Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam nadaljevanje 14. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, gospa Nada Brinovšek, gospa Ksenija Korenjak Kramar, mag. Mirjam Bon Klanjšček od 15. ure dalje, mag. Matej Tonin, gospod Jernej Vrtovec, dr. Franc Trček do 17. ure, dr. Bojan Dobovšek od 16. ure dalje, Miha Kordiš od 10.30 ure dalje in Luka Mesec od 18. ure dalje. Vse prisotne lepo pozdravljam. Postopkovno gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo.
Tišina prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegi poslanci! Danes je ponovno eden tistih temnejših dni za slovensko demokracijo, namreč v Državnem zboru poteka policijska preiskava. Lahko z žalostjo povem, da so zapečatili pisarno enega naših poslancev in tudi želeli dostop do drugih pisarn, sosednjih pisarn, ki jih imajo naši poslanci. To dejanje zagotovo ni v čast vam, predsednik, in tudi vodstvu Državnega zbora, še manj slovenski demokraciji. Če se želi vlada Mira Cerarja maščevati Slovenski demokratski stranki v tem občutljivem obdobju, in to ravno v času zasedanja Državnega zbora, potem to sporočilo razumemo. Vendar se mi zdi, da ni to prava poteza. Če ste se namenili organizirati policijsko preiskavo v Državnem zboru, potem bi to lahko storili ob bolj primernem času. Lahko prejšnji teden, ko ni bilo zasedanja, lahko v času, ko je bil na razpolago tudi, recimo, včeraj dopoldne, ampak očitno je to treba storiti ravno v času zasedanja Državnega zbora. Da bo mera polna, vas moram obvestiti, da poteka policijska preiskava tudi na Slovenski demokratski stranki, na sedežu stranke, da policija želi server stranke, da preiskovana oseba, gre za gospoda Širclja, nima pisarne in prostorov na stranki, ni na sedežu stranke, ampak kljub temu se to vse želi od Slovenske demokratske stranke. Če želite vpogled v našo interno komunikacijo, potem je to hud problem. In glede na to, da je tako ali drugače ovirano naše sodelovanje pri delu Državnega zbora danes, najbrž tudi v naslednjih dneh, vam napovem, da bomo obstruirali to sejo oziroma danes zagotovo, tudi najbrž v naslednjih dneh. Vam pa predlagam, gospoda predsednik, ker najbrž Slovenska demokratska stranka ni neka obrobna stranka tega parlamenta, da temeljito razmislite, ali se pod takšnimi pogoji sploh splača nadaljevati današnjo sejo Državnega zbora. Če se jo sploh splača nadaljevati. Vi o tem odločate sami, predlagam vam, da razmislite in da ustvarite pogoje, da bomo lahko tudi mi aktivno sodelovali, primerno sodelovalo, s primernim statusom sodelovali in polnoštevilno sodelovali. Kajti to, da nimate v koalicijskih strankah, da nima predsednik Vlade nobenega drugega orodja, kot da preko svojega ministra, najbrž lahko tudi za pravosodje, in ministrice, ki nadzira policijo, sproži takšno akcijo, najbrž ni neobičajno. Mislim, da je glede na situacijo, glede na razmere, ko vam trendi padajo, ko imate kolektivni upor pravzaprav vse strokovne javnosti v posameznih resorjih, praktično ni ministra, ki nima nasproti sebe frontalnega napada iz področja, ki ga pokriva, in to vseh, ki jih ta tangira, da je to pravzaprav najbrž edino orodje, ki vam je še ostalo, da poskušate na tak način diskreditirati in sesuti Slovensko demokratsko stranko. Gospod predsednik, mi bomo današnji dan obstruirali in predlagam vam razmislek o tem, ali boste sejo Državnega zbora nadaljevali ali ne. Hvala lepa.
Postopkovno gospod Matjaž Han.
Samo malo. Jaz bi samo predlagal, predsednik Državnega zbora, da mogoče na to, kar je gospod Tanko povedal, zdaj preden se nadaljuje delo ali ne, skličete vodje poslanskih skupin, da smo na nek način vodje poslanskih skupin informirani, kaj se vendarle dogaja. Mislim, da je vendarle potrebno, da ohranimo nek obraz tega Državnega zbora, tako da bi predlagal, da preden nadaljujemo, da skličete nek neformalen sklic vodij poslanskih skupin. Hvala lepa.
Prekinjam sejo Državnega zbora. Nadaljevali jo bomo ob 10. uri. Do takrat se bomo sestali vodje poslanskih skupin, vključno, bom poskušal, tudi s kolegom Tankom, da bo na tem sestanku. Prosim.
Spoštovani kolegice poslanske in kolegi poslanci! Obveščam vas, da bomo sejo nadaljevali ob 12. uri, vmes bomo imeli pravni posvet in takrat bo končna odločitev glede današnje seje znana. Hvala.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo sejo Državnega zbora, ki smo jo prekinili zaradi seznanitve vodij poslanskih skupin s situacijo v zvezi s preiskavo v prostorih Državnega zbora. Po posvetu z Zakonodajno-pravno službo ugotavljam, da ne obstaja ustavna ali poslovniška podlaga za obvezno prekinitev dela Državnega zbora. Zadeve, ki so danes in v naslednjih dneh na dnevnem redu seje Državnega zbora, pa zaradi nujnosti ne dopuščajo njihovega nadaljnjega odlaganja. Prehajamo na 2A. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA ZA URAVNOTEŽENJE JAVNIH FINANC PO NUJNEM POSTOPKU. Postopkovno gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Ne glede na to, da ste imeli sestanek z vodjami poslanskih skupin in da ste ugotovil, da ni nobene pravne podlage za to, da nadaljujemo sejo, sam nisem član nobene poslanske skupine in ne sodelujem niti na sestankih vodij poslanskih skupin in me še kako zanima, zakaj je bila prekinjena seja, predvsem pa glede na prakso, ki jo na novo uvajamo, je v resnici svojevrsten presedan. Mi smo že imeli večkrat v Državnem zboru prekinjene seje zaradi vstopa policije, na problem sem opozarjal, zato ker nimamo ustreznih protokolov rešenih, tako ali drugače, kaj v takih primerih. Danes pa imamo v bistvu nek nov zanimiv primer, ki spet uvaja novo parlamentarno prakso, to pa je, da se najavlja celo obstrukcija, zaradi vstopa policije. Mislim, da je čas, ko bo Državni zbor moral nekaj narediti. Prvič, to je, da seveda kot edini organ v Republiki Sloveniji, ki nima svojega lastnega zakona, ki bi urejal določene postopke, to je Zakon o Državnem zboru in pa ne Poslovnik, niti ustni protokoli ali kakorkoli že pač obstaja, namišljeno ali nenamišljeno, ne govori, kaj v takšnem primeru. Zato mislim, da kot poslanec, in to velja za vse poslanke in poslance, je dolžno tudi od vas, da poveste, kako boste ukrepali v nadaljevanju. Namreč, jaz ne vem, če mi bo jutri zopet [[…]]ali moramo čakati na nov primer, zato da se bomo ukvarjali ob motenju procesa Državnega zbora, nihče v tej državi, ampak prav nihče nima pravice motiti dela Državnega zbora. In zato se mi zdi to zelo pomembno vprašanje in moje vprašanje postopkovno je: Kaj ob naslednjem primeru? Hvala lepa.
Tistemu, kar sem že ugotovil, za ta primer nimam kaj veliko več dodati. Dejstvo pa je, da zadeve vsaj v odnosu do vseh drugih vej oblasti niti protokolarno niti drugače niso urejene. Ena od možnosti, za katero je treba preveriti politično voljo, je dejansko to, kar ste predlagali, in to je res ena od možnosti, Zakon o Državnem zboru, ki bi tovrstne postopke uredil, vendar pa mislim, da bi tovrstni postopki tako ali drugače lahko prišli v kolizijo s postopki, ki jih poznamo po drugi zakonodaji. Vsekakor je to stvar, o kateri se bomo posvetovali. Vsaj vodje poslanskih skupin in tudi na ustrezen način vsi poslanci in se na podlagi tega posveta odločili, kako od te točke naprej. Tokrat je za primerjavo s prvim postopkom zadeva bila speljana, vseeno, bom rekel, bolj korektno v smislu tega, da organi niso vstopili v ta zbor preden ni bila zagotovljena prisotnost pooblaščenih, generalne sekretarke oziroma mene. Tako da tukaj je že nek napredek, ki se je zgodil, čeprav dejansko protokol kot takšen še ni dorečen. In to je minimalno tisto, kar je treba izposlovati do izvršne veje oblasti. Torej volja obstaja, kako bomo zadevo peljali naprej, je pa stvar premisleka in sam poskrbel za to, da bo do ustrezne ureditve tega prišlo. Seveda pa bom potem potreboval soglasje oziroma pristanek poslancev tega Državnega zbora, zaželena večina v takšnem primeru ne more biti samo navadnih 46, ampak si bomo prizadevali za tisto, kar je vsaj večina, ki je potrebna za poslovniške spremembe, če ne že kakšna večja večina. Zdaj pa prehajamo na 2.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA ZA URAVNOTEŽENJE JAVNIH FINANC PO NUJNEM POSTOPKU. V zvezi s to točko sta bila v zakonodajni postopek vložena dva predloga zakonov, in sicer Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini, po skrajšanem postopku, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina 10 poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mescem, in Predlog zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ, po nujnem postopku, katerega predlagateljica je Vlada. Odbor za finance in monetarno politiko je v razpravi o navedenih predlogih zakona odločil, da jih bo obravnaval v skladu s tretjim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora. Hkrati je tudi sklenil, da bo nadaljnji postopek v skladu s 127. členom Poslovnika Državnega zbora vodil na podlagi predloga zakona, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada po nujnem postopku. V skladu z istim členom Poslovnika pa je sklenil tudi, da v predlog zakona, na podlagi katerega bo pripravljen morebitni dopolnjen predlog zakona, ne vključi nobenega izmed členov iz poslanskega predloga zakona. V skladu s četrtim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora dajem besedo predlagateljem obeh predlogov zakona za dopolnilno obrazložitev. Besedo dajem najprej predstavnici Vlade, državni sekretarki na Ministrstvu za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Gospod predsednik, hvala za besedo. Spoštovani gospe in gospodje poslanci! Predlog novele Zakona za uravnoteženje javnih financ predlaga prehodno začasno ureditev za lestvico za odmero dohodnine. Gre za posebno ureditev za obdobje dveh davčnih let, torej za leti 2016 in 2017, in sicer se predlaga naslednje. Sprememba lestvice za odmero dohodnine z zvišanjem meje med drugim in tretjim davčnim razredom, in sicer iz sedanjih 18.960 evrov, kar predstavlja približno 1,5 povprečne plače, na 20.400 evrov neto letne davčne osnove, kar predstavlja nekoliko več kot 1,6 povprečne plače. Druga sprememba, ki jo prinaša predlog zakona pa je ohranitev četrtega davčnega razreda s stopnjo 50.% pri neto letni davčni osnovi 70.907 evrov, kar je približno 5-kratnik povprečne plače. Ta rešitev velja že po sedanjem zakonu za uravnoteženje javnih financ za leto 2015. Pri tem želim posebej opozoriti, da so meje davčnih razredov določene z neto letno davčno osnovo, ki je bruto dohodek zmanjšan za obvezne prispevke za socialno varnost, splošno olajšavo in druge olajšave, ki jih posamezni zavezanec lahko uveljavlja. Torej je bruto dohodek višji, kot pa so neto davčne osnove. Namen predlagane novele zakona je prestrukturiranje davčnih bremen med zavezanci za dohodnino z dohodki, ki se obdavčujejo sintetično na letni ravni s progresivnimi davčnimi stopnjami, s ciljem oblikovanja ugodnejše strukture obremenitve, ob hkratnem ohranjanju prihodkov proračuna v okviru sledenja zastavljenim zavezam javnofinančne konsolidacije do leta 2020. Četrti davčni razred je bil z letom 2013 uveden, kot poseben ukrep za obdobje gospodarske in finančne krize. Prihodkov v državni proračun iz tega naslova sicer ni več treba zagotavljati, niti jih nismo načrtovali v predlogu proračuna, jih je pa po oceni vlade primerno usmeriti v razbremenitev zavezancev med drugim in tretjim davčnim razredom, torej v razbremenitev visoko strokovnih delavcev. Obremenitev dela z dohodnino se sicer v Sloveniji znižuje že od leta 2005, vendar je struktura obremenitve med zavezanci v različnih dohodkovnih razredih dokaj neugodna. Za veljavno ureditev je značilna strma progresija, torej hitri prehod v obdavčitev po stopnji 41 %. To je z vidika vpliva na konkurenčnost oziroma stroške dela ocenjeno kot velika ovira, saj dejansko zadeva visoko izobražene strokovnjake, ki jih delodajalci zaradi visoke obremenitve dela težko ustrezno nagradijo in s tem stimulirajo oziroma zadržijo v podjetju. Predlog pomeni razbremenitev davčnih zavezancev z dohodkom nad 1,5 povprečne plače glede na leto 2015, ob hkratnem nevtralnem učinku za proračun. Razbremenjenih bo skupaj 114.740 zavezancev oziroma 12 % vseh zavezancev, 20.400 zavezancev se premakne iz tretjega v drugi davčni razred, to sta 2 % vseh, ki jih zadeva razbremenitev, doseže pa se razbremenitev na zavezanca do približno 200 evrov letno. Spoštovani! Vlada ocenjuje, da je v tem trenutku to ustrezen korak v pravo smer, ki pa tudi napoveduje nadaljnje ukrepe za povečanje konkurenčnosti gospodarstva na segmentu razbremenitve dela. Upoštevaje vse navedeno, Vlada predlaga Državnemu zboru, da predlagani zakon v predloženem besedilu sprejme. Hvala lepa.
Besedo dajem še predstavniku predlagateljev poslanskega predloga zakona Luki Mescu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem skupaj! V Združeni levici smo skupaj z nepovezanimi poslanci spremembo Zakona o dohodnini predlagali, ker je z odpovedjo tako imenovane mini davčne reforme postala resna nevarnost, da bo z njo padel tudi četrti dohodninski razred, se pravi, dohodninski razred, ki s 50 % bremenitvijo obremenjuje najbogatejše oziroma preračunano 0,3 % najbolje plačanih ljudi v Sloveniji. To bi bilo v teh časih seveda socialno nepravično. Ne morem se strinjati z mnenjem gospe Vraničar, da prihodki v proračun v tem trenutku niso več potrebni, ampak trdimo ravno nasprotno, država bi si lahko še kako pomagala s 16 milijoni evrov, ki bi jih dobila iz naslova 0,3 % najbolje plačanih ljudi, iz naslova ljudi, ki so lani prejemali v povprečju okrog 130 tisoč evrov plače letno. Ta ukrep je socialno neboleč, ta ukrep je pravičen, ta ukrep zmanjšuje neenakost, poleg tega pa nekaj doda v državni proračun. Z našim predlogom, kakršnega smo predlagali skupaj z nepovezanimi poslanci, in v tem je temeljna razlika med našim in vladnim predlogom, bi teh 16 milijonov, ki bi jih iz tega naslova pridobili, šlo v proračun, iz proračuna pa bi jih država lahko uporabila za kakšen produktiven namen. Mi bi predlagali, seveda, prioritete. In prioriteta, kot smo že večkrat povedali, za nas je v tem trenutku boj proti revščini, ker je nesprejemljivo, da imamo po dveh letih gospodarske rasti še vedno 300 tisoč sodržavljank in sodržavljanov, ki živijo pod pragom revščine. Lahko bi ga porabili, recimo, za zvišanje minimalnega dohodka na 308 evrov, lahko bi ga porabili za kakšen drug socialni namen, ampak smo, na žalost, na odboru bili prisiljeni pristati na kompromis z vladnim zakonom, ki pa pomeni, da se teh 16 milijonov ne bo steklo v proračun in jih ne bomo mogli uporabiti za tak namen, ampak se bo redistribuiralo med 12 % najbolje plačanih. Vlada namreč naredi naslednje – sicer ohrani četrti dohodninski razred in zbere teh dodatnih 16 milijonov, ampak jih s premikom meje med drugim in tretjim dohodninskim razredom takoj razporedi, kot je že gospa sekretarka pred mano povedala, med 12 % najbolje plačanih ljudi v Sloveniji. To pomeni, da bomo mi, ki tu sedimo, poslanci, uradniki in drugi ljudje z nadpovprečno visokimi plačami v Sloveniji prejeli davčna darila, v povprečju, to smo preračunali, bodo znašala 17 evrov na mesec, medtem ko bo prejemnik denarne pomoči, ki se mu je sicer ta letos odmrznila, dobil samo 120 evrov mesečno več kot lansko leto, se pravi, mi bomo 200 evrov, nekdo na denarni pomoči pa 120 evrov letno, in bo še vedno 300 evrov pod pragom revščine. S tem se jasno kaže, v čigavo korist gre ta predlog, s tem se jasno kaže, kakšen je interes vlade tukaj, in s tem se jasno kaže narava vladnega predloga. Namreč ta predlog je nekoliko populističen, sicer ohranja četrti dohodninski razred, a hkrati interesen, denar, ki ga zbere iz četrtega dohodninskega razreda, razporedi med najbolje plačane uradnike in menedžerje. Se pravi, fiskalni učinek je tukaj nič. Socialnih problemov z njim ne bomo reševali. Prav tako ne bomo reševali krize, v katerem izmed družbenih podsistemov. Na ta način v Združeni levici ne moremo pristati na tako ohranjanje dohodninske stopnje. Za konec bi povedal samo še to. Predlog iz vladne strani prihaja zaradi prepričanja, da je 50 % dohodninski razred pač nekaj, kar je začasno, kar naj bi imeli med krizo. Bi pa opozoril, da če pogledamo primerljive evropske države, sploh tiste, po katerih se Slovenija vsaj nominalno zgleduje, 50 in več odstotni dohodninski razredi niso nobena izjema, so prej znak nekega normalnega davčnega sistema. Recimo, na Švedskem imajo 57-odstotni dohodninski razred, na Nizozemskem, ki sicer slovi kot liberalna, pa se 50-odstotni dohodninski razred začne pri 57 tisoč evrih, ne tako kot pri nas, pri 71 tisoč evrih, čeprav imajo tam enkrat višje plače. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora, dajem besedo predsednici gospe Urški Ban.
Hvala za besedo. Odbor za finance in monetarno politiko je na 41. nujni seji 8. 12. 2015 na podlagi tretjega odstavka v povezavi s prvim in drugim odstavkom 117. člena Poslovnika Državnega zbora v okviru iste točke dnevnega reda kot matično delovno telo obravnaval dva predloga zakona in sicer, Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini, skrajšani postopek, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predlagala skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Luko Mescem, in Predlog zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ, nujni postopek, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada Republike Slovenije. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in mnenjem Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance k obema predlogoma zakona. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora je amandma k 1. členu Zakona o uravnoteženju javnih financ vložila Poslanska skupina Nova Slovenija – krščanski demokrati ter k 2. in 3. členu Zakona o dohodnini Poslanske skupine Združena levica. Odbor je v skladu s 117. členom Poslovnika Državnega zbora najprej sprejel sklep, da bo oba predloga zakona obravnaval v okviru iste točke dnevnega reda na seji odbora po določbah Poslovnika o nujnem postopku za sprejem zakona. V uvodni dopolnilni obrazložitvi Predloga zakona o spremembi Zakona o dohodnini je poslanec Luka Mesec v imenu skupine poslank in poslancev predlagateljev zakona pojasnil, da predlagana rešitev pomeni ohranitev veljavnosti četrtega davčnega razreda z mejno davčno stopnjo 50 % ter povedal, da gre za socialno pravičen ukrep, ki se rešuje v sistemskem zakonu. V uvodni dopolnilni obrazložitvi Predloga zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ je državna sekretarka z Ministrstva za finance v imenu Vlade kot predlagateljice poudarila, da se začasno spreminja lestvica za odmero dohodnine, z zvišanje meje med drugim in tretjim davčnim razredom in ohranja četrti dohodninski razred. Gre za ukrep, ki je javnofinančno nevtralen. V nadaljevanju je odbor sprejel sklep, da bo dopolnjeni predlog zakona pripravil na podlagi Predloga zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. V skladu s 127. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor razpravljal in odločal tudi o tem, ali bo katerega od členov iz Zakona o dohodnini vključil v Zakon o uravnoteženju javnih financ, na podlagi katerega bo pripravljen dopolnjen predlog zakona. K predloženim zakonom so svoja mnenja predstavili predstavniki Vlade, Zakonodajno-pravne službe in predstavnik Državnega sveta. Po razpravi članic in članov odbora ter odgovorih državne sekretarke je odbor sprejel sklep, da v predlog zakona, na podlagi katerega bo pripravljen dopolnjeni predlog zakona, ne vključi nobenega izmed členov iz Predloga zakona o spremembi Zakona o dohodnini. Glede na predhodno sprejete sklepe je odbor v nadaljevanju opravil drugo obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o uravnoteženju javnih financ, in sicer v predloženem besedilu. Odbor je obravnaval in ni sprejel amandmaja Poslanske skupine Nove Slovenije – Krščanskih demokratov k 1. členu predloga zakona. Odbor je v skladu s Poslovnikom Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Ker k predlogu zakona na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za finance in monetarno politiko Državnemu zboru predlaga, da predlog Zakona o dopolnitvi Zakona o uravnoteženju javnih financ sprejme v predloženem besedilu. Odbor je v nadaljevanju sprejel tudi sklep, da predlaga razširitev dnevnega reda 14. seje Državnega zbora z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakon o uravnoteženju javnih financ, nujni postopek, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada. Na podlagi vseh sprejetih odločitev je odbor zaključil tudi zakonodajni postopek za Zakon o dohodnini in na podlagi 128. člena Poslovnika Državnega zbora, sprejel je še sklep, da Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini, skrajšani postopek, ki ga je Državnemu zboru predložila skupina poslank in poslancev, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo mag. Bojan Krajnc.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Predlog Zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ kot začasni ukrep za dve leti spreminja lestvico za odmero dohodnine za zvišanje meje med 2. in 3. davčnim razredom, in sicer s sedanjih 18 tisoč 960 evrov na 20 tisoč 400 evrov neto letne davčne osnove. Ohranja pa tudi 4. davčni razred s stopnjo 50 % pri neto letni davčni osnovi 70 tisoč 907 evrov. Ob upoštevanju veljavne lestvice za odmero dohodnine so zavezanci, ki prejemajo dohodek v višini 1,5-kratnika povprečne plače ob upoštevanju samo splošne olajšave, obdavčeni s stopnjo 41 %. Po predlogu pa se bo zaradi dviga meje med 2. in 3. davčnim razredom obremenitev zavezanca z davčno stopnjo 41 % začela pri dohodku v višini 1,6-kratnika povprečne plače. Po podatkih iz odmere dohodnine iz leta 2013 to pomeni razbremenitev za okoli 2 % zavezancev v višini približno 200 evrov na leto. Ob upoštevanju progresivne dohodninske lestvice pa bodo razbremenjeni tudi zavezanci v višjih dohodkovnih razredih. Po podatkih iz odmere dohodnine za leto 2013 to pomeni razbremenitev za okoli 12 % zavezancev. Predlog zakona bo tako imel pozitivne posledice na gospodarstvo, saj je pričakovati, da se bo zmanjšal davčni primež na osebne dohodke, kar je pomembno predvsem z vidika konkurenčnosti slovenskega poslovnega okolja v primerjavi z mednarodnim. Znižanje davčnega primeža bo največje ravno pri skupini zaposlenih, ki prispevajo največ produktivnosti, kar bo neposredno vplivalo tudi na povečanje gospodarske rasti. Predlog zakona prav tako pomeni razbremenitev prebivalstva in posredno povečuje gospodarsko rast. Treba pa je poudariti, da so bile spremembe predlagane za dve leti z namenom, da se pripravi celovita davčna reforma, s katero se bo obdavčitev dela zmanjšala, obdavčitev premoženja pa povečala. Poslanska skupina Stranke modernega centra bo predlog zakona podprla.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Uroš Prikl.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavnica Vlade! Dovolite, da na kratko predstavim stališče Poslanske skupine Desus k Predlogu zakona o dopolnitvah Zakona o uravnoteženju javnih financ. Uvodoma naj povem, da bomo v Poslanski skupini Desusu seveda ta predlog zakona soglasno podprli. Že nekje pred poletjem, v juniju smo bili na nek način seznanjeni, da se pripravljajo predlogi o tem, da finančno ministrstvo ne namerava podaljšati veljavne zakonodaje oziroma na nek način ukinjati najvišji dohodninski razred. Ukrepi na področju davčnih sprememb, da ne rečem davčne reforme, so se začeli z uvedbo tako imenovanih davčnih blagajn. Številne novele na področju fiskalne in finančne politike so se vrstile druga za drugo, med drugim tudi neuspešno tako imenovani mini paket davčne reforme. Pa vendar nobena od predlaganih sprememb zakona, nobena od novel, ni vsebovala tistega določila, ki bi podaljšal veljavnost 4. dohodninskega razreda tudi v naslednjem letu. Takšen scenarij bi se tudi zgodil, če ne bi poslanci in poslanke Poslanske skupine Desus reagirali že takoj na začetku, da ne rečem na prvo žogo, in vse skozi jasno in glasno vztrajali pri tem, kar smo tudi s spremembo, dopolnitvijo obstoječega zakona dosegli. To je to, da se 4. dohodninski razred ohrani tudi v naslednjem letu in to brez pardona. V Poslanski skupini Desus smo veliki zagovorniki tega ukrepa, seveda ga glasno in jasno tudi podpiramo, brez katerega si ne znamo predstavljati koraka naprej v postopkih oblikovanja in sprejemanja davčne reforme. Menimo, da je edino pravično, da tisti, ki tekom leta največ zaslužijo, tudi sorazmerno več prispevajo v državno blagajno oziroma so temu primerno obdavčeni. Zagotovo ni prav, da kot vedno večji del bremena pade na ramena tistih, ki so najšibkejši, najbolj ranljivi. Priča samo temu, da tako imenovani srednji razred, srednji sloj prebivalstva vse bolj izginja, pa če si hočemo to priznati ali ne. Brez najvišjega dohodninskega razreda pa bi po naši oceni še naprej ovirali kupno moč prebivalstva, posledično pa bi na ta način pešalo tudi gospodarstvo. Mogoče se nekomu zdi smiselno, da se razbremeni plačevanje nekaterih davkov visoko kvalificirani kader, vendar za Desus je to nesprejemljivo, da se to zgodi za ceno pritiska na najšibkejše na najranljivejše. Zlasti iz razloga, ker menimo, da je treba poskrbeti, da vsi visokokvalificirani, še posebej mladi ljudje, dobijo ustrezne službe po končani izobrazbi. Hkrati ponavljamo stališče, za katerim še vedno trdno stojimo, in to je, da podpiramo enakopravno razporeditev davčnega bremena med vse. V naši poslanski skupini prav tako ocenjujemo, da bo treba ponovno razmisliti, in to na podlagi analiz in tehtnega premisleka, o spremembi celotne strukture dohodninske lestvice, in to ne zgolj na začasni bazi, o pravični prerazporeditvi meja med posameznimi dohodninskim razredom pa se bo treba še dosti pogovarjati in na koncu se bo smelo odločiti. V tem trenutku je za nas iz Poslanske skupine Desus najbolj pomembno to, da se 4. dohodninski razred ohrani na način, kot je veljalo to do zdaj. Dodatno bomo po sedanjih izračunih z višanjem meje med 2. in 3. dohodninskim razredom znižali tudi davčne obveznosti za cirka 12 % zavezancev. Letni prihranek za posameznega zavezanca bo približno 200 evrov, za kar pa v Poslanski skupini Desus menimo, da v današnjih časih in razmerah niti ni tako zanemarljiv delež oziroma višina. Spomnimo hkrati, da novela ne bo imela negativnih posledic, učinkov na državni proračun, kar je zaradi skupnega cilja – uravnoteženosti javnih financ – še kako pomembno dejstvo. Naj spomnim tudi, če se ne bi v Poslanski skupini Desus tako močno in zavzeto zavzemali za ohranitev omenjenega ukrepa, bi to pomenilo izpad prihodkov v višini približno 16 milijonov evrov na letni ravni, česar pa si seveda ne moremo privoščiti. Da zaključim, prispevek k razbremenitvi srednjega sloja, srednjih razredov prebivalstva in pa ohranitev 4. dohodninskega razreda, ki pomeni pravičnejšo oziroma pravično davčno obremenitev, sta tista poglavitna razloga, na podlagi katerih bomo poslanki in poslance Poslanske skupine DeSUS predlagano novelo zakona soglasno podprli. Najlepša hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Janko Veber.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov, v kateri bomo Zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ podprli, saj ohranja 4. dohodninski razred, kar je bila tudi ena od naših osnovnih zahtev pri sprejemanju proračuna za leto 2016 in 2017. V 4. dohodninski razred so namreč uvrščeni tisti, ki letno dobijo ali pa imajo dohodninsko osnovo nad 70 tisoč evrov, to predstavlja približno sedem slovenskih povprečnih plač. Takšnih zavezancev je v Sloveniji okoli 3 tisoč 400, ukrep pa seveda pomeni letne prihodke v proračunu v višini 16 milijonov evrov. Namreč, skrajno nepravično bi bilo, če bi pravo davčno razbremenitev doživeli prav tisti, ki sicer zaslužijo največ, in na to smo ves čas tudi opozarjali. Zakon prinaša tudi hkratno razbremenitev, približno 122 tisoč davčnih zavezancev, katerih letna dohodninska osnova je večja od 18 tisoč evrov. Torej, sredstva, ki se zberejo z obdavčitvijo najbogatejših, se namenjajo tistim, ki sodijo v višji srednji razred in se jih razbremenjuje. To je sicer dobrodošlo tudi iz našega stališča, vendar zavedamo se, da je še daleč od končnega cilja takšen davčni ukrep. Namreč, vedeti moramo, da v zelo širokem 3. dohodninskem razredu oziroma v razredu, ki je obdavčen z 41 % davčno stopnjo, pravzaprav spadajo vsi tisti, ki dobijo dohodke nekaj več nad povprečno slovensko plačo, pomeni, da poskušajo s svojo plačo pokrivati prav vse obveznosti, ki jih imajo v svojem življenju, in niso vključeni v nobene transfere oziroma socialne pomoči. Zato je tudi v tem primeru v tej davčni stopnji, ki bo nekoliko več razbremenjena, to sicer dobrodošlo, je pa še vedno bistveno premalo, zato smo seveda tudi Socialni demokrati pred kratkim dali v javno obravnavo tudi svoja izhodišča za prenovo davčnega sistema, ki bi seveda bistveno bolj razbremenil prav srednji dohodninski razred, in to je tisti razred, ki je zagotovo ta hip najbolj obremenjen. In želimo si, da bi v temu obdobju, ko poteka, lahko rečemo, javna razprava, o temu predlogu oblikovali skupna stališča, s katerimi bi zagotovo lahko oblikovali zelo jasno gospodarsko, poslovno in davčno okolje, ki je zagotovo zelo pomembno tudi zaradi planiranja gospodarske rasti, reorganiziranja proizvodnje v Sloveniji in nenazadnje pridobivanje tudi potencialnih investitorjev. Vse to je pa tisto, kar Slovenija zagotovo v temu obdobju izredno potrebuje in nenazadnje je tudi sposobna vse te stvari izpeljati, kar dokazujejo tudi naši izvozniki in kar dokazuje tudi naša gospodarska rast, ki je nenazadnje bistveno višja kot pa v drugih državah članicah evroskupine. Če k temu dodamo še takšen potencial, ki je zagotovo tudi v razbremenitvi srednjega razreda, je zagotovo teh priložnosti še bistveno več, kot jih je danes na razpolago. Torej sam zakon bomo podprli, ker ohranja 4. dohodninski razred in prinaša razbremenitev vsaj majhnega dela tistih, ki presegajo trenutno tudi sicer po našem zelo nizko povprečje. Hvala.
Besedo ima poslanska skupina Združena levica, zanjo Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat! Kot sem že rekel, ko je padla tako imenovana mini davčna reforma, se je zdelo, da bo z njo padel tudi četrti dohodninski razred. Zato smo se z nepovezanimi poslanci odločili, da vložimo novelo Zakona o dohodnini, ki bi četrti dohodninski razred ohranila, s tem pa v proračun prinesla dodatnih 16 milijonov evrov. Glede na to, da bo leto 2016 leto največjega tako imenovanega strukturnega ali fiskalnega napora, namreč, Ministrstvo za finance in Vlada sta se namenila strukturni primanjkljaj znižati za kar 0,6 odstotne točke, smo bili prepričani, da vlada našega predloga, ki bi prinesel dodatna sredstva v proračun, ne bo zavrnila. Ampak, smo se zopet motili. Vladna koalicija je pripravila svoj predlog, ki ureja isto zadevo, gre pa za spremembo ZUJF, in sicer se od našega razlikuje v tem, da ne samo da ohranja četrti dohodninski razred, ampak v istem zamahu zbran denar prerazporedi med 12 % najbolje plačanih ljudi v tej državi. S tem sicer zatrjuje, da bo povečala konkurenčnost te države in preprečila beg možganov, ampak ne drži ne eno ne drugo. Konkurenčnosti ne bo povečala, ker bruto stroški za plače za delodajalce ostajajo povsem isti, kot so, prav tako pa ne bo preprečila bega možganov, ker preračunano bo teh 12 % najbolje plačanih prejelo po cirka 17 evrov na mesec davčnega darila, kar pa težko verjamem, da je za koga razlog, ki je pripravljen pač emigrirati, da ostane v Sloveniji. Tudi če pogledamo strukturo tistih, ki odhajajo iz države, so po navadi ali prekerci ali pa brezposelni, ne pa ljudje z najboljšimi plačami v tej državi. Po drugi strani pa se Vlada s tem odreka pomoči najrevnejšim, recimo 16 milijonov evrov bi, kot smo opozarjali že ob sprejemanju proračuna, zadostovalo ravno za to, da bi dvignili minimalni dohodek na 308 evrov. Se pravi, dvignili bi ga. To je tisti znesek, ki ga je Ministrstvo za delo obljubilo leta 2009, se pravi 6 let nazaj, ko je bila minimalna plača še 100 evrov nižja, kot je zdaj, in ko revščina še ni tako hudo pestila prebivalstva v Sloveniji, kot ga danes. Zato bi bil danes tak odločen ukrep, ki bi se poskušal vsaj soočiti s problemom 300 tisoč revnih sodržavljank in sodržavljanov, ki ga imamo, nujen, ampak se je Vlada raje odločila, da ta denar prerazporedi med 12 % najbolje plačanih. Pri tem govori o srednjem razredu, ampak spet poudarjam, srednji razred ni primerna oznaka za to, o čemer se danes pogovarjamo, govorimo o 12 % najbolje plačanih ljudeh. To ni srednji razred. Srednji razred je marsikaj drugega, poleg tega pa še enkrat poudarjam, da za socialno usmerjeno vlado, sploh v takšnih časih, bi moralo biti kristalno jasno, da so krizo plačali najrevnejši in da so krizo plačali tisti, ki so izgubili službe, in da so krizo plačali upokojenci, ki se jim nižajo pokojnine, in da so krizo plačali vsi tisti, ki živijo pod pragom revščine. In njih bi morali targetirati s kakršnimikoli redistributivnimi ukrepi, ne pa da denar, ki ga zberemo mogoče pri 3 promilih najbolje plačanih, potem razporedimo med 10 % najbolje plačanih. Če bi bil to recept za razvoj, kar nam danes ponuja Vlada, bi Slovenija po letu 2005 in 2006 doživela razvoj, od takrat smo namreč dajali številna darila kapitalu in najpremožnejšim, davek na dobiček se je znižal s 25 na 17 %, dvakrat je bila znižana progresija davčne lestvice, ampak rezultat teh politik ni bil razcvet države, ni bila druga Švica, ni bil svetilnik Evrope, ampak je bilo izgubljeno desetletje. In kdaj, če ne zdaj, je čas, da začnemo o tem razmišljati? Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana državna sekretarka z Ministrstva za finance, drage kolegice in kolegi! Nižji davki in znotraj tega nižja obdavčitev oziroma nižja obremenitev dela je eno izmed osnovnih izhodišč socialno-tržnega gospodarstva, na katerem temelji sprejeti gospodarski program Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Če primerjamo obdavčitve dela znotraj primerljivih držav Evropske zveze, ugotovimo, da ima Slovenija delo obdavčeno občutno bolj kot večina gospodarsko uspešnih držav, kot na primer Nemčija in tudi kot sosednje države, Avstrija, Italija in Hrvaška. Davčna razbremenitev dela bi morala biti ena od prioritet sedanje vlade, da bomo lahko zagotovili ustrezno poslovno okolje za gospodarstvo in njegovo konkurenčnost na eni strani, na drugi strani pa tudi, da bomo preprečili naraščajoč trend bega možganov v tujino, s katerim se soočamo že nekaj zaporednih let. Davčna razbremenitev, kot jo je predlagala Vlada v Predlogu sprememb in dopolnitev Zakona o uravnoteženju javnih financ in ga obravnavamo danes, pomeni samo manjšo korekcijo in dejansko ne pomeni nekega bistvenega prispevka k davčni razbremenitvi dela. Ponovno imamo primer, ko gre zgolj za neko kozmetično korekcijo, zgolj za nek kozmetičen popravek, torej za šminko, ki je kratkega veka. Potrebujemo korenitejše ukrepe na tem področju, na kar nas opozarja tudi Evropska komisija. Po veljavni zakonodaji so namreč naši davčni razredi opredeljeni zelo ozko, zaradi česar so zlasti zavezanci s povprečnimi dohodki obdavčeni mnogo bolj kot v večini drugih držav Evropske zveze, kjer so davčni razredi širši, davčne stopnje pa povečini nižje. Pri obravnavi na matičnem delovnem telesu smo zato v Novi Sloveniji vložili amandma z novo dohodninsko lestvico z razširjenimi dohodninskimi razredi. Ta bi prinesel občutnejšo davčno razbremenitev srednjega razreda, kamor večinoma spadajo zavezanci z eno do dvema povprečnima plačama. Odpravil bi tudi najvišji, 50 % davčni razred, ki je bil v ZUJF uveden le kot začasni, neke vrste protikrizni davek. Povečani prilivi v državni proračun iz naslova dohodnine zaradi povečanega zaposlovanja in iz naslova davka na dodano vrednost pri povečani potrošnji bi po našem prepričanju pokrili predvideno zmanjšanje proračunskih prihodkov zaradi spremenjene dohodninske lestvice. Žal je koalicija naš amandma zavrnila. Naj opozorimo tudi na letna poročila OECD, ki ugotavljajo, da je davčni primež za srednji razred v Sloveniji med najvišjimi v državah OECD. Priporočajo znižanje obremenitev plač, kar bo spodbudilo zaposlovanje, delež delovno aktivnih in tudi vlaganje v znanje. Spodbudilo bo tudi potrošnjo, ki je pomemben vzvod gospodarske rasti. Poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov današnjega Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o uravnoteženju javnih financ ne bomo podprli. Potrebujemo namreč ne začasne, pač pa trajne in sistemske spremembe na področju dohodnine, z začasnimi rešitvami, kakršnih se je poslužila Vlada ob tem predlogu zakona, odlaga prepotrebne in nujne davčne reforme in ne zagotavlja potrebnega stabilnega in ugodnega poslovnega okolja za gospodarstvo, predvsem za nove tuje investicije. Po tem kazalniku se uvrščamo na rep lestvice med evropskimi državami in obžalujemo, da se je Vlada s takim stanjem kar sprijaznila. Gre za nek ukrep, ki bo veljal do konca leta 2017, kako bo po tem letu, ne vemo. In to je šolski primer, kako ne bi smeli delati davčnega okolja. Ta ukrep dejansko prispeva k nestabilnemu okolju. Kako se vendar naj tuji investitorji potem odločajo za vlaganja v Republiki Sloveniji? Kot rečeno, mi potrebujemo korenite strukturne reforme, h katerim nas je nenazadnje pozvala v petek tudi komisarka iz Republike Slovenije gospa Violeta Bulc. Upam, da jo je kdo slišal.
Besedo ima Poslanska skupine nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Spoštovani predsednik, kolegice in kolegi. Danes obravnavamo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ. ZUJF, tako imenovani ZUJF, ki je bil sprejet kot interventni zakon v letu 2012, in verjetno se še vsi spomnimo, da je v javnosti naletel na mnogo, mnogo kritik. Posegel je v 39 različnih zakonov. Nekateri posegi predstavljajo trajne ukrepe, drugi pa so bili začasne narave, vezani na gospodarsko aktivnost in stanje javnih financ. Eden bolj radikalnih in po moji oceni napačnih je bilo znižanje pokojnin, in to tudi do 25 %, in to s pomočjo stranke, ki se vedno bori za upokojence. Seveda smo takoj po prevzemu vlade to napako korigirali. Se še spomnimo, kakšnega odziva je bil ta zakon deležen, pa čeprav so bile gospodarske razmere v času njegovega sprejema neprimerljivo slabše, kot je to danes. Sama sem mu nasprotovala kot poslanka, zudi ali predvsem zaradi načina njegovega sprejemanja. Poseg v tako veliko število zakonov vsekakor slabša preglednost zakonodaje, dodatno tudi tako, da zakon, čeprav interventni, vsebuje začasne in stalne ukrepe. A pustimo leto 2012, verjetno si nihče od nas ne želi ponovitve takratnih razmer. Aktualna vlada se danes hvali z gospodarsko rastjo, trendom manjšanja števila brezposelnih, umirjanjem strasti med različnimi deležniki in podobno. Torej po besedah vlade nikakor ne s stanjem, ki kliče po hitrih in radikalnih odločitvah, pa vendar danes ponovno obravnavamo ZUJF. Odgovora na moje večkratno zastavljeno vprašanje, zakaj ZUJF in ne sistemski zakon, kar Zakon o dohodnini v tem primeru je, nisem prejela. Skupaj z Združeno levico smo z Zakonom o dohodnini, ki je bil vložen, želeli urediti pravzaprav identične stvari, identične rešitve. Pa nas je na žalost vladajoča koalicija s silo moči preglasovala. Še na nekaj bi rada opozorila. To je postopek sprejemanja tega zakona, nujni postopek. Podaljšanje četrtega dohodninskega razreda – s katerim mimogrede nimamo nobenega problema –, nekako ne znamo umestiti v pogoje, ki opredeljujejo nujnost postopka varnost države, obramba države, odprava posledic naravnih nesreč ali pa preprečitev za državo nepopravljivih posledic. Nekako po naši oceni teh razlogov ta zakon, ki je pred nami, ne naslavlja. Še več, finančni učinki za državni proračun ne bodo, ampak jih ne bo. Se pravi, tudi to je eden od dodatnih razlogov, da pravzaprav nobenega finančnega učinka in velikih posledic za državo in državni proračun ni. Ampak Vlada in koalicija očitno vseeno menita, da so razmere, ki zahtevajo sprejem tega zakona, takšne, da je edino pravilno, da se sprejme po nujnem postopku. Sprememba sistemskega zakona, ki smo ga v proceduro vložili, kot že rečeno, skupaj z Združeno levico, je bil v celoti zavrnjen. In to kot neprimeren, se ve. Zakon o uravnoteženju javnih financ se vam je, kolegice in kolegi, zdel primernejša oblika, kljub temu, da naj ne bi bila naša država več v krizi, naj ne bi bila več v finančni stiski, ampak ZUJF, sprejet kot interventni ukrep, ekstremno hitro, ki je spremenil 39 zakonov, ga podaljšujete. Od danes naprej, spoštovani kolegice in kolegi, je ta ZUJF vaš zakon, zakon SMC, Desus in SD. Še enkrat želim povedati, da vsebinskim rešitvam ne nasprotujemo, nasprotujemo pa temu, da se stvari ne rešujejo v sistemskih zakonih, ampak v zakonih, v katere ne sodijo. Zato mi trije tega zakona ne bomo podprli.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VARSTVU OKOLJA PO NUJNEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Izvajanje obvezne državne gospodarske javne službe izvajanja meritev, pregledovanja in čiščenja kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov zaradi varstva okolja in učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom je bilo urejeno z Zakonom o varstvu okolja, ki je bil sprejet leta 2004 in njegovimi podzakonskimi predpisi. V 148. členu Zakona o varstvu okolja je bilo določeno, da je s 7. 5. 2004 ta gospodarska javna služba, ki ni več lokalna, državna javna služba. Na podlagi te zakonske ureditve in skladno z njo je bila 25. 11. 2004 sprejeta uredba o načinu, predmetu in pogojih izvajanja obvezne državne gospodarske javne službe izvajanja meritev, pregledovanja in čiščenja kurilnih naprav, dimnih vodov in zračnikov zaradi varstva okolja in učinkovite rabe energije, varstva človekovega zdravja in varstva pred požarom, ki skladno z Zakonom o gospodarskih javnih službah določa način izvajanja te javne službe v obliki koncesije, v okviru katere za posamezno dimnikarsko območje pridobi izvajalec izključno pravico. V Republiki Sloveniji so bile za vsa dimnikarska območja podeljene koncesije in sklenjene koncesijske pogodbe v skladu z zakonom in veljavnimi predpisi in jih je mogoče odvzeti le ob posamičnih primerih, če se dokažejo kršitve ali drugi razlogi za odvzem ali odpoved koncesijske pogodb. Koncesijo podeljuje Vlada Republike Slovenije, koncesijsko pogodbo pa po pooblastilu Vlade sklene minister, pristojen za varstvo okolja. S sprejetjem Zakona o varstvu okolja se sedanja ureditev izvajanja dimnikarskih služb ohranja zgolj do 31. 12. 2015, ko se bo prenehala izvajati kot obvezna državna gospodarska javna služba, če ne bi sprejeli teh sprememb Zakona o varstvu okolja po nujnem postopku. To pomeni, da bi brez uveljavitev novega sistema te storitve po tem datumu bile prepuščene trgu. Ministrstvo in pa tudi Vlada meni, da je zaradi zagotovitve javnega interesa, ki se izraža v skrbi za varstvo okolja in premoženja ljudi, požarni varnosti ter energetske učinkovitosti malih kurilnih naprav, izvajanje dimnikarskih storitev ne more biti prepuščeno trgu, temveč je tudi v prihodnje potrebna regulacija tega področja. Na Ministrstvu za okolje in prostor smo že v letošnjem letu, nekje od marca na številnih posvetih predstavili idejni okvir nove ureditve izvajanja dimnikarskih storitev. Prav tako smo v poletnih mesecih opravili javno razpravo, vendar pa dokončne rešitve nismo sprejeli oziroma niso bile potrjene na Vladi. Pripravili smo zakon o dimnikarskih storitvah, ga posredovali v vladno proceduro po nujnem postopku, potem pa zaradi nekaterih težav predlagali, da se ta zakon o dimnikarskih storitvah sprejme po rednem postopku. V predlaganem zakonu, ki je danes na vrsti, pa s spremembami za eno leto podaljšujemo prehodno ureditev z namenom, da ostanejo tudi še v letu 2016 dimnikarske storitve regulirane. Predlagani zakon ne spreminja temeljnih načel veljavnega zakona. Osebe, ki jih predvideva predlog zakona, to so koncesionarji, opravljajo dimnikarsko službo do sklenitve nove koncesijske pogodbe oziroma aneksa k pogodbi o podaljšanju koncesijske pogodbe pod pogojem, da vložijo zahtevo za podaljšanje veljavnosti sklenitve koncesijske pogodbe v roku, ki ga predvideva določba, to je do 15. januarja 2016. Gre za primere koncesionarjev, ki jim koncesijsko razmerje za izvajanje obvezne državne gospodarske javne službe preneha pred rokom, ki je določen, torej pred 31. 12. 2016. Drugi odstavek določa, da se v izogib praznim koncesijskim območjem, tistih koncesijskih območjih, kjer ni koncesionarjev z veljavno koncesijsko pogodbo na dan 31. 12. 2015, uporabljajo določila devetega odstavka 92. člena zakona, in sicer, da Vlada na podlagi javnega poziva podeli koncesijo drugi osebi, ki izpolnjuje predpisane pogoje in zoper njo ni začet postopek za odvzem koncesije. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku, gospodu Igorju Zorčiču.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Spoštovana ministrica in sekretarka! Odbor za infrastrukturo, okolje in prostor je na 27. nujni seji dne 11. 12. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo po nujnem postopku predložila Vlada. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za okolje in prostor, Komisija državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, Zakonodajno-pravne službe, Gospodarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, sekcije dimnikarjev in civilnih pobud, Dimnik in Društva civilne iniciative Malečnik, Zveze ekoloških gibanj, Zveze svobodnih sindikatov in Računskega sodišča. V dopolnilni obrazložitvi k predlogu zakona je v imenu predlagatelja državna sekretarka na Ministrstvu za okolje in prostor mag. Tanja Bogataj izpostavila, da je novela Zakona o varstvu okolja, ki je bila sprejeta leta 2013, določila, da se dotedanja ureditev izvajanja dimnikarske službe ohrani zgolj do 31. 12. 2015, ko naj bi se prenehala izvajati kot obvezna državna gospodarska javna služba. Posledično bi to pomenilo, da bodo brez uveljavitve novega sistema dimnikarske storitve po tem datumu prepuščene trgu. Poudarila je, da se po mnenju pristojnega ministrstva zaradi zagotovitve javnega interesa, ki se izraža v skrbi za varstvo okolja in premoženja ljudi, požarni varnosti ter energetski učinkovitosti malih kurilnih naprav, izvajanje dimnikarskih storitev ne sme povsem prepustiti trgu, temveč je tudi v prihodnje potrebna regulacija tega področja. Iz tega razloga se v predlaganem zakonu predvideva sprememba 92. člena Zakona o varstvu okolja 1F, ki bo še za eno leto podaljšal prehodno ureditev in ohranja regulacijo dimnikarskih storitev. Izpostavljeno je bilo še, da se pristojno ministrstvo intenzivno ukvarja s pripravo nove sistemske ureditve o izvajanju dimnikarskih storitev. Tako je bil v letu 2015 na številnih posvetih že predstavljen idejni okvir nove ureditve in opravljena javna razprava, vendar pa dokončne rešitve še niso sprejete. Predložitev sistemskega zakona za področje dimnikarskih storitev se predvideva v letu 2016. Do tedaj pa predlagatelj predlaga podaljšanje obstoječe ureditve. Zakonodajno-pravna služba je predlog zakona proučila z vidika njihove pristojnosti. Predstavnica te službe je poudarila, da so v mnenju opozorili zlasti na nekatere nejasnosti ureditve prehoda na nov časovni okvir izvajanja gospodarske javne službe po dosedanjih predpisih, da so sedanji izvajalci te gospodarske javne službe lahko v različnih položajih, kar bi bilo po njihovem mnenju treba upoštevati tudi pri določanju prehoda na novo ureditev, s čimer bi se zaščitile tudi morebitne pridobljene pravice, ki izvirajo iz veljavnih koncesijskih pogodb. Predsednik Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj gospod Verbič je v predstavitvi mnenja te komisije izpostavil, da komisija predlog zakona podpira, prav tako pa podpira namero resornega ministrstva, da ne podaljša koncesij obstoječim koncesionarjem, ki ne izpolnjujejo zakonskih pogojev. V razpravi so nekateri opozicijski poslanci poudarili, da je s sprejetjem ZVO 1F, ki je določil prenehanje izvajanja dimnikarske službe kot obvezne državne gospodarske javne službe, vzpostavljen pogoj za popolno liberalizacijo trga dimnikarskih storitev, ki pa se s tem predlogom zakona namerava preprečiti in podaljšati obstoječ koncesijski sistem do konca leta 2016. Po njihovem mnenju pa se je koncesijski sistem pokazal kot pomanjkljiv, saj med drugim pristojno ministrstvo še vedno ni uspelo vzpostaviti evidence kurilnih naprav, s čimer posledično niso vzpostavljeni pogoji za učinkovit nadzor nad izvajanjem dimnikarske službe po posameznih dimnikarskih območjih. Kot neustrezno pa so označili tudi določanje cen oziroma določanje tarifnega sistema dimnikarskih storitev. Podobno stališče so v svojih razpravah zavzeli tudi predstavniki Vseslovenske civilne pobude Dimnik in društva Civilne iniciative Malečnik, ki so poleg tega izpostavili mnenje, da je prosta izbira dimnikarskih storitev na trgu ustavna pravica posameznikov oziroma lastnikov kurilnih naprav. Kritično pa so oceni tudi dejstvo, da pristojno ministrstvo v času sprejetja ZVO 1F ni uspelo pripraviti sistemskega zakona, ki bi moral zlasti uveljaviti pravico do proste izbire izvajalcev. Po drugi strani so koalicijski poslanci predlog zakona podprli. Podobno mnenje so izrazili tudi predstavniki Gospodarske zbornice Slovenije, Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije, Sekcije dimnikarjev, Zveze ekoloških gibanj in Zveze svobodnih sindikatov. Odbor je na podlagi osmega odstavka 131. člena Poslovnika Državnega zbora sprejel dva amandmaja k predlogu zakona, prav tako pa je glasoval o vsebinskih sklepih opozicijskih poslancev, ki pa niso dobili večinske podpore članic in članov odbora. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana ministrica s sodelavko, spoštovani kolegice in kolegi! Danes obravnavamo predlog novele Zakona o varstvu okolja, katerega temeljni cilj je začasno podaljšanje obstoječe ureditve izvajanja obvezne državne gospodarske javne dimnikarske službe. S spremembo 92. člena veljavnega zakona se tako za eno leto podaljšuje prehodna ureditev, z namenom, da ostanejo dimnikarske storitve regulirane. V tem enem letu pa bo ministrstvo oblikovalo dokončen predlog zakona o dimnikarskih storitvah, s katerim naj bi se regulacija dimnikarske službe tudi ohranila. V Poslanski skupini Desus se sprašujemo, zakaj se danes pravzaprav sploh ukvarjamo s to novelo, če vemo, da je minister Židan že leta 2013 v vlogi ministra za kmetijstvo in okolje po mnogih opozorilih in protestih različnih civilnih iniciativ napovedal prehod dimnikarske službe na tržni sistem. Takrat je predsednik SD zatrdil, da bo od 1. januarja 2016 dalje sistem opravljanja dimnikarske dejavnosti zastavljen na način, da bo lahko vsak občan dimnikarja izbral sam. To konec koncev od nas zahteva tudi Evropska unija, ki poleg prostega pretoka ljudi in blaga zagovarja tudi prost pretok storitev. Zato smo v Poslanski skupini Desus zelo presenečeni, da so določeni lobiji tako zelo vplivni in močni, da je prav stranka SD spremenila svoje mnenje in po novem ni več zagovornica licenc. Prav tako od stranke SD ministrica zaenkrat še ni dobila nobenega konkretnega predloga, kako naj se zavoljo varovanja zdravja in okolja uredi dimnikarska služba, da se le-ta ne bo prenesla na prosti trg, kar bi slej ko prej prineslo ne samo kazni s strani Evropske unije zaradi nespoštovanja okoljskih zavez, ki jih mora spoštovati Republika Slovenija, temveč tudi zaradi nevzdrževanih kurilnih naprav in dimnikov morda celo smrtne žrtve. Podoben vpliv ima dimnikarski lobi očitno tudi na največjo koalicijsko stranko SMC, ki je v zadnjem trenutku odrekla podporo Predlogu zakona o dimnikarskih storitvah, zaradi česar je bilo ministrstvo v skrbi za zdravje in okolje prisiljeno podaljšati koncesije še za eno leto. Koncesionarji so celo tako močni, da so najeli tudi enega izmed bolj poznanih pravnikov v naši državi, da je spisal takšno mnenje, kot so ga plačali, torej, da koncesije seveda morajo ostati. Logično je, da koncesionarji nasprotujejo licencam, saj se zavedajo, da mnogi med njimi svojega dela niso opravljali tako, kot bi morali, zato jih bodo uporabniki ob prvi priliki zamenjali. Padli so že pri upravljanju najbolj osnovne naloge, ki jim jo nalaga koncesijska pogodba, to je vpisovanje podatkov o uporabnikih storitev obvezne državne gospodarske javne službe v evidenco EviDim, ki je popolnjena samo do polovice. Sedanji koncesionarji so deležni ogromno očitkov s strani uporabnikov dimnikarskih storitev. Tega se ministrstvo dobro zaveda, zato se trudi poiskati najboljšo možno rešitev za reguliranje dimnikarske službe, s katero se bodo ohranili obvezni pregledi dimnikov in kurilnih naprav, hkrati pa se bo omogočila svobodna izbira dimnikarjev in ohranil nadzor nad njihovim delom. Okoljsko ministrstvo se je celo letošnje leto trudilo najti nek kompromis med vsemi nasprotniki koncesij, licenc in prostega trga ter seveda ustreznega nadzora. Na koncu se je izkazalo, da nihče nima boljšega predloga, kot so licence, ki bi uporabnikom odprle možnost, da si izbirajo dimnikarja ne glede na področje na katerem živijo. Če želimo torej preprečiti prosti trg na področju dimnikarskih storitev, moramo žal sprejeti ta predlog zakona, ki je pred nami. S tem bomo ministrstvu dali čas, da pripravi predlog zakona, ki bo predstavljal nek kompromis med podporniki koncesij in njihovimi nasprotniki. Medtem pa lahko samo upamo, da koncesionarji ne bodo v temu času še bolj izkoriščali pomanjkljivega nadzora nad njihovim delom. Poslanke in poslanci Poslanske skupine Desus bomo predlog zakona, kot sem že prej dejal, žal prisiljeni podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jan Škoberne bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Spoštovani gospod podpredsednik, ministrica, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Pred nami je novela zakona, ki obravnava izredno pomembno področje, ki posega v tri temeljne zgodbe, in sicer vprašanje požarne varnosti, vprašanje varovanja okolja, čistega zraka in zdravja ljudi ter v vprašanje, kako zagotavljati ustrezno uporabniško izkušnjo na področju, ki je na eni strani v javnem interesu in je javna služba in na drugi strani nekaj, kar obstaja kot tržni interes na trgu. Ministrstvo je imelo izjemno nehvaležno nalogo, ker se je pri pripravi rešitev urejanja tega področja seveda znašlo na polju, kjer sobivajo mnogi interesi. Predvsem interesi tistih, ki storitve ponujajo, in interesi tistih, ki te storitve koristijo, torej uporabnikov. Diametralno nasprotno so si v mnogih pogledih stališča enih in drugih, ob tem pa trčimo upravičeno in nujno seveda tudi na stališča naravovarstvenikov, gasilcev in tistih, ki morajo zagotavljati javno varnost in red. Zato je pomembno, da je ministrstvo pripravi nove rešitve posvetilo veliko časa in da je ob pripravi rešitev, ki so bile predlagane, ugotovilo pravočasno, da za celostno učinkovito in dobro rešitev potrebuje več časa. Zato danes podaljšujemo obstoječe stanje, da bomo pridobili čas, argumente in rešitve, ki bodo omogočile, da se nam v temu državnemu zboru ne bo ponovila zgodba, ki se nam često dogaja pri različnih zakonih. To je, da jih popravljamo, ko ugotovimo, da so določene predlagane rešitve napačne, neizvedljive ali se ne uresničujejo tako, kot je bilo v ideji želeno ali zamišljeno. Socialni demokrati bomo predlog novele podprli. Bomo tudi v nadaljevanju sodelovali pri iskanju konstruktivne ureditve tega področja. Pričakujemo pa, da se bodo tudi pritiski na vse poslanske skupine, verjamemo tudi na ministrstvo, iz različnih interesnih skupin, pa najsi gre za ponudnike koncesionarje ali uporabnike, zmanjšali, zato da bo mogoče na eni s strani ministrstva pripraviti korekten predlog in na drugi strani v Državnem zboru opraviti razpravo brez obtoževanja na bazi argumentov in z evropsko primerljivo rešitvijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Violeta Tomić bo predstavila stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo. Čeprav smo ga dobili šele zdaj, tako rekoč 5 pred 12, v Poslanski skupini Združena levica Predlog novele Zakona o varstvu okolja vseeno pozdravljamo. Zakaj 5 pred 12? Ker je ena od prejšnjih novel tega zakona, natančneje tista iz leta 2013, določila, da trenutna ureditev na področju dimnikarskih storitev velja le do konca letošnjega leta. Julija letos je Vlada na straneh e-uprave objavila Predlog zakona o dimnikarskih storitvah, ki naj bi z začetkom naslednjega leta trenutno koncesijsko ureditev zamenjal z licenčnim sistemom. Ker pa je Vlada predlog novega krovnega zakona umaknila iz parlamentarne obravnave, nam je grozilo in nam pravzaprav, če predloga te novele ne sprejmemo, še vedno grozi, da bo s 1. januarjem 2016 na področju dimnikarskih storitev zavladal kaos. To ni trenutek za razpravo, ali je bolje še naprej razvijati koncesijsko ureditev ali jo morda zamenjati z licenčnim sistemom. Za to smo imeli velik del letošnjega leta in za to bomo imeli očitno tudi velik del naslednjega leta. In prav to je glavni problem, o katerem bi želela govoriti danes. Ministrstvo za okolje in prostor je idejni koncept Predloga zakona o dimnikarskih storitvah predstavilo že marca letos. Vse od začetka javne razprave je bilo jasno, da mu velik, celo večinski del zainteresirane javnosti nasprotuje. Še več. V predlogu zakona je bila prepoznana vrsta pravnih, vsebinskih in izvedbenih problemov. Pojavili pa so se tudi očitki, da je protiustaven. Pa vendar po več kot pol leta negativnih odzivov ministrstvo ni vložilo resnega truda v to, da bi probleme predloga zakona odpravilo in je pri njem vztrajalo do konca. In tukaj se skriva glavni nauk celotnega debakla. Ministrstvo te novele Zakona o varstvu okolja v parlamentarno obravnavo ni vložilo, ker s tem želi pridobiti dodatno leto za javno razpravo. Ne. Ministrstvo je novelo v parlamentarno obravnavo vložilo, ker je moralo svoj Predlog zakona o dimnikarskih storitvah iz nje umakniti. Umakniti pa ga je moralo zaradi vsega nasprotovanja, ki sem ga omenila, zaradi njegove neusklajenosti z zainteresirano javnostjo, predvsem pa zaradi lastnega nerazumevanja tega, čemu javna razprava sploh služi. Če se iz vsega tega ne bo naučilo, da javna razprava ni le predstavljanje svojih predlogov zainteresirani javnosti, temveč je tudi dejavno poslušanje, izmenjava idej in argumentov, ki bi morali izvirni predlog izboljšati, je za področje dimnikarskih storitev pred nami še eno izgubljeno leto. In to ni kar katerokoli drugo področje. Je področje, ki bistveno zadeva javni interes. Ne gre namreč le za ogrevanje, gre tudi za varnost in okolje, recimo v smislu zagotavljanja požarne varnosti, učinkovite rabe energije in kakovosti zraka ter preprečevanje zastrupitev z ogljikovim monoksidom in obremenjevanjem okolja z emisijami. Trenutna ureditev tega področja ni zadovoljiva, to vemo vsi. Zato lahko za to novelo Zakona o varstvu okolja v Poslanski skupini Združena levica glasujemo le s stisnjenimi zobmi. A zanjo glasujemo tudi v upanju, da se je ministrstvo iz svojih preteklih napak vendarle sposobno učiti in da bo dodatno leto uporabilo za to, da v sodelovanju z zainteresirano javnostjo pripravi boljši in bolj življenjski zakon o dimnikarskih storitvah. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov. Izvolite.
Havla lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica! Pri prejšnji točki dnevnega reda oziroma pri prejšnjem zakonu zgolj začasni ukrep, z rokom trajanja 2 leti, pri tej točki dnevnega reda spet začasni ukrep, z rokom enega leta. Uvodoma moram povedati, da sem hvaležen kolegu Ivanu Hršku, da je zelo korektno slovenski javnosti predstavil, da je bil glede tega zakona velik ravs znotraj koalicije, in verjamem, da gospe ministrici ni bilo enostavno in da ji ni enostavno in na nek način jo moram vzeti v bran, čeprav bom v nadaljevanju zelo kritičen do Vlade in tudi do ministrstva. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlog današnje novele Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja je posmeh delu Vlade Republike Slovenije, ki še vedno ne ve, kako bi uredila področje dimnikarskih storitev. Bi to dejavnost še naprej v celoti regulirala ali bi morda nekatere storitve prepustila trgu. Najprej pripravi predlog, ki je tako nedodelan in nestrokoven, da ga razcefra celo sama služba Vlade Republike Slovenije za zakonodajo, nato pa zavlačuje do zadnjega trenutka, ko še lahko podaljša sedanjo organiziranost te dejavnosti. Sedanja ureditev izvajanja dimnikarskih služb se izteče 31. 12. 2015, torej čez 16 dni, ko se bo prenehala izvajati kot obvezna državna gospodarska javna služba. To pomeni, da bi bile brez uveljavitve novega sistema te storitve po tem datumu prepuščene trgu. Ker Ministrstvo za okolje in prostor dokončnih rešitev kljub dolgotrajnim že izvedenim postopkom javne razprave še ni sprejelo, novela zakona predlaga ponovno začasno podaljšanje za eno leto, torej do silvestrovega 2016. V tem času bo moralo Ministrstvo za okolje in prostor poleg priprave novega predloga zakona o dimnikarskih storitvah podaljšati več kot 150 koncesijskih pogodb in izdati odločbe ter anekse. Pa bo ministrstvo to zmoglo? Občutek imamo, da bomo ob letu osorej ponovno pred enako odločitvijo, kajti MOP je imelo dovolj časa, da pripravi zakon, ki bi bil resnično v javnem interesu varstva okolja, požarne varnosti, varnosti človekovega zdravja in racionalne rabe energije pri uporabi malih kurilnih naprav. Ne moremo mimo dejstva, da število požarov drastično narašča, predvsem v zimskem času, in da bi že z vidika požarne varnosti morali danes imeti pred seboj zakon, ki bi pomenil tudi preventivno in ne le kurativno delovanje. Ministrstvo pa niti evidence kurilnih naprav in dimnikarskih storitev ni uspelo vzpostaviti, zaradi česar nima pogojev za učinkovit nadzor nad izvajanjem dimnikarske službe. Ker je dimnikarska dejavnost zelo povezana s požarno varnostjo, za katero pa na lokalnem nivoju odgovarjajo občine oziroma župani, to področje zahteva mnogo bolj aktiven pristop, kot ga kaže naša vlada. V Novi Sloveniji smo prepričani, da gre izključno za izigravanje in manipulacijo načela javnega interesa, na katerega se MOP kot predlagatelj sklicuje. Če bi javni interes dejansko bil njihovo vodilo, potem ne bi izgubljali toliko časa za pripravo novega zakona, s katerim bi celostno uredili to področje. Vlada je samo v letošnjem letu že dvakrat predlagala spremembo zakona, obakrat seveda iz nujnega razloga. Enkrat v izogib kazni zaradi neizpolnjevanja obveznosti Slovenije iz Direktive o celovitem preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanje okolja in drugič na novembrski redni seji Državnega zbora, ko je skušala prihodke iz naslova koncesnin za rabo vode dati Skladu za vode, na račun občin, seveda. Kljub številnim pozivom stroke, civilnih iniciativ in ostalih deležnikov, da se koncesije na tem področju s koncem letošnjega leta iztekajo in da je treba sprejeti vse potrebne akte za celovito ureditev izvajanja dimnikarske dejavnosti, MOP ni niti s korakom sledil tem zahtevam in potrebam časa. Kakorkoli bi želeli urediti dimnikarske storitve s podeljevanjem koncesij, torej z državno regulacijo, ali pa prepustitvijo trgu, bi to lahko naredili do izteka tega leta. Danes bi morali imeti poslanci na mizi predlog novega zakona in ne le predlog zasilnega izhoda, to je podaljšanje koncesij, z drugo besedo, podaljšanje stanja, ki nikomur več ne odgovarja. Glede na navedeno v Novi Sloveniji predloga zakona ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani! Ureditev dimnikarskih storitev pri nas že nekaj časa dviga veliko prahu. Novela iz leta 2013 je obvezno državno gospodarsko javno službo določila le do konca letošnjega leta. Z letom 2016 pa naj bi država določila, kakšno drugačno ureditev ali pa bi storitve prepustila trgu in s tem tvegala poslabšanje požarne varnosti, kvalitete zraka in podobno. Razlogi za državno intervencijo vsekakor so. In v čem je pravzaprav problem? Če na grobo pogledamo, imamo v tem primeru vsaj tri skupine. Prvo skupino predstavljajo nezadovoljni do skrajno nezadovoljni uporabniki, drugo pa zadovoljni do zelo zadovoljni ponudniki storitev, seveda, tisti s koncesijo. Ti dve skupini sta na popolnoma nasprotnih bregovih. Eni želijo več besede pri najemanju storitev, ceni in podobnem, drugi želijo stanje, kot je zdaj. In če lahko razumemo prvi dve skupini, kjer vsaka zase želi najboljše, je tretjo skupino najtežje opisati. To je država, ki ugotavlja, da ima prav skupina, in sicer tista, ki je nezadovoljna, v marsičem prav. Zato torej ni možno zanikati, da se je sistem pokazal kot pomanjkljiv. Ministrstvo, žal, ni vzpostavilo evidence kurilnih naprav, s čimer posledično tudi ne pogojev za učinkovit nadzor nad izvajanjem dimnikarske službe po posameznih dimnikarskih območjih. Kot problematično in neustrezno se je izkazalo določanje cen oziroma določanje tarifnega sistema dimnikarskih storitev. In prav cena storitev je tista, ki pri uporabnikih dviga največ prahuTo je cena v povezavi s storitvijo oziroma vrednostjo opravljene storitve. Če lahko razumemo prvi dve skupini, pa tretje skupine, ki jo predstavlja vlada oziroma pristojno ministrstvo, nikakor ne moremo razumeti. Gospa ministrica je 19. oktobra letos, torej pred slabima dvema mesecema, na poslansko vprašanje gospe Violete Tomić odgovorila, in to citiram: "Predlog zakona je pripravljen in nikakor nismo pripravljeni vložiti novele Zakona o varstvu okolja, ki bi podaljševala veljavnost obstoječe ureditve." Konec citata. Pred dvema mesecema torej nismo bili pripravljeni podaljšati obstoječe ureditve, prejšnji teden pa državna sekretarka na seji odbora izjavi, da se pristojno ministrstvo intenzivno ukvarja s pripravo nove sistemske ureditve izvajanja dimnikarskih storitev. V tej luči je bila opravljena tudi javna razprava, a dokončne rešitve še niso sprejete. Sistemski zakon naj bi tako bil pripravljen in sprejet v letu 2016. V Poslanski skupini nepovezanih poslancev menimo, da so izjave ministrice in državne sekretarke v popolnem nasprotju, saj je ministrica pred dvema mesecema rekla, da je zakon že pripravljen in da ne bomo podaljševali obstoječe ureditve, državna sekretarka pa pred nekaj dnevi, da odločitev in zakona ni. In sistemske rešitve, ki zaznamujejo odločanje te vlade, so zopet preložene vsaj za eno leto. Poslanke in poslanci skupine nepovezanih poslancev ponovno opozarjamo na neoperativnost Vlade. Odločitve sprejemamo na način, da preprečujemo nepopravljive posledice. In tu se strinjamo z ministrico, požarna varnost in zdravje ter kvaliteta zraka nikakor ne smejo biti vprašljivi zgolj zato, ker se Vlada ne more ali zmore odločiti. Vladati pomeni tudi sprejemati odločitve in za odločitvami stati ter jih zagovarjati. Tako je to v življenju in tudi v politiki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Igor Zorčič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Še enkrat lepo pozdrav, spoštovani kolegice in kolegi! Z veljavnim zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja se sedanja ureditve upravljanja dimnikarskih storitev kot obvezna državna gospodarska javna služba ohranja do 31. 12. 2015. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja predstavlja le začasno prehodno enoletno ureditev dimnikarske službe in podaljšuje obstoječo ureditev le-te za obdobje do 31. 12. 2016. Izvajanje zakona predvideva izdajanje novih odločb in sklepanje koncesijskih pogodb z že obstoječimi izvajalci storitev. Ministrstvo za okolje in prostor je sicer od marca 2015 v številnih posvetih prestavilo idejni okvir nove ureditve izvajanja dimnikarskih storitev, vendar pa kljub številnim poizkusom usklajevanja, dokončne rešitve še niso sprejet. Prehodno obdobje bo omogočilo dodaten čas za ustrezno uskladitev predloga zakona z vsemi deležniki ter dopolnitev v skladu z morebitnimi kompromisi. Po oceni Poslanske skupine SMC zaradi zagotovitve javnega interesa izvajanje dimnikarskih storitev ne more biti prepuščeno trgu. Danes smo slišali veliko o tem, ali naj bodo te storitve tržne ali netržne, ampak tudi v tem delu imamo interesente, ki se pravzaprav zavzemajo za to, da so dimnikarske storitve popolnoma prepuščene volji uporabnikov in lastnikov kurilnih naprav, pa tistih, ki pravijo, da pravzaprav tržna storitev pomeni, da si lahko vsakdo naroči svojega dimnikarja, vendar pa, da to mora storiti, kot to velevajo podzakonski akti. V Poslanski skupini SMC torej menimo, da pregled in čiščenje kurilnih naprav in ostale dimnikarske storitve še vedno morajo biti obvezne, in sicer zaradi varstva okolja, premoženja, človekovega zdravja, skratka zaradi javnega interesa. Dosedanja ureditev dimnikarskih storitev, tudi po oceni SMC, ni bila dobra, saj ni sledila razvoju tehnologije na področju ogrevanja, nekatere storitve pa so se zato opravljale po nepotrebnem in preveč pogosto vse na račun uporabnikov, najbolj tistih, ki so investirali v moderne in bolj čiste kurilne in ogrevalne naprave. To so pa tiste, ki ne zahtevajo tako pogostega čiščenja, kot se je dejansko izvajalo. Predlog zakona je bil na 27. nujni seji Odbora za infrastrukturo, okolje in prostor z amandmaji koalicije dopolnjeni s predlogi Zakonodajno-pravne službe, podpira ga tudi Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj. Kljub temu da dosedanja ureditev, ki se podaljšuje, ni optimalna, pa predlog zakona predstavlja le začasno ureditev izvajanja dimnikarske službe. Kot smo slišali že danes, bo ob končnem predlogu, ki ga bo predlagalo Ministrstvo v naslednjem letu, več kot očitno burna razprava. Jaz verjamem, da se bodo še vedno našli tisti, ki ne glede na to, kakšen bo zakon, z zakonom ne bodo zadovoljni. Očitno je, da so interesne skupine pri tem vsaka zelo na svojem bregu, vendar pa moramo tudi pri oblikovanju tega zakona, ki ga bomo imeli drugo leto tukaj na klopeh, doseči najvišji možni kompromis. Ministrstvo je s preteklim predlogom zakona že pokazalo, da v to vlaga velike napore, in verjamem, da nam bo to v naslednjem letu tudi uspelo doseči, da bomo dobili dober in kvaliteten zakon, ki ga bo podpirala kar največja skupina ljudi in interesentov s tega področja. Poslanska skupina SMC bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih in k členu. V razpravo dajem 1., 2., 3. člen ter amandmaje Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijave. Gospod Franc Jurša, imate besedo.
Podpredsednik, hvala za besedo. Že na Kolegiju predsednika Državnega zbora sem rekel, da bom delno o vsebini pa o moji pogledih, razmišljanjih o tej zadevi spregovoril tudi na parlamentarnem zasedanju na današnji seji Državnega zbora. Moram povedati za začetek mogoče tudi to, da sem v prvem mojem mandatu sedel takrat tudi v matičnem delovnem telesu, ki se je imenoval Odbor za okolje in prostor. Moram reči, da smo se s takimi podobnimi vsebinami dejansko srečevali že takrat. Prepričan pa sem, da se to ni začelo ravno takrat, ko sem prišel jaz v Državni zbor, ampak tudi prej. V glavnem se nenehno zadeve ponavljajo. Zdaj pa bi želel osvežiti posameznikom tudi spomin. Kot veste, mislim, da pred letom 2004 so koncesije delile lokalne skupnosti, potem so te zadeve prevzeli na Ministrstvu za okolje in prostor. Pri takratni podelitvi koncesij, če bom zdaj rekel najprej pri lokalni skupnosti, se pravi, ko so delile koncesije lokalne skupnosti, so domači, se pravi zasebna dimnikarska podjetja, espeji, družinske firme dobivale posel, koncesijo, da so te naloge opravljali v lokalnem okolju. Potem se zgodi, ko je ta služba prišla na državno raven, da so enostavno in preprosto te koncesije dobila podjetja. Teh podjetij je bilo nekje okoli 4, 5 podjetij, ki so v glavnem dobila koncesijo tudi na osnovi nekih podatkov, ki niso bili točni, in na nek način odrezala to možnost, da koncesijo v lokalnih skupnosti opravljajo družinska podjetja oziroma dimnikarji espeji. In takrat je izbruhnilo tudi veliko nezadovoljstvo posameznikov oziroma teh manjših espejev oziroma podjetnikov. Od takrat naprej imamo v javnosti in tudi v tej hiši nenehne pripombe na račun delovanja dimnikarske službe. Jaz ne bom govoril o popravku tega zakona, o varstvu okolja, ampak bom govoril o dimnikarski službi. Vemo pa vsi, kaj spada v dimnikarsko službo. Če ocenjujemo, kako bi ta rešitev bila najboljša. Veste, vsi smo govorili o tem v stališčih, kako to ni v redu, kako ministrstvo ni dobro pripravilo. Noben izmed predstavnikov poslanskih skupin pa ni povedal predloga, na kakšen način zadevo razrešiti. Nobeden. Od teh, ki so to predstavljali, nismo dobili nobenega konkretnega in dobrega predloga, bi lahko Ministrstvo za okolje in prostor v prihodnosti, se pravi v tem letu, ta zakon tudi pripravili. Bojim se, da se bo ta ista zadeva, kot se je zgodila zdaj, ponovila mogoče tudi čez eno leto. Imamo štiri opcije. Ni več opcij, štiri opcije. Ena opcija je, da podelimo koncesije, druga opcija je prosti trg, tretja opcija so potem licence, pri koncesijah še eventualno, da to zopet prepustimo lokalni skupnosti oziroma da to deli še naprej država. To se pravi, štiri variante s tremi opcijami: licence, prosti trg in koncesije. Zdaj pa vi meni povejte, na kakšen način bomo lahko zadeve boljše reševali, kot je bil sedanji predlog zakona. Jaz moram priznati, tudi sam sem na nek način bil v dvomih, predvsem zaradi tega, ker sem ocenjeval sam pri sebi, da mogoče ni vzpostavljena dobra evidenca in da nekateri posamezniki, veste, v teh težkih časih se ljudje nečesa odpovedujejo in bi se mogoče tudi odpovedali temu, da bi nekdo prišel in očistil dimnik. In da bi opravil vse tiste obvezne kontrole, ki jih moramo delati, samo zaradi tega, da mu ne bi bilo treba tega stroška poravnati. Predvsem ta pomislek je bil pri meni. Ampak na koncu, ko se zadeva analizira, sem ugotovil dejansko, da je to verjetno res najbolj optimalna rešitev za prihodnjo ureditev dimnikarske službe v slovenskem prostoru. Zdaj pa okoli zgodb, ki so se odvijale v temu času, ko je ministrstvo pripravilo to zadevo. Moram povedati, da so se v tej hiši zvrstile različne interesne skupine, ki so prihajale z eminentnimi pravnimi strokovnjaki. In prepričan sem, da ta naš dvom, ki se je porajal, je dejansko tudi realen. Tudi v naši poslanski skupini so bile te zainteresirane skupine s pravnimi strokovnjaki, ampak seveda, glede na to, da je to pripravilo ministrstvo iz naše kvote, nismo temu nasedli. Je pa res, da do zadnjega tudi koalicijske poslanske skupine niso vedele, kako zadevo rešiti. Niso vedele in se niso tudi odločile. Edini, ki smo bili odločeni, smo bili v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev in smo predlog tudi podprli. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, spomni se izjav ministra Židana, ko je še bil minister za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje pa boste potem tudi verjetno v Poslanski skupini SD mogoče drugače povedali oziroma razmišljali [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] . Spoštujem, da razmišljate s svojo glavo in upam, da tudi mi počnemo na isti način. Upam in prepričan sem, upam in prepričan sem, da bomo od teh štirih rešitev našli najbolj ustrezna. Katera je najbolj ustrezna od štirih rešitev, pa prepustimo tistim, ki bodo zadevo pripravili, in potem tudi tistim, ki bodo to zadevo sprejemali.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Igor Zorčič, izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Jaz bi morda poudaril nekaj stvari, ki sem jih omenil že na samem odboru, ko smo obravnavali ta zakon. Jaz verjamem, da se morda niti vsi ne zavedamo, za kako zahteven zakon gre. Ureditev dimnikarskih storitev na povsem drugačen način, kot so bile urejene doslej, bo zagotovo trd oreh. Poglejte, to ne bo lahko. Mi poslanci smo bili v tem letu priča številnim mnenjem, opozorilom ene interesne skupine, druge interesne skupine. Jaz sem se tega tudi kot predsednik Odbora za infrastrukturo zavedal že na samem začetku in sem celo sklical javno predstavitev mnenj na to temo, ki je bila zelo obiskana. In lahko smo ugotovili samo to, da so si mnenja zelo zelo različna. Od tistih, ki pravijo, vsak naj si dimnik počisti, če si ga hoče, če bo naročil dimnikarja, ga bo, če ne, ne, pa do tistih, ki pravijo, da mora biti koncesijski sistem, kar pomeni na nek način za dimnikarje, recimo temu po domače, zagarantiran posel. In predlog, ki ga je predstavila ministrica oziroma ministrstvo, je nekje sredinski. Je v temu smislu, da nihče nima zagarantiranega posla, da lahko opravlja te storitve dimnikarske, če ima licenco, po drugi strani pa uporabnikom in lastnikom kurilnih naprav nalaga, da morajo vsake toliko časa, kot bo to urejeno s podzakonskimi akti, poklicati dimnikarje in poskrbeti za to, da bodo kurilne naprave, dimni vodi, čisti. Se pravi, da se zagotavlja neka varnost premoženja, varnost zdravja ljudi, da se zagotavljajo nenazadnje določeni standardi za varovanje okolja. In, kot sem že omenil, ta stališča različna, glede dimnikarske ureditve so bila zelo zelo različna in da ne rečem celo zelo zelo radikalna. In jaz verjamem, da ne glede na to, kakšen bo na koncu zakon, da bomo imeli še vedno nekaj zelo gorečih nasprotnikov zakona. Želel bi pa poudariti to, da gre torej za zelo pomembno, zelo težko tematiko in da je pravzaprav ministrstvo naredilo glede na to, da gre za težak zakon, ker gre za popolnoma novo materijo, da je naredilo vse in je povsem razumljivo, da se v tem obdobju pač nismo mogli, bom rekel, uskladiti. Tako da predlog, da se ta ureditev dosedanja podaljša, je povsem razumljiv. Očitno je bilo premalo časa. Eno leto je bil prekratek čas za pripravo zakona, ki bi bil kompromis vseh možnih pomislekov in predlogov za bodočo ureditev teh storitev. S podaljšanjem zakona zagotavljamo samo to, da pravzaprav ta skrb za čiščenje naprav ostane obvezna še naprej. Druga rešitev bi bila samo to, da pustimo, da si vsakdo sam januarja, februarja naslednje leto odloči, ali bo poklical dimnikarja ali ne. Jaz mislim, da je ogrožajoče, da na to ne sme nihče pristati. Želim povedati, da ne glede na to, da gre za obdobje do 31. 12. 2016, da je ta zakon praktično že pripravljen, da ga je treba uskladiti tudi s pomisleki zakonodajne službe Zlade in da bo na naših klopeh bistveno prej, kot naj bi bil ali pa kot nekateri namigujejo, jaz verjamem, da bo do polovice naslednjega leta ta zakon na naših klopeh in da bo takšen, da bo dobil podporo večine. Že zdaj pa napovedujem, da bodo zagotovo tudi takrat goreči nasprotniki in ljudje ali pa poslanci polni nekaterih idej, kako bi moralo biti drugače. To se bo pač zgodilo, to vemo. Razprave ob tem zakonu in tej ureditvi dimnikarskih dejavnosti so burne in tako bo tudi ostalo. Kar se pa tiče teh amandmajev, ki smo jim tudi priča s strani Poslanske skupine SDS, v naši skupni ne bomo podprli. Sprejem teh amandmajev bi dejansko pomenil to, da od 1. januarja 2016 pomeni popolnoma tržno dejavnost, kar pomeni, da nikomur ni več treba, po domače povedano, čistiti, nikomur se ni treba potruditi, da bi poklical dimnikarje, tudi če sam oceni, skratka, vse je prepuščeno proti volji ljudi. Saj večina ljudi je skrbnih in skrbi za svoje naprave, vendarle nesreča se zgodi pri tisti manjšini ali pa pri katerih drugih. Skratka, če imamo uzakonjeno menjavo pnevmatik pozimi, zaradi lastne varnosti in varnosti drugih, verjamem, da moramo imeti tudi uzakonjeno obvezno čiščenje kurilnih naprav, seveda na način, da bo do uporabnika pošten, da se ne bo to pregledovalo takrat in na tistih napravah, ko to ni potrebno, ampak res takrat, ko je to nujno potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Res je, da je ta amandma prišel pred zelo kratkim časom na mizo. Mi smo ga preštudirali in lahko rečem, da bo Poslanska skupina Nove Slovenije ta amandma podprla. Kolikor slišim bo ta amandma podprla tudi Poslanska skupina Desus, iz katere prihaja spoštovana gospa ministrica, zato bi bilo tukaj korektno in bi jaz lepo prosim, da se do tega amandmaja opredeli tudi gospa ministrica. Glejte, že pred dvema letoma je Državni zbor sprejel Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja, ki določa, da koncesijske pogodbe, ki so bile sklenjene za izvajanje obvezne državne gospodarske javne službe pred uveljavitvijo omenjene novele, njuna veljavnost pa se izteče po 31. 12. 2015, prenehajo z dnem 31. 12. 2015. Tako se z dnem 31. 12. 2015, to se pravi čez 16 dni, iztečejo vse koncesijske pogodbe. S tem je novela z dnem 1. 1. 2016 odprla liberalizacijo trga dimnikarskih storitev. Z vloženim Predlogom zakona o spremembah Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja pa ta rok podaljšuje za 1 leto, kar pomeni nadaljevanje koncesijskega sistema za dimnikarske storitve do konca leta 2016. Predlagatelji amandmaja, torej Poslanska skupina SDS, ocenjuje in mi se temu pridružujemo, da je Ministrstvo za okolje in prostor imelo dovolj časa za pripravo zakona, ki bi celovito uredil problematiko na področju dimnikarskih storitev, zato soglašamo, da se navedeni 1. člen črta, dimnikarske storitve pa se prepusti prostemu trgu. To seveda ne pomeni, da dimnikarske storitve ne bodo nadzirane. Še kako jih je treba nadzirati. Vsi smo pravzaprav v svojih poslanskih stališčih povedali, kako pomembne so dimnikarske storitve glede požarne varnosti, glede varovanja okolja. Naj spomnim na Pariz pred nekaj dnemi, veste, na kaj mislim. In tukaj je takšno dejavnost resnično potrebno zelo natančno nadzirati. Če bi ta amandma bil sprejet, torej črtan 1. člen novele, ki jo danes obravnavamo, bi dejansko nekako se rešili očitkov, ki letijo na novelo zakona. Ti pa so, da dimnikarska zakonodaja močno krši zakonodajo Evropske unije, da je ta zakonodaja neskladna z Ustavo Republike Slovenije in močno krši človekove pravice, da je v neskladju z ostalimi predpisi v Republiki Sloveniji, da so podeljene koncesije veliki večini nezakonite, da je povzročila številne korupcijske afere, da izkazuje močan sum, da je pri delovanju sedanjega dimnikarskega koncesijskega sistema verjetno prišlo celo do podkupovanja uradnikov Ministrstva za okolje in prostor in da omogoča nepotrebne stroške davkoplačevalcem. To je samo nekaj razlogov, iz katerih bo Poslanska skupina Nove Slovenije ta amandma podprla. In bi resnično prosil, če seveda želi, gospa ministrica izraziti svoje stališče, svoje mnenje o predlaganem amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima, gospa ministrica Irena Majcen. Izvolite.
Hvala za besedo. Rada bi povedala, da se z amandmaji, ki so predloženi, ne strinjamo. Zagovarjamo stališče, da se podaljšanje roka do konca naslednjega leta zagotavlja predvsem iz razloga, da ostane skrb za čisto okolje, za zdravje ljudi, tudi za požarno varnost kot javna naloga dimnikarska. V tem času pa skupaj poiščemo tak zapis novega dimnikarskega zakona, ki bo v parlamentu potrjen. Rada bi povedala, ker se je kar nekajkrat že danes omenjala ta evidenca, EviDim. Dejstvo je, da z podeljenimi koncesijami koncesionarji niso vsi skrbno vpisovali v to evidenco. In koncesionarjem, ki nimajo te evidence izpolnjene, bomo sedaj na podlagi teh členov spremembe zakona to koncesijo seveda odvzeli. Predvsem iz tega razloga si potem predstavljamo, da bi se ta evidenca do konca leta popolnila in bi naloge, ki jih je potrebno izvajati in za katere vsaj v neki določeni fazi je prav, da so javne naloge, da za njih še skrbimo, tudi izvedli potem na način, ki bi bil sprejemljiv za vse. Še enkrat ponavljam, sama in pa tudi Ministrstvo za okolje in prostor predlaganih amandmajev ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi razpravljati nihče več, zaključujem razpravo. O amandmaju oziroma amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali danes, v okviru glasovanj pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam 2. točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na obravnavo PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O POKOJNINSKEM IN INVALIDSKEM ZAVAROVANJU, skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade gospodu Petru Pogačarju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, ki je pred vami, je sicer po vsebini obsežen, pa vendar se spremembe nanašajo zgolj na dva, vsekakor pa zelo pomembna sklopa. In sicer spremembe v ureditvi poklicnega zavarovanja in spremembe v ureditvi stimuliranja zavarovancev, ki že izpolnjujejo pogoje za upokojitev, da ostanejo aktivni oziroma da odložijo svojo upokojitev. Na področju poklicnega zavarovanja predlog zakona prinaša pomembne spremembe, ki predstavljajo nadgradnjo sistema, vzpostavljenega z zadnjo pokojninsko reformo, in ki bodo omogočile, da bo poklicno zavarovanje dejansko služilo svojemu namenu, to pa je, zagotavljanje poklicne pokojnine tistim delavcem, ki delajo na težkih in zdravju škodljivih delovnih mestih oziroma delajo na delih, ki jih po določeni starosti ni moč uspešno opravljati. Spremembe pri poklicnem zavarovanju se tako nanašajo na določitev poklicne pokojnine v enaki višini kot starostna pokojnina, vzpostavlja se podlaga za revizijo seznama delovnim mest, ki se štejejo za težka in zdravju škodljiva, predvsem pa se znotraj sklada vzpostavlja sistem solidarnostnih rezervacij, ki so namenjena izravnavi presežkov in primanjkljajev med posameznimi zavarovanci, tako da bo omogočeno prejemanje poklicne pokojnine vsem tistim, ki bodo izpolnili pogoje. Kot pomembno novost velja omeniti tudi nova pravila glede nadzora nad vključitvijo delavcev v poklicno zavarovanje in plačevanje prispevkov. Usklajevanja med socialnimi partnerji glede teh vprašanj so bila zares dolgotrajna naporna, pa vendar smo na področju poklicnega zavarovanja uspeli doseči usklajenost med socialnimi partnerji. Drugi sklop sprememb predloga zakona pa se nanaša na nadgradnjo obstoječega sistema spodbud za zavarovance, ki sicer že izpolnijo pogoje za upokojitev, pa vendar bi vsaj delno ali v celoti želeli odložiti upokojitev, kar je prav gotovo v interesu tako posameznika kakor tudi z vidika vzdržnosti našega pokojninskega sistema. Pomembno je poudariti, da smo pri urejanju tega vprašanja zasledovali cilj enake obravnave vseh zavarovancev, kajti ne pozabimo, z vidika pokojninskega sistema so vsi posamezniki, ne glede na svoj status, zaposleni, samozaposleni, kmetje, zavarovanci ali upokojenci. Pomembno je, da sistem v največji možni meri vse kategorije obravnava enako, s čim manj izjemami. Predlog zakona prinaša prav to – enako obravnavo vseh zavarovancev, ki izpolnjujejo pogoje za predčasno ali starostno pokojnino. S predlogom zakona se tako daje možnost vsem, ki izpolnjujejo pogoje po predpisih, da poleg svoje plače, poleg svoje dejavnosti že prejemajo tudi 20 % pokojnine, hkrati pa izplačila v primerjavi s sedanjo zakonodajo ni več omejeno zgolj do 65. leta starosti. Pokojninska reforma iz leta 2013 je prinesla rešitev delne upokojitve, pomeni za vsaj 4 ure dnevno, hkrati pa je ukinila izjemo, ki so jo prav zaradi tega, ker ni bilo možnosti delne upokojitve, imeli samostojni podjetniki, in sicer da so pod določenimi pogoji lahko ohranili svojo dejavnost in hkrati prejemali pokojnino. Rok za uskladitev oziroma prenehanje te izjeme se izteče konec letošnjega leta. Predlog zakona tudi to skupino zavarovancev, ki je trenutno še izjema, postavlja v enak položaj kot vse ostale zavarovance, in sicer se bodo morali vključiti v zavarovanje za vsaj dve uri dnevno. S takšno določbo želimo doseči enako obravnavo vseh, ne samo med vsemi kategorijami zavarovancev, ampak tudi znotraj kategorije samozaposlenih zavarovancev. Predlog zakona s ciljem ohranjanja aktivnosti zavarovancev prinaša tudi spremembe pri ureditvi delne pokojnine in reaktivacije, in sicer za vse zavarovance oziroma upokojence enako. Uvaja se možnost bolj postopnega prehoda v upokojitev, in sicer zavarovanec ali upokojenec lahko ostane delovno aktiven samo za dve ali tri ure dnevno oziroma deset ali petnajst ur tedensko. Spoštovane poslanke in poslanci! Pri urejanju vprašanja tako imenovanega dvojnega statusa smo bili v okviru socialnega dialoga deležni zahtev, da naj se za določeno skupino zavarovancev uredi izjema, za samostojne podjetnike. Kljub poskusom usklajevanja med socialnimi partnerji prav zaradi zahtev po izjemi za določeno skupino zavarovancev, žal, nismo uspeli doseči soglasja. Vlada meni, da morajo kakršnekoli izjeme za posamezno kategorijo zavarovancev biti plod skrbnega premisleka, predvsem pa tudi soglasja ostalih zavarovancev, ki skozi sistem solidarnosti zagotavljajo sredstva za njihove pokojnine. Vlada tako predlaga rešitev, ki enako obravnava vse zavarovance. Na podlagi navedenega predlagam, da predlog zakona podprete. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku gospodu Urošu Priklu.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi, predstavniki Vlade! Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je na svoji 22. nujni seji kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Kolegij predsednika Državnega zbora je sklenil, da se navedeni predpis obravnava po skrajšanem postopku. Na sejo odbora smo povabili predstavnike Vlade, Državnega sveta, različnih državnih institucij, kot tudi veliko število predstavnikov tako imenovane civilne družbe. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika svojih pristojnosti in izpostavila nekatere pripombe oziroma pomisleke k določenim členom predpisa, ki smo jih s sprejetimi amandmaji tudi upoštevali. Odbor je prejel tudi mnenje Komisije Državnega sveta za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide, ki ga je na seji predstavil njen predsednik mag. Peter Požun in ob tem izrazil oziroma prenesel podporo predlaganim ukrepom s strani navedene komisije, čeprav so v Državnem svetu predstavniki Obrtne zbornice izrazili nekatere pomisleke in nestrinjanje z določenimi rešitvami predloga zakona. Predstavnik predlagatelja je poudaril, da se najpomembnejše spremembe zakona nanašajo na ureditev poklicnega zavarovanja ter ureditev tako imenovanega dvojnega statusa zavarovancev. Cilj je ureditev dvojnega statusa za vse zavarovance, ki izpolnjujejo pogoje za starostno ali predčasno upokojitev, na način, ki zagotavlja enako obravnavo. Vsi zavarovanci, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev pokojnine, imajo z možnostjo uveljavitve izplačila 20 odstotkov predčasne ali starostne pokojnine že sedaj urejen tako imenovani dvojni status. To možnost bodo po predlogu imeli tudi vsi, ki izpolnjujejo pogoje po starih predpisih, izplačilo pa ne bo več omejeno zgolj na 65 let starosti. Menil je oziroma menijo, da je smiselno spodbujati vse zavarovance za to, da vztrajajo v zavarovanju, tudi tisti, ki so že dopolnili 65 let in izpolnjujejo pogoje za starostno oziroma predčasno pokojnino, saj bodo s tem še naprej plačevali prispevke, prejemali pa hkrati tudi 20 odstotkov pokojnine. Predlog zakona prinaša tudi spremembe pri ureditvi delne pokojnine in reaktivacije, ki prav tako na svoj način omogoča tako imenovani dvojni status oziroma ohranjanje statusa zavarovanca ob hkratnem statusu upokojenca. Uvaja se namreč možnost, da zavarovanec ali upokojenec pri izpolnitvi pogojev za upokojitev ostane delovno aktiven oziroma ostane v zavarovanju tudi samo za dve ali tudi več ur, ne pa zgolj tista meja, ki je bila do sedaj postavljena na štiri ure. Socialni partnerji so soglašali, da je treba sistem poklicnega zavarovanja prenoviti, spremembe so z njimi večinoma tudi usklajene. Bistvene novosti so: revizija obstoječih in določanje novih delovnih mest poklicnega zavarovanja, nadzor nad vključitvijo v poklicno zavarovanje in plačevanjem prispevkov poklicnega zavarovanja ter definiranje pravic iz poklicnega zavarovanja. Pri tem dolgem poročilu, ki ste ga tudi vi prejeli, se mi zdi smiselno oziroma pomembno izpostaviti tudi amandma k 9. členu, ki govori o tem, da se ne izgubi pravica do pokojnine uživalcem invalidske pokojnine iz tega zakona tistim osebam, torej tistim invalidom, ki so kategorizirani kot vrhunski športniki in se zaposlujejo v državni upravi kot športniki. Odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval najprej o amandmajih. Sprejel je koalicijske amandmaje kot tudi priporočilo Zakonodajno-pravne službe, ne pa tudi vseh amandmaje opozicije ter na koncu glasoval o vseh členih predloga zakona ter jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerem so vključeni tudi sprejeti amandmaji. Dopolnjeni predlog zakona je sestavni del tega poročila, ki ste ga prejeli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Uroš Prikl, predstavil bo stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Poslanska skupina Desus bo seveda v celoti podprla Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Leta 2013 je začela veljati tako imenovana pokojninska reforma. Rezultati se že kažejo in veseli smo, da je temu tako. Če je bila ta temeljna reforma naravnana v luči zagotavljanja enakosti med zavarovanci oziroma upokojenci glede možnosti za njihovo nadaljnje delo tudi ob tem, ko imajo možnost za upokojitev oziroma se že upokojijo, potem lahko vsaj s takim ali pa še večjim prepričanjem to trdimo tudi za zakon, ki ga danes obravnavamo oziroma sprejemamo. S tem predlogom sprememb in dopolnitev zakona se namreč zasleduje cilj urediti tako imenovani dvojni status in institut delne pokojnine ob delni reaktivaciji za vse zavarovance, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev na način, ki zagotavlja enako obravnavo vseh – poudarjam enako obravnavo vseh, brez izjem –, in sicer enako obravnavo tako glede na kategorijo zavarovanja kot tudi glede na veljavnost predpisa, po katerem je bil izpolnjen pogoj za upokojitev. To je temeljno izhodišče teh sprememb, ki je za Poslansko skupino Desus oziroma stranko Desus vedno bilo in tudi je edino sprejemljivo. Vsi zavarovanci, pa naj bo to zavarovanec iz naslova delovnega razmerja, samostojne dejavnosti, družbeništva ali iz kmetijske dejavnosti, imajo možnost uveljavljanja izplačila 20 odstotkov pokojnine, če ostanejo v polnem zavarovanju, torej še delajo. Bistvena novost, ki jo pozdravljamo tudi v naši stranki, je, da pri tem več ne postavljamo časovne omejitve za uživalce te pravice, kar je bilo do sedaj mogoče do dopolnjenega 65. leta starosti. Predlog zakona prinaša spremembe tudi pri ureditvi delne pokojnine ob delni tako imenovani reaktivaciji, ki prav tako na svoj način omogoča ohranjanje statusa zavarovanca ob hkratnem statusu upokojenca. Uvaja se namreč možnost, da zavarovanec ali upokojenec po izpolnitvi pogojev za penzijo, torej za upokojitev, ostane delovno aktiven in ostane v zavarovanju tudi samo za dve uri ali tri ali seveda več ur oziroma 10 ali 15 in več ur tedensko, in ne najmanj, kot je bilo to do sedaj urejeno, 4 ure dnevno oziroma 20 ur tedensko. S takšnim predlogom se zagotavlja še bolj fleksibilna oblika prehoda iz delovne aktivnosti v polno upokojitev. Če sedaj izpostavim tiste, ki so uveljavljali izvzem iz zavarovanja po ZPIZ-1 in ki se jim je že dvakrat podaljšal rok za usklajevanje dvojnega statusa, bodo seveda ti lahko še naprej opravljali dejavnost, vendar se bodo morali zavarovati vsaj za dve ali več ur dnevno, ob tem pa bodo prejemali sorazmeren del penzije oziroma pokojnine. Seveda je to najmanj ena izmed opcij, ki jih ponuja ta zakon. Lahko izberejo namreč katerokoli varianto delne aktivacije ali pa polno aktiviranje ob prejemanju 20 odstotkov pokojnine ob plači. Moram pa poudariti še enkrat, da se s takšno ureditvijo zagotavlja enaka obravnava ne samo med vsemi kategorijami zavarovancev, temveč tudi znotraj kategorije samozaposlenih zavarovancev. Naj poudarim, ne gre za nikakršno diskriminacijo, ne gre za jemanje nikakršnih pravic, tudi privilegiranja tukaj ni, temveč gre za enakopravno obravnavo vseh. V Poslanski skupini Desus predlagano, kot rečeno, podpiramo. Ob tem pa naj povem še, da amandmajev opozicije ne bomo podprli, saj menimo, da spodbuda prejemanja 20 odstotkov pokojnine za nadaljnje delo po izpolnitvi pogojev za odhod v penzijo zadostuje s tega vidika, da je zavarovanec 40 let plačeval prispevke, ter ob dejstvu, da imamo na eni strani tudi takšna delovna mesta, ko človek brez težav lahko nadaljuje z delom, na drugi strani pa imamo tudi ljudi, ki svojega dela iz kakršnega koli razloga po dopolnjeni starosti nikakor več ne morejo opravljati. Naj tukaj omenim gradbene delavce, trgovke, skladiščne delavce, rudarje, gostince, medicinske sestre, še bi lahko našteval v nedogled, pa mi to čas ne dopušča pa tudi smiselno ne bi bilo. Zato je prav, da nihče tukaj ne bo prikrajšan, da imajo vsi iste pravice, vsi isto obravnavo, če hočete, za vse enaki vatli. To namreč zahteva socialna država, to namreč zahteva solidarnostni sistem pokojninskega zavarovanja in če tega ne bo, tudi socialne države ne bo. Če se zelo na kratko dotaknem še drugega dela vsebinskih sprememb te novele, ki se nanašajo na poklicno zavarovanje in poklicne pokojnine, z veseljem ugotavljamo, da so tudi med socialnimi partnerji usklajeni, v naši polanski skupini pa prenovljen sistem [[…]]
Hvala lepa.
Samo da zaključim misel. V Poslanski skupini Desus pa ugotavljamo, da se prenovljeni sistem nedvomno precej izboljšuje. Veseli nas pa tudi to, da je bil ta del, kot rečeno, usklajen z vsemi socialnimi partnerji. Kot rečeno, Desus spremembe zakona podpira. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Gospa Marija Bačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Najpomembnejše spremembe predloga dopolnjenega Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, katerega uveljavitev se predvideva s 1. 1. 2016, se nanašajo na ureditev poklicnega zavarovanja in na ureditev dvojnega statusa zavarovanca. V sistemu poklicnega zavarovanja dopolnjeni predlog zakona na podlagi načela solidarnosti omogoča poklicno upokojitev tudi tistim zavarovancem, ki izpolnjujejo vse pogoje za uveljavitev pravice do poklicne pokojnine, razen pogoja zadosti sredstev na podlagi solidarnostnih rezerv, zbranih v okviru Sklada obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja, ki ga upravlja Kapitalska družba pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Določata se tudi nova višina najnižje in najvišje poklicne pokojnine, ukinja se Kritni sklad za izplačevanje poklicnih pokojnin, saj bo slednje po novem izplačeval Sklad obveznega dodatnega pokojninskega zavarovanja. O novih delovnih mestih poklicnega zavarovanja bo po novem odločala posebna krovna komisija, ki bo preverila tudi obstoječa delovna mesta poklicnega zavarovanja. Preverjanje omenjenih delovnih mest pri posameznih delodajalcih bo odslej v pristojnosti še ene posebne komisije, nadzor nad obveznostjo vključitve v poklicno zavarovanje pa bo v pristojnosti Inšpektorata Republike Slovenije za delo. Predlagan je torej učinkovit nadzor nad plačevanjem prispevkov, ki ga bo izvajala Kapitalska družba na podlagi podatkov, ki jih bo dobila od zavezancev za plačilo prispevkov in davčnega organa. V primeru neplačila prispevkov je določena izterjava neplačanih prispevkov za poklicno zavarovanje, ki jo izvrši pristojni davčni organ na predlog upravljavca sklada. V zvezi s predlagano ureditvijo dvojnega statusa gre za kompromisni predlog, ki zasleduje cilj enake obravnave za vse morebitne upravičence, ki izpolnjujejo pogoje za starostno in predčasno upokojitev. Predlog pri ureditvi dvojnega statusa izhaja iz temeljnega načela enake obravnave vseh zavarovancev in ureja dvojni status samostojnih podjetnikov na enak način za vse kategorije zavarovancev. Prenagljeni posegi v sistem pokojninskega in invalidskega zavarovanja bi lahko negativno vplivali na vzdržnost pokojninske blagajne. Kot izhaja iz dopolnjenega predloga zakona, bo na podlagi spremembe sistema kot do zdaj kombiniranje dela in upokojitve mogoče le v obliki delne pokojnine ali z reaktivacijo oziroma s ponovnim vzponom zavarovanja. Vsi zavarovanci, ki izpolnjujejo pogoje za pridobitev starostne ali predčasne pokojnine, imajo z možnostjo uveljavitve izplačila 20 odstotkov predčasne ali starostne pokojnine že sedaj urejen tako imenovani dvojni status. To možnost bodo po predlogu imeli tudi vsi, ki izpolnjujejo pogoje po starih predpisih, in izplačilo ne bo več omejeno na 65 let starosti. Predlog zakona prinaša tudi spremembe pri ureditvi delne pokojnine in reaktivacije, ki prav tako na svoj način omogoča dvojni status oziroma ohranja statusa zavarovanca ob hkratnem statusu upokojenca. Tovrstno prejemanje 20 odstotkov starostne ali predčasne pokojnine bo omogočeno tudi uživalcem pokojnin, ki so se ali se še bodo reaktivirali za polni delovni čas oziroma zavarovalni čas in jim pokojnina za čas ponovne vključitve miruje. Uvaja se torej možnost, da zaverovanec ali upokojenec po izpolnitvi pogojev za upokojitev ostane delovno aktiven oziroma ostane v zavarovanju tudi samo dve ali tri ure dnevno oziroma 10 ali 15 ur tedensko in ne najmanj za 4 ure, kot je veljalo do sedaj. Vsi zavarovanci, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, bodo imeli možnost prejemanja 75 odstotkov pokojnine pod pogojem, da se za 2 uri na dan vključijo v zavarovanje. Z dopolnjenim predlogom zakona se ureja tudi do zdaj večkrat problematizirano urejanje samostojne dejavnosti upokojencev, ki na podlagi izvzema iz zavarovanja po SPIZ-1 še niso bili dolžni uskladiti svojega statusa, saj je rok za uskladitev podaljšan do 31. 12. 2015. Zavedamo se, da zakon nima enotne podpore, a ga bomo Socialni demokrati vseeno podprli tudi zato, ker sama razprava glede ureditve dvojnega statusa še ni zaključena. V pripravi je namreč bela knjiga, kjer bodo po širši razpravi možne spremembe ureditve na področju pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Želimo si, da razprava čim prej prinese zadovoljiv odgovor za vse zainteresirane zavarovance. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Matej Tašner Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Vprašanje, pod katerimi pogoji lahko zaposlena oseba prejema starostno pokojnino, je načelnega pomena. V Združeni levici se z razširitvijo instituta izplačila 20 odstotkov pokojnine ne strinjamo, ker ruši solidarnost pokojninskega zavarovanja. Pokojninski sistem mora vsem delavcem, ki dosežejo zahtevo na starost in pokojninsko dobo, zagotoviti dostojne pokojnine. Ni pa naloga pokojninskega sistema, da izplačuje rento zavarovancem, ki ostanejo zaposleni in prejemajo polno plačo. Tisti, ki zahtevajo, da bi zaposleni upokojenci hkrati s plačo prejemali še 20 ali celo 100 odstotkov pokojnine, navajajo v glavnem dva razloga. Prvi je moralni. Če je nekdo 40 let delal in vplačeval prispevke, potem je brezpogojno upravičen do pokojnine. To mogoče drži za sistem naložbenih pokojninskih zavarovanj, ne pa za solidarni pretočni sistem v Sloveniji. Vključitev zavarovanja ni prostovoljna. Zaposleni ne plačujejo prispevkov od svoje neto plače, prispevke avtomatsko odtegne zaposlovalec. Zaposleni ne določajo višine prispevkov, določa jih zakon in, kar je bistveno, Zavod za pokojninsko zavarovanje prispevkov ne investira v vrednostne, papirje ampak z njimi izplačuje tekoče pokojnine. Še več, lani se je 32 odstotkov izdatkov za pokojnine financiralo iz državnega proračuna. V solidarnem sistemu naj se pokojnine izplačuje tistim, ki jo potrebujejo – zavarovancem, ki so prestari, da bi se preživljali s plačanim delom. Zato ta rentniška predstava pokojnine ne ustreza realnosti. To je tako, kot če bi nekdo, ki je 40 let plačeval obvezne prispevke za starševsko varstvo in brezposelnost, zahteval, da se mu izplača renta, čeprav ni brezposeln in nima majhnih otrok. Kdor lahko dela in prejema plačo, ne more biti upravičen do pokojnine. Tako kot samska oseba ni upravičena do otroških dodatkov, zaposleni pa ne do nadomestila za primer brezposelnosti. Drugi argument pa je ekonomski. Z rentami naj bi spodbujali zaposlene, da delajo dlje in da dlje plačujejo prispevke, ampak tudi ta argument ne vzdrži. Ko se en delavec upokoji, njegovo delovno mesto načeloma zasede drug delavec, zato ne pride do izpada prispevkov. Prispevki niso vezani na osebo, ampak na delovno mesto. Za spodbujanje zaposlenosti starejših so na razpolago tudi druge finančne in nefinančne spodbude. Največja finančna spodbuda je, da je plača višja od pokojnine in da tudi pokojninska osnova z leti narašča. Dodatne pogoje za večjo delovno aktivnost pa sta večje delovno-pravno varstvo in dobri delovni pogoj, v nasprotnem primeru ljudje po 40 letih delovne dobe niso sposobni delati. V sistemu, kjer vsi ti elementi funkcionirajo, ni nobene potrebe po tem, da bi subvencionirali delo upokojencev z rentami. Preden se je Vlada odločila za ta instrument, bi morala odgovoriti vsaj na dve vprašanji. Zakaj bo lahko direktor neke firme hkrati s plačo dobival 20 odstotkov pokojnine, medicinska sestra pa ne, ker ji po ZUJF zaposlitev preneha takoj, ko izpolni vse pogoje? Zakaj dopuščate, da skoraj 30 odstotkov upokojencev prejema pokojnino pod 500 evrov, hkrati pa se bo 20 odstotkov pokojnine izplačevalo tudi ljudem z najvišjimi plačami? Če bi se Vlada ustavila pri institutu delne pokojnine in solidarnosti v poklicnem zavarovanju, bi predlog podprli, če bi institut izplačevanja 20 odstotkov pokojnine omejila na samo zaposlene, bi predlog tudi podprli. Med samozaposlenimi je vedno več prekarnih delavcev, 20 odstotkov njihove pokojnine je manj, kot znašajo njihovi socialni prispevki. Ne moremo pa pristati na to, da se sedanja izjema spreminja v pravilo, ker se s tem ruši solidarnost našega pokojninskega sistema. Skratka, pokojnino naj prejema vsak, ki jo je zaslužil z minulim delom in ki jo potrebuje, torej ko ne prejema več plače. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Iva Dimic bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanski demokrati. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Vsakič, ko se spreminja ali dopolnjuje Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju, je odziv javnosti velik. Ker se zakon dotika vseh nas, je to razumljivo. V Poslanski skupini Nove Slovenije - krščanskih demokratov prejemamo veliko dopisov državljanov kot tudi raznih organizacij, ki izražajo svoje mnenje glede novele. Novela prinaša pomembne spremembe ureditve na dveh področjih pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Prvič, ureditev dvojnega statusa upokojencev, ki bi želeli ostati ali na novo postati delovno aktivni, ter drugič, spremembe ureditve poklicnega zavarovanja. Spremembe na področju poklicnega zavarovanja krščanski demokrati sprejemamo in se z njimi strinjamo. Opozarjamo le na stališče Kapitalske družbe, d. d., ki opozarja, da družba v osnovi ni nosilec javnih pooblastil in da ne vodi postopkov po Zakonu o splošnem upravnem postopku in Zakonu o prekrških. Z novelo naložene naloge bi torej zahtevale korenito prenovo oziroma nadgradnjo sistema informacijske prenove ter kadrovsko in posledično finančno okrepitev. Novela namreč bistveno širi njene pristojnosti. Glede predlagane ureditve dvojnega statusa pa smo krščanski demokrati bolj zadržani. Novela predlaga možnost kombiniranja prejemanja 20 odstotkov polne starostne oziroma predčasne pokojnine ob zavarovanju za polni delovni čas za vse oblike pogodbe o zaposlitvi oziroma dejavnosti tudi po 65. letu starosti. V Poslanski skupini Nove Slovenije se s predlagano rešitvijo ne strinjamo, zato smo že za sejo odbora vložili amandma k 7. členu, ki to ureja. Obširna razprava na to temo je pokazala, da je naš predlog relevanten. Zaradi tega smo se odločili, da nekoliko spremenjen amandma ponovno vložimo za obravnavo na seji Državnega zbora. Preprosto povedano, predlagamo, da naj ima vsak zavarovanec možnost nadaljevati svojo dejavnost kot s. p. ali jo ustanoviti, ob tem pa prejemati polno starostno pokojnino, do katere je upravičen. Ocenjujemo, da je za pokojninsko blagajno to lahko samo dobro, saj bodo polni prispevki teh zavarovancev dodaten priliv, ki se mu v nasprotnem primeru država odpove. Prav tako ocenjujemo, da je takšen način reševanja dvojnega statusa primernejši od tistega, ki ga predlaga Vlada Republike Slovenije, saj spodbuja zavarovance, ki bi želeli ostati delovno aktivni tudi po izpolnitvi pogojev za starostno ali predčasno pokojnino, da to počnejo na legalen način. V nasprotnem primeru ob bolj neugodnih pogojih dvojnega statusa bo po naši oceni več sive ekonomije. Veliko potencialnih plačnikov polnih prispevkov za socialna zavarovanja se bo po preračunu stroškov odločilo za delo na črno, ki ga bo zelo težko nadzorovati. Novela tudi ne rešuje težav zavarovancev, ki so se v skladu z ZPIZ-1 upokojili pod strožjimi pogoji in nadaljevali dejavnost, tako da so ob nižjih pavšalnih prispevkih prejemali polno pokojnino. Gre za okoli 2 tisoč 200 ljudi, večinoma starejših od 60 let, ki imajo majhne obrtne delavnice ali dejavnosti, ki imajo zanje večjo psihološko kot pa finančno vrednost. Krščanski demokrati se zavzemamo za to, da se jim ne odvzame že pridobljene pravice, kot predlaga ta novela. Ministrstvo po našem mnenju napačno predvideva, da se bo velika večina teh upokojencev odločilo za zavarovanje za nekaj ur in prejemanje ustreznega deleža pokojnine. Mi trdimo, da se bo večina teh nosilcev dejavnosti polno upokojilo, dejavnost pa zaprlo. Država se bo torej zavestno odpovedala prilivu v pokojninsko blagajno, ob tem pa jih bo še pahnila v neaktivnost. Noveli očitamo tudi, da ne rešuje statusa kmetov, ki so bili na podlagi zakona dolžni vstopiti v obvezno knjigovodstvo. Žal se tem kmetom zavarovalna osnova ugotavlja z upoštevanjem napačnih podatkov o prihodkih in ne odraža realnih prihodkov kmetije. Noveli nasprotuje tudi Državni svet, ki v svojem mnenju obširno utemeljuje razloge za nasprotovanje. Naj zaključim. Krščanski demokrati smo do novele zadržani, ker ne ponuja rešitev, zato ji ne bomo nasprotovali.
Hvala lepa. Mag. Mirjam Bon Klanjšček bo predstavila stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Spoštovani! Decembra 2014, ko smo na seji Državnega zbora sprejemali novelo Zakona o matični evidenci zavarovancev in uživalcev pravic iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, smo kot cilj novele zakona pripoznali potrebo po zagotovitvi podaljšanja roka za uskladitev statusov posameznim zavarovancem, ki morajo svoje statuse uskladiti z določbami v letu 2012 sprejetega novega zakona o pokojninskem invalidskem zavarovanju. Spomniti želim, da se je enako kot prejšnja vlada, ki je decembra 2013 sprejela Zakon o matični evidenci zavarovancev in uživalcev pravic iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, za podaljšanje roka odločila tudi aktualna vlada. Ob takratnem podaljšanju sem v imenu Poslanske skupine Zavezništva izrazila pričakovanje, da nam bo v tem letu vlada posredovala dokončno odločitev in da bo to problematiko uredila na način, da dejansko dvojnega statusa ne bo več oziroma bo ta dopuščen za vse brez izjem. Danes obravnavamo novelo, ki po besedah predlagatelja predstavlja nekakšen kompromis mogočega. Spremembe se tako nanašajo na ureditev poklicnega zavarovanja in ureditev dvojnega statusa zavarovancev. Cilj je ureditev dvojnega statusa za vse zavarovance, ki izpolnjujejo pogoje za starostno ali predčasno upokojitev na način, ki zagotavlja enako obravnavo. Da ne ponavljam danes že nekajkrat slišane predlagane spremembe zakona, želim dodatno povedati le, da Nepovezani poslanci razumemo željo in potrebo po ureditvi dvojnega statusa, ne nazadnje smo to od Vlade tudi pričakovali. In kot sem že uvodoma povedala, pričakovali smo ureditev statusa vseh zavarovancev, ne samo tistih, ki opravljajo dejavnost. Ker razumemo, da je pričujoča novela kompromis mogočega, jo bomo kot tako tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Simon Zajc bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani! Eden glavnih ciljev zadnje pokojninske reforme je med drugim bil zagotoviti finančno vzdržnost pokojninskega sistema ter dostojne pokojnine. Novela, ki jo danes obravnavamo, sledi omenjenima ciljema, kar pa ne pomeni, da na dolgi rok ne potrebujemo nikakršnih sprememb pokojninskega sistema več. Eden pomembnejših izzivov v prihodnje je vsekakor odgovor na demografske spremembe in povečanje števila aktivnih zavarovancev. Predlog novele pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki jo danes obravnavamo, v večji meri spreminja oziroma dopolnjuje področje pokojninskega zavarovanja. Novela med drugim ureja mehanizem za preverjanje upravičenosti do poklicnega zavarovanja, zakonsko revizijo delovnih mest poklicnega zavarovanja, zvišanje najnižje poklicne pokojnine na višino starostne pokojnine, solidarnostne rezerve, namenjene zagotavljanju sredstev za izplačevanje poklicnih pokojnin vsem, ki so izpolnili pogoje za pridobitev pravice do pokojnine, vendar na svojih računih nimajo zadostnih sredstev za izplačilo. Letos smo ob obravnavi letnega poročila o delu in finančnem poslovanju Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje imeli priložnost slišati tudi, kateri so učinki zadnje pokojninske reforme. V lanskem letu smo, denimo, že šesto leto zapored beležili padec zavarovancev, vendar najnižji do zdaj, in sicer samo za 0,2 odstotka. Na drugi strani smo prav tako beležili rast števila upokojencev, vendar tudi najnižjo v zadnjih nekaj letih. V zadnjih dveh letih ostaja razmerje med številom upokojencev in zavarovancev približno enako, to je 1,37 zavarovanca na enega upokojenca. V današnji razpravi moramo izpostaviti tudi gmotni položaj upokojencev. Pokojnine se zaradi gospodarske in javnofinančne situacije v državi v zadnjih treh letih niso usklajevale s sistemskim zakonom, vendar, ko govorimo o gmotnem položaju upokojencev, ne moremo pričakovati, da se bo njihov položaj izboljšal samo z usklajevanjem pokojnin, na dolgi rok moramo poiskati dodatne rešitve za izboljšanje njihovega materialnega položaja, upoštevajoč možnost postopnega prehoda iz trga dela v upokojitev. Najnižje pokojnine morajo doseči tisto raven, ki posameznikom omogoča dostojno življenje. Eden od cilje pokojninske zakonodaje mora biti tudi spodbujanje rasti stopnje delovne aktivnost. Če bomo to dosegli bodisi s spodbudo v obliki dodatka v višini 20 odstotkov pripadajoče pokojnine, kot je z novelo predlagano, vendar brez starostnega pogoja, ki je po trenutno veljavnem zakonu postavljen na 65 let, bodisi z institutom delne upokojitve, potem je to tudi ena od možnih in pravih rešitev. Za tiste zavarovance, ki izpolnjujejo pogoje za upokojitev, vendar ne želijo ali ne zmorejo več delati za polni delovni čas, je z novelo predvideno prejemanje delne pokojnine ob sočasnem prejemanju plačila za delo, vendar na način, da zavarovanec ostane v obveznem zavarovanju vsaj dve uri dnevno. Pri tem so vsi zavarovanci enako obravnavani. Zato ta rešitev velja tudi za tiste, ki jim je bil z novelo Zakona o matični evidenci zavarovancev in uživalcev pravic iz pokojninskega in invalidskega zavarovanja pred enim letom podaljšan rok za uskladitev statusov že tretjič zapored. S predlogom zakona bodo lahko namreč tudi po 31. 12. 2015 opravljali samostojno dejavnost in prejemali pokojnino, vendar se bodo morali vključiti v obvezno zavarovanje. Na podlagi povedanih obrazložitev bomo v Poslanski skupini SMC predlog novele zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dnem 14. decembra 2015. Obveščam vas, da sta bila k 37. členu predloga zakona vložena amandmaja Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Nove Slovenije, ki nista v skladu s 132. členom Poslovnika Državnega zbora, zato o njiju ne bomo razpravljali niti glasovali. V razpravo dajem 7. člen ter amandma Poslanske skupine Nove Slovenije in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Kdo želi razpravljati? Gospa Iva Dimic, izvolite. Dva predlagatelja sta.
Hvala lepa za besedo, predsedujoči. Že v stališču Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov sem povedala, da smo ponovno vložili amandma k 7. členu predvsem zato, ker ocenjujemo, da je treba tukaj upoštevati vse tiste upokojence, ki so se upokojili, da so že dosegli svoj, bom rekla, bonus ali kakorkoli lahko rečem temu, svojo pokojninsko dobo in da so upravičeni polne pokojnine, da pa se jim omogoči, da odprejo s. p., samostojni podjetnik, in naprej peljejo svojo dejavnost. Tako kot sem že rekla, velikokrat ali pa v največji meri gre to za majhne, družinska oziroma za majhna podjetja, ki pa so za zagon gospodarstva, zato da se ohranja ne nazadnje tudi znanje, da se ohranja tradicija. Zdi se mi, da bi bilo smiselno, da naš amandma podprete, da gre v to smer. Ne nazadnje moram se dotakniti tega, kar so predlagali predlagatelji, da se po lestvicah razporedi, da lahko delajo 75, da imajo 2 uri na teden pa da jim na koncu ostane nekje 20 odstotkov penzije, za katero so oni že 40 let praktično odvajali vse potrebne dajatve državi, in da niso več potem upravičeni, enostavno jih peha v neko nedelavnost, jim jemlje nek smisel. Nekateri so pri 65 letih še lahko zelo aktivni, nekateri pa pač žal bolehajo. Tukaj bi imela tudi sama vprašanje. Pri našem amandmaju bom izkoristila tudi vprašanje, kaj pa se zgodi s tistimi podjetniki, ki pristanejo na pogoje, ki so omenjeni v zakonu, pa da v tem času zbolijo. Kaj bi se zgodilo z nekim, bom rekla, starejšim gospodom, podjetnikom, ki bi se odločil, da gre po lestvici, koliko ur na teden bo delal, s tem se mu pokojnina zmanjša, potem pa on zboli in ga en teden, ali pa 14 dni, ali pa 1 mesec ni. Kaj bo on potem ves čas prejemal 20-odstotno penzijo? Prosim, če mi tukaj razjasnite, ker enostavno ne vidim smisla, da se onemogoča delo tistim, ki želijo delati. V tej državi vedno onemogočamo delo tistim, ki se želijo z nečim ukvarjati zato, ker jim predpišemo take nemogoče in previsoke zahteve, da enostavno se za to ne odločajo, namesto da bi izkoristili vsak potencial, vsako podjetnost vsakega posameznika v državi in ga tudi na nek način stimulirali. Še enkrat rečem, omenjeni zakon ni dober v tem delu, zato prosim za podporo našemu členu, ki to odpravlja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima, gospod Peter Pogačar, državni sekretar. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Lep pozdrav tudi v moje imenu! V zvezi s predlaganim amandmajem, predvsem pa obrazložitvijo, je vendarle treba poudariti nekaj pojasnil. Kot prvo, naš pokojninski sistem temelji na solidarnosti, se pravi, ne gre, kot je bilo danes že rečeno, za rentni sistem, kjer bi ti na podlagi 40 let plačevanja pripadala pokojnina. Ne, pokojnina ti pripada, ko izpolniš pogoje, vendar ti jo v tistem trenutku zagotavljajo ostali zavarovanci pokojninskega zavarovanja. Mi nimamo tako kot v nekaterih drugih državah rentnega sistema, imamo sistem medgeneracijske solidarnosti, ki postavlja socialni primer, socialni zavarovalni primer tveganja za starost, ko posameznik ni več sposoben delati s polnim delovnim časom. Še nekaj bi vas tukaj, spoštovana gospa poslanka, opozoril. Ves čas govorite, mi s predlogom zakona obravnavamo vse zavarovance enako in ne puščamo jim samo 25 odstokov pokojnine; ne, imajo možnost, da ostanejo aktivni za dve, tri, štiri, pet ur. Če ostanejo aktivni za dve uri, to je tisti minimum zavarovalnega časa, prejmejo 75 odstotkov pokojnine in prispevkov iz dejavnosti plačajo za eno četrtino. V zvezi z vašim predlogom, kjer predlagate, da bi se takšna možnost 100-odstotne pokojnine poleg opravljanja dejavnosti s polnim zavarovalnim časom ohranila samo za samozaposlene, bi pa vendarle želel opozoriti. Leta 2000 je pokojninski zakon prinesel spremembo, da espeji, samostojni podjetniki, niso mogli uveljaviti pravice do delne pokojnine – 4 : 4, tako kot zaposleni. Ustavno sodišče je reklo v svoji odločbi, da je neenaka obravnava neprimerna in je to razveljavilo, zato smo dali tudi samostojnim podjetnikom možnost s prejšnjim zakonom polovični delovni čas, z novim zakonom, tako kot vsem ostalim zavarovancem dajemo možnost, da za dve uri ostanejo aktivni in za šest ur uveljavijo pokojnino. Ko ste me vprašali, kako bo z bolniško. Popolnoma enako kot takrat, ko ima odprto svojo dejavnost! Enake pravice ima. Gre za to, da on ohrani dejavnost v višini vsaj dveh ur. Na ta način bomo omogočili. In ves čas izhajate iz predpostavke – in to je bilo že v javni razpravi večkrat omejeno – ves čas izhajate iz predpostavke, da država ljudem ne pusti delati, da jih država sili v upokojitev. Nasprotno! Ravno spodbujamo jih; spodbujamo jih z bonusi. Se pravi, vsak zavarovanec, samozaposleni ima možnost, da se upokoji, tukaj pa nastopi tista vloga države, da z bonusi stimulira tiste, ki zmorejo, ki želijo, da ostanejo aktivni in si na ta način zvišajo pokojnino. Temu je namenjenih 20 odstotkov pokojnine poleg plače, poleg dohodka iz dejavnosti, ker vsi vemo, ključno za odločitev za upokojitev je razmerje med zadnjo plačo in prvo pokojnino. In še dodatno, za 41. leto dela, za 42. leto dela dobi trajni bonus v višji odmeri pokojnine. To so ti pozitivni elementi, stimulacije, da ljudje čim dlje ostanejo aktivni, ker je to dobro za njih, ker je to pomembno tudi za finančno vzdržnost pokojninskega sistema. Če bi podprli predlagani amandma, bi povzročili dejansko neenakost, ki jo je v podobnem primeru, v enakem dejanskem stanju enkrat že ugotovilo Ustavno sodišče, zato v imenu Vlade predlagam poslancem, da predlaganega amandmaja ne podprejo. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja za razpravo, prosim, da se prijavite. Besedo ima gospod Uroš Prikl. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav še enkrat. Danes moram ugotoviti, da sem zelo vesel, ko sprejemamo in prepričan sem, da bomo z veliko večino sprejeli spremembe Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Najprej refleksija današnjega dneva; zjutraj oziroma ne zjutraj, bilo je mišljeno zjutraj, pa se je potem zavleklo v popoldanski čas, smo sprejemali spremembe ZUJF, kjer je bilo izpostavljeno, da se iz naslova potreb po 4. dohodninskem razredu zadeva za prehodno obdobje dveh let spreminja in bo zadeva na nek način zopet nedolgoročna, zopet nesistemska, ampak samo za dve leti velja. Pri Zakonu o varovanju okolja je bilo to prehodno obdobje samo eno leto. No, zdaj imamo na mizi Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in sprejemamo eno odločitev, eno rešitev, ki bo veljala verjetno ne za vedno, ker nič ni večno, vsa ta materija je spreminjajoča se, ampak za dolgoročno časovno obdobje. Kaj sploh tukaj rešujemo? Zelo sem vesel, da na področju [[…]]Nekako dve področji ali pa dva sklopa tega zakona se mi zdita zelo pomembna; eno je poklicno zavarovanje, kjer sem zelo vesel, da je bilo na tem področju doseženo soglasje, konsenz med vsemi socialnimi partnerji. Niso toliko pogoste zadeve, kjer se delodajalci pa sindikati pa še vlada na tretji strani dogovorijo, sporazumejo in soglašajo. To je eno izmed teh področij, zato mogoče tukaj ne velja na dolgo in široko razpredati, ker očitno je to win-win situacija. Drugi pomemben sklop pa je ureditev, jaz temu rečem, tako imenovanega dvojnega statusa. Na začetku moram povedati, da v Desusu, ki zagovarjamo že po defaultu, že po imenu in tudi, če hočete, po duši pravice upokojencev – in sedanjih in seveda bodočih –, da smo s to rešitvijo zadovoljni. To je prava rešitev, po našem mnenju. Zakaj? Prvič, nikogar ne diskriminira. Drugič, hkrati tudi nikomur ne daje nobenih privilegijev. Nobenih privilegijev v primerjavi z drugo, tretjo, katerokoli preostalo ciljno skupino. Tretjič, slišal sem, da se nekaj jemlje [[…]]Nič se ne jemlje, kvečjemu daje. Kvečjemu možnost tistega 20-odstotnega prejemanja pokojnine, ko še delaš, ko še želiš delati, si sposoben, si zmožen delati, te želijo, ne nazadnje, na delo, mu daješ 20 odstotkov kot neko dodatno stimulacijo, da ostaja na trgu dela. V nič nikogar ne silimo. V nič nikogar ne silimo – upam, da se nisem zdaj prevečkrat negiral. Skratka, hočem povedati, da ne zapovedujemo s tem zakonom, da nekdo mora biti v pokoju, če tega ne želi. Prav nasprotno! Če kdo želi, lahko ostane v polnem obsegu v zavarovanju – torej, opravlja kakršnokoli službo –, hkrati pa, če ima izpolnjene pogoje za starostno upokojitev, še vleče oziroma prejema tistih 20 odstotkov pokojnine. Če se nekdo želi reaktivirati – enaka zgodba. Pa še več! Prvič, ne velja to samo do dopolnjenega 65. leta starosti, in drugič, ni limitirano oziroma ni zgolj tista meja "fifty-fifty", štiri ure, ampak je nižje postavljena, dve uri, tri ure, štiri ali več in tako dalje. Tako so vse možnosti tu odprte. Kar se mi zdi – pa si bom tu dovolil neko vrednostno sodbo – s strani Obrtne zbornice Slovenije, ki je v vsem dosedanjem obdobju sprejemanja tega zakona – ne nazadnje so bili tudi vseskozi zraven, ko so se te rešitve sprejemale, imeli so verjetno pripombe, ampak z ničimer pa niso bili zadovoljni kot edina ciljna skupina! Pa jim je bilo ponujeno! Če mene vprašate, jim je bilo ponujeno nekaj takega, da če bi takrat to sprejeli, bi danes v Državnem zboru imeli težave. S kom bi imeli težave? Težave bi imeli – ja, gospod Pogačar se mi smeji – verjetno z Urošem Priklom, zagotovo z Desusom posledično, ker bi tu zagovarjali diskriminacijo, neenakopraven položaj med različnimi ciljnimi skupinami. In zakaj toliko govorim o enakopravnem položaju in nediskriminaciji? Zato, ker si težko predstavljam, to sem tudi uvodoma v stališču poslanske skupine povedal, zelo težko si predstavljam celo paleto poklicev, gostincev, natakarjev, kuharjev, trgovcev, celo paleto fizičnih delavcev, gradbenikov in tako dalje – ne znam vseh poklicev našteti –, ki ne morejo, če hočete, po zakonih biologije ne morejo opravljati svojega dela po določenem časovnem obdobju – 35, 40 in več let vpetosti v neka dela –, ker jim enostavno fizični napori tega več ne omogočajo. In potem je zelo krivično do njega, evo, ta pa ne more delati, nekdo, ki se pa ukvarja z neko drugo dejavnostjo, pa to lahko dela. V isti sapi pa moram to povedati; nekaj očitkov je bilo, kako pa lahko, recimo, profesorji, neki predavatelji in druge profesije, še naprej delajo, hodijo v službo, pa so iz tega izvzeti. Seveda se upokojijo, lahko delajo, lahko delajo po nekih podjemnih pogodbah, po nekih avtorskih pogodbah, kaj vem, po kakšnih vse pravnih temeljih lahko delajo. Ampak mi smo se potrudili v zadnjem času, da so tudi te pogodbe na nek način manj konkurenčne – ja, pravilno ste slišali, manj konkurenčne –, iz tega razloga, ker je to neka ne ravno najbolj lojalna konkurenca tistim rednim zaposlitvam, ki si jih v Desusu želimo, več "normalnih" zaposlitev, zaposlitev za določen čas, neke varnosti predvsem mladih, ki vstopajo na trg dela, dolgoročna varnost teh ljudi, možnost za ustvarjanje družine, reševanje stanovanjskega vprašanja in v končni fazi tudi polnjenje proračuna in obeh blagajn. Tako suma sumarum, s to rešitvijo smo zadovoljni. In še enkrat poudarjam, nikogar v nič ne silimo, nikogar za nič ne prikrajšujemo, želimo pa – in s to rešitvijo zakona se to tudi odraža –, da je za vse ljudi enak vatel, enaka merila, brez kakršnekoli pozitivne ali negativne diskriminacije, brez kakršnihkoli privilegijev. Vsi moramo biti tu enaki. To so rešitve tega zakona, zato ga bomo z velikim veseljem podprli in upamo, da se bo tudi v praksi, kot se temu reče, prijel. V naslednjem letu pa že nestrpno pričakujemo belo knjigo in še naprej uspešnega dela na področju pokojninske zakonodaje. In samo tako naprej, ker zadnja reforma že prinaša določene pozitivne rezultate; sicer so mogoče za okus nekoga, ki je malo bolj kritičen, nekoliko sramežljivi, pa vendar, napredek je in upamo, da se bo še ta povečal. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Marinka Levičar.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep pozdrav predstavnikoma Vlade in vam, poslanke in poslanci! Ko smo lansko leto obravnavali to podaljšanje uskladitve statusa za samostojne podjetnike dvojnega statusa, sem opozorila, da si želim sistemsko ureditev, ker samo podaljšanje že dve leti zapored mi ni bilo povsem všeč. No, sedaj imamo res sistemski zakon, ki to področje sistemsko ureja in sem zadovoljna s tem predlogom sprememb te zakonodaje na tem področju, ki jo imamo. Mislim, da so te rešitve pravične in enakopravne za vse kategorije zavarovancev, tako za espeje kot tudi za vse ostale zavarovance. Ne bi rada ločevala posebej espeje, tiste, ki so zaposleni preko espejev, in posebej tiste, ki so zaposleni preko drugih podjetij. Do sedaj so bile te razlike in mislim, da so bili espeji celo privilegirani. Kajti, če se spomnimo daleč let nazaj, so tisti, ki so delali preko espejev, imeli možnost, da so izbirali med pokojninskimi osnovami, da so se prijavljali za tiste najnižje plače, da so samo od tistega plačevali prispevke, in ni čudno, če so potem imeli tudi nizke penzije. Ampak tega danes nihče več noče slišati, da so si v bistvu bili sami krivi, ker so plačevali nizke prispevke oziroma od nizkih osnov bili zavarovani in so raje kam drugam vlagali tiste svoje zaslužke, presežke. Delavec pa te možnosti ni ime in zato se zdi prav, da končno vse izenačimo. In ta zakon to izenačitev prinaša; te spremembe tega zakona to prinašajo. Če se sedaj opredelim do teh sprememb, ki jih predlaga NSi in SDS, to se pravi k 7. členu, ko predlagajo, da bi – tako sem jih razumela –, samo tisti, ki so preko espejev se upokojili, imeli možnost, da še naprej delajo in da prejemajo 100-odstotno pokojnino. To se mi zdi velika velika nepravičnost do tistih zavarovancev oziroma tistih upokojencev, ki so se upokojili kot zavarovanci preko drugih zaposlitev. Ta predlog, da ostane 20 odstotkov za vse, ki so upokojeni oziroma ki so se reaktivirali oziroma so ostali še naprej v delovnem razmerju in izpolnjujejo pogoje za upokojitev, da imajo možnosti prejemanja 20 odstotkov pokojnine, se mi zdi povsem pravičen. Mogoče je tudi ta znesek tak oziroma ta predlog tak, da se ga vsi ne bodo mogli posluževati, kajti verjamem, da je malo teh delodajalcev, ki bodo ponovno zaposlili nekoga, ki je že upokojen. Mislim, da bo res nekako mogoče izkoristiti samo bolj privilegiranim zavarovancem, kot smo ne nazadnje tudi mi, poslanci, ali profesorji, sodniki in tako naprej, ne vem, te kategorije ljudi. Nikakor pa ne tisti, ki so se morali upokojiti zaradi raznih tehnoloških viškov, procesov dela in tako naprej. Mislim, da ta zalogaj za pokojninsko blagajno 20 odstotkov, kolikor pač bo teh reaktivirancev izkoristilo, ne bo prevelik, tako kot so ti izračuni nekako že narejeni. Mislim, da to ne bo veliko breme za pokojninsko blagajno. Je pa vsekakor bolje za pokojninsko blagajno, da ti ljudje ne izkoristijo ali ne izkoristimo polne pokojnine ,da ostanemo še naprej zavarovani, da plačujemo prispevke, da je to samo nek bonus k temu, da ostajamo še naprej aktivni, in tudi to, da ostajamo še naprej aktivni po 65. letu, kar sedaj omogočajo te spremembe, ki jih danes obravnavamo. Rada bi pa opozorila še na to, da je bila ta 20-odstotna možnost koriščenja penzije po ZPIZ-2 že uveljavljena, in sicer za te, ki so ostali še naprej v delovnem razmerju, da sploh niso uveljavili upokojitve, da se niso upokojili, medtem ko drugi, ki so se reaktivirali, te možnosti niso imeli. Sedaj damo pač vsem upokojencem, tudi na tem področju jih izenačujemo, možnost, da dobijo še 20 odstotkov pokojnine. Zato vsekakor tega predloga NSi ne bo mogla podpreti, tega amandmaja k 7. členu, bom pa zato podprla celoten predlog sprememb. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem! Zakon pozna dve vrsti dvojnega statusa; en je delna pokojnina, drugi je pa institut izplačila teh 20 odstotkov pokojnine. V Združeni levici se s prvim predlogom, se pravi z delno pokojnino, pravzaprav strinjamo oziroma vidimo, da ima neke pozitive učinke. V tem primeru lahko starejši uslužbenec ohrani neko delno zaposlitev, tako da potem tudi uvaja in prenaša znanje na mlajše zaposlene, s tem hkrati na istem delovnem mestu delata 2 osebi, ki je pa seveda ta simbioza, če naj tako rečem, pa je seveda dolgoročna. Skratka delavec, ki bi sicer lahko se upokojil, lahko svoje znanje prenese in s tem tudi omogoči bolj kontinuirano delo na tem delovnem mestu. Nekaj več zadržkov oziroma težav imamo pa z, ravno z institutom izplačila 20 odstotkov pokojnine. Tukaj je predvsem pomemben ključni socialni in ekonomski vidik tega instituta, tako kot je bil zastavljen. Kaj je iztočnica tega nasprotovanja? To je to, da v Združeni levici verjamemo, da bo ta institut koristen oziroma da bo služil tistim, ki so že sedaj privilegirani, se pravi na teh delovnih mestih, o katerih smo že sedaj poslušali, da pravzaprav nimajo več ugodnosti kot druga. Tukaj imamo medicinske sestre, policiste, vojake, učitelje, za katere vemo, da ne bodo mogli dostopati do te pravice in zraven plače dobijo le še tistih 20 odstotkov pokojnine oziroma če grem še dlje. Tukaj je treba razložiti ravno medicinskim sestram, policistom, vojakom in učiteljem, zakaj oni te pravice ne bodo imeli, bodo pa to pravico imeli tisti, ki so po trenutnem 188. členu ZUJF na nek način izključeni iz te omejitve. Se pravi, jasno je, da tudi večina zaposlenih v zasebnem sektorju ne bo imela možnosti, da bi delala preko upokojitvene starosti, vsi delavci, ki delajo v najtežjih pogojih, po 60. oziroma 65. letu preprosto ne zmorejo več delati. To je, mislim da, neko dejstvo, ki smo ga tudi že slišali večkrat danes. Po drugi strani tudi delodajalci nočejo starejših delavcev, ker jih je tudi težje odpustiti. To je tudi praksa, ki se kaže vsakodnevno. Skratka, to pomeni tudi v zasebnem sektorju, da bodo teh 20 odstotkov pokojnine prejemali predvsem tisti, ki so na vodstvenih položajih. Mislim, da je precej v oči bijoče. Politični razred v tej državi vztrajno ponavlja, da so stroški pokojnin preveliki. V tem trenutku danes tukaj poslušamo, kako bi zdaj izplačevali še 20 odstotkov pokojnin tistim, ki jih pravzaprav ne potrebujejo. Ko smo obravnavali predlog, recimo, da se odpravi omejitev dedovanja za prejemke varstvenih dodatkov, je Vlada nasprotovala. Eden od argumentov je bil ravno, da bi si s tem siromašili socialne sklade. Argument je bil, da bi na ta način ogrozili izplačevanje socialnih pomoči drugim upravičencem. Sprašujem predstavnike Vlade, ali izplačevanje delnih pokojnin in privilegiranih kadrov ni siromašenje pokojninske blagajne in ali izplačevanje delnih pokojnin privilegiranih kadrov ne ogroža pravic sedanjih in bodočih upokojencev. Večkrat tudi slišimo argument, da s takšnimi ukrepi pokojninska blagajna ne bo na slabšem ali pa celo na boljšem. To trdijo celo tisti, ki predlagajo ne samo 20-odstotno, ampak tudi 100-odstotno.izplačilo. Pripovedujejo nam, da bo SPIZ sicer izplačeval pokojnino, ampak bo to delno kompenzirano zaradi vplačila prispevkov. To seveda preprosto ne drži. Ko se zaposleni upokoji, se njegovega delovna mesta ne ukine, ampak bi ga naj zasedel nekdo drug, delovno mesto ostane, zasede ga nek mlajši delavec – načeloma mlajši delavec. Prispevki so torej še vedno plačani, ta kontinuiteta je zagotovljena. Edini način, da pokojninska blagajna kaj prihrani, je ta, da se zaposleni ne upokoji in seveda ne prejema pokojnine. Govori se tudi o spodbujanju zaposlenosti starejših in mislim, da za to ne potrebujemo subvencij. Največja spodbuda bi bila ta, da bi bila plača višja od pokojnine, sploh če upoštevamo dodatke. Spodbuda je tudi ta, da se osnova za pokojnino z leti povečuje. Spodbuda je tudi to, da si aktiven in vključen v družbeno življenje, ampak za to morajo seveda biti izpolnjeni neki določeni pogoji: biti moraš zdrav, imeti moraš normalno delovno okolje, imeti moraš predvsem delodajalca, ki spoštuje starejšega delavca, ne pa, da ga hoče zamenjati z mlajšim, ki je cenejši in ga je tudi ne nazadnje lažje odpustiti. Tega večina naših delavcev nima, zato bo imelo od tega ukrepa korist zgolj privilegirana manjšina in poudarjam to dejstvo. Pa še en pogoj obstaja oziroma bi moral obstajati, zaposlovalec ne sme nikogar siliti v upokojitev. Pri nas pa imamo največjega zaposlovalca Republiko Slovenijo, ki na podlagi 188. člena ZUJF, takoj ko so izpolnjeni pogoji za starostno upokojitev – medicinske sestre, učitelje, učiteljice, upravne delavce, skratka vse uslužbence – takoj pravzaprav vrže na cesto oziroma jih potisne v pokojnino. Skratka, to so neki argumenti, za katere mislim, da so precej zgovorni, kar se tiče tega instituta 20-odstotne pokojnine. Realnost je taka, na nek način vsi govorijo o tem, da imamo po eni strani tiste, ki imajo bolj privilegirana delovna mesta, in tiste, ki tudi fizično na koncu več niso sposobni svojega dela opravljati in iz tega zelo praktičnega izkustva sledi sklep, komu bo pravzaprav ta institut koristil. To je tistim, ki seveda že sedaj uživajo več ugodnosti na svojih delovnih mestih! Seveda so pa tudi dopustne neke izjeme. To velja predvsem za samozaposlene. Ta izjema je na nek način moralno in tudi ekonomsko upravičena. Vedno več samozaposlenih je namreč prekarnih delavcev, ki komaj plačujejo minimalne prispevke, pokojnine teh ekonomsko odvisnih oseb so mizerne in verjetno bodo tudi potrebovali varstveni dodatek, skratka zaslužijo si to pomoč. To je tudi z ekonomskega vidika smiselno, če recimo ekonomsko odvisna oseba prejema 20 odstotkov pokojnine, je to precej manj, kot vplača socialnih prispevkov in s tem je tudi ZPIZ v plusu. Pri samozaposlenih velikokrat res drži to, kar za običajne zaposlene ne velja, in to je to, ko se samozaposlena oseba upokoji, preneha obstajati njeno delovno mesto, vendar Vlada ni vgradila nobenih varovalk, kar se tega tiče. Skratka, imamo vedno več direktorjev in svetovalcev, ki si odprejo espe in na ta način služijo več. Podjetje, za katero v resnici delajo, pa ima s tem seveda nižje stroške, ker ne vplačuje vseh prispevkov v blagajno. Tako v zakonu trenutno ni nobene varovalke, ki bi izključila take zlorabe, ki si privoščijo razni privilegiranci. V zaključku bi se dotaknil še poklicne pokojnine. Te predloge seveda podpiramo. Zakon dejansko širi pravice poklicnih upokojencev, torej vojakov, policistov, rudarjev in drugih težkih poklicev. Po novem bodo do pokojnine upravičeni tudi tisti zavarovanci, ki nimajo dovolj sredstev na računu, če so bili vsaj 17 let vključeni v sistem poklicnega zavarovanja. To se zagotavlja s posebno solidarnostno rezervo, zato ta del zakon podpiramo, opozarjamo pa na to, da je s sistemom nekaj narobe, če je nekdo vanj vključen 17 let, izpolnjuje vse druge formalne pogoje, hkrati pa na računu ni dovolj sredstev za pokojnino. Ker je pač ta razprava več ali manj osredotočena okoli dvojnega statusa, je treba opozoriti še na sledečo stvar. Sistem poklicnega zavarovanja v Sloveniji trenutno ni pretočni sistem, ampak naložbeni sistem. Ta pokojnina je dejansko renta in to je treba poudariti. Vendar se je izkazalo, da je treba zagotoviti solidarnost seveda tudi v tem sistemu, drugače na primer številni rudarji in drugi težki poklici sploh ne bi dobili poklicne pokojnine, čeprav so to delo opravljali 15 ali tudi več let. Skratka, ta izhodišča oziroma ti argumenti po svoje tudi govorijo o razlogih, zakaj predlaganih amandmajev tako SDS kot NSi ne bomo podprli. Prav tako pa podajajo razlog, zakaj smo v Združeni levici zadržani do vladnega predloga in na tej točki bom tudi zaenkrat zaključil. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Tanja Cink. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, predstavnika Vlade, kolegice in kolegi! V svoji razpravi se bom omejila na dvojni status. Meni je žal, da predlagane spremembe zakona med usklajevanjem vendarle niso dosegle širšega konsenza. Tukaj imam v mislih predvsem Obrtno-podjetniško zbornico, ki je predlagala 100-odstotni bonus. Verjamem pa, da bi tudi Vlada našla ugodnejšo rešitev, če bi bilo to mogoče oziroma če bi to dopuščalo finančno stanje države. Žal temu ni tako. Moram pa reči, da če bi bilo to mogoče oziroma če bi bilo tako, bi se mi zdelo zelo čudaško, da bi ob polni plači prejemali tudi polno pokojnino. Izhajati moramo namreč iz tega, da je pokojnina namenjena v prvi vrsti za ohranjanje socialne varnosti posameznika, ko ta ne more več opravljati svojega dela zaradi starosti. Logična posledica je, da plače in pokojnine v celoti, po mojem mnenju, preprosto ni mogoče prejemati. Vsi zelo dobro vemo, v kakšnem stanju je trenutno pokojninska blagajna, in verjamem, da tudi vsi v tej dvorani vemo, da je treba glede na demografske trende storiti vse potrebno, da ostane situacija dolgoročno gledano vzdržna. Zato vidim rešitev dvojnega statusa, takšno kot je bila predlagana, kot eno izmed rešitev, ki bo pripomogla k temu in je glede na trenutno finančno stanje države optimalna. Skratka menim, da je trenutna rešitev dvojnega statusa takšna, da bo zavarovance spodbujala k temu, da ostanejo v zaposlitvi, hkrati pa bonus oziroma pokojnina ne bosta ogrožala pokojninske blagajne. Ne bi se želela spuščati podrobno v strokovno argumentacijo, to prepuščam Vladi, ki je predlog pripravila, bi pa rada vsem tistim, ki nas gledate sporočila, da bom novelo zakona podprla, ker prinaša kar nekaj dobrih rešitev. In sicer, ker bo odslej vsem zavarovancem, ki izpolnjujejo pogoje za starostno ali predčasno pokojnino in se odločijo ostati bodisi polno zaposleni naprej ali ob ponovni vključitvi v zaposlitev, izplačanih 20 odstotkov pokojnine – in to ne glede na starost, torej tudi po 65. letu, kar je bila doslej zgornja meja. Poleg tega pa obstaja še možnost delne pokojnine, če zavarovanec ostane v delovnem razmerju najmanj dve uri dnevno. In kar je bistveno, je to, da se z novelo zakona ureja dvojni status za vse in ne bo nihče več izvzet, kar je doslej veljalo za samostojne podjetnike, zato se mi tudi zdijo amandmaji opozicije nesprejemljivi. Zakon kot tak pa je vzdržen za pokojninsko blagajno in pravzaprav omogoča prihranke. Seveda bo glede dvojnega statusa potrebna nadaljnja razprava in verjamem, da bo ta priložnost že ob sprejemanju bele knjige o reformi pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Najprej ima besedo gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana predstavnika ministrstva za delo! Ocenjujem, da imamo tukaj izjemna strokovnjaka iz Ministrstva za delo, žal pa nimamo politične figure. Nekako ministrice nikoli takrat ni, ko imamo zahtevne teme z njenega področja. Pride pa vedno takrat, ko imamo kakšne teme s področja socialne demagogije, kot je odpis dolgo, podpis nekih sporazumov v soju reflektorjev, kamer, in tako dalje, ampak pustimo sedaj to. Nadaljujem z informacijo, ki sem jo danes zgodaj zjutraj slišal po radiu, ko sem se iz Prekmurja vozil v Ljubljano, in me je na nek način prijetno presenetila. Vira žal ne morem povedati, ker ga nisem slišal, je pa bil nacionalni radio, ki je povedal, da imamo v Sloveniji 83 odstotkov družinskih podjetij. 83 odstotkov vseh podjetij je torej družinskih, imajo družinsko tradicijo – to so mala, mikro, srednja podjetja, espeji, deooji in tako naprej – in da družinska podjetja zaposlujejo okrog 70 odstotkov vse aktivne populacije. To je kar zanimivo, glede na to, kakšen režim smo imeli nekoč, prej v prejšnji državi. Torej podatek, ki me je pozitivno presenetil. Ta zakon – resnično, mi si tukaj lahko dopovedujemo, koalicija opoziciji, tudi ministrstvo opoziciji. Ampak res obžalujem – tu se pa strinjam s kolegico Tanjo Cink, ki pravi, da tudi ona obžaluje, tako sem vsaj razumel, da ni prišlo do večjega konsenza, da ni prišlo do nekega dogovora z Obrtno-podjetniško zbornico. To res obžalujem. Kot slišim, bo ta zbornica, vsaj napoveduje tako, zahtevala ustavno presojo tega zakona. Resnično imam občutek, da nekako ne stimuliramo nekega nosilca obrti k nadaljevanju obrti. Razumem, kakšen je pri nas pokojninski sistem, da gre za solidarnostni sistem, ampak če nekdo v nekem trenutku izpolni pogoje za upokojitev, se mu izračuna, kakšno pokojnino na mesec dobiva, zakaj ne bi te pokojnine dobival – in seveda tu zagovarjam dvojni status –, če pa želi delati naprej, plačuje polne prispevke – za espe, recimo – in plačujejo tudi njegovi zaposleni. Hvala bogu, če jih ima! Ne vem, kje je tu problem, res ne razumem, morda bo moral gospod Pogačar še enkrat razložiti. Glede vprašanja kolegice gospe Ive Dimic glede bolniškega staleža. Simulirajmo. Tisti, ki ima, recimo, 20-odstotno pokojnino, če pač dela poln delovni čas, je espejevec torej, gre na bolniško. Vemo, prvi mesec bolniške gre v breme delodajalca, torej tega espeja, ki dobiva 20-odstotno pokojnino. Kar izračunajmo, koliko je to, približno od-do. Tudi tu se vprašajmo, kako bo ta preživel, ob 20-odstotni pokojnini. Seveda boste rekli, da mora imeti neke prihranke. Ja, recimo, okej, da jih ima. Tako tu zadeve niso preveč trivialne. Resnično obžalujem, da ni bilo več te komunikacije, več upoštevanja predlogov Obrtno-podjetniške zbornice, ki vendar najbolje pozna, kako obrtniki funkcionirajo, kako mala podjetja funkcionirajo. Ministrstvo pravi, na nek način, da se ne sekiramo, dogovorili smo se s sindikati, Obrtno-podjetniško zbornico pa se ignorira. Glejte, to ni dobro. Obrtno-podjetniška zbornica sicer korektno izpostavlja nekatere pozitivne vidike predlagane ureditve, na katere je opozoril tudi ZDUS, obenem pa obrtniki menijo, da ureditev dvojnega statusa ni sistemska in ni v skladu s predlogom Obrtno-podjetniške zbornice, po katerem bi se samostojni podjetniki in družbeniki v enoosebni družbi, potem ko izpolnijo oba pogoja za starostno upokojitev, torej 40 let delovne dobe in 60 let starosti, lahko upokojili in hkrati nadaljevali z opravljanjem dejavnosti, pri čemer bi prejemali polno pokojnino in plačevali polne prispevke in davke. Ali ni to dobro za državo? Ne razumem, zakaj jim tu država obrača hrbet. Tudi se sprašujem, ali je država izračunala, koliko ljudi bo od uveljavitve tega zakona ostalo brez zaposlitve, ker vendar espeji najbrž tudi zaposlujejo, saj to vsi poznamo. Meni bi bilo žal, če bi eno delovno mesto izgubili zaradi neumne zakonske rešitve. Eno delovno mesto! Obrtna zbornica opozarja tudi na neenak položaj posameznih statusov podjetnikov – to se mi zdi zelo pomembno -, na kar, na primer, kaže tudi pravilo prednostnega vrstnega reda zavarovanja na podlagi statusa samostojnega podjetnika v primeru, ko ima takšna oseba dva statusa, na primer, poleg statusa samostojnega podjetnika še status direktorja družbe z osebno odgovornostjo, pri čemer je praviloma zavarovanje na podlagi statusa samostojnega podjetnika za slednjega manj ugodno, kot bi bilo zavarovanje na podlagi katerega drugega statusa. Obrtna zbornica prav tako izpostavlja neživljenjskost in nerealnost predlaganih določb 9. člena, po katerem se kot pogoj za nadaljevanje dela ali upravljanje dejavnosti postavlja vstop v zavarovanje za najmanj 2 uri dnevno ali 10 ur tedensko. Zbornica meni, da je to za obrtnike nesprejemljiva omejitev tako z vidika poslovanja s strankami, obratovalni čas je po navadi daljši od zgolj dveh ur dnevno, kot tudi v povezavi z Zakonom o davčnem potrjevanju računov, ki je uvedel davčne blagajne. Ob morebitni nuji prenehanja opravljanja z dejavnostjo zaradi predlaganih sprememb zakonodaje pa se bo pri obrtnikih pojavilo tudi vprašanje reševanja bremenov obstoječih proizvodnih sredstev in delovnih prostorov, plačilo nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, dvig dohodninske osnove ob morebitni odsvojitvi proizvodnih sredstev za nazaj in tako dalje in tako dalje. Povejmo bobu bob; tukaj resnično gre za neživljenjske rešitve. Dve uri dela, glejte dve uri – kako to funkcionira, jaz ne vem, obrtniki pa najbrž vedo. Strinjamo se z dodatnimi poudarki obrtne zbornice, da je pokojnina zaslužena pravica zavarovanca. Je pravica zavarovanca, do katere je posameznik upravičen, četudi svoje dejavnosti ne opravlja več, in da bi hkratno prejemanje polne pokojnine in legalno opravljanje dejavnosti v celotnem obsegu imelo pozitivne učinke tako za državni proračun prek davkov kot tudi za obe blagajni socialnega varstva, seveda na podlagi vplačanih prispevkov za zdravstveno ter pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Hkrati bi se omogočalo izboljšanje socialnega položaja upokojenih samostojnih podjetnikov in družbenikov enoosebnih družb z nižjimi pokojninami. Kot dodatne pozitivne učinke predlagane posebne ureditve Obrtna zbornica navaja še znižana deleža sive ekonomije, dela na črno in preprečevanje nelojalne konkurence, večjo ponudbo za potrošnike in ohranitev ponudbe na področju izumirajoče drobne obrti, ohranjene aktivnosti v pozno starost s pozitivnimi posledicami za zdravje, psihofizično stanje in materialni položaj posameznika, preprečitev povečanja števila brezposelnih v primeru odpuščanja zaposlenih pri posameznih samostojnih podjetnikih, ki bi zaradi zapiranja dejavnosti seveda morali odpuščati, ter prenos znanja na mlajše generacije na podlagi mentorstva. Torej poudarjam; veliko neživljenjskih rešitev prinaša ta zakonska rešitev. Kot sem že omenil, ponavljam, pristojno Ministrstvo za delo v zvezi s predlogom posebne ureditve dvojnega statusa za samozaposlene osebe, ki ga predlaga zbornica, pojasnjuje, da predloga pri pripravi zakonodajnih rešitev niso mogli upoštevati, ker na seji Ekonomsko-socialnega sveta predlog ni dobil podpore oaliciji podpira, da v naši ustavni ureditvi ostane Državni svet kot nekakšen sicer kvazi zgornji dom, potem bi bilo treba tudi poslušati, kaj Državni svet pravi o tej noveli zakona. In slišali smo, da Državni svet podpira pripombe Obrtno-podjetniške zbornice in zakona ne podpira. Tukaj bi se morali zamisliti. Sicer nočem na nobenega vplivati, nekaj pa slišim, da se obeta veto na taostalih socialnih partnerjev. Ja seveda ni dobil! Vemo, zakaj. Mislim, da večina v k zakon. Ampak ta veto je že tako nekako prišel nam vsem skupaj v navado, da rečemo, pa kaj nas briga veto, dajmo se malo zbrati pa zberemo 46 glasov in povozimo ta zgornji dom slovenskega parlamenta. Seveda Zveza svobodnih sindikatov Slovenije izraža splošno podporo predlogu zakona in nekako z začudenjem ugotavljam, da se na vseh frontah nekako delodajalce zanemarja in se ne upošteva njihovega glasu. To je pač moj osebni občutek in danes me boste težko prepričali, da temu ni tako. Lahko pa me prepričujete v nedogled, da ta zakon spodbuja nadaljnjo aktivnost obrtnikov, da si bodo pač pridobili bonuse in tako naprej. Vprašajmo jih, kaj jim ti bonusi pomenijo. Za nekaj primerov vem v svojem okolju, ki "slovi" po tem, da imamo praktično rekordno visoko brezposelnost, ampak ljudje me sprašujejo: "Poslušaj, kakšna bo zdaj rešitev po 1. 1?" Pravim, da ne vem, da se bo o tem razpravljalo in odločalo v tem tednu. Že za kar nekaj primerov vem, da bodo enostavno obrt zaprli. To bo torej cilj tega zakona. Vam bom poročal v naslednjem letu, kako se bodo odločili obrtniki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade gospodu Petru Pogačarju, državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino socialne in enake možnosti. Izvolite.
Hvala. Pa vas bom poskušal jaz prepričati. Poglejte, po veljavnem zakonu, ki smo ga sprejeli v tej dvorani decembra 2012 in je začel veljati s 1. januarjem 2013, hkratno opravljanje samostojne dejavnosti in prejemanje pokojnine ni več mogoče, bilo je mogoče od leta 2000 do leta 2012. Zdaj ni več mogoče. Izjema so v prehodnem obdobju, ki je bilo že dvakrat podaljšano, tisti, ki so na da uveljavitve zakona 1. januarja 2013 bili upokojenci in hkrati imeli odprti espe. To prehodno obdobje se sedaj izteka. Če ne boste podprli tega zakona, kot je predlagan, bodo dejansko imeli s 1. januarjem samo še možnost – seveda tako kot ostali zavarovanci –, da se ohrani dejavnost vsaj za 4 ure dnevno in za 4 ure prejemajo pokojnino. S predlogom zakona pa jim prinašamo, da lahko ohranijo dejavnost za dve uri zavarovalnega časa, ne delovnega, zavarovalnega časa dnevno, in za 6 ur prejemajo pokojnino in bodo tudi plačali prispevke samo v znesku 25 odstotkov, kolikor jih plačujejo sedaj. Jaz sem se pa kar z nekaj posamezniki zunaj Obrtne zbornice pogovarjal, ki so v tem položaju, in s predlagano rešitvijo zadovoljni. Meni je tudi žal, da nismo uspeli doseči soglasja z Obrtno zbornico Slovenije. Res, veliko smo truda vložili v to, imeli smo kar nekaj sestankov. Prinesli smo tudi kompromisno rešitev, za katero pa smo na Vladi rekli, ker predstavlja izjemo od splošne ureditve, pričakujemo, da bo sprejeta, če bodo z njo soglašali tudi predstavniki vseh zavarovancev in delodajalcev, ki njihove pokojnine financirajo. Če želiš imeti neko izjemo, se morajo z njo strinjati tudi tisti, ki to izjemo pač financirajo. V tem primeru jo financirajo aktivni zavarovanci in delodajalci. Ne misliti, da so bila vsa delodajalska združenja proti temu predlogu. Vsa delodajalska združenja, z izjemo Obrtne zbornice, so rekla, vsaj eno izmed njih, zahtevamo enako obravnavo, izjem v našem sistemu je že tako ali tako preveč. Spoštovani poslanec, vi ves čas govorite, da bo imel samo 25 odstotkov pokojnine. Ne, imel bo 75 odstotkov pokojnine in ostal bo aktiven za dve uri. To je pomembna izboljšava v primerjavi z veljavno ureditvijo, ko ima možnost samo 4 : 4, če želite, da po domače povem. Ko vi primerjate bolniško pri tem espeju, ki bo soaktiven samo za 25 odstotkov, ne ga primerjati z drugim, primerjajte s primerljivim. Primerjajte ga s tistim, ki je 100-odstotno aktiven v svoji dejavnosti, ki 100-odstotno opravlja samostojno dejavnost in nima, enako kot on, nima pravice do bolniškega nadomestila. Nikakor ni šlo za to, da smo ignorirali Obrtno zbornico Slovenije; nasprotno, mislim, da smo o tem vprašanju od vseh interesnih skupin še največkrat sedeli prav s predstavniki Obrtne zbornice. Trudili smo se iskati rešitev in smo želeli, da nam izkažejo, da dejansko obstaja neka posebna lastnost samostojnih podjetnikov, pa žal so hoteli izjemo, ki bi bila še bolj ugodna, kot je bila po stari zakonodaji, hoteli so izjemo pri 60 letih starosti, s čimer se pa seveda niso strinjali ne ostali zavarovanci ne ostala delodajalska združenja. Ravno ta predlog Obrtne zbornice pa bi povzročil neenakost pred zakonom, ki je v morebitnem postopku pred Ustavnim sodiščem – dejansko bi imeli težavo obrazložiti, zakaj imajo lahko poseben status v primerjavi z ostalimi. Morda samo še, kar je bilo prej razpravljano [[…]]Ves čas danes spoštovani poslanec dr. Vatovec govori o tem, da če bo nekdo ostal aktiven, na njegovo delovno mesto ne bo prišel mladi iskalec zaposlitve. To v sistemu seveda ne drži, to je tako imenovani starostno zaposlitveni paradoks. Upokojitev posameznika se avtomatično ne nadomesti z novo zaposlitvijo in tudi če bi z vidika vzdržnosti pokojninske blagajne želeli, bi morali na vsakega, ki se upokoji, zagotoviti najmanj dve zaposlitvi, da bi sistem bil vzdržen. Ko govorimo, da je sistem – to pa je zdaj drugi sistem – bonusa, da lahko pod enakimi pogoji, ko izpolniš pogoje za upokojitev, prejemaš tudi 20-odstotni bonus, je bil očitek neenake obravnave kategorije zavarovancev, češ da tisti, ki so z delom začeli zgodaj, ne morejo nadaljevati z delom. Tudi pogoji za starostno upokojitev so za posamezne kategorije določeni različno, tako bo na primer nekdo, ki je začel z delom pred 18. letom starosti, izpolnil pogoje za starostno upokojitev in s tem pravico do 20-odstotnega bonusa prej, kot tisti, ki je z delom začel pri 25 letih in je, ne vem, zaposlen kot profesor. Morda samo še to, da teh 20 odstotkov je namenjenih ne dvojnemu statusu, namenjenih je temu, da tisti, ki izpolnijo pogoje za upokojitev – kajti bistvo našega sistema za zadnjo pokojninsko reformo je, da nikogar ne silimo v upokojitev, ampak da rečemo, minimalni pogoji so postavljeni relativno nizko, od tukaj naprej pa stimuliramo posameznika, da v skladu s svojimi zmožnostmi, če le more, odloži upokojitev. Stimuliramo pa ga z višjo odmero pokojnine, stimuliramo ga s tem, da že poleg plače lahko prejema tudi 20 odstotkov pokojnine samo zato, da odloži upokojitev. Za pokojninsko blagajno je to seveda prihranek; ta oseba ostane zaposlena, plačuje polne prispevke in prejema 20 odstotkov pokojnine, v primerjavi s tem, če bi se upokojil, ne bi plačal prispevkov in prejemal 100-odstotne pokojnine. Upam, da sem bil dovolj jasen, hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala lepa. Gospod državni sekretar, vi veste, da cenim vašo strokovnost in se priklanjam vaši strokovnosti, ampak poglejva konkreten primer. Mene zanima, kako v življenju zadeve delujejo. Kako na teoretični ravni, kako na papirju, to me ne briga – kako v življenju! V naši vasi je gostilna, v naši vasi je 160, 165 gospodinjstev in zdaj mi vi povejte, kako naj gostilničar za dve uri na dan ima gostilno odprto? Ali to funkcionira ali to ne funkcionira? Če vas prav razumem. Kako bo to? Se bodo gostje smejali, ali se bodo vsi smejali, ali se bodo vsi jokali – kako bo to šlo? Teoretično torej ja, je mogoče; ima 75 odstotkov penzije, dve uri na dan bo obratovalni čas. Lepo prosim, če mi lahko to razložite, ker ta, o katerem govorim, bom seveda z imeni, je že povedal, da bo 31. 12. za vse čase gostilno zaprl.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade gospodu Petru Pogačarju, Državnemu sekretarju na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Temu gospodu povejte, nihče ga ne sili, da zapre dejavnost. Če bo ostal aktiven, če se ne bo upokojil, bo pridobil višjo pokojnino, prišla mu bo prav. Večinoma tisti, ki so bili samostojni podjetniki, to je bilo danes že rečeno, čez 90 odstotkov jih plačuje najnižje mogoče prispevke in imajo temu ustrezno tudi nizke pokojnine. Če pa se vendarle odloči, da se bo upokojil in bo ohranjal dejavnost, bo imel v skladu z novim predlogom zakona možnost, da ostane samo za dve uri dnevno zavarovalnega časa aktiven in za 6 ur prejema pokojnino. Seveda, oba veva, gostilna je verjetno več odprta kot 2 uri na dan, je verjetno, v tem primeru bo moral imeti nekoga zaposlenega, ki pa bo pri njem moral delati po delovnem času, ker bo zaposlen. Morate ločiti, zavarovalni čas, ki je pomemben z vidika priznavanja pravic, z vidika plačevanja prispevkov, in delovni čas, ki ga imajo njegovi zaposleni. On pa ima odprto dejavnost, lahko ima gostilno odprto, tudi če ohrani dejavnost samo za dve uri dnevno. Upam, da sem bil dovolj jasen, če ne, pa bova še nadaljevala. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Meni pa ni jasno, zakaj ljudi omejujemo, če želijo delati. Nekdo, ki si je sam ustvaril delovno mesto, torej če nadaljujemo s tem gostilničarjem, zakaj mu ne pustimo, da bi naprej delal, in če je hkrati izpolnil vse pogoje za pokojnino. Pokojnino je zaslužil, ne glede na to, ali je plačeval visoke ali nizke prispevke, pokojnino je zaslužil. Pustimo vendarle ljudem, da delajo, če hočejo delati. In še to je njegova prednost, ker si je to delovno mesto sam ustvaril. Ne vem, zakaj smo tako omejevalni, ne vem, zakaj se bojimo, da bi nekateri ljudje s svojim delom več zaslužili, ne vem, zakaj imamo takšne neumne ovire v naši državi in ne vem, zakaj eni profesorji lahko še naprej delajo, temu človeku, gostilničarju ali komerkoli drugemu, ki pa ima neko svojo obrt, neko svojo dejavnost, pa mu to preprečujemo.
Hvala lepa. Besedo dajem ponovno predstavniku Vlade gospodu Petru Pogačarju, državnemu sekretarju. Izvolite.
Hvala za to vprašanje. Ponovno. Nikogar ne silimo, da se upokoji, ima možnost; možnost ima. Hkrati ko ga ne silimo, ne samo da ga ne silimo, mi ga spodbujamo, da ohrani dejavnost, da ostane aktiven, ker je to dobro tako za njegovo psihofizično zdravje, če želite, kot ne nazadnje, ne toliko nezanemarljivo, tudi za vzdržnost pokojninske blagajne, da se ljudje čim kasneje upokojijo. Za ta namen ga tudi stimuliramo kasneje z višjo odmero pokojnine. Ponovno, ustvarila se je v javnosti neka predstava, da z 31. 12. silimo samostojne podjetnike, da zaprejo dejavnost. Nikakor! Zapreti bi jo morali že ob zakonu, ki je bil sprejet decembra 2012 v Državnem zboru, pa smo obdobje ravno zaradi tega podaljšali 2-krat, zdaj pa jim prinašamo sistemsko rešitev, ki je enaka za vse, in jih ne silimo, da se upokojijo, imajo pa možnost, da prejmejo 75 odstotkov pokojnine in 25 odstotkov pa ohranijo svojo dejavnost. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Vidim, da so še želje. Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, saj bom čisto kratek. Govorili ste, da ministrstvo pač ne pristaja v dvojni status, torej upokojenec in hkrati espejevec, ker da pokojninski sistem pri nas bazira na solidarnosti. Razumem, podpiram, ampak saj ko se njemu izračuna pokojnina, že algoritem za izračun najbrž vsebuje to solidarnost – ali ne? Vsebuje. Torej, tudi če bo on 100-odstotni upokojenec, dobival 100-odstotno pokojnino in opravljal dejavnost, je kljub temu da je že 100-odstotni upokojenec, je tudi solidaren do vseh ostalih upokojencev. Nazaj h gostilničarju. Se opravičujem, da sem tak primer vzel, ampak je iz življenja. Vi ste rekli, da bo pač moral nekoga zaposliti. Tukaj pa sedaj spet življenje. Življenje je pa takšno, ki terja kalkulacijo, kako bo on enega zaposlil, da se ve, koliko mu mora plačati, on pa dejansko tam proda iz svojega vinograda tisoč litrov vina, kolikor je pač letni pridelek. Ne gre! Teoretično gre, seveda nekoga zaposliš, dela, ko pa vzameš svinčnik in papir, pa potem ugotoviš, da si na minusu, potem ne boš šel v lastni minut. Življenje je pa takšno. Življenje je pa v minusu.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Simon Zajc.
Hvala lepa za besedo. Tukaj si moramo mogoče malo bolj plastično predstavljati ta solidarnostni sistem naših pokojnin. Naše pokojnine ne funkcionirajo tako, da ti 40 let vplačuješ in se ta denar nalaga na kupček in ko prideš v penzijo, ga imaš možnost pobirati. Ne gre za to. Gre za to, da dokler delaš, vplačuješ za tiste, ki so pač že v penziji. Če gremo na tega gostilničarja. Njega sploh noben ne sili, da gre v penzijo. On lahko dela naprej. Se pravi, če noče zapreti gostilne, če ne more nobenega zaposliti, če je zdrav in vse – pač dela naprej, če želi. Se mu pa da sedaj s to spremembo to možnost, da dobi dodatno še 20 odstotkov te pokojnine, hkrati se mu pokojnina zvišuje, se pravi do maksimalno 12 odstotkov – na tri mesece se mi zdi, da po 41. letu delovne dobe, en procent in tako naprej do 12 odstotkov. Skratka, dobi več bonifikacije. Noben ga ne sili, zato da karkoli zapira ali da neha delati. Kdor hoče delati, dela naprej. Ker pa imamo sistem solidarnosti, pa po že sprejetem zakonu 2012 pomeni, če greš v penzijo oziroma v pokoj, da ne moreš več delati. Sedaj pa jim damo možnost, da delajo, seveda z nekaterimi uskladitvami. Še en razlog, zakaj je pomemben oziroma v kakšni smeri je ta zakon tudi dober, je, da to, ko dosežeš vse pogoje za upokojitev in si nekako prisiljen, če bi temu bilo tako, iti v penzijo, je za marsikoga to zelo stresno. Spomnim se svoje tete, ko je šla ona v pokoj, ni mogla spati, ni mogla jesti, bilo je grozno njeno zdravje. Za take ljudi je zelo fino, da lahko delajo, recimo, pa dve uri ali pa štiri uri, za ostalo pa prejemajo pokojnino. Se pravi, je še več kot samo to, da spodbujamo delovno aktivne ljudi, da so čim dlje delovno aktivni glede na to, da se nam prebivalstvo stara, da imamo vedno manj zavarovancev na enega upokojenca. Dobro je pa tudi zaradi tega, da greš v pokoj postopno, da se privadiš na novo življenje, da počasi spustiš prejšnje življenje. Ni samo finančni in vzdržnostni vidik tega zakona dober, je dober tudi psihološki vidik. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Irena Grošelj Košnik.
Hvala, podpredsednica. Pozdravljeni vsi navzoči! Če pogledamo malo, kakšne so bile osnove in razlogi za te spremembe, ki jih danes obravnavamo, vidimo, da je bilo treba nekaj narediti. V zadnjih šestih letih se je število zavarovancev zmanjševalo, po sprejemu pokojninske reforme v letu 2012 sicer počasneje, prav tako pa je število upokojencev raslo. V letu 2013 se je kar 80 odstotkov ljudi upokojilo po ZPIZ-1, V letu 2014 še 60 odstotkov. Tudi razmerje upokojenec-zavarovanec je bilo 1 : 1,37, kar kaže na to, da je to kar težavno razmerje, da bo treba s tem nekaj storiti. Mislim, da oba sistema, o katerih sedajle že nekaj časa razpravljamo, to sta sistema, ki za moje pojme spodbujata, da človek dalj časa ostane v delovnem razmerju, to je dodatek za 20 odstotkov, če ostaneš še naprej zaposlen, potem ko si že izpolnil pogoje za upokojitev, tudi predčasne, oziroma dvojni status, če poskrbiš, da si zavarovan vsaj za dve uri. Tako mislim, da imaš veliko izbiro, da lahko izbiraš, ali boš delal dve uri, tri ure, štiri ure in potem prejemal sorazmerno pokojnino, in da lahko izbiraš, da boš ostal polno zavarovan. Se pravi, da boš delal poln delovni čas in ob tem prejemal še 20 odstotkov pokojnine – mislim, da to je le en širok diapazon, da lahko vsak posameznik, tudi vsak nosilec samostojne dejavnosti, sebi izbere najbolj optimalno varianto in tako ohranja svojo dejavnost še naprej. Prepričana sem, da to ni omejevalni dejavnik, ampak da je to lahko večja možnost izbire in se pač odločiš za pravo. Želela bi poudariti, da tudi primerljive države nimajo neomejenega dvojnega statusa. Vse države imajo neke omejitve, ali starostne ali so to omejitve z dobičkom, zato se mi zdi, da pogoj, da ohraniš dvourno zavarovalno osnovo, se pravi, da plačuješ prispevke za dve uri, pač nek kompromis. Mislim pa, ko bomo prihodnje leto razpravljali o beli knjigi, bo tudi še prostor in čas, da se tudi o tem dvojnem statusu še enkrat pogovorimo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 7. členu in amandmaju Poslanske skupine NSi ter amandmaju Poslanke skupine SDS? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 17. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 20. člen in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 26. člen in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Gospod Jožef Horvat, izvolite.
Hvala, gospa predsedujoča. Saj ne boste hudi, glejte, ljudje, državljanke in državljani nas spremljajo, jaz pošteno povem, da ne bom razpravljal o tem amandmaju, ampak nimam pač druge možnosti, da tu javno izpostavim in bom mail tudi posredoval ministrstvu. Tu me nek gospod sprašuje oziroma mi nalaga, naj gospoda Pogačarja vprašam: "Zakaj mi ZPIZ noče izvršiti pravnomočne sodne odločbe Delovnega in socialnega sodišča v Ljubljani od dne 17. 10. 2012, zaradi česar sem že tretje leto brez starostne pokojnine?" Lepo prosim, da ministrstvo temu gospodu odgovori, gospod Pogačar, jaz vam pa forvardiram ta mail.
Hvala lepa. Besedo dajem predstavniku Vlade gospodu Petru Pogačarju, državnemu sekretarju. Izvolite.
Hvala. Sicer je nekoliko nenavadno, da na seji Državnega zbora – ampak, absolutno! To, kar ste povedali, se seveda ne bi smelo dogajati. Prosim, da mi forvardirate ta mail ali pa, če se gospod neposredno obrne na ministrstvo, in bomo takoj pogledali, kaj je na stvari, seveda v sodelovanju z Zavodom za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Hvala.
Želi še kdo razpravljati o 26. členu in amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 6. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DOSTOPU DO INFORMACIJ JAVNEGA ZNAČAJA, REDNI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite.
Hvala, predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci! Glavni cilj in namen predloga tega zakona oziroma dopolnitev zakona je implementacija določb Direktive o ponovni uporabi informacij javnega značaja, katere bistvo je, da se podatki, ki nastanejo znotraj javnega sektorja, ki jih javni sektor vodi v svojih evidencah, svojih registrih in svojih bazah, dajo na voljo za ponovno uporabo širšemu, tudi zasebnemu sektorju. Na tak način se lahko ponovno uporabijo, obdelajo, oplemenitijo in predstavljajo tudi neke vrste kapital za razvoj tudi širšega javnega sektorja, Evropska komisija ta kapital celo ocenjuje na nekaj 10 milijard evrov možne generirane dodane vrednosti. S to direktivo želimo tudi dodatno spodbuditi, da organi ne zaračunavajo te ponovne uporabe podatkov, saj smatramo, da so podatki javno dobro, da so na voljo širši javnosti, in da so nastali v okviru izvajanja javnih nalog teh organov, hkrati pa morajo biti ponujeni javnosti, podjetjem na enostaven način v izvorni tako imenovani strojno berljivi kodi prek svetovnega spleta. Zakon predvideva sicer tudi možnost nekaterih izjem zaračunavanja, vendar samo v primeru, ko organi, ki take podatke hranijo oziroma so jih ustvarili tudi za svojo osnovno dejavnost, velik del prihodkov pridobivajo iz drugih virov, ne zgolj iz proračunskih, in to se obravnava kot posebna izjema. Pomembno je tudi, da s predlogom zakona v režim ponovne uporabe vključujemo tudi muzeje, knjižnice in arhive, vendar spet z izjemno, da samo za tista gradiva, nad katerimi nimamo imetnika intelektualne lastnine in jih je torej možno smatrati kot javno dobro oziroma javne podatke. Ministrstvo za javno upravo že pripravlja tudi akcijski načrt in še več, lahko rečemo, da že ta trenutek izvajamo aktivnosti, da bi bili ti podatki čim širše dostopni prek našega NIO portala in tudi preko številnih drugih. Bomo pa tudi v prihodnje v praksi se še naprej zavzemali in konkretno objavljali podatke na spletnih mestih, jih ne samo objavljali, ampak tudi promovirali in razlagali njihovo nadaljnjo uporabo. Poleg podatkov o finančnih transakcijah, na primer Uprava za javna plačila jih je objavila že leta 2014, s tem predlogom zakona predvidevamo tudi objavo podatkov, kadar so prejemniki fizične osebe, če gre za avtorske honorarje oziroma izplačila na podlagi svetovalnih pogodb. Naj povem, da smo v tem času priprave zakona tudi že uspeli pridobiti mednarodno odobreno posebno kodo namena, ki bo omogočala, da bo zelo enostavno mogoče izločiti tovrstne podatke, ki so bili v preteklosti kar nekajkrat predmet javnih debat. V sodelovanju z nevladnimi organizacijami pa smo sprejeli tudi pobudo, da se z vloženim amandmajem k 10. členu jasno zapiše, da so k obveznosti proaktivne transparentnosti zavezani ne samo podatki, ki se nanašajo na javna naročila, ampak tudi podatki, ki se nanašajo na javne razpise. S tem smo tudi ti dve kategoriji objavljanja izenačili, da ne bo nikakršnega dvoma. Naj povem ob zaključku, da ravno danes prihajam z Brda, kjer smo imeli posvet Informatika v javni upravi, na katerem je preko 400 udeležencev tako iz javnega sektorja kot iz podjetniškega sektorja izkazalo zelo velik interes po sodelovanju z javno upravo, z državo, zelo velik interes pri vpogledu in pridobivanju tistih podatkov, ki jih lahko tudi sami uporabljajo pri razvoju svoje dejavnosti. Z zadnjimi aktivnostmi, ki smo jih izvedli z nedeljsko vzpostavitvijo državnega računalniškega oblaka pred 14 dnevi, smo zagnali tako imenovano e- upravo, dejansko že konkretno izvajamo tiste ukrepe in zagotavljamo tiste pogoje, ki bodo javno dostopnost podatkov tudi omogočili v vsakodnevnem življenju. Menimo, da gremo v pravo smer in da je to sodelovanje državne uprave, zasebnega sektorja in širše javnosti nujno in prinaša novo kvaliteto. To tudi ta novela oziroma te zakonske spremembe prinašajo. Ob tem pa dovolite še, da predlagam, da se tudi druga in tretja obravnava predloga zakona na tej seji združita in tako tudi obravnavo zaključimo. Hvala.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Lilijana Kozlovič.
Predsednik, hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani minister! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 14. seji 26. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je bil seznanjen z naslednjim gradivom, in sicer predlogom zakona, mnenjem Zakonodajno-pravne službe, mnenjem Državnega sveta za državno ureditev. K predlogu zakona so amandmaje vložili Poslanska skupina SDS, poslanske skupine SMC, Desus in SD in spremembo amandmaja Poslanska skupina Združena levica. Predstavnik predlagatelja, minister za javno upravo je v dopolnilni obrazložitvi členov povedal, da je poglavitni cilj predloga zakona povečanje transparentnosti delovanje javnega sektorja na sploh, predvsem pa s poudarkom na ponovno uporabo podatkov in pa ureja tudi sistem zaračunavanja ponovnega posredovanja podatkov. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je predstavila pisno mnenje, poleg tega pa je še povedala, da so bile druge pripombe, ki jih je podala ZPS in so se nanašale predvsem na jasnost in določnost besedila predloga zakona, ustrezno upoštevane v vloženih amandmajih koalicijskih poslanskih skupin oziroma so bila s strani predlagatelja podana ustrezna pisna pojasnila in dodatne obrazložitve. Predstavnica komisije Državnega sveta za državno ureditev je predstavila mnenje komisije in povedala, da podpirajo predlagani zakon. Informacijska pooblaščenka je v svojem stališču glede predloga zakona poudarila, da ga podpira, saj prinaša vrsto dobrih rešitev, izrazila pa je pomisleke v zvezi s 24. členom Predloga zakona, ki v predlagani obliki nedoločno širi obseg zaračunavanja stroškov posredovanja informacij javnega značaja. Mnenju informacijske pooblaščenke sta se v svojih predstavitvah stališč pridružila tudi predstavnik Centra za informiranje, sodelovanje in razvoj nevladnih organizacij in predstavnik Transparency International. V razpravi so tudi člani odbora iz vrst koalicije in opozicijskih poslancev kot ključno izpostavili vprašanje dopustnega obsega zaračunavanja stroškov dostopa in ponovne uporabe informacij javnega značaja. Strinjali so se sicer, da je večina rešitev predloga zakona ustreznih, vendar pa glede obračunavanja stroškov je na koncu prevladalo stališče, da je predlagani obseg njihovega zaračunavanja neustrezen, zato so tudi poslanci koalicije napovedali podporo amandmaju Združene levice k 24. členu predloga zakona. V nadaljevanju je odbor sprejel vse amandmaje razen amandmajev Poslanske skupine Združene levice k 28. členu, ni pa glasoval o amandmaju Poslanske skupine Združene levice k 8. členu, ker je postal brezpredmeten. Nato je glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in ga tudi sprejel.Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa predsednik za besedo. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Kadarkoli se posega z zakonom o dostopu do informacij javnega značaja, se nam postavlja vprašanje, kakšen vpliv bo imel na tiste, ki so dolžni te informacije posredovati javnosti, in kakšne rešitve bo prinesel tistim, ki bodo informacije želeli imeti. Še posebej zato, ker je v Ustavi Republike Slovenije opredeljeno, da ima posameznik pravico dostopa do informacij javnega značaja. In tudi tokrat ni nič drugače. Z zakonom o dostopu do informacij javnega značaja se ustavna določba konkretizira, kar razumemo kot javni nadzor nad delovanjem države in državnih organov. Z novelo C pa so se te obveznosti posredovanja informacij javnega značaja razširile tudi na družbo v večinski lasti oziroma pod prevladujočim vplivom države ali občin, in to z namenom, da se poveča odgovornost in učinkovitost upravljanja s sredstvi teh družb. Novela E, ki jo danes obravnavamo, je vsebinsko obsežnejša novela. Pripravljavec novele nam zagotavlja, da te spremembe sledijo direktivi 2013/37-EU, ki spreminja direktivo 2003/98-ES o ponovni uporabi informacij javnega značaja. Na podlagi te direktive se v režim ponovne uporabe vključujejo tudi muzeji, knjižnice in arhivi. A le za tisto gradivo, na katerem nobena tretja oseba ni imetnik pravic intelektualne lastnine. Novosti pa tudi spodbujajo k proaktivni spletni objavi prosto dostopnih baz podatkovnih podatkov strojno berljivih formatov. Ob tem se sicer vprašamo, ali tehnološko informacijski sistemi to lahko zagotavljalo, ali bo treba več sredstev v prihodnje nameniti za nadgradnjo tega sistema, še posebej, ko poslušamo opozorila posameznih organov, da imajo zastarelo informacijsko tehnologijo. Ne gre pa zanemariti tudi dejstva, da se spreminjajo tudi pravila za zaračunavanja ponovne uporabe informacij, podatkov oziroma podatkovnih baz podatkov. V gradivu predlagatelj novele navaja izsledke analiz prihodkov subjektov javnega sektorja. Navedeno je, da v okvir, katerega sodijo postopki Zakona o informacij javnega značaja državnih organov in samoupravnih lokalnih skupnosti izhaja, da je število postopkov za zahtevo za ponovno uporabo informacij javnega sektorja v primerjavi s postopki z zahtevo za dostop do informacij relativno majhno in da od leta 2005, ko je bila ponovna uporaba podatkov zapisana v zakon, večinoma organi iz tega naslova niso imeli prihodkov. Na podlagi tega predlagatelj sklepa, da ta zakon ne bo imel večjih finančnih posledic. Prav tako novela zakona ne bo tem organom prinesla dodatnih sredstev. Kot zagotavlja pripravljavec ostaja osnovno vodilo, in sicer da mora biti povprečna zahteva za dostop ali ponovno uporabo brezplačna in da je zaračunavanje stroškov posredovanja izjema in ne pravilo in da lahko poteka zgolj v mejah, ki še vedno omogočajo učinkovito izvrševanje pravice dostopa do informacij javnega značaja. Socialni demokrati bomo predlagano novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja podprli, ker se strinjamo z mnogimi, da prinaša pozitivne rešitve. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem! 28. septembra lani smo dobili 12. slovensko vlado. Eden izmed poglavitnih razlogov, da je ta vlada oblikovana tako, kot je, so bile obljube o drugačni politiki, o zvišanju stopnje transparentnosti ter o poglobljenem dialogu s civilno družbo. Od nastopa mandata vlade pa do danes smo se že večkrat znašli na nek način v shizofreni situaciji. Na eni strani vlada pogosto govori o tem, kako se zavzema za transparentnost in demokratičnost, na drugi strani pa ta ista vlada z vsakim korakom, ki ga naredi, to svojo pozicijo zanika. Sprememba Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki je pred nami, predstavlja točno tako situacijo. Najprej je treba izpostaviti, da je pravica do dostopa do informacij javnega značaja ustavna pravica, ki je jasno zapisana v 39. členu. Zakon o dostopu do informacij javnega značaja pa omogoča izvrševanje te pravice. Gre za enega redkih zakonov, ki v tujini predstavlja primer dobre prakse. A kljub temu in kljub dejstvu, da je bila obljuba o bolj transparentnem delovanju države eden izmed glavnih razlogov za zmago takrat Stranke Mira Cerarja na volitvah, je vlada pripravila novelo zakona, ki je diametralno nasprotje danih obljub. Vlada je namreč predlagala, da naj informacije javnega značaja postanejo tržno blago, rešitev pa poskušala opravičiti z izgovorom, da se zakon spreminja zaradi implementacije evropske direktive. Pretežni del zakona je sicer res posledica direktive, a sporna sprememba 34. člena ni imela prav nobene zveze z njo. Namen te spremembe je lahko zgolj eden: dati državnim organom podlago, da se lahko posredovanju informacij javnega značaja izognejo z zaračunavanjem visokih stroškov. Da gre za nedopustno omejevanje ustavne pravice dostopa do informacij javnega značaja, so na matičnem odboru opozorili informacijska pooblaščenka, center nevladnih organizacij in Transparency International. Zaradi predlagane spremembe je bil organiziran celo protest, podpisovala se je peticija in tudi vsi poslanci smo prejeli poziv, da naj sporne spremembe ne podpremo. In kaj se je zgodilo? Še ena predstava za javnost s strani predstavnikov vlade in koalicije. Po treh urah razprave je koalicija prisluhnila nasprotovanju stroke ter podprla amandma, ki smo ga pripravili v Združeni levici. S tem je bila javnost pomirjena in zakon na matičnem odboru potrjen. Takoj za tem pa je koalicija za sejo Državnega zbora vložila amandma, s katerim se poleg zaračunavanja materialnih stroškov ponovno določa tudi možnost zaračunavanja stroškov dela. Danes seveda strokovna in zainteresirana javnost na seji ne moreta sodelovati, ne moreta opozoriti na škodljive posledice takšne spremembe. Gre za še en izredno netransparenten manever. Za lažjo predstavo, kaj bi takšna sprememba lahko pomenila, vzemimo kar konkreten primer. Pred časom so novinarji s pomočjo zahteve za dostop do informacij javnega značaja odkrivali nepravilnosti pri sklepanju avtorskih pogodb na fakultetah. Lahko si predstavljamo, da gre za informacije, ki bi jih fakultete najraje zadržale zase. Z amandmajem koalicije bi jim omogočili ravno to. Zelo preprosto. Amandma določa možnost, da organi za posredovanje informacij javnega značaja zaračunavajo tudi stroške dela. Nekatera ministrstva so ocenila, da strošek ene ure dela znaša 20 evrov. Teh avtorskih pogodb je bilo približno 5 tisoč. Če bi fakulteta novinarju zaradi tega izdala vrtoglavi račun, ga ta najverjetneje seveda ne bi mogel poravnati, fakulteti pa pogodb ne bi bilo treba razkriti. Vlada se seveda tega dobro zaveda, saj je ravno zaradi teh pogodb odstopila prejšnja ministrica za izobraževanje. Interes vlade je bil torej jasen, nestrinjanje strokovne in zainteresirane javnosti pa povsem na mestu. Na srečo so vsi deležniki pravočasno ugotovili, kakšen manever si je privoščila koalicija. Ponovno smo namreč prejeli pozive, da naj amandma koalicije zavrnemo in ponovno se je koalicija v zadnjem trenutku premislila in amandma tudi umaknila. V Združeni levici bomo predlog zakona sedaj brez spornega amandmaja podprli. Koalicijo pa opominjamo, da je skrajni čas, da začne izpolnjevati predvolilne obljube ter preneha z dvoličnostjo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije – krščanskih demokratov, zanjo gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, spoštovana predsedujoča. Spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Informacija javnega značaja danes predstavlja kategorijo, ki pomeni temelj javnega delovanja državnih institucij in drugih organov, ki v okviru svojega delovanja razpolagajo s podatki. Prevladuje torej javni interes kot najvišja oblika sodelovanja državljanov pri upravljanju javnih zadev. Gre za ustavno kategorijo, ki z nekaterimi izjemami dopušča pridobitev takšne informacije. Ta mora biti prosto dostopna, prav tako tudi njena ponovna uporaba. Tehtanje javnega interesa in interesa organa, ki razpolaga s posameznimi informacijami, vedno predstavlja tanko ločnico, zato ne sme biti prepuščeno subjektivni presoji tistih, ki odločajo o tem, ali gre za informacijo javnega značaja ali ne. In niti o tem, ali smejo zaračunati ponovno uporabo takšne informacije. Novela zakona o dostopu do informacij javnega značaja glede dopustnega obsega zaračunavanja stroškov dostopa in ponovne uporabe teh informacij prinaša izboljšave. Prav je, da se za njihovo posredovanje lahko zaračunajo le materialni stroški, ne pa tudi morebitni stroški dela javnih uslužbencev. Če želimo, da ta institut postane še bolj uveljavljen v praksi, da postane del zavesti državljanov, da lahko tudi posredno vplivajo na upravljanje posameznih javnih zadev, potem mora biti dostopna čim širšemu krogu državljanov in ne sme predstavljati finančnega bremena za prosilce. Vedeti moramo, da gre za tiste informacije, s katerimi organ že razpolaga in ni potrebna njihova dodatna obdelava oziroma zbiranje. Res je, da so nekateri državni organi za vzpostavitev določenih večjih zbirk podatkov morali vložiti velika sredstva in da zanje novela zakona predvideva prehodno dveletno obdobje, ko bodo lahko še zaračunavali ceno ponovne uporabe podatkov. Po letu 2017 pa bo treba izpad njihovih prihodkov iz tega naslova nadomestiti v proračunih. V Novi Sloveniji menimo, da bi morali tisti prosilci, ki na trgu ustvarjajo dobiček, plačati tudi ceno ponovne uporabe informacij javnega značaja. Če namreč takšno podjetje zaprosi za informacijo, še posebno, če je gradivo, na katero se nanaša, zelo obsežno, bi bilo prav, da bi zanj plačalo. Krščanski demokrati zagovarjamo dostop tudi glede informacij, ki se nanašajo na bančne podatke, glede katerih pa prosilci velikokrat ne dobijo zadostnih informacij, čeprav se le-te nanašajo na širši javni interes. Enako velja za arhivsko gradivo, ki bi bilo lažje oziroma hitreje dostopno, če bi bilo digitalizirano, tako kot smo že večkrat krščanski demokrati predlagali. Tukaj na tem mestu ponovno predlagamo, da se na spletu objavi ves arhiv Udbe. Seveda v skladu z evropskimi normami oziroma s prekritimi občutljivimi osebnimi podatki. Glede na to, da ta novela zakona o dostopu do informacij javnega značaja pomeni tudi prenos evropske direktive, s katero se uveljavlja pravica do enakopravne ponovne uporabe prosto dostopnih informacij javnega značaja ali drugih prosto dostopnih gradiv kateremu koli zainteresiranemu ponovnemu uporabniku, bomo poslanci Nove Slovenije predlog zakona podprli, čeprav vlada s prenosom direktive zamuja že kar pol leta.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Dragan Matić.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi. Predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja implementira direktivo Evropske unije o ponovni uporabi informacij javnega sektorja in tako zagotavlja komurkoli pravico do enostavne in učinkovite ponovne uporabe prosto dostopnih podatkov. Gre za ponovno uporabo tistih podatkov, ki nastajajo pri delovanju organov javnega sektorja in ki se v skladu z delovnim procesom kasneje tudi še oplemenitijo, s čimer pridobijo novo vrednost za pridobitni ali nepridobitni namen. Transparentnost in odpiranje podatkov vodi v večjo učinkovitost javnega sektorja in vodi tudi k napredku digitalnega gospodarstva in razvoja podjetništva. Predlog zakona uvaja določbe, da se obveznost objave prejemnika sredstev na spletu Uprave za javna plačila razširi tudi na fizično osebo, in to v tistih primerih, ko gre za prejemke iz naslova avtorskih honorarjev in svetovalnih pogodb. Dolžnost proaktivnega spletnega objavljanja informacij v zvezi z javnimi razpisi oziroma javnimi naročili, ko gre za dodeljevanje sredstev subvencij in posojil iz državnih ali občinskih proračunov, prav tako bistveno prispeva k večji transparentnosti porabe javnih sredstev in ne nazadnje priča tudi o tem, da država zna prisluhniti pobudam in opozorilom nevladnih organizacij oziroma civilne družbe. Direktiva, kot rečeno, spodbuja brezplačno posredovanje podatkov ponovne uporabe prek spleta. Ideja o lažji dostopnosti, ki bo čim manj obremenjevala javno institucijo, ki te informacije poseduje, hkrati pa bo do uporabnika prijazna, je po oceni Poslanske skupine SMC prava ideja. Nedvomno lahko spodbudi tako gospodarsko rast kot tudi rast zaposlovanja. Poslanska skupina SMC pozdravlja tudi primerno rešeno vprašanje ponovne uporabe informacij, ki se nahajajo v arhivih, knjižnicah in muzejih. To so kulturne ustanove, ki so po pravici s tem zakonom privilegirane. Treba je poudariti, da gre za izjemno bogato zakladnico kulturne dediščine, ki je še premalo izkoriščena, zlasti ko govorimo o arhivih, gre za institucije, ki že dobro stoletje obstajajo in pridobivajo informacije javnega značaja na raznih nosilcih od vseh mogočih ustvarjalcev današnje in bivše javne uprave oziroma javne službe. Informacije, zlasti če so dostopne prek spleta in strukturirane v bazah podatkov, so namreč pomembne za kulturo, izobraževanje, znanosti in raziskovanje. Lahko so tudi tržni produkt oziroma blago, v kombinaciji različnih baz podatkov lahko slednje v informacijski dobi, v kateri živimo, pripeljejo do velikih možnosti novih in novih produktov. Če so te informacije načeloma, razen nekaterih izjem, ki jih zakon določa, brezplačne, potem tem rešitvam, ki se utelešajo v tem zakonu, ne gre oporekati. Iz tega razloga bo seveda Poslanska skupina Stranka modernega centra predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospod Benedikt Kopmajer.
Spoštovana gospa podpredsednica, minister, kolegice in kolegi! S prvotnim Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja je Državni zbor zakonsko uredil ustavno pravico vsakogar do informacij javnega značaja. Slovenska ustava namreč v 39. členu določa, da ima vsakdo pravico dobiti informacijo javnega značaja, za katero ima v zakonu utemeljen pravni interes, razen v primerih, ki jih določa zakon. Prav tako se z Zakonom o dostopu do informacij javnega značaja omogoča državljanom ustavna pravica iz 44. člena, ki govori o neposrednem in posrednem sodelovanju državljanov pri upravljanju javnih zadev. Sprejetje tega zakona, ki ga imamo na naših klopeh danes pa bo med drugim korak k večji stopnji harmonizacije pravnega reda Republike Slovenije s pravom Evropske unije. Namen oziroma poglavitni cilj tega zakona je zagotoviti javnost in odprtost delovanja organov ter omogočiti enako uresničevanje pravice vseh fizičnih in pravnih oseb, da pridobijo informacije javnega značaja, ter krepitev transparentnosti in odgovornega ravnanja pri upravljanja z javnimi sredstvi in s finančnimi sredstvi poslovnih subjektov pod prevladujočim vplivom oseb javnega prava. Organi in subjekti si morajo na podlagi tega zakona tudi prizadevati, da je javnost, kot so na primer posamezniki, mediji in združenja čim bolje obveščeni o njihovem delovanju. K temu jih še posebej obvezujejo določbe zakona, ki urejajo proaktivno posredovane informacije javnega značaja v svetovni splet. V Poslanski skupini Desus pozdravljamo navedeni zakon, saj je povečanje transparentnosti delovanje javnega sektorja tako v primeru postopkov sprejemanja predpisov kot tudi glede same porabe javnih sredstev bistveni cilj predloga zakona. Zavedamo se pomembnosti odprtega in transparentnega delovanja vseh organov javnega sektorja, z novimi ukrepi pa se ta še povečuje. V poslanski skupini ocenjujemo, da so še posebej pomembni vsi tisti členi v noveli, ki krepijo stopnjo transparentnosti porabe javnih sredstev, saj je preglednost na tem področju bistvenega pomena. Po novem bo namreč obveznost objave prejemnika sredstev na spletu uprave za javna plačila razširjena tudi na fizično osebo, ko gre za svetovalne pogodbe in avtorske honorarje. Predpisano bo tudi proaktivno spletno objavljanje informacij v zvezi z javnimi razpisi oziroma z javnimi naročili, na kar so opozarjale civilna družba oziroma nevladne organizacije. V delu, ki se nanaša na spremembe glede dostopnosti in ponovne uporabe informacij javnega značaja, pa se sledi evropski direktivi. V Poslanski skupini predlog zakona podpiramo. Menimo namreč, da lahko različne baze podatkov v tej informacijski dobi pripeljejo do novih razvojnih možnosti. Kot je ocenila Evropska komisija, so bili različni javni podatki ocenjeni kot pomemben vir za trend rasti evropskega gospodarstva in gonilo za razvoj inovacij. Kot že rečeno, bomo predlog v Poslanski skupini Desus podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2015. V razpravo dajem 8. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, gospa podpredsednica. Amandma k 8. členu, ki smo ga pripravili v Združeni levici, je na nek način dvoplasten oziroma se dotika dveh rešitev, ki jih predlagamo v tem zakonu. Je pa seveda povezan z tudi s stopnjo transparentnosti delovanja vlade. Besedilo 8. člena novele posega v 10. člen trenutno veljavnega zakona in določa, katere informacije morajo trenutno organi objaviti na svojih spletnih straneh. Novela med te informacije javnega značaja dodaja tudi podatke o tem, ali so pri pripravi predpisov sodelovali zunanji strokovnjaki. To je ena ključnih točk, ki bi morala biti sestavni del vsakega predloga zakona. V Združeni levici smo tudi vložili v obravnavo v Državni zbor predlog priporočil Vladi za povečanje stopnje transparentnosti in že danes lahko en delček teh priporočil tukaj uresničimo. O čem govorim? Tukaj lahko naredimo eno hitro analogijo. Državni zbor kot zakonodajalec na svojih spletnih straneh objavlja vse dokumente, ki se nanašajo na zakonodajni postopek. Tega za Vlado seveda ne moremo reči oziroma trditi. Amandma, ki smo ga vložili, skuša spodbuditi ravno povečanje te stopnje transparentnosti oziroma objave dodatnih informacij v teh predlogih. Tako z amandmajem predlagamo, da se poleg podatka o nazivu oziroma imenu zunanjega strokovnjaka javno objavi tudi znesek plačila, ki ga je v ta namen prejel. Poleg tega pa predlagamo, da Vlada javno objavi tudi mnenje službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo in vse pripombe mnenja in predloge, ki se nanašajo na postopek sprejemanja akta. Skratka tisti del, kjer je strokovna in zainteresirana javnost sodelovala pri pripravi zakona. Ta prvi del amandmaja, vnos teh informacij, na nek način zagotavlja dosledno uveljavitev tako imenovane zakonodajne sledi, za katero se seveda zavzemata tako vlada kot tudi samo ministrstvo. Na konkretne pozive po dosledni uveljavitvi te zakonodajne sledi se je 17. 6. 2015 odzvalo tudi Ministrstvo za javno upravo in podprlo te aktivnosti. Zagotavljanje večje stopnje transparentnosti tudi z uveljavitvijo zakonodajne sledi. Sicer so potem v sporočilu za javnost navedli, da Vlada nekatere podatke že sedaj uvršča v predloge zakonov, kot to določa tudi Poslovnik Vlade s poglavjem Prikaz sodelovanja javnosti pri predlogu zakona. Tukaj gre na nek način za neko vrsto sprenevedanja, ker to poglavje vsebuje navedene pripombe in predloge strokovne in zainteresirane javnosti oziroma bi moralo, nikakor pa ni navedeno, kdo je sodeloval pri pripravi zakona, kot to zapoveduje zakonodajna sled. Tako prepogosto pogrešamo nek jasen stavek oziroma neko jasno navedbo, da je pri predlogu zakona sodelovala ta in ta odvetniška pisarna ali pa tisti zunanji strokovnjak. Menimo, da so takšni podatki ključni in na nek način tudi uresničujejo to, kar je duh te zakonodajne sledi, skratka tudi sodelovanje oziroma vsaj nadzor javnosti nad delom vlade. Trenutno lahko do teh informacij pridemo z nekoliko veščin in iznajdljivosti prek zakonodajnega monitorja in podatkov, ki jih lahko iz lobističnih stikov razberemo, niso pa ti podatki popolnoma neposredni. Vlada je sicer že januarja letos sprejela tudi Program ukrepov Vlade Republike Slovenije za preprečevanje korupcije za obdobje 2015–2016. Med temi ukrepi je tudi vpeljava pravila zakonodajne sledi. Kot način izvedbe v tem dokumentu je določeno, da se "določi obveznost navedbe avtorstva celotnega besedila ali posameznih določb, kadar besedilo predloga akta pripravlja zunanji strokovnjak – fizična ali pravna oseba zasebnega prava, v obrazložitvah predloga v zakonodajnem postopku." To je citat iz dokumenta, ki ga je objavila in pripravila Vlada. Tako s tem amandmajem v bistvu skušamo zgolj pomagati koaliciji oziroma vladi, da to svojo zavezo tudi izpolni in pričakujemo, da bodo koalicijske stranke naš amandma tudi podprle. Z amandmajem pa predlagamo tudi drugo stvar, in to je, da se objavijo tudi vse pripombe, mnenja in predlogi, ki so bili k predlogu zakona podani v okviru javne predstavitve akta. Če gremo pogledat resolucijo o normativni dejavnosti, bomo hitro videli, da se malo predlogov sprejema na način, ki javnosti omogoča sodelovanje. Od nastopa mandata je ta vlada resolucijo kršila 330-krat in le v 43 % primerih so bili akti sprejeti na primeren način in le v 43 % primerov je imela javnost dejansko možnost sodelovati pri pripravi predpisa. Gre za to točko, kjer ugotavljamo, da ima Vlada neke težave s transparentnostjo, in to smo tudi zadnje čase videli pri zakonih, ki prihajajo v Državni zbor, kjer se velikokrat zgodi, da mnenje naše zakonodajno-pravne službe govorijo o tem, da so vladni predlogi zakonov nomotehnično neustrezni, pri nekaterih pa so se celo pojavili pomisleki ustavnopravne narave. Zaradi tega v tem amandmaju govorimo tudi o tem, da bi se kot neka obveznost določila tudi javna objavo mnenj Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo. Iz tega bi bilo jasno razvidno, koliko ministrstva ta mnenja tudi upoštevajo. Zasleduje se zgolj en in preprost cilj, in to je doseganje izboljšanja zakonodaje in zajezitve prenagljenih zakonodajnih reform, ki je tudi v koalicijski pogodbi zapisan kot eden izmed petih ključnih temeljnih izhodišč. Dogaja se namreč, da pridejo zakoni v Državni zbor, ki jih mora potem Državni zbor z obsežnim amandmiranjem tako rekoč, če naj uporabim to besedo, popravljati.Če si dejansko želimo boljše zakonodaje, zakonodaje, ki bo nudila tudi boljšo pravno varnost vseh, ki jih ta zakonodaja zadeva, je tudi javna objava mnenj Službe Vlade Republike Slovenije za zakonodajo eden od mehanizmov, ki lahko prispeva k temu. S tem amandmajem poskušamo nekoliko povečati stopnjo transparentnosti, s katero vlada deluje. Pa ne samo ta vlada, govorim o vsakršni vladi, ki bi bila na tej poziciji. Zaradi tega predlagam, da koalicijski, predvsem koalicijski poslanci premislijo o tem, da bi s potrditvijo tega amandmaja tudi pomagali samim zavezam, ki jih je vlada dala, skratka, da poveča stopnjo transparentnosti.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Amandma k 24. členu poslanskih skupin SMC, DeSUS in SD je bil umaknjen z dne 14. 12. 2015. Zato prehajamo na razpravo k 28. členu ter amandmaju Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati o amandmaju? Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite, beseda je vaša.
Hvala. Tukaj gre za manjšo spremembo. Z amandmajem pravzaprav predlagamo črtanje 28. člena, ker določa, da bi letno poročilo o izvajanju Zakona o dostopu do informacij javnega značaja v seznanitev Državnemu zboru Vlada pošiljala zgolj na dve leti. Tukaj ne vidimo nobenega prav posebnega razloga, da bi se to dogajalo na takšen način, se pravi bienalno, ampak s črtanjem amandmaja dosegamo to, da se pravzaprav ta letna poročila, ne nazadnje so letna in ne dvoletna, pošljejo na obravnavo v Državni zbor vsako leto. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju? Dr. Trček, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. Ker imamo čas, bom postavil zadevo malo v zgodovinski kontekst. Mi smo imeli en poln mandat ministrstvo za informacijsko družbo, takrat je bil LDS še relativno močan, malo so mislili, da bodo mogoče takrat privatizirali Telekom. Ampak če gledamo v neki zgodovinski retrospektivi, je Zakon o dostopu do informacij javnega značaja najbolj ključen in najbolj pomemben izplen tega ministrovanja dr. Gantarja in njegove ekipe, kar nam priznava navsezadnje tudi tujina, da je to bil relativno dobro, relativno sodobno napisan zakon, ki očitno neki politiki, ki je na oblasti, vedno manj odgovarja. Kolega Matej je načel temo nekih poročil ali letno ali dvoletno, neka druga zadeva, ki je zelo vprašljiva in je s stališča Združene levice nedopustna, da bi tisti, ki želijo te informacije javnega značaja, morali plačevati neke delovne ure, bom rekel kar afirmativno, birokratu, po nekih postavkah, ki jih bodo pripravljali. Če se zalagamo s to novo politiko, ki jo imajo nekateri polna usta, je to v neki kontradikciji s tem, kaj izrekajo. Če hočemo to družbo, bom kar citiral Cankarja, če hočemo v tej družbi izvesti "očiščenje in pomlajenje" potem definitivno potrebujemo dobro delujoč tovrstni instrument, ki bo javnosti v najširšem smislu omogočil dostop do informacij javnega značaja, brez tega da bi jih nekako penalizirali s tem, češ, če hočete imeti te informacije, boste plačevali. Podobno problematiko smo obravnavali na področju zaščite pravic potrošnika. Skratka, neka zelo čudna praksam, ki se poskuša uvajati skozi to koalicijo. Če še enkrat ponovim, gre za v izhodišču zelo dobro idejo, dober zakon, ki ga dejansko ta družba zaradi številnih kleptokratskih praks potrebuje. Včeraj smo spraševali premierja Cerarja o tej famozni nabavi žice, ker se nam izkaže, da imamo tam v Žalcu neko podjetje s pol zaposlenim, ki ni plačevalo davkov, na istem naslovu, kot je lokalni odbor SMC, ki nabavlja to nevarno zadevo zlasti za moje Belokranjce. In tovrstni instrumenti so instrumenti, ki omogočajo, ki jih je treba sprožiti, da te informacije navsezadnje dobimo, ne pa da se nam tam premier vede kot tisti inšpektor Mumbly iz risanke o inšpektorju Mumblyu, ki nekaj tako momlja in nam nič razločnega ne pove. Hočem opozoriti, da se je treba zavedati pomembnosti tega zakona, da je treba vsako spremembo tega zakona, čeprav v osnovi ne gre za neko ustavno materijo, s tresočo roko, kot se to reče, uvesti in izvajati in ne omejevati dostopnosti do možnosti številnih deležnikov, da dobijo informacije javnega značaja. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Besedo ima minister Boris Koprivnikar.
Hvala, predsedujoča. Glede na to, da smo vse te dileme, ki jih poslanci Združene levice izpostavljate, že obširno predebatirali in elaborirali, pa vendar ne želim, da pred poslanci ali v javnosti izzvenijo te navedbe oziroma nekako težko jih razumem. Pred vami je zakon, ki brezplačno odpira bistveno bolje kot prej informacije javnega značaja, pa vendar poslušamo, kot da poskušamo podatke skrivati in sem nekako zbegan, ker namen zakona je popolnoma drugačen. Kar se tiče letnega poročanja, mogoče samo to opozorilo, da bo informacija popolna, informacijski pooblaščenec vsako leto pripravi celovito obsežno informacijo o uporabi informacij javnega sektorja javnega značaja, lahko sicer povečamo birokratsko breme in to naložimo še vladi, ampak ta informacija je že danes tako ali tako pripravljena. Glede zaračunavanja delovnih ur, okrog katerih je bilo veliko govora, naj zaradi korektnosti podamo tudi to informacijo, da so k informacijam javnega značaja zavezana tudi vsa podjetja s prevladujočim vplivom države. Mogoče bo najbolj razumljivo, če na primeru povem, na našem ministrstvu smo se soočili z zahtevo, da moramo z enim od velikih partnerjev za zadnjih deset let pripraviti vso korespondenco, vse pogodbe in vse, kar smo imeli opravka z njimi, kar bi dejansko pomenilo eno prikolico informacij. Nič hudega. To bomo naredili, če je tako potrebno in ker je tako zakon tudi predvidel. Vendar s tisto navedbo smo želeli samo takšne ekstremne primere, katerih meja je bila postavljena zelo visoko, na nek način omejiti, ker moramo vedeti, da pravica do dostopa informacij javnega značaja je nesporna, nesporno pa mora tudi organ izvajati svojo osnovno dejavnost, pa čeprav je zaradi takšnih primerov pogosto onemogočen. Glede same transparentnosti javnega postopka, pa tudi tako, kot te že dobro seznanjeni, vsak predpis, ki dobi EVA številko v najzgodnejši fazi, je objavljen z vsemi temi navedbami, vključno s tem, kdo sodeluje pri pripravi, morebitna odvetniška pisarna in tako naprej, v sistemu PIS, se pravi v pravno-informacijskem sistemu Republike Slovenije, v katerem je od samega začetka natančno navedeno že v vladni proceduri, cela vrsta podatkov je objavljenih na portalu in na e-demokraciji. Torej podatki, ki jih vi zahtevate, so že danes dejansko javno objavljeni. Veliko govora je bilo pa o tem, koliko o notranji korespondenci znotraj vlade smo dolžni poročati javno, tukaj pa mislim, da je bilo tudi zelo dobro in kvalitetno pojasnjeno. Informacije, ki jih ob pripravi zakona pridobivamo, izmenjujemo z različnimi deležniki znotraj vlade, znotraj javnosti, so pisne, ustne, preko portalov, preko korespondence, in je enostavno nemogoče zagotoviti objavo vseh teh informacij. In drugič, informacije, ki jih znotraj vladnih služb usklajujemo, so informacije znotraj vladnih služb. Predlog, ki ga pripravi vlada, je predlog, ki ga pripravi vlada kot kolektivni organ in z vso potrebno obrazložitvijo tudi posreduje v nadaljnjo proceduro. Menimo, da s tem nikakor ni ogrožena transparentnost in da že danes v veliki meri to proaktivno transparentnost dejansko izvajamo in so te zahteve, ki jih imate, dejansko že uresničene.
Hvala lepa. Ugotavljam, da so še želje za razpravo, zato prosim za prijavo. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič. Izvolite.
Hvala, predsedujoča za besedo. Nikakor se ne morem strinjati s tem, kar je predstavila v svojem stališču Združena levica in tudi potem poslanci neposredno v razpravi. Tudi oni so bili prisotni na delovnem telesu in so tudi dobili gradivo, iz katerega izhaja, da tako informacijska pooblaščenka kot tudi civilna javnost izjemno poudarjajo, da je zakon odličen, da prinaša zelo dobre rešitve na tem področju, zato nikakor to, kar so povedali, ne vzdrži in pomeni, ali tega niso prebrali ali pa niso slišali. Naj se osredotočim samo na tisti element, ki ga oni poudarjajo, da s tem ko se zaračunavajo določeni stroški, to pomeni, da se s tem ukinja transparentnost in skuša nekaj skrivati. To ponovno ne drži. Poglejmo primerljivo ureditev. Dejansko je res, da pri nas ne zaračunavamo informacij javnega značaja, razen nad določenim zneskom. To, kar je bila želja, da se uredi v tem primeru, je pa minister tudi že povedal. Da gre za izjemne situacije, kadar so organi, ki nimajo dovolj zaposlitev oziroma če to za njih predstavlja neko dodatno preobsežno obremenitev, lahko – torej pogojno lahko, ne pa obvezno – zaračunajo tudi stroške dela, in sicer se povprečno pri nas zahteva okrog 20 listov A-formata. Tisto, kar pa smo mi želeli urediti z amandmajem, ki je bil kasneje umaknjen predvsem zaradi pritiska, pa še vedno ga strokovno podpiramo in mislimo, da je upravičen, pa se je nanašal na petnajstkratnik tega zneska, zato da primere, kadar nekdo zahteva tudi do 10 tisoč listin ali pa 8 metrov gradiva, kar se je dogajalo v praksi, lahko tudi tiste organizacije, ki niso neposredni proračunski uporabniki, si ta strošek zaračunajo. Ne gre tukaj samo za javni sektor, ki je iz proračuna, ampak gre lahko tudi za druge organizacije, ki niso del javnega sektorja. Kot sem rekla, je to primerljiva ureditev, ki je urejana tako v Združenem kraljestvu, v Irski, v Zvezni republiki Nemčiji in Malti, tudi v državah, ki so demokratične države, in nikakor ne pristajam na to stališče, ki ga tako vehementno izgovarjate. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Hvala. Očitno nismo bili vsi na istih odborih. Minister je rekel, da Vlada že omogoča dostop do informacij javnega značaja. Potemtakem zakaj je Vlada dvakrat pravzaprav najprej spisala zakon na takšen način, potem pa vložila amandma, ki bi zaračunaval stroške dela. Današnji amandma, ki je bil pripravljen za to plenarno zasedanje, je bil umaknjen šele včeraj zvečer po tem, ko je varuhinja človekovih pravic, po tem, ko je Transparency International ponovno opozoril na to, da skušate omejevati pravico do dostopa informacij javnega značaja. In tukaj gre ponovno za sprenevedanje, spoštovani gospod minister. Lahko se izgovarjate na zlorabe, da prihaja na določene urade preveliko število teh prošenj in da to ovira normalno delo. Vemo tudi, in to je bilo tudi del razprave na matičnem delovnem telesu, da obstajajo že sedaj varovalke za takšne zlorabe, kjer se lahko prepreči takšno šikaniranje javnih uslužbencev in tudi javnih institucij v primeru zahtev za dostop do informacij javnega značaja. Mislim pa, da je tudi zelo zgovorno oziroma potrebno omeniti to, da imamo sedaj pravzaprav nezakonito uredbo o posredovanju in ponovni uporabi informacij javnega značaja, na katero ravno tako opozarja strokovna javnost, sum je tak oziroma občutek je tak, zaradi katere se je sam zakon spreminjal tako, da bi zakon odseval uredbo ne pa seveda obratno. Seveda poudarjam, da smo v Združeni levici veseli, da se je ta amandma odstranil oziroma da ste ga umaknili, ampak ne si zdaj to pripenjati kot neko osnovno intenco, ampak je to šele posledica tega, da je strokovna javnost že večkrat opozorila na to, kaj skušate narediti. In to je ravno na nek način omejevanje tako transparentnosti kot tudi dostopa do informacij javnega značaja. Jaz si tega ne bi pripenjal kot medaljo, ampak bi ga na nek način molče spustil to stvar mimo, ne pa vehementno govoril o tem, kako ta vlada skuša in si prizadeva za transparentnost, ker to pač preprosto ni tako. In to smo videli v tem primeru. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Franc Trček. Izvolite.
Hvala za besedo. Seveda je minister eden boljših retorikov te vlade. Strinjam pa se s tem, kar je rekel kolega Matej. In jaz tudi lahko rečem, da sem zbegan. Ta koalicija je dvakrat vložila amandmaje, v katerem bi zaračunavala stroške in je potem to umaknila pred kratkim zaradi cele vrste pripomb, določene akterje je Matej omenil. Gospa Kozlovič je razložila pogled koalicije. Jaz sem govoril o dostopnosti, o omejevanju dostopnosti. Te države navsezadnje, ki ste jih navedli, so bogatejše, kot je Slovenija, čeprav bom rekel manj egalitarne, glede na razporejanje družbene blaginje. Nekako zdi se mi, da tukaj prejudiciramo. Človek bi iz tega, kar ste vi povedali, kar je delno minister povedal, kar se je povedalo – gledal sem magnetogram odbora, bi mislil, da je tukaj večina nekih ljudi, ki iščejo informacije javnega značaja, nekih takih, kot bi rekli moji študentje, pacientov. Nekdo, ki ima malo višek časa, pa potem bo malo težil, kot bi oni rekli. Daleč od tega! Seveda so določeni organi preobremenjeni, ne bom šel tukaj po sektorjih, ampak najboljši način, da bo teh informacij relativno malo, je, da so neki procesi še bolj transparentni, da se dejansko zgodi neka nova politika, ki jo tako opevate, da prerežemo kleptokratske koruptivne povezave. Glejte, na nekem mojem ožjem področju, informacijsko-komunikacijski tehnologiji težko najdem ministrstvo, agencijo ali pa mestno občino, pa če grem brat revizijska poročila Računskega sodišča, kjer ne bi bila neka cela vrsta problemov in težav. Zdi se mi, da se moramo zavedati osnovnega namena tega zakona, tega dostopa do informacij in ga ne poskušati omejevati. Seveda ste zdaj to omejevanje na buren odziv in pritisk javnosti umaknili in se posipate s pepelom in se delate, kako ste, bom kar po domače rekel, frajerji, čeprav bi bilo boljše, da bi bili, kot je rekel kolega Matej, glede tega tiho oziroma da bi vsaj molčali. Na nas je pa naloga, vaša vodja poslanske skupine zelo rada v zadnjem času govori, kako že, da prevzemate absolutno odgovornost, kar je žaljivo do nas poslank in poslancev opozicije. Navsezadnje vsi tukaj naj bi prevzemali odgovornost, absolutno, zveni malo nedemokratično, ampak pustimo stati, in delovali v smeri nekega boljšega normativnega okvira te družbe in države in seveda odpravljali te velike pomanjkljivosti, ki jih je ta družba vzpostavila v četrt stoletja. In na takšen način bo tudi navsezadnje manj potrebe po uporabi inštrumenta dostopa do informacij javnega značaja na način, da bo nekdo brskal za nekimi skrivanji, recimo trenutno verjetno ob Kraljih ulice najboljši slovenski medij Pod črto, ki mora vedno znova uporabljati ta instrument, da pride do nekih informacij, ki jih ministrstva ali pa drugi uradi skrivajo ali skrivate. Da ne bom predolg, dajmo se zavedati pomena tega inštrumenta, ki smo ga že kar nekaj let nazaj vpeljali v naš pravni red. Naša naloga je pa to, kar sem že prej povedal, in potem bodo tudi te informacije javnega značaja bolj afirmativnega karakterja, da se bo nekdo hotel še dodatno nekaj informirati in tudi potem birokrati ne bodo imeli težav, ker po navadi jim verjetno kakšen minister ali državni sekretar naroči, da naj nekaj zamolčijo. In dobesedno potem ne bomo imeli težav s tem in bomo šli v neke izboljšave tovrstnega inštrumenta in tovrstne zakonodaje v smeri še večje transparentnosti, kot je rekel minister. Tu se navsezadnje z njim strinjamo. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Dr. Dragan Matić, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Vendarle se je treba nekoliko odzvati na te burne plejade, ki prihajajo s strani Združene levice, kar je povsem nepotrebno. [[oglašanje iz dvorane]] Amandma je bil [[…]]Prosim, če lahko opozorite gospoda, da me ne bo motil med mojim izvajanjem. Amandma je bil vendarle umaknjen. Ni bil pa nikakor tako zelo zlonameren, kot se želi prikazati sedaj tudi s pomočjo neko medijske gonje, ki se povsem po nepotrebnem sprošča in usmerja proti vladi. Nikakor ni bil ogrožen namen zakona, da lahko vsak državljan pride do informacij javnega značaja. Šlo je samo za dodaten mehanizem, ki bi morda lahko prišel v poštev pri tistih organih javne in državne uprave, kjer si želi ta pomemben instrument dostopa do informacij javnega značaja zlorabljati. Organi javne uprave imajo že po sedaj veljavnem zakonu možnost, da se zaračunavajo stroški o konkretnem postopku, ko gre za prekomerne obremenitve organov in ob možni zlorabi sistema, vendar se te uporablja razmeroma redko. Podatek za leto 2014 kaže, da je od več kot 400 organov zgolj 18 državnih organov in pa deset občin stroške zaračunavalo, znesek pa je znašal 11 tisoč 112 evrov v celem letu. Težko je govoriti o neki povampirjeni državni ali javni birokraciji, ki želi omejevati pravice državljanov, da izvejo, kakšne informacije se nahajajo v dokumentih, ki so javnega značaja. Če govorimo o tem nesrečnem amandmaju, ki je umaknjen. Šlo je za preciziranje neke norme, po kateri bi za posredovanje nad 300 strani formata A4 podatkov dejansko prišlo potem v poštev, da lahko nek državni ali javni organ zaračuna stroške dela. 300 strani formata A4. To je številka, ki je pravzaprav še celo prevelika za doktorat, ga zavrnejo na univerzi oziroma rečejo zmanjšaj število strani. 300 strani je brezplačnih. Če nekdo dvomi, da je bilo karkoli narobe v katerem javnem ali državnem organu, ima 300 strani povsem zadosti, da pridobi dovolj indicev, da potem utemeljeno pošlje ovadbo na pristojne organe, ki so vendarle tisti, ki so zadolženi za to, da preganjajo kriminaliteto, korupcijo in vse ostalo, kar se lahko dogaja, in se dogaja. Na žalost. Se je in se bo. Kolikor je stara birokracija, toliko časa je tudi korupcija. Nikakor ni možno trditi, da je prišlo s tem amandmajem do poskusa zlonamernega omejevanja kogarkoli. Res pa je, da se postavlja neka norma, po kateri tudi javni uslužbenci, ki imajo vendarle še nekatere druge naloge, ne samo to, da pripravljajo gradivo za upravičeno vedoželjne državljane, da ne bi bili predmet nekih zlorab. Ker če je nekdo v določenem primeru, kot je bilo tudi na odboru rečeno, zahteval osem tekočih metrov gradiva, to lahko že razumemo kot neke vrste zlorabo. V to smer je ta razprava povsem nepotrebna. Amandma je bil umaknjen zaradi stališča informacijske pooblaščenke, takšno, kakršno je že vedno v vsej praksi, to je tudi razumljivo. Ta organ ščiti interes, zaradi katerega tudi obstaja in je ustanovljen in je to povsem legitimno. Kakšne bodo konkretne posledice naprej, se bo pokazalo v praksi. Verjetno bo pa treba tako kot pri vsakem zakonu tudi tu preudariti, kje je ravnotežje med različnimi legitimnimi javnimi interesi. Na eni strani je interes do dostopa informacij javnega značaja, na drugi pa tudi upravičen javni interes, da se prepreči zloraba tega instrumenta in da se poseže lahko vmes, ko gre za očitne pritiske na delovno storilnost javnih uslužbencev, ki morajo potem posvetiti prekomeren čas, ker nekdo zahteva nerazumno ogromno število teh podatkov. Mislim, še enkrat, da je bila ta razprava nepotrebna in da se po nepotrebnem poskušajo satanizirati neki nameni vlade ali pa koalicije ali kogar koli. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Janko Veber, izvolite, beseda je vaša.
Hvala za besedo. No, amandma, ki je bil vložen zato, da bi lahko zaračunavali gradivo, ki je zahtevano od posameznika, ki si želi pridobiti informacijo javnega značaja. Tudi če ne bi bil umaknjen, ga ne bi podprl, kajti dejansko ocenjujem, da gre tukaj vendarle za zelo jasen poseg v postopek pridobivanja informacij javnega značaja in če enostavno nimaš dovolj sredstev, ne moreš priti do te informacije. Glede na to, da je tudi informacijska pooblaščenka zelo jasno zavzela stališče glede tega, mislim, da je tudi prav, da vendarle povemo, da pohvalimo njen odločen nastop, da se ohrani dostop do informacij javnega značaja. Ne nazadnje smo v času, ko se srečujemo s prepletanjem postopkov, ki se velikokrat potem poskušajo zamegliti na način, da gre za poslovno skrivnost, tega ne smemo odkriti, ker je gospodarska družba, čeprav je družba, ne vem, v stoodstotni državni lasti ali v delni državni lasti. Celo vrsto težav pravzaprav smo do sedaj že imeli pri pridobivanju informacij javnega značaja. Ne nazadnje je tudi pred nami zelo obsežen postopek, ki ga sicer peljemo znotraj Državnega zbora, ki je vezan na preiskovalno komisijo glede na bančno luknjo, ki je nastala v Sloveniji. Če se slučajno tudi udejanji v praksi zadržek do tega, da nadaljujemo s tem postopkom, ker je sodišče sprožilo ustavni spor na Ustavnem sodišču v zvezi z zakonom, ki ureja parlamentarno preiskavo, potem bomo ne nazadnje tudi mi sami kot poslanci ali kot sam parlament pravzaprav se lahko posluževali mehanizma dostopa do informacij javnega značaja. Lahko se zgodi, da bi tudi zaradi tega imeli stroške po nepotrebnem s tem, ko bi zahtevali določeno gradivo. Danes bomo po vsej verjetnosti opravili tudi glasovanje o zahtevi za predčasno razrešitev gospoda Andreja Kraška z mesta direktorja Javne agencije za varstvo konkurence. In ne nazadnje ocenjujem, da se ta postopek pravzaprav ne more končati samo s tem, da nekdo zahteva svojo razrešitev, ko pa je pred tem vendarle bil vpet v izjemno zahtevne procese prodaje podjetij, prevzema podjetij. Bilo bi zelo nerodno, če bi prišli v situacijo, da bi pravzaprav za pregled odločb, ki jih je direktor, ki zahteva svojo razrešitev, izdajal in s tem pravzaprav tudi onemogočil javnosti, da se seznani s tem, za kaj gre pri tej zahtevi za razrešitev. Dostop do teh odločb in vpogled v te odločbe je zelo pomemben, da lahko tudi vsebinsko razumemo vse to, kar se je dogajalo pri prevzemih. Še posebej bi ob tej priložnosti izpostavil tudi prodajo Mercatorja, ki je eden tistih postopkov, za katerega lahko rečemo, da je tekel resnično nepregledno, netransparentno. Pravzaprav je agencija bila tista zadnja, ki je rekla, ali se posel lahko odobri ali ne. In glede na to, da gre tudi za prodajo podjetja novemu, bom rekel, lastniku, ki ima znotraj svoje strukture tudi proizvajalce hrane, torej svojo vertikalno organiziranost, pomeni, da posledično lahko v Sloveniji izgubljajo dostop do polic naši kmetje, naši pridelovalci in prav je, da se poskuša pogledati tudi v vsebino teh odločb, ki jo je agencija vodila, zato je zelo pomembno, da imamo čim lažji dostop do informacij javnega značaja. Tudi če bi amandma ne bli umaknjen, bi glasoval proti njemu, zato tudi pozdravljam odločitev, da se amandma umakne in se s tem vendarle omogoči, da bo dostop do informacij javnega značaja bistveno enostavnejši, kot bi sicer bil, če bi ta amandma sprejeli. Hvala.
Hvala lepa. Govorimo o amandmaju k 28. členu ter amandmaju Poslanske skupine Združena levica. Dr. Matej Tašner Vatovec, beseda je vaša.
Hvala lepa. Ta amandma k 28. členu je nedvomno povezan tudi z vprašanjem transparentnosti in tudi namernosti ali zlonamernosti določenih dejanj. Poslušali smo, da ni bilo zlonamerno, se pravi, ta amandma ni bil vložen zlonamerno. Jaz se sprašujem, če predstavniki koalicijskih strank tako trdno stojijo za tem amandmajem, ki je še včeraj bil v sistemu, zakaj je potem danes umaknjen. Ali to podlega kakšnemu pritisku ali je to racionalna odločitev, zdravorazumska odločitev? Če je, zelo pozdravljam, ker mislim, da je funkcija tega parlamenta, da se pogovarjamo in pravzaprav tudi na nek način prihajamo do skupnih rešitev. Naj je to retorično vprašanje, če pa ga kdo ne vzame tako, lahko tudi odgovori na to. Kar se tiče zlorab. To je pač eden od teh argumentov, trenutno veljavni zakon o dostopu do informacij javnega značaja, peti odstavek 5. člena določa, citiram: "Organ lahko prosilcu izjemoma zavrne dostop do zahtevane informacije, če prosilec z eno ali več funkcionalno povezanimi zahtevami očitno zlorabi pravico do dostopa do informacij javnega značaja po tem zakonu oziroma je očitno, da so zahteva ali zahteve šikanoznega značaja." Skratka, v zakon je že vkomponirana ta varovalka, ki se ji reče opredelitev šikanoznega dejanja, ki preprečuje to, da bi prihajalo do teh zlorab in posledično tudi prekomernih obremenitev vseh tistih, ki morajo priskrbeti, in poudarjam, morajo priskrbeti informacijo, ki mora biti javno dostopna. Jaz teh argumentov pač enostavno ne sprejmem. Lahko rečemo, da obstaja nek slab občutek okoli tega amandmaja oziroma teh dveh amandmajih, o katerih govorimo. In jaz se ga v tem trenutku nisem znebil, sem pa vsekakor vesel, da se je stvar razpletla tako, kot se je, se pravi, da tega amandmaja ni več na mizi in da o njem ne bomo niti glasovali Tako bo izpolnjeno tudi osnovno ustavno načelo, se prav, tisto, ki je določeno v 39. členu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 28. členu ter amandmaju Poslanske skupine Združena levica? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo [[..]] O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 14. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17.20.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2.A točko dnevnega redna to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ po nujnem postopku. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji Državnega zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo. Ta Predlog zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ, se pravi o dopolnitvi Zujfa se dotika ohranitve četrtega dohodninskega razreda. Z Združeno levico smo v bistvu tukaj z vlado praktično sopredlagatelji tega zakona, ampak želim opozoriti naslednje. Mi smo skupaj z nepovezanimi poslanci predlagali spremembo zakona o dohodnini, ker je takrat, ko je padla mini davčna reforma, ki jo je pripravljajo Ministrstvo za finance, kazalo, da bo skupaj z njo padel tudi četrti dohodninski razred in da ga v letu 2016 ne bo več. Zato smo predlagali, da se skozi spremembo zakona o dohodnini četrti dohodninski razred napravi za stalen dohodninski razred, ker iz tega računa dobimo s strani 0,3 % najbolje plačanih ljudi v Sloveniji približno 16 milijonov evrov v proračun, in v letu, ko bo vlada napravila največji fiskalni napor, ki bo znašal kar 0,6 % strukturnega salda, bo ta denar še kako krvavo potreben. Prepričani smo bili, da vlada temu predlogu ne bo nasprotovala in da bomo lahko sprejeli kompromis, ki bo v bistvu ohranil četrti dohodninski razred, kakršnega smo poznali do zdaj. Vlada je na žalost prišla z drugim predlogom, ki je vsebinsko navidezno podoben, ampak je dejansko slabši. Po našem predlogu bi teh 16 milijonov, ki jih dobimo iz naslova najbolje plačanih, šlo v proračun, iz proračuna pa bi lahko iz teh 16 milijonov financirali kakršenkoli projekt. V Združeni levici smo predlagali, da bi se s temi 16 milijoni zvišal minimalni dohodek, se pravi, da bi se povečal dohodek za najbolj socialno ogrožene, najbolj ranljive ljudi v Sloveniji. Vlada pa je na žalost predlagala obratno, in sicer teh 16 milijonov ne bo razporedila med najrevnejše, ampak je hkrati s to spremembo spremenila mejo med drugim in tretjim dohodninskim razredom, kar pomeni, da bo teh 16 milijonov prerazporedila v plače 12 % najbolje plačanih ljudi v Sloveniji. Kar pomeni, da gre za redistribucijo med 12 % najbolje plačanih v Sloveniji. Vzamemo 3,4 promilom najbolje plačanih in jih razporedimo med 10 oziroma 12 % uradnikov, menedžerjev in tako naprej, skratka ljudi z najvišjimi plačami. Takšnemu predlogu nasprotujemo in zato bomo tudi v Združeni levici glasovali proti. Hvala.
Je kakšna obrazložitev v imenu poslanske skupine? Ne. Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot sem napovedal v stališču Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov, ponavljam, glasoval bom proti. Prav neverjetno je, da dohodnino, tako pomembno davščino urejamo v Zakonu za uravnoteženje javnih financ. To je tisti zloglasni Zujf, o katerem smo, ko smo bili del koalicije, veliko poslušali. Danes pa sem pravzaprav tudi vesel, da koalicija potrjuje, da je to bil izjemen projekt, da je to bil izjemno dober zakon, saj ga posvajate. Celo ostrejši bo, ker namreč ne uvajate klavzule, da bo kakšen ukrep ukinjen, ko bo gospodarska rast v predpreteklem letu 2,5 % ali več. Nasprotujemo 50-odstotnemu dohodninskemu razredu, oži se naša konkurenčnost, kdo bo še sploh v Sloveniji investiral. In ta zakon, kolegice in kolegi, je napotnica za mlade strokovne kadre, da bodo šli v tujino. Nihče vam danes ne bo več v državi delal kot recimo razvojni inženir za tisoč 400 ali tisoč 500 evrov plače. To, da smo poslušali hvale, da se razbremenjuje srednji razred za 16 evrov na mesec, poglejte, to je pa res Pirova zmaga. Glasoval bom proti.
Glasujemo o Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona za uravnoteženje javnih financ po nujnem postopku. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasovalo 48, proti 7. [[Za je glasovalo 48.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. Prehajamo na zaključitev zakonodajnega postopka za poslanski predlog zakona, ki ni bil osnova za pripravo morebitnega dopolnjenega predloga zakona. Odbor za finance in monetarno politiko predlaga zboru, da sprejme naslednji sklep: Predlog zakona o spremembi Zakona o dohodnini, skrajšani postopek, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Lukom Mescem, ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 5. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu okolja po nujnem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 12. 2015, ki ste ga prejeli na e-klop. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 1. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta amandmaja istega predlagatelja k 2. in 3. členu brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 54. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da je amandma ni sprejet. Ker amandma Poslanske skupine SDS k 1. členu ni bil sprejet, sta postala amandmaja istega predlagatelja k 2. in 3. členu brezpredmetna. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi predlagani amandmaji niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 2. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 12. 2015. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Nova Slovenija k 7. členu pod številko 1. Če bo ta amandma sprejet postane amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 54. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 7. členu pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 54. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 17. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 1, proti 54. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 20. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 55. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 55.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 26. členu. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 26. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje? Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti nihče. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o dostopu do informacij javnega značaja v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 15. 12. 2015. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 8. členu. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 5, proti pa jih je bilo 48. [[Za jih je glasovalo 5.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 28. členu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 5, proti pa jih je bilo 50. [[Za jih je glasovalo 5.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k drugi obravnavi amandmaja k dopolnjenem predlogu zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 57, proti pa ni bil nihče . [[Za jih je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE KOSOVO O MEDNARODNEM CESTNEM PREVOZNIKU POTNIKOV IN BLAGA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 58, nihče pa ni bil proti . [[Za jih je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI SPORAZUMA MED VLADO REPUBLIKE SLOVENIJE IN VLADO REPUBLIKE SRBIJE V SODELOVANJU PRI VARSTVU PRED NARAVNIMI IN DRUGIMI NESREČAMI. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog zakona je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 58, nihče pa ni bil proti . [[Za jih je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA AKTA O DOPOLNITVI AKTA O NOTIFIKACIJI NASLEDSTVA GLEDE KONVENCIJ UNESCO, MEDNARODNIH VEČSTRANSKIH POGODB O ZRAČNEM PROMETU, KONVENCIJ MEDNARODNE ORGANIZACIJE DELA, KONVENCIJ MEDNARODNE POMORSKE ORGANIZACIJE, CARINSKIH KONVENCIJ IN NEKATERIH DRUGIH MEDNARODNIH VEČSTRANSKIH POGODB. Predlog akta je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Predlog akta je obravnaval Odbor za zunanjo politiko kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati. Zato prehajamo na odločanje o predlogu akta. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 58, proti nihče. [[Za je glasovalo 58.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je akt sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA POTRDITEV URADNEGA PREČIŠČENEGA BESEDILA ZAKONA O ŽELEZNIŠKEM PROMETU. Uradno prečiščeno besedilo je pripravila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in ga zbor potrdi brez razprave. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se uradno prečiščeno besedilo zakona o železniškem prometu. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 57, proti nihče. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor uradno prečiščeno besedilo navedenega zakona potrdil. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 18. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Nadzornega sveta RTV Slovenija. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Ker je vodja Poslanske skupine SDS Jože Tanko na podlagi drugega odstavka 65. člena Poslovnika Državnega zbora napovedal odsotnost vseh članov poslanske skupine, ugotavljam, da prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Nadzorni svet RTV Slovenija za člana imenuje gospod Andrej Grah Whatmough. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti nihče. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Nadzorni odbor Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško za člana imenuje mag. Valter Drozg. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti nihče. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga za predčasno razrešitev direktorja Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence. Predlog za predčasno razrešitev direktorja Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence je v obravnavo Državnemu zboru 14. 12. predložila Vlada. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Želi poročevalec komisije besedo? Ne. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Tudi ne. Končali smo torej s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Želi besedo kakšen poslanec? Tudi ne. Potem zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se v Javni agenciji Republike Slovenije za varstvo konkurence razreši direktor gospod Andrej Krašek z dnem 30. 12. 2015. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti pa ni bil nihče. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Pregled predlogov sklepa poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov je objavljen na e-klopi. V skladu s predlogom poslanca gospoda mag. Branka Grimsa bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z gradnjo ograje na naši severni meji. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti pa jih je bilo 54. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Luke Mesca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje Luke Mesca v zvezi s stavko policistov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica, Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav še enkrat. Premierju Cerarju sem včeraj postavil tri povsem preprosta vprašanja. Prvič, koliko denarja so v nedeljo uspeli najti za stavkajoče policiste na Vladi, drugič, zakaj za ograjo žica je, za ljudi pa ne, in tretjič, koliko je ta ograja stala. To namreč ne zanima samo nas, to zanima vse ljudi v Sloveniji, ki praktično že od postavitve te žice čakamo na odgovor. Naletel sem seveda na molk oziroma na neodgovarjanje, zato predlagam da se v Državnem zboru o tem pogovorimo, ker eden izmed glavnih projektov, na žalost, te vlade ostaja finančno zavit v meglo, in še danes nihče v tej državi ne ve, koliko je ta projekt stal. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti pa jih je bilo 49. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jožefa Horvata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje gospoda Jožefa Horvata v zvezi z vzpostavitvijo mini schengenskega območja znotraj Evropske unije. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Čisto na kratko. ideja o mini schengnu ni zrasla v Novi Sloveniji, ideja o mini schengnu je zrasla najprej v vladi Nizozemske, o tem poroča nizozemski časopis Telegraph. Res je, da je njihova vlada zasedala za zaprtimi vrati, torej bila je zaprta seja, vendar je Nizozemska pozvala nekatere države v jedru Evrope, Nemčijo, Belgijo, Avstrijo, Luksemburg, da bi razmislili o vzpostavitvi mini schengena. Ključno dejstvo pa je, da Slovenije ni v tem mini schengnu, v tej ideji. Pravzaprav sem želel premierja spodbuditi, da bi na zasedanju Evropskega sveta, ki bo ta četrtek in petek, dejansko šefi vlad oziroma šefi držav dokončno razčistili, kaj je zdaj s to idejo: ali jo bodo gojili ali jo bodo dokončno utišali. Ni dopustno, da državljani Republike Slovenije, ki so tudi državljani Evropske unije, na nek način trpimo, smo vznemirjeni, smo v negotovosti ali se bo mini schengen zgodil ali se mini schengen ne bo zgodil. To bo namreč velik bič, če lahko tako rečem, za državljane naše države, še posebej imam tukaj v mislih z tiste dnevne in tedenske migrante iz Pomurja, Slovenskih goric, Koroške. Kakšnih 18 tisoč jih je, ki hodijo dnevno oziroma tedensko služiti svoj kruh v sosednjo Avstrijo. Tukaj imam v mislih tudi slovensko gospodarstvo, predvsem izvoznike in tudi uvoznike, ki bi jim veliko škodo prizadejala vzpostavitev mini schengna. Vendar o tem ne govori samo nizozemska vlada, o tem je govoril zelo glasno in jasno v intervjuju za belgijski časopis Ľ Echo tudi šef evroskupine gospod Jeroen Dijsselbloemm, ki je povedal, da če enostavno migrantske krize ne znamo upravljati tako, kot se to spodobi, v skladu z zakonikom o schengenskih mejah, potem je treba vzpostaviti mini schengen. Gospod šef evroskupine ni, kdor si ga bodi, in takšen intervju, takšno izjavo moramo, smo morali in predlagam, da jo obravnavamo ne eni od naslednjih sej Državnega zbora, ko bo pravzaprav premier lahko tudi postregel s poročilom o vsebinah, o katerih bodo razpravljali na že omenjenem Evropskem svetu. Jaz bom ta sklep podprl, ker ocenjujem, da je nujno opraviti razpravo v Državnem zboru o schengenskem območju.
Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za sta glasovala 2, proti 53. [[Za sta glasovala 2.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Ljuba Žnidarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča na poslansko vprašanje Ljuba Žnidarja v zvezi z bencinskim centom. Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 54. [[Za se glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Ive Dimic bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa:Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Ive Dimic v zvezi z izvajanjem Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Moja kolegica Iva Dimic je ministrico spraševala in postavilo zelo enostavno vprašanje: ali je novela Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih pravna podlaga za posvojitev otrok v istospolno partnersko skupnost? Ministrica je matematično eksaktno odgovorila, da je. Zato bi bilo dobro in predlagamo razpravo v Državnem zboru, da Državni zbor razpravlja o tem, na kakšen način bo država omogočila posvojitev otrok v istospolno partnersko skupnost oziroma še več, na kakšen način bo ta koalicija dejansko prinesla v ta državni zbor še dodatnih 70 področnih zakonov, za katere Ustavno sodišče ugotavlja, da se bodo morali novelirati zaradi eventualno uveljavitve te novele Zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Jaz bom seveda glasoval za.
Glasujemo. Navzočih je 56 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 54. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 54.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. Alenke Bratušek bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje mag. Alenke Bratušek v zvezi s stanjem v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za je glasoval 1, proti 48. [[Za je glasoval 1.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi z upravljanjem slabih terjatev v državnih bankah. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 49. [[Za ni glasoval nihč.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Anje Bah Žibert bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za pravosodje mag. Gorana Klemenčiča na poslansko vprašanje gospe Anje Bah Žibert v zvezi s spoštovanjem zakonsko določenih rokov. Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 52. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Bojana Podkrajška bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja ter ministra za javno upravo gospoda Borisa Koprivnikarja na poslansko vprašanje gospoda Bojana Podkrajška v zvezi s stroški delovanja javnega sektorja. Glasujemo. Navzočih je 55 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 50. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Žana Mahniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z zavezami danimi zvezi Nato glede obrambnega proračuna. Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev, za ni glasoval nihče, proti 51. [[Za ni glasoval nihče.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Luke Mesca bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje Luke Mesca v zvezi s privatizacijo Adrio Airways Tehnika. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Luka Mesec.
Hvala za besedo, še zadnjič danes. Gospoda Dušana Mramorja sem včeraj vprašal glede prodaje podjetja Adria Airways Tehnika. Vsi vemo, da gre v bistvu za precej prepoznavno podjetje z 200 zaposlenimi, z zagotovljeno prihodnostjo, z visoko dodano vrednostjo in visoko izobraženim kadrom, ki je bilo na prodaj. Zaposleni so v tem podjetju tudi podali ponudbo za delavski prevzem. Od skupaj 200 zaposlenih jih je 150 zbralo 5 milijonov evrov, da bi podjetje odkupili, ampak na koncu je bilo podjetje prodano poljski multinacionalki, delavci pa, ne samo da do odkupa niso prišli, ampak so bili šikanirani v postopku, niso bili upravičeni do zvišanja ponudbe, niso bili pravilno obveščeni o postopku prevzema. Gospoda Mramorja sem včeraj spraševal glede ostalih zavez, ki so napisane v zakonu o SDH in pa v strategiji upravljanja. In enostavno ni znal odgovarjati. Sklepam oziroma sumim, da so bile kršene tudi druge postopkovne zadeve v tem postopku prodaje. Kar pomeni, da na koncu SDH ni opravil svoje funkcije, finančni minister ni opravil funkcije skrbnika javnega interesa, delavci so bili izigrani, na kocki pa je prihodnost tega podjetja, ki je pomembno tako za slovenski letalski promet kot za slovenski turizem. Zato mislim, da se mi kot nadzorni organ moramo o tem postopku pogovoriti in predlagam splošno razpravo o prevzemnem postopku Adria Airways tehnika. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 53 poslank in poslancev. Za jih je glasovalo 6, proti pa jih je bilo 44. [[Za jih je glasovalo 6.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 14. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.