omenjenim projektom. Naj omenim, da se poleg horizontalnih ukrepov aktivne politike zaposlovanja, ki se izvajajo v smislu dodatnega izobraževanja, usposabljanja, subvencioniranja zaposlitve in aktivacije v Pomurju v skladu z Zakonom o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, glede na to, da gre za regijo z višjo stopnjo brezposelnosti, izvajajo še dodatni ukrepi, kot so povračila prispevkov za socialno varnost delodajalcem in davčne olajšave za zaposlitev brezposelnih, ki so mlajši od 26 let ali starejši od 55 let. Tako je kar nekaj vlog v letošnjem letu prišlo in kar 82 vlog je tukaj izpolnilo pogoje glede teh pravic. Omenili ste pomembno področje socialnega podjetništva. Verjetno ste seznanjeni, da je tudi nekaj projektov, trije konkretno, bilo uspešnih tudi v Pomurski regiji. Iz zadnjega razpisa, kjer smo razpisali štiri in pol milijona evrov, je Pomurje dobilo slabih 900 tisoč evrov, in sicer za projekte Korenika, Pan-nutri in Regionalni sklad dela za Pomurje. Skratka, zakonodaja s področja, ki obravnava Pomurje kot posebno regijo z relativno velikimi razvojnimi problemi, daje določene rezultati, se pa z vami, spoštovani poslanec, strinjam, da je priložnosti vse več tudi v smereh, ki ste jih omenili. V smereh, v katere bodo lahko razviti tudi ti programi, ki so sedaj dobili podporo iz naslova krepitve socialnega podjetništva. Tako smo za vse konstruktivne in dobre predloge, ki prihajajo tudi iz vaših ust, na ministrstvu dovzetni.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi omenil, da tudi sam sem poudaril, da so pač vidni nekateri pozitivni kazalci in tega nihče ne zanika. Tudi to, kar ste navedli, je pomemben prispevek in te informacije večinoma vzdržijo. Predvsem sem spraševal po tem specialnem delu, na kar ste potem tudi na koncu delno odgovorili. Upam, da je dejansko na tem področju še možnosti za določeno nadgradnjo v okviru obstoječih finančnih zmogljivosti – nikakor ne govorim o nekem dodatku, ki v tem trenutku verjetno ni mogoč. Še eno vprašanje bi vseeno postavil oziroma bi prosil za dopolnitev. Žal se ugotavlja, da predvsem pri starejši populaciji, torej pri starejših od 50 let, je zaposlovanje tako rekoč nemogoče ali pa zelo težko. Ker gre za izredno ranljivo populacijo, me zanima: Ali na tem področju z nekimi fleksibilnimi programi načrtujete ali pa načrtujejo pristojne strokovne ustanove vsaj nekaj konkretnih programov? Lahko bi spet ponovil že povedano, da je prav v Pomurju tudi ta odstotek te populacije, žal, najvišji. Hvala vnaprej za odgovor.
Hvala lepa. Magister Andrej Vizjak, prosim.
Spoštovani! Mislim, da je odgovor, ali pa recept, na vaše vprašanje v kombinaciji dveh aktivnosti Vlade: eno na področju ustvarjanja novih delovnih mest, zlasti s privabljanjem tujih investicij in prijaznim okoljem, ki ga želimo ustvariti v Pomurju, in nekateri tuji investitorji so to prepoznali. Upam in verjamem, da je tudi na ta razpis, ki je bil, in tudi v prihodnje bodo prišla sem podjetja, ki bodo ustvarjala to, kar si oba želiva; to se pravi, na eni strani zaposlovanje mladih, pa tudi te kategorije starejših od 55 let. To je predpogoj. Mi ne moremo, nič ne moremo narediti s 100 % subvencijami, če delovnih mest ni, potem tudi zaposlitve ni. Drugo pa so potem ukrepi, ki so ukrepi aktivne politike zaposlovanja, da se delodajalci odločijo zaposlovati to težje zaposljivo delovno silo, zlasti starejše. Zato imamo na Pomurju, ob obstoječih ukrepih aktivne politike zaposlovanja, ki gredo v subvencioniranje raznih stroškov dela, tudi splošni ukrep davčnih olajšav za zaposlitev brezposelnih oseb, starejših od 55 let, in sicer na podlagi Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb in Zakona o dohodnini, je to znižanje davčne osnove v višini kar 45 % plače – zaradi regije z nadpovprečno stopnjo teh razvojnih problemov. Tako se z vami strinjam, da je učinek, tudi zaradi gospodarske krize, vseh teh prizadevanj takšen, da nisva ne vi, ne jaz povsem zadovoljna. Vendar, saj pravim, ukrepi, ki jih je danes že našteval gospodarski minister, skupaj v kombinaciji s temi, lahko zagotovijo večjo zaposljivost in nekaj rezultatov na tem področju je v preteklosti že bilo.
Hvala lepa. Ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču bo postavil poslansko vprašanje gospod Matevž Frangež. Izvolite.
Zdravo, minister. Ta teden se bo Slovenija začela ukvarjati s sanacijo bank. V petek imamo pred nami zakon, ki naj bi uredil to področje. V svetu obstaja več modelov, kako so se države lotile tega perečega problema. Vesel sem, da je zdaj vsem v državi jasno, da je ključni problem Slovenije v prezadolženosti gospodarstva in s tem povezanim bančnim krčem in da je treba zagotoviti sistemske načine za to, da izčistimo bilance bank. Brez tega ne bo zagona kreditne aktivnosti, ne za prebivalstvo in še manj za gospodarstvo. Vendar, obstaja v svetu več modelov, kako se tega napornega posla lotiti – ameriški, nemški, švedski, ne nazadnje tudi slovenski. Tudi v Sloveniji smo v 90. letih že sanirali banke, res pa je, da je bila takrat situacija malo drugačna, ker sta bili dve največji državni banki praktično na robu insolventnosti, medtem ko danes teh težav v bankah nimamo, so pravzaprav tudi z zadnjimi ukrepi relativno ugodno kapitalizirane, ne da bi menil, da problema v kapitaliziranosti bank več nimamo. Daleč od tega! Zanima me, spoštovani gospod minister: Ali je Vlada Republike Slovenije pred odločitvijo o modelu sanacije bank dobro premislila tudi o drugih alternativah? Vlada je namreč z zakonom predlagala model, po katerem bomo slabe naložbe v bankah prenesli na en kup, na eno pravno osebo. Pri tem se sproža več vprašanj; predvsem vprašanje, ki ga finančna literatura označuje kot problem moralnega hazarda. Gre za vprašanje, po kakšni vrednosti bomo slabe terjatve ovrednotili: ali bomo s tem delali uslugo državi ali tistim, ki so problem zakuhali. Torej bankam. Na drugi strani je vrsta vprašanj, kjer lahko ugotovimo, da Vlada morebiti ni dobro premislila potrebnih varovalk, filtrov, ki bi omogočili, da ustrezno zavarujemo javni interes in preprečimo to, kar se od začetka krize leta 2008 do danes v svetu dogaja. In to je množična socializacija izgub. Na eni strani individualizacija, privatizacija dobičkov, na drugi individualizacija, torej socializacija izgub. Pred tem procesom je zdaj Slovenija. Minister: Ali ste torej preučili alternativne modele? Zakaj jih niste ocenili za boljše?
Hvala lepa. Dr. Janez Šušteršič, prosim.
Lepo pozdravljeni, gospod poslanec. Tudi mene veseli, da se spet vidiva. Naj začnem s tem konkretnim, kar ste na koncu vprašali, in potem o modelih. Vrednost prenašanja je določena v predlogu zakona. Tam piše, da se bodo prenašale terjatve in drugo premoženje iz bank, recimo zavarovanja, po tako imenovani ocenjeni ekonomski vrednosti. To pomeni toliko, kot je v nekih normalnih razmerah vrednost tega premoženja na trgu; pri nekaterih terjatvah bo to zelo majhno, pri nekaterih zavarovanjih tudi večje. To bo moralo biti, če še ni, neodvisno ocenjeno, tudi potrjeno s strani tudi Evropske komisije v vsakem takem programu, ki bo za posamezne banke narejen, zaradi tega, da ne bi prihajalo točno do tega, na kar ste opozorili; do tega, da bi, recimo, preko tega država dajala neko pomoč bankam ali kaj podobnega. Pri tem bodo nastale neke slabitve na kapitalu, če imajo banke to premoženje danes previsoko vrednotene. To premoženje bo šlo, mislim, te slabitve bodo šle v breme premoženja lastnikov bank. Se pravi, njihove vrednosti njihovega kapitala. Vprašanje socializacije izgub. Glede na to, da je pri večini bank, ki so v največjih težavah, večinska lastnica država, je nekoliko filozofsko vprašanje. Če ne gremo po tej poti, bomo pač morali banke direktno dokapitalizirati in tudi to pomeni socializacijo izgub ali pa pokrivanje preteklega neodgovornega ravnanja. Ima pa zakon seveda tudi določbe, ki omogočajo ugotavljanje odgovornosti tam, kjer je to odgovornost treba ugotavljati; to se pravi za ravnanja iz preteklosti, ki pa so pripeljala do tega, da moramo danes en del teh izgub socializirati. Glede modelov – na kratko. Obstaja več modelov, države so varirale modele. Mi smo izhajali predvsem iz nemškega zakona, ki je v osnovi dopustil več mogočih rešitev, tudi naš predlog zakona dopušča več mogočih pristopov. Je pa res, da preferiramo in da se nam zdi glede na situacijo v Sloveniji najboljši pristop, da se slabe terjatve ali pa slabo premoženje iz bank – iz tistih, ki bodo vključene, zdaj ne morem celega zakona predstavljati, ampak pač po merilih in postopku, ki je v zakonu predviden, da se prenese na posebne institucije. Zakaj se nam zdi to boljše? Zaradi tega, ker, prvič je to transparentno. Priznali bomo dimenzijo problema, mogoče bo natanko slediti, kaj se dogaja. Ta institucija, družba za upravljanje terjatev, bo imela zelo jasno obveznost poročanja. Tudi Državnemu zboru. Drugič, zaradi tega, ker mislimo, da je tak postopek najboljši za gospodarstvo, ki je danes prezadolženo do bank. Namreč, posebnost situacije v Sloveniji je, da imamo zelo veliko tako imenovanih sindiciranih posojil. Če spremljate, recimo, tudi poročila o kakšnih podjetjih, ki se danes skušajo prestrukturirati in prepričati banke, da jim reprogramirajo kakšna posojila ali kaj podobnega, se taka podjetja običajno pogovarjajo s šestimi, sedmimi, osmimi, devetimi bankami hkrati. Če bomo en del teh terjatev skoncentrirali, bo to pogovarjanje lažje, predvsem bo pa ta družba za upravljanje imela daljši časovni horizont in bo prijaznejši, če tako rečem, upnik do teh podjetij, kot so danes lahko banke, v situaciji, v kateri so. To je tipično za države, kjer je do težav v bankah prišlo, podobno kot pri nas, zaradi velikega obsega posojil za posamezne panoge ali aktivnosti – recimo, pri nas za prevzeme in za gradbeno dejavnost in tako naprej –, so šle pogosto v tak model, recimo Španija, Švedska, Irska. Države, kjer so pa problemi nastajali bolj v raznih naložbah bank, raznih teh toksičnih posojilih, naložbah in tako naprej, so pa pogosteje reševale probleme še vedno znotraj bank z nekimi državnimi garancijami; recimo Nemčija, Belgija sta taka primera. Še zadnje. Menimo tudi, da tak način, poleg transparentnosti in jasnih računov za ta postopek, omogoča tudi ali pa daje največja zagotovila, da bo večji del stroškov te operacije na koncu poplačan. S tem ko bomo te terjatve, bančno premoženje prenesli na eno družbo, jih bo ta družba lahko unovčila – predvsem zavarovanja, delno tudi terjatve – in na koncu bomo en del tega pokrili tudi iz prispevka oziroma plačila, ki ga bomo morali plačati zasebni lastniki, ki jim bomo s tem delno pomagali in tudi na koncu, ker bomo s tem iztržili večjo ceno za državne deleže v bankah, v tistem delu, v katerem se bomo [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]], bomo večino teh vloženih sredstev lahko na koncu povrnili. Hvala.
Gospod Matevž Frangež.
Gospodu Žerjavu in vam sem v petek pisal o Mariborski livarni, kjer je problem točno to: sindicirano posojilo in nesposobnost bank, da sprejmejo odločitev. Bojim se, da tudi zato ker so bankirji zdaj nove čarovnice te družbe. Absolutno zagovarjam, da je treba najti krivce za to, kar se je v Sloveniji zgodilo, ampak da je to krivdo treba čim bolj individualizirati. Tistim, ki pa delajo svojo bančno vlogo in nalogo korektno, pa je treba dati svobodo in odgovornost, da to opravljajo korektno. Bojim se, da so vsi bankirji v državi do tega trenutka že tako prestrašeni, da si ne upajo več potegniti nobene poslovne poteze. To danes občuti prenekatero podjetje, ki bi sicer potrebovalo reprogramiranje svojih praviloma kratkoročnih posojil, ki so bila na voljo v zadnjih letih, v dolgoročnejša posojila. Gospod minister, Združene države Amerike so na začetku krize tehtale med dvema modeloma. Kot veste, so se odločili najprej za model, ki je podoben slovenskemu. Rezervirali so 700 milijard dolarjev, opravili 5 tisoč cenitev in nameravali vse slabe naložbe, vse slabe terjatve združiti na enem mestu. Po zahtevnem procesu vrednotenj, opravili so jih nekaj več kot 5 tisoč, so ugotovili, da ta koncept nima smisla. Namesto tega so dokapitalizirali banke v obsegu 50 milijard evrov in v veliki meri rešili problem. Torej, tisto, kar nas literatura prepričuje, rešitve v okviru tako imenovanih special recovery units ali special vehicles so v mnogih primerih bistveno bolj učinkovite. Banke so bolje usposobljene za upravljanje slabih naložb kot posebne specializirane enote države, ki imajo tu administrativni problem in ki sprožajo novo vprašanje: kako in ali bo to odgovorno upravljano tovrstno veliko premoženje. Mimogrede, naj zaključim z vprašanjem: Ali je koncept sanacije bank predmet kakšnega posebnega meddržavnega sporazuma z Vatikanom, glede na to, da bomo, očitno, preko tega načina sanirali [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dr. Janez Šušteršič, izvolite.
To zadnje jemljem kot slabo šalo. Kar se pa tiče prejšnjih resnih zadev, o katerih ste govorili. Sindicirana posojila seveda so problem. S takšno situacijo, o kateri ste nam pisali, se soočamo vsak dan pri drugih podjetjih. Upam, da ne pričakujete, da bom poklical predsednika uprave in rekel, naj dajo posojilo, ker boste potem rekli, da smo ravno zaradi tega prišli v situacijo, v kateri smo. To je resen problem. Še resnejši problem – ne vem, če je resnejši, ima pa lahko resne posledice za, recimo, finance te države – je vprašanje, kaj mi kot lastnik sploh smemo in moremo početi v bankah. Prejšnji teden, no, morda je tega zdaj že štirinajst dni, smo imeli vprašanje dokapitalizacije ene od slovenskih bank, ki ima zelo podobno ime kot tista španska, zaradi katere je Španija šla na koncu v program. Tam ni država neposredno lastnica, pa vendar, zaradi velikosti te banke nam je bilo zelo jasno s strani bančnega regulatorja sporočeno, če lastniki ne bodo zmogli in spravili skupaj tako ali drugače dokapitalizacije, bomo prišli po 50 ali pa 100 milijonov v proračun. Želel sem pač, da bi se vsi nadzorniki zavedali pomena odločitev, ki jih sprejemajo, ko se odločajo o dokapitalizaciji tega, da imajo odgovornost tudi za finančni sistem kot celoto in na koncu, če hočete, za davkoplačevalski denar. Pa je bilo razumljeno – državnega sekretarja sem ga prosil, da bi to tam pojasnil na nadzornem svetu – praktično skoraj kot eksces, da je sploh tja prišel in želel kaj pojasniti. Potem je bil nekako odstranjen, na koncu so se o tem na veliko razpisali mediji. Skratka, samopostrežba, kjer lahko nekdo neodgovorno sprejema neke odločitve in potem dobi 100-milijonsko pokritje iz proračuna – to je v redu, kajne; poskus Vlade ali pa ministra za finance, da bi pa vendar ljudi prepričal, da ravnajo smotrno – tu se pa ne dovoli pritiska. Imamo cel kup – tega ne govorim samo vam ali pa ne očitam tega vam neposredno – te lažne dvojne morale. Po eni strani bi morali tudi državne banke pustiti v miru, da delajo, kar hočejo, po drugi strani smo kot lastnik odgovorni praktično za vsako sponko, ki se tam nabavi, kaj šele za kredite, ki se dajejo ali pa ne. Če pa pogledate, kakšno je stanje v bankah, kaj se je v treh letih v bankah nabralo, potem pa – prosim! Izjava, da znajo banke same verjetno dobro menedžirati svoje slabe naložbe, je nekoliko neresna v primerjavi z realnostjo, ki danes v bankah je. Banke so imele veliko časa, bančni regulator je imel veliko časa tudi, da bi jih prisilil, da naredijo te posebne družbe. Marsikje v svetu so to delali, nekatere tuje banke [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]], ker so jim iz matice to naročili. Naše pa niso. Sam jih ne mislim čakati še nekaj let. Hvala.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog? Izvolite.
Za vašo odločenost sem vesel. Mimogrede, v pismu gospodu Žerjavu in gospodu Šušteršiču, ki sem ga prej omenjal, sem izrecno napisal, da v okviru vajinih pristojnosti; in razume se, da klici bankirjem niso vajina pristojnost, sploh pa ne glede podeljevanja kreditov konkretni gospodarski družbi. Tako da se zavedam teh samoomejitvenih principov, ki se jih moramo politiki držati in verjamem, da tudi ta vlada. Vendar naj postrežem z enim podatkom. Velja, da je 100 milijonov evrov dokapitalizacije po svojem učinku in vplivu na sanacijo bančnega sistema enako kot milijarda evrov prenosa terjatev. Če upoštevam zadolževanje s pomočjo obveznic v višini 4 milijarde evrov, ugotovimo, da bo to drag način sanacije bank. Gospod minister, kljub temu vam želim pri tem vso srečo. Razprave pa ne bom zahteval, ker imamo v petek to točko na dnevnem redu. Hvala.
Tu ste malo zlorabili poslovnik. Gremo naprej. Ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku bo postavila poslansko vprašanje gospa Tamara Vonta. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani minister Turk, ob obravnavi Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o verski svobodi, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev, ste junija letos v mnenju Vlade Republike Slovenije o predlogu med drugim zapisali, da bo Vlada Republike Slovenije pripravila potrebne spremembe zakona zaradi odločbe Ustavnega sodišča oziroma da v bistvu te spremembe že pripravljate. Zdaj me pa samo zanima: Kdaj načrtujete, da bi omenjeni zakon predložili v obravnavo Državnemu zboru? Kakšne rešitve predvidevate? Hvala.
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk, prosim.
Hvala lepa. Kot pravilno ugotavljate smo obljubili, da bomo z vladne strani vložili novelo tega zakona. Lahko vam zagotovim, da je novela tega zakona v pripravi, da je v zaključni fazi in predvidevamo, da bo besedilo vloženo v proceduro pred koncem letošnjega leta.
Hvala lepa. Na vrsti je gospa Patricija Šulin, ki ima vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča. Prosim.
Predsedujoči, hvala za besedo. Pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani minister! V Sloveniji imamo sistemsko urejeno reševanje plazov velikega obsega na podlagi Zakona o ukrepih za odpravo posledic določenih zemeljskih plazov večjega obsega iz let 2000 in 2001 ter odpravo posledic zemeljskih plazov, ki se sprožajo kot posledica večjih neurij s poplavami, za odpravo katerih se lahko uporabijo sredstva državnega proračuna, skladno z določili Zakona o odpravi posledic naravnih nesreč. Sprožitev plazu v vasi Šmihel na Goriškem sega v leto 2000, ko so se zaradi intenzivnih padavin v mesecu novembru zgodila obsežna proženja plazov tako v Vipavski dolini kot tudi drugje v Sloveniji. Zaradi proženja plazu so bili poškodovani številni objekti, med katerimi sta bila dva stanovanjska objekta v Šmihelu poškodovana do te mere, da so prebivalce izselili. Do leta 2006 se je izvajal geodetski 3D monitoring in geološki pregledi, v septembru 2006 je bila izvedena redna in tudi zadnja 13. serija meritev. Vzporedno z geodetskimi meritvami so do 2006 potekale tudi meritve inklinacij, ki so se izvajale med leti 2001 in 2010. V času rednega opazovanja je bilo z zadnjo meritvijo v novembru 2010 ugotovljeno povečanje premikov naprav v vseh vrtinah. Globine drsenja od 3,5 metrov do 17 metrov nakazujejo krožno drsenje z največjo globino v osrednjem delu plazu ih potrjujejo izrivne robove, ugotovljene z inženirsko-geološkim kartiranjem, in upoštevane v idejnem projektu sanacije. Od leta 2010 niso bile izvedene meritve oziroma pregledi. Glede na problematiko terena je obdobje dveh let brez podatkov o stanju na terenu sorazmerno dolgo. Letošnje rekordno dolgo sušno vreme v tem delu Slovenije bo najverjetneje prineslo tudi zelo mokro jesen, ki pa, upajmo, ne bo tako obilna z deževjem kot leta 2000. Minister za kmetijstvo in okolje, sprašujem vas: Kako je ministrstvo predvidelo dinamiko sanacijo plazov velikega obsega? Kdaj se bo ponovno pristopilo k sanacijo plazu v Šmihelu, glede na to, da je že izdelana projektna dokumentacija o sanaciji plazu? Kdaj bodo ponovno izvedene nujne meritve na tem plazu, da se bo lahko opredelilo tudi dinamiko deformacij? Za odgovor se vam že v naprej zahvaljujem. Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Franc Bogovič, prosim.
Hvala lepa. Hvala tudi za to vprašanje, s katerim odpiramo področje odprave posledic elementarnih nesreč in kot je danes bilo že pri enem od vprašanj odgovorjeno, imamo tudi na tem področju v Republiki Sloveniji zelo velike zaostanke. Sam sem dal skupaj potegniti teh 8 zakonov, na osnovi katerih smo dolžni narediti posledice odprav nesreč po različnih elementarnih dogodkih, in številka je prav grozljiva. Skoraj 165 milijonov evrov je teh zaostankov, ki jih moramo odpraviti glede na v preteklosti sprejete zakonske obveze. Kar se tiče Zakona o ukrepih za odpravo posledic večjih zemeljskih plazov večjega obsega iz let 2000 in 2001, je bil ta zakon sprejet z namenom, da se odpravijo posledice večjih plazov, med katerimi je tudi omenjeni Šmihel v občini Nova Gorica. Gre še poleg tega plazu še za plaz Stovže v občini Bovec, Slano blato v občini Ajdovščina, Macesnikov plaz v občini Solčava, plaz Podmark v občini Šempeter-Vrtojba, plaz Strug v občini Kobarid, plazišče Gradišče-Šmihel pa v občini Nova Gorica. Projekti so bili oziroma odprava teh posledic je bila v skladu s sprejetim zakonom predvidena do leta 2010. Žal pa je tudi na tem področju kar precej zaostankov, tako da je še na vseh teh plazovih v tej številki 165 milijonov evrov treba zagotoviti približno 73 milijonov evrov za odpravo teh posledic. Lahko rečem, da smo v okviru tudi zmožnosti proračuna, katerih se pač zavedamo, samo podatek, kljub temu da ima ministrstvo lanski proračun 450 milijonov, letošnji oziroma naslednji je planiran precej višje, ampak predvsem zaradi uporabe kohezijskih sredstev in programov razvoja podeželja, in da je v okviru ministrstva teh tako imenovanih integralnih sredstev – ki so za vse: plače in tudi za vse programe, ki jih v tem delu pokrivamo – približno na tem nivoju ali pa malce več od tega. V lanskem letu in tudi v letu 2012 smo uspeli na tej postavki v tem integralnem delu proračuna zagotoviti približno 17 milijonov evrov in glede na to finančno postavko, ki je zdaj glede na izhodišče proračuna, je ocena, da kaj dosti več v naslednjem letu ne bomo mogli zagotoviti. To pa pomeni, da bomo izmed teh številnih ukrepov morali na nek način izbirati tiste najbolj akutne in jih tudi reševati. Reči moram, glede na to, da je zakon, po katerem bi morala biti ta sredstva že zagotovljena, v izteku, smo tudi pripravili spremembo tega zakona, da to obdobje podaljšamo za naslednje obdobje. Mi smo glede na realnost predvideli do leta 2020 za vse te plazove, s tem pa, da bo gotovo treba separatno od plazu do plazu iti in videti, katere stvari je treba akutno reševati, da ne bomo imeli še večjih škod ob večjih deževjih. Kar se tiče pa meritev na plazu Šmihel, mi strokovni sodelavci zagotavljajo, da so predvidene in bodo izvedene še konec letošnjega leta. Tako bomo tudi potem videli dejansko stanje na dotičnem plazu, podobno kot se spremljajo ostali plazovi, in da bomo temu primerno potem tudi s prioritetami v začetku leta določili, kateri elementarni v katerem delu se bo začel reševati v naslednjem letu. Žal boljših številk in boljših podatkov ne morem postreči, pa bi jih z veseljem.
Hvala lepa. Ministru za izobraževanje znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku bo postavil poslansko vprašanje gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani! Preden bom postavil problem oziroma ga predstavil, bi rad samo kratko korekcijo. Gospod minister, prej ste izjavili, da je Kranj tretje mesto po velikosti v Sloveniji, ampak je četrto, tretje je Celje. Toliko.
Prosim, da postavite vprašanje, ker vam tudi čas teče.
Hvala lepa. O pomembnosti lokalnih in regionalnih radijskih, televizijskih programov ni treba na dolgo in široko razlagati in govoriti, saj imajo že sedaj mesto v Zakonu o medijih kot programi posebnega pomena v javnem interesu. Omenjeni mediji in programi so dopolnitev programov komercialnih medijev in nacionalne RTV Slovenija. Pomen lokalnih in regionalnih radijskih in televizijskih programov je nepogrešljiv na podeželju, v manjših krajih in mestih, saj ljudem približajo dogodke iz lokalnega okolja in s tem dajejo prispevek k utrjevanju lokalne demokracije ter k enakomernejšemu regionalnemu razvoju. Že poslanci prejšnjih sklicev in tudi vlade so imeli namen sistemske ureditve financiranje teh omenjenih programov, vendar je ostalo samo pri nameri. Ker ste vladajoče stranke sistemsko ureditev zapisale tudi v koalicijsko pogodbo, vas sprašujem: Kdaj boste Vladi predložili predlog sprememb Zakona o medijih, ki bo izvajalcem radijskih in televizijskih programov omogočil sistemski in dolgoročni vir sofinanciranja? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk, prosim.
Hvala lepa za vprašanje in hvala tudi za popravek, očitno je bil lapsus z moje strani. Če se prav spominjam, Celje ima okoli 55 tisoč in Kranj okoli 48 tisoč prebivalcev; tri gimnazije, ena gimnazija. Če grem sedaj k vašem vprašanju. Novela Zakona o medijih je na ministrstvu v zadnjih fazah usklajevanja internega in predvidevamo, da bo v nekaj tednih, morda celo prej, zakon pripravljen za medresorsko usklajevanje na nivoju Vlade, potem ga bomo na Vladi sprejeli in posredovali v Državni zbor. Glede dostopa lokalnih, pomembnih regionalnih medijev medijskega prostora, tudi do virov financiranja, ste/smo v Državnem zboru nek pomemben korak že naredili pred meseci z novelo Zakona o medijih, ki regionalnim televizijam omogoča tako imenovani must carry dostop, torej neodplačni dostop do oddajanja na multipleksu A, kar bo finančno razbremenilo regionalne televizije posebnega pomena, ki ta dostop imajo. Na razpravah v parlamentu, tudi v tem mandatu, je bilo že nekajkrat povedano, da mora Vlada narediti vse, da bo omogoča preživetje tudi teh televizij. S tem Vlada tudi soglaša, nekaj takega ima napisano v koalicijski pogodbi in to je umeščeno tudi v predlog tega zakona. Sam osebno sem se pred kratkim pogovarjal s predstavniki štirih največjih regionalnih televizij, ki se povezujejo v Medijsko zbornico pri Gospodarski zbornici Slovenije in mi je njihov položaj, kakor je pač to mogoče na hitro osvojiti, nekako znan. Tudi oni poznajo naše stališče, da si mi želimo to vprašanje čim prej urediti. Rešujemo ga deloma tudi že sedaj na osnovi Zakon o medijih. Namreč, znatno sofinanciramo programske vsebine nekaterih od teh medijev. Za letošnje leto je bilo sicer manj denarja kot še dve, tri leta nazaj, pa vendar so lokalni in regionalni mediji s statusom posebnega pomena, ki so na javnem razpisu bili uvrščeni na tako imenovano listo B, dobili okoli 1,6 milijonov evrov in te dni podpisujemo z njimi pogodbe. Ta pomoč ni zanemarljiva. Če damo k temu še možnost, da imajo regionalne televizije neodplačan dostop do multipleksa A, potem je prihranek, glede na prejšnja leta, kar znaten. Seveda so v preteklosti, ko so morali gostovati odplačno na multipleksu A, nastali tudi nekateri dolgovi, vendar bodo to vprašanje regionalni mediji reševati pač v dogovoru s tistim, ki mu ta sredstva dolgujejo. To je RTV Slovenija.
Hvala lepa. Gospod Jožef Kavtičnik. Prosim.
Hvala za odgovor. Mislim, da bo tudi zadovoljil lastnike oziroma vse tiste, ki izvajajo te programe posebnega pomena. Vseeno me pa zanima, ker je direktor Direktorata za medije gospod Miro Petek dejal, da bo ta novela zakona spremenjena prišla v Državni zbor septembra oziroma vsaj v jeseni, torej do konca leta. Zanima me: Kdaj točno bo prišla, če veste? Ali se bo lahko ta del sofinanciranja, ki naj bi bilo v tem zakonu zapisno, izvajal že januarja oziroma z naslednjim letom? Problem preživetja teh radijskih in televizijskih programov je izrednega pomena ravno v tem, kar bo pisalo v tem zakonu. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk.
Z vami se popolnoma strinjam. Namreč, o pomenu teh medijev, tudi o razmerju med financiranjem javnega RTV servisa in vseh ostalih medijih, ki jih je vedno več in ki predstavljajo tudi vedno bolj pomemben vir informacij za prebivalce. Tukaj vam lahko samo citiram to, kar mi je direktor direktorata v zvezi s postopkom oziroma časovnico napisal: "Predvidevamo, da bo v nekaj tednih, morda celo prej, zakon pripravljen za medresorsko usklajevanje. Po sprejetju na Vladi ga bomo posredovali v Državni zbor." Torej, če bo stvar kolikor toliko hitro tekla, bi ga vi lahko obravnavali na oktobrski seji prvič.
Hvala lepa. Za dr. Žiga Turka ima poslansko vprašanje tudi gospa Alenka Pavlič.
"V 64. letu starosti je na Jesenicah preminul hokejski klub Acroni Jesenice. Funkcionarji so usmrtili hokejski klub. Diletanti uničili Acroni Jesenice, naj jih kaznujejo. Hokejski klub Acroni Jesenice bo treba pokopati. Dokončen potop Acronija Jesenic. Ali je s potopom HK Acroni Jesenic konec tudi slovenskega hokeja?" To je le nekaj naslovov, ki smo jih pred kratkim imeli možnost prebrati v medijih in govorijo o nesposobnem, nestrokovnem in kriminalnem vodenju hokejskega kluba s strani funkcionarjev, katerega posledica je dvainpolmilijonska luknja, ki se je, žal, ne da sanirati. Morate se zavedati, da je Hokejski klub Acroni Jesenice za navijače širom Slovenije več kot le-to. To je način življenja. Brez najboljšega hokejskega kluba vseh časov v Sloveniji verjetno ne bi imeli hokeja. Verjetno ne bi imeli Anžeta Kopitarja in verjetno ne bi imeli NHL Stanleyjevega pokala. Kdo bo sedaj igral v državnem prvenstvu? Hokej v državi je s propadom največjega hokejskega kluba šel na pot izumrtja. Če izvzamemo športno plat, se moramo zavedati, da je hokej skozi generacije dajal zaslužek hokejistom, trenerjem in vsem ostalim zaposlenim, ki so delali v podpornih dejavnostih. Težko je tudi merljiv dosežek Anžeta Kopitarja za Slovenijo, saj zaradi njegovega talenta in hokejske šole na Jesenicah nekaj milijonov Američanov izvedelo, da obstajamo, in izvedeli so tudi, da smo Slovenija in ne Slovaška. Vsem nam je jasno, da država ne bo mogla pokriti finančne luknje, ki so jo naredili funkcionarji v klubu. Vas pa zato, gospod minister, sprašujem: Ali se zavedate, da propad tako močnega kluba lahko pomeni propad tradicionalne zimske športne panoge, kot je hokej? Zanima me: Ali imate na državni ravni pripravljen kakšen načrt za rešitev te panoge?
Hvala lepa. Dr. Žiga Turk.
Hvala lepa za vprašanje. Žal mi je, da niste v pisnem vprašanju, ki ste ga poslali, bolj podrobno povedali, da vas pravzaprav zanima Hokejski klub Acroni Jesenice, ker potem bi mi sodelavci lahko dali nekaj več informacij, kot vam jih bom zdaj povedal. Namreč, vaše vprašanje je bilo splošno v zvezi z razvojem športnih panog v luči tradicije in pomena. Ampak, če ste že omenili Acroni Jesenice, naj vendar začnem z osebno izkušnjo. Še v šolo nisem hodil, ko smo bili na nekih počitnicah na Mežaklji in se spominjam, ko sem kot otrok, tri, štiri leta gledal, kako so Jeseničani tam trenirali. Na leseni deski so imeli pak in so potem s tiste lesene deske porivali pak proti golu. Takrat sem postal navijač Jesenic. Poleti takrat ni bilo nobenega ledu. Spominjam se tudi, da sem imel pri vojakih kolega z Jesenic in je rekel: "Saj se ve. V Sloveniji je pač prvak v hokeju tisti, ki ima boljše Jeseničane." Dejansko je to žalostna zgodba, ki pove, kam nas pripelje, razmeroma velika svoboda, ki jo civilna družba ima pri organiziranju športa. Zavedati se je treba, da šport je v največji meri v rokah civilne družbe, da se država ne vtika v posamezne klube in ima tudi razmeroma majhne možnosti za to, da nadzira, kontrolira, upravlja, kot rečeno, s posameznimi klubi. Razvrščanje športnih panog. Kje je daj tukaj hokej, ali lahko država na tem področju nekaj naredi? Dejstvo je, da merila za razvrščanje športnih panog pripravlja za državno raven minister oziroma za lokalne potrebe, za lokalne športe lokalne skupnosti. Razvrščanje športnih panog na podlagi teh meril je stvar kategorizacije, ki jo v Sloveniji opravlja Olimpijski komite, država pravzaprav nima normativnega instrumenta, da bi vodila in usmerjala razvoj posameznih športnih panog. Po podatkih Olimpijskega komiteja Slovenije je v Sloveniji 87 športnih panog, ki so vključene v kategorizacijo in registracijo športnikov. Agencija Mediana je letos poleti opravila raziskavo o športnih panogah, ki je zajela 142 športnih panog oziroma nekatere športne discipline znotraj teh panog. To raziskavo sta naročila Olimpijski komite Slovenije in Fundacija za šport. Rezultati so bili naslednji. Ali poznajo športno panogo, ali so že slišali zanjo, je bil na prvem mestu rokomet. Sledilo je alpsko smučanje, nogomet, košarka, plavanje, tenis, smučarski tek, hokej na ledu, namizni tenis, umetnostno drsanje in tako naprej. Na vprašanje, koliko je prepoznavna posamezna športna panoga, torej koliko mislijo, da ostali v Sloveniji to športno panogo poznajo, je bil na prvem mestu kot najbolj prepoznaven nogomet, sledijo smučarski skoki, alpsko smučanje, košarka, rokomet, hokej na ledu na 7. mestu – če sem pravilno štel –, potem smučarski tek, plavanje. Tretje vprašanje se je nanašalo na to, kako vplivajo vrhunski dosežki v neki športni panogi na prepoznavnost Slovenije. Razvrstitev teh športnih panog je potem bila naslednja: prvi smučarski skoki, potem alpsko smučanje, tretja košarka, četrto plavanje, peti nogomet, šesti smučarski tek, sedmi hokej na ledu. Skratka, hokej na letu je nekje v prvi deseterici športov, ki jih Slovenci ali poznajo ali se jim zdijo pomembni. Denar za sofinanciranje športnih panog in njihovih programov je določen v proračunu kot globalna postavka in v letnem programu športa. Ali je povsem pravično razdeljen glede na merila? To vprašanje je seveda lahko odprto. Vedno se lahko pogovarjamo o tem, kako razporediti te uteži med doseženimi rezultati, med zavedanjem o doseženih rezultatih in med tem, koliko ljudi se z nekim športom ukvarja in zato tudi rezultati na tem področju nekaj pomenijo.
Hvala lepa. Za dopolnitev odgovora, gospa Alenka Pavlič. Prosim.
Moram povedati, da me zelo veseli, da ste izjavili, da ste navijač Hokejskega kluba Jesenice, in obžalujem, da sem vas presenetila, da se niste mogli bolj kvalitetno pripraviti. Bom pa zdaj dopolnila vprašanje in mogoče se boste potem na koncu tega, kar bom povedala, odločili in da boste, kljub temu da danes niste pripravljeni, na ministrstvu še kaj storili, ker mogoče niste razumeli. Ne gre za propad hokejskega kluba, tukaj gre za propad panoge. Kajti s kom bo potem Olimpija igrala? Sama s seboj? Panoge na državni ravni, imamo druge lige, ampak če je tradicija 60, 70 let, se mi pa zdi, da je res škoda, da panoga kot taka propade. Prebrala bom, kaj je zapisal spletni portal RTV: "Hokejska zveza Slovenije je na disciplinsko komisijo naslovila predlog za uvedbo disciplinskega postopka proti šestim funkcionarjem Acronija Jesenic zaradi uničenja uglednega kluba. Predsednik nadzornega odbora HZS Branko Terglav predlaga uvedbo postopka o prekršku na podlagi 13. člena disciplinskega pravilnika HZS zoper nekdanje funkcionarje HK Acroni Jesenice, za katere zahteva kazen, prepovedi opravljanja vseh funkcij v hokeju." Konec citata. Na Jesenicah se bo naslednje leto odvijalo evropsko košarkarsko prvenstvo. Za obnovo te dvorane bo država namenila nekaj milijonov evrov. Po koncu teh tekem, nekaj tekem bo, bo na Jesenicah ostal betonski spomenik preminulemu hokeju. Ljudje kar ne morejo verjeti, da sta država in občina dopustili, da nam je na Jesenicah propadel še hokej, saj drugega tako ali tako nimajo. V poslanski pisarni me sprašujejo, kaj lahko naredim, vendar sem kot poslanka absolutno omejena. Zato upam, da boste vi poskrbeli – oziroma sprašujem vas, če boste pristopili, ker drugega kot to od vas klub ne želi, da pomagate, da se lahko v naslednjem letu ponovno uvrsti v ligo EBEL. Imamo društvo HD Mladi, ki bi se lahko prekvalificiralo v klub, in v naslednjem letu pristopilo ponovno v to ligo. To je vse, kar želim od vas. Sprašujem: Ali boste pristopili in pomagali? Hvala.
Hvala lepa. Zdaj ste že drugič postavili dopolnilno vprašanje za vprašanje, ki ga niste postavili. Ali želite odgovoriti, dr. Žiga Turk?
Predlagam, da se Hokejska zveza Slovenije, tisto, kar je ostalo od Hokejskega kluba Acroni Jesenice, in morda predstavniki občine dogovorijo za sestanek na našem Direktoratu za šport in da pogledajo, kje, kako lahko država pri tem sodeluje.
Hvala lepa. Ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju bo postavil poslansko vprašanje gospod Mirko Brulc. Prosim.
Spoštovani gospod minister! Vem, da vam je dejavnost Hospica dobro poznana. Gre za društvo, ki v posebnih bolnišnicah, če jih tako imenujemo, skrbi za umirajoče. Nekoč so tisti, ki jih je že izžela bolezen ali pa starost, umirali doma. Danes je takih vse manj, razloge, zakaj je tako, pa poznava oba: obremenitve družinskih članov in tako dalje. Hospici so povsod po svetu organizirani in tudi deležni posebne pozornosti družbe. Gre za specifično dejavnost, primerjave z negovalno bolnišnico pa seveda ne zdržijo. Gre za zahtevno psihosocialno terapijo in tudi lajšanje bolečin tistih, ki odhajajo. Hospic v veliki meri deluje s pomočjo karitativne dejavnosti, pa tudi s pomočjo donacije, kar je seveda premalo. Dnevno se srečujemo, da prosijo sredstva za njihovo delo. Zavedam se, da gre za socialnovarstvene in tudi zdravstvene naloge, se pravi, je to stvar dveh ministrstev, ne samo vašega. Seveda je treba to dejavnost normativno rešiti. Eno od vprašanj je: Ali se kaj dela na tem? Glejte, urejeno financiranje te dejavnosti je pravi pokazatelj, koliko socialna in humana družba smo. Zato spoštovani gospod minister, ob vseh varčevalnih ukrepih se bojim, da ne bo denarja za Hospic. Zato vas gospod minister sprašujem: Ali tudi tej dejavnosti grozi finančna suša? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister gospod Tomaž Gantar. Prosim.
Dober večer vsem. Hvala za vprašanje. Kar se tiče financiranja dejavnosti, ki je za vse pomembna, bi težko rekel, da grozi finančna suša, glede na to, da je ta dejavnost že ves čas v bistvu v tej finančni suši in to nima nobene povezave v tem trenutku z varčevanjem. Dejstvo je, da se razgovori dogajajo na tem področju zadnji dve leti, da je bilo preizkušenih že tudi nekaj rešitev, tudi dogovor z bolnišnico v Sežani, ki pa z ene ali druge strani nikakor niso mogli uspeti. V resnici to tudi v tem času ne more biti vedno samo na karitativnem nivoju, neko sistemsko financiranje je potrebno. Na drugi strani moramo vedeti, da je treba to področje, ki je danes nekako ozko omejeno, opredeliti tudi strokovno na nivoju celotne države. Namreč, vedno, kadar gledamo sistemske rešitve, imajo potem možnost enakovredne oskrbe vsi državljani. Hospic v tem trenutku obravnava približno 1 % teh bolnikov oziroma umirajočih, ki potrebujejo neko zadnjo pomoč, predvsem sočutje, lahko tudi neke terapije. Je pa res, da kljub vsemu moramo vedeti, da se ta paliativna oskrba le dogaja, ne samo v okviru neakutne obravnave, ampak tudi v domovih za starejše občane, kjer veliko ljudi umre zaradi takšnega ali drugačnega razloga. Delno potem tudi pod vodstvom takšne ekipe, ki je požrtvovalna, je strokovna, upam seveda, da bomo tudi našli rešitev, da bo lahko delovala tudi v bodoče. Kje ta rešitev je. Treba se je zavedati, da tu ne gre za zdravljenje; tu gre, kot ste tudi sami omenili, za psihosocialno oskrbo, ki sodi predvsem na drug nivo in v okviru tega nivoja se tudi lahko pogovarjamo in dogovarjamo. Kot vem, pripravlja Ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve nacionalni program, na podlagi katerega bi bila mogoča podelitev koncesije tudi takšnim društvom. Šele na osnovi takšne koncesije je tudi možnost financiranja – kar se tiče zdravstva direktno, je to kot zdravstvena nega 3. Kot pravim, je pa poudarek predvsem na drugem delu, na tem psihosocialnem, večina evropskih držav pa tega ne rešuje in ne financira v okviru obveznega zdravstvenega zavarovanja. Zavedamo se problema, še enkrat, mislim, da rešitev je treba najti, da gre za pomembno pomoč tem ljudem v njihovih zadnjih dnevih in urah. Tudi verjamem, da bomo, če bo ta nacionalni program sprejet, tudi strokovno to uspeli izpeljati do tega nivoja, da bo lahko koncesija razpisana. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku ter ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju bo postavil poslansko vprašanje gospod Dragan Bosnić.
Hvala za besedo. Pozdravljeni vsi skupaj! Moje vprašanje je pravzaprav najbolj splošna tema, ki je razen vremena mogoča, in sicer gre za zdravje. Najprej bi postavil vprašanje, potem bi pa nekaj dejstev navedel, ki so me privedla do tega vprašanja. Zdravstveni status mladine, šoloobveznih otrok, od predšolske vzgoje do študentov, diplomantov. Vprašanje gre v to smer: Ali izvajate kakšne aktivnosti oziroma načrtujete kakšne aktivnosti glede zdravja mladih? Predvsem imam tu v mislih skupne aktivnosti na obeh ministrstvih, ki bi izboljšale zdravstveni status te populacije. Namreč, zakaj – nekaj dejstev, ki so vplivala na to vprašanje. Eno se nanaša na raziskave prekomerne telesne teže oziroma debelosti, ki je bila izvajana po standardih WHO Jaz sem zdravstveni problem v letih od 1987 do 2007. Se pravi, v 20 letih je odstotek še enkrat višji: 15,6 % za predstavnike obeh spolov leta 1987 in leta 2007 manj kot 30 %, zdaj je stanje tega indeksa še višje. Druga stvar je pa gibalna učinkovitost naše mlade populacije, ki iz leta v leto pada. Pravzaprav je za fante padla pod povprečje leta 2001, leta 2003 za dekleta, in pri fantih kar konstantno pada oziroma tone. Ta problem teže, ki sem ga najprej izpostavil, potem rezultira tudi v starosti, nekje po študijah nad 35 do 55 let, kar je v reviji Neurology bilo objavljeno, s spominskimi težavami. Mislim, da je bila demenca že prej obravnavana – to bodo kolegi iz zdravstva bolj vedeli – zdaj pa gre za kognitivne sposobnosti. Se pravi, spomin in podobne težave, ki se v tej starosti pojavljajo. To pomeni, da bi jih bilo treba sanirati dosti prej. Naj se vrnem k vprašanju. Zanima me: Ali razmišljate kaj v smeri popravkov statusa zdravstva in če, v kateri smeri razmišljate? Hvala.
Gospod minister Gantar.
Hvala tudi za to vprašanje. Mislim, da je zdravje otrok področje, ki je v Sloveniji dokaj dobro urejeno. Zdaj, če se omejimo na šolske otroke – namreč, predpisana so obdobja od dojenčkov do predšolskih, šolskih otrok, kjer so podvrženi raznim sistematskih pregledom, cepljenjem, pregledu psihologa, logopeda itn. Tako mislim, da se res lahko pohvalimo s to ureditvijo. Kar se tiče šolskih otrok, mislim, da je tudi, kar se zdravniškega dela tiče, tudi področje dobro pokrito. Če vas prav razumem, vas bolj zanimajo skupni programi glede na ugotovitve tistih odstopanj, ki nas tudi ponekod po določenih parametrih ločujejo od otrok tudi v nekaterih drugih državah. Tudi tukaj je v teh letih kar nekaj skupnih programov, v dogovoru z ministrstvom za šolstvo in šport. Mislim, da je en dober dosežek ta, da se vzpostavlja mreža zdravih šol in da je v tej kategoriji vključenih že 324 teh ustanov, šol. Od 1. do 9. razreda potekajo modelne ure na temo življenjskega sloga. Tukaj govorimo o prehrani, uživanju pijače, tobaka, alkohola itn. Seveda se ozavešča tudi mladino o škodljivih posledicah, o prednosti zdravega načina življenja in podobno. Projekt, ki poteka skupno z Ministrstvom za šolstvo in šport, je zdrava hrana. Ta je ločen. Ena od takšnih akcij so ti zdravi zajtrki, ki bodo zdaj ponovno na vrsti. Potem Ministrstvo za zdravje v okviru šol sofinancira tudi program za duševno zdravje otrok, ki se tudi nanaša na to obdobje. Ne nazadnje, da bomo lažje vedeli, na kakšen način in kaj delati naprej, je tudi IVZ pripravil publikacijo – ne vem, če je že izšla –, ki kaže na trend, v kateri smeri zdravje otrok gre, in ki bo omogočila potem tudi usmerjanje različnih aktivnosti za zdravje teh otrok. Nekoliko večja je verjetno težava potem po devetnajstem letu, ko preidejo od pediatrov k družinskim zdravnikom, so pa še vedno nekje v okviru šolskih programov in verjetno bi se na tem nivoju bilo treba vključiti tudi še s kakšnimi dodatnimi programi glede zdravega načina življenja. Bomo pa videli, kaj bo ta študija IVZ tudi pokazala. Toliko.
Gospod minister dr. Turk.
Če lahko še jaz dopolnim, ampak najprej, če mi dovolite, še en popravek v zvezi s to tekmo med Kranjem in Celjem. Po podatkih statistike v letu 2009 je vendar Kranj večji od Celja, pa upam, da bomo na tej točki lahko zadevo nehali. Vinko, ti si me zavedel. Kar se tiče Ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport, namenjamo zdravju v šolah veliko pozornost. Načinov je več. Eden od teh načinov je predmetnik osnovne šole, kjer je športna vzgoja oziroma kot se imenuje šport umeščena vsak teden po tri ure v nižjih razredih, v višjih razredih po dve uri. Učenci imajo v drugem razredu tudi plavalni tečaj, v tretjem in četrtem šolo v naravi, imajo pet športnih dni in tudi če bi pogledali naše investicije v šolsko infrastrukturo, kar nekaj teh investicij je prav v telovadnico. Veliko učencev in dijakov je vključeno v sistem šolske prehrane, ki sledi načelom zdrave prehrane oziroma smernicam zdrave prehrane. Poznamo akcijo slovenski zajtrk. V šolah se vodijo redni sistematični zdravstveni pregledi. Od leta 1993 naprej deluje v Sloveniji tudi mreža zdravih šol z 12 pilotskimi šolami. Delujejo po načelih in principih evropske mreže zdravih šol. V obdobju 2008 do 2010 je bil razvit model Zdrav življenjski slog, ki ga prenašamo tudi v zakonodajo. Predvsem se mi zdi, da je za zdravje na tem področju poskrbljeno kar zgledno.
Izvolite, gospod Bosnić.
S tem odgovorom sem v principu zadovoljen, vendar bi imel mogoče eno pripombo, in sicer še eno vprašanje. Ali razmišljate mogoče o uvedbi zdravstvene vzgoje vsaj v srednje šole?
Minister Turk, izvolite.
V šolskih programih je kar bogat nabor izbirnih predmetov, tako da se nekaj teh vsebin v smislu zdravega življenja, zdravega prehranjevanja, športa že pojavlja tudi sedaj v osnovnih šolah. Na srednjem šolstvu pa imamo specializirane programe, ki se ukvarjajo prav z zdravstvom oziroma zdravstveno nego.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje bo postavila gospa Irena Tavčar ministru za pravosodje in javno upravo dr. Senku Pličaniču.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav ministrom, poslankam in poslancem! Gospod minister, moje vprašanje se dotika dodatnih stroškov hribovitih občin v primerjavi z nižinskimi. Zato dovolite, da vam predstavim nekaj konkretnih dodatnih stroškov. Stroški zimske službe so višji zaradi večje količine zapadlega snega in večje porabe soli za zagotavljanje prevoznosti povečini strmih in ovinkastih cest. Intenzivnejša zimska služba pomeni tudi obsežnejše in dražje letno vzdrževanje, kajti poškodbe na cestišču se pojavijo hitreje; investicijska vzdrževanja in rekonstrukcije cest morajo biti pogostejša kot v nižinskih delih; stroški odstranjevanja zemeljskih plazov v strmih brežinah, na katere priteka zaledna voda. Osnova za sanacijo plazu ali usada ceste so sanacijski ukrepi, določeni v sanacijskem elaboratu, ki je izdelan na osnovi geotehničnih, geoloških in geofizikalnih raziskav, kar predstavlja velik strošek. Pogosto je treba ukrepati takoj, zlasti kadar so ogrožene stavbe ali ceste, ki so na teh območjih pogostokrat edini dostop do hiš. Občine so pri sanacijah v veliki večini primerov prepuščene sami sebi, zaradi obsežnih stroškov kvalitetne sanacije pa morajo opuščati sicer predvidene investicije. Za infrastrukturna gradbena dela, ki se odvijajo v hribovitih območjih, je izvajalec mnogokrat primoran delati v izjemno težkih razmerah, kar se odraža v podaljšanju izvedbe del ter višji ceni. Zaradi plazovitega terena prihaja do velikih stroškov že pri pripravi ustrezno utrjene podlage, pogosto so potrebni oporni zidovi. Potreba po postavitvi jeklenih varnostnih ograj na nevarnih odsekih je veliko večja od zmožnosti. Da bi dosegli isti varnostni standard kot v nižinskih predeli, bi bilo treba te ograje nameščati praktično po celotni trasi cest, kar pa bi bil zopet izjemen strošek. Analize kažejo, da zgoraj navedeni stroški terjajo več kot 10 % proračunskih sredstev oziroma v povprečju četrtino vsakoletnih sredstev, ki jih imajo tovrstne občine na voljo za investicije. Navedena ugotovitev izkazuje, da so občine s hribovitih območij v izraziti neenakopravnem položaju v primerjavi z ostalimi ravninskimi. Veljavna zakonodaja pri merilih za financiranje občin tega dejstva ne upošteva. Zato sprašujem gospoda ministra: Kdaj in na kakšen način bodo upoštevani navedeni dejavniki pri urejanju financiranja občin, da bodo hribovite lokalne skupnosti dejansko deležne pravičnega financiranja tudi v praksi? Hvala lepa.
Gospod minister dr. Pličanič.
Hvala. Najprej bi rad povedal, da je učinkovito delovanje lokalne samouprave izjemnega pomena za našo državo, tega se tudi sam dobro zavedam. Mogoče v času mojega dosedanjega ministrovanja ni bilo še toliko priložnosti, da bi se resno lotil vseh vprašanj, povezanih z lokalno samoupravo, vključno z razlikami med, recimo, hribovitimi občinami in tistimi, ki so dolinske, oziroma urbanimi in tistimi, ki so bolj ruralne. Pa to vprašanje prihaja zdaj pospešeno na dnevni red. Posebej bi rad poudaril, če se vrnem k temu, kar sem maloprej povedal, da se na splošno v Vladi zelo dobro zavedamo, kako pomembno je delovanje lokalne samouprave, občin, v Sloveniji, tudi ko gre za črpanje evropskega denarja, in še cela vrsta drugih stvari. Tako je vseh teh vprašanj, poleg tega, ki ste ga vi, gospa poslanka, omenili, povezanih z delovanjem občin oziroma lokalne samouprave, še cel kup in se jih bomo v kratkem lotili. Glede na situacijo, v kateri je naša država, pa najprej ravno vprašanja, povezanega s financiranjem občin. Tu bi rad povedal, da je financiranje občin povezano s pristojnostmi občin. Tako kot se bomo morali na državni ravni vprašati, ko gre za državno upravo, ali so vse pristojnosti, ki jih ministrstva izvajajo, res nujno potrebne – še zlasti v teh kriznih časih, pa tudi ne glede na krizne čase. Prepričan sem, da bi podobno morale narediti tudi občine in tudi razmisliti, ali so v resnici vse pristojnosti, ki jih imajo občine, tako izvirne kot tiste, ki jih je država nanje prenesla – to drugo bomo seveda morali skupaj ugotoviti –, res nujno potrebne. To je mogoče nek tak splošen okvir, povezan ravno z vprašanjem financiranja občin. Zakon o financiranju občin je eden od zakonov, ki bodo zelo v kratkem deležni sprememb. Zadnjič smo na seji Vlade sprejeli sklep, da do tega četrtka skupaj z ministrom za finance Vladi predstaviva, torej ta četrtek Vladi predstaviva, kako si midva zamišljava spremembo tega zakona. In to bova ta četrtek tudi naredila. Nanašalo se bo splošno na sistem financiranja. Strokovne službe so mi pripravile tudi nekaj podatkov ali odgovorov, povezanih konkretno z vašim vprašanjem. Iz tega, kar so mi pripravili, je razvidno, da se nekako redno spremlja financiranje občin, torej različne situacije, ko gre za financiranje občin, tudi ko gre za problem hribovitih občin. Tudi nekateri podatki v resnici kažejo to, na kar ste sami opozorili. Lahko povem, da ko se bomo lotili spremembe Zakona o financiranju občin, to bo pa v prihodnjih tednih, bomo tudi temu problemu kot še celi vrsti drugih problemov ali pa vprašanj, ki so s financiranjem občin povezana, posvetili posebno pozornost in naredili vse, kar bo v naši moči, da do takih situacij, ki jih opisujete v svojem vprašanju in ki jih tudi strokovne službe v tem, kar so mi pripravile, delno potrjujejo, več ne bo prihajalo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec bo postavil vprašanje ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav gospodu ministru in vsem prisotnim! Ves čas me zanima tema, ki je še vedno ne morem razumeti, o javnem zdravju. Gre za problem združevanja območnih zavodov za zdravstveno varstvo z IVZ. Zdaj imamo teh zavodov devet, ki delujejo dobro, strokovno in predvsem finančno neproblematično. Vlada je dala predlog, da se trenutno naredita dva zavoda; eden bi obravnaval javno zdravje po strokovni plati, drugi pa bi se ukvarjal bolj z laboratorijsko dejavnostjo. Pozitivna Slovenija je sklicala tudi izredno sejo Odbora za zdravstvo, kjer smo to problematiko poskušali strokovno obravnavati; trajala je kar nekaj ur. Prepoznana je bila potreba po tej izredni seji in razpravi in moram reči, da smo slišali mnogo več argumentov proti tej združitvi kot pa za. Dejansko se po pregledu vseh teh podatkov vidi, da nekako ni pravih strokovnih razlogov. Če kje kaj ne deluje dobro, je verjetno problem, da tisto ne deluje dobro, ne pa, da ne more. Pa tudi finančnih razlogov ni. Kadar cela država varčuje, se pod to tezo varčevanja marsikaj izpelje. Tudi tukaj vidim, da je v predlogu spremembe Zakona o zdravstveni dejavnosti navedeno 1,5 milijona evrov prihranka iz tega naslova. Zanima me: Kako ste prišli do te številke oziroma če se da strukturirati ta prihranek? Drugače je pa treba povedati, da v zadnjih 15 letih so se viri financiranja za programe javnega zdravja zmanjšali tudi do 50 %. Ti območni zavodi so pridobivali s tržno dejavnostjo denar, ki jim v bistvu manjka za izpolnjevanje tega programa in je bil prisoten sinergijski učinek. Če zdaj to združimo, bo manj tržne dejavnosti in manj tega denarja, ki pride v sistem javnega zdravja. To mi deluje podobno kot sedaj Vlada dela na principu države; da vse da na varčevanje, na prihodkovni strani se pa zniža. In če imaš 1 minus 2, imaš na koncu minus 1. Tako ne vidim nekih zelo težkih razlogov za to vzdrževanje. Zanimalo pa bi me: Kako to vidite na varčevalni strani?
Gospod minister.
Hvala. Moram reči, da me res veseli to vprašanje. Ker bolj ko to poslušam, bolj sem prepričan, da je bilo to nujno predlagati in da je to tudi nujno izpeljati. Namreč, kjer je veliko denarja v interesu – in tukaj ga nedvomno je –, je tudi veliko pritiskov, pozivov na vas, na lobiranja in podobnega. In to se je dogajalo vedno, kadar je bilo kakršen koli poskus spremembe statusa sedanjih zavodov za zdravstveno varstvo. Torej naj takoj povem, da osnovni in izhodiščni cilj za to spremembo zagotovo ni v prvi vrsti varčevanje, ampak strokovno delo. Moj glavni pomislek je – in to se da tudi s številkami podkrepiti –, da se dela v kar nekaj teh zavodih škoda javnemu zdravju na račun tržnega dela. Se pravi, osnovno izhodišče je ločevanje javnega in tržnega dela, ne pa kot prikazujejo nekateri direktorji, da s tržnim delom rešujejo javni del. Seveda to ne drži, pa tudi vsi nimajo laboratorijske dejavnosti. Tako to pač ne zdrži kriterija. Na drugi strani moramo vedeti, da danes vsi ti, tudi laboratoriji, konkurirajo, znotraj javnega zdravstvenega sistema tudi ponujajo zelo različne cene in zato tudi bolnišnice zelo različne cene plačujejo za, recimo, mikrobiološke preiskave. Na drugi strani je treba vedeti, da vsak tak laboratorij, ki želi delati velik obseg dejavnosti, potrebuje zelo drago opremo, potrebuje dosti strokovnjakov in potrebuje tudi akreditacije. Tudi iz tega naslova je iz tistega milijona in pol prihrankov kar nekaj prihrankov predvidenih. Namreč, podobno kot se v zdravstvu dogaja – in seveda tudi drugje –, smiselno je nekaj izvajati na tistem mestu, kjer se dela dovolj veliko preiskav, dovolj veliko posegov, da lahko zagotavljaš kakovostno, racionalno, kvalitetno delo. Če gledam javno zdravje znotraj Slovenije ni zelo zelo veliko strokovnjakov s tega področja. Mislim, da s povezovanjem v en nacionalni inštitut za javno zdravje združujemo kar veliko javnega zdravja, znanja na tem področju in tudi enotno doktrino na tem področju. Namreč, v preteklosti, pa ne zelo davno, je bilo kar nekaj različnih informacij s strani javnega zdravja, kako ravnati, ne vem, ob mišji mrzlici. En zavod se je še nedavno ob začetku šole hvalil, kako je naročil šolam in vrtcem, da pipe spirajo proti legioneli, kar je strokovno precejšnja neumnost in tako naprej. Se pravi, mislim, da je treba javno zdravje voditi le z enega mesta s pomočjo strokovnjakov, ki so na razpolago. Vsemu temu lahko na koncu pridružimo tudi nekaj prihrankov na račun samega vodenja kadrovskih služb, direktorjev in podobnega. Kljub vsemu še vedno vidim kot glavni cilj vsega tega, da je tržni interes v tistih zavodih, ki zelo dobro poslujejo. Seveda se vam upam povedati, kateri so in kateri na vas pritiskajo, ampak verjetno to zdaj ni predmet te diskusije. Na vsak način želimo, da laboratorijska tržna dejavnost opravlja racionalno, ekonomično in kakovostno svoje delo, seveda v tistem obsegu, ki ga lahko – določene stvari zadostujejo, seveda ne pa v vsakem zavodu, ne pa v devetih, ampak mogoče v enem ali dveh –, in javnozdravstveni del, ki bo združeval te strokovnjake na tem področju. Seveda bodo to doktrino in stroko vodili na enoten način, brez vmešavanja tržne komponente, za katero mislim, da ne sodi na področje javnega zdravja. Mogoče še informacija. Tu ni predvideno kakršno koli ukinjanje zavodov, ampak gre enostavno za ločevanje v tem segmentu. Vsak le opravlja določeno specifiko tudi na svojem področju. Veliko pa je skupnih nalog. Hvala.
Gospod Jazbec, izvolite.
Hvala lepa za odgovor. Nisem čisto prepričan, da sem vse razumel. Si bom doma še enkrat prebral magnetogram. Sploh ni skrivnosti, da bi kdo name ali na našo poslansko skupino pritiskal, ker vam odgovor povem kar jaz: vseh 9 zavodov, z njimi si dopisujemo, je proti. Sicer pa je bila seja Odbora za zdravstvo odprta in javna. Je pa mogoče skrivnost na drugi strani. Kdo pritiska, da bi se izvedel monopol nad laboratorijsko dejavnostjo, ampak o tem zdaj ni časa razpredati. Tudi ne gre za velik denar, ko ste razlagali. Recimo, Ministrstvo za zdravje da celo leto vsem zavodom samo 3,4 milijone evrov za celo leto za dejavnost, potem pa še Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije še 2 milijona evrov. Če pogledamo, koliko denarja da država za javno zdravje proti 3,2 milijardam letnega denarja za vse zdravstvo, govorimo o 0,2 % denarja. Tu zdaj iskati neke prihranke, po mojem ne bo šlo. Glavni problem, ki ga vidim, ni v denarju, ampak da bo periferija, kot se to zdaj dogaja, izgubljala na pomembnosti. Uvaja se centralizacija, [[nerazumljivo]] se bodo izgubljali strokovnjaki s področja javnega znanja, zmanjša se možnost kandidiranja za sredstva EU in zgublja se specifično delovanje v regiji. Torej, zaznavanje nekega problema in rešitve tega problema v nekih oddaljenih regijah, to je več teh območnih zavodov pokazalo, se iz Ljubljane ne bo dalo reševati. V vsakem primeru s tem regije izgubljajo na kvaliteti javnega zdravja – če pustimo denar v ozadju. Hvala lepa.
Gospod minister, izvolite.
Seveda se ne morem z vami strinjati. Mislim, da javno zdravje s takšno spremembo pridobiva. Če gledamo absolutne številke, tudi 5 milijonov ali 50 milijonov je ogromno denarja – govorimo pa predvsem o tržnem delu, ki se ga da deliti in na drugačne načine z njim razpolagati. Saj pravim: in glede strokovnosti in glede ostalega in glede pomena regij vaše trditve ne zdržijo. Še enkrat; ne gre za ukinjanje nikogar, gre za enotno doktrino, ki je danes na tem področju po zaslugi avtonomije posameznih vodstev ni, zato tudi večkrat napačna navodila z njihove strani in ne nazadnje, še enkrat: jemanje javnega deleža na račun tržnega, kar mislim, da je nesprejemljivo. Je pa interes velik, kar je pa tudi očitno.
Izvolite, gospod Jazbec.
Tema je zelo pomembna, predvsem pa je treba delati v interesu volivk in volivcev. V tem smislu bi predlagal javno razpravo na to temo. Namreč, problem vidim drugje, ni izdelana nacionalna vizija in strategija javnega zdravja. To bi moralo narediti Ministrstvo za zdravje in Inštitut za varovanja zdravja in šele na osnovi te strategije se lahko potem mogoče reorganizacija spreminja. V zdravstvu se po moje varčuje pravzaprav tako, da se pomen segmenta preventive in promocije zdravja poveča, da se več denarja vloži v to. Saj šele z večjo preventivo v zdravstvu bo manj stroškov potem za zdravljenje bolezni. Meni se zdi ta način varčevanja v zdravstvu bolj pravilen. Skratka, predlagam razpravo na to točko. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Lejla Hercegovac bo postavila poslansko vprašanje ministru za finance dr. Janezu Šušteršiču – se opravičujem – ter ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Lep pozdrav ministrom, poslankam in poslancem! Čeprav sem zdravnica, ampak ker imam veliko prijateljev, ki so povezani s tem vprašanjem, bom danes postavila to vprašanje. Škodljiva in kontradiktorna pravna ureditev v Sloveniji družbe z neomejeno odgovornostjo je tudi ustavnopravno sporna, predvsem pa je potegnila za nos tiste, ki so se odločili za ustanovitev družbe z neomejeno odgovornostjo in s tem tudi za prevzem jamstva z vsem svojim osebnem premoženjem za poslovne rizike te družbe. Namreč, vaše ministrstvo je zakonske določbe kot predlagatelj zakona neposredno prepisalo v naš zakon o gospodarskih družbah iz nemške zakonodaje. Bistvena razlika med našo in nemško zakonodajo je ta, da v nemški zakonodaji je to fizična oseba, pri nas pa pravna oseba z neomejeno odgovornostjo. Status pravne osebe: kot pravna oseba ima pravico sprejemati poslovne odločitve in sama razpolagati z dobičkom v skladu s sklepi svojega poslovodstva. Na takšno, povsem napačno rešitev se je navezalo Ministrstvo za finance, ki je v veljavni zakon o dohodnini vneslo določbe o avtomatski obdavčitvi dobička. Zato minister za gospodarski razvoj in tehnologijo ter ministra za finance sprašujem: Ali Ministrstvo za gospodarstvo v sodelovanju z Ministrstvom za finance razmišlja o ustrezni spremembi 94., 95., 96. in 97. člena Zakona o gospodarskih družbah, ki med drugim opredeljujejo obvezen pripis dobička, ki ga je ustvarila družba z neomejeno odgovornostjo, ki ima v Sloveniji status pravne osebe, h kapitalskim deležem njenih lastnikov, ne glede na to, da je ta dobiček uporabljen za namene poslovanja, investiranja te družbe? S takšno davčno ureditvijo se namreč postavlja v neenakopraven položaj dve pravni osebi: družbo z neomejeno in družbo z omejeno odgovornostjo, ki bi se morali med seboj razlikovati le glede na odgovornost družbenikov za obveznosti družbe. Hvala za odgovor.
Mag. Radovan Žerjav, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Družba z neomejeno odgovornostjo je v skladu z določbami Zakona o gospodarskih družbah družba dveh ali več oseb, ki za obveznosti družbe odgovarjajo z vsem svojim premoženjem, tako kot ste tudi sami povedali. Zato se družba z neomejeno odgovornostjo uvršča med osebne družbe. Družba se ustanovi s pogodbo med družbeniki, v kateri so urejena tudi pravna razmerja med družbeniki. 94. člen ZGD določa, da se na koncu vsakega poslovnega leta na temelju letnih računovodskih izkazov ugotovi dobiček ali izguba in se vsakemu družbeniku izračuna njegov delež pri dobičku ali izgubi. V drugem odstavku istega člena še zakon določa, da se družbeniki v družbi z neomejeno odgovornostjo pripadajoči dobiček pripiše njegovemu kapitalskemu deležu. Izračunani delež družbenika pri izgubi ter denar, ki ga je med poslovnim letom dvignil, pa se odpišeta od kapitalskega deleža. Ne glede na navedeno sme na podlagi 96. člena ZGD vsak družbenik dvigniti denar iz blagajne družbe do zneska 5 % svojega, v preteklem poslovnem letu ugotovljenega kapitalskega deleža. Poleg tega pa lahko zahteva tudi izplačilo svojega deleža pri dobičku v preteklem poslovnem letu, ki presega teh 5 %, razen če bi bilo to očitno v škodo družbe. Zadnja novela zakona o gospodarskih družbah je bila sprejeta v Državnem zboru letos v juliju v sklopu drugega svežnja za spodbujanje gospodarske rasti in je bila objavljena 27. julija letos. Ministrstvo za gospodarski razvoj v tem trenutku nima v načrtu sprememb ZGD v tem segmentu in ne vidimo razloga, zakaj bi pri tej spremembi, glede na to, da je ta jasna že ves čas in nikoli ni bil problem, razmišljali, da bi v tem segmentu seveda šli v poenotenju d. o. o. in d. n. o. Hvala lepa.
Mag. Hercegovac. Izvolite. Samo malo, gospa poslanka, minister dr. Janez Šušteršič bi še podal odgovor. Izvolite.
Hvala lepa. Minutka nam je še ostala. Dodal bi samo to, da davčna obravnava tega sledi temu, kako je to statusno urejeno v osnovnem zakonu, ki je ZGD. Res je to, da je obravnava takšna, kot ste vprašali. Res je tudi, da je v zadnjem času prišlo do tega, da je Davčna uprava začela bolj natančno to gledati in tudi uveljavljati to ureditev, ki doslej morda ni bila tako natančno uveljavljena, zato je morda tudi prišlo do povečanih vprašanj o tem. Menimo, da dokler obstaja takšna ureditev ZGD, je tudi davčna ureditev s tem skladna in je tudi ne nameravamo spreminjati.
Mag. Hercegovac, izvolite.
Gospod minister, prebrali ste člene, ki jih imam, pa tudi od Dursa imam njihovo pojasnilo. Ampak to pomeni, da je dobiček družbe z neomejeno odgovornostjo, ki ga je ta družba reinvestirala v razvoj dejavnosti, vedno obdavčen z davkom od dohodkov pravnih oseb, ki trenutno znaša 18 %. Razlika pa potem nastane še pri dodatni obdavčitvi neto dobička, ki je pri tej družbi z neomejeno odgovornostjo avtomatično 20 %, vemo pa, da bo od 1. 1. 2013 obdavčitev 25 %. Pri družbi z omejeno odgovornostjo pride do takšne dodatne obdavčitve dobička le na podlagi sklepa lastnika oziroma skupščine, da se ustvarjeni dobiček razdeli med družbenike in tako ne ostane na razpolago družbi za njen razvoj oziroma druge njene dejavnosti. Kot ste pojasnili, če je minus, je to treba nadomestiti. Če je pa plus, potem pa gre v dividende in še dodatne obdavčitve. Menite, da je to pravilno?
Želite odgovor kateri od ministrov? Da. Dr. Šušteršič.
Seveda, tukaj se pač meni, da se to obdavči enako kot dividenda. Res je tudi to, da se ta stopnja dviguje na 25 %. Pred tremi ali nekaj meseci smo poskušali veliko govora o tem, da hkrati s tem, ko varčujemo v javnih financah, je treba dodatno obdavčevati kapitalske dobičke, je treba dvigniti stopnjo dohodnine. Mene veseli, da sta bila danes s strani opoziciji dve poslanski vprašanji; prvo je bilo glede ribičev, ker je bilo kot grozno izpostavljena 50-odstotna stopnja, ki je pri dohodnini – kar se mi zdi super. Tudi to, da smo davek na kapitalske dobičke povišali, pa to sedaj koga moti, se mi pravzaprav zdi v redu. Sicer mislim, da tega ne bomo spreminjali, ampak se mi zdi v redu, da počasi prihaja ta zavest, da dvigovanje davkov tudi ni tako enostavno, da tudi koga prizadene, zato to ni kar neko avtomatično nadomestilo za, recimo, varčevanje ali kaj podobnega. Upam, da boste podobno razmišljali tudi kdaj drugič, ko bo kakšno povečanje davkov na dnevnem redu. Hvala.
Mag. Hercegovac, imate zahtevo?
Zahvaljujem se za vaše odgovore. Ampak ker je to škodljiva in kontradiktorna pravna ureditev družbe, nisem dobila odgovora, ali je res to prepisano iz nemške zakonodaje in kako je to pri nas. Predlagam, da se opravi splošna razprava na to temo. Hvala.
O predlogu poslanke mag. Lejle Hercegovac, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra mag. Radovana Žerjava in ministra dr. Janeza Šušteršiča na njeno poslansko vprašanje, bo Državni zbor odločil v sredo, 26. septembra 2012, v okviru glasovanj. Dr. Andreja Črnak Meglič bo postavila poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreju Vizjaku.
Hvala lepa. Dober večer gospodu ministru, kolegicam in kolegom in ostalim ministrom! Moje vprašanje se nanaša na dokaj aktualno temo, to je pokojninska reforma. Dejstvo je, da so vse razvite države v zadnjem desetletju sprejele pokojninsko reformo iz preprostega dejstva, ker se demografski kazalniki tako poslabšujejo, da resno ogrožajo stabilnost pokojninske blagajne. Ta problem je v Sloveniji še toliko bolj akuten, ker se poleg podaljševanja pričakovane življenjske dobe – vemo, da narašča za 2,5 let v desetih letih – znižuje tudi rodnost, imamo eno najnižjih rodnosti v Evropi in vzdržnost pokojninske blagajne je pod vprašajem. Vladajoča stranka sedanje koalicje je vseskozi zanikala, da potrebujemo pokojninsko reformo čim prej. Če se spomnimo njihovih razprav v zadnjem krogu obravnave zakona, so zagotavljali, da sprememba ni potrebna vsaj še do leta 2015. To isto trditev je ponovil tudi sedanji primer gospod Janez Janša na svojem nastopnem govoru. Zato sprašujem gospoda ministra kar nekaj vprašanj v zvezi s pokojninsko reformo, o kateri sedaj poteka intenzivna razprava. Prvo vprašanje: Kdaj je Vlada ocenila, da je pokojninsko reformo treba sprejeti do konca letošnjega leta? Glede na vse prej rečeno in glede na to, da ste na začetku mandata pokojninsko reformo napovedovali šele za leto 2013 oziroma obravnavo v tem letu. Drugo vprašanje, gre za zelo kompleksno problematiko 430 členov. Kot rečeno, pogajanja s partnerji intenzivno potekajo, medtem ko predstavniki opozicije o tem, kaj se dogaja, lahko izvemo iz dnevnega časopisja oziroma drugih medijev, pa še to bolj skopo, ker ste se dogovorili, da boste bolj molčali kot obveščali javnost. Kdaj in na kakšen način nameravate vključiti v razpravo tudi opozicijo, da pridemo do konstruktivnega dialoga? Zadnje, morda najpomembnejše vprašanje: ocena finančnih učinkov. Vidi se, da sta cilja pokojninske reforme praktično enaka kot pri reformi, ki je padla na referendumu, to je zagotovitev vzdržnosti pokojninske blagajne in zaustavitev padanje pokojnin. Zelo konkretno: Do kdaj boste zagotavljali s to reformo vzdržnost pokojninske blagajne, do katerega leta? Na kakšni ravni v obremenitvi BDP? Kakšno višino pokojnin lahko upokojenci po tej reformi pričakujejo? Hvala lepa.
Gospod minister mag. Vizjak.
Spoštovani! Kdaj je Vlada ocenila potrebo, da pohiti s to reformo – takrat, ko z vsemi, do takrat planiranimi ukrepi ni bilo moč in ne bo moč zaustaviti padanja bonitetnih ocen in poglabljanja javnofinančne krize v tej državi. To je bilo približno konec pomladi tega leta. Takrat smo ocenili, da je treba za stabilizacijo pokojninske blagajne in proračuna v prihodnjih letih pripraviti spremembe do konca leta. Drugo vprašanje. Kdaj nameravamo vključiti opozicijo? Opozicija je bila vključena takoj na podlagi dogovora med predsedniki parlamentarnih strank. Mi smo hkrati poslali tudi opoziciji tekste vseh zakonov, tudi opoziciji in se sklicevali na dogovor, da se s tem začnejo tudi pogajanja z opozicijo. Pričakujemo vaše pripombe, vabila na razgovor pa začetek pogajalskih procesov, kajti le-ti že potekajo v okviru koalicije s poslanskimi skupinami in tudi na temo organov političnih strank koalicije; potekajo s socialnimi partnerji. Z veseljem se bom udeležil tudi sestanka z vami ali vašo poslansko skupino, če boste za to izrazili interes. Tretja zadeva, ocena finančnih posledic in do kdaj te predlagani zakoni ponujajo finančno vzdržnost. Ocena finančnih posledic za prihodnje leto je 153 milijonov evrov in za leto 2014 približno 230 do 240 milijonov evrov, taka, kot je predlagana s temi ukrepi. Po simulacijah modela inštituta za ekonomske raziskave bi taka reforma pomenila stabilnost pokojninske blagajne ob relativno nezavidljivih gibanjih v gospodarstvu do leta 2020 – vse do takrat. Ocenjujemo, da bo tudi Vlada z ostalimi ukrepi na področju oživljanja gospodarstev uspela obrniti te negativne trende. Tudi oživitev gospodarstva, nova delovna mesta pomenijo pomemben prispevek k pokojninski reformi, saj pozitivno vplivajo na razmerjem med zavarovanci in upokojenci. Kajti, če se spomnite mojih nastopov ob prejšnji pokojninski reformi, sem zelo pogrešal niz učinkovitih ukrepov za oživitev gospodarstva. Oživitev gospodarstva pomeni zelo ključen prispevek k stabilizaciji pokojninske blagajne. Kot so danes minister Žerjav, tudi minister Šuštaršič in drugi predstavljali vse pakete za razvoj gospodarstva, za spodbujanje tujih investicij in tudi za odpiranje novih delovnih mest, hkrati sem tudi sam predstavil nekaj ukrepov aktivne politike zaposlovanja, si želimo, da je tudi ta del pomemben dodatek ali pa pomemben, recimo temu, spremljajoči ukrep pokojninske reforme. Mislim, da sem odgovoril na vse, kar ste me konkretno vprašali. Če kaj ne, pa boste, ne dvomim, v dopolnitvi.
Izvolite, dr. Črnakova.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Veseli me, da ste spomladi spregledali to, kar smo vam že prej govorili. Zelo natančne napovedi so obstajale, kaj bo to pomenilo, če pokojninska reforma pade, za bonitetne ocene in siceršnje stroške za slovensko gospodarstvo. Skratka, samo potrdili ste to, kar smo že prej izračunali. Druga stvar. Me veseli, se bomo odzvali na povabilo. Tretja, pa je povezana z vzdržnostjo pokojninske blagajne. Reforma, ki smo jo snovali mi, je zagotavljala vzdržnost do leta 2025, vaša za samo sedem let. To se pravi, dajmo slovenskemu narodu povedati, še preden bomo nehali s to pokojninsko reformo, se bomo že pogovarjali o novi, bistveno bolj zaostreni pokojninski reformi; važno je, da baby boom generacijo varno spravimo v pokoj pod čim bolj ugodnimi pogoji. Tretja stvar. Mimogrede. Naša ocena, ravno tako je inštitut za ekonomska raziskovanja izračunal, da bi z našimi rešitvami leta 2025 obremenitev bruto domačega proizvoda za pokojnine znašala 11,3 %, kar je praktično desetinko več kot danes. To se pravi, resnično dolgoročna oziroma vsaj srednjeročna vzdržnost. Vprašanje, ki sem ga še postavila, se nanaša na višino pokojnin. Dejstvo je, da sta tako vaš odmerni odstotek kot valorizacijski količnik precej nižja od naših oziroma tistih, vgrajenih v našo reformo. Zato me konkretno zanima: Kakšno pokojnino jamčite upokojencem? Kako bo zaustavljeno padanje pokojnin? Hvala.
Gospod minister.
Hvala lepa. Mogoče pri koncu, ker je lažje odgovoriti. Predvidevamo ustavljanje padanja pokojnin, predvidevamo ustavitev odmernega odstotka na sedanji ravni, to je 78 %, in predvidevamo ustavitev valorizacijskega količnika na sedanji ravni. Mi ustavljamo situacijo tukaj, kjer smo. To se pravi, preprečujemo nadaljnje padanje pokojnin in zavarovanci lahko računajo na to zaustavitev. Kajti, če to ne bo sprejeto, bodo še nadaljnje padali tak odmerni odstotki kot, glede na žalostno usklajevanje pokojnin, tudi valorizacijski količnik. To je ena stvar. Druga stvar. Pred dvema letoma, ko smo nasprotovali pokojninski reformi, takrat je namreč bila v parlamentu, smo upali, da bo takratna vlada zaustavila negativne trende v gospodarstvu, preprečila zlom finančnega sistema in preprečila kreditni krč. Nič od tega se v dveh letih od takrat do danes ni zgodilo. Zdaj stopamo po poti teh ukrepov, ki jih boste obravnavali tudi v parlamentu, glede sprostitve kreditnega krča oziroma sanacije slabih terjatev v bankah. Če bi se to zgodilo pred dvema letoma, danes ne bi potrebovali pokojninske reforme. Mislim, da bi z drugimi ukrepi lahko bistveno nadomestili negativne učinke, ki so jih zabeležile bonitetne ocene. Zdaj pa vidimo, da moramo več ukrepov storiti hkrati, če želimo te negativne trende preprečiti in jih obrniti v pozitivno smer. Zato ni to nobena sprememba mnenja, temveč je zgolj, recimo temu, krizno ukrepanje v kriznih časih. Kar se tiče stabilnosti pokojninske reforme. Spoštovana gospa poslanka, ne bi govoril o mrtvem konju. Vaš zakon je nekaj, kar ni nikoli zagledalo luči sveta zaradi tega, ker je bil slab. In se ne sklicevati na nekaj slabega, kar ne velja in bi tudi zelo težko kdaj veljalo. Tega ni zavrnila Slovenska demokratska stranka niti ne ostala opozicija, temveč so zavrnili ljudje na referendumu. Ta zadeva je doživela klavrn konec in govoriti o nečem, kaj bi bilo, če bi bilo, je zelo na pamet. Še posebej, ker niso tistih ukrepov spremljali ukrepi za oživitev gospodarstva. Z vso odgovornostjo trdim, da nobena pokojninska reforma, še tako radikalna, tudi ta ne, ki jo mi predlagamo, ne bo dolgoročno stabilna, če ne bomo hkrati uspeli obrniti gospodarskih kazalcev v zelene številke. Nobena pokojninska reforma ne bo rešila stabilnosti pokojninske blagajne, če nam bo še tako negativno naraščalo razmerje med upokojenci in zavarovanci. Če bo upokojencev vse več, zavarovancev vse manj, nam nič ne pomaga. To razmerje moramo preseči, to pa lahko samo z novimi delovnimi mesti, z gospodarsko aktivnostjo.
Izvolite.
Gospod minister, koga drugega bi mogoče lahko prepričali, mene pač ne boste. Dejstvo je, da je vaša ocena še vedno napačna. Dejstvo je, da pokojninsko reformo potrebujemo predvsem zaradi demografskih razmerij. Tisto, kaj je z gospodarsko situacijo, je pa nadaljevanje zgodbe. Mimogrede, ne pozabiti na niz izgubljenih priložnosti vašega mandata, ko niste prihranili praktično ničesar za obdobje suhih krav. Tudi učinki, ki jih sedaj snujete na besedah, na papirju jih je zelo veliko, ko jih bomo zagledali, ko bodo dejansko začeli delovati, potem pa vam bomo lahko verjeli. Kar se tiče pokojninske reforme, ki je propadla, bi rekla, da je bila ambiciozno zastavljena; pač, v napačnem času napačno razumljena. Vendar snovati pokojninsko reformo samo za 7 let, ob tem da mladi populaciji rečemo, vi boste pač vzdrževali to pokojninsko blagajno, pričakujte pa, da se bodo jutri razmere za vas drastično poslabšale, verjetno ni najbolj spodbudna klima za snovanje rešitev. Rekla bi, da bi pričakovala bolj smelo in bolj odločno rešitev. Kar se tiče padanja pokojnin. Dejstvo je, da so pokojnine v razmerju do plač že zdaj pod 60 %, to se pravi, nekje tu naj bi se tudi ustavilo. Reforma, ki smo jo snovali, kot sem rekla, je načrtovala ne samo zaustavitve padanja, pač pa tudi naraščanje pokojnin, predvsem za tiste, ki so najbolj ogroženi. Sicer pa se bomo o tem še zelo veliko pogovarjali, tako kakšne posebne razprave v tej fazi ne pričakujem. Hvala lepa.
Dr. Črnak Meglič, pričakovala sem, da boste zahtevali razpravo v zvezi z vašim vprašanjem, zato sem vam dala besedo. V prihodnje bi prosila, da se držite poslovnika. Vljudno prosim. Gospod Branko Ficko bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Dober večer! Gospod minister, tema je promocijska aktivnost Ali ste že danes jedli ribo? Ministrstvo za kmetijstvo je februarja 2012 začelo prvo nacionalno splošno promocijsko akcijo ribogojskih in ribiških proizvodov. V svojem sporočilu za javnost je med drugim zapisalo, da je osnovni cilj akcije izboljšati prepoznavnost ribiških proizvodov lokalnega izvora oziroma proizvodnje, povečati porabo na prebivalca ter izboljšati ponudbo proizvodov. Akcija je stala slabih 700 tisoč evrov. Višina je iz marketinške prakse enormna. Komaj tri mesece pozneje je ministrstvo objavilo javni razpis za izvajanje ukrepa trajne ukinitve ribolovnih dejavnosti. Temeljni cilj je varovanje in ohranjanje ribolovnih virov, končni rezultat izvajanja tega ukrepa pa je, da se za plovilo za vedno preneha izvajanje dejavnosti morskega gospodarskega ribolova. Slovenski ribiči so lani nalovili komaj 719 ton rib, če to primerjamo s podatkom iz leta 1990, ko so ribiči nalovili kar 6 tisoč ton rib. Letos Slovenija uvozi približno 10 tisoč ton rib. Če smo torej leta 1990 nalovili rib za več kot polovico naših potreb, jih danes nalovimo in predelamo le še manj kot desetino rib, ki jih potrebujemo. Torej, promoviramo nekaj, česar nimamo. Spoštovani minister: Kakšen bo učinek promocijskih aktivnosti na ponudbo rib lokalnega izvora oziroma proizvodnje ob istočasnem razrezu ladij? Kako se prej navedeno sklada s strategijo vašega ministrstva o povečevanju porabe lokalne hrane? Hvala.
Minister, gospod Bogovič.
Hvala za vprašanje, ki ste ga precej razširili od tega, kar je bilo napovedano, vendar ker sem ob nastopu mandata videl, kaj so moji predhodniki pripravili, sem se res podrobno pozanimal glede tega razpisa. To je razpis, ki je bil izpeljan pred mojim prihodom. Gre za razpis za promocijo prehrane z ribami. 350 tisoč evrov je bilo porabljenega evropskega denarja, 30 tisoč je bil slovenski delež, 90 tisoč je bil DDV. Se pravi, skupaj 540 tisoč evrov. Tudi sam sem imel in še imam pomisleke o upravičenosti te akcije, zagotovo pa gre za akcijo, ki ne govori samo o rabi morskih rib. Podatek, ki ste ga navedli o teh 719 ton za leto 2011, drži. Treba je dodati, da približno toliko pridelamo tudi v slovenskem ribogojskem sektorju, hkrati pa gre za to tako imenovano generično promocijo, v kateri se propagira prehranske navade. Sam pa bi bil tudi zelo vesel, če bi imeli to oskrbljenost bistveno večjo doma, kot jo imamo –skupaj 15 %, če seštejemo ribe morskega ulova kakor tudi pridelane v ribogojnicah. Sicer pa vezano na ta ukrep. Gre za ukrep iz ribiškega sklada Trajna ukinitev ribolovnih dejavnosti. Odobrenih je bilo 8 projektov, ne samo ta dva, in gre, kot iz naslova izvira, za trajno ukinitev ribolovnih dejavnosti. Tu gre za dve plovili, ki sta bili omenjeni. Se pravi Riba 1, Riba 2, potem sta to plovili, ki uporabljata pelagično vlečno mrežo, štiri plovila so s tako imenovanimi kočami, vlečno pridneno mrežo, eno plovilo zaporne plavarice in eno plovilo, kjer se kot glavno orodje uporablja stoječa mreža. Kar se tiče samih teh dveh bark in tudi številk, ki ste jih navedli, držijo. Vemo, da je slovenski ulov slovenskih ribičev, resnično, kot ste dejali, s 4 tisoč 800 1991 leta strmo padel, tako da je bil že leta 1993 manj kot 2 tisoč ton. Potem smo desetletje do 2002 prišli izpod tisoč ton: na 904 tone v letu 2009 in zdaj se ta ulov vrti med 900, 700, 800 tonami iz leta v leto. Gre tudi za to, da se moramo zavedati, da sta tako Riba 1, kot Riba 2 in še ostale barke podobnega tipa v preteklosti lovile ribe ne samo v našem morju, ampak da se je uporabljalo tako prej to skupno morje znotraj iste države, kasneje pa tudi mednarodne vode in da je v zadnjih letih zaradi povečanja cen goriv in tudi siceršnjih razmer na področju ribištva interes lastnikov teh ladij bistveno upadel, kajti ta ribolov, za katerega je bilo treba iti globoko v odprto morje, je postajal vedno manj rentabilen. Zato je tudi ulov teh dveh bark skozi zadnja leta padel in ko je bilo v skladu z evropsko ribiško politiko v tej perspektivi še moč uveljavljati ta ukrep trajne ukinitve ribolovne dejavnosti, so se ribiči pač za ta ukrep odločili v tem delu, kot sem ga omenil. Kaj pomenita ti dve barki? Sedaj pomenita dobro polovico tega ulova, teh 700 ton. Res pa je tudi to, da ti dve barki in ti ribiči večina tega ulova niso prodali niti ne na pri nas na Obali ali na tržaški borzi, kjer se sicer večina ulovljenih rib proda, ampak veletrgovcu, veleposredniku iz srednje Italije. 80 do 90 % teh rib, ki sta jih ti dve barki ulovili, je bilo prodanih na tak način in ne na način, kot ga imajo te manjše barke, ko so prodajale ali pri nas ali pa v Trstu na borzi. Zato je osnovna ocena tudi kolegov iz direktorata, ki spremljajo to področje, da zaradi razreza teh dveh bark ni pričakovati neke bistveno manjše ponudbe tega tipa rib in te prodaje, ki je zelo zanimiva v povezavi s turizmom, ampak gre, kot sem že dejal, za prodajo rib tem veletrgovcem. Kot pa sem že dejal, so lastniki teh ladij ta ukrep izkoristili in ga ocenili kot primernega v tem času.
Hvala lepa za odgovor, minister. Želite dodatno vprašanje? Da.
Moram priznati, da razumem vaš pomislek. Sicer pravite, da je te zadeve že sklenil prejšnji minister, ampak ne morem se znebiti občutka, da vsako aktivnost se da na nek način ustaviti, če menimo, da ni smotrna. Na koncu koncev v teh časih, ko se soočamo s to izjemno javnofinančno krizo, ko tudi poslušamo katastrofične napovedi o bankrotu s strani predsednika Vlade, bi pričakoval, da boste kot minister skrbno ravnali s sredstvi, ki jih imate na voljo. Pričakoval bi, da boste sredstva usmerjali v smiselno povezane ukrepe, ki na dolgi rok koristijo celotni družbi. Pri tem je popolnoma vseeno, če gre za sredstva Evropske unije, saj so navsezadnje vse to naša sredstva. Kakšen smisel namreč ima promocija prepoznavnosti ribiških proizvodov, če le-te kmalu ne bo več? Na koncu smo glavnega igralca, ki je nastopil v tej promocijski aktivnosti, za nagrado še zaposlili na gospodarskem ministrstvu. Spoštovani minister, prosim, da konkretno pojasnite: Kakšen smisel ima zapravljanje denarja za nepovezane akcije s popolnoma nasprotnimi učinki? Hvala lepa.
Še dopolnilni odgovor.
Ponavljam še enkrat; nimam navade, da bi govoril kaj preveč o svojih predhodnikih. Vendar pa tudi nimam te navade, da ne bi sprejetih obveznosti, ki jih je predhodna vlada sprejela, upošteval za sprejete obveznosti. Še toliko bolj, ker je to tudi v programu ribiškega sklada – del politike, ki je bila dogovorjena in ki je omogočala teh 350 tisoč evrov evropskih sredstev iz ribiškega sklada – del operativnega programa za ribištvo, podobno kot tudi ta ukrep trajne ukinitve ribolovne dejavnosti. V naslednji perspektivi tega ukrepa več ne bo. Očitno so se tudi ribiči glede na trende, ki se v tem sektorju, ki vladajo v tem sektorju, glede na možnosti ulova, predvsem pa gleda na pritisk tudi na trajnostni ulov; se pravi, da bi se zmanjševala izropanost morij. Zato je ta ukrep. Ta ukrep ni zato, ker bi bila morja prepolna rib, ampak zato, ker se Evropska komisija spopada s tem, da je trajnostni ribolov treba urediti, se pravi zmanjšati ulov. Vsi se zavedamo, da slovenski ribiči ne morejo oziroma ne bodo rešili evropskega ribolovnega območja, če vemo, da ima Hrvaška ulova tam nekje okoli 50 tisoč ton, pa Italija še dvakrat, trikrat toliko. Gre za manjše učinke. Vendar pa je po trditvah in zagotovilih ribičev ekonomičnost tega ribolova za te naše barke v zadnjih letih takšen zaradi oddaljenosti teh območij in stroškov goriva in pa glede na njihov ulov. Tako je to njihova odločitev. Kar se tiče te smotrnosti te promocije, kot sem že dejal, ne moreš prekinjati sprejetih obveznosti, po drugi strani pa še več; gre za generično promocijo, v kateri gre za promocijo tudi življenjskega stila, prehranskega stila, zato se v jedilniku ponuja riba. Trdim in tudi se strinjam s tem, kar je vaš poslanski kolega iz vrst Ljudske stranke dejal, da bi zelo rad videl, če bi tukaj pisalo še "svinjska riba" in bi potem tudi ta denar bil namenjen prašičereji. Sam bi takšen ukrep nekajkrat bolj tudi podpiral, vendar kot sem že dejal, sam te možnosti nisem imel in tudi v okviru ribiškega sklada "svinjske ribe" ne bi mogli promovirati – da pojasnim tudi to.
Hvala lepa. Naslednja je na vrsti gospa Renata Brunskole, postavila bo vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča! Program spodbujanja konkurenčnosti Pokolpja v obdobju 2011–2016 je bil sprejet z namenom zmanjšati razvoje ovire in spodbuditi gospodarske dejavnosti k izkoriščanju razvojnih priložnosti območja s kombinacijo sedmih konkretnih ukrepov. Operativna cilja programa Pokolpja do 2016 sta zmanjšati zaostanek v gospodarskem razvoju in z novimi programi razvojno prestrukturirati tradicionalne panoge v Pokolpju. Kazalnika doseganja cilja – neposredno ustvariti 400 novih delovnih mest z novimi programi v obstoječih in novih podjetjih ter v Pokolpju dvigniti neto dodano vrednost na zaposlenega hitreje od povprečja v Sloveniji. Drugi operativni cilj programa pa je izboljšati oskrbo Pokolpja z infrastrukturo ter povečati dostopnost Bele krajine in Kočevskega s pospešeno gradnjo prometne infrastrukture. Z vsemi ukrepi in programi ter operativnimi cilji bi nekako poskušali še v večji meri spodbuditi gospodarstvo na območju Pokolpja in še posebej v času gospodarske krize spodbuditi podjetništvo na tem območju. Zato vas, gospod minister, sprašujem: V kateri fazi uresničevanja je vsak posamezen ukrep iz programa od skupno sedmih ukrepov za razvoj Pokolpja? Kateri merljivi rezultati programa so že vidni: število novih zaposlenih, število gospodarskih subjektov, vključenih v sofinanciranje v projekte in število teh projektov, število podprtih kmetij z dopolnilno ali dodatno dejavnostjo, prometna in železniška infrastruktura in podobno – vse, kar je v okviru programa navedeno. Istočasno pa naj poudarim tudi, da imajo zaposleni v okviru razvojnega menedžmenta Pokolpja pogodbe samo še za obdobje dveh mesecev. Zatorej me, spoštovani gospod minister, zanima: Katere aktivnosti načrtuje vaše ministrstvo za uresničevanje teh sedmih ukrepov v letu 2013? Ker pa gre precej na široko, to je sedem ukrepov, glede katerih ste mi pri enem od prejšnjih vprašanj že zelo jasno odgovorili, bi vas bolj prosila, da bi mi podali konkretne rezultate, ki ste jih do sedaj pridobili. Namreč, ljudje na območju Pokolpja mi večkrat povedo, da nimajo občutka o dejanskem učinku oziroma o rezultatih tega programa spodbujanja.
Minister, izvolite odgovor.
Hvala lepa. Razumem vaše želje. Poskušal se bom telegrafsko sprehoditi po tem, kar je bilo narejeno. Poskušal bom tudi orisati rezultate. Kot ste dejali – sedem ukrepov. Pod prvim ukrepom imamo tako imenovane štiri instrumente – posebej jih ne bom tukaj imenoval. Pod prvim instrumentom sta bila v letu 2012 objavljena dva razpisa. Prvi razpis – razpisanih je bilo nekaj malo več kot 5 milijonov evrov, od tega 3 milijone 200 za nazaj, milijon 800 za leto 2012. Na prvi razpis je v roku prispelo 66 vlog, v katerih so prijavi zaprosili za skupno 10 milijonov, nekaj več kot 10 milijonov nepovratnih sredstev, in predvidevali 299 novih delovnih mest. Razpisana sredstva bi torej zadoščala za sofinanciranje nekaj manj kot polovica razpisane vrednosti. Po opravljenem postopku pregledane cenitve vlog ter pritožb je bilo izbranih za sofinanciranje 38 projektov, in sicer vsi popolni in upravičeni projekti, ki so bili pripravljeni na sklop A ter na sklop A in B turizem. Ostanek sredstev na sklopih A turizem in B turizem in A je bil prerazporejen na sklop B, in sicer v višini 546 tisoč. Upravičenci so bili pozvani k podpisu pogodb. 6 upravičencev se ni pravočasno odzvalo na podpis pogodbe oziroma so odstopili od izvajanja projekta, zato se izvaja le 32 projektov začetnih investicij, in sicer 10 na Kočevskem in 22 v Beli krajini. V okviru izvajanja projektov je skupaj ustvarjenih 166 novih delovnih mest, 57 na Kočevskem in 109 v Beli krajini, ter 51 novih ležišč v turističnih objektih. Od 32 projektov, ki se bodo izvajali, gre pri 19 projektih za investicije v proizvodnjo dejavnost. Dva projekta sta s področja gradbeništva, osem s področja storitev in trije s področja turizma. Največ delovnih mest bo ustvarjenih na projektih, ki izvajajo proizvodnjo dejavnost – 132. Potem je bil drug javni razpis. Sredstva za drug javni razpis so bila na voljo po spremembi programa, deloma pa iz ostanka sredstev iz prvega javnega razpisa. Razpisanih je bilo skupaj 700 tisoč evrov, vse za sklop B. Vlagatelji so predvidevali skupno 92 novih delovnih mest – da ne bom vsega tu, bi vam dal vse podatke kasneje. Potem instrument 2: v okviru programa Pokolpje bo podprt nastanek oziroma začet razvoj inkubatorja; to, o čemer sva že govorila: Kanižarica v občini Črnomelj ter nakup dodatnih prostorov za nadaljnji razvoj PIK Kočevje. Aktivnosti se žal ne izvajajo po načrtovani dinamiki, vendar ocenjujemo, da bo investicijska dokumentacija za nakup prostorov PIK Kočevje dokončana še ta teden – upam, da se bo to res zgodilo –, problem odkupa prostorov za TRIS Kanižarica pa do konca tega leta. Gre za prostore rudnika v zapiranju. Tako bo ta zadeva potem rešena. Instrument 1.3. Ministrstvo za gospodarski razvoj, Ministrstvo za delo financirata izgradnjo enote za stanovalce z demenco Doma starejših občanov Kočevje in dislocirane enote Doma počitka Metlika. Obe investiciji sta v izvajanju, sicer z nekaj zamude pri izbiri izvajalca del v Kočevju oziroma pri pridobivanju gradbenega dovoljenja za Dom počitka Metlika. Tako ta zadeva teče. Dotaknil se bom ukrepa 2. Zavod za zaposlovanje je začel z izvajanjem ukrepa takoj po sprejetju uredbe o spremembah in dopolnitvah Uredbe o delovanju regionalnih državnih pomoči, kakor je skladno s terminskim planom programa Pokolpje, katerega namen je z dodatnimi ukrepi spodbuditi zaposlovanje na območju, kjer je brezposelnost seveda kritično narasla – in to območje je seveda takšno. Na info točkah v Kočevju in Črnomlju se je do konca avgusta 2012 po informaciji zglasilo tisoč 847 oseb. V usposabljanja, ki jih na območju Bele krajine izvaja Zavod za izobraževanje in kulturo Črnomelj ter na Kočevskem Karis d. o. o. so v obdobju od druge polovice marca do 31. avgusta vključili 806 oseb. Kar se tiče ukrepa 3 – 3, 4, 5, 6 vam bom povedal naknadno. Kar pa se tiče načrtovanih aktivnosti v letu 2012, razpis za [[...]] [[znak za konec razprave]] Bom v dopolnitvi.
Predvidevam, da zahtevate dopolnitev.
Ja, prosim. Hvala lepa za dosedanji odgovor. V povezavi z letom 2013 vas bom še prosila, če mi boste dali še dopolnilni odgovor. V zvezi s tem sem vas že vprašala, ker veliko število brezposelnih ljudi na območju Pokolpja, torej tako Kočevskega kot Bele krajine, sprašuje tudi mene kot poslanko o rezultatih. Zato imajo nekateri ljudje občutek – in to je tisti odgovor, ki ste mi ga podali – 1847 oseb se je javilo, kot ste povedali, pa je bilo v tem trenutku mogoče zagotoviti 166 novih delovnih mest: 129 v Beli krajini in 57 na Kočevskem. Zato nam je, verjetno tudi vam in meni, skupno jasno, zakaj ni tovrstnega učinka. Zakaj sem vas tudi to vprašala? Še v prejšnjem mandatu, se spomnim, ko smo sprejemali ta program oziroma ko je bilo s strani pristojnih ministrstev ta zadeva pripravljena in v Državnem zboru sprejeta, je bil v veliki meri in je tudi eden od ukrepov, za katerega ste danes že nekajkrat poudarili, da je pomemben – gre za spodbujanje gospodarstva. Ukrep številka 6 je prometna infrastruktura, kjer je tudi tretja razvojna os. Tukaj bi dala neke vrste apel tudi vam, spoštovani gospod minister, da bi se v čim večji meri tudi na tem območju spodbudila tovrstna izgradnja tretje razvojne osi, saj bi na ta način tudi zagotovili prepotrebna, nujno potrebna delovna mesta. Kot smo prej slišali, se oglaša in dnevno išči delo tisoč 847 ljudi. Med njimi je veliko ljudi, katerim še manjka – danes sem srečala neko gospo: dve leti do upokojitve, tako rekoč brez sredstev za preživljanje. Je težko.
Izvolite. Imate še tri minute, minister, za dopolnitev.
Hvala lepa. Ta ukrep 6 je eden od ključnih, kar se tiče prometne povezave. Danes sem že odgovarjal na to vprašanje, povezano ne samo tretjo A razvojno osjo, ampak sploh z razvojnimi osmi, in razmišljanju Vlade, da znotraj iskanja morebitnega koncesionarja za slovenske avtoceste poskušamo najti takšnega, ki bi morebiti bil pripravljen tudi financirati to cestno infrastrukturo, ki je seveda zelo pomembna. Lahko pa rečem, da se pa intenzivno pripravlja vse ustrezne dokumentacije, podlage, ki so pomembne za to, kljub temu da veva, da na južnem delu tretje razvojne osi problematike z umeščanjem v prostor ni bilo. Mogoče še stavek ali dva – načrtovane aktivnosti v letu 2013. Razpis za začetne investicije – ukrep 1, instrument ,1 za leti 2013 in 2014 bo objavljen novembra letošnjega leta. Intenzivirano bo izvajanje ostalih instrumentov ukrepa 1 obeh inkubatorjev, torej TRIS Kanižarica in PIK Kočevje, in obeh domov za starostnike. Ukrep 2 in ukrep 3, torej povračilo plačanih prispevkov delodajalca za socialno varnost in davčne olajšave za zaposlovanje, investiranje v Pokolpju, se bosta začela izvajati v celoti in prinašati pozitivne učinke. Rezultat, to je pač moja osebna ocena, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo pričakuje, da bodo tudi drugi resorji pospešili izvajanje ukrepov iz svojega delovnega področja, ne glede na trenutne zamude pri izvajanju – nekaj jih je, nekaj objektivnih. Ocenjujem, da bo mogoče vse te cilje, ki so bili zastavljeni v tem programu, vendar realizirati do konca leta 2016. Osebno se bom tudi zavzel, da bo temu tako. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Franc Pukšič. Vprašanje je za ministra za notranje zadeve dr. Vinka Gorenaka in ministra za pravosodje in javno upravo dr. Senka Pličaniča.
Hvala lepa, podpredsednica. Kolegice in kolegi, gospodje ministri! To vprašanje, ki ga danes naslavljam na ta dva ministra, bo na jedilniku mojih poslanskih vprašanj do konca tega mandata in sproti bom od meseca do meseca prešteval, torej nastavil števce, kaj se bo dogajalo s temi tajkuni. Po vsej verjetnosti bo vprašanje treba še razširiti na ministra za finance. Spoštovana gospoda ministra. Pred kratkim je iz natrpane omare škodljivih nepravilnosti, nezakonitih poslovnih odločitev pri poslovanju slovenskih bank v državni lasti padlo še nekaj okostnjakov. Gre za sporne posle v Novi Kreditni banki Maribor in Novi Ljubljanski banki – ta vprašanja sem naslavljal tudi na bivšega predsednika vlade gospoda Boruta Pahorja in ministra za finance gospoda dr. Križaniča, vendar rezultatov ni bilo –,v katerih je bilo storjeno veliko škode za nekaj sto milijonov evrov. Za katastrofalnimi poslovnimi odločitvami tako v državnih bankah kot državnih podjetjih, ki jih je bilo v preteklih letih izjemno veliko in ki so tako posredno kot tudi neposredno krivi za večmilijardno evrov veliko luknjo v slovenskih bankah, stojijo konkretni ljudje z imeni in priimki. In prav to želim, da več ne govorimo o državnih bankah, o državnih podjetjih, ampak da govorimo o imenih in priimkih uprav in nadzornih svetov. Slovenski davkoplačevalci, ki so v preteklosti že nekajkrat dokapitalizirali slovenske banke, sedaj pa se morajo odrekati marsičemu, da lahko sploh preživijo, jih zanima, kdo so ti ključni posamezniki, ki so zlorabili svoje položaje, sprejemali tako neodgovorne in nepremišljene poteze, da sedaj zaradi posledic ter njihovih dejanj trpi celotna država. Zato ti ljudje od nas, ki smo v vladni koaliciji, sedaj odgovorno zahtevajo za delovanje naše države, da upravičimo in vrnemo tudi zaupanje v pravičnost in pravno državo, da o tem kriminalu spregovorimo javno z imeni in priimki. Žal, gospoda ministra, na tožilstvih in sodiščih so se stvari začele zapletati, tam se ustavljajo zaradi postopkov ali pa zadeve zastarajo. Sprašujem vaju: Kdaj in kako bosta ukrepala, da bodo posamezniki, ki so odgovorni za večmilijardne izgube, za to tudi odgovarjali?
Gospod minister, dr. Gorenak.
Hvala lepa. Tako bom rekel, gospod poslanec, to, kar ste vprašali, je zagotovo prvovrstno vprašanje, na katerega terja odgovor nekaj manj kot dva milijona ljudi. Zagotovo ta odgovor ne zanima samo nekaj sto ljudi, toda tistih nekaj sto ljudi sodi na tisto stran, kjer se reče, da so potrebni preiskav. Hkrati vam pa moram povedati naslednje. Podatki, ki so bili, recimo, objavljeni v medijih: ne morem jih potrditi, ne morem jih zanikati. Dovolite mi, da ostanem na tej strani. Imajo imena in priimke, takšni krediti imajo imena in priimke, vendar je treba vedeti tudi naslednje: za policijo, za tožilstvo, kasneje pa tudi za sodstvo ni dovolj ime in priimek in podpis na kreditni poli. Za policijo in tožilstvo moramo imeti še nekaj več. Moramo imeti vse poti, kakršne ste lahko videli pri mariborskem primeru, ki ste ga obravnavali, ki ste ga omenili, te poti pogosto sežejo v tuje države in zato je delo na tem področju zapleteno. Poleg vsega tega pa moramo dokazati še eno stvar. Namreč, to je to, da če ste vi videli nekje zdaj omenjeno, da nek kredit ni zavarovan in je bilo v medijih rečeno, nekdo je nezavarovan kredit odobril, seveda to ne pomeni, da ni bil zavarovan leta 2007. Takrat je lahko bil zavarovan, mogoče z delnicami, ki so pa padle na 10 % vrednosti. Ne bomo mogli govoriti o kaznivem dejanju in ne bomo mogli govoriti o tem, da je nekdo kriv. Še nekaj moramo dokazati, to pa je naklep v času storitve domnevnega dejanja oziroma v času podpisa takšne kreditne pole. Toda ne glede na to vam lahko povem naslednje: koalicijska pogodba nas zavezuje, koalicijske poslance. Tega se zavedam, to je prvovrstna naloga, to je tudi prvovrstna podpora prizadevanjem vsem kolegom ministrov, ki se danes ukvarjajo z takšnim in drugačnim reformami. In ne nazadnje tudi naši ljudje bodo reforme bolj in lažje sprejeli, če se začne vse to, o čemer sprašujete, tudi odvijati. Poudarim pa naj, da je vloga ministra v skladu z našo zakonodajo omejena. Mi imamo samostojno policijo in samostojno tožilstvo, jaz bom pa šel tudi z zakonskimi spremembami, upajoč, da jih boste potrdili in da ne bo vpitja, da gre za politizacijo policije in tožilstva, kakršne sem bil že deležen na enem od odborov. V okviru 2. člena Zakona o policiji lahko delo policije tudi na tem področju nadziram, in ga nadziram. Na osnovi tega tudi imam določene podatke. Iz razumljivih razlogov pa seveda ne morem s temi podatki javno operirati, že zaradi tistih 300 in toliko ne, če zaradi koga drugega ne. Zato bom zaključil tako. Nekaj ste že videli. Začelo se je v Mariboru. Obljubljam vam, da se bo nadaljevalo. Dvomim, da boste lahko vsak mesec na tem števcu kaj pribeležili v plus, vendar vaš števec se bo vrtel v pozitivno smer. Moja naloga je, da od vseh teh ljudi, ki danes to preiskujejo, zahtevam hitreje, bolje in učinkoviteje delati na tem področju. Omejen sem z možnostmi ugovora, zato lahko rečem samo naslednje: bliža se čas resnice – vsaj za tiste, ki bodo prvi na vrsti. Vrsta pa bo dolga. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Pličanič.
Moram zelo pohiteti. Tisto, kar bi rad dodal temu, kar je kolega dr. Gorenak povedal, je, da imate popolnoma prav, gospod Pukšič. Ni prav in ni pravično, da ne samo ta primer, ki ga omenjate, tudi drugi primeri velikega gospodarskega kriminala še niso doživeli sodnega epiloga. No, en tak primer se je zgodil na prvi stopnji [[...]] [[znak za konec razprave]] Bom potem nadaljeval v dopolnitvi.
Gospod Pukšič, izvolite, verjetno dopolnitev vprašanja.
Vsekakor. Gospoda ministra, ljudje živijo pod pragom revščine. Pod pragom revščine, tega se je treba zavedati. Ti gospodje pa se še danes vozijo z mercedesi, živijo na jahtah, eden od teh je na jahti pershing, ki porabi na eno uro tisoč litrov, ta gospod pa je eden od vodilnih v slovenski politiki. Tisoč litrov dizelskega govorila ali dve povprečni plači v eni uri! Eden od teh, zaposlen je samo eden, pa je dobil 50 milijonov kredita. In tako dalje. Gospoda ministra! Če je zakonodaja slaba, zaradi česar ne moreta ukrepati, je tu koalicija, čas pa je, da prideta s spremembo zakonodaje v Državni zbor in da jo sprejmemo, da bosta lahko delala v dobrobit teh državljank in državljanov. Samo to hočejo. Če hočemo, da bodo zategovali še naprej pasove, hočejo, da se tem stopi na prste in se jim vzame premoženje. Zato vaju tudi sprašujem: Zakaj Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora tudi ne uporabljamo? Zakaj se to ne izvaja? Ali je ta zakon slab? Če je slab, ga je enostavno treba spremeniti. Druge poti ni.
Dr. Pličanič, izvolite.
Hvala. Zdaj bom nekoliko bolj udobno lahko odgovoril na to res zelo pomembno vprašanje oziroma na vse, kar sproža to vaše vprašanje. Še enkrat bi ponovil. Strinjam se z vami, da res ni prav, da ni pravično; dali ste nekaj primerov o teh zelo velikih, v nebo vpijočih krivicah: koliko na uro porabi pershing in kakšne so povprečne plače v Sloveniji. Mislim, da tu ni kaj dosti filozofirati, glavno nalogo pri tem morata opraviti na eni strani tožilstvo in policija; delati bolj hitro, kot sta do zdaj delala, in na drugi strani sodstvo. Tudi sodstvo bo moralo hitreje in bolj učinkovito soditi, zlasti v takih primerih. Tisto, kar je zelo pomembno pri tem, je zaupanje ljudi v pravno državo, v sodni sistem, v pravosodni sistem splošno, kamor sodi tudi tožilstvo. Vsi vemo, da je to nizko in se ne bo povišalo, dokler ne bo zelo hitro in zelo učinkovito zaključenih vsaj nekaj takih primerov, če ne vsi tisti, ki se bodo znašli pred sodišči. Res je to, kar je kolega Gorenak povedal, da ljudje, ki so izvajali gospodarski kriminal v preteklih desetih ali dvajsetih letih, so zanesljivo to, vsaj v večini primerov, naredili tako, da bo to zelo težko na eni strani odkriti, na drugi strani potem dokazati, pripraviti obtožnice in potem spraviti skozi sodišča do, recimo, obsodilnih sodb. To je namreč res. Po drugi strani pa je res, da je pomembno, da se stvari končajo, pa čeprav z oprostilnimi sodbami. Pomembno je, da se zelo hitro zgane res celoten pravosodni sistem, bolj hitro, kot se je doslej, da se te stvari končajo. Da bodo ljudje, da bomo vsi skupaj v Sloveniji vedeli, kaj na stvari je, ali je v resnici bil gospodarski kriminal v vseh teh primerih, ki se v medijih objavljajo, kje je bil, kje ni bil in tako naprej. Skratka, pomembna je hitrost, pomembna je učinkovitost. Tu pa moram še enkrat ponoviti za kolegom Gorenakom, da imata glavno odgovornost tožilstvo in policija na eni strani, na drugi strani sodstvo in midva kot ministra – oziroma splošno izvršilna veja oblasti, ki jo predstavlja vlada, ima omejene možnosti; nekaj možnosti pa ima. Ima možnosti spremljanja stanja, kaj se dogaja v praksi, in odreagirati na ta način, da predlaga spremembe zakonodaje, če ugotovi, da je zakonodaja tista, zaradi katere se neke stvari ne premikajo. Zelo na hitro lahko predstavim, kaj smo že naredili in kaj še bomo. Materialno pravno in kazensko pravno, mislim, da imajo tako tožilstvo kot policija in sodstvo v rokah vse, kar rabi. Ni časa, da bi zdaj našteval, kaj vse ima v rokah, vključno z zakonom, ki ga omenjate, o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki je, kot smo slišali, šele nekaj mesecev v veljavi in zato tudi ni mogel biti še uporabljen. Vendar pa so se ta orodja pospešeno in hitro in učinkovito uveljavljala s strani pravosodnih organov.
Gospod Pukšič, imate predlog za javno obravnavo?
Hvala lepa. Minister strinjam se z vami, da je treba priti do zaključkov, pa kakršni koli že so, zaključki bodo takšni, kakršne bo sprejelo sodstvo. Ampak sodstvo mora svojo nalogo narediti! Ne pa, da se dogaja Zbiljski gaj, Zdenex in tako dalje. Po desetih letih zadeve zastarajo in še marsikaj takšnega. Mimogrede. V prejšnjem mandatu sem bil član ene izmed preiskovalnih komisij in sem kot član preiskovalne komisije videl nekatere zaupne dokumente, o nekaterih, ki so ustvarjali kriminal, ugotovitev Davčne uprave. Še danes, pa bo skoraj leto dni mimo, še danes ni sodstvo ali tožilstvo naredilo nobenega koraka. Torej, čas je, da se prav te stvari premaknejo. Vidva kot ministra imata seveda toliko možnosti, da posredujeta in da zahtevata, da bodo državni organi, ki so v vajini pristojnosti, delovali, če pa ne, pa, da pride do spreminjanja zakonodaje. Ljudje enostavno zahtevajo imena in priimke iz nadzornih svetov in uprav. Zahtevajo, da se to obelodani in da tisti, ki so to naredili, tako kreditodajalci kot kreditojemalci – o tem ste, gospod minister Gorenak prej govorili – za to odgovarjajo; odgovarjajo z vsem svojim premoženjem; tudi tistim, ki so ga pripisali na svoje bližnje ali daljne sorodnike. Samo te stvari je treba ugotoviti [[...]]
Gospod Pukšič [[...]]
[[...]]ali je imel premoženje – prvič. In drugič, če ne, od kod je prišel denar – vir in ali so bili od tega plačane dajatve državi. Če vse to ni bilo narejeno, potem je tukaj kraja ali goljufija.
Gospod Pukšič, tu gre za zlorabo poslovnika. Namreč, izkoristili ste čas, ki je bil namenjen za dopolnitev. Vem, da se je prej zgodilo tudi pri dr. Črnak Megličevi. Spoštovani prisotni, opozarjam, da se, ne glede na to, iz katere parlamentarne stranke prihaja poslanka ali poslanec, držimo poslovnika. To velja tudi za vas, gospod Pukšič. Mag. Borut Ambrožič bo postavil poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, predsedujoča. Pozdravljeni vsi prisotni, kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Spoštovani gospod minister dr. Žiga Turk! To vprašanje postavljam zaradi tega, ker sem kot nepovezan poslanec osvobojen, lahko bi rekel, strankarskega centralizma, ki pa se glede na obstoječe podatke, ki so vezani na moje vprašanje, izraža, žal, tudi na nivoju zasebnega visokošolskega izobraževanja s področja zdravja oziroma zdravstva. Če bi Slovenijo razdelili tako geografsko kot statistično na zahodni in vzhodni del, bi lahko ugotovili, da imata oba dela štiri visokošolske zdravstvene ustanove. Temeljna razlika pa je skrita v diskriminatornem dejstvu, ki bi si zaslužilo obravnavo tudi s strani varuhinje človekovih pravic, saj je v vzhodnem delu Slovenije iz državnega proračuna koncesionirana samo ena, in sicer v Mariboru, skupaj 120 študentov, samoplačniških pa kar 280. Za razliko od zahodne polovice Slovenije, kjer so vse štiri visokošolske zdravstvene ustanove, ki so v Ljubljani, Novem mestu, Jesenicah in Izoli, z oddelkom v Novi Gorici, koncesionirane iz državnega proračuna, skupaj za 325 študentov, od tega samoplačniških le 135. Splošno znano je, da je v severovzhodni Sloveniji največji deficit kadra, pa ne samo zdravstvenega, obenem pa ta deprivilegiran del Slovenije ponuja največje možnosti za izvajanje klinične prakse v zdravstvenih in socialnih ustanovah, saj so po dostopnih podatkih bolnišnične postelje, na primer, v Ljubljani, lahko bi rekli, preobremenjene s študenti, ki so vezani na prakso v takih ustanovah. Da ne bo pomote, v mojem primeru ne gre za regijsko orientirano vprašanje, pač pa za regijsko determinirano diskriminacijo, na katero so javno opozarjali tudi študenti visokošolskega zavoda Alma Mater Europea – Evropskega središča Maribor oziroma njene dislocirane enote v Murski Soboti, ki prav v svoji novi podobi predstavlja transformacijo opuščenih industrijskih kompleksov. Govorimo o območju, torej o Pomurski regiji, ki je v študijskem letu 2009/2010 zmogla komaj enega študenta na 25 prebivalcev – skratka, najmanj v Sloveniji. V regiji, o kateri je govora, vlada tudi največja nezaposljivost, najslabša izobrazbena struktura, najnižja življenjska doba, najnižji BDP in dohodek na gospodinjstvo, pa še bi lahko našteval. Minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport je bil obveščen o diskriminatornem odnosu izvršilne oblasti v slovenskem visokošolskem prostoru, konkretno do študentov v Pomurju, kot so ga izrazili študenti v svoji izjavi. Zato sprašujem ministra: Ali je resorno ministrstvo že storilo kakšne korake, da odpravi diskriminacijo na regionalni ravni? Hvala lepa za odgovor.
Gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje. Vprašanje se mi zdi zanimivo tudi za kakšno drugo debato. V tem zboru namreč po navadi poslušamo kritike, da se ta vlada zavzema za to, da bi imeli v Sloveniji čim več privatnih visokošolskih zavodov. Vaše vprašanje gre pravzaprav v obratno smer, zakaj ni še enega privatnega visokošolskega zavoda, konkretno v Prekmurju. Argumentacija je nekako v smislu, da je to skorajda človekova pravica, da je povsod kakšen visokošolski zavod. Na to argumentacijo ne morem pristati, da so v zahodni Sloveniji trije, v vzhodni Sloveniji pa samo eden. Če Slovenijo razdelimo po glavnih avtocestnih oseh, potem nastane zelo simetrična razporeditev: Jesenice, Ljubljana, Novo mesto po sredini, na eni strani Koper, na drugi strani Maribor. Ampak samo s tako preprosto geografijo se vendar tudi visokošolskega prostora ne ureja, ne more se pa tudi vprašanj postavljati oziroma v vprašanja podtikati takih trditev, da je zahodna Slovenija v kakšni posebni prednosti. Moram zagotoviti, da ministrstvo pri pripravi zakonskih podlag oziroma pri izvajanju zakonodaje nikoli ni in nikoli ne bo delalo razlik med študenti, niti glede njihovega bivališča, niti glede spola, niti glede narodne pripadnosti; vsi študenti so pred zakonom enaki. In to je ta del, ki se tiče človekovih pravic. Študentje tudi imajo ne glede na kraj prebivališča enako pravico do vpisa. Prebivališče je kriterij pri dodeljevanju pravic, ki izhajajo iz statusa študenta, recimo pri subvencioniranem bivanju. Ravno tako ministrstvo ne dela razlik med visokošolskimi zavodi, saj so pred zakonom vsi zavodi enaki. Visokošolski zavod se lahko ustanovi in izvaja dejavnost, če izpolnjuje zakonske pogoje glede materialnih, kadrovskih in finančnih zadev, geografski sedež zavoda ne igra pri tem prav nobene vloge. Akreditacija zavoda sicer poteka preko NAKVIS v skladu z merili, ki jih določa NAKVIS, tako da ministrstvo nima nobenega vpliva niti na število niti na geografsko razporejenost visokošolskih zavodov. Izvajanje študija v dislociranih enotah je odločitev posameznega visokošolskega zavoda, recimo, če bi ljubljanska, mariborska univerza odprla, ali pa je ne bi odprla, kakšno fakulteto v Murski Soboti. Tudi tako enoto je treba kreditirati pri NAKVIS in nato vpisati v razvit visokošolskih zavodov. In ob izpolnjevanju teh pogojev se študij tam tudi razpiše. Izvajanje študijskega programa na katerikoli lokaciji, izbira lokacij za študijske programe je v avtonomni pristojnosti visokošolskih zavodov in o tej avtonomiji zelo radi govorimo in jo radi spoštujemo. Torej, v skladu z avtonomijo visokošolskih zavodov ministrstvo ne sme in ne more posegati niti v njihovo izvajanje programov niti v kraj študija, kjer ti programi so, pač pa ministrstvo lahko proračunska sredstva deli med javne in koncesionirane zavode. To vključuje tudi njihove dislocirane enote, če se tam seveda izvaja redni študij. Ampak novih koncesij – to bo gospo Potrata gotovo zanimalo – zaenkrat ne načrtujemo. Menimo, da to pred temeljito analizo obstoječih koncesij in ob upoštevanju ekonomske situacije ne bi bilo primerno. Se pa strinjam z nečem drugim. Če se študentje, ampak če so to res študentje določene regije, čutijo diskriminirani, je to gotovo znak, da nekaj ni v redu. Je to znak, da je na nekem prostoru odprt visokošolski trg oziroma da je zanimanje za visokošolske študije. V času, ko se fakultete, univerze borijo za vpis, prav gotovo ta podatek predstavlja nekaj zanimivega za to, da študije ponujajo tudi v teh okoljih.
Hvala lepa. Mag. Ambrožič, izvolite.
Hvala, gospod minister, za ponujen odgovor. Delno sem z njim zadovoljen, delno pa ne, zlasti, ker se očitno nisva razumela. Sicer razumem vašo geografsko razdelitev Slovenije. Ponudil sem vam – glede na podatke in na analize, ki so bile narejene – na podlagi tega vprašanja razdelitev, ki je javno dostopna. Ta govori, da so tako v enem kot v drugem delu štiri obstoječe visokošolske zdravstvene ustanove in kot rečeno, je ta v Murski Soboti, ki je žal znana po vseh teh žalostnih statističnih podatkih; torej nefinancirana iz državnega proračuna, če bi poenostavljeno rekel. Hkrati gre moje razmišljanje, pa tudi razmišljanje tistih, ki se zavzemajo, da bi se ta situacija spremenila, da bi lahko država s financiranjem nezaposljivih poklicev, torej na takih območjih občutno pripomogla k večjemu razvoju regije, zmanjšala brezposelnost in posledično tudi k lažjemu dostopu do študija mladih oziroma študentov, v tem primeru iz Pomurske, Prekmurske regije, od katerih marsikdo ne zmore niti sredstev potovanja do Ljubljane ali pa do drugih centrov, kjer ta možnost obstoji. Samo toliko v podkrepitev mojega vprašanja. Hvala.
Gospod minister.
Hvala lepa. Spoštovani gospod poslanec! Če bi vi v vašem vprašanju navedli konkretno, katera šola, kateri predlog programa, kateri nosilci, kateri potencialni dekani vas zanimajo, bi imel več informacij o tem, na kateri točki se je vzpostavljanje te šole ustavilo. Ali gre tukaj za problem akreditacije tega študija na NAKVIS – vemo, da s hitrostjo delovanja NAKVIS nismo zadovoljni, da nihče ni popolnoma s tem zadovoljen – ali pa gre samo še za vprašanje koncesije. V zvezi z njimi vam pa moram pač ponovno povedati, da nas obstoječa finančna situacija sili k premisleku o tem, kako in katere šole s koncesijo ohraniti in, bom rekel, moramo biti zelo pazljivi, restriktivni pri kakršnem koli podeljevanju novih koncesij.
Mag. Katarina Hočevar bo postavila poslansko vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministroma in prisotnim poslankam in poslancem! Začelo se je novo šolsko leto za naše osnovnošolce in srednješolce. Hkrati z njim pa nekateri naši mladi državi napovedujejo le še nekaj dni, da si sama piše reforme in ukrepe za izhod iz gospodarske in finančne krize. V teh dneh, ko so oči najpogosteje uprte v finančnega, gospodarskega in ministra za delo, se obračam na vas, spoštovani minister, pristojen tudi za šolstvo, ker menim, da je znanje tista ključna vrednota, ki nas lahko popelje iz krize. Vemo namreč, da države, ki so gospodarsko uspešnejše od nas, v svoji viziji konkurenčne prihodnosti izpostavljajo prav znanje. Kakšno je vaše stališče o vrednosti znanja za preboj iz krize? Kakšno povezavo vidite med trgom dela, gospodarstvom in šolstvom? Tisti, ki se na šolskem parketu vsak dan znova srečujejo z realnimi izzivi in jih z velikim trudom in ljubeznijo do svojega poklica poskušajo premagovati, namreč ugotavljajo, da znanje izgublja svojo vrednost, da je želja po njem pri naših šolarjih vedno manjša. Je mogoče vzrok v tem, da imajo pretežko šolsko torbo, kričeče učbenike ali pa preveč kompleksne delovne zvezke? Vse preveč učiteljev ugotavlja, da so pričakovanja nas, staršev pogosto nerealna. Učitelji pa so vpeti med pravilnike iz ministrstva, nas, starše, poleg tega pa se morajo ukvarjati s številnimi novimi vsebinami in veliko količino birokracije. Tako je učenec – tisti, ki naj bi jutri tlakoval našo boljšo prihodnost – vedno bolj odmaknjen od dogajanja, ocene postajajo nerealne, povečuje pa se število odličnjakov. Tudi v koalicijsko pogodbo smo zapisali, da bomo dosegli večjo avtonomijo učitelja ter njegove razbremenitve administrativnih ovir. Zanima me, gospod minister: Kako daleč ste z uresničevanjem tega cilja oziroma kakšni so vaši kratkoročni cilji na tem področju? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vaše vprašanje. Pravzaprav je osvežilno, da bom imel možnost povedati nekaj načrtov, ki jih imamo v zvezi z izobraževanjem, v zvezi s šolstvom na vsebinskem področju, ker veliko večino časa, vsaj tistega medijskega, porabljamo za to, da sferi, pa tudi ljudem, staršem, pojasnjujemo, da pač ni denarja, da to ni kakšen poseben napad te vlade na šolstvo, ampak da pač prilagajmo financiranje zmožnostim. Spraševali ste me o tem, kako jaz ocenjujem pomen znanja. To vprašanje bi si dovolil preusmeriti na ministra za finance. Namreč, o tem, kakšen je pomen znanja v primerjavi s pomenom – ne vem, recimo – avtocest, ali gospodarskega razvoja, ali sociale, zdravstva, vojske, policije in tako naprej. O tem seveda ne odloča samo Ministrstvo za šolstvo. Se pa strinjam s tem, da dokler znanje v tej državi ne bo imelo prave cene, da so vse dobre besede o tem zaman. In znanje bo imelo ceno takrat, ko se bo splačalo nekaj znati v tistem podjetju, kjer je človek zaposlen, ker bodo podjetja iskala dobro izobražene, vrhunsko izobražene ljudi, to je pa takrat, ko bomo naše celotno gospodarstvo premaknili v smeri izdelkov z višjo dodatno vrednostjo, z lastnimi blagovnimi znamkami, z vgrajeno ustvarjalnostjo, dizajnom itd. Če grem pa sedaj konkretno na vaša vprašanja v zvezi z zavezami iz koalicijske pogodbe, kako jih načrtujemo, njihovo uresničevanje, predvsem vezano na učiteljevo avtonomijo itd. Teh ukrepov je osem, devet. Prvi je redakcija učnih načrtov. Mi jih nameravamo bistveno poenostaviti, skrajšati, omejiti na 5 strani, zato da bodo v njih zapisani glavni in osnovni poudarki. Ta učni načrt bo spremljal priročnik učitelja za predmet, kjer bo imel celo paleto možnosti, kako in na kašen način te cilje dosegati. Potem bomo popravili Pravilnik o ocenjevanju – govorim o načrtih, nič od tega še ni gotovo, vse je še predmet tudi strokovne razprave – popravili bomo Pravilnik o ocenjevanju, ki ga bomo poenostavili, spet dopustili tudi obliko formativnega ocenjevanja. Nekateri med nami se spomnimo, da ko smo hodili v šolo, smo dobivali pluse in minuse, pa se je potem iz tega pojavila ocena. Medtem je neka stroka – v narekovaju – ugotovila, da je to morda preveč stresno za otroke, da ne vedo par dni v naprej, da jim bo nekdo dal plus ali minus v zvezi z nečem. V nekaj mesecih bo pripravljen projekt e-šolske torbice, kjer naj bi prvotno preverjali uporabo elektronskih učbenikov. Serija naravoslovnih učbenikov je že pripravil Zavod za šolstvo, zadnjič sem si jih ogledal in sem pozitivno presenečen nad kakovostjo teh gradiv. Seveda bodo pa tudi razpisi za založnike, tako da bo konkurenca na trgu med ponudniki tudi e-gradiv. V podporo šolstvu bo pričel delovati novi zavod za razvoj izobraževanje, ki bo poskrbel za tri stvari: za razvoj kurikula, za povezavo trga dela in izobraževanja in za vseživljenjsko izobraževanje. Ustanovni akt je v pripravi. Učinkovito sredstvo za to, da se bodo učitelji več ukvarjali s poučevanjem in ne z administracijo, je tudi razvit in vedno bolj uvajanj sistem elektronske redovalnice, elektronskega dnevnika, elektronskega delovnega načrta. Tudi v srednje šole bomo prenašali vzgojni načrt. Vpeljali bomo veliko ukrepov za spodbujanje poklicnega šolstva, to se kaže kot velika pomanjkljivost, luknja v našem trgu dela; namreč, da pada vpis predvsem v poklicno šolstvo, ohranja pa se vpis v gimnazije in tehnično izobraževanje. Tudi v sodelovanju z Obrtno zbornico bomo morali tukaj narediti več za promocijo poklicev. Pripravljamo tudi ukrep, ki bo učiteljem omogočal, da bodo za nekaj let zapustili svoje delovno mesto v šoli, morda začasno odšli na delovno mesto svetovalca v zavodu za razvoj izobraževanja, mogoče na kakšno fakulteto za asistenta, mogoče se izobraziti za kakšen predmet ali kaj podobnega. Skratka, vse v funkciji tega, da bodo naše šole začele producirati oziroma ustvarjati mlade ljudi s tistimi štirimi, petimi kvalitetami, ki jih današnji čas potrebuje: komuniciranje, kolaboracija, kreativnost, kritično mišljenje in [[...]] [[znak za konce razprave]]
Izvolite, dopolnitev vprašanja.
Hvala, gospod minister, za ta dokaj spodbuden odgovor. Bi se mogoče nazaj navezala na avtonomijo učiteljev. V vašem Pravilniku o pravicah in dolžnostih učencev v osnovni šoli so pravice učenca definirane v 17 alinejah, dolžnosti v 11. V Pravilniku o preverjanju in ocenjevanju znanja in napredovanju učencev v osnovni šoli je na primer med drugim določeno oziroma predviden ugovor na oceno, ugovor na odločitev o ponavljanju. Zanima me: Ali po vašem mnenju to povečuje avtonomijo učiteljev? Ali mogoče načrtujete kakšne spremembe tudi na teh segmentih, ki sem jih omenila? Hvala.
Izvolite.
O svojem mnenju se bom moral vsekakor posvetovati s stroko na tem področju, ki je predvsem v zadnjih letih zelo širila, jaz bi rekel avtonomijo učencev, širila tudi pravice učencev, širila tudi pravice staršev. Mislim, da tukaj ne gre toliko za avtonomijo učitelja, ampak da sprašujete o avtoriteti učitelja. Moje osebno mnenje je, da ne bi nič škodilo, če bi bila v šolah ta avtoriteta nekoliko večja. Tudi na prvi šolski dan sem poudaril, da se mi zdi popolnoma nesprejemljivo, da hodijo na primer starši v šole z odvetniki, da se učitelji bojijo spraševati, da se bojijo dajati slabe ocene. Tudi to, kar ste prej omenili pri vprašanjih, kam so nam zlezle ocene, da je počasi skoraj polovica vseh otrok odličnih, in tako naprej. To preprosto ne pelje nikamor.
Hvala lepa. Gospod Janez Ribič bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Zvonku Černaču.
Hvala za besedo. Spoštovani! V nedavni hudi nesreči balona na Barju so se pokazale številne pomanjkljivosti tudi pri delu razmeroma nove Javne agencije za civilno letalstvo, ustanovljene leta 2010. Evidentno je bilo, da omenjena agencija ni bila pripravljena na tovrstno krizno situacijo, pa tudi njena nadaljnja ravnanja so bila razmeroma nepovezana in kontradiktorna. Po zapletih glede dovoljenj za komercialne polete balonov so pred nekaj dnevi brez dovoljenj ostali tudi jadralni padalci in zmajarji, seveda pri opravljanju zračnih prevozov za plačilo in oziroma ali najem. Vse skupaj ravno nima veliko zveze z balonarsko dejavnostjo, toda glede na nedavno nesrečo do neke mere razumem skrb za varnost v civilnem letalskem prometu. Toda delovati po principu najprej prepoved, potem pa postopno iskanje določenih rešitev, je ukrep, ki si ga ta panoga nikakor ne zasluži. S komercialnega in turističnega vidika je še posebej v Posočju, pa tudi na ostalih hribovitih območjih Slovenije, to ena izmed panog v velikem porastu. Od tega namreč živijo mnogi kampi in ostale nastanitvene kapacitete, gostinska dejavnost, te storitve pa imajo v svoji ponudbi tudi številne turistične agencije. Skratka, znova se je izkazalo, da se na problem nismo znali odzvati z nekega racionalnega vidika, temveč določen problem rešujemo na najbolj neprimeren način; tudi tako, da marsikoga nič krivega in nič dolžnega prikrajšamo za del zaslužka. Zato vas, spoštovani minister, sprašujem: Ali ste uvedli nadzor nad delom Javne agencije za civilno letalstvo in kakšni ukrepi sledijo na tem področju? Ali boste temu problemu namenili toliko pozornosti, da v vmesnem času, ko se vzpostavljajo nova pravila na področju civilnega letenja, ne bo nastajala gospodarska škoda v eni bolj perspektivnih turističnih panog v Sloveniji? Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Najprej glede nadzora. 18. junija sem bil s strani Komisije za preprečevanje korupcije seznanjen z nekaterimi domnevnimi nepravilnostmi, zdaj že nekdanjega direktorja Javne agencije za civilno letalstvo. Na podlagi tega poročila sem 5. julija izdal sklep, s katerim sem odredil izvedbo nadzora nad delom te agencije. Ta nadzor je potekal nekje do sredine avgusta in bil v avgustu zaključen. Nadzor je opravila posebna komisija ministrstva, ki je ugotovila več hudih pomanjkljivosti, predvsem na področju zaposlovanja v Javni agenciji za civilno letalstvo in na področju stalnega nadzora in izvajanja nadzora nad spoštovanjem, izvajanjem predpisov na določenih letalskih področjih. Na podlagi ugotovitev te komisije, predvsem pa na podlagi ugotovitev Komisije za preprečevanje korupcije, je Svet Javne agencije za civilno letalstvo na seji, ki je bila prejšnji teden v sredo, sprejel sklep o predčasni razrešitvi oziroma odpoklicu takratnega direktorja agencije. Vlada je prejšnji teden, v četrtek, prejšnjega direktorja Javne agencije za civilno letalstvo tudi predčasno razrešila do imenovanja direktorja. Po izvedbi natečajnega postopka je bil imenovan vršilec dolžnosti direktorja. Sicer pa moram povedati, da na ministrstvu menimo, da pretirana ostrina ukrepov, ki so usmerjeni samo v splošne prepovedi dejavnosti, ne more izboljšati stanja varnosti. Agencija je pretekli teden, ko jo je vodil še prejšnji direktor, sicer prepovedala prevoz s padali za plačilo oziroma najem in zračni prevoz z jadralnimi padali in jadralnimi zmaji za plačilo oziroma najem, čeprav bi po našem mnenju lahko brez teh prepovedi uveljavila ustrezne rešitve. Iz tega razloga bosta javna Agencija za civilno letalstvo Republike Slovenije, predvsem pa v tem primeru tudi Ministrstvo za infrastrukturo in prostor v najkrajšem možnem času, jaz ocenjujem, da še v roku tega tedna, pripravila potrebne ukrepe v smislu izdaje operativno-tehničnih zahtev, ki bodo omogočili na eni strani izdajo ustreznih dokumentov za opravljanje teh dejavnosti in na drugi strani tudi zagotovili ustrezno stopnjo varnosti pri izvajanju teh dejavnosti. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev vprašanja, izvolite.
Zahvaljujem se za odgovor. Verjetno so zadovoljni tudi vsi tisti, ki jih to zanima. In da bi mogoče potrdil moje vprašanje – nov princip, najprej prepoved potem pa postopno iskanje določenih rešitev, da se s tem ukrepom povzroča gospodarska škoda, je najbrž že jasno, da se pa praktično spodbuja opravljanje tovrstne dejavnosti na črno, pa je zadeva, ki si je ne bi smeli privoščiti. S tem, da za enkrat ni nobenih indicev, da bi izboljšave potekale v smeri večje varnosti, napovedujejo se samo še večje administrativne ovire, dražja dovoljenja in licence. Vse to domnevno v imenu varnosti. Ali je res tako ali pa balonarsko katastrofo na Barju preprosto izkoriščamo za grenitev življenja tistim, ki se s tem tudi preživljajo. Sliši se celo, da tovrstne storitve naši državljani iščejo tudi zunaj naših meja. Zahvaljujem se vam za odgovor.
Gospa Maja Dimitrovski bo postavila poslansko vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, Vlada Republike Slovenije se je na 18. redni seji, ki se je odvijala 14. junija 2012, seznanila z informacijo, da se pripravlja Strategija razvoja Slovenija 2014–2020 in imenovala na podlagi 11. člena Uredbe o dokumentih razvojnega načrtovanja in postopkih za pripravo predloga državnega proračuna krovno delovno skupino v okviru pristojnega Ministrstva za gospodarski razvoj. Uredba v 12. členu navaja, da je vključevanje civilne družbe in strokovne javnosti predvideno, zato lahko zainteresirani vložijo pobudo za sodelovanje. Znano mi je, da je pristojno ministrstvo že prejelo predlog za sodelovanje, vendar je zavrnilo to sodelovanje. Evropska komisija zahteva od držav članic, da partnersko vključuje nevladne organizacije, socialne partnerje in gospodarstvo pri pripravi strateških in izvedbenih dokumentov posamezne države, saj je razumljivo, da jih sooblikujejo vsi tisti, ki imajo izkušnje in poznajo potrebe posameznega področja. Zaradi navedenega vas, gospod minister, sprašujem: Zakaj niste na predlog zainteresirane javnosti, konkretno nevladnih organizacij in socialnih partnerjev, imenovali njihove predstavnike v delovno skupino? Zanima me: Ali ste mnenja, da pri pripravi strateških dokumentov države potrebujete predstavnike gospodarstva, nevladne organizacije in socialne partnerje oziroma kdaj jih boste imenovali? Hvala lepa za vaš odgovor.
Hvala lepa. Minister, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje. Slovenija se je zelo intenzivno lotila programiranja za prihodnje obdobje, izhodišče je načelo celovitega razvojnega načrtovanja, ki zajema horizontalno usklajevanje med ministrstvi, vertikalnim usklajevanjem med nacionalnim in regionalnim razvojem in usklajevanjem z zunanjimi strokovnjaki, torej vsemi deležniki. V tem trenutku pripravljamo naslednje dokumente: strategijo razvoja 2014–2020, državni program razvojnih prioritet investicij, partnerski sporazum in operativni program in seveda regionalni razvoj v programe, ki jih pripravljajo posamezne regije. Za koordinacijo priprave strategije razvoja Slovenije je bila imenovana krovna skupina, tako kot ste dejali, v kateri so člani Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Kabinet predsednika Vlade in Umar, to je tako imenovana operativna skupina za koordinacijo priprave in je medresorska. Za usklajevanje med resorji in pripravo izvedbenih dokumentov smo ustanovili razvojne skupine po posameznih področjih: makroekonomsko konkurenčnost, trg dela in znanje, infrastruktura, upravljanje z naravnimi viri, sociala in zdravje in osnovne funkcije države. Programiranje poteka v več fazah. Trenutno skupina identificira izzive in probleme na svojih področjih, potenciale razvoja, cilje, investicijska področja ter vire. Ministrstvo je na osnovi obstoječih strategij analiz in evalvacij pripravilo tudi osnovni strateški okvir razvoja, ki je vsebinski okvir za razpravo o prioritetah v skupinah. V naslednji fazi bodo skupine prejele strateški okvir, javnofinančni okvir in bodo glede na postavljene prioritete med investicijskimi področji vse do rezultatov tudi opredelile. Poleg medresorskega usklajevanja smo se sistematično lotili vključevanja vseh deležnikov v pripravo dokumentov. V prvem koraku smo povabili vse deležnike, torej v začetku septembra 2012 je bilo pozvanih okoli 100 deležnikov, socialnih partnerjev, nevladnih organizacij, inštitutov, zbornic, zavodov in tako naprej, da po isti metodi, kot jo uporabljajo delovne skupine, pošljejo svoje predloge. V ta namen je bil narejen poseben spletni vprašalnik na ministrstvu, lahko ga poiščete, kjer lahko posredujejo svoja razmišljanja, svoje predloge, svoje pripombe in tako naprej. V mesecu juniju pa smo že odprli posebni elektronski naslov srs.mgrt@gov.si , na katerega lahko vsak zainteresiran posameznik posreduje svoje mnenje, predloge in komentarje. Poziv je objavljen tudi na spletni strani Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. Vse predloge bomo preučili in jih smiselno vključili že v pripravo prvih osnutkov dokumentov, če bodo smiselni. V naslednjih korakih se bomo z deležniki ponovno usklajevali o osnutkih dokumentov na okroglih mizah, posvetih in tako naprej. Denimo, v zvezi s posameznimi regijami takšne okrogle mize v segmentu priprave regionalnih razvojnih programov že potekajo. Z namenom usklajevanja med nacionalnimi in regijskim razvojem smo v tej fazi organizirali regijske posvete, tako kot sem tudi povedal. Glede na to, da je treba vključevati vse deležnike v pripravo, nismo ustanavljali posebnih delovnih skupin, ampak želimo opraviti sprotno usklajevanje z zainteresiranimi skupinami. Trenutno se dogovarjamo s socialnimi partnerji in v okviru obstoječih teles na ekonomsko-socialnem svetu in v Državnem svetu Republike Slovenije. Tako da ne drži ta informacija in stališče, ki ste ga postavili, da pri pripravi teh strateških dokumentov nismo vključili vse zainteresirane javnosti. Smo vključili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Matjaž Han – vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava.
Še enkrat lep dober večer, spoštovani gospod minister Žerjav! V zadnjih letih smo priča vedno globljim posegom na področje varovanja pravic ustvarjalcev slovenske glasbe in filmskih del, ki gredo v smer zmanjševanja le-teh. S takšnim početjem preprečujemo ustvarjalni razvoj slovenske produkcije ter krčimo možnosti za uveljavitev, če želite tudi slovenskega jezika. Še več, slovenski jezik tako vse bolj prepuščamo tržnim zakonitostim, kar pa ni v redu. Prepuščamo ga tistim trgom, na katerih veljajo zakonitosti velikih založb, zlasti tistih, ki zastopajo angleško govoreče ustvarjalce. Zaskrbljujoče je, da danes na račun bogatega repertoarja slovenskih del služijo le tisti, ki ga predvajajo, to pa so radijske in televizijske hiše ter kabelski operaterji, ki se okoriščajo s predvajanjem glasbenih in filmskih del, medtem pa njeni ustvarjalci životarijo. Govorim o avtorjih slovenske glasbe in tudi filmske produkcije. V neurejenih razmerjih so edini redni plačniki javnega predvajanja le še neprofitna kulturna društva, gasilska društva, gostinci, frizerji in lahko bi še našteval. Višina zneska, ki ga ti plačujejo kolektivnim organizacijam, je neprimerna dejavnosti, ki jo izvajajo. Povedano drugače, skupna vplačila kolektivnim organizacijam so previsoka in nesorazmerna dejavnosti. Prihodki od dejavnosti, ki jo izvajajo, namreč ne temeljijo na javnem predvajanju glasbenih del, ampak izhajajo iz drugih aktivnosti. Nenavadno je tudi, da kulturna, gasilska društva in gostinski in frizerski lokali prejemajo več položnic, višina zneska na njih pa se razlikuje, odvisno od kolektivne organizacije, ki jo je izdala. Skrb zbujajoče pa je, spoštovani minister, naj ne gre to osebno na vas kot zdajšnjega ministra, da pristojno ministrstvo vključno z Uradom za intelektualno lastnino vseskozi dopušča razrast omejenih anomalij. Namesto da bi služila interesom javnosti, kaže, da ministrstvo in uradu delujeta predvsem v korist velikih založniških hiš in tujih korporacij. Spoštovani minister, gospod Žerjav, prepričan sem, da na nek način deliva enake poglede, zato vas sprašujem: S katerimi ukrepi bo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo v napovedanih spremembah Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah zagotovilo ustrezne pogoje za razvoj ustvarjalnega, stimulativnega okolja predvsem za avtorje slovenske glasbe ter ob tem omogočilo uporabnikom bolj prijazne razmere za javno predvajanje? Hvala lepa.
Hvala za vprašanje. Minister Žerjav, izvolite.
Hvala lepa tudi za to vprašanje in mislim, da ste identificirali praktično vse probleme ali pa vse anomalije, kot ste jih sami navedli, kar se tiče upravljanja, da temu tako rečem, z avtorskimi in sorodnimi pravicami, ki se v Sloveniji pojavljajo. Najbrž je še kakšna, ki je niste omenili. Tudi zaradi tega smo na ministrstvu praktično že pripravili nov predlog Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, ki je, mimogrede, tudi del tretjega svežnja paketov za spodbuditev gospodarstva. V pripravo teh sprememb smo vključili dosedanje izkušnje, nekatere rešitve tudi tujih zakonodaj, kolikor je mogoče tudi predloge, ki jih je posredovala zainteresirana javnost znotraj javne razprave, ki je je bil zakon deležen. Predlagane rešitve bodo vodile seveda k učinkovitejšemu in predvsem preglednejšemu delovanju kolektivnih organizacij. V zadnjem času, sami dobro veste, da je bilo veliko pripomb, predvsem v tem segmentu preglednega transparentnega delovanja kolektivnih organizacij. Te bodo zaračunavale in zbirale avtorske honorarje pregledno in učinkovito. Avtorski honorarji pa bodo pregledno in po vnaprej določenih ter vsem razumljivih pravilih delitve delile med tiste imetnike pravic, katerih dela so bila dejansko uporabljena. Obvezno kolektivno upravljanje prek kolektivne organizacije bo omejeno le na tiste primere uporabe varovalnih del, kjer bo to nujno. Omogočila se bo konkurenca med kolektivnimi organizacijami, saj bo lahko iste pravice na isti vrsti del opravljalo več kolektivnih organizacij. Te bodo praviloma upravljale pravice na podlagi pooblastila avtorja oziroma njegovega pravnega naslednika, zato bo le še v redkih primerih mogoče, da kolektivna organizacija opravlja pravico brez izrecnega pooblastila, torej le na podlagi Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah. Imetniki pravic bodo lahko izbirali, katera kolektivna organizacija bo upravljala njihove pravice. Lahko pa se bodo tudi odločili, da sami upravljajo svoje pravice. Uporabniki se bodo prav tako lahko odločili, s katero kolektivno organizacijo ali imetnikom pravic bodo sklenili pogodbo. In seveda bi lahko našteval še mnoge spremembe, ki jih želimo skozi to spremembo zakona pripeljati. Kar se mi pa zdi pomembno, pa je seveda to, kar ste v srži svojega vprašanja postavili kot, ne bom rekel zahtevo, bolj kot željo, da vendarle zagotovimo nek razvoj slovenske glasbe, da ji omogočimo mesto, ki ji gre, še posebej pri nenormalnem prodoru glasbe, ki prihaja iz tujine, in da nenazadnje preprečimo tudi znotraj teh vseh avtorskih in sorodnih pravic, da ne bom rekel tajkunsko delovanje mnogih, ki tudi znotraj tega funkcionirajo. To je zame še posebej pomembno. Tudi sam sem bil nek amaterski glasbenik in imam zaradi tega še poseben odnos do slovenske glasbe, ki po moji oceni v naši državi, žal, nima takšne pozicije, kot bi si jo zaslužila. Morda v katerih državah severno od nas, nekatere naše avtorje bistveno bistveno bolj cenijo, kot jih cenimo mi sami. Sam si želim, da s to spremembo zakona tudi na tem področju naredimo kakšen korak naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev?
Zelo na kratko. Najlepša hvala za odgovor, spoštovani minister. Vendarle moram reči, da izkušnje kažejo malo drugače. Jaz sem skeptičen do te konkurence, ki je že zdaj bila. Zakaj? Vaše ministrstvo je namreč med tretji program ukrepov za spodbujanje gospodarstva uvrstilo tudi spremembe Zakona o avtorskih in sorodnih pravicah, ki naj bi, kot sem rekel, povečale konkurenco. Vas pa moram sedaj vprašati: Kako boste ob uvajanju konkurence uspeli zagotoviti pogoje za to, da bo avtor slovenske glasbe dobil več kot doslej? Iz javno dostopnih informacij namreč vemo, da konkurenca, ki se je do zdaj vzpostavila, za stroške svojega delovanja nameni tudi dve tretjini sredstev, ki jih prejme. Če sem bolj natančen, zavod IPF, ki se je ustanovil in vemo kdo ga zagovarja, poda eno položnico in vam moram reči, da je 12-krat večja kot tista, ki jo da SAZAS pri pri enem studiu, in tako naprej in tako nazaj. V glavnem, jaz bi vendarle predlagal, da skupaj z vsemi deležniki naredimo takšen zakon, da bomo slovensko glasbo še naprej poslušali, in da bo slovenska glasba tista, ki nas bo vodila še naprej. Zato sem pri tej konkurenci skeptičen. Bi pa še vprašal: Kakšno je vaše razmišljanje o konkurenci? Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite minister.
Vsaka konkurenca praviloma prinese nižjo ceno. Vsaj tako bi naj bilo. In sam sem namenoma še posebej izpostavil ob vsem tem transparentnost delovanja kolektivnih organizacij, vseh. Ne govorim samo o SAZAS, ne govorim samo o IPF, govorim o vseh kolektivnih organizacijah. Ne bi želel, da bi te organizacije bile neke zaprte institucije, kjer bi se posvečenim omogočilo, da imajo drugačno obravnavo oziroma nekateri avtorji imajo drugačno obravnavo kot drugi avtorji. To se mi zdi še posebej pomembno. Imamo različne avtorje. Eni imajo veliko svojih avtorskih del, nekateri imajo bistveno manj. In znotraj teh razmerij delitve, pogače, ki se zbere iz naslova teh avtorskih pravic, je seveda potrebno neko transparentno funkcioniranje teh institucij, da bodo tudi sami avtorji zadovoljni s tem, kar ustvarjajo in seveda kar na osnovi tega ustvarjenega dobijo. Upam, da bo konkurenca svoje naredila, osnova pa seveda mora biti to, kar ste tudi sami dejali, da na nek način vendarle v okviru možnosti, ki jih imamo, zaščitimo slovensko glasbo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bo zastavil vprašanje mag. Stanko Stepišnik ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Lep pozdrav ministrom, lep pozdrav dvema članicama in članu SD [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] trije so, ja, dve in eden so trije, lep pozdrav enemu članu SLS, dvanajstim članom Pozitivne Slovenije in dvema nepovezanima poslancema! Pozdraviti pa ne morem SDS, ker ni nikogar. Ja, podpredsednica je, toda tu nihče ne sedi. Od Državljanske liste je kdo? Jaz ne vidim nobenega. Od DeSUS tudi ne, ravno tako od Nove Slovenije ni nikogar. No, čas sem tako samemu sebi vzel, ampak vseeno, bom pa krajši. Spoštovani gospod minister! Trend naraščanja kmetijskih površin je danes zelo zaskrbljujoč. Je pa to istočasno z gospodarskega vidika priložnost za zmanjšanje zaraščanja, morda ustvarjanje novih podjetij, povečanje šibke samooskrbe, ustvarjanje novih delovnih mest in prispevek k zmanjšanju nezaposlenih ter prispevek h gospodarski rasti oziroma povečanju družbenega bruto produkta. Samooskrba v naši državi je nezadostna in jo je treba povečati na visoko povprečje na evropski ravni. Neugodne vremenske, podnebne spremembe pri nas in v svetu povzročajo krizno pomanjkanje hrane ter s tem višje cene, dražje življenje, prehransko negotovost in nizko državno varnost. V Sloveniji je samooskrba z zelenjavo približno 37 %, s pšenico 49 %, z žiti 69 %, krompirjem 63 %, medom 74 %, mesom 85 %, mlekom 116 % in, recimo, z jabolki 120 %. Suma sumarum je samooskrba nekaj izpod 50 %. Za ribe smo pa že prej slišali, da ni več kot 10 %. Največji primanjkljaj, ki iz tega sledi, je pri zelenjavi, pšenici in žitih. Letno uvozimo za cirka 900 milijonov do milijarde evrov hrane, po nekaterih medijskih podatkih kar dve tretjini. V družinskem proračunu pomeni hrana vedno večji strošek. Slovenija ima 2 milijona hektarjev površin, od tega cirka 64 % gozdov, 507 tisoč kmetijskih zemljišč, 28 tisoč kmetijskih zemljišč v zaraščanju, kar je problematično, in 170 tisoč njiv in vrtov. Pri kmetijskih površinah na prebivalca dosegamo evropsko povprečje, po površini njiv na prebivalca z 0,08 hektarja na prebivalca pa smo pod evropskim povprečjem in na spodnji meji, da bi lahko zagotovili zadostno samooskrbo. Zato ima velik pomen zmanjšanje zaraščanja kmetijskih površin [[...]] [[znak za konec razprave]] Bom potem nadaljeval. Hvala.
Hvala lepa. Vprašanje je bilo? V redu. Minister, izvolite.
Vprašanje je bilo vnaprej najavljeno v dveh stavkih, je bilo pa na koncu, tako da lahko pričnem s svojim odgovorom in verjamem, da bo tudi gospod poslanec Stanko Stepišnik še zaključil svoje razmišljanje. Podatki, ki ste jih omenili, držijo, z izjemo povprečne samooskrbe. Po besedah odgovornih s Kmetijskega inštituta in ko izračunamo te utežne deleže, je nekje med 65–68 % tista ocena, ki je uradna s strani strokovnjakov Kmetijskega inštituta. Ne spreminja pa to v ničemer podatkov glede zelenjave, žita in ostalih artiklov. Zavedati se je treba, da je govedorejski del in živinorejski del skoraj polovica in v tem delu smo večinoma dobro preskrbljeni glede na konfiguracijo terena in tradicijo v našem kmetovanju. Kar se tiče problemov z zaraščanjem površin, podatki govorijo celo o nekaj več površin v zaraščanju. Če dodamo skoraj 26 tisoč hektarjev, podatek je iz leta 2011, nekaj manj je bilo leta 2002, precej manj leta 2006, če tem hektarjem dodamo še 18 tisoč kategoriziranih površin kot drevesa in grmičevje, kar je tudi kmetijska površina, pridemo do približno 44 tisoč hektarjev kmetijskih zemljišč, ki so v zaraščanju ali pa so okarakterizirana kot drevesa in grmičevje. Zagotovo je to zelo velik potencial za slovensko kmetijstvo. Večina teh površin je dejansko manj primernih za kmetovanje, je pa tudi cela vrsta tudi nižinskih področij, kjer so takšne površine v zaraščanju. Razlogi so večkrat v neugodnih naravnih razmerah, kot sem omenil ta hribovita gorata območja. Velik problem je, kot vemo, starostna struktura lastnikov teh zemljišč in tudi razdrobljenost, male parcele in ta posestna struktura in tudi neustrezna mehanizacija. Kar se tiče ukrepov, ki jih kmetijska politika in so usklajeni z evropsko kmetijsko politiko, izvaja, so na nek način odgovori, po mojem globokem prepričanju, če ne bi bilo teh ukrepov, bi imeli te podatke še slabše, kot jih imamo danes, kajti tako imenovani prvi steber skupne kmetijske politike je namenjen tistim površinam, ki so v obdelavi, so obdelane in v ta namen gre preko 140 milijonov evrov teh sredstev letno. Prav tako pa je v Sloveniji, ki je po omejenih dejavnikih kmetovanja ena izmed bolj izpostavljenih držav, tudi v tem drugem stebru za te OMD površine, gorsko-hribovske, nakloni, namenjenih še kar 40 milijonov evrov. Kar se tiče drugih ukrepov in so zapisani oziroma so nastavki za te ukrepe v spremenjenem Zakonu o kmetijskih zemljiščih, gre tudi za podzakonsko dikcijo, da morajo lastniki, zakupniki gospodariti kot dober gospodar, v nasprotnem primeru to pomeni tudi preprečevanje zaraščanja kmetijskih zemljišč, v nasprotnem primeru lahko tudi s strani kmetijske inšpekcije pride do kaznovanja, oglobljanja. In tu mislim, da čaka kmetijske inšpektorje kar nekaj dela. Še bolj pomembno pa je to, da je v Zakonu o kmetijskih zemljiščih tudi ta nastavek za delno financiranje kmetijske zemljiške politike, med katere sodi tudi odprava zaraščanja iz naslova plačila spremembe namembnosti kmetijskih zemljišč. Vsled nekega zmanjšanega plačila in tudi glede na to, da je treba na osnovi te novele nekaj teh sredstev vrniti, računamo, da bomo lahko v naslednjem letu pričeli tudi s stimulativnimi ukrepi, s katerimi bi spodbujali zmanjšanje tega zaraščanja. Drugo, kar je pomembno, je tudi to, da se v pripravi novih programov razvoja podeželja veliko pozornosti posveča tudi temu, resni so razmisleki, da bi dejansko iz ugotovitve, da je večina teh zemljišč travinja, pašniki, da bi bilo vredno ponovno vzpostaviti ukrep krav dojilj in krav prvesnic, s čimer bi prežvekovalce poleg [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]zopet vrnili na te kmetijske površine in na ta način z aktivnim kmetovanjem tudi nadaljevali procese odprave zaraščanja.
Hvala lepa. Želite dopolnitev? Izvolite.
Dejansko je teh 47 tisoč hektarjev velik potencial in prej sem imel v mislih bolj, recimo iz gospodarskega vidika, da bi nekaj podjetij s koncesijo ali kakorkoli ustanovili, da bi začeli s čiščenjem tega zaraščanja v smislu predelave lesa v brikete ali kakršenkoli kurilni element ali drug gradbeni element, ki se danes precej uporablja, lesna masa za novogradnjo, ker gre za izolacijo, in tako naprej. Po nekaterih podatkih pravijo, da bi lahko, če bi samooskrbo spravili na 90 % v Sloveniji, dodatno zaposlili cirka 20 do 40 tisoč ljudi po strukturi na različni hrani, na različnih zemljah, ki so kategorizirane. To pa je spet en potencial za nezaposlene, za povečanje gospodarske rasti, pomagalo bi se gospodarski rasti in seveda k večjemu družbenemu bruto produktu. Tisto, kar je pa najbolj pomembno, je, bi se samooskrba povečala. Sigurno pa ta zemlja oziroma kmetijske površine, ki so zaraščene, niso primerne vse za njive, da bi solato gojili in tako naprej. Bi pa verjetno šlo za kakšno zamenjavo kmetijskih pašnikov in tako naprej. In tu ste že delno odgovorili. Če imate še kakšne takšne konkretne ukrepe, da bi, recimo, lahko z gozdom to povezali. Precej je tudi nezadovoljnih ljudi s tistim 2. členom Zakona o gozdu, kot veste, ko se zaraščena kmetijska površina kar prenese kot gozd. To je tudi verjetno neki podatek, da gozd raste, dejansko gre pa za to zaraščeno kmetijsko površino, ki se karakterizira kot [[...]] [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa. To je bilo bolj stališče kot dopolnilno vprašanje. Minister, pa vseeno, če imate tukaj še kaj za dodati, prosim.
Pri teh številkah je dejansko ugotovitev dr. Osterca v eni od študij, da je 1 % dviga samooskrbe v temu delu tisoč delovnih mest. S tem, da je treba biti pozoren, da govorimo o tisoč delovnih mestih, ki niso samo v kmetijstvu, ampak v celotni živilskopredelovalni industriji, od logistike pa do tistih, ki izdelujejo embalažo in podobno. Zagotovo je v slovenskem kmetijskem prostoru še cela vrsta rezerv. V tem delu smo tudi poskušali v pripravi strategije razvoja kmetijstva oziroma v sektorskih politikah, ki so izvedbeni del tega dokumenta, dejansko iti od panoge do panoge in ugotoviti, kaj je treba storiti za boljšo samooskrb. Javno je bil dobro predstavljen letos. Mislim, da je prav, da bi se takih projektov čim več zgodilo, da bi bile tudi tako uspešno javno predstavljene, kot je bil ta projekt s proizvodnjo paradižnika v Prekmurju z biotermalno vodo, kjer vemo, da je na štirih hektarjih teh površin 2 milijona kilogramov paradižnika oziroma tam 40, 50 delovnih mest. Strategija na zelenjadarstvu je pokazala, da še pet, šest takih steklenjakov z biotermalnim ogrevanjem s temi tehnologijami pa imamo ključne štiri panoge v zelenjadarstvu že pokrite do 100 % in so tudi priložnosti za izvoz. Tako da bo treba biti v tem delu zelo pozoren in iti od panoge do panoge in videti, kje so potenciali. Prej ste se poigrali z številkami pri mesu. Tista številka 85 je, ko naredimo in zbalansiramo tako prašičjo oskrbo kot govejo, ki je višja. Če bi zelo na hitro človek vlekel zaključke, bi dejal, da je prostora v prašičereji, najbrž pa je glede na naravne pogoje več prostora na travinju kot pa na pridelavi koruze, ki jo rabimo za prašičerejo. Treba je iti, zato sem jo tudi prej omenil, na sektor živinoreje, ki je tudi tradicionalna panoga in je lahko tudi nek dodatni zaslužek na kmetiji. Vemo, da je ta potencial tudi v gozdu, in v tem razmerju kmetijska zemljišča : gozd dejansko prihaja v zadnjem času do spremembe. V tem delu lahko rečem, da tudi zdaj, ko usklajujemo občinske prostorske načrte, so zdaj paketi teh prostorskih načrtov, kjer ni več nemogoče to, kar je bilo še nekaj let nazaj, da bi nadomestna površina bila tudi s krčenjem gozda na 60 % in preko, kar smo prišli z gozdom. Tudi pri gozdarjih se je ta miselnost spremenila in prihaja do krčenja gozda. Resnično delimo to mnenje, da je ta procent na nekem nivoju, kjer ni potrebe, da bi nam gozd še naprej zaraščal. Kajti v tistih številkah, s katerimi smo se prej poigrali, da je bilo približno 44 tisoč hektarjev tako 2002 kot 2012, je to, da so 2012 bistveno bolj zarastli, kot so bili leta 2002.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Gašpar Mišič. Vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Radovana Žerjava in ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Hvala za besedo. Spoštovana ministra, moje vprašanje ne bo nič novega. Vprašal vas bom tisto, kar se sprašujejo mnogi že 21 let, ali se bomo v Sloveniji enkrat za vselej začeli zavedati geostrateške in geopolitične lege, ki jo imamo: ugodnega podnebja, klimatskih pogojev in naravnih danosti, kulturne dediščine in vsega, kar bi lahko dejansko uporabili pri uresničitvi strategije razvoja slovenskega turizma, ki smo ga poimenoval tudi Partnerstvo za trajnostni razvoj turizma 2012–2016. V preteklosti so bil vse dosedanje strategije le skupek ali pa zbir želja, ki se v 21 letih niso uresničile. Poslanstvo strategije, ki jo imate na Ministrstvo za gospodarstvo, je, da slovenski turizem na trajnostni način ustvarja pomemben del ekonomskega in družbeno-kulturnega blagostanja prihodkov in zaposlitev ter pomembno prispeva k mednarodnemu ugledu Slovenije. Temelji na intenzivnem trženju turističnih produktov, ki imajo mednarodno prepoznavno znamko in visoko dodano vrednost. Napoved oziroma vizija za leto 2016. Leta 2016 bo turizem v Sloveniji v celoti temeljil na trajnostnem razvoju in bo kot zelo uspešna gospodarska panoga nacionalne ekonomije ključno prispeval k družbeni blaginji in ugledu naše države v svetu. Zavedati se moramo, da turizem v svetovnem merilu predstavlja najbolj rastočo gospodarsko panogo, česar se v Sloveniji očitno še premalo zavedamo glede na odlično geostrateško lego in ugodne klimatske pogoje, kot sem omenil uvodoma. Rast turizma v Sloveniji zaostaja za evropsko rastjo. Problem je v nezavedanju razvojnih potencialov, ki nam jih turizem prinaša. V zaostrenih gospodarskih pogojih je ustrezen razvoj slovenskega turizma lahko eden od pomembnih generatorjev in gradnikov slovenskega razvoja. Zaradi navedenega sprašujem ministra za gospodarstvo, gospodarski razvoj in tehnologijo ter ministra za kmetijstvo in okolje: Kateri so konkretni vladni ukrepi pri ustvarjanju pogojev za razvoj turizma? Kateri so konkretni vladni ukrepi pri povezovanju turizma s kmetijstvom in obratno? Kako ocenjujete trenutno medresorsko sodelovanje? Kaj bi bilo treba še spremeniti oziroma dopolniti, da bi bilo sodelovanje predvsem na ravni direktoratov posameznih resorjev še boljše, v operativnem smislu seveda?
Hvala lepa. Minister Žerjav bo prvi odgovarjal. Izvolite.
Hvala lepa, gospod poslanec, tudi za to vprašanje. Meni so sicer tukaj pripravili cel kup statističnih podatkov, pa verjamem, da jaz vam posebej teh statističnih podatkov ne rabim predstavljati, ker jih zelo zelo dobro tudi sami poznate. Zdaj ne bom govoril o generalnih ukrepih, ki smo jih pripravili na Vladi, se bom pa opredelil do treh projektov, ki jih v tem trenutku peljemo. Pomemeben dokument je strategija razvoja slovenskega turizma 2012–2016. Cilj, ki smo ga zasledovali, je, da se oblikuje učinkovit razvojni model slovenskega turizma za opredeljeno obdobje, ki bo na najbolj optimalen način valoriziral vse ključne atribute in potenciale slovenskega turizma. V končni fazi dokument po moji oceni predstavlja dober, usklajen dokument vseh deležnikov turističnih interesov v državi: javnega, zasebnega in civilnega sektorja. Lahko je dober temelj za spodbuden razvoj slovenskega turizma in zagotavljanje tistih ciljev, ki smo jih seveda skozi to strategijo tudi opredelili. V pripravi je oziroma praktično pripravljena je sprememba Zakona o spodbujanju razvoja turizma. Je tudi del tretjega paketa za spodbujanje gospodarstva, ki bo še dodatno okrepil spodbudno poslovno okolje za razvoj turizma. S tem bo, po moji oceni, seveda tudi pozitivno vplival na njegov razvoj. Tretja zadeva, ki se mi zdi pomembna, je združevanje izvajalskih inštitucij Japti, STO in TIA. Jaz ocenjujem, da bomo z združitvijo teh treh agencij prišli do ene kritične mase ljudi, predvsem pa do, bom rekel, prave agencije, ki bo lahko te promocijske dejavnosti, v tem primeru, ko se pogovarjamo o turizmu, za turizem, pa tudi seveda za nekatera druga področja, realizirala bistveno bistveno bolje in učinkoviteje, predvsem pa ceneje, kot je to bilo do zdaj. Dotaknil bi se črpanja evropskih sredstev. V zadnjem času je bilo, pa govorim za nekaj let nazaj, počrpano približno 650 milijonov evrov za turistično infrastrukturo. S tem je bilo ustvarjenih tisoč 252 novih zaposlitev, več kot 6 tisoč 600 novih ležišč. Tudi v tem trenutku so nekateri projekti, ki se odvijajo na osnovi evropskih sredstev. Jaz upam, da jih bodo prijavitelji uspešno realizirali, da bomo ta sredstva dejansko lahko za te projekte tudi počrpali in koristno uporabili. Kar se tiče medresorskega sodelovanja, je v strategiji razvoja v okviru zagotavljanja ugodnega poslovnega okolja prepoznan, izpostavljen tudi pomen tega učinkovitega usklajevanja in sodelovanja na ministrski ravni. To je eden od treh strateških ukrepov znotraj strategije za konkurenčni turizem. In jaz lahko rečem, vsaj kar se tiče Ministrstva za kmetijstvo in okolje, da je sodelovanje dobro, in verjamem, da bomo na tem dobrem sodelovanju v prihodnje realizirali še kakšne pomembne projekte. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje razpolaga z določenimi sredstvi, tudi za razvoj turizma v okviru ukrepov za razvoj podeželja, pa verjamem, da bo o tem nekaj dodal še minister za kmetijstvo. Pomembno za naravne parke, konkretni ukrepi v tem trenutku. Informacijski center Krajinskega parka Strunjan – projekt je potrjen, vrednost projekta 428 tisoč evrov. Informacijski center Bohinjka v potrjevanju na organu upravljanja, vrednost projekta nekaj več kot milijon evrov. Objekt v naravnem rezervatu Škocjanski zatok v pripravi oziroma usklajevanju pri upravičencu, torej Ministrstvu za kmetijstvo, vrednost projekta dva sedemsto. Skratka, samo nekaj od teh pomembnih projektov. Odprto ostaja vprašanje umestitve golf igrišča na obali. MGRT podpira napore turističnega gospodarstva in upa, da bodo seveda lokalne skupnosti uspele zagotoviti nadomestna zemljišča [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Imate zahtevo za dopolnitev?
Seveda. Kaj pa minister za [[...]]ali je čas že potekel? V redu, bom jaz kar vprašal naprej. Gospod minister, zaščitena in varovana območja so ponavadi prepuščena, vsaj praksa je pokazala, zaraščanju, propadanju, poglejte kanal Jernej, kjer se izceja nafta, olje, bencin v vodo, v morje in to se vse skupaj nahaja v krajinskem parku. Govorimo, da imamo v Sloveniji premalo morja, 42 kilometrov ko je plima, ko je oseka še bistveno manj. In tako, bom rekel malomarno, se obnašamo do našega okolja. Zato bi bilo dobro, da se v krajinskih parkih tudi dopustijo vlaganja v vsebine, kar ni vsak kapital negativen kapital. Treba je dopustiti, da se vzdržuje, ker očitno država nima dovolj denarja. Še nekaj, gospod minister, vizumski sistem. Poglejte Francijo, je med desetimi najbolj obiskanimi destinacijami. Imajo 77 milijonov prihodov turistov, zato ker so si edini v Evropi izborili, da lahko oni podelujejo vize kar tako. Zakaj si ga ne bi tudi Slovenija? Mi vize ne smemo dati, če nam vse države ne dajo soglasje. Pazite, vizumski sistem je zelo zelo pomemben, ker veliko veliko turistov, še posebej iz azijskega dela, bi lahko prišlo v Slovenijo, če bi mi bili do njih prijazni. Zakaj si je Francija, bom rekel, izborila to ekskluzivo, mi pa ne. Vedno smo v kategoriji sledilcev. Jaz bi si zelo zelo želel, gospod minister, da bi mi iz kategorije sledilcev preskočili med tiste, ki trende tudi ustvarjajo. In če mi boste dopustili še vprašanje kasneje, jaz upam, da bom dobil tudi pojasnilo gospoda ministra za kmetijstvo. Ali mi tega ne boste dopustili glede na to, da ne vem, koliko časa je porabil gospod minister za gospodarstvo? Hvala.
Hvala lepa. Še gospod minister Bogovič za dopolnilni odgovor.
Bom poskušal delno še v tistem delu, kjer sem v prvem delu imel namen. Kolega je omenil sodelovanje v naravnih parkih s približno temi 5 milijoni sredstev v skupnih projektih. Sicer je tudi lepa in ohranjena krajina za to diverziteto eden od ključnih momentov, zakaj se turisti tudi odločajo za to, da obiščejo Slovenijo. Na področju kmetijstva je bilo veliko narejenega na področju turističnih kmetij, dopolnilnih dejavnosti. Tu je bilo sofinanciranih v zadnjih letih tisoč 283 projektov. Prav tako je bilo vlaganje v diverzifikacijo v nekmetijske dejavnosti, se pravi na podeželju, kjer sta tudi 102 projekta namenjena gostinstvu in turizmu. 11,3 milijona evrov je bilo razporejenih na te projekte. Podpora ustanavljanju mirko podjetij je tudi eden od ukrepov, ki ga preko programa razvoja podeželja vodimo, je tudi 445 vlog, od tega 82 na področju turizma. 11,5 milijonov evrov je bilo v ta namen namenjenih. Obnova in razvoj vasi – podprojekt, na osnovi katerega se gradi na infrastrukturi v samih naseljih tudi večnamenski domovi, kjer so središča za razne turistične organizacije, kulturne organizacije, društva, podeželske mladine, kmečke žene in tudi ti so običajno tudi tisti, ki vabijo in zvabijo turiste na deželo, muzeji na prostem in podobni projekti. Cilj 323 – ohranjanje in izboljšanje kulturne dediščine, tudi v kontekstu kulturnih spomenikov, ki se ohranjajo. To sta dva razpisa, ki sta zdaj v teku. Na prvem bo še tudi eden bil ponovljen, se pravi za razvoj vasi, še v začetku naslednjega leta. Lider shema, 33 lider shem, kjer je veliko sodelovanje med ljudmi na podeželju v teh lider skupinah. V veliki meri gre za naložbe v turistično infrastrukturo, označevalne table, urejanje učnih poti, pohodne poti, tematske, kolesarske, jahalne poti, potem turistične točke, izobraževanje turističnih vodnikov in podobno. Tako, da gre za celo vrsto ukrepov iz tega področja. Prav tako je tudi na področju ribiškega sklada za primorski del. Dva projekta sta, en ukrep "ribiška pristanišča, mesta za iztovor in zavetje" in na drugi strani tudi lider shema "akcijska skupina ribič", ki je prav tako shema. Približno slabe 3 milijone evrov je projektu namenjenih za razvoj turizma na Obali s tematiko kmetijstva, ribištva. Tako da je na tak način cela vrsta ukrepov, ki se v državi trenutno izvajajo.
Hvala lepa. Gospod Gašpar Gašpar Mišič, želite podati pobudo za splošno razpravo? Ker sicer po Poslovniku, glede na to, da ste prej spraševali, nimate možnosti zastaviti dodatnega vprašanja.
Čas mi teče, ne jemljite mi sekunde, prosim vas. Potrebujem ta čas, ker želim, spoštovana podpredsednica, da v skladu z 246. členom, drugi odstavek, da se opravi javna razprava in to utemeljujem z dejstvom, da je turizem zelo pomembna gospodarska panoga in da je v zaostrenih gospodarskih pogojih ustrezen razvoj slovenskega turizma lahko eden od pomembnih generatorjev in gradnikov gospodarskega razvoja Slovenije. Zelo pomembno je, ker je v pripravi tudi zakon o pospeševanju razvoja turizma, da morda tudi s strokovnjaki dorečemo in dogovorimo vse detajle, ki so potrebni, da se turizem v Sloveniji dejansko tudi razvije, da morda celo razmislmo – tako kot poznamo celovito presojo vplivov na okolje glede onesnaževanja –, da bi uvedli tudi presojo vplivov na turizem na območjih, kjer se pretežno izvaja turizem kot gospodarska panoga, konkretno Obala. Zamislite si psihološko, da nam umestijo plinski terminal v naš zaliv, kako to deluje, pa lahko izpolnijo vse okoljske zahteve, ampak psiha deluje in nam bodo dejansko odgnali turiste. Zato morda zdaj v ta zakon, minister, če se da tudi vpisati zakon o pospeševanju razvoja turizma, da se na teh območjih zahteva presoja vpliva na turizem, vsaka takšna dejavnost, ki utegne ogroziti in odgnati našega turista, od katerega smo tako odvisni. Nafte nimamo, imamo pa odlično podnebje, imamo zelo čudovito krajino, naravne danosti, kulturo dediščino, prijazni smo do obiskovalcev, prijazni ljudje smo v Sloveniji in zakaj jim ne dati priložnost, zakaj nam ne dati priložnost, da se dokažemo in da zaslužimo več s svojo prijaznostjo in z vsem tem, kar imamo. Mi dobesedno sedimo, stojimo na bogastvu in smo reveži. To ni sprejemljivo in jaz tega ne bom sprejel. Zato nam dajte priložnost, da opravimo javno razpravo v parlamentu, da se pogovorimo o tem, povabimo strokovnjake, ker v Sloveniji jih je kar nekaj, in kot sem rekel, da iz države sledilke preidemo v kategorijo tistih, ki trende ustvarjajo zato, ker smo sposobni več kot do zdaj. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi za vašo pobudo, ki jo bomo morali rahlo zožiti, in sicer lahko Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo zgolj o odgovoru ministra na vaše vprašanje, ne pa splošno razpravo, kot ste vi predlagali. Vsekakor bomo pa tudi ta vaš predlog upoštevali in o tem odločali v sredo v okviru glasovanj. Zdaj je na vrsti za vprašanje mag. Borut Ambrožič, ki bo poslansko vprašanje zastavil ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav prisotnim ministrom in ostalim poslanskim kolegicam in kolegom! Dovolite, da na začetku povzamem nekaj odstavkov iz javnega poziva rektorja in predstavnikov visokošolske skupnosti Vladi Republike Slovenije in Državnemu zboru Republike Slovenije. Omenjeni predstavniki navajajo, da so javne univerze pomemben temelj slovenske državnosti, zagotovilo splošno dostopnega izobraževanja ter nosilke znanstvenega, tehnološkega in kulturnega razvoja. Zavedajo se tudi, kot navajajo, da so določene zakonske spremembe zaradi nastale krizne situacije, ki je dnevno omenjena, potrebne, vendar jih je po njihovem mnenju nujno doseči v soglasju z visokošolskimi partnerji in na način, ki bo upošteval dolgoročne strateške usmeritve visokega šolstva. Države v Evropski uniji, OECD in hitro rastoče azijske države so se že leta 2009 intenzivno ukvarjale s tem, kako visokošolske in raziskovalne institucije narediti najboljše na svetu z dodatnim financiranjem kakovosti in združevanjem. V Sloveniji pa se zdi, kot da gremo ravno po obratni poti. Glede na to, da se tako radi primerjamo z nemško govorečim področjem, je mogoče tu omeniti v povezavi z mojim vprašanjem tudi strategijo Nemčije, kjer je že leta 2009 nemška kanclerka Angela Merkel v strategiji vlade dogovorila, da bodo zagotovili 18 milijard evrov za financiranje treh programov, izobraževanja, raziskovanja in inovativnosti do leta 2012. V programu po visokošolskem dogovoru je predvideno celo financiranje dodatnih 275 tisoč vpisnih mest na univerzah. Portal MMC RTV Slovenija je leta 2005 poročal o bankrotu ene od japonskih univerz. Res je, da je šlo v tem primeru sicer za privatno univerzo, ki je bankrotirala zaradi premajhnega števila vpisanih študentov, kljub temu pa je po mnenju predstavnikov petih javnih univerz na Slovenskem, med njimi tudi Emuni univerza, zaradi varčevalnih ukrepov tudi njim ne kaže nič kaj bolj rožnato. Zato zastavljam vprašanje resornemu ministru: Ali ima Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport pripravljen scenarij za primer stečaja posameznih univerz zaradi predvidenih varčevalnih ukrepov? Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, minister.
Hvala lepa za vprašanje. Kratek odgovor na to, ali imamo pripravljene scenarije za primer stečaja, je: ne, nimamo. Najprej ne zato, ker menimo, da 8,7 % znižanje sredstev za univerze in visokošolske zavode ne more biti razlog za to, da bi do stečaja prišlo. Tudi zato ne, ker izkazujejo javni zavodi s področja visokega šolstva iz prejšnjih let presežke prihodkov nad odhodki, ki so večji od tega zmanjšanja. Prav tako država v vseh upravnih odborih vseh javnih zavodov dosledno zahteva, da pripravijo rebalanse svojih poslovnih načrtov in upoštevajo novo realnost, upoštevajo to, da je treba stakniti konec s koncem. To velja tako za javne zavode s področja znanosti, izobraževanja, visokega šolstva, kulture in tako naprej. Kot sem že povedal v enem od prejšnjih odgovorov, poskušamo univerzam priti tudi naproti, tako z znanjem, v obliki delavnice, ki je bila na Brdu prejšnji petek, kjer so tuji strokovnjaki razlagali, kako so v drugih državah, kjer je tudi prišlo do zmanjšanja financiranja visokega šolstva, pomagali prebroditi to krizo, kot s tem, da ustvarimo nek formalnopravni okvir, ki bi bil potreben za lažje obvladovanje te finančne krize in lažje obvladovanje tudi visokošolskih zavodov pri njihovem vodenju. Dovolite mi, da se ob koncu še nekoliko dotaknem tega, kar ste povedali v zvezi z vašim vprašanjem, ko ste govorili o tem, kako so stvari reševali v tej ali oni državi OECD, tukaj v Evropi in v Aziji. Kar se tiče združevanja, dajmo pogledati statistiko, ki govori o tem, koliko univerz je na milijon prebivalcev, pa bomo videli, da je v Sloveniji ta številka zelo zelo nizka. Če bi pa upoštevali še velikost univerz oziroma to, da je pravzaprav ena sama univerza dve tretjini celotnega visokošolskega prostora, potem bi videli, da je ta prostor precej različen od tega, kar je v drugih državah. Jaz imam v pisarni zemljevid držav, ki so krčile sredstva za visoko šolstvo. Na tem zemljevidu so tudi države, ki tega še niso naredile ali pa jim tega ne bo treba, je pa tudi veliko držav, ki so šle v dosti večja krčenja, kot je morala žal do zdaj Slovenija. In take primerjave z Nemčijo, Avstrijo in tako naprej, veste mi ne moremo zbirati češenj iz tega evropskega zemljevida in v enem primeru, ko nam paše Nemčija, izbrati Nemčijo, v drugem primeru, ko nam paše Danska, zbrati Dansko, v tretjem primeru, ko nam paše Severna Koreja, izbrati Severno Korejo. Nemčija ima fleksibilen trg dela, Nemčija ima drugačno pokojninsko zakonodajo od Slovenije, precej kasneje se upokojujejo, Nemčija je precej bolj prijazno okolje, po vsem merilih za "doing business". Kakšna druga država, recimo Danska, Švedska, Finska, kakšen od vaših kolegov, mogoče bivših kolegov, bi jih označil, da so to neke neoliberalne države, ker imajo razmeroma odprto poslovno okolje. Vsega tega v Sloveniji nimamo, imamo pa nacionalni interes, zaradi tega manj učinkovito gospodarstvo, ki je sposobno plačati tudi manj plač. Iz teh plač iz tega gospodarstva pride manj davkov in žal moramo tudi visokošolski prostor, hočeš, nočeš, prilagoditi tem razmeram. Tako da, scenarija za primere stečajev na ministrstvu nimamo, stečaj ni opcija.
Hvala lepa. Vidim, da želite še dopolnitev.
Hvala za odgovor, spoštovani gospod minister. Upam, da niste razumeli mojega vprašanje kot nek cinizem. V bistvu me je zanimalo, pa sem v tem umesnem času, ko sem prejšnji teden dal v proceduro svoje poslansko vprašanje, že dobil na drugih nivojih delni odgovor, ker me je kot laika s tega področja res zanimalo, ali obstajajo tudi na tem nivoju neke rešitve, kot jih pozna lokalna zakonodaja v zvezi z bankrotom občine, kot se je v vsaj enem primeru, kolikor vem, v Sloveniji že zgodilo. V tistem primeru nastopi nek prisilni upravitelj, ki prevzame upravljanje občine. V umesnem času, kot rečeno, sem pa dobil "off the record" pojasnilo na eni od univerz. Povedano mi je bilo, da je zdaj zaradi ukrepov, ki jih je Vlada oziroma ministrstvo že sprejelo ali pa jih še bo sprejelo, kolikor razumem, potek nekako tak, da se vsak dekan nekako zaveže, da bo pozitivno posloval. Če mu to ne uspe, o tem obvesti rektorja, rektor pa nato na podoben način pravzaprav določi prisilnega upravitelja, ki potem z rigoroznim rezanjem poskuša dotično fakulteto rešiti pred finančnim propadom. Na tak način mi je konec koncev bilo predočeno. V tem kontekstu sem pričakoval mogoče tudi vaš odgovor, ampak se popolnoma strinjam z vami, da nekatere primerjave so primerne, druge pa spet niso. Kljub temu je pa v redu, da vemo, kako stvari funkcionirajo tudi izven naših meja. Hvala lepa.
Dobro. Minister, jaz sicer nisem slišala dopolnilnega vprašanja oziroma zahteva za dopolnitev je bila, pa vendarle, glede na to, da je imel kolega poslanec besedo, želite tudi vi. Eno malo, ja. Izvolite.
V to, kako se v tej krizi univerze notranje organizirajo, ministrstvo nima vpliva, ga zaradi avtonomije tudi ne more imeti. Imamo pa nekaj informacij, in jaz bi na tem mestu rad pohvalil nekatere rektorje, ki so se zelo zavzeto, racionalno lotili teh težav tako in predvsem na način, da bodo njihovi študentje uživali enako kvaliteto študija kot doslej.
Hvala lepa. Naslednja je mag. Majda Potrata, ki bo tudi zastavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister dr. Žiga Turk, zdaj vas bom pa vprašala v zvezi z objavo na tvitu. Čivknili ste svoje veliko zadovoljstvo s tem, da se bo RTV prispevek s 1. januarjem znižal. In ob tem, kar ste vi menili, da je velik dosežek, se drugim zastavlja vprašanje, ali je zavedanje o pomenu javne službe javnega servisa največjega kulturnega javnega zavoda v Sloveniji mogoče izražati zadovoljstvo, ko pa gre vendarle za veliko nevarnost krčenja javne službe. In zato vas, gospod minister, sprašujem: S katerimi ukrepi bo Ministrstvo za izobraževanje, znanost, kulturo in šport zagotovilo pogoje, da bo Javni zavod Radiotelevizija Slovenija ob zmanjšanem RTV prispevku lahko izpolnjeval zakonsko določen obseg javne službe ter tudi v prihodnje uresničeval poslanstvo javnega zavoda posebnega kulturnega in nacionalnega pomena? To ste dobili tudi v pisni obliki, tako da ne boste rekli, da ne veste, kaj vas nameravam vprašati. Bi pa to svoje vprašanje utrdila s tem, da je mogoče s kar nekaj ukrepi ugotavljati, da se obseg sredstev javnega zavoda zmanjšuje. Je pa res, da je ministrstvo tudi po Zakonu o RTV iz proračuna ob RTV prispevku in tržni dejavnosti dolžno zagotavljati stabilen vir financiranja. Prepoved sklepanja avtorskih honorarnih pogodb se je sicer nekoliko omilila s sprejemom ZUJF, ampak vendarle je prizadela zlasti koprsko televizijo in posegel v program oziroma odpoved oddaj. Novela Zakona o medijih je proračun za 200 tisoč evrov zmanjšala zaradi zahteve po neodplačnem oddajanju programov posebnega pomena. Novela Zakona o digitalni radiodifuziji je pomenila za milijon 200 tisoč evrov izgube za RTV zaradi spremembe zakona. Potem je pa 9,2 milijona napovedane izgube sredstev zaradi znižanja RTV prispevka. Če to seštejete, potem boste videli do kakšnega zneska zmanjšanih sredstev pridemo, mi smo pa imeli v Državnem zboru že zaradi 4 milijonov izpada iz RTV prispevka nujno sejo in napoved katastrofe na RTV. Se vam zahvaljujem za odgovor.
Izvolite, minister, odgovor.
Hvala lepa za vprašanje. Dovolite mi, da najprej na začetku protestiram proti neresnični trditvi, ki ste jo navedli v uvodu v to vprašanje. Rekli ste, da sem z velikim zadovoljstvom čivknil, da se bo prispevek za RTV znižal. Jaz vas pozivam, da mi pokažete, dokažete, obrazložite, iz česa izhaja to veliko zadovoljstvo. Kolikor se jaz spomnim, sem v najbolj suhi možni obliki sporočil novico po seji Vlade o sklepu, ki ga je Vlada v zvezi s tem sprejela. Bom pa vseeno odgovoril tudi na preostali del vašega vprašanja. Prepričan sem, da obstoječi zakon o RTV Slovenija in način financiranja tega javnega zavoda zagotavlja vse pogoje, da lahko javni zavod izpolnjuje še naprej zakonsko določen obseg javne službe in poslanstvo javnega zavoda posebnega kulturnega in nacionalnega pomena. Sklep Vlade o znižanju RTV prispevka za 10 %, to bo implementirano tudi v zakonu o izvrševanju proračuna, je Vlada sprejela pravi čas, da lahko ta javni zavod pripravi nova programska izhodišča, seveda takšna, ki ne bodo okrnila obsega javnega službe in poslovanja in poslanstva javnega zavoda. S prihodnjim letom se bo RTV prispevek znižal, današnjih 12,75 evra na mesec na 11,48 evra oziroma na letnem nivoju iz 153 na 137 evrov. Če to pomnožimo s 600 tisoč zavezanci, kolikor jih mora v Sloveniji plačevati RTV prispevek, bo to sicer pomenilo približno 9 milijonov manj za RTV Slovenijo, ampak v celotni masi prihodkov je to manj kot 10 %. Z 10 % zmanjšanja sredstev so se borili, se morajo boriti in so se uspeli izboriti vsi ostali javni zavodi s področja kulture, številni med njimi celo z bistveno večji zmanjšanji. Ta prispevek je še vedno višji, kot ga plačujejo v sosednji Italiji, kjer je RTV prispevek 112 evrov. V Veliki Britaniji, v deželi z bistveno večjo kupno močjo, je prispevek za BBC 195 evrov letno, ampak pozor, BBC ne predvaja prav nobenih reklam. Na Hrvaškem je pristojbina za RTV 80 kun, to je nekaj manj kot 11 evrov mesečno. Vlada od RTV pričakuje, da bo v teh novih razmerah v programskih izhodiščih dala prednost domačim programom s področja kulture, umetnosti, znanosti, izobraževanja. Za druge programe, predvsem ko gre za prenose nekaterih mednarodnih tekmovanj, odkup licenc, serij, nadaljevank in podobno, ki za slovensko kulturo niso bistveni, pa je treba njihovo smotrnost oceniti predvsem z izračunom finančnih prihodkov s področja oglaševanja za te programe. Vlada tudi pričakuje, da bo RTV Slovenija dala prednost programu za manjšine, invalide in druge, ki v ostalih komercialnih medijih ne dobijo prostora, in da ne bo izvajala projektov, ki ne prinašajo nobene dodane vrednosti, govorim o projektih in ne o programih. Za nekatere od teh razvojnih projektov je sam programski svet na seji 3. 7. 2012 ugotovil, da vodstvo in nadzorni svet nista sledila merilom za koriščanje porabe razvojnih sredstev. Vlada tudi pričakuje, da bo vodstvo RTV Slovenija v prihodnjem letu v celoti pridobilo v svoj proračun nazaj več kot 1,7 milijonov evrov preveč izplačanih plač. Če k temu prištejemo še prihranke, ki jih RTV Slovenija omogoča tudi ZUJF, potem to zmanjšanje kar naenkrat ni več tako veliko. Tudi če bo Zavod RTV Slovenija odpravil kakšno od napak, ki jih je zaznalo Računsko sodišče, bodo lahko to zmanjšale kompenzirali. Trditev vodstva, da bi pa ob 10 % znižanju prispevka, lahko prišlo do krčenja programa za 30 %, pa seveda ne vzdrži resne presoje. Po tej logiki, če bi zmanjšali RTV prispevek za 30 %, potem RTV Slovenija sploh ne bi izvajala programa oziroma lahko bi sklepali tudi obratno, ko se je pred dobrim letom za nekaj manj kot 10 % RTV naročnina povečala, bi lahko sklepali, da smo dobili 30 % več programa, pa se tega nihče ne spomni.
Hvala. Zahteva za dopolnitev?
Naglica, s katero ste javnosti sporočili to osrečujočo novico, me je pripeljala do ugotovitve, da ste bili verjetno zadovoljni, ko ste to lahko sporočili. Gre pa tudi za apel Sveta delavcev RTV, ki se sklicujejo na to, da v nobeni evropski državi v zadnjih letih ni bil znižan RTV prispevek. Jaz ne govorim o višini, razmere so različne. Tudi je institucionalna in uredniška neodvisnost ter trajnost financirane javne RTV ključno za razvoj evropske družbe in demokracije. Jaz sedaj ne bom polemizirala ali se spraševala, če morebiti kolegi iz SDS gledajo Studio City, da jih ni v dvorani, ampak programski svet je tisti, ki določa programske vsebine. Tisto, o čemer ste pa govorili, da je julija sklenil na svoji seji Programski svet, je to v njegovi pristojnosti in se jaz s tem ne ukvarjam. Ukvarjam se pa s tem, da je za tiste, ki so socialno najbolj ogroženi, poskrbljeno, da so opravičeni plačila prispevkov, takih je 27 tisoč. In tudi to je navsezadnje poseglo v sistem. Milijon 700 in plače, o tem bi se kazalo pogovarjati, kdaj je ta primanjkljaj nastal. Jaz tudi mislim, da bodo organi pregona, ki bodo na ustreznih mestih, ustrezno ravnali, ko bo treba preganjati nepravilnosti. To pa ne more biti razlog za to, da se zmanjšujejo sredstva. Jaz vas sprašujem, gospod minister: Ali nameravate tudi proračunska sredstva, ki jih mora po zakonu proračun zagotavljati, skrčiti tako, kot ste prispevek? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite odgovor, minister.
Kot sem povedal, RTV Slovenija stane slovenske davkoplačevalce več kot vsa ostala živa kultura skupaj. Torej proračun bivšega ministrstva za kulturo, če odštejemo muzeje in tako imenovano mrtvo kulturo, kulturno dediščino, je manjši kot samo RTV Slovenija. Vsi orkestri, vsa gledališča, vse opere skupaj manj kot to. Vprašali ste me, če so bile tudi druge stvari v proračunu deležne takih rezov. Bile so deležne pravzaprav še večjih rezov, žal, kot RTV Slovenija.
Hvala lepa. Imate proceduralni predlog, gospa Potrata?
Seveda. V skladu z drugim odstavkom 246. člena Poslovnika pričakujem, da bo Državni zbor opravil razpravo o odgovoru ministra dr. Žige Turka. Ni mi odgovoril na konkretno vprašanje, kaj iz proračuna bo umanjkalo pri tistih obveznostih proračuna, ki jih mora po Zakonu o RTV za izvajanje javne službe proračun zagotavljati. Državljanke in državljani zagotavljamo svoj del sredstev za delovanje javne službe in prav bi bilo, da bi v razpravi o odgovoru ministra še enkrat utrdili, kaj pravzaprav javni servis RTV je. Jaz se ne morem zadovoljiti z odgovorom, da je to največji servis. Treba je vprašati, ali lahko tudi s tem, kar ima, kakovostno izpolnjuje svoje javno poslanstvo. To niso samo informativne oddaje. To niso samo tiste oddaje, ki jih kdo od nas pač bolj spremlja in bi jih zaradi tega pogrešal, če bi umanjkale. Kolikšen del javne službe bo prizadet, zaradi zmanjšanih sredstev? Ne vem, napovedano je in tisti, ki o tem odločajo, pravijo, da bo to ena tretjina oddaj. Katere bodo, je dobil Programski svet posebno nalogo, da mora pripraviti načrt tega. Je pa res, da se mi ukvarjamo v zvezi z RTV s celo vrsto stvari, s katerimi se sploh ne bi smeli ukvarjati. Denimo, da Odbor za izobraževanje, kulturo, znanost, šport in mladino sprejme sklep, po katerem naloži Vladi, da odpokliče, da razreši nadzorni svet. In po zakonu in predsednik tega odbora je celo pisal zakon, Državni zbor sploh nima te pristojnosti, zaradi tega, ker nadzorni odbor samo poroča, kako je teklo poslovanje RTV. Da ne govorimo še o vseh drugih rečeh, ki bi jih kazalo omeniti tudi v zvezi s tem, da radi posegamo v programsko shemo. Ampak javna služba je ravno v tem pomembna, da nam daje vse tisto, kar od javne službe pričakujemo. Neodvisno, kakovostno, pravočasno informacijo, da dobimo od nje tudi iz lastne produkcije tisti del produkcije, ki ga drugi tržno usmerjeni posredovalci medijskih vsebin ne prinašajo. Predlagam, da bi si bilo to res dobro pogledati in malo prediskutirati ob vašem odgovoru, minister, kaj v javno službo vse sodi, in se vprašati, ali želim o javni RTV, ali ne. Hvala.
Hvala za vaš predlog, o katerem bomo odločali v sredo v okviru glasovanj. Gospa Tamara Vonta bo zastavila vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku.
Hvala lepa. Je pač tako, da je pod vašim ministrovanjem veliko področij in zato ste vedno deležni tudi največjega števila vprašanj. Že desetletja velja, da mora biti direktor osrednje nacionalne arhivske inštitucije Arhiva Republike Slovenije strokovnjak na področju arhivistike. Vsaj do sedaj je tako valjalo, da mora biti to človek z opravljenim strokovnim izpitom iz arhivistike, ki mora imeti tudi bogate izkušnje in reference na področju dela v arhivih oziroma dela z arhivskim gradivom. Ker ste pred nastopom funkcije, pa tudi kot minister večkrat poudarili, da želite podpreti strokovnost oziroma stroko na vseh področjih vašega ministrstva, preseneča imenovanje v. d. direktorja nacionalnega arhiva gospoda Jožeta Dežmana, ki nima strokovnega izpita iz arhivistike niti enega samega delovnega dne na mestu arhivista oziroma kakršnihkoli referenc na tem področju. Ob tem naj bi vam prav on v imenu arhiva predočil novo sistematizacijo, po kateri strokovni izpit za direktorja po novem sploh ne bi bil več potreben. Vi ste jo, kolikor slišim, brez zadržkov podprli. In ob tem je seveda težko ubežati logičnemu sklepu, da gre za sistematizacijo, ki je po meni nekoga, v tem primeru, se opravičujem, ne morem drugačnega zaključka prinesti, kot da gre za gospoda Dežmana. Ali je za vodenje te res občutljive in izjemno pomembne inštitucije najpomembnejša politična ustreznost? Hvala.
Minister, izvolite.
Hvala lepa. Če nekoliko parafraziram vaše vprašanje, ne morem priti do drugačnega zaključka, kot da je problematično v tem primeru pravzaprav ime potencialnega direktorja. Sicer je treba tudi ugotoviti, da s sistemizacijo, kot je predlagana, ne ožimo, ampak pravzaprav širimo nabor možnih kandidatov za to funkcijo. Prej je bila ta funkcija omejena samo na ljudi z izpitom, sedaj je pa dostopna tudi strokovnjakom iz vseh drugih področij, tudi ljudem, ki so se v preteklosti kot raziskovalci izkazali kot zahtevni uporabniki arhiva. Namreč, trditev, da gospod Dežman ne bi imel izkušenj z arhivi, ovrže že njegova biografija oziroma bibliografija, lahko jo greste pogledati v SICRIS, s številnimi temeljnimi študijami, ki so plod dela v arhivu, tudi potem ko je urejal arhive, da so bili sploh uporabni za raziskavo. Tudi kot član komisije Vlade Republike Slovenije za izvajanje zakona o popravi krivic se je posebej ukvarjal z reševanjem vprašanj ustrezne dostopnosti tega arhiva raziskovalcev. Arhiv Republike Slovenije v zadnjih letih ni beležil nekega bleščečega upravljanja. Začeti in neuresničeni so bili investicijski, razvojni in zakonodajni projekti, ki so vsi po vrsti nasedli na velikih razkorakih med velikimi načrti in skoraj ničelno realizacijo. Med načrti je novogradnja v nekdanji vojašnici na Roški, in e-arhiv, prišlo pa je celo do sprejetja zakona ob podpori vodstva Arhiva Republike Slovenije, torej arhivskih strokovnjakov, ki pa so ga volivci na referendumu zavrnili s približno 70 % glasov. Skratka, prejšnji način vodenja Arhiva in pristop prejšnje vlade do tega vprašanja so zavrnili tudi državljani. Da je dvom o tem, da je arhivist lahko kar avtomatično dober direktor oziroma da je arhivski izpit potreben pogoj, potrjuje tudi soglasje sindikata k umiku arhivskega izpita kot pogoja za imenovanje direktorja Arhiva Republike Slovenije. Tudi sindikat, ki v preteklosti pod vodstvom dr. Matiča marsikdaj ni dal pozitivnega mnenja k spremembi sistematizacije, je mnenja, da opravljen strokovni izpit iz arhivske dejavnosti ni pogoj za mesto direktorja, ampak je to pogoj za uradnike arhiviste, ki v arhivu delajo, in za namestnika direktorja, ki je strokovna funkcija. Poleg tega je Arhiv Republike Slovenije heterogena ustanova, v kateri ne delujejo samo arhivisti, zato je ustrezno, da je tako kot pri drugih nacionalnih kulturnih ustanovah razpis za direktorja toliko odprt, da omogoča sprejetje take osebe, ki ima tako strokovna znanja, ki je tako pomemben uporabnik, kot da ima tudi menedžerske sposobnosti. Glede same strokovnosti gospoda Dežmana lahko še dodam, da so, ko je gospod Dežman leta 2005 prevzel vodenje Muzeja novejše zgodovine, strokovni kolegi napisali protestno javno izjavo. Po koncu njegovega mandata, pa lahko rečemo, da je Muzej novejše zgodovine Slovenije pod njegovim vodstvom dosegel odlične rezultate. Seveda se vedno lahko postavi vprašanje politične primernosti gospoda Dežmana in ob tem se moramo spomniti dejstva, da se je iz aktivne politike umaknil kot član LDS leta 1998.
Hvala lepa. Še dopolnitev.
Hvala lepa. Potemtakem po vsem tem, kar ste povedali, še vedno niste mogli zanikati tega, kar sem vas vprašala. Morda je potem najbolje, da se strokovni izpiti preprosto ukinejo in postane direktor res nekdo, ki je intenziven uporabnik arhiva in s tem potem tudi zadeve obvlada. Je pa zanimivo, recimo, ker po drugi strani mora imeti inšpektor izpit iz arhivistike in najmanj 10 let delovnih izkušenj na tem področju. Pa še ena stvar je zanimiva, ki jo je povedal vaš kolega Gorenak, po novem bo samo karierni policist lahko generalni direktor policije. Ampak pri arhivih so zadeve očitno drugačne. Zanimiv je, recimo, tudi dopis, ki ga je napisal v. d. direktorja gospod Dežman, da lahko pristojni uslužbenci Arhiva pred uporabo gradiva ne pregledujejo in v njem ne izvajajo anonimizacije. Se pravi, po novem nimamo več anonimizacije zelo občutljivih osebnih podatkov žrtev SDV. In če govorimo o tem, da je SDV dobivala podatke o svojih žrtvah načrtno, s kršenjem človekovih pravic, z nedovoljenimi metodami, s prisluhi v spalnicah, da ne govorim, da gre resnično za občutljive osebne podatke, kot so, na primer, spolne posebnosti, zdravstvene težave, partnerji, skoki čez plot in podobno, in lani od Sove dobili obsežen kontingent tega arhivskega gradiva SDV ter uvedli tudi anonimizacijo za to. Vsaj za tiste podatke, ki se resnično nanašajo na te zelo občutljive zadeve. Zdaj je pa mogoče, da to gradivo dobi vsakdo in je na vpogled v celoti in vsakomur. Ne vem, to zame ni strokoven argument. Ne vem, se vam zdi to primerno? Hvala.
Gospa Vonta, je bilo to vaše dodatno vprašanje oziroma zahteva za pojasnitev? Mislim, da smo danes že v tako poznih urah, da ne bi kar naprej in vedno znova kršili poslovnika. Popolnoma jasno je [[...]]
Ne kršim poslovnika, nisem bila tretjič! Lepo prosim! Postavila sem vprašanje, ali se zdi to primerno, in nisem kršila poslovnika.
Gospa Vonta, se lahko malce umirite. Želim povedati samo do konca, kar sem začela, in sicer, da niste delovali v skladu s poslovnikom. Prosim, da ste v naslednjih primerih bolj pozorni. Zdaj pa vseeno prosim ministra za dopolnitev njegovega prvega izvajanja.
Tole bova razčistili. Jaz se nisem tretjič oglasila [[...]]
Gospa Vonta, nimate besede! Besedo dajem ministru za dopolnilno obrazložitev. Izvolite.
Žal moram odgovarjati. To debato, gospa Vonta, o anonimiziranju Arhiva sva midva v tem prostoru že imela. Torej, ponovili ste pravzaprav vprašanje, ki ste mi ga postavili dve ali tri seje nazaj. In takrat sem vam povedal, da nima vsak dostopa do teh podatkov, da vsak, ki želi dostop do teh podatkov, podpiše izjavo oziroma se drži nekih pravil, ki v znanosti, v zgodovinski in v arhivski stroki veljajo. Zato, da se ta pravila zna spoštovati, seveda ni potreben arhivski izpit. Ampak še o bistvu tega vašega vprašanja, vam bom ponovil tisto, kar sem vam povedal takrat. Ja, bile so žrtve, žrtve tajne policije. In zelo slabo, zelo narobe, zelo napačno sporočilo bi bilo, če bi bile te žrtve dvakrat, najprej, ko jih je preiskovala tajna policija, in drugič, da postanejo žrtve zdaj, namreč, da postanejo izgovor za to, da gradivo, ki govori o njihovih, bom rekel, rabljih, o tajni policiji, o Udbi, ni dostopno raziskovalcem, ki te stvari raziskujejo. Namreč za to anonimizacijo se skriva razmeroma zelo zelo veliko dela, ki bistveno upočasni, da ne rečem prepreči dostop do tega gradiva. Jaz mislim, da našim raziskovalcem lahko toliko zaupamo, da ne delamo iz ljudi, ki so bili žrtev tajne policije, žrtev dvakrat, najprej takrat, ko so jih rablji preganjali, in zdaj kot zaslombo, da ne bi prišli do podatkov, kaj so ti rablji počeli.
Hvala lepa. Želite, gospa Vonta, proceduralni predlog?
Torej, kar zadeva te razprave, se v bistvu ne spomnim, da bi jo imela v tej obliki. Se opravičujem. Glede na vse, bi prosila za splošno obravnavo po 246. členu, in sicer po drugem odstavku. Ne, ne zaupam, še posebej pod takšnimi pogoji, kot se zdaj pojavljajo, in še posebej pod takšno zasedbo, kot je zdaj. Ne zaupam, da te žrtve res ne bi postale žrtve dvakrat, res ne. In tudi ne vem, kaj bi ti podatki, v kakšno raziskovalno korist bi ti podatki lahko bili. Ne razumem tega. Če si pogledate, kako se dela s temi arhivi nekdanje tajne službe v Vzhodni Nemčiji – v Vzhodni Nemčiji dve leti ne prideš do materiala. Je tako? Pri nas ga dobiš takoj in ga lahko dobi vsakdo.
Gospa Vonta, se lahko držite proceduralnega predloga?
Saj sem se proceduralnega držala, seveda, ima dve minute. Ali nimam? In sem na začetku tudi omenila, da prosim za splošno razpravo o tem vprašanju.
Razumeli smo vaš predlog in [[...]]
Zakaj pa ne smem izkoristiti svojega časa? Jaz vas resnično ne razumem, gospa podpredsednica, ne razumem v čem je težava. Razsvetlite me, prosim.
Se vam opravičujem, sem videla, kot da se želite usesti in zaključiti s svojim vprašanjem. Ste zaključili?
Mislim, da bo potreben kakšen pregled za očala. Hvala.
O vašem predlogu bomo razpravljali v okviru glasovanj v sredo 26. septembra. Sedaj je na vrsti vprašanje za dr. Žigo Turka. Zastavil ga bo gospod Jožef Kavtičnik.
Hvala lepa. Spoštovani! Verjetno ni slučaj, da dobi aktualni minister za izobraževanje, znanost, kulturo in šport toliko vprašanj, ker je tudi veliko neznank. Čeprav sem danes nekako prvič slišal tako iskreno iz njegovih ust, da se zaveda pomembnosti izobraževanja in da mu je hudo, ker je tako malo sredstev namenjenih oziroma ker mora krčiti določene programe in jemati sredstva izobraževanju. Morda vi mislite drugače, gospod minister, samo v javnosti izzveni to drugače, tako tudi nastopate. Vaši predhodniki ministri so pred spremembami, ki so jih želeli vpeljati na področju izobraževanja, imenovali strokovne komisije ter upoštevali znanstvene raziskave in rezultate le-teh, predvsem pa so spremembe uvajali postopno in sledili nacionalnemu programu. Nacionalna strokovna komisija za pripravo bele knjige je več kot dve leti pripravljala nove usmeritve in spremembe v vzgojno-izobraževalnem delu. Upoštevala pripombe neodvisnih strokovnjakov ter ljudi iz prakse, učitelje, ravnatelje. Kaj pa vi? Danes sem slišal, da imate strokovno komisijo, da želite uvajati neke spremembe, da bodo te strokovno utemeljene, vendar istočasno ste povedali, kaj vse boste naredili. To pomeni, demantirali ste stroko, ker ste že zdaj povedali kakšne spremembe želite. Več let so na osnovi strokovnih utemeljitev in na osnovi potreb nastajali in se tudi dograjevali javni zavodi, kot so: Zavod Planica, Andragoški center, Slovenski šolski muzej, Center za poklicno izobraževanje, Pedagoški inštitut, Zavod za šolstvo Republike Slovenije in tako naprej. Samo primer, Pedagoški inštitut je bil ustanovljen kot znanstvenoraziskovalni zavod za področje vzgoje in izobraževanja. Skoraj 50 let je že osrednja raziskovalna ustanova, ki zagotavlja znanstvenoraziskovalne izsledke na področju edukacijskih znanosti. Pedagoški institut predstavlja tudi neodvisno zunanjo evalvacijo in refleksijo vzgojno-izobraževalnega dela oziroma sistema pri nas. Naloge pedagoškega instituta se ne pokrivajo z nalogami v drugih zavodih. Združitev Pedagoškega inštituta v skupni zavod bi pomenila ukinjanje le-tega, s tem pa bi prišlo do dolgoročne in nepopravljive škode na področju raziskovanja, vzgoje in izobraževanja v naši državi. Zavod za šolstvo ima pomembno svetovalno vlogo, pred tem je imel nadzorno funkcijo, vendar se je potem sprevrnil v svetovalno. Danes ste tudi ugotovili, kako je oziroma pred časom ste rekli, da ste ugotovili, da je njegovo delo kakovostno in pomembno. Zato vas sprašujem: Na osnovi katerih analiz ste sprejeli odločitev o ukinitvi oziroma združevanju javnih zavodov? Kakšen bo finančni učinek? Kaj je z novo ustanovljeno delovno skupino za modernizacijo vzgoje in izobraževanja [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala za vprašanje. Gospod minister, odgovor prosim.
Hvala za vprašanje. Dejansko spremljamo kaj strokovna javnost pravi o našem šolstvu. Brali smo Belo knjigo, brali smo Sivo knjigo, tudi še kakšno drugo. Ko sem odgovarjal na vprašanja o načrtih na področju izobraževanja malo prej, sem poudaril, da so vse te ideje še predmet diskusije s strokovno javnostjo. Tudi na vprašanje o tem, ali naj bi imeli učitelji več avtonomije ali manj, sem povedal, da pravzaprav minister skoraj ne sme imeti svojega mnenja, ampak da se mora o tem posvetovati s stroko. Odgovarjal sem kot državljan in tudi kot starš otroka, ki je dal že kar nekaj šolanja skozi. Rad bi tudi poudaril, da to skorajda norčevanje, ki se pojavlja v medijih, da združujemo Zavod Planica s Pedagoškim inštitutom, to pa vendarle ne. Gre pa vendarle za dve tako različni stvari, da bi bilo to absurdno, ampak morda se ravno zato to tolikokrat ponavlja. Res je, oblikovali smo na ministrstvu delovno skupino za modernizacijo vzgoje in izobraževanja. To je posvetovalni organ ministra. Naloge te skupine so oblikovanje mnenja o konceptih in ukrepih ministrstva pri razvoju vloge vzgoje in izobraževanja, priprava nekaterih strokovnih podlag nadaljnjega razvoja vzgoje in izobraževanja, sodelovanje z delovnimi skupinami, službami in javnimi zavodi na področju izobraževanje, sodelovanje v strokovnih razpravah v zvezi z nadaljnjim razvojem vloge in izobraževanja, priprava kakšnih poročil za ministrstvo. V delovanju vlade boste velikokrat našli, da si ministri izberejo okrog sebe nekaj ljudi, ki morda niso neposredno vpeti ali pa tudi so v kakšne formalne organe, kakšne formalne institucije, da se lahko širše posvetujejo. Kar zadeva vaš drugi del vprašanja, to je združevanje javnih zavodov na področju šolstva, je treba vendarle uvodoma povedati, da je do zgodnjih 90. let vse naloge v podporo šolstvu uspešno opravljal Zavod za šolstvo in šport. Do konca 90. let pa je iz njega izšlo več različnih institucij, tako da so na novo nastali Center za poklicno izobraževanje, Šola za ravnatelje, Državni izpitni center, iz Zavoda za šport Zavod za šport Planica, Andragoški center. Pravzaprav je Zavod za šolstvo ostal kadrovsko podhranjen, izvotljen, v nekaterih območjih kurikuloma ne pokriva niti v 30 %. Mi smo opravili finančno analizo, kadrovsko analizo, analizo nalog in vse to kaže na veliko podvajanje marsičesa in tudi na nekomplementarno delovanje zavodov. Naloga, kot je na primer problem poklicnega izobraževanja, ne zadeva zgolj srednjega šolstva in gospodarstva, ampak sega mnogo globlje, v študijo osnovnošolskega predmetnika, poklicnega svetovanja v osnovni šoli. Problem izobrazbenega primanjkljaja otrok v osnovni šoli pa ne sega samo v osnovno šolo, ampak tudi na področje odraslih, njihovih staršev. Zato je treba probleme reševati celostno in komplementarno. Tako da tisto, kar si mi želimo, je pravzaprav iz te množice zavodov, ki mnogokrat opravljajo zelo podobne funkcije, ki imajo celo na spletnih straneh kot svoje poslanstvo navedene zelo podobne funkcije, narediti enega ali dva močna podporna organa, na katere se bo ministrstvo lahko naslonilo tako pri modernizaciji šolskega prostora kot tudi pri nadzoru oziroma zagotavljanju kvalitete v tem prostoru. Ali ločiti med znanstvenim in strokovnim delom, je še nekoliko odprto vprašanje, ampak vendarle, Pedagoški inštitut izvaja mednarodne primerjave v sistemu PISA, v sistemu TIMSS, ampak vse to ostane na nivoju, kako bi rekel, študij, nima direktnega vpliva, nima odgovornosti, da bi sprejel popravljalne ukrepe oziroma da bi šole sprejele popravljalne ukrepe, tako da bi dosežke Slovenije oziroma slovenskih otrok na tem področju še izboljšali.
Hvala lepa. Še dopolnitev. Izvolite, gospod Kavtičnik.
Hvala lepa. Bom kar vprašal: Ali lahko izvemo za rezultate teh študij, ki ste jih opravili, oziroma analiz? Veseli me, da ste dejali, in to kar ste dejali, da celostno in komplementarno gledate na problem. Veseli me tudi to, da se boste na podlagi strokovnih analiz odločili, kakšna združevanja oziroma ukinjanja oziroma poenotenja ali morda razdelitev nalog predvidevate za omenjene zavode. Ravno na to vedno in stalno opozarjamo, da se velikokrat prehitro odločate, brez poslušanja strokovne javnosti in brez tega, kar vam nekdo pove oziroma svetuje, da teh zadev v bistvu ne upoštevate. Pa če mi lahko še izdate, prosim, imena članov komisije ali če jih sedaj ne veste, pa bi vas prosil, če mi lahko to pošljete oziroma nekako objavite. Hvala.
Hvala lepa. Še dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Imena te delovne skupine vsekakor, če niso objavljena na spletnih staneh, vam jih bomo posredovali. Jaz se vseeno sprašujem, na podlagi česa ste me v vaši prvi intervenciji obdolžili, da se hitro odločamo, da delamo velike spremembe, da delamo nepremišljene poteze, razen sprememb v financiranju in premika začetka pouka za nekaj minut kakšnih posebnih ukrepov na področju šolstva ni bilo. Je pa res, da je vsaka malenkost sprejeta z maksimalnim mogočim nasprotovanjem. In to združevanje zavodov je predmet diskusije, poslanskih vprašanj, medijskih člankov zdajle že nekaj mesecev, pa se še vedno v zvezi s tem ni nič zgodilo. Še vedno so vsi, teh pet, šest zavodov je samostojnih. Ves ta čas, kako bi rekel, premišljujemo, se posvetujemo z deležniki, sestankujemo z direktorji in zaposlenimi iz teh zavodov, tako da nam zelo težko očitate, da delamo kakšno stvar hitro in da delamo nepremišljeno.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, izvolite.
Na osnovi 246. člena in drugega odstavka bi prosil, da se o omenjenem odgovoru opravi javna razprava v Državnem zboru. Jaz bom pa samo dodal, Zakon o visokem šolstvu je bil deležen samo dvodnevne razprave oziroma dvodnevne javne razprave. Na izredni seji vi niste bili prisotni, bil je pa prisoten cenjeni direktor direktorata, ki je vmes tudi pomalical, tako da ta njegov odnos do nas, ki smo bili tam, je bil skrajno neprimeren. Pa samo to še, ukinjanju ali združevanju zavoda za šolstvo nasprotujeta Italijanska samoupravna narodna skupnost, pa tudi Pomurska madžarska samoupravna narodna skupnost. Opozarjajo, da to združevanje ni v skladu s 44. členom Ustave, ki zagotavlja, da zakoni, drugi predpisi in splošni akti, ki zadevajo uresničevanje v ustavi določenih pravic in položaja zgolj narodnostnih skupnosti, ne morejo biti sprejeti brez soglasja predstavnikov narodnostnih skupnosti. Poglejte, govorimo o soglasju, pomeni, da vi verjetno imate dober namen, vendar ne sodelujete s skupnostjo, ne sodelujete z rektorji in ne sodelujete z dekani in tako naprej. To je vaš problem. Zato predlagam in utemeljujem, da je o odgovoru treba imeti javno razpravo. Hvala.
Hvala za vaš predlog. Bomo razpravljali o tem oziroma še prej glasovali v okviru glasovanj o vašem predlogu. Gospa Alenka Pavlič ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača.
Gospod Zvonko Černač, minister za promet! 21. 7. – nalet več vozil v karavanškem predoru. Ob najdaljšem zastoju je bila kolona z avstrijske smeri proti Sloveniji dolga kar 14 km. V nasprotni smeri pa največ 8 km. 4. 8. – pred predorom Karavanke proti Sloveniji 11-kilometrski zastoj. 19. 8. – predor Karavanke zaradi nesreče zaprt, prišlo je do naleta vozil. Predor Karavanke je zato v obe smeri zaprt, nastajajo tudi dolgi zastoji. 19. 9. – kilometrski zastoji pri predoru Karavanke. Na gorenjski avtocesti je pred priključkom Hrušica zaradi zapore v predoru Karavanke nastal daljši zastoj v smeri Avstrije. 20. 9. – zaradi naleta več vozil kolone pred predorom Karavanke. Na repu kolone vozil se je zgodila nesreča. Promet je oviran, nastajajo kilometrske kolone. 11. 9. – pred cestninsko postajo Log proti Ljubljani 7-kilometrski zastoj. Na primorski avtocesti pred cestninsko postajo Log proti Ljubljani promet poteka po samo enem pasu in je nastal 7-kilometrski zastoj že pred Vrhniko, poroča Prometno- informacijski center za državne ceste. Kot ste lahko slišali je v poletnih mesecih, ko je na cestah največ vozil, prihajalo zaradi zapore tunela Karavanke in rušitve cestninske postaje do daljših zastojev in nesreč, ki pa na srečo niso terjale žrtev. Name so se v teh mesecih obračali številni avtoprevozniki, ki so stresali jezo zaradi zapore naše glavne povezave z zahodno Evropo. Poleg enormno visokih cen derivatov, ki podirajo vse rekorde, morajo avtoprevozniki na prehod tunela Karavanke čakati več ur. Zakaj smo Avstriji dovolili, da popravila opravljajo v mesecih, ko je na naših cestah največje število vozil? Polurne zapore, ki bodo trajale vse do 20. decembra, močno vplivajo na vse, ki se dnevno vozijo na delo v Avstrijo in nazaj. Po pogovorih, ki sem jih imela, sem izvedela, da obnova ni tako zelo nujna in da Avstrijci z zaporami želijo izsiliti čim prejšnjo izgradnjo druge karavanške predorske cevi. Zakaj niste preprečili in nasprotovali polurnim zaporam, ki močno vplivajo na avtoprevoznike, saj so že tako v težkem položaju zaradi visokih cen goriva? Zanima me: Kako boste v bodoče preprečili takšna izsiljevanja s strani sosednje Avstrije? Kdaj lahko pričakujemo začetek gradnje druge predorske cevi Karavanke? Kot sem v soboto prebrala v časniku Finance, je denarja v Evropski investicijski banki za temeljito pripravljene infrastrukturne projekte več kot dovolj, torej potrebujemo samo voljo in projekte. Kako boste v bodoče organizirali rušitve cestninskih postaj, da ne bo to ravno ob ponedeljkih, ko je tedenska migracija največja in zato take zapore prinesejo mnogo slabe volje in tudi nevarnosti naletov, kot se je dogajalo preko poletja pa na srečo brez žrtev?
Hvala lepa, gospa Alenka Pavlič. Preden minister dobi besedo za odgovor, bi samo povedala, kako se je glasilo vaše vprašanje, ki ste mu ga zastavili: "Kakšni so vaši načrti v letošnjem in naslednjem letu glede obnove in izgradnje slovenske cestne infrastrukture?" Nimate besede, gospa Pavlič. Gospod minister pa bo poskušal odgovoriti na vaša vprašanja.
Na nek način je to vprašanje zelo široko in zajema tudi konkretna podvprašanja, ki so bila postavljena. Kar nekaj stvari je bilo izpostavljenih, nekaj tudi kontradiktornih. Na eni strani je bilo rečeno, da Republika Avstrija izsiljuje gradnjo druge cevi, na drugi strani je pa vprašanje, kako da je že nismo začeli graditi. Resnica je nekje vmes. Dilema o tem, kako in na kakšen način zagotoviti v prihodnje varen promet skozi predor Karavanke, je bila odprta dolgo časa in resnici na ljubo je treba povedati, da Republika Avstrija ni bila najbolj pripravljena sodelovati pri izgradnji nove oziroma druge predorske cevi. Te dileme so se v letošnjem letu razčistile, tako da tečejo aktivnosti, ki naj bi omogočile, da bo druga cev predora Karavanke zgrajena najkasneje do leta 2020 oziroma 2023. Na naši strani tečejo postopki za pripravo državnega prostorskega načrta za ta namen. Še nekaj dodatnih dilem je okoli tega, vendar ne bi zahajal v podrobnosti, ker ocenjujem, da se bodo razrešile skozi sam postopek priprave projekta. Moram povedati, da nobenih zastojev ni bilo zaradi odstranjevanja motečih betonskih otokov na cestni postaji Log, ki bi morali biti odstranjeni že poleti leta 2008. Dokaz temu je bil začetek del. Kot veste, so se dela začela v nedeljo popoldne, zadnji dan poletne sezone, vendar je promet potekal na tistem delu bistveno bolj tekoče kot prej, ko so bili vozniki v dilemi, kako in na kakšen način naj se iz dveh razvrstijo na štiri pasove. Tisto, kar je trenutno moteče in bo morala prometna stroka v kratkem času dati o tem odgovor, je hitrost skozi te cestninske postaje, ki je po mojem osebnem mnenju po nepotrebnem omejena na 60 kilometrov na uro, vendar verjamem, da bo prometna stroka v proučevanju konkretnih situacij znala najti odgovor tudi na to dilemo, kakšna je primerna hitrost za odvijanje prometa po odstranitvi motečih betonskih otokov. Moram povedati, kar se pritožb avtoprevoznikov tiče glede predora Karavanke, sem bil jaz z njihove strani delež drugačnih mnenj. Režim, ki smo ga vzpostavili z naše strani in ki omogoča neoviran prehod proti Republiki Avstriji, je omogočil, da so lahko na ustrezen način izvajali svoje aktivnosti. Je pa res, da bomo v prihodnjem letu tudi kar se tiče prehoda iz Republike Avstrije v Republiko Slovenijo promet zastavili na tak način, kot smo ga zastavili iz Republike Slovenije v Republiko Avstrijo v letošnjem letu. Težave, ki se pojavljajo ob večjih vzdrževalnih delih na avtocestah, so v enem delu nepotrebne. Zaradi tega je bilo pred časom tudi dogovorjeno, kako in na kakšen način se bodo dela izvajala v bodoče. Verjamem, da vseh motenj ne bo mogoče odpraviti in vseh zastojev tudi ne, vendar takih zastojev, kot smo jim bili priča v nekaterih primerih v letošnjem letu, v enem delu tudi zaradi postavitve pomanjkljive signalizacije oziroma signalizacije na neprimeren način, taki zastoji se v bodoče ne bodo več dogajali. Dela, ki jih je mogoče izvrševati v nočnem času, se bodo v bodoče izvajala v nočnem času, z ukrepi, ki bodo storjeni na področju upravljanja avtocest, pa bomo zagotovili največjo možno propustnost prometa tudi na tistih delih, kjer se dela še odvijajo in ki naj bi do konca leta omogočila, da bo po odstranitvi vseh betonskih motečih otokov na čelnih cestninskih postajah lahko promet končno stekel nemoteno.
Želite dopolnitev odgovora? Izvolite.
Gospa podpredsednica, karavanški tunel in cestninske postaje po mojem vedenju še vedno spadajo v slovensko cestno infrastrukturo, tako da tu ne vidim nobene kršitve. Sedaj bi pa nadaljevala s svojim vprašanjem. Citiram naslov enega članka iz dnevnega časopisja: "Korupcija pri razpisu za rušenje cestninskih postaj. Kot vemo, so avtoceste last Družbe za avtoceste v Republiki Sloveniji. Razpis za izvajalca preureditve cestninske postaje Log bi tako moral objaviti Dars in ne vaše ministrstvo, ki za to sploh ni imelo nobene pravne podlage," navaja častnik Dnevnik, in dodaja, da na ministrstvu že junija niso znali pojasniti, na kateri pravni podlagi so objavili javna naročila. Na razpis je prispelo šest ponudb, cene pa so se gibale med 537 tisoč 836 in 812 tisoč 434 evri. Najcenejša je ponudba Gorenjske gradbene družbe iz Kranja, piše Dnevnik. Koliko davkoplačevalskega denarja ste v teh težkih časih, ko nameravate odpuščati vse po vrsti in zniževati plače, porabili za rušenje in preurejanje cestninskih postaj? Po informacijah, ki krožijo, nameravate prodati tudi avtoceste tujcem. Če to drži, zakaj potem z davkoplačevalskim denarjem rušimo cestninske postaje, če bomo avtoceste tako ali tako prodali? Zakaj pa tega potem ne bi storili in plačali tujci? Ali ste razpis za rušenje cestninskih postaj pripravili na ministrstvu samo zato, da ste lahko izbrali svojega ponudnika? Zakaj tega ni storil Dars? Ali lahko zatrdite, da ni prišlo do korupcije in boste v primeru potrditve kakršnekoli povezave z izvajalcem tudi odstopili z ministrskega položaja?
Hvala lepa za vsa ta vaša obširna dodatna vprašanja, ki jih v okviru tega, kar vam omogoča poslovnik, ne bi smeli zastaviti. Pa vendarle prosim ministra za dopolnilno obrazložitev njegovega odgovora.
Lahko vas pomirim. Moj odstop ne bo potreben, tako da mi boste lahko na naslednji seji še zastavljali druga poslanska vprašanja, ker 99 % tistega, kar ste povedali, ne drži. Po tistem, ko je prejšnja uprava Darsa ni zagotovila aktivnosti, ki sem jih odredil na podlagi zakona z ustrezno odredbo, smo na ministrstvu objavili javni razpis, ker so bile ponudbe, tako kot ste sama ugotovili, previsoke – najnižja je bila okoli pol milijona evrov za odstranitev samo ene mitnice –, smo seveda ta razpis ustavili. V vmesnem času je prišlo do imenovanja nove uprave na Darsu, ki je v relativno kratkem času zagotovila izvedbo vseh potrebnih aktivnosti za približno desetkrat nižjo ceno od te, ki je bila ponujena na razpisu ministrstva. Da ne govorim o ceni, ki je bila posredovana ob mojem prihodu na ministrstvo s strani prejšnje uprave, po kateri naj bi za odstranitev samo mitnice Log namenili milijon in 500 tisoč evrov sredstev. V teh primerih domnevam, če že ni šlo za koruptivne ali korupcijske zgodbe, je šlo pa za neka ozadje ljudi, ki so bili zelo dobro plačani, da bi delali v interesu uporabnikov slovenskih avtocest, in ljudi, ki bi morali razvijati avtocestno omrežje, pa so s svojim delovanjem očitno delovali ravno v nasprotni smeri. Ta primer je pokazal, da je mogoče z bistveno bistveno manjšimi sredstvi na bistveno bolj racionalen način tudi hitreje opraviti marsikatero delo na področju infrastrukture. Glede mednarodnega razpisa za upravljanje slovenskega avtocestnega omrežja je namen, da se preko tega javnega mednarodnega transparentnega postopka poskuša dobiti upravljavec celotnega avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji, posredno s tem okrepiti vlogo Darsa kot upravljavca slovenskih avtocest, ob pogoju, da se bo v naslednjega pol leta prestrukturiral in izvedel ustrezno potrebno organizacijsko čiščenje, prestrukturiranje in drugačen način dela, kot smo mu bili priča v preteklih letih, na drugi strani pa zagotoviti dodatna sredstva za izvedbo manjkajočega oziroma dopolnilnega avtocestnega programa predvsem v delu tretje razvojne osi v severnem in južnem delu in v tistem delu, kjer manjka povezava z Republiko Avstrijo: med mejnim prehodom Gruškovje in Draženci.
Hvala lepa. Izvolite, gospa Pavlič.
V skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora želim, da se opravi razprava predvsem zato, ker minister Černač zelo lepo govori, zelo malo pa od tega tudi stori. Opomnila bi ga, da sem ga že na majski seji spraševala o dogovoru med Republiko Slovenijo in Avstrijo, da se bo uspel dogovoriti s svojo avstrijsko kolegico, da ji bo poslal predlog glede najboljše možne ureditve tega vprašanja, izrazil je upanje, da bo dosežen dogovor, kjer bo zadovoljevanje interesov našega gospodarstva. Ravno tako mi je zagotovil, ko je odgovoril na vprašanje, kdaj je predviden začetek gradnje druge cevi, da bo po njegovih predvidevanjih nacionalni program razvoja prometne infrastrukture na območju Republike Slovenije pripravljen do sredine letošnjega leta.
Hvala lepa za vašo pobudo. O tem, ali bomo o odgovoru ministra opravili razpravo, bomo glasovali v sredo v okviru glasovanj. Dr. Andreja Črnak Meglič ima vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka.
Hvala lepa. Ponovno lep pozdrav v teh nočnih urah! Tokrat bom nekoliko krajša. Moje vprašanje pa se nanaša na vračanje socialne pomoči v primeru, ko je do prejemanja le-teh prišlo pred uveljavitvijo Zakona o uveljavljanjau pravic iz javnih sredstev. Dejstvo je, da je urejanje vračanja pomoči iz zapuščin že poprej urejala zakonodaja o dedovanju, vendar pa ni bila vedno dosledno spoštovana ta pravica, ta možnost, da se vračila izvedejo. Še danes pa prihajajo do nas obvestila, da se do teh ljudi, ki jih je zajel predhodni zakon, ne ravna popolnoma enako in da med posameznimi koristniki prihaja do razlik. Zato me zanima: Ali so pred uveljavitvijo nove socialne zakonodaje pristojni organi konkretne prejemnike denarnih socialnih pomoči obveščali o morebitnih terjatvah države do zapuščine posameznika ali družine, ki je prejemala socialno pomoč? Kot že rečeno, na podlagi posredovanih informacij je moč sklepati, da so prejemniki denarne socialne pomoči lahko v različnem položaju glede na dosedanjo prakso izvajanja zakonskih določil, po katerih država lahko prijavi svoje terjatve do zapuščine posameznika. Zanima me: Zakaj prihaja do različnega tolmačenja zakonodaje glede vračila denarnih socialnih pomoči? Ali je oziroma ali bo ministrstvo v zvezi s tem izdalo kakšna enotna navodila? Hvala.
Minister Vizjak, prosim za odgovor.
Hvala lepa za to vprašanje. Pravno podlago za vračilo sredstev predstavlja 128. člen Zakona o dedovanju, ki določa, da se dedovanje premoženja osebe, ki je uživala pomoč v skladu s predpisi o socialnem varstvu, omeji do višine vrednosti prejete pomoči. Ta omejitev se lahko izvede tako, da postane del zapustnikovega premoženja, ki ustreza vrednosti prejete pomoči, lastnina Republike Slovenije, če se je pomoč financirala iz proračuna, če se je pa iz občinskega proračuna, pa last občine. Ta določba velja že od leta 1976. Nova socialna zakonodaja na tem področju ni prinesla popolnoma nič novega. Tudi posebnega obveščanja glede tega ni bilo, je pa na vsaki vlogi, na kateri posameznik uveljavlja pravice iz javnih sredstev, izjava, ki jo mora vlagatelj podpisati in iz katere izhaja, da je seznanjen z omejitvijo dedovanja premoženja osebe, ki je uživala pomoč v skladu s predpisi o socialnem varstvu. Naj nekoliko pojasnim Zakon o dedovanju. 179. člen Zakona o dedovanju določa dolžnost matičarja, da v 30 dneh od vpisa smrti v matično knjigo umrlih pošlje smrtovnico zapuščinskemu sodišču in 183. člen Zakona o dedovanju določa, da če matičar ali sodišče ob sestavi smrtovnice ugotovi, da je zapustnik užival pomoč v skladu s predpisi o socialnem varstvu, vpiše to v smrtovnico in obvesti o tem pristojni organ Republike Slovenije ali pristojni organ občine, iz proračuna katerega se je financirala pomoč. Spoštovani, če čisto poenostavim. Iz navedenega izhaja, da so različne prakse pri izvajanju 128. člena Zakona o dedovanju lahko prihajala le zaradi napačno ali nepopolno izpolnjene smrtovnice s strani organa, pristojnega za izpolnjevanje smrtovnice po umrlem prejemniku denarne socialne pomoči ali varstvenega dodatka, in posledično organ, ki je to dal, ni bil obveščen o tem.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje vprašanje. Gospod Dragan Bosnić bo zastavil vprašanje ministru za izobraževanje, znanost, kulturo in šport dr. Žigi Turku ter tudi vprašanje za ministra za delo, družino in socialne zadeve mag. Andreja Vizjaka.
Pozdravljeni še enkrat. Hvala za besedo. Spoštovana oba ministra, gospod Turk in gospod Vizjak. Izhodišče za moje vprašanje je poročilo, in sicer Poročilo Evropske komisije o delu Evropske unije na področju mladih, kjer je bilo objavljenega marsikaj, napisanega marsikaj, med drugim tudi problematika izobraževanja in zaposlovanja. Na podobno temo je bil opravljen posvetu pri predsedniku Danilu Türku, drugi posvet, ki so se ga udeležili tudi z Ministrstva za delo, družino in tudi druga zainteresirana javnost, kjer je bila še dodatno poudarjena ta problematika, in sicer izobraževanje in potem prehod na trg dela. Tako državna sekretarka na Ministrstvu za delo gospa Patricia Čular kot tudi direktorica Zavoda za zaposlovanje Republike Slovenije sta govorili o ustreznem izobraževanju, govorili sta o pravilni izbiri izobraževalnih programov, prav tako tudi predsednik Mladinskega sveta Slovenije gospod Kamal Izidor Shaker. Zanima me, kot sem tu na koncu vprašanje strnil v en stavek: Kaj se na tem področju pri nas dogaja oziroma kakšne aktivnosti načrtujete v zvezi s to strategijo Evropske unije? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Turk.
Hvala lepa. Bom še jaz malo kršil poslovnik in bom odgovoril še gospodu Kavtičniku, ker je tudi postavljal kup enih vprašanj v svoji tretji intervenciji. Samo na to se bom [[...]]
Minister, ne bi kršili poslovnika, prosim, če se držite [[...]]
Če bi razprava o Zakonu o visokem šolstvu trajala samo dva dni, potem ne bi še danes o njej govorili. Samo toliko o tem problemu. Pač nimamo možnosti odgovoriti vedno na vašo, kako bi rekel, na vašo tretjo intervencijo, kjer izkoriščate poslovnik za to, da postavljate neka vprašanja na katera "kao" ni odgovora. Jaz bi si zelo želel, da bi imeli možnost odgovoriti na čisto vse. Pa še vedno razpravljamo o tem. Kar se tiče slovenske mladinske politike, je bila do nedavnega izrazito vertikalno usmerjena. Dejansko je šele z evropskim mladinskim paktom in resolucijo sveta EU, ki jih omenja tudi gospod Bosnić, bila spodbujena bolj holistična mladinska politika in je tudi kasneje s strategijo Evropske unije za mlade dobila nov zagon. Z nacionalnim programom za mlade, ki ga določa tudi Zakon o javnem interesu v mladinskem sektorju, bo Slovenija dejansko končno dobila holistično usmerjen in medresorsko usklajen dokument o mladinski politiki. Nacionalni program je prvi tovrstni dokument v samostojni Sloveniji. Trenutno je v fazi javne obravnave, ki jo koordinira Urad za mladino, in direktor tega Urada za mladino je bil tudi na posvetu, o katerem ste maloprej govorili. Na poslanske klopi naj bi prišel predvidoma še pred koncem leta. V središče problema postavlja osamosvajanje mladih in kot enega osnovnih predpogojev za osamosvajanje mladih njihovo zaposlovanje. To je težak problem v celotni Evropi, postaja tudi problem v Sloveniji, prva zaposlitev mladih ljudi in čim hitrejši vstop v delovno razmerje. Govori o vpeljavi večje pravičnosti na trgu dela, o spodbujanju mladih k podjetništvu, o kompetenčni opremljenosti mladih, o aktivnem državljanstvu in tako naprej. Mogoče toliko za začetek z moje strani.
Hvala lepa.
Hvala lepa. Dve pomembni intervenciji bi imel še na to vprašanje. Prva je dejstvo, da imamo razmeroma precejšnjo strukturno neskladje med tem, kaj mladi ponujajo trgu dela, in tem, kaj trg dela ponuja njim. In sicer je tudi neka splošna ugotovitev, da je čas študija v Sloveniji predolg in da se mladi predvsem zaradi pomanjkanja karierne orientacije v šolskem sistemu in posledično pomanjkanja informacij odločajo za študij, ki jim po dokončanju ne omogoča zaposlitve. Rešitev pred brezposelnostjo je tudi nadaljnje šolanje, s čimer se določena strukturna neskladja samo še podaljšujejo. Zadeva je zelo kompleksna in ti evropski projekti ter programi nudijo, aplicirani na slovensko specifiko, tudi neke dolgoročne strateške rešitve tega problema. Zdaj pa konkretno še glede kratkoročnih ukrepov, s katerimi rešujemo to. To so predvsem programi aktivne politike zaposlovanja. Naj omeim novost v tem letu, to je tako imenovani ukrep Prvi izziv. Prvi izziv" je zelo preprost ukrep, s katerim subvencioniramo stroške zaposlitve mladega človeka pod 30 let pri delodajalcu, če ga zaposli za 15 mesecev oziroma več. Ta ukrep je doživel kar nekaj pozitivnih odzivov v letošnjem letu. V programu je na voljo tisoč 240 delovnih mest oziroma subvencij za mlade. S tem želimo precej povečati zaposljivost in zaposlenost mladih. Za ta namen je bilo približno 8 do 9 milijonov v letošnjem letu rezerviranega denarja in v prihodnjem letu nameravamo zaradi dobrih izkušenj ta program vsaj podvojiti, kar se financ tiče in vključenih.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Izvolite.
Pri tej dopolnitvi odgovora bi se navezal na vaš odgovor, gospod minister Turk, eni izmed poslank – ker je bilo veliko povedanega, sem pozabil, kateri. Ampak omenjali ste v enem izmed vsebinskih ukrepov Zavod za razvoj izobraževanja. Ena od treh postavk pri tem zavodu je bil tudi trg dela, se pravi, izobraževanje in trg dela in seveda še ukrep za pospeševanje poklicnega šolstva. Ali se da razumeti ta dva ukrepa v duhu tega, o čemer vas sprašujem, se pravi, pri regulaciji te zaposlitve? Pa še vprašanje za vašega kolega. Ena stvar je mogoče še ostala nedorečena, pripravništvo, zahteva mladih po možnosti opravljanja pripravništva, ker so zdaj prikrajšani. Se pravi, še enkrat, Zavod za razvoj izobraževanja. Ali sem pravilno slišal prej, ker sem si pač neke zapiske delal vmes? Mislim, da je šlo za odgovor kolegici Katarini Hočevar.
Hvala lepa. Bosta poskušala odgovoriti oba ministra. Izvolite.
Hvala lepa. V hierarhiji dokumentov politik izvedbe in tako naprej bi jaz na tem področju vsekakor na prvo mesto postavil ta nacionalni program za mlade, ki, kot sem rekel, prihaja na vaše klopi še letos in bo določil politike oziroma cilje politik na številnih področjih, ki se mladih dotikajo, tako na področju izobraževanja kot na področju zaposlovanja, družinske politike, stanovanjske politike itn. Ta dokument je zelo obsežen, zelo kvaliteten, bazira na raziskavi, ki ima naslov Mladina 2010 in postavlja te politike skladno s tem principom politik, temelječih na dejstvih, na statistiki. V te statistike so prispevali tudi nekateri v teh zavodih, o katerih smo prej govorili. Gre za evidence-based policy. Ta nacionalni program za mlade bodo potem morali izvajati vsi organi, vsa ministrstva, vsi strokovni zavodi, ki potem te politike implementirajo.
Hvala lepa. Še minister Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Vsekakor bomo idejo tega pripravništva proučili. Vendar bi imel tukaj dva predloga, ki sta po moji oceni učinkovitejša. Mi s tem pripravništvom ne bomo vzpostavili neke večje povezljivosti med ponudbo na trgu dela mladih in med povpraševanjem. Če seveda spodbudimo delodajalce s subvencioniranjem tega prvega obdobja, kar delamo skozi prvi izziv, dosežemo pravzaprav podobne učinke, pa se drugače imenujejo. Ampak zelo pomemben ukrep se mi zdi tudi ta, ki ni na strani mladih, pa je na strani delodajalcev. To je, da je izjemno pomembna razvojna politika sleherne firme prav tako kot razvoj novih storitev, novih produktov tudi kadrovska politika. Pravočasno investirati v kadre je po mojem zelo pomemben srednjeročni projekt slehernega podjetja, da ima vzgojen in izobražen kader v pravem trenutku pri sebi. Zato imamo niz nekih štipendijskih shem oziroma tudi intervencij, finančnih intervencij države, da podjetjem pomaga in jim prevzame del stroškov v povezavi s kadrovskim štipendiranjem. Če bi se tega instrumenta bolje posluževali, potem bi verjetno tudi tako poklicna in izobrazbena orientacija mladih, ki bi bila skozi neko pričakovano in ponujeno delovno mesto, bližje potrebam delodajalcev in verjetno bi bil tudi problem brezposelnosti nekoliko nižji med mladimi.
Hvala lepa. Gospod Darko Jazbec bo zastavil vprašanje ministru za obrambo gospodu Alešu Hojsu.
Hvala lepa za besedo in lep pozdrav vsem prisotnim! Gre za že znan primer oziroma problem ukinitve šestih centrov za obveščanje. Govorimo o klicu 112, klic v sili, klic v stiski. V mesecu juliju je bilo šest centrov ukinjenih po 22. uri. V Pozitivni Sloveniji smo takrat sklicali nujni odbor za obrambo in tam se je razvila živahna debata, ki je pokazala, da je dejansko na terenu več problemov, zmede, in da se je sistem nekako nepripravljen implementiral v prakso. Na tem odboru smo sprejeli več sklepov. Prebral bom šesti sklep: "Pozivamo ministra za obrambo, da pripravi predlog za Vlado, ki naj ustanovi medresorsko delovno komisijo, pri čemer naj pri sestavi komisija upošteva vse aktivne deležnike na tem področju, ki bo širše proučila vse strokovne vidike in podala dokončno ceno tako trenutne ukinitve nočnih izmen kot tudi načrtovane združitve regijskih centrov za obveščanje." Moje vprašanje se glasi: Kako je sedaj s to komisijo? V kakšni sestavi je? Kako deluje oziroma kakšni so rezultati? Na tem odboru smo od ljudi, ki delajo v teh centrih, slišali, da je dejansko nastalo prehitro veliko problemov, podaljšal se je odzivni čas, podaljšal se je intervencijski čas, v nekaterih primerih pač, nastala je triaža, problem nepoznavanja terena, jezikovna bariera, dvojni kraji, motnje v delovanju informacijsko-komunikacijske podpore, več teh problemov je bilo naštetih in v tem času imamo tudi nekaj primerov. Bolj poznam s štajerskega konca. Janeževski vrh je bil zamenjan za Janžev vrh – 30 kilometrov razlike, napačno alarmiranje. Poznan primer, ko je bilo aktivirano prostovoljno gasilsko društvo, namesto potapljačev. Na Belskem vrhu je gorela hiša. Poveljnik prostovoljnega gasilskega društva je bil že na kraju samemga požara, pa je šele v četrtem poskusu uspel priklicati po 22. uri Center za obveščanje. Cirkovci in Cirkovce so bili zamešani. Vidi se, da je splošno več teh problemov. Od reševalcev največkrat slišim, da ne zaznajo teh sprememb, ampak da pa vidijo, da pridejo na kraj prometne nesreče večkrat pred gasilci, kar se prej ni dogajalo. Seveda pri gasilci iz prostovoljnega gasilskega društva so ti problemi bolj izraziti. Ne pomaga pa nič, kadar so razbitine tako velike, če pride prej reševalec, mora čakati gasilca. Vprašanje je [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Minister Hojs, prosim odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Jazbec. Najprej bi ponovno povedal, kar sem povedal na odboru že večkrat: noben od teh regijskih centrov ni bil ukinjen. Začeli ste s tezo, da naj bi regijski centri bili ukinjeni oziroma da naj bi šest teh regijskih centrov bilo ukinjenih. V šestih regijskih centrih se je spremenil način njihovega dela. Torej nočna izmena se ne opravlja več v regijskem centru, recimo v Trbovljah ali pa Novem mestu, ampak na pristojnem regijskem centru, ki je v neposredni bližini, to se pravi v Ljubljani, ali pa v Mariboru za Mursko Soboto, recimo. Že takrat, ko se je ta poskusni delovni čas uvedel, so bili vsi centri, ki so prevzeli nočno izmeno, obveščeni o načinu dela regijskih centrov, kjer se nočno delo ne opravlja. Za primere, ko je s strani Agencije Republike Slovenije za okolje najavljeno večje poslabšanje vremena ali ko so najavljene neke naravne nesreče, predvsem seveda v obliki poplav, večje deževje in tako naprej, se nočna izmena regijskega centra ponovno vzpostavi. To je bilo v letošnjem poletju storjeno trikrat: enkrat za območje Murske Sobote zaradi napovedi poplavljanja reke Mure in dvakrat za tri regijske centre – Trbovlje, Novo mesto in Postojna – ravno tako za napoved večjih padavin. Kar se tiče samih sklepov, o katerih sprašujete, mora reči, da imam tukaj pred seboj tri sklepe. Verjetno so bili ti sklepi kasneje potem združeni samo v tri sklepe. Take sklepe sem dobil od Državnega zbora od predsednika Odbora za obrambo, gospoda Jurše. Tretji sklep je točno takšen, kot ste ga prebrali – navedenega ga imam kot tretji sklep kot ne šestega – in moram povedati, da je glede na poziv tega odbora, mene kot ministra za obrambo, šel na Vlado moj predlog o ustanovitvi medresorske delovne komisije za pregled vseh centrov, ki delujejo na območju Republike Slovenije, da se pripravijo analize delovanja teh centrov in pripravi optimizacija delovanja teh centrov. Vlada Republike Slovenije je na svoji seji 30. 8. letošnjega leta to medresorsko delovno skupino imenovala. V tej medresorski delovni komisiji sodelujejo predstavniki Ministrstva za obrambo, Ministrstva za notranje zadeve, Ministrstva za zdravstvo in Ministrstva za infrastrukturo in prostor. To se pravi, predstavniki tistih ministrstev, ki de facto pokrivajo vse dežurne službe različnih resorjev oziroma tistih ministrstev, za katere je bil tudi na odboru predlagan s strani tudi nevladnih organizacij, recimo Zdravniške zbornice, da naj bi se v to delovno komisijo taki strokovnjaki imenovali. Njihov mandat je, da pripravijo predlog, kot sem povedal, analize stanja, predlog bodočega organiziranja z rokom 30. 11. Torej, do 30. 11. naj bi tak predlog ta medresorska delovna komisija tudi pripravila. Mimogrede oziroma vzporedno s tem, pa mogoče tudi kot zaključek odgovora, lahko povem še ta podatek, da sem v prejšnjem tednu imel uradni obisk v Republiki Italiji pri italijanskem obrambnem ministru. V sklopu tega obiska sem si ogledal tudi njihov center za obveščaje oziroma center za alarmiranje v primeru naravnih in drugih nesreč. Ta center oziroma ta resorni del sicer pri njih ne spada pod ministrstvo za obrambo, ampak pod ministrstvo za notranje zadeve. Lahko povem, da ima Republika Italija – veste, koliko prebivalcev ima, veste, kolikokrat je večja kot Slovenija – 26 takšnih centrov. Torej, če bi potegnili analogijo z Republiko Slovenijo, bi v Republiki Sloveniji zadostoval en center. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? [[Da.]] Izvolite.
Vsekakor. V tem odgovoru smo slišali, da je komisija ustanovljena, nekih rezultatov še zaenkrat ni. Danes smo z vladne strani že bili poučeni, naj se ne primerjamo več z drugimi državami, ker to ni mogoče primerjati. Strinjam pa se, da bi mogoče bilo bolj varno en center narediti, ker zdaj je problem, tako kot je narejeno po 22. uri, da gre za ozka vrata. Mariborski center zdaj pokriva skoraj eno tretjino države in če nekaj več nastane, ne morejo klicatelji priti skozi ozka vrata – zdaj ni preveč časa razložiti. Rekli ste, da v nekaterih primerih lahko ponovno vzpostavite neukinjene centre; ampak ne vem, kako boste napovedali potres, da jih boste pravočasno spet vzpostavili. Imam pa en vaš zanimiv dokument. Ministrstvo za obrambo je delalo meritve preizkusa terena z radijskim signalom vzhodno od Ptuja in poslabšanje je opazno od 1. 7. dalje, torej od takrat, ko so centri bili združeni ponoči in se Ministrstvo za obrambo z ugotovitvami strinja. Meritve potrjujejo, da na področju severovzhodno od Ptuja ni zadovoljive pokritosti za uporabo ročnih radijskih postaj. Torej, dokument z vaše strani – saj piše še več, pa ni zdaj časa prebrati – z meritvami dokaže, da del regije ni pokrit s signalom, od teh združitev. To zdaj dalje mirno spremljamo, se poslužujemo mobitelov, potem se izgovarjamo, da je zdaj kriv mobitel, če ni signala. Preprosto je to odgovor, da je del državljanov na tem območju bolj ogrožen. Hvala lepa.
Sicer nisem razumela, katero naj bi bilo to dodatno vprašanje, ampak vseeno poskušajte pojasniti še vaš odgovor.
Hvala lepa. Tako kot ste povedali, tisti zapis oziroma te meritve so bile opravljene tam nekje okoli 1. 7. O tej problematiki smo se pogovarjali že na odboru in že takrat sem na odboru povedal, da se bo predvidoma do konca meseca avgusta ta zadeva uredila. Lahko povem, da se je ta zadeva uredila. Vzpostavili smo nove povezave, torej ZARE 2, tako da se tudi iz centra, ne vem, Kopra sliši tudi Postojna. Torej, ta del je urejen. Lahko povem mimogrede tudi to, da so prve ocene te medresorske delovne komisije takšne, da se je za nekatera področja, kot je zdravstvo, predstavilo, da bi v bodoče imelo v Sloveniji samo dva takšna centra, nikakor ne 13, kot jih ima sedaj Uprava za zaščito in reševanje, pa verjetno se strinjamo, da je zdravstvo še kako pomembna funkcija tega sistema zaščite in reševanja. Na koncu pa naj rečem vsem to, kar sem povedal že na odboru; očitno je, da se nekateri v Ministrstvu za obrambo, posebej zaposleni v teh regijskih centrih izjemno bojijo kakšne kontrole oziroma kakšnega nadzora nad njihovim delom. Vsi ti podatki, ki ste jih navajali prej, v predhodnem vprašanju, so očitno plod nekih informacij, ki jih dajo zaposleni, ki pa so bolj kot temu, da bi resnično pripomogle k temu, da so državljani varni, namenjene temu, da bi upravičili svoj obstoj oziroma svojo nadaljnjo, jaz bi rekel temu mnogokrat neupravičeno prisotnost v teh centrih. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovni predlog. Izvolite.
Za ta odgovor bi res rad, da ima širšo razpravo, ker enostavno odgovor vsebinsko ne zadovolji vprašanja, zakaj en del regije še ni zadovoljivo pokrit s signalom, nič pa se ne ukrepa. V tem zapisu celo piše, poudarjam, da je to dokument Ministrstva za obrambo: "V planu je postavitev novega antenskega droga, vendar v nedefiniranem časovnem obdobju." Rešitev je ponujena v nedefiniranem časovnem obdobju. Prosil bi za širšo razpravo o tem odgovoru. Hvala.
Seveda bomo upoštevali vaš predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi širšo razpravo o odgovoru ministra. O tem bomo odločali v okviru glasovanj v sredo, 26. septembra. Gospa Renata Brunskole ima vprašanje za ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Zvonka Černača in ministra za kmetijstvo in okolje gospoda Franca Bogoviča.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni še enkrat! V letošnjem letu ste, gospod minister Černač, zagotovili, da boste tako Vladi kot Državnemu zboru predstavili konkreten načrt aktivnosti v zvez z umestitvijo tretje razvojne osi, južni del, v prostor. Tudi sama sem vas o tem s poslanskim vprašanjem že dvakrat tudi povprašala. Takrat je bil v enem od vaših odgovorov naveden kot termin sprejetja državnega prostorskega načrta za pravi del iz Novega mesta do priključka oziroma predora Maline oktober 2012, za drugi del od Malin do mejnega prehoda Metlika in priključka Črnomelj-jug pa april 2014. Zato vas sprašujem, gospod minister za infrastrukturo in prostor: Kako daleč ste z aktivnostmi v zvezi s tem projektom? Kdaj bo predvidoma sprejet državni prostorski načrt za prvi odsek? Seveda se strinjam, kot sem v prejšnjem tednu imela priložnost slišati vaše izjave, ko ste dejali, da neustrezna povezava predstavlja razvojni problem. Govorili ste o tretji razvojni osi, ki predstavlja pomembno cestno navezavo na panevropski koridor iz Avstrije preko Koroške do Bele krajine in do Hrvaške. Tako velik projekt, kot je tretja razvojna os, bi lahko obrnil krivuljo stagnacije gospodarstva. Po podatkih vemo, da je za letošnje leto zaznati znižanje investicij za 20 %. Ravno tovrstni veliki infrastrukturni projekti bi to krivuljo padanja, stagnacije, peljali v drugo smer, v trend rasti. Letos, recimo, je bil, kolikor vem, največji infrastrukturni projekt v Sloveniji Fabianijev most v Ljubljani. Ravno občine so tiste, ki v času gospodarske krize skoraj edine izvajajo investicije. Za to pa je poleg Ministrstva za infrastrukturo in prostor nujno potrebno tudi okoljsko in kmetijsko soglasje. Zato vas, spoštovani minister za kmetijstvo in okolje, gospod Franci Bogovič, sprašujem: Kdaj bodo dana soglasja za umestitev tretje razvojne osi v prostor? Namreč, kot sem že prej dejala, v Republiki Sloveniji ravno v tovrstnih projektih vidimo možnost spodbujanja gospodarstva in razvoja.
Hvala lepa. Minister Černač.
Tako kot sem vam odgovoril, se bo tudi zgodilo. Državni prostorski načrt oziroma uredba je v medresorskem usklajevanju na Ministrstvu za finance in Službi Vlade za zakonodajo. V oktobru mesecu naj bi jo obravnavala Vlada. Gre za tisti del, ki se nanaša na traso od priključka na avtocesti A2 pri Novem mestu do priključka Maline in v tistem delu DPN, ki se nanaša na izvedbo trase od priključka Maline do mednarodnega mejnega prehoda Metlika in priključka Črnomelj-jug v aprilu leta 2014. V tem času glede trase od obstoječe avtoceste do priključka Maline tudi računamo, da bo izdana odločba glede sprejemljivosti v okviru izvedbe DPN na okolje. Glede večjih infrastrukturnih projektov pa mislim, da Fabianijev most tu ni eden izmed tistih večjih, ki se trenutno izvajajo v Republiki Sloveniji. Ne nazadnje je Državni zbor kar nekajkrat obravnaval investicijo, ki je vredna milijardo 300 milijonov evrov in poteka v Šoštanju, govorim o investiciji v TEŠ6. Na področju cesten infrastrukture se odvijajo projekti v vrednosti preko pol milijarde evrov. Ne nazadnje tudi na področju energetike tečejo projekti oziroma priprave za projekte, ki so vredni več kot nekaj 10 oziroma nekaj 100 milijonov evrov. Tako je na področju infrastrukture dejansko glavna ovira za izvedbo večjih infrastrukturnih objektov zagotavljanje virov sredstev in v tej smeri tudi gredo aktivnosti. Na eni strani so na voljo sredstva kohezije iz naslednje finančne perspektive, tudi iz te, ki se sedaj zaključuje, na drugi strani pa tudi sredstva tujih investitorjev, ki jih želimo pritegniti na to področje v Republiko Slovenijo.
Hvala lepa. Še minister Bogovič.
Kar se tiče soglasij na temu odseku, govorimo o Novem mestu in priključek Maline, lahko povemo, da je Ministrstvo za infrastrukturo in prostor posredovalo predlog DPN s pozivom za izdajo odločbe o sprejemljivosti vplivov izvedbe plana na okolje 20. 7. 2012. Predlog DPN je bil oblikovan na podlagi sklepa Vlade, ki je odločil, da se ta DPN pripravi za traso tretje razvojne osi na vzhodnem robu Novega mesta in zahodno obvoznico Novega mesta. V zakonskem roku so pozitivna mnenja podali vsi resorji, razen našega Direktorata za kmetijstvo. Na negativno mnenje tega direktorata je 24. 8. 2012 Ministrstvo za infrastrukturo in prostor odgovorilo z dopisom, v katerem je podrobneje obrazložilo načrtovano umestitev priključkov tretje razvojne osi in zahodne obvoznice Novega mesta. 17. 9. 2012 je direktorat podal obrazložitev, posredoval novo mnenje, iz katerega izhaja, da je ob upoštevanju nekaterih dopolnil, gre za optimizacijo izvedbe krožišč, plan sprejemljiv. Pričakujemo, da bo dopolnitev DPN skladna s pripombami direktorata in to pomeni, da je potem tudi pozitivna odločba.
Hvala lepa. Želite še dopolnitev? [[Da.]] Izvolite.
Hvala lepa obema za odgovore. Tako vam, spoštovani minister Černač, da ne bi kakor koli razumeli v zvezi s projekti, sama kot članica Odbora za infrastrukturo in prostor in Odbora za finance spremljam, kateri so dokončani projekti in v letošnjem letu nisem zaznala večjega infrastrukturnega projekta, kjer bi si imela priložnosti pogledati dokončan projekt. Zato sem omenila Fabianijev most – nič v slabem, ampak takšen občutek sem dobila, ko sem nekoliko spremljala dokončane letošnje projekte. V povezavi s tem, kar ste omenjali in v zvezi s financiranjem in perspektivami tudi danes, ko sem spraševala o programu Pokolpje ministra mag. Radovana Žerjava, je ravno bila v ukrepu 6 tudi tretja razvojna os in to, kar ste tudi vi omenili, vezano na določena kohezijska sredstva. Tudi v javnosti je večkrat bilo o tem povedano in tudi tukaj sem videla, da je bilo o tem očitno tudi mnenje Vlade – kar me veseli –, da projekta tretje razvojne osi ne bi smeli ustaviti in da tretja razvojna os ostaja strateška prioriteta. Vendar na drugi strani pa je nekako ocena, in to želim tudi poudariti z navedbo: "Politiki cincajo, država izgublja strateško lego. Slovenija se bo morala zelo potruditi, da bo ostala vpeta v evropske prometne koridorje". Tukaj si želim, da bi skupaj pristopili k tem velikim projektom, ne samo k tretji osi tudi k ostalim. Zato si želim še vaš dodaten odgovor: Ali bo s Pokolpjem in določenimi investitorji lahko financirana tretja razvojna os tudi na tem južnem delu? Zahvaljujem se ministru Bogoviču za podan odgovor, vezan na to, da ne bo kmetijski resor tisti, ki bo oviral to izgradnjo.
Minister Černač.
Spoštovana gospa Brunskole. Bili ste članica Socialnih demokratov, sedeli ste na tej strani parlamenta v obdobju 2008 do 2011, ko je vlado vodil vaš takratni strankarski kolega in predsednik stranke gospod Pahor. V tistem obdobju je bilo res veliko cincanja in veliko zamujenih priložnosti, tudi takih, ki govorijo o tem, da lahko izgubimo, še vedno lahko izgubimo, katero izmed strateških prednosti, ki nam jo nudi lega na območju, na katerem se nahajamo. Delamo vse, da se to ne bi zgodilo. En velik korak v tej smeri bo storjen v tistem trenutku, ko bodo odpravljene tudi vse ovire, ki so še na poti pri uresničitvi posameznih večjih infrastrukturnih projektov, in ko bodo zagotovljena tudi sredstva za izvedbo teh projektov. Kajti, lastna sredstva in sredstva, ki jih bomo pridobili iz kohezije v naslednji finančni perspektivi, za izvedbo vsega tistega, kar potrebujemo še postoriti na infrastrukturnem področju, tako na področju cestne kot železniške infrastrukture, seveda ne bodo zadostovala. Iz tega razloga je tudi bila sprejeta odločitev o tem mednarodnem tenderju glede upravljanja celotnega avtocestnega omrežja v Republiki Sloveniji, se pravi o podelitvi koncesije za upravljanje s tem državnim avtocestnim omrežjem, predvsem iz dveh razlogov. Na eni strani iz razloga, da zagotovimo stabilnost družbi, ki naj bi še naprej s tem avtocestnim omrežjem upravljala, in s tem tudi neko dolgoročno varnost in perspektivo zaposlenim. Na nek način poskušamo skozi ta proces tudi vplivati na to, da postane družba boljša, bolje organizirana, da začne dosegati boljše donosnosti, kot jih je dosegala v preteklosti, in na drugi strani, da skozi ta postopek poskušamo pridobiti dodatna sredstva za dodatno izgradnjo in razvojem manjkajočega avtocestnega omrežja, predvsem v delu tretje razvojne osi v severnem in južnem delu in v tistem delu, kjer manjkajo še posamezne povezave do sosednje Republike Hrvaške. Računam, da če se bomo teh rokov, ki sem jih prej omenil in ki so bili ne nazadnje tudi obravnavani in sprejeti na Vladi, držali, potem bomo tudi na nek način v prihodnih letih nadoknadili tiste zamude, ki so bile pridelane v preteklih letih, in zagotovili tudi umestitev potrebnih infrastrukturnih objektov v prostor.
Še postopkovni predlog.
V skladu s poslovnikom. Glede na navedeno, spoštovani gospod minister, upam, da vas ni tako prizadelo, ko sem ponovila besedo iz medijev, vezano na "politiki cincajo". Tudi je bila izjava s strani Vlade, da bi morali že pred štirimi leti začeti s tretjo razvojno osjo, ko je bila gospodarska rast in ko so bila sredstva. Verjamem, da nimate časa brati, kdaj sem postala članica stranke. Prvič sem članica stranke Pozitivna Slovenija, tako nisem bila članica Socialnih demokratov kot stranke, sem pa bila tam poslanka. Dobro pa je, če smo natančni in mogoče tudi kdaj malo zbadljivi. Če ste natančno zbadljivi, potem je to korektno; če je pa malo nekorektno, pa mislim, da je tudi prav, da vam to tudi javno povem. V skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi javna razprava v zvezi z nujnostjo izgradnje tretje razvojne osi v Republiki Sloveniji, v povezavi z mojim vprašanjem, predvsem tudi zaradi spodbujanja gospodarstva. Dolenjska prestolnica ima paradna konja slovenskega izvoza, Krko in Revoz – še danes ni obvoznice. Ta tretja razvojna os ima tudi obvoznico mimo teh dveh pomembnih stebrov gospodarstva. Zatorej predlagam, da se opravi javna razprava. Sicer pa hvala za odgovore.
Hvala lepa za predlog. Kot veste, se lahko opravi razprava o odgovoru ministra, o čemer bomo odločali v sredo v okviru glasovanj. Nadaljujemo z vprašanjem, ki ga ima mag. Lejla Hercegovac za ministra za zdravje gospoda Tomaža Gantarja.
Še enkrat lep pozdrav v mojem imenu! Zdravniki bežijo v tujino. Spoštovani ministri, spoštovane poslanke in poslanci. Vzroki niso le nižanje plač in slabši materialni pogoji, ampak številka 1 – velike obremenitve, nižanje cen zdravstvenih storitev, nevzpostavitev novih standardov; številka 2 – neustrezno vodenje v zdravstvu in kadrovanje. Tako na položaje pride mediokriteta, najboljši pa se počutijo slabo ali odidejo. Zdravniška zbornica je letos izdala 73 potrdil o dobrem imenu zaradi zaposlitve v tujini, lani 46. Trend odhajanja zdravnikov v tujino se je stopnjeval z uveljavitvijo ZUJF – in to bi bila številka 3 – zaradi vladavine birokracije. Specializanti so potrebovali po stari administraciji tri mesece, da začnejo delo, zdaj potrebujejo šest mesecev zaradi dodatnega soglasje ministrstva in sveta zavodov ali županov. Potem so problemi z administracijo in soglasjem za delo v drugem zavodu, problemi s sklepanjem pogodb, problemi z omejitvijo zaposlitve zdravnikov v skladu z ZUJF kljub pomanjkanju zdravnikov v državi. Spoštovani minister, zanima me: Kakšne ukrepe boste sprejeli, da se zaustavi odhod zdravnikov v tujino in s tem popravi posledica sprejetega Zakona za uravnoteženje javnih financ, ki prinaša ogromno nepotrebnega administriranja, nove obremenitve in onemogoča strokovni razvoj zdravniškega osebja? Vnaprej se zahvaljujem za odgovor.
Gospod minister. Izvolite.
Hvala, spoštovana predsednica Odbora za zdravstvo. Najprej ena načelna ugotovitev. Želeli smo v Evropsko skupnost in dobili smo tudi prost pretok delovne sile. Tako kot drugi zdravniki s tega območja lahko pridejo k nam, tudi naši odhajajo v tujino. Mislim, da je bistveno pretirano govoriti po dobrih treh mesecih uveljavitve Zakona o uravnoteženju javnih financ, da je to razlog za odhode v tujino. Tako tega niti ne bi naprej razpredal in komentiral, ker tudi nekatere navedbe, ki ste jih dali, na primer o šestmesečnem čakanju na sprejem po specializaciji, seveda ne držijo. Sam vidim glavne razloge za odhode kolegov v tujino v resnici v omejenih možnostih napredovanja, v omejenih možnostih razpolaganja z ustrezno medicinsko opremo – ponekod. Danes tudi ne morejo več izbirati prosto specializacijo, kot si želijo, tako da mislim, da so šele nekje proti koncu lahko tudi ekonomski razlogi, ki te kolege vodijo, da iščejo svojo pot drugje. Po drugi strani se tudi ne morem več strinjati, da smo v takem hudem pomanjkanju zdravnikov. Sekundarni in terciarni nivo sta, če izvzamem mogoče nekatere specialnosti, v medicini primerljiva, dobro popolnjena kot marsikje drugje. Nekaj več problemov je na primarnem nivoju, kjer to mrežo pripravljamo in ugotavljamo pomanjkanje, odvisno od glavarine, ki si jo postavljamo – pač, te številke so zelo različne. S tem hočem reči, da je bilo v zadnjih nekaj letih zaposlenih veliko zdravnikov in da so tu ovire in ti mladi kolegi, če ne bomo tudi omejili vpisov na medicinsko fakulteto, bodo ostajali v bodoče lahko tudi brez službe. Pripravljamo tudi predlog, da močno zmanjšamo število zdravnikov, ko je bilo lani mogoče na podlagi Zakona o poklicnih kvalifikacijah, to je bil interventni zakon, ki je olajšal vstope zdravnikov izven Evropske skupnosti v Slovenijo, predvsem iz bivše Jugoslavije. V tem času je bilo teh odločb o priznanju poklicne kvalifikacije izdanih 69. V prvi vrsti bo to, v naslednjih pa je treba tudi zakonodajo na področju zdravstva urediti. Dejstvo je, kar je včasih težko priznati, da je denarja v zdravstvu relativno manj kot drugje. Ne bom rekel, da je vedno absolutno premalo, ker je še vedno problem v boljši organizaciji dela, tudi v določenih razpisih in postopkih. Vidim pa, da, kadar predlagamo neko tako racionalizacijo, se pa tudi z njo ne strinjate. Tako se bomo v tem primeru pač vedno vrteli v začaranem krogu in bo težko najti tudi dobro rešitev. Verjetno se bo predvsem v tem času tudi odhajanje zdravnikov še nadaljevalo; predvidevam, da. S spremembo zakonodaje, z drugačnimi pogoji dela, drugačnimi možnostmi bo mogoče čez nekaj let tudi drugače. V tem trenutku enostavno zelo velike možnosti ne vidim, bo pa smiselno omejiti razpis na medicinskih fakultetah. Z leta 2010 na 2011 je bilo na obeh 329 študentov medicine in če bomo s tem nadaljevali, potem bomo plačevali drago šolanje naših kolegov za tujino. Verjemite, da tako kot mi olajšujemo dostop nekaterim zdravnikom, kot smo jih s tem zakonom o poklicnih kvalifikacijah, so tudi nekatere druge države, ki naše zdravnike, ki jih cenijo, vabijo v tujino. Temu se je včasih težko upreti. Hvala.
Hvala lepa. Še dopolnilno vprašanje.
Dopolnilno vprašanje je enako, kot je bilo prvo, ker smo zaskrbljeni, ker se razmere slabšajo v zdravstvu. Prisoten je mobing med in nad zdravniki, posebej v bolnišničnih okoljih, in to prinaša veliko nezadovoljstvo zdravnikov, ki so precej obremenjeni, želijo se umakniti v bolje urejena okolja in primerna delovna vzdušja. Spoštovani minister gospod Gantar! Na Ministrstvu za zdravje je res birokracija za specializante, da začnejo specializacijo; za specialiste po končani specializaciji pa nezmožnost sklepanja pogodb z deooji – pri tem mislim na koncesionarje na primarnem nivoju, ki po sedanji zakonodaji ne morejo zakonito skleniti pogodbe, ki zagotavlajo 24-urno zdravstveno varstvo ekvivalentno preventivnim programom in programom za odpravo čakalnih dob. Poudarjam, da ta denar je v sistemu, direktorji pa bodo lahko obtoženi nezakonite uporabe. Kaj boste storili, da to zaustavite? Oba veva, ker sva v zdravstvu dolgo let, da ne drži to, kar ste rekli, namreč, da ni pomanjkanja zdravnikov. Sami smo ugotovili na prejšnjih sejah na osnovi mojih vprašanj: 290 v družinski, 160 v pediatriji, 72 je starejših od 60 let. Ko odpremo primarni nivo, boste presenečeni, kakšno stanje je na primarnem nivoju. Torej, ponovno vprašanje: Kaj boste naredili, da uredimo zdravstvene težave? Hvala.
Minister.
Hvala. Verjetno je pozna ura kriva, da me niste dobro poslušali. Rekel sem, da na primarnem nivoju zdravnikov primanjkuje. Tako menim, da jih je na sekundarnem in terciarnem nivoju dovolj. Kar se tiče mobinga, bi vas lepo prosil, če imate natančne podatke, da nam jih posredujete, ker jaz teh podatkov, da bi zaradi mobinga odhajali, na ministrstvu nimam. Vi imate očitno boljše informacije. Še enkrat: mislim pa, da je zdravnikov je dovolj v tem delu, kot omenjam. Za primarni nivo, kar pomeni za celotni del od pediatrov do ginekologov, do družinskih zdravnikov, bo v okviru mreže številka natančno predstavljena, pač glede na glavarino, ki bo predvidena za te izračune, in tam bomo videli. Trdim pa še vedno enako za sekundarno in terciarno. Hvala.
Hvala lepa. Še postopkovni predlog, gospa Hercegovac.
Po 246. členu Poslovnika predlagam, da se opravi splošna razprava, ker vsi podatki, ki jih navaja gospod minister, res ne držijo. Hvala.
Hvala za vaš predlog. O njem bomo odločali, kot rečeno že večkrat, v sredo, 26. septembra v okviru glasovanj. Prehajamo pa na zadnje vprašanje, ki ga imamo predvidenega za današnji dan. Postavil ga bo gospod Branko Ficko ministru za kmetijstvo in okolje gospodu Francu Bogoviču.
Zdravo še enkrat! Gospod minister, sicer smo se o tej temi že pogovarjali, ampak pomurski kmetje so mi ponovno dali nalogo, da pred setvijo, ki je pred vrati, postavim vprašanje glede uredbe o prepovedi uporabe semena, obdelanega s kemičnimi pripravki, ki ga je sprejel vaš predhodnik aprila 2011. Na osnovi te odredbe je še vedno prepovedana uporaba sredstev Poncho, Cruiser in Gaucho, prepovedan je tudi promet semen, tretiranih z aktivnimi snovmi, kar je sicer že vse znano. Preparata sta se uporabljala za razkuževanje semenske koruze pred podzemnimi škodljivci, predvsem strunami. Po omejitvi pridelovalci navajajo, da se zaradi tega pojavlja resen problem na poljih zaradi napada strun. Ugotovljeno je bilo okoli 50 % uničenih posevkov. Vzporedno se pojavljajo še problemi z vranami in tako dalje. V Pomurju, kjer je koruza na več kot 20 tisoč hektarjih, je bilo uničeno okoli tretjine pridelka. Istočasno uvozimo več kot 170 tisoč ton koruze. Ta odredba zagotovo z vidika samooskrbe ni umestna. Vprašanje, gospod minister: Zakaj odredbe vašega predhodnika niste preklicali po prevzemu mandata, ker je s tem bila povzročena škoda? Kako bo kmetom povrnjena škoda v višini, kot je ocenjeno, okoli 20 milijonov evrov? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, odgovor.
Pozdravljeni! Še zadnji odgovor in upam, da bomo dan zaključili. Kar se tiče vašega vprašanja, je to vprašanje, o katerem sva se srečala skupaj s pomurskimi kmeti, ki vztrajno opozarjajo na problem uredbe, ki je bila sprejeta lansko pomlad, po tistem, ko je prišlo do pomora preko 2 tisoč 500 čebeljih družin. V času, ko je potekala letošnja setev, še niso bile zaključene vse raziskave, ki so jih odgovorni pripravljali na tem področju. Izsledki, ki so že v tistem času bili znani, in tudi praksa, ki se je pokazala, kaže na to, da sta ti aktivni snovi iz pripravkov, ki ste jih omenili, tisti, ki sta krivi oziroma povzročiteljici tega pomora čebeljih družin. V pogovorih, ki smo jih opravili tako s kmetovalci kot tudi s stroko, smo bili enotni, da je treba v tem času začeti nove pogovore, ugotoviti, kaj se je zgodilo, glede na to, da se je tudi že v letu 2009 naredilo precej, da bi se z ukrepi zmanjšala tveganja za čebele zaradi uporabe tretiranega semena. Tako je bila takrat obvezna predelava sejalnic, standard za tretirano seme se je določil, označevanje tretiranega semena, ravnanje z odpadki pri sejanju semena, vodenje evidenc in drugo, kar pa se je očitno v letu 2011 izkazalo, da so ukrepi nezadostni, zato je prišlo, kot vemo, do tega neljubega pomora. V razgovorih, ki so bili opravljeni že v letu 2011 skupaj s Kmetijsko-gozdarsko zbornico, so bila pripravljena tehnološka navodila, s katerimi se je poskušalo preprečiti škodo zaradi koruznega hrošča in strun. Kot poglaviten ukrep je bil predviden kolobar, v primerih, ko se kolobarja ni izvajalo, uporaba pripravkov Force 1,5 G ter ostali agrotehnični ukrepi. Torej, kolobar predstavlja, kot vemo vsi, ključen ukrep za zmanjšanje posledic in preprečuje tako koruznega hrošča kot tudi strune, pri ostalih pa je predvidena tudi uporaba teh pripravkov. Kar se tiče vran, se je mogoče z repelenti, se pravi odvračali za ptice, tem posledicam izogniti. Ključno vprašanje, ki ste ga postavili, je, ali se razmišlja o umiku Odredbe o prepovedi prometa in uporabe določenih fitofarmacevtskih sredstev na ozemlju Republike Slovenije, s poudarkom na teh dveh sredstvih. Lahko rečem, da smo, kot sem že dejal, o tem opravili kar precej pogovorov. Ocenjujemo, da je treba opraviti temeljito debato in razpravo s čebelarji in poljedelci in na koncu relativno hitro priti do zaključkov. Lahko pa rečemo, da v tem času prihajajo informacije tudi o tem, da tudi v drugih deželah, kjer danes ni teh omejitev, razmišljajo o eventualnih novih omejitvah. Tako v tem trenutku ne morem dati končnega odgovora. Želimo, da ob sodelovanju Ministrstva za kmetijstvo in okolje, fitofarmacevtske uprave in tudi poljedelcev, čebelarjev se ta temeljita razprava opravi in potem tudi sprejmejo določeni zaključki. Kar se tiče povrnitve škode, za to nimamo pravne podlage, zato se ne razmišlja o tem, da bi se škoda, ki se ugotavlja po tej posledici, posledici neuporabe teh pripravkov za razkuževaje, da bi se poplačala. Sicer pa poteka nek drug popis zaradi nekega drugega škodnega primera tudi v Pomurju.
Hvala lepa. Tako, pa smo res končali brez zahtev za dopolnitev odgovora. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v sredo, 26. septembra 2012, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o vseh predlaganih sklepih. S tem prekinjam tudi 6. sejo Državnega zbora. Nadaljevali bomo jutri ob 9. uri. Hvala lepa vsem. Srečno pot in lahko noč.