Spoštovane kolegice in kolegi! Lep pozdrav vsakemu posebej in vsem skupaj. Pričeli bomo 31. sejo državnega zbora. Želim, da bi bila uspešna. Je zelo zahtevna seja. To vidite iz dnevnega reda, o katerem bomo najprej razpravljali in ga sprejeli. Preden bomo prešli na določitev dnevnega reda te 31. seje, naj vas obvestim, katere kolegice in kolegi bodo odsotni danes zaradi drugih obveznosti. To so kolegi Battelli, Horvat, Jakič, Malovrh, Peterle, Štemberger, Trofenik in kolegica mag. Potrata, kolegica Pozsončeva in kolegica Zalokar Oražem. Tako, morda pred prehodom na odločanje še obvestilo o tem, koga sem povabil na sejo. Predstavnike vlade Republike Slovenije k vsem točkam dnevnega reda. Predsednik vlade mag. Rop bo odgovarjal na prva tri poslanska vprašanja pri 1. točki dnevnega reda. Predstavnika državnega sveta k 2. točki, predstavnika urada predsednike republike k 40. točki dnevnega reda in kandidatko za predsednico računskega sodišča in kandidata za njenega prvega namestnika k 40. točki. Sedaj bomo torej prešli na določitev dnevnega reda. Predlog je pripravljen skladno z 59. členom poslovnika. Prejeli ste ga s sklicem 14. tega meseca. O predlogu dnevnega reda bomo odločali skladno s 64. členom poslovnika. Predlogov za umik in širitev nisem prejel, tako da bi lahko o predlogu v celoti odločali. Če kdo od vas ne želi predstavitisvojega stališča, lahko odločamo. Prosim, če preverite svoje [[...]] Obrazložitev glasu. Kolega Drobnič. Vse ostale pa prosim, če v tem času pogledate svoje glasovalne naprave, da ne bi bilo potem kakšnih zamud. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. V poslanski skupini Nove Slovenije tega dnevnega reda ne bomo podprli. Veliko je zakonov, ki so premalo, preslabo pripravljeni za obravnavo. Bojimo se namreč, da se nam bo dogajalo to, kar se nam je že dogajalo, popravljanje že sprejetih zakonov. To je neka stalnica, ki se odvija, in zato nima smisla obravnavati slabo pripravljenih zakonov. Morda tudi 5 točk manj, pa bolj pripravljene. Skratka, stališče je, ne bomo podprli dnevnega reda za 31. sejo Državnega zbora Republike Slovenije.
Hvala lepa. Želi še kdo obrazložiti glas? Lahko preidemo na glasovanje. Prosim za vašo pozornost. Odločali bomo o predlogu dnevnega reda, kot ste ga prejeli s sklicem. Glasujemo. Določamo dnevni red. Prosim za mir v dvorani! Dnevni red je določen. Od 58 kolegic in kolegov jih je 40 tak predlog podprlo, 10 pa je temu predlogu nasprotovalo. [[Za je glasovalo 40.]] [[Proti 10.]] Ugotavljam, da je tako dnevni red določen. Izpolnjeni so pogoji za začetek obravnave točk. O 1. točki dnevnega reda, o vprašanjih poslank in poslancev bomo začeli razpravljati ob 15. uri. Prosil bi vas, da upoštevate dogovore na kolegiju, ki so bili sprejeti v zvezi s potekom te seje državnega zbora. Če smem samo povzeti, preden naredimo odmor. Vsak dan bo tistega dne na koncu dnevnega reda najbolj zahtevna točka dnevnega reda. Če bo zahtevala manj časa, kot je bilo planirano z načrtom, potem bomo predhodno tudi odločali, in sicer 15 minut potem, ko bom zaključil razpravo o tej točki. S tem opozorilom in obvestilom bom zaključil določitev dnevnega reda, odločil odmor do 15. ure. Prosim vse, da ste točno ob 15. uri v dvorani, predsednik vlade bo odgovarjal na prva tri poslanska vprašanja. Do takrat prekinjam sejo.
Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Prosim, da zasedete svoja mesta, prav tako predstavniki vlade, ministrice in ministri. Pridružil se nam bo tudi predsednik vlade, mag. Anton Rop, ki bo odgovarjal na prva tri poslanska vprašanja iz vrst opozicije. Da bi lahko nadaljevali, moramo seveda predsednika vlade počakati. Proceduralno, prosim, kolega Jerovšek.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministri! Na mizo smo dobili pregled postavljenih poslanskih vprašanj in pobud, na katere še ni bilo odgovorjeno, ustnih in pisnih. Gospod predsednik, moram opozoriti, da je ta spisek nepopoln in zavajajoč. Namreč, ne vsebuje, jaz sem celo v zvezi s svojim poslanskim vprašanjem, na katerega je minister Mramor izrecno obljubil pisni odgovor, poslal urgenco. Vprašanje je bilo postavljeno 16.6. 2003 in se je nanašalo na finančne obveznosti Nove Ljubljanske banke, izhajajoče iz poravnave s tožniki, ki so vložili tožbo na sodišču v Trstu v zvezi s stečajem Tržaške kreditne banke in ker sem še eno podvprašanje postavil, na delček je bilo odgovorjeno, na najpomembnejše. Vemo vse, kar se dogaja z Ljubljansko banko, v kakšne finančne aranžmaje je šla. Mislim, da je to vprašanje izredno pomembno za slovenske davkoplačevalce, vendar tudi na urgenco nisem dobil odgovora, zato so mi tudi drugi kolegi danes omenili, da je ta spisek nepopoln in imam občutek, da vlada sicer priznava cel spisek neodgovorjenih vprašanj, vendar se na nekatera zelo relevantna vprašanja sploh ne odziva in zavestno ne odgovarja. Tu gre prav gotovo za velike denarje in takšna vprašanja naša, slovenska vlada očitno ni pripravljena poslancem posredovati, čeprav gre za obdobje, ko je bila Ljubljanska banka v popolni državni lasti. Hvala lepa.
Prepričan sem, da so strokovne službe, ki pripravljajo pregled neodgovorjenih poslanskih vprašanj, opravile svoje delo po svoji najboljši moči. V kolikor je bilo spregledano kakšno vprašanje, ga bomo prav gotovo na seznam dodali. Ta seznam je storjen zato, da imamo nek pregled, predvsem, da vlada lahko ugotovi na nekem mestu, na koliko vprašanj še ni odgovorjeno. V kolikor imate prav, kolega, bomo ta seznam tudi dopolnili. Tako, da menim, da lahko s tem to diskusijo, kolega Jerovšek zaključimo in damo priložnost tistim kolegicam in kolegom, ki bodo sedaj najprej zastavili vprašanje predsedniku vlade, potem pa ostalim ministricam in ministru. Prvi bo predsedniku vlade zastavil vprašanje kolega dr. Andrej Bajuk. Imate besedo, prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovani gospod predsednik vlade! Preko poslanskega vprašanja želim javnost ponovno opozoriti na veliko premajhno verodostojnost podatkov o finančnem poslovanju države. To je na vprašljivo verodostojnost podatkov, ki jih zagotavlja računovodski informacijski sistem ministrstva za finance oziroma vlade in za katerega ste, vsaj zadnji dve leti bili odgovorni kot finančni minister sedanje vlade. Sprašujem vas: Kdaj bo zagotavljanje verodostojnosti podatkov o poslovanju države, državnega proračuna postala prioritetna naloga te vlade in kaj nameravate do konca mandata za to storiti? Dokazov za tako oceno je veliko, kljub temu, da številni podatki, ki bi morali biti javni, niso dostopni javnosti, niso dostopni poslancem in tudi ne mladi generaciji slovenskih makroekonomistov, ki bi radi prispevali k zanesljivejšemu načrtovanju naše prihodnosti. Računsko sodišče, ki bi moralood vsega začetka svojega obstoja bedeti nad verodostojnostjo državnega računovodskega sistema, šele v zadnjih mesecih v svojih revizijskih poročilih k zaključnem računu države za leti 2001 in 2002 opozarjala na tako imenovane pomanjkljivosti slovenskega državnega računovodstva, ki pa v strokovnem jeziku računovodskih strokovnjakov pomenijo nič drugega kot nespoštovanje temeljnih računovodskih načel in standardov. Tako je letos računsko sodišče med drugim zapisalo in citiram: "Računalniška programska podpora vodenju poslovnih knjig je v letu 2002 dopuščala pomanjkljivosti pri evidentiranju poslovnih dogodkov in s tem nastajanje bilančnih razlik." Naj k temu dodam, v bilančnih razlikah, katerih velikosti seveda računsko sodišče ni pojasnilo, pa se lahko skriva premajhna izkazana proračunska poraba, nepooblaščeno razpolaganje z državnim premoženjem in tako dalje. Nadaljujem: "Ugotovili smo, da računalniška programska podpora za vodenje poslovnih knjig nima vgrajenih zadostnih kontrol za zanesljivost in zaščito podatkov." Ali druga navedba: "Preverili smo poročili o letnem popisu sredstev in obveznosti do virov sredstev, to je poročilo o inventuri. Večina proračunskih uporabnikov ni predložila poročila o letnem popisu, zato nismo mogli pridobiti revizijskih dokazov o lastništvu, obstoju in popolnosti v bilanci na dan 31.12.2002." Še in še bi lahko našteval, gospod predsednik, na primer v revizijskem poročilu o revidiranju javnega dolga za leto 2001, za leto 2002 ga še ni, je računsko sodišče izdalo mnenje s pridržkom, saj je ugotovilo, da ministrstvo za finance ne zagotavlja vseh podatkov za ugotavljanje javnega dolga, finančnega zadolževanja na ravni širše države. Gospod predsednik vlade: Ali vi osebno poznate verodostojne podatke o proračunski porabi in neplačanih obveznostih in dejanskem javnem dolgu in kdaj boste to dovolili vedeti tudi državljanom davkoplačevalcem?
Hvala lepa, kolega dr. Bajuk. Gospod predsednik vlade, imate besedo.
Spoštovani gospod poslanec, najlepša hvala za vprašanje. Vaše vprašanje se verjetno nanaša na revizijsko poročilo o izkazih in izvršitvi proračuna Republike Slovenije za leto 2002 in tudi verjetno v povezavi z diskusijo, ki ste jo opravili na vaši komisiji, tako da bi veljalo v kontekstutega, kar ste navedli, slovenski javnosti povedati, kaj to revizijsko poročilo ugotavlja. To revizijsko poročilo ugotavlja, da se je v pomembnem delu izboljša način izkazovanja proračuna pa tudi izvrševanja proračuna za 2002 v primerjavi s proračunom 2001 Ne nazadnje to kaže tudi mnenje o izkazih državnega proračuna za 2002, glede na to, da ste vi navajali in citirali nekatere dele, posamične, ki seveda so v posameznem delu kritični in prav je, da so kritični, zato, da izboljšamo nekatere stvari v zvezi zizkazovanjem proračuna. Vendar poglejmo, kaj pove računsko sodišče: "Mnenje o izkazih državnega proračuna za leto 2002. Po našem mnenju v izkazih državnega proračuna za leto 2002 ni pomembno napačnih navedb. Lahko se šteje, da ti izkazi v vseh pomembnih pogledih pravilno predstavljajo prejemke in izdatke državnega proračuna za leto 2002 pozitivno mnenje." Za leto 2002 smo dobili pozitivno mnenje, ker je seveda napredek glede na leti 2001 in 2000. V letu 2000 je imelo kar pet neposrednih proračunskih uporabnikov negativno mnenje, v letu 2001 kar šest neposrednih proračunskih uporabnikov negativno mnenje in na vladi, ko smo obravnavali to poročilo, smo posebej opredelili sklepe in vse tisto, kar je potrebno pri posameznih proračunskih uporabnikih - in kot veste, so ti proračunski uporabniki odgovorni za izvajanje proračuna - postoriti in skorigirati. Tudi s pomočjo vaše komisije smo naredili velik korak naprej. Za leto 2002 ima negativno mnenje nič, skratka, nihče nima več negativnega mnenja in tudi pozitivnihmnenj je šest in celotno mnenje o izkazih državnega proračuna je pozitivno. Če gremo še naprej in pogledamo izvrševanje državnega proračuna, bom citiral: "Razen v obsegu, ki je izražen z zgoraj navedenimi stopnjami nepravilnosti", ta stopnja nepravilnosti je bila 0,47%, lahko bi pogledali mednarodne primerjave in pogledali, v kateri državi je stopnja nepravilnosti 0,47%, "je bila po našem mnenju izvršitev proračuna Republike Slovenije za leto 2002 v skladu s predpisi". V letu 2002 smo naredili tudi pomemben premik, kar se tiče standardov notranjega revidiranja, nezadosten, ne dovolj, vendar korak naprej. V letu 2002 smo začeli z notranjim revidiranjem in računsko sodišče korektno ugotavlja, ugotovili smo, da so ministrstva v letu 2002 standarde notranjega revidiranja delno izpolnjevala, in to je šibkost notranjih revizij, v nadaljevanju pa pravijo: "Glede na to, da se je služba za notranjo revizijo na ministrstvih z letom 2000 šele začela vzpostavljati, ocenjujemo, da so bili standardi notranjega revidiranja v letu 2002 uveljavljeni v zadovoljivi meri." To seveda ne pomeni, da menimo, da je to zadosti, mi menimo, da jih je treba dopolniti, da je treba insistirati, da se na vseh ministrstvih vzpostavi ustrezna notranja revizija. Kar pa se tiče skupnega izkaza stanja, bilance stanja, pa je dejstvo, da je šele za leto 2002 računsko sodišče prvič zahtevalo tudi te izkaze, dejstvo je, tako, kot ste tudi vi povedali, da je pri bilanci stanja prišlo do pomanjkljivosti, zaradi evidenc na posameznih ministrstvih in mi bomo seveda to že za letošnje leto ustrezno korigirali in popravili ter tudi na tem področju izboljšali naše evidence in izkazovanje proračuna, tako kot smo to uspeli za leto 2002 pri tekočih prihodkih in odhodkih, bomo to storili tudi na tem področju že za leto 2003. Hvala.
Kolega dr. Bajuk, dopolnitev vprašanja. Prosim.
Hvala lepa. Vaš odgovor sicer je pričakovan, a vendar, gospod predsednik, pred enim letom sem prejšnjemu predsedniku vlade, dr. Janezu Drnovšku, zastavil vprašanje, zakaj v vseh desetih letih vladavine Liberalne demokracije niste spoštovali določb drugega odstavka 146. člena Ustave Republike Slovenije, ki pravi: "Država in lokalne skupnosti izkazujejo vrednost svojega premoženja s premoženjskimi bilancami." Vi sami ste mi takrat še v vlogi finančnega ministra zatrdili, da je bil v okviru vašega ministrstva in vlade že opravljen natančen popis in pregled vsega premoženja v lasti države. Da vlada v skladu z metodologijo Evropske unije vsako leto natančno prikaže ceno povečanja oziroma zmanjšanja vrednosti premoženja, zadolženosti države. Te podatke ste mi ponujali. Leto je okoli, napravili pa niste nič. Poročilo računskega sodišča o izkazih in izvršitvi Proračuna Republike Slovenije za leto 2002 je za vlado porazno. Še vedno niste napravili letnega popisa vseh sredstev in obveznosti države. Vsaka trafika v Sloveniji to zna narediti. Vlada ne zagotavlja popolnega in točnega evidentiranja državnega premoženja in dolgov ter prihodkov in odhodkov. Tako kot pri reviziji davčne uprave Republike Slovenije, računsko sodišče tudi pri reviziji državnega proračuna ni moglo dati popolnega izkaza, saj mu vlada kljub jasnim zakonskim določbam ni predložila bilance stanja kot izredno pomembnega računovodskega izkaza. Sprašujem vas, gospod predsednik: Kaj se skriva v premoženjskih bilancah, da si jih ne upate pokazati?
Predsednik vlade, prosim.
Torej, sem že povedal, kaj piše v revizijskem poročilu. Vsakdo si lahko prečita. Lahko še enkrat povem, kaj govori. Govori, da je bil izkaz za leto 2002 dober, da je bilo izvrševanje dobro in da smo storili velik korak naprej. Tudi eden od proračunskih uporabnikov nima negativnega mnenja. Torej, od kje vam porazno izkazovanje!? Po drugi strani pa je res, da kar se tiče bilance stanja in zahteve po zbirni bilanci stanja, je bila ta zahteva prvič dana za leto 2002 in po ministrstvih so zbirali ustrezne podatke in tudi ni res, da je popolnoma jasno v zakonodaji opredeljeno, tudi samo računsko sodišče ugotavlja, da 20., mislim da je 20. člen, zakona o računskem sodišču lahko in je osnova za to, da se to zahteva. Osnova je tudi zakon o računovodstvu v 20. členu, medtem ko v samem zakonu o javnih financah ni eksplicitno opredeljena zahteva, da je to potrebno izkazovati in zato se v preteklosti to ni dogajalo. Vendar glede na zahteve, ki so bile izražene na komisiji in zahtevo, ki jo je izrazilo tudi računsko sodišče, so se zbirne bilance pripravljale, ugotovile so se pomanjkljivosti pri posameznih proračunskih uporabnikih. Sedaj so proračunski uporabniki dobili ustrezna navodila in za leto 2003 bodo ti izkazi pripravljeni. Seveda bo računsko sodišče to zopet pogledalo, in v kolikor bo ugotovilo, da so kakšne nepravilnosti, bo na to tudi opozorilo vlado. Jaz sem v to prepričan in mi jih bomo seveda še dodatno dopolnili. Torej ni prav nobenega razloga, da bi karkoli prikrivali ali skrivali. Gre preprosto za to, da se te bilance na novo izkazujejo, prikazujejo in mi smo seveda pripravljeni tudi ustrezno dopolniti zakon o javnih financah, tako da bi eksplicitno opredelili ta standard in to zagotovili tudi vnaprej. Drugače pa je, kot sem rekel, revizijsko poročilo o izkazih in izvršitvi proračuna za leto 2002 za vlado kot celoto pozitivno in to piše notri in si lahko vsak prečita.
Postopkovni predlog. Kolega dr. Bajuk.
Hvala lepa, gospod predsednik. Seveda, z vašim odgovorom, čeprav zelo nasmejano nam o tej stvari poročate tukaj v državnem zboru, nisem zadovoljen in bom tudi zahteval v skladu z našim poslovnikom javno razpravo o tej zadevi. Gospod predsednik, to ni zahteva opozicijskih poslancev, to ni zahteva enega zakona, to je zahteva ustave Republike Slovenije. In edino, česar zakon o javnih financah ne zahteva, je to, da se ta premoženjska bilanca vključi v zaključni račun. Torej, dosti je tega sprenevedanja, zahtevam razpravo. Hvala lepa
Vi torej dajete v skladu s poslovnikom predlog, da državni zbor jutri, tako odločim, kot pri prvem glasovanju, sprejme ali zavrne vašo pobudo, da na naslednji seji državnega zbora razpravljamo o odgovoru predsednika vlade na vaše poslansko vprašanje. Jutri, ko bomo začeli zvečer z odločitvami o vprašanjih dnevnega reda, bomo najprej odločali o vašem predlogu. Naslednji je na vrsti za postavitev poslanskega vprašanje predsedniku vlade kolega Vnučec. Prosim, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Volitve na Hrvaškem so mimo in nova vlada tamkaj ne bo več najbrž taka, kot je bila. Zato je seveda sedaj primeren trenutek, da tudi naša vlada pristopi k reševanju odprtih vprašanj, seveda na novo, resneje, celoviteje in bolj odgovorno. In menim, da se je sedaj tudi potrebno kot predpogoj vsega najprej dogovoriti, kaj želimo in kako to nameravamo doseči. Kajti zelo zaskrbljujoče je,da so sedaj skoraj edini, oziroma večina stikov, razne izjave, mnenja, in neformalne oblike druženj slovenskih politikov, tako na državnih, športnih področjih, s hrvaškimi. Namesto, da bi se s tem ukvarjale institucije, ki so po zakonu in ustavi tudi določene, da se ukvarjajo z zunanjo politiko. Kajti, nereševanje odprtih vprašanj lahko pripelje do tega oziroma je že pripeljalo do tudi čustvenih odzivov državljanov na obeh straneh in lahko se zgodi, da tudi ko bi vlade dosegle dogovor, ta dogovor ne bi bilsprejet med državljani. Prav tako se mi zdi tudi neodgovorno, da bi reševanje zelo oziroma najbolj važnih zunanjepolitičnih vprašanj prepustili najetim, zunanjim strokovnjakom, se pravi arbitrom. Zato me zanima, spoštovani predsednik vlade: Kako nameravate konciepirati način reševanja odprtih vprašanj v prihodnje, v odnosu do nove oblasti na Hrvaškem? Kakšna so uradna stališča Vlade Republike Slovenije do predloga arbitraže o reševanju odprtih vprašanj meje med državama? Hvala.
Hvala lepa, kolega Vnučec. Gospod predsednik vlade, prosim.
Najlepša hvala. O tem je beseda tekla že večkrat in jaz lahko ponovim stališče vlade. Mnenje vlade je, da je dogovor, ki je bil dosežen in tudi parafiran, dogovor med tedanjim predsednikom vlade hrvaške, gospodom Račanom in predsednikom vlade dr. Drnovškom dober, da je to dogovor, ki ga je ne nazadnje potrdila tudi slovenska vlada, ki je bil obravnavan tudi na odboru za zunanjo politiko, ki je bil pripravljen v proceduri zato, da se sprejme in naše mnenje je, da so seveda to osnove in, bi rekel, če hočete tudi zgodovinski temelj za kakršnekoli razgovore in pogovore Slovenije o meji. Dejstvo je, da ta dogovor ni šel skozi na hrvaškistrani v saboru in mi seveda vnaprej nimamo nobene potrebe, da bi odstopali od tistega, kar je bilo dogovorjeno, in to smo že večkrat povedali. Na Hrvaškem so bile volitev v sabor, verjetno bo še nekaj časa poteklo, da bo prišlo do sestave vlade, koalicije in seveda potem bomo opravili ustrezne konzultacije s hrvaško vlado. V odvisnosti od stališč hrvaške vlade bomo potem tudi ravnali. Vendar ne glede na stališča hrvaške vlade mi od tega sporazuma ne nameravamo odstopati, zlasti ne od tistih temeljev, ki so opredeljeni v tem sporazumu. Torej, mi smo povedali, da načeloma ne nasprotujemo tudi arbitraži. Torej tudi če bi bil dogovor o arbitraži, je potrebno skleniti najprej sporazum o arbitraži, v sporazumu o arbitraži je pa potrebno opredeliti cel kup elementov takšne arbitraže in med drugim seveda, kdo je tisti, ki je arbiter, kakšen je čas trajanja procedure arbitraže in kaj so temelji arbitraže. Seveda, naša zahteva bo, da je eden od temeljev te arbitraže sporazum Račan-Drnovšek in postavlja se seveda vprašanje, ali bo na teh temeljih možno poiskati dolgoročne rešitve. Tako, da mi smo se pripravljeni znotraj tega okvira pogovarjati, vendar je to tisti naš trdi temelj, na katerem bomo vztrajali in tudi sam ne vidim potrebe, da bi od tega dogovora kakorkoli odstopali oziroma težko si predstavljam tistega, ki bi lahko na teh točkah posebej popuščal.
Dopolnitev vprašanja, kolega Vnučec? Prosim.
Hvala za besedo. No, jaz sem namerno omenil na začetku, da vlada bo seveda sedaj bistveno drugačna pri sosedih, zato je vprašanje, kakšne bodo nove zahteve, vendar ne glede na to je zdaj pravi čas, da se tudi na našem notranjepolitičnem področju najde soglasje, zato me zanima: Ali mislite ukreniti tudi kakšne poteze, da se zagotovi to potrebno notranjepolitično soglasje za razne variante rešitev? Ali menite, da bi bilo potrebno to reševati parcialno ali pa, da se vključijo še druga odprta vprašanja, kot je recimo lastnina Slovencev na Hrvaškem? Ta je, kot smo lahko slišali, bila že kar nekajkrat ogrožena in tudi nasilno okupirana. Hvala.
Želite kaj dodati, gospod predsednik vlade, k vašemu odgovoru? Prosim.
Jaz sem mnenja, da vse, kar se tiče soglasja v zvezi s tem sporazumom, je relativno večinsko tudi v državnem zboru in zaenkrat ne vidim možnosti, da bi posebej diskutirali o tem, kako ta sporazum, na kakšen način spreminjati. Res je, da so med poslanci nekatere ideje, na kakšen način bi te razgovore obnovili, vendar jaz mislim, da je potrebno počakati na novo vlado in na ta stališča. Kar se tiče ostalih razgovorov, razgovorov o ostalih elementih, smo mi nekatere možnosti razmišljanj že nakazali tudi sedanjemu hrvaškemu predsedniku, pa tudi prejšnjemu oziroma še trenutno v.d. predsednika vlade in o teh razgovorih bo vedno možno opraviti diskusije. Mi imamo v zvezi s tem svoja stališča, tako glede Ljubljanske banke, tako glede meje in mi smo pripravljeni za te razgovore, kadarkoli bo že do njih prišlo in mi se bomo seveda trudili, da bo do njih prišlo, ko bo seveda politična situacija na Hrvaškem za to primerna.
Hvala, gospod predsednik vlade. Tretje, zadnje vprašanje nocoj vam zastavlja kolega Zmago Jelinčič. Prosim.
Hvala lepa. Državni zbor Republike Slovenije je 9. 11. 1994 pri obravnavi predloga o izvršitvi proračuna Republike Slovenije za leto 1991 in pri obravnavi zaključnega računa proračuna Republike Slovenije za leto 1992 sprejel v drugi točki ta sklep: "Vlada naj v roku treh mesecev razišče problematiko prometa z orožjem in naj o tem obvesti državni zbor Republike Slovenije. Skladno z ugotovitvami iz te preiskave naj pri posameznih uporabnikih proračuna popravi ustrezne knjigovodske listine." Poslanec Jagodnik, kot prvo podpisani, je dne 28. 5. 1993 postavil 27 poslanskih vprašanj o trgovini z orožjem. 30. 12. 1999 je takratni predsednik vlade Janez Drnovšek poslal predsedniku komisije državnega zbora Republike Slovenije o vpletenosti in odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zvezi najdbo orožja dopis, v katerem pravzaprav namiguje gospodu Mogetu, naj preneha preiskovanje zadeve. Poročila o orožju državni zbor navkljub temu, da je bilo dano na 55. redno sejo dne 13.9. 2000 kot 27. točka, ni obravnaval. Pri pregledu dokumentacije v zvezi z Depalo vasjo listinski dokazi potrjujejo, da je šlo za gotovinsko poslovanje v trgovini z orožjem v višini mnogo milijonov ameriških dolarjev. Pri ogledu na ministrstvu za obrambo Republike Slovenije je bilo to tudi očitno iz listin. Kot primer naj navedem en dokument Ljubljanske banke z dne 18. 10. 1991, ki daje ministrstvu za finance garancije v višini 28 milijonov nemških mark s 13.25% obrestno mero, in sicer za firmo Unimerkat za nakup orožja. Vojaška obveščevalna služba OVS, kljub temu, da je državni zbor naročil, naj komisija za kontrolo obveščevalnih služb razišče to gotovinsko poslovanje trdi še naprej, da gre zgolj za okoli 10 tisoč nemških mark sumljivega denarja. Tudi v državnem zboru ima komisija probleme s pregledovanjem materiala, saj nam generalna sekretarka, gospa Velišček, ne omogoča vpogleda v listine ali pa je zadaj predsednik državnega zbora gospod Pahor, morda v povezavi s kakšno od obveščevalnih služb oziroma po njenem naročilu, navkljub temu, da zakon o tajnih podatkih v 4. členu govori, "dostop do tajnih podatkov brez dovoljenja ima pri opravljanju svoje funkcije nadzora komisija za nadzor nad delom varnostnih in obveščevalnih služb". Sprašujem predsednika vlade: "Ali nameravate razčistiti to umazano podobo Slovenije, ki se zaradi nelegalne trgovine z orožjem vleče od naše osamosvojitve dalje, ali pa boste podlegli pritiskom z raznih koncev in zadeve skrili pod preprogo tako, kot je to poskušal narediti vaš predhodnik? Hvala.
Hvala. Predsednik vlade.
Najlepša hvala za vprašanje. Torej, ni prav nobenega razloga, vsaj, kar se mene tiče, da bi kar koli prikrivali ali ne poskušali razkriti. Ne nazadnje ste tudi sami, kot podpredsednik komisije za nadzor nad delom varnostno-obveščevalne službe seznanjeni s sklepi državnega zbora in tudi dobro veste, da je pooblaščena skupina komisije v zvezi s temi zadevami v septembru 2003 opravila na sedežu obveščevalno-varnostne službe ministrstva za obrambo nadzorni ogled in vpogled v dokumentacijo v navedeni zadevi. To seveda lahko komisija kadar koli tudi še naredi in seveda dodatno preveri in sproži ustrezne postopke in v tem smislu so vse možnosti odprte Naj seveda povem, da je in da so organi, ki so pristojni za razkrivanje tovrstnih dejanj, zlasti pa po povezavi z ilegalno trgovino z orožjem, relativno aktivni in da se to vidi tudi iz nekaterih številk in razkritih kaznivih dejanj na tem področju. Kot veste je v 310. členu kazenskega zakonika Republike Slovenije opredeljena ilegalna trgovina z orožjem kot kaznivo dejanje, in če pogledamo pregled teh kaznivih dejanj in razkritih, potem vidite, da jih je bilo kar precej in da jih je bilo, na primer v letu 2000 199, 2001 173 in 175 in da so tudi v zvezi s temi dejanji sproženi ustrezni postopki. Tako, da so organi, ki so za to zadolženi, pregona in tisti, ki so zadolženi za ustrezne procedure, pristojni in zadolženi, da opravijo tovrstne zadeve, v kolikor so seveda razkrite in v kolikor obstajajo tovrstni indici.
Dopolnitev vprašanja, kolega Jelinčič.
Hvala lepa. Organi, ki bi morali kaj storiti in kaj odkriti, tega niso zadovoljivo rešili, odkrili pravzaprav niso ničesar in vse zadeve so se sesule. Tudi direktor OVS-a noče dajati nobenih podatkov in po mojem mnenju laže in zavaja v svojih izjavah, zato me zanima: Ali gre tukaj za širši koncept skrivanja podatkov, predvsem pa resnice, v kar so vpleteni določeni slovenski politiki in celo kakšni državni sekretarji? Slišati je namreč govorice, da v tujini nekateri nameravajo sprožiti proti nekaterim akterjem te ilegalne trgovine z orožjem v Sloveniji postopke na mednarodnem kazenskem sodišču in včasih se mi celo zdi, da nekateri ministri in vladni uradniki delujejo vladi za hrbtom in nekako po svoje, zato bi vseeno vprašal: Ali nameravate v svojem delokrogu zadevo raziskati, sodelujoče odkriti in sankcionirati ter vendarle vse skupaj dokončati? Glede na občutljivost teme, ker zagotovo ne morete odgovoriti tukaj na nekatera vprašanja direktno in točno, bi vas prosil, da na to vprašanje dobim tudi pisni odgovor. Hvala.
Predsednik vlade, prosim.
Prav, boste dobili pisni odgovor. Vsekakor pa lahko samo generalno odgovorim. Prav nobenega koncepta, nobenega prikrivanja ni. V zvezi z vsemi temi postopki so in tečejo procedure in lahko tečejo tudi naprej in prav nobenega ni, ki bi to preprečeval, zlasti pa ne vlada.
Postopkovni predlog verjetno, v skladu s poslovnikom.
Ja, hvala lepa, gospod predsednik. Glede na zadnji odgovor gospoda predsednika vlade bi v skladu z drugim odstavkom 246. člena poslovnika državnega zbora predlagal, da se opravi o zadevi javna razprava na naslednji seji in da se o tem glasuje jutri. Hvala lepa.
Prav. Hvala lepa. To je drugi predlog državnemu zboru, o katerem bomo jutri odločali, takoj ko bomo prešli na odločanje o obravnavanih temah dnevnega reda. Gre za predlog kolega Jelinčiča, da se o odgovoru predsednika vlade na njegovo poslansko vprašanje opravi razgovor na naslednji seji državnega zbora. Sedaj bomo nadaljevali z vprašanji ministrom in ministricam. Najprej bomo v skladu z 247. členom poslovnika slišali odgovore tistih ministrov ali ministric, ki niso odgovorili na vprašanja, ki so bila postavljena na prejšnjih sejah, pa so to dolžni storiti. Najprej mag. Janez Kopač. Prosim. Odgovarja kolegom Leviču, Diaciju, Rokavcu in kolegici Ani Mariji Tisovic. Prosim. Minister, imate besedo.
Hvala za besedo. Gospod Levič je vprašal o sanaciji onesnaženja reke Ščavnice že na 29. seji. In sicer pravi, da reka Ščavnica sodi v četrti kakovostni razred in da iz nje smrdi in, skratka, končno vprašanje je, kdaj bo v Ljutomeru zgrajena čistilna naprava, kako se bo država vključila v rešitev tega problema - ljutomerska občina sama nima zadosti denarja - in kako se bomo lotili reševanja tega problema na širšem območju, ker tudi druge občine niso same sposobne rešiti teh problemov. Čiščenje onesnaženih voda iz gospodinjstev, komunalnih odpadnih voda je naloga občine, za to so občine ustanovljene, za to tudi dobijo denar. Res pa je, da država sofinancira komunalno infrastrukturo. Vsako leto imamo razpis in letos smo imeli razpis za obdobje 2004 do 2006. Na ta razpis se je prijavila tudi občina Ljutomer, tako kot še mnoge druge in imela je popolno vlogo. Skratka, projektna dokumentacija je bila ustreznain zato na podlagi tega so tudi dobili odločbo o dodelitvi nepovratnih sredstev v višini 206 milijonov tolarjev oziroma 50% priznane investicijske vrednosti. Gradbeno dovoljenje za to je že bilo izdano. Tako, da bo občina pričela investicijo v prihodnjem letu in jo predvidoma tudi dokončala v prihodnjem letu in s tem bo ta problem urejen. Res pa je, da se bodo morale tudi druge občine na tistem območju, na primer Križevci pa Razkrižje, priključiti oziroma izgraditi svoje čistilne naprave ali pa se priključiti na to in pa tudi izgraditi ustrezno kanalizacijsko omrežje. Kolikor mi je znano, te aktivnosti še nekoliko zastajajo. Toliko.
Kolega Levič, imate dopolnilno vprašanje? Ne. Lahko potem zaključimo. Bo sedaj minister Kopač odgovarjal na vprašanje kolega Diacija v zvezi z gradnjo tako imenovanih prvih stanovanj za mlade družine. Prosim.
Gospod Diaci me je vprašal na 30. seji, kaj država naredi za izgradnjo stanovanj, namenjenih mladim družinam in tako imenovanih prvih stanovanj. Mi na ministrstvu za okolje, prostor in energijo, v skladu z možnostmi, ki jih imamo, močno spodbujamo razreševanje tega problema, naš instrument, instrument v naših rokah, pa je Stanovanjski sklad Republike Slovenije. Najprej naj povem, da razreševanje stanovanjskega problema mladih družin oziroma tistih, ki prvič rešujejo svoj stanovanjski problem, je prioriteta, prva prioriteta tako v nacionalnem stanovanjskem programu kot v stanovanjskem zakonu. V tem, ki je bil letos sprejet in tudi onem prejšnjem, ki je veljal zadnjih 10, 11 let. Stanovanjski sklad Republike Slovenije je dolga leta razpisoval kredite. In do sedaj je razpisal 24 razpisov. Na vseh teh razpisih je bilo odobrenih stanovanjskih posojil v višini 67,4 milijarde tolarjev. Pri čemer je bilo v okviru odobrenih vlog več kot 60% mladih prosilcev in pa 93% takih prosilcev, ki so prvič reševali svoj stanovanjski problem. S temi odstotki želim ilustrirati to, da je pravzaprav praktično celotno delovanje stanovanjskega sklada bilo in je posvečeno reševanju stanovanjskih problemov, tistih, ki prvič rešujejo svoj stanovanjski problem oziroma pretežno mladim družinam. Poleg tega smo se na nadzornem svetu stanovanjskega sklada, ki ga kot minister vodim, odločili v letu 2001 tudi za novo aktivnost stanovanjskega sklada, in to je sofinanciranje neprofitnih stanovanj, ki jih gradijo občine. Naj povem, da je recimo ta hip v gradnji oziroma tam, kjer je, skratka, da je bilo v letu 2003 zgrajenih in da je ta hip v gradnji še toliko stanovanj, da bomo v prihodnjem letu, torej govorim podatke za leti 2003 in 2004, skupaj z občinami, zagotovili 816 neprofitnih stanovanj in pa 96 tržnih stanovanjih iz teh skupnih projektov. In da je ta oblika sodelovanja z občinami pokazala izjemno veliko pozitivnih stvari, ker občine pač zagotovijo zemljišča, mi pa denar. In na ta način skupaj lažje rešujemo stanovanjske probleme, za katere bi sicer v osnovi morale poskrbeti občine. Kot veste, je v okviru stanovanjskega sklada ta hip v teku tudi projekt izgradnje 5 200 stanovanj, to je sicer v daljšem časovnem obdobju, ki naj bi bila namenjena varčevalcem v nacionalni stanovanjski varčevalni shemi. No, in prva stanovanja iz tega paketa so že na prodaj, seveda predvsem varčevalcem v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme. Ti so po strukturi različni, zelo veliko teh varčevalcev je mladih družin oziroma tistih, ki prvič rešujejo svoj stanovanjski problem. Toliko na kratko.
Želite dopolniti vprašanje? Prosim, kolega Diaci.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Pozdravljeni ministri! Najlepša hvala za odgovor, vendar bi dodal še eno vprašanje. In sicer, danes stane kvadratni meter v Ljubljani, kjer je praviloma najdražji, med 1.200 in 2.600 evri. Cene so primerljive z evropskimi oziroma jih celo presegajo. Več kot 80.000 Slovencev varčuje v nacionalni varčevalni shemi, od teh jih bo junija naslednje leto varčevanje končalo več kot 22.000, polovica jih bo, kot meni stanovanjski sklad, kupovalo stanovanje. Izračunali so, da potrebujejo 4.450 stanovanj, ki jih pa žal ni. Se pravi, prišli bomo v situacijo povečanega povpraševanja ob komaj znatno povečani ponudbi. Logična posledica bo nov dvig cen in verjetno tudi najemnin. V točki 1.2.5, potrebe po stanovanjih, v nacionalnem stanovanjskem programu s pričetkom veljavnosti 8.6.2000 je v tretjem odstavku zapisano: "Iz opravljenih ocen in analiz izhaja, da bi v Sloveniji morali z izgradnjo in prenovo zagotoviti letno vsaj okrog 10.000 stanovanjskih enot." Na podlagi nacionalnega stanovanjskega programa je bil sprejet tudi zakon o nacionalni stanovanjski varčevalni shemi. Več kot očitno je, da oba sprejeta akta ne bosta dosegla svojega namena, to je reševanje nacionalne stanovanjske problematike. Zato me zanima še sledeče: Kako ste na ministrstvu pripravljeni na bodoče sproščanje finančnih sredstev stanovanjskih shem v luči preprečitve vratolomnega dviga cen stanovanj, ki ga je žal pričakovati? Hvala.
Prosim, mag. Kopač.
Hvala za besedo. Kot sem omenil že v prvotnem delu svojega odgovora, smo v okviru stanovanjskega sklada Republike Slovenije šli v zelo odločno akcijo izgradnje 5.200 stanovanj. Po naših ocenah - mi namreč anketiramo ves čas varčevalce v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme, tako da bi imeli približno realno številko, kaj varčevalci sploh nameravajo, potem ko se bo shema iztekla, ker verjetno poznate zakon, ni nujno, da porabijo te kredite za nakup stanovanja, lahko jih porabijo tudiza kaj drugega, te ugodne kredite, do katerih bodo imeli pravico. No, in omenili ste primer Ljubljane. Mi ocenjujemo, da bo v prihodnjem letu potrebnih v Ljubljani največ 2.000 stanovanj za tiste, ki bodo razvezali svojo prvo petletno varčevalno shemo v okviru nacionalne stanovanjske varčevalne sheme. V ta namen je sklad šel, kot sem že poprej omenil, v obsežno izgradnjo lastnih stanovanj, ki jih ponuja po 1.300 evrov na kvadratni meter. Ta ponudba je že zunaj in ta ponudba je celo znižala ceno kvadratnegametra v Ljubljani. Res pa je, da utegne drugo leto po povečanem povpraševanju tudi ta poteza stanovanjskega sklada biti relativna. Skratka, od teh 2.000 načrtujemo, da bo stanovanjski sklad, zdaj govorim nekoliko na pamet, ker nimam številk pri sebi, poskušal zagotoviti okrog 900, nekaj čez 900 stanovanj, v letošnjem letu in prihodnjem letu za tiste, ki bodo razvezali svojo petletno varčevalno shemo. Glede na podatke o tem, kakšna stanovanja so v teku ta hip, kakšna gradnja stanovanj pa je v teku, pa seveda ocenjujemo, da bodo ponudbe novih stanovanj v prihodnjem letu zadosti. Da bo ponudba celo nekoliko presegla povpraševanje. Je pa seveda res, da bi bilo dobro, tako kot piše v nacionalnem stanovanjskem programu, da bi imeli 10 tisoč novih stanovanj na leto, vendar je to takrat bil žal previsoko ali pa preoptimistično postavljen cilj, ki ga je parlament na predlog takratne vlade sicer potrdil, realnost predpostavk pa je bila, pa se je skozi čas pokazala kot manj verodostojna. Vsekakor pa z vsemi akcijami oziroma z vsem inštrumentarijem, kar ga imamo na voljo, poskušamo preprečiti negativne učinke dodatnega povpraševanja na stanovanjskem trgu v prihodnjem letu skozi akcije, ki sem jih že poprej poskušal opisati. Hvala lepa.
Gremo kar naprej. Še na dve vprašanji ste dolžni odgovoriti. Najprej odgovor na vprašanje kolega Rokavca v zvezi z zapiranjem rudnika. In potem kolegice Ane Marije Tisovic v zvezi z zaščito izvirov pitne vode.
Ja, hvala lepa, se opravičujem. Gospod Rokavec je vprašal tole. Glede na izdano odločbo inšpektorata za rudarstvo o zapiranju rudnika Sitarjevec - to je tam pri Litiji - vas sprašujem, kdaj bo odločba realizirana oziroma ali ima odločba, takšna kot je, sploh možnost realizacije. Rudnik Sitarjevec je bil zaprt leta 1965. In rudarski inšpektor, gospod Kavčič je v resnici odredil 21.3. letos Rudniku svinca in cinka v zapiranju, Mežica, v zapiranju, odločbo, da mora on poskrbeti oziroma izvesti ustrezne nujne ukrepe zavarovanja za zagotovitev javne varnosti v rudniku Sitarjevec in da mora tudi sanirati vse vplive rudarskih del na okolje pri tem rudniku. Češ da je rudnik svinca in cinka Mežica v zapiranju pravni naslednik Rudnika Sitarjevec, ki je bil zaprt leta 1965. Rudnik svinca in cinka Mežica se je pritožil na to odločbo in ta odločba je bila odpravljena v postopku pritožbe in je bila vrnjena upravnemu organu I. stopnje v ponoven postopek, torej inšpektorjev. Inšpektor ponovno ni odločil, ali še ni, zato seveda ta hip ne morem odgovoriti na vprašanje, ali bo odločba realizirana, ker odločbe ta hip v resnici sploh ni. Če pa bo izdana in če bo pravnomočna, ker tudi, če bo izdana, se bo verjetno Rudnik svinca in cinka Mežica znova pritožil, potem pa ima možnost realizacije, samo če bo imel Rudniksvinca in cinka Mežica ustrezna sredstva za sanacijo Rudnika Sitarjevec. To pa glede na to, da je ta Rudnik svinca in cinka Mežica v resnici tik pred zaključkom svojega življenja, ker so zapiralna dela v Rudniku svinca in cinka v Mežici praktično zaključena. Sprašujete še, če ima ta odločba pravno osnovo v zakonu o zagotavljanju dela sredstev, potrebnih za postopno zapiranje rudnika, mišljeno je mežiškega rudnika. Nima pravne osnove tam, zato ker ta rudnik oziroma ta dela v zakonu niso bila omenjena, zato je pravzaprav tudi težko pričakovati, da bi tisti, ki resorno upravlja rudnik svinca in cinka Mežica v zapiranju, to je ministrstvo za gospodarstvo, v okviru svojih proračunskih postavk lahko zagotovil neka dodatna sredstva, ker za to nima pravne podlage v zakonu. Skratka, odločba, če bo izdana in če bo pravnomočna, bo postavljena pod vprašaj v zvezi z realizacijo in o tem vprašanju se bo treba pač pogovarjati, ko bo in če bo.
Dopolnitev vprašanja v tej zvezi. Kolega Rokavec.
Hvala za besedo. Ta odgovor gospoda ministra me seveda ni zadovoljil. Dejstvo je, da je na opustelem rudniku Sitarjevec pri Litiji ugotovljeno, da obstaja resna nevarnost in ogrožanje tega območja tako za življenje ljudi kakor tudi živali na tem območju. Rudnik ni bil zaprt v skladu z vsemi predpisi, določenimi pogoji leta 1965, ve se pa, da je pravni naslednik tega rudnika Rudnik cinka in svinca Mežica, sedaj seveda Rudnik cinka in svinca Mežica v zapiranju.Pravno nasledstvo je znano, problem, ki je, je problem, kdo bo izvedel to dolžno sanacijo, ki dejansko ogroža nevarnost tako ljudi kakor tudi živali na tem območju. Občanov tega območja ne zanima pač kdaj bo usahnil neki zakon, ampak, kdaj se bo ta nevarnost odpravila, ki jo je pač tisti, ki je pristojen, v tem primeru je za to pristojna država, dolžan v določenem času odpraviti. Moje vprašanje bi seveda bilo: Kako se bo država tega lotila? Jaz sem že dal posebno pobudo, ali bo država to reševala s posebnim zakonom ali v okviru tega zakona. Država ima seveda na izbiro možnost, vendar, gospod minister, jaz opozarjam na to, da država bo slej kot prej dolžna izvesti tiste naloge, zapiralne naloge na tem rudniku, ki jih seveda ni storila oziroma jih ni pravni naslednik, pravni prednik tega rudnika storil v času, ko je bilo to potrebno storiti. Upravičeno pričakujemo določeno rešitev. Vemo, da ta rešitev ne more biti čez noč, vendar v razumnih pač časovnih okvirih in tudi v razumnih seveda tudi finančnih okvirih. Hvala lepa.
Razumem, da smo v zvezi s tem vprašanjem dobili pojasnila in da lahko sedaj minister Kopač odgovori še na zadnje vprašanje, na katerega je dolžan odgovor, in to je vprašanje kolegice Ane Marije Tisovic. Prosim.
Hvala lepa. Gospa Tisovic je dala pravzaprav več vprašanj: zaščita vodnih virov, kako je to področje urejeno, kako zagotavljamo in ščitimo vodne vire, kako izvajamo nadzor, do kakšnih ugotovitev smo prišli in kakšne ukrepe izvajamo, kaj nameravamo storiti v prihodnje itd. To je sedaj zelo obsežna materija in morda v svojem odgovoru ne bom zadosti eksakten, lahko pa, če bo dodatno vprašanje, kaj bolj natančno pač poskušam tudi bolj natančno odgovoriti. Vodni viri so zaščiteni po zakonu o vodah in tudi po zakonu o zdravstvenem varstvu oziroma v to sodi sam nadzor kvalitete vodnih virov. Torej, nadzor kvalitete vodnjakov, iz katerih se črpa pitna voda, je v pristojnosti zdravstvene inšpekcije in za to obstaja pravilnik o zdravstveni ustreznosti pitne vode. Vodonosniki oziroma zaščita območij, kjer se nahaja podtalnica, pa so v pristojnosti ministrstva za okolje, prostor in energijo in mi seveda izvajamo ta nadzor skozi okoljsko inšpekcijo. V osnovi se režim na območju, iz katerega se črpa pitna voda, določi z uredbo o zaščiti vodonosnika. Te tovrstne akte so prej sprejemale občine, do sprejetja zakona o vodah v lanskem letu. Mislim, da je bil avgusta lani zakon uveljavljen. Po tem datumu pa take uredbe sprejema vlada, ker je pač ta pristojnost prešla na vlado in do sedaj smo, recimo v javnosti je bil bolj odmeven tak akt, ta s katerim smo zaščitili območje podtalnice Ljubljanskega polja od Šentvida pa vse do vodarne Hrastje in prepovedali uporabo pesticidov na določenih območjih in tako naprej. Skratka, katere ukrepe izvajamo, sprašujete. Izvajamo seveda najprej režim določitve ali pa določanje režima rabe tistega območja, potem izvajamo nadzor z inšpekcijo, recimo za vnos fitofarmacevtskih sredstev. Tu je pristojna inšpekcija za kmetijstvo. Potem nadzor odlaganja morebitnih odpadkov in podobno, okoljska inšpekcija in tako naprej. Ampak mislim, da to niti ni bilo vprašanje. Kar se pa tiče drugih ukrepov, pa naj povem še to, da, na primer smo skupaj z ministrstvom za kmetijstvo v okviru kmetijskookoljskih programov zagotovili povišana sredstva za kmetijskookoljske programe na takih območjih, ki so zaščitena, zaradi vodovarstvenega pasu. V svojem vprašanju omenjate občino Komenda, češ, da se tam namerava graditi neka poslovna cona in nekaj podobnega in da je tam menda vir pitne vode. Taka poslovna cona mora najprej priti v prostorske akte občine. Za enkrat, v kolikor sem preveril, občina Komenda v svojem prostorskem aktu še nima nič takega, ko pa spreminja svoj prostorski plan, pa mora zaprositi najprej za strokovna izhodišča. To je, glasodajalce zaprosi za področje varovanja pitne vode. To je agencija za okolje. Agencija za okolje da izhodišča, ki se jih mora držati pripravljavec plana potem pa tudi pregleda to, končni izdelek, torej kakšen plan je bilo oblikovan in ali sledi tem strokovnim izhodiščem in na koncu seveda tudi vodno soglasje. Ves ta postopek je treba izvesti, preden se nek objekt ali pa neka skupina objektov umesti v prostor, ampak kot rečeno, občina Komenda še nima niti prostorskega plana, ki bi kaj takega predvideval, kar me vi tu sprašujete. To je glede na to, da vprašanje ni bilo zelo eksaktno, ne vem, če sem vse natančno odgovoril, morda boste pa še kaj vprašali. Hvala.
Prosim, kolegica Tisovic, imate besedo za dopolnilno vprašanje.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Pozdravljeni predstavniki vlade, pozdravljeni kolegice in kolegi! Jaz se, kar se tega tiče, sedanjih vodnih virov, zahvaljujem za vaš odgovor. Me pa zelo zanima glede na to, da se klimatske spremembe v Sloveniji bodo zelo spreminjale, kar napovedujejo klimatologi, ker so zadnja sušna obdobja že pokazala pomanjkanje vode. Ampak kljub sušnim obdobjem imamo dve pokrajini v Sloveniji, kjer konstantno primanjkuje pitne vode. Me zanima: Ali ima naša država kakšno vizijo, strategijo zavarovanja vodnih rezerv za bodočnost? Če ima to strategijo, če ima zabeležene te vodne rezerve, kdo so tisti, ki ščitijo te vodne vire. Ali so za to predvidena tudi finančna sredstva? Mi smo odgovorni, da bodo naši zanamci imeli zdravo pitno vodo, da je ne bodo uvažali. Zato me zanima, kaj se na tem področju pri nas dogaja. Ali imamo strategijo ali je še nimamo? Ali bomo skrbeli, da se naše rezerve vode ohranijo čiste ali jo bomo pustili nesnagi oziroma nenadzoru? To, kar imamo zdaj, jaz verjamem, da dobro nadzorujemo, samo to, kar bo še potrebno, te rezerve, te mene tudi zanimajo. Hvala lepa.
Prav. Prosim, če odgovorite še na ta del dopolnilnega vprašanja.
Hvala za vprašanje. Vodni viri, kot sem omenil, so bili zaščiteni prej z občinskimi odloki, zdaj z vladnimi uredbami, sicer pa tudi režim umeščanja vseh objektov v prostor mora slediti izhodiščem, ki imajo za predpostavko ščitenje vodnih virov. V Sloveniji imamo preko 90%, mislim, da 92% vse pitne vode pridobivamo iz podtalnice. Mi smo se na vladi lansko leto opredelili, da je naša usmeritev čistost podtalnice, taka čistost podtalnice, da se jo da piti brez predhodnega čiščenja. Zatosmo predpisali standard 0,1 mikrograma fitofarmacevtskih sredstev na liter vode oziroma pesticidov na liter vode, in to je usmeritev kakršno imajo redko kje v Evropi, kajti ponavadi povsod vodo pred uporabo posebej čistijo. Zato smo predvideli tudi režim rabe tal v vseh tistih območjih v Sloveniji, kjer je ta mejna vrednost ogrožena, ta največja dovoljena vrednost. Ta območja pa so Kranjsko polje, praktično od vznožja Karavank pa do Ljubljane, potem območje ljubljanske podtalnice, torej na Ljubljanskem polju, potem območje okrog Žalca, Celja, območje okrog Krškega, del območja na Krškem polju, potem kompletno južno Prekmurje, začenši z Apaškim poljem in območjem okrog Mure, območje Ptujskega polja, južno od Maribora pa južno od Ptuja, torej do vznožja Haloz. Mislim, da sem omenil vsa območja, ki so glede na uporabo fitofarmacevtskih sredstev v kmetijstvu potencialno ogrožena. Vlada je predpisala tudi režim kmetijske rabe teh zemljišč. Določila je največjo možnost vnosa nitratov v tla, določila je največjo možnost vnosa fitofarmacevtskih sredstev v tla. Sestavni del teh prizadevanj za ohranitev čistih voda pa je tudi investicijski program izgradnje komunalnih čistilnih naprav, ki ga imamo narejenega vse do leta 2015 in ga tudi brez posebnih težav izvajamo. V letu 2005, na primer, bodo že obratovale čistilne naprave v Celju, [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ljubljani, Mariboru, nekaj kasneje v priobalnih mestih, pa še v vrsti drugih slovenskih krajev. Problematika je precej široka. Mi seveda imamo vrsto ukrepov, kajti zaščita vodnih virov, čistih vodnih virov je za nas ena prvih ali pa prva strateška prioriteta pri varovanju okolja. Hvala lepa.
S tem ste odpravili dolg do državnega zbora. Odgovorili ste na štiri vprašanje kolegic in kolegov, ki so jih zastavili na sejah, ko niste bili navzoči. Ministra Mramorja tri vprašanja še čakajo. Tudi danes je odsoten. Zato pa je z nami danes ministrica, odgovorna za regionalni razvoj,mag. Zdenka Kovač, ki bo najprej odgovorila na vprašanje Bogdana Baroviča v zvezi z ustanavljanjem pokrajin. Imate besedo. Prosim.
Hvala lepa.
Samo hipec, gospa ministrica. Imate proceduralno, kolega mag. Drobnič. Se lahko izklopite gospa ministrica.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Jaz že tretjič postavljam ena in ista vprašanja. Državni zbor je postavil te ministre, o njih je glasoval, se ne odzovejo. Sedaj že tretjič manjka, tretjič postavljam eno in isto vprašanje. Jaz se ne morem zadovoljiti s pisnim odgovorom, kajti vprašanja so takšna, da zanimajo najširši spekter oziroma veliko število državljanov Republike Slovenije, ker se nanašajo na finančna oškodovanja. Nekaj se moramo zmeniti. Ali bo dal nekdo drug odgovor ali pa se zavezuje minister, da bo dal pisni odgovor v vse medije. V vse ključne medije naj da odgovor, da bodo državljani vedeli za odgovor. Jaz postavljam tukaj vprašanja, ne dobim pa odgovorov. Ali državni sekretar odgovarja?
Nemogoče.
Kako pa to? Kakšen odnos je vlade do parlamenta? Nikakršen. Zakaj tukaj notri sedimo? Zakaj tukaj notri sedimo in postavljamo vprašanja, če ne dobimo odgovorov?
Jaz lahko skupaj z vami delim nezadovoljstvo, če ministri večkrat manjkajo. Ne vem, zakaj je danes minister za finance odsoten. Ni sporočil razlogov. Sporočil je prošnjo [[...]]Prosim? Svet ministrov. Hvala lepa. Dobil sem pojasnilo iz ministrskih vrst, da je odsoten v tujini. Ne dvomim o tem, da bo minister za finance takoj, ko bo prišel v državni zbor na naslednjo sejo, odgovoril na vprašanja, ki mu jih zastavljate. Z naše strani moramo pač [[...]]Prosim, ali mi lahko dovolite, ker jaz nisem motil vas, da jaz končam! Ministra Mramorja bom prav gotovo opozoril na to, da nekaj odgovorov še dolguje, in bo na naslednji seji prvi odgovarjal. Najprej bo poravnal dolg glede vprašanj, ki so bila zastavljena doslej, potem pa odgovoril tudi na tista, ki jih boste zastavili v okviru današnje seje in naslednje. V tem smislu kakšne postopkovne sugestije niso potrebne, poslovnik ureja ta odnos. Prav mogoče je, da kdo od kolegov in kolegic s takim poslovniškim odnosom ni zadovoljenj. Te kritike smo slišali v prejšnjih mandatih tudi sedanjih. Vendar pa poslovnik upošteva neka načela odnosov med vlado in parlamentom, mimo katerih ne moremo. Tako kolega Kelemina predlagam, da ne bi v tem smislu predlagali novih rešitev. O vsem se je mogoče pogovarjati v okviru kolegija, zato danes ne bi iskali rešitev na ta vprašanja, ker za to nismo ta hip pristojni. Imate, kakšen drug predlog?
Hvala, gospod predsednik. Poglejte, spoštovani vsi skupaj! Jaz sem tudi na tem seznamu za neodgovorjena poslanska vprašanja, ki sem ga že postavil 9. 9. 2003gospodu ministru Janezu Kopaču. Na moje ni odgovarjal, ali bo na to danes odgovarjal še potem, ko bom na vrsti, seveda iz tistega magnetograma, če ga greste gledat, spoštovani gospod predsednik, boste celo ugotovili, da ste mi celo vi zagotovili, ker sem zahteval, naj minister pisno odgovori. Tudi pisno ni odgovoril. Jaz bom kasneje prinesel magnetogram. Danes je gospod minister Kopač tukaj, seveda se zahvaljujem za to, ampak vi vedno ugotavljate, da nič ne morete narediti, če minister ne pride, če se opraviči, ga pač ni. Kako ne? Parlament državnega zbora lahko takega neodgovornega ministra čez noč odstavi, pa tega ne storimo. Zakaj ne? Ker pač čutite moč, da to ni potrebno in da lahko minister počne, kar hoče. Ampak to ni res! Državni zbor ga je postavil in državni zbor ga lahko odstavi, kadar ga hoče, čez noč, če ne izvršuje svoje naloge. Vsak minister ve, da so poslanska vprašanja in mora priti odgovarjat. Kdaj bom jaz prišel na vrsto, vas sprašujem, glede na to, da sem na tem seznamu, pa ne vem, kdaj bo potem odgovorjeno na moje vprašanje?
. Iz vašega pojasnila domnevam, da ste se sprijaznili s tem, da dobite odgovor v pisni obliki. Drži? Kot povedano, če katero od vprašanj ni na seznamu, ki ste ga dobili na klop, bom prosil pristojne službe, da to še enkrat preverijo in bomo ta seznam dopolnili. Interes državnega zbora je, da vlada sodeluje čim bolj vestno pri tej točki dnevnega reda. Če je možno, se za tudi potrudimo, sami pa ste ugotovili, da so glede tega, to sem tudi prej sam povedal, neka pravila, ki se jih moramo držati. Prav gotovo je, da lahko vsakdo v skladu s postopkom ugotavlja tudi politično odgovornost ministra, če tako želi. Vendar mislim, da sedaj pri tej točki za to ni prava priložnost. Poznamo postopkovna pravila in se jih vsakdo lahko loti, meni pa lahko zaupate, da če je v moči državnega zbora, storim vse, da bi z vlado pri tej točki dobro in ustrezno sodelovali. Sedaj bom dal besedo mag. Zdenki Kovač, ministrici, da odgovori na postavljeno poslansko vprašanje.
Hvala lepa, za besedo. Spoštovane poslanske in poslanci. Spoštovani gospod Bogdan Barovič. Zastavili ste mi vprašanje v zvezi z regijami, številom regij v primerjavi z Evropo, evropske regije, zasavska regija v tem kontekstu in seveda značilnosti regionalnega razvoja v Evropi nasploh. Dovolite mi, da na kratko podam najprej dve informaciji, ki sta povezani s skladnostjo regionalnega razvoja, ko ju primerjamo v Evropski zvezi, kamor vstopamo. Tudi v Evropi s skladnostjo razvoja evropskih regij kljub dolgoletni regionalni politiki niso najbolj zadovoljni, saj se pravzaprav na nivoju regij razlike znotraj sedanjih članic povečujejo in potrebno je povedati, ko je Eurostat sedaj prvič obravnaval slovensko stopnjo različnosti razvitosti regij na NUC3 nivoju, to se pravi med dvanajstimi slovenskimi statističnimi regijami in primerljivimi regijami v Evropi, se je pravzaprav Slovenija tudi skorajda po našem začudenju znašla na drugem mestu, takoj za Švedsko, po najnižji stopnji različnosti razvitosti slovenskih regij. Vse podrobne kazalce, ki kažejo na to, zakaj je tako uvrščena, smo pripravili tudi v podrobnem poročilu, ki ga boste v pisni obliki prejeli, sicer je pa seveda razvidno tudi iz našega poročila o regionalnem razvoju. Sedaj pa pravzaprav k temu, kar ste še rekli. Kaj so to evropske regije? Uredba EU, ki je bila novelirana in sprejeta 26.5.2003, določa za regije na ravni NUC3, to je ta statistični nivo, ki ga imamo tudi sedaj uvedenega v Sloveniji, da morajo zadoščati pogoju prebivalstva med 150.000 in 800.000 prebivalci, za organiziranje na ravni NUC2 pa 800.000 prebivalci. Kaj je sedaj razlika med enim in drugim? Če gre za NUC2 regijo, potem vemo, da lahko pripravlja samostojen razvojni program, programski dokument, ki ga potem usklajuje z evropsko komisijo in na ta način črpa evropska strukturna sredstva in sredstva kohezijskega sklada. V tem primeru imamo v Sloveniji primerljivo gledano možnosti za dve, največ tri tako imenovane kohezijske regije. Na takšnem stališču je bilo izpogajano tudi dosedanje pogajalsko izhodišče, vendar samo v tem smislu, da je Slovenija ostala pri zahtevi, da se v naslednjem programskem obdobju, torej po letu 2007, organizira v tri kohezijske regije za črpanje evropskih strukturnih skladov. Po drugi strani je komisija seveda to vzela na znanje, vendar takšnega principa ni sprejela. Zaveza pa je bila, da tudi na NUC3 ravni, na nivoju dvanajstih statističnih regij do konca leta 2006 ne bomo spreminjali meja statističnih regij. To je sedanje pogajalsko izhodišče. Mi se pripravljamo na novo programsko obdobje. Vemo, da trenutno je celotna Slovenija NUC2 regija v evropskem smislu. Za novo programsko obdobjese pripravljajo intenzivne simulacije, kaj bo, glede na nove evropske usmeritve, tudi glede na tako imenovani statistični efekt novo vstopajočih članic, prineslo Sloveniji. Pogajalska izhodišča pripravljamo tako za tri izhodiščne kohezijske regije, kot tudi za primer, če bi nam ne uspelo izpogajati teh treh regij. Če bi mi sedaj v tem obdobju spremenili tudi organiziranost na tako imenovanem NUC3 nivoju, bi to pomenilo, da moramo znova izpogajati ta NUC3 nivo. Če imamo sedaj dvanajst statističnih regij, potem bi v primeru, če bi se slučajno odločili za več regij, morali ponovno izpogajati to z Eurostatom, kajti, kot sem rekla, pogajalska izhodišča so bila jasna in tudi dogovorjena, da do leta 2006 tega ne bomo spreminjali. Če se zdaj na to navežem, pa naš pogled na zakon, ki ga pripravljamo in bo vložen v parlament, ko bo zaključena obravnava zakona, ki ga je predložil poslanec Kelemina, mi ravno zaradi tega razloga izhajamo iz 12 statističnih regij. Tukaj je tudi zasavska regija uvrščena, kot samostojna statistična regija v ta zakon.
Hvala lepa, gospa ministrica. Gospod Barovič, želite? [[Ne.]] Hvala lepa. Slišali bomo tudi odgovor ministra za zunanje zadeve, dr. Dimitrija Rupla na vprašanje Igorja Štembergerja o prevozu nafte po Jadranskem morju. Izvolite gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci Dobil sem vprašanje poslanca Štembergerja. To vprašanje zadeva probleme varstva in uporabe skupnega Jadranskega morja, načrtov Vlade Republike Slovenije v prihodnje, stališče vlade do hrvaških načrtov glede transporta ruske nafte do Jadranskega morja in s tankerji naprej na zahod. Mi smo sicer nek daljši pisni prispevek pripravili oziroma poslali pisni odgovor. Vendar naj za današnji del parlamentarnega programa povem predvsem naslednje. Mi zelo pozorno spremljamo načrte Hrvaške v zvezi z aktiviranjem naftovoda Samara-Omišalj. Pričakujemo, da bo Hrvaška pri tem zasledovala kar najbolj stroge ekološke in druge standarde. Mi smo vključeni v mnoge dogovore in pogovore v zvezi z varovanjem ekologije v Jadranu prek različnih organizacij, predvsem multilateralnih, kot je Jadransko-Jonska pobuda, kot je slovensko-italijansko-hrvaška komisija po sporazumu o varstvu Jadranskega morja pred onesnaženjem in še bi lahko našteval. Seveda se s poslancem strinjamo, da je vprašanje učinkovitega varstva Jadranskega morja in obalnih področij za našo državo kot pomorsko državo ena od prioritet. Pri tem svojo dejavnost utemeljujemo na mednarodnih konvencijah in organizacijah, v katerih sodelujemo, pa seveda tudi bilateralno, kolikor je to mogoče. Naj opozorim, da je naš minister Kopač 6. junija 2003 na sestanku ministrov Jadransko-Jonske pobude v Zadru dosegel, da je bila v vsebino sprejeta akcijskega načrta za Jadran vnesena obveznost izdelave strateške presoje vplivov na okolje za vse pomorske dejavnosti. Ti teksti so poslancem na voljo. V zvezi z izvajanjem tega sklepa je ministrstvo za okolje, prostor in energijo naše države v sodelovanju s fakulteto za pomorstvo potem sklicalo še sestanek izvedencev v okviru stalne bilateralne slovensko-italijanske-hrvaške komisije za varstvo Jadranskega morja, ki je potem tudi ustanovila posebno delovno skupino. Potem je bila konferenca na Brdu 13. oktobra, kjer smo tudi govorili v okviru Jadransko-Jonske pobude o Jadranskem morju. Naj opozorim na pripravljanje ukrepov za primere okoljskih nesreč v severnem Jadranu. Tu imam v mislih predvsem že omenjeno slovensko-hrvaško-italijansko komisijo, po sporazumu o sodelovanju pri varstvu Jadranskega morja in obalnih območjih pred onesnaženjem. Jasno je, da je ta del Sredozemlja izjemno ranljiv, da razvojni pritiski na morski eko sistem naraščajo in da je potrebno vse te spremembe oziroma te nevarnosti pozorno spremljati. Mi sodelujemo od vsega začetka v teh organizacijah, že omenjeni Jadransko-Jonski pobudi, predvidevamo še nadaljnje aktivnosti, predvidevamo podpis sporazuma za izvajanje subregionalnega načrta ravnanj za preprečevanje onesnaženosti zaradi nesreč na morju in še določene druge aktivnosti oziroma druge dogovore. V pisni obliki so navedeni vsi ti memorandumi, vsi dokumenti, ki urejajo to vprašanje. Naj zaključim. Obstaja še memorandum med Vlado Republike Slovenije, Hrvaške in Italije o sistemu obveznega javljanja ladij v Jadranskem morju. Ta se je začel izvajati 1. julija 2003. Delo pri nadzoru prometa ladij, natovorjenih z nevarnimi snovmi, poteka v skladu s pričakovanji in prispeva k večji varnosti morskega okolja. Memorandum med vlado naše države in Hrvaške in Italije o uvedbi skupnega plovnega sistema in sheme ločene plovbe v severnem Jadranu pa je pripravil tudi mednarodni pobmorski organizaciji. Pričakujem, da bo z izvajanjem sheme ločene plovbe možno začeti v prihodnjem letu skladno s predpisanim postopkom, ki velja za podobne primere. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. In zdaj še odgovor ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Francija Buta na vprašanje Bogomirja Vnučca v zvezi s prodajo zemljišč in gozdov v letu 2004 in 2005. Gospod minister izvolite.
Hvala lepa. Mislim, da gre za možnost, ki jo daje predlog zakona o izvrševanju proračuna za leto 2004 in 2005, kjer je v 10. členu predvideno, da bi se lahko od prodaje kmetijskih zemljišč in gozdov v lasti Republike Slovenije v letu 2004 namenilo do 1 milijarde in v letu2005 do 2 milijardi za sofinanciranje namakalnih sistemov. V bistvu gre za predlog, na osnovi katerega bi oživeli nacionalni projekt namakanja, ki je že nekaj let mrtev, ker si redno državni proračun ne more privoščiti ob ostalih izdatkih za neposredna plačila, investicije za področje varne hrane in podobno tudi izvedbo tega nacionalnega projekta namakanja. Ugotovljeno je, da je nacionalni projekt namakanja opravičljiv ekonomsko na cca 12.000 hektarjih zemljišč, ki bi bila zlasti pod intenzivnimi vrtnarskim nasadi, nekaterimi trajnimi nasadi. V ta namen je izračunano, da bi lahko projekt izvedli v štirih do petih letih, če bi letno v ta projekt vlagali približno 2 milijardi tolarjev. Zato je predlog, da bi v letu 2004 s tem projektom pričeli ne iz naslova tekočega proračuna, pač pa iz naslova izkupička iz prodaje kmetijskih zemljišč in gozdov. V letu 2005 bi nadaljevali to v drugem letu do višine dveh milijard. Opredeljena je torej gornja višina. Če bi hoteli zbrati 1 milijardo tolarjev, bi morali prodati cca 500 hektarjev gozdov in 500 hektarjev kmetijskih zemljišč. Opozarjam pa, da sklad kmetijskih zemljišč in gozdov upravlja po zadnjih podatkih s 396.000 hektarji kmetijskih zemljišč in gozdov in ni nobenega razloga, da ne bi prometa s kmetijskimi zemljiščiin gozdovi spodbudili. V bistvu na ta način bi država najlažje pristopila k izvedbi tako pomembnega projekta, ki ga iz tekočih sredstev proračuna zagotovo ni mogoče izvajati. Če od tega odstopimo, potem je jasno, da tega projekta v tekočem proračunu ni mogoče pokriti. Tudi ga že nekaj let ne izvajamo. Je pa to pomembno tudi zaradi določenega pozitivnega koraka v kontekstu borbe proti naravnim nesrečam. Je pa res, da je tukaj postavljena to kot možnost. Zakon imamo, na drugi strani bi morali izdelati ustrezne podzakonske akte, na osnovi katerih bi opredelili natančno, katera zemljišča bi se eventualno lahko prodala in podobno. Na drugi strani, kot rečeno, to je gornja meja, če bo seveda državni zbor o tem odločal, boste odločali v naslednjih tednih. Bi pa seveda opozoril, da je jasno, čeprav sklad kmetijskih zemljišč in gozdov opravlja s približno 400 tisoč hektarji in da bi bilo potrebno za prvo leto v ta namen prodati najverjetneje najemnikom tisoč hektarjev zemljišč, je seveda približno 30% zemljišč, s katerimi upravlja sklad, lahko teoretično še pod denacionalizacijskimi zahtevki, zlasti sedaj, ko je po odločbi ustavnega sodišča iz Uradnega lista 108 izpred nekaj tednov jasno, da bo potrebno vračati tudi velike zadeve, kot so Bor, Natems, Činkve, Turm Ziči in podobno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Vnučec, izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister! Pozabili ste povedati, da Republika Slovenija razpolaga samo še z 20% kmetijskih zemljišč in gozdov v svoji lasti. 80% je že v zasebni lasti, zato seveda tiste številke, ki ste jih povedali, so iz tega stališča zavajajoče. S tem gre ne samo za eno milijardo, gre za tri milijarde skupaj, kajti v letu 2005 predvidevateprodajo za 2 milijardi tolarjev še dodatno. Zato sem tudi povedal zadnjič, da je to razprodaja, kajti s tem se ruši načelo uravnoteženega prometa, po katerem smo sedaj ohranjali vrednost kmetijskih zemljišč in gozdov in površine celo povečevali, za kar smo bili celo pohvaljeni v okviru Evropske unije, kajti do sedaj smo imeli nekako kar veliko število zelenih površin, kar je pa s tem predlogom ogroženo. Po drugi strani pa bi ta ukrep bil smiseln, če bi ta zemljišča kupovali kmetje. Vendar ekonomsko stanje kmetov tega ne omogoča. Zato je tudi zgrešen sam namen te postavke za namakalne sisteme. Veliko boljše bi bilo, če bi že prodajali ta zemljišča, da bi potem te subvencije namenjali kmetom za dokup novih zemljišč oziroma za vzdrževanje gozdnih cest, kajti že sedaj v proračunu ta sredstva, ki so določena, ne zadoščajo niti za 50% potreb, ki se vsako leto izkazujejo. Poleg tega ne smemo pozabiti tudi na socialno-ekološko funkcijo, ki je omogočila državna zemljišča in gozdove, kar se tiče prostega dostopa kot tudi varovalnih območij in zaščite vodnih virov. Zato me seveda zanima: Ali ima kmetijsko ministrstvo oziroma kje je tukaj nacionalni pomen za ohranitev zemljišč in gozdov v lasti Republike Slovenije ob vstopu v Evropsko unijo? Ali se s tem ne ruši koncept oziroma je to v nasprotju z zakonom, katere naloge sedaj opravlja sklad kmetijskih zemljišč in gozdov? Z zmanjševanjem površin, s katerimi upravlja, se tudi zmanjšujejo možnosti denacionalizacije, zamenjave, menjave zemljišč, povečevanje in tako naprej. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. O tem predlogu bo odločal državni zbor in se boste takrat imeli priložnost se ustrezno odločiti. Kot drugo, mislim, da tisoč hektarjev in dva tisoč hektarjev prihodnje leto v ničemer ne ogroža osnovnih dejavnosti sklada. Kot tretje, mislim, da ne bo ravno držalo, da je nacionalni interes ohraniti vsa ta zemljišča v državni lasti. Da so ta zemljišča v državni lasti, je slučaj nekih zgodovinskih okoliščin. Če v državi ne bi imeli nacionalizacije, bi zagotovo ne imeli tudi teh številnih zemljišč. Nacionalni interes je, da prodaja nekatera zemljišča, ki so v državni lasti in se v ničemer ne razlikujejo od drugih zemljišč, kmetijskih ali gozdnih kjerkoli drugje po Sloveniji, z namenom, da med drugim kupuje tista gozdna zemljišča, ki so res nacionalnega interesa. To so pa zemljišča varovalnih gozdov in podobno. Struktura lastništva kmetijskih zemljišč in gozdov je v veliki meri rezultat ustreznih dogodkov po II. svetovni vojni, v določeni meri pa tudi že rezultat aktivne politike sklada kmetijskih zemljišč in gozdov in države, ki je želela prodajati in nakupovati tam, kjer je to smiselno in kjer je to res državni interes. Drugače pa ni noben državni interes, vsaj po naši oceni, da ima država zemljišča v lasti, na primer v pesniški dolini, ki se v ničemer ne razlikujejo od drugih zemljišč, ki jih tam posedujejo in imajo v lasti zasebniki, kmetje. Država mora svojo nacionalno strategijo in svojo okoljsko naravnanost in vse tisto, kar spada pod to, izvajati ne glede na lastništvo zemljišč. Lastništvo zemljišč tukaj ne sme biti nobena ovira, in sicer zemljišča so pač nekaj drugega, kar je tisto, kar država želi postoriti. Če država omeji aktivnosti v nekem prostoru, jih omeji za vse uporabnike, ne glede na to, kdo je lastnik in kdo ni. Kot rečeno, to je dano kot možnost. O tem se bo državni zbor odločal, ko bo sprejemal zakon o izvrševanju proračuna 2004/2005. Če se za to ne bo odločil, se pač ne bo odločil. V tem primeru seveda jaz lahko rečem kot minister, da ne vidim možnosti, kako bi pristopili k izvedbi nacionalnega projekta namakanja. Nacionalni projekt namakanja je pa tisti projekt, ki ga ta državni zbor zahteva, da se pristopi k njegovemu izvajanju vsako leto in ves čas in zato obstajajo tudi jasna ekonomska opravičila, glede na osnovi študij, ki jih je v dveletnem obdobju v Sloveniji naredila svetovna banka v sodelovanju s slovensko vlado. Hvala.
Gospod minister, hvala lepa. Proceduralni predlog. Izvolite.
Moram reči, da nisem zadovoljen z odgovorom in menim, ker sem tudi vložil amandma in predlagal zmanjšanje te postavke in je bil zavrnjen, razumem, da tukaj sklicevanje, kako se bo državni zbor odločil, je zavajajoče. Zato v skladu s poslovnikom predlagam, da se na to temo opravi razprava, kajti menim, da se z razprodajo teh zemljišč odpovedujemo možnosti načrtnega vpliva na življenjsko pomembne funkcije in jih tako prepuščamo zasebnim, profitnim interesom, kjer pa država seveda nima vpliva in tudi vemo, kako se določene stvari otežujejo, če je samo en člen proti. Mislim, da je potrebno na to temo opraviti razpravo. Hvala.
Hvala lepa. O predlogu poslanca gospoda Vnučca, da državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, mag. Francija Buta, na njegovo poslansko vprašanje, bo državni zbor odločil na jutrišnjem nadaljevanju seje zbora v okviru glasovanj. Sedaj bo ministru za finance in ministru za zdravje postavil poslanski vprašanji gospod France Cukjati. Lepo prosim, gospod Cukjati, glede na to, da je minister za finance opravičeno odsoten, da podate izjavo, ali želite pisni, ali ustni odgovor na naslednji seji. Izvolite.
Hvala za besedo. Vprašanje, namenjeno ministru za finance, sem pismeno najavil že pred enim mesecem. Takrat ministra ni bilo v državnem zboru, zato sem odstopil od vprašanja. Sedaj ga bom kljub temu postavil, in pričakujem, da bo prihodnjič nanj ustno odgovoril. Gre za vprašanje obremenitve plač. Povsem jasno je, da so naše plače v primerjavi z Evropsko unijo daleč nadpovprečno obremenjene. Prispevki za socialno varnost v procentih bruto družbenega proizvoda so v Sloveniji 13,69, v Evropski uniji 11,4 od bruto plače. Davek na plačilno listo je v Sloveniji 1,7, v Evropski uniji 0,4 procenta, v procentih bruto družbenega proizvoda. Tako je celotna obremenitev bruto plače v Sloveniji v vrhu Evropske unije, in sicer 48,2. Iz tega seveda sledi, da so neto plače, tisto, kar delavec dobi v žep, tako nizke. Seveda smo zaradi tega zelo nekonkurenčni. Kapital ne prihaja v Slovenijo, investicije, in še ta ubogi kapital, ki ga imamo, odhaja na tista področja, kjer so plače manj obremenjene, zato se zapirajo tovarne in podobno. Minister za finance je februarja letos pravilno ugotovil, ko je rekel, da osrednje izhodišče davčne reforme je razbremenitev dela. Razbremenitev dela, razbremenitev plač. Pri reformi zdravstvenega varstva, beli knjigi, pa smo soočeni z nasprotnim dogajanjem, in sicer z obremenitvijo plač, 4 procente neto plače oziroma 2 procenta bruto in 4 procente pokojnin. Zato sprašujem: Kako se je vlada uskladila? Uskladila se je pred izdajo bele knjige, tako nam je ministrstvo zagotavljalo, ker zaradi tega ni moglo pravočasno dati besedila zdravstvene reforme v javno obravnavo, ker se je čakalo na uskladitev v vladi. Zaradi tega sprašujem ministra za finance: Kaj je sedaj s to uskladitvijo, oziroma kako bo razrešil napovedane obremenitve plač? To je vprašanje, zastavljeno ministru za finance. Sedaj pa prosim, če mi ponovno odredite [[...]]
Zagotovo, gospod Cukjati.
[[...]]da začnete [[...]]
Nove 3 minute imate na razpolago.
Ja. Dobro.
Ali lahko izklopite mikrofon samo za sekundo? Hvala lepa. Izvolite.
Naslednje vprašanje je namenjeno ministru za zdravje, in sicer primer Celja. Kot sem pismeno pred štirinajstimi dnevi napovedal vprašanje gospodu ministru, ponavljam tukaj. V Celju je bilo 2800 nepregledanih histoloških vzorcev. Zagotovo je tu med temi vzorci gotovo nekaj takih, za katere lahko povemo, če bi bili pravočasno diagnosticirani, bi marsikatero življenje podaljšali. Kdor meni, da zaradi tega ni bilo smrti ali skrajšanja življenjske dobe, je naivnež. Sprašujem se, ali je tudi dejstvo, da je v Sloveniji v letih od 1999 do 2002 sicer naraslo število umrlih za rakom za 4 %, v istem času pa v Mariboru, v celjski regiji, kjer je ta primer, pa za 16 %, kar je štirikrat več. Ne bom tukaj govoril o neki vzročni zvezi, lahko jo samo slutimo, strahotno vzročno zvezo. Sprašujem ministra: Kaj je naredil v tem času, ki je že kar dolg, da se primer Celja ne bi ponovil? To se pravi, da se zakasnitev diagnostike, ki je tako zelo pomembna za preživetje naših pacientov, ne bi ponavljala, pa ne samo v Celju, ampak tudi drugod po Sloveniji, pa ne samo diagnostika histoloških preparatov, ampak tudi druga diagnostika. Vsi vemo, da pravočasno opravljena gastroskopija lahko reši pacienta pravočasno pred rakom na želodcu in podobno. Ne govorim o zdravstveni reformi, kajti to so problemi, ki jih je potrebno reševati brez kakršnekoli reforme, tekoče reševati, tekoče, poudarjam, vsako leto vedno znova. Zato sprašujem: Kaj je naredil, da bi se diagnostični postopki, ki so zelo pomembni, pospešili, da bi se čakalna doba na teh ključnih za pacienta in preživetje ključnih, točkah skrajšala? Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Dr. Keber, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana gospa predsedujoča. Spoštovani gospod poslanec. Najprej seveda na načelni ravni vprašanje, kaj pomeni zaostanek pri čakanju na izvid. Zaostanek pri čakanju na izvid krši strokovne smernice in krši tudi etične standarde. Sam zaostanek je seveda breme tistega, ki ga opravi, in njegovih neposredno nadrejenih. Ni mogoče, ne glede na to, da bom v nadaljevanju povedal številne ukrepe naravne in tekoče politike, in pa seveda na ravni regulacije sistema, kar ima ministrstvo v rokah, da odpravlja take primere, ki se pojavljajo, ampak vsekakor ni mogoče v naprej oziroma ministrstvo ne opravlja vloge, da bi vsakemu posameznemu zdravniku gledalo čez rame. Nasprotno, zelo pogosto smo v zvezi s tem celo pokarani, da ni naša pristojnost, da gremo v tovrstne podrobnosti. Naj vseeno omenim, da v zvezi z bolnišnico Celje in s primerom afero Celje, lahko povem, da vsekakor ta bolnišnica po našim podatkih, po podatkih, po poročilih tudi same bolnišnice, od leta 2001 naprej nima več teh zaostankov. Preiskave oziroma ugotavljanje, ali se je komu od bolnikov v tem procesu zgodila škoda, še potekajo. Dovolite, da ponovim, da sem tudi jaz sam, kot zdravnik, na osebni ravni izrazil podobno prepričanje kot vi, spoštovani poslanec, da pri tako številnih zaostankih in pri tako številnih bolnikih je težko predvideti, da nikjer ni bilo niti najmanjše škode. Res pa je, da sem dolžan znotraj sistema verjeti tistim, ki smo jim dali zakonsko pooblastilo, da ta del strokovnega nadzora opravljajo. Za ta del individualnih primerov opravlja preiskave zdravniška zbornica. Doslej je pregledala 91 primerov zaostankov. V šestih primerih je zahtevala dodatna pojasnila. Zaenkrat komisija zdravniške zbornice ni našla vzročne zveze med zaostanki in poslabšanjem zdravstvenega stanja. Preglede nadaljujemo še s 220 primeri. Ta del preiskave se bo pričel v decembru 2003. Gre še za starejše primere. Vsi izvirajo predvsem s področja suma na rakave bolezni, ker ravno tukaj je mogoče predvideti, da je časovni zaostanek pri izvidu naredil škodo. Na ravni tega, kar dela ministrstvo, bi rekel, da kljub vsemu vzpostavljamo sisteme strokovne odgovornosti vsakega izvajalca posebej. V bolnišnicah smo vzpostavili poleg poslovnega in finančnega tudi strokovno vodstvo. Bolnišnice v zadnjih letih izdelujejo obsežna strokovna poročila. Naj pokažem, morda boste uporabili kot dokaz protisistemu. To je strokovno poročilo Bolnišnice Celje za leto 2002 na 400 straneh. Podobna poročila delajo številne bolnišnice. Je že res, da so znotraj teh poročil izvajalci predvsem ponosni na dosežke. Te dosežke spremljamo vsak dan. Ampak med njimi že dobimo tudi prve samokritične opazke in tudi poročilo o zaostankih v Celju je tukaj notri opisano. Jaz bi, če mi dovolite, rekel, pri zaostankih, pri tipu napake, kot se imenuje zaostanek, mi menimo, da je tisti, ki to prvi opazi, državljan oziroma bolnik sam. Zato na tej ravni poudarjamo potrebo in osveščamo državljane s številnimi aktivnostmi, da je njihova vloga, da prvi sprožijo in da zahtevajo ta svoj izvid. Navsezadnje je celotna praktična politika ministrstva v zadnjih letih takšna, da poziva državljane, naj pogumno brez zadržkov sporočajo to, kar je njihova pravica. Mi pripravljamo nove pravice, pravice državljanov, v obsežnem poglavju novega zakona, kjer bo ena od pravic tudi pravica do izvida bolezni v ustreznem času in bo tudi vpisana. Tako bi, spoštovani poslanec, odgovoril na naslednji način. Poleg sistema strokovnih smernic, nadzorov, razširjenih kolegijev, obveznosti ustanov, je vselej prisotna tudi odgovornost zdravnika, ki ve, kdaj močno prekrši oziroma kdaj prekrši tisto, kar je strokovna smernica in kar je etični standard. Mi bomo v tem primeru tudi v prihodnosti znotraj sistema nadzora in v delitvi odgovornosti z zdravniško zbornico opravljali vlogo nadzora.
Kolega Cukjati želi dati dopolnitev vprašanja.
Nekako se mi zdi, da se nismo dobro razumeli, kajti gre za splošen pristop k skrajševanju čakalnih dob v diagnostiki, pomembni diagnostiki. Ne samo znotraj posamezne bolnišnice, recimo Bolnišnice Celje, ampak celotnega zdravstvenega sistema. Pred tremi, štirimi leti je bila čakalna doba za gastroskopijo v Ljubljanski regiji šest mesecev, danes je preko enega leto. Za cistoskopijo je bila okrog 8 mesecev, danes je več kot leto. Za CT je bila čakalna doba tri do štiri mesece, danes, če se ne pokvari aparat, je skorajda eno leto. Vse to, gospod minister, dobro veva oba, so zelo pomembne diagnostike, ki so včasih tako pomembne, da je nekaj mesecev že usodnih za pacienta. In seveda se da rešiti ta vprašanja. Jaz ne vem, gotovo ima ministrstvo zelo dobro izdelano mrežo teh diagnostičnih kapacitet, zelo dobro izdelane imprezentne čakalne dobe na teh točkah. Zaradi tega sprašujem: Kje so tiste točke in kaj je ministrstvo naredilo, da bi se tu na teh ključnih točkah čakalna doba zmanjšala? Ne gre samo za histološke preglede, ki so v predalih, ampak gre za paciente, ki čakajo doma, dokler ne pridejo v fazo urgence in potem pristanejo na urgenci in je naslednji dan narejena preiskava, morda prepozna.
Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Na tem področju je prav gotovo vezano to na čakalne dobe na človeške in na stalne kapacitete in na kapacitete opreme in seveda tudi na prioritete, ki si jih posamezna stroka postavi, da odgovori na to vprašanje. Jaz ne bom odvrnil, spoštovani poslanec, da smo na nekaterih področjih, recimo, in upal bi si trditi, da povsod število preiskav raste, ampak da je tudi zahteva po teh preiskavah vedno večja. Na primer mi smo v tem času početverili število operacij sive mrene v nekaj letih, pa kljub vsemu je čakalna doba še vedno eno leto. Enako se dogaja na drugih področjih. Mi imamo več opreme, kot jo ima nuklearna magnetna rezonanca, računalniška tomografija, naštevam samo tiste ključne točke. Vlagamo ogromnooziroma v okviru primerjav s prejšnjim obdobji razmeroma veliko v to ključno opremo. Na primer, v prihodnjem letu bomo pridobili še dve enoti za nuklearno magnetno rezonanco. In tisto, da se na določenem področju preiskave množijo, ni posledica tega, da ne bi nič naredili na področju kapacitet, ampak so posledica naraščanja števila napotitev. Na tej ravni se tudi obračamo na stroko in tudi preko kliničnih smernic, ki se pripravljajo, želimo, da bi stroka, tukaj dejansko ni drugačnega odgovora na kratek čas da stroka potem postavi prioritete, da pri čakanju na določeno preiskavo prej pridejo na vrsto tisti bolniki, pri katerih je sum na določeno vrsto diagnoze tako pomemben, da mu je treba dati prednost. Skušamo v prihodnosti odgovoriti na oboje z večjimi človeškimi viri, ki jih predvidevamo, rast števila zdravnikov, odpravljanje, to že delamo, odpravljanje tistih ozkih grl, ki jih predstavlja oprema, številna ozka grla pa so tudi na področju organizacije, slabšega postavljanja prioritet, kar delajo po vsem svetu, da bi znotraj omejenih virov kljub vsemu prišli na vrsto tisti bolniki, ki to najbolj potrebujejo. Jaz ne bom, ker ste mi rekli, naj ne omenjam bele knjige, ampak v ozadju tega, da pridemo do pravih prioritet, so tudi sistemski premiki na področju organizacije zdravstva. Vsak posamezni zdravnik, ki ima ta čas svoj veliki problem, kako svoji manjši skupini bolnikov zagotoviti iskano, želeno preiskavo, vsak posamezen zdravnik na to ne more odgovoriti. Lahko dogovori samo drugačna organizacija celotnega zdravstvenega sistema.
Hvala minister. Kolega Sok bo sedaj postavil vprašanje ministru za kmetijstvo.
Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Vprašanje bom postavil ministru za kmetijstvo. Ob vstopu Slovenije v Evropsko unijo bo kmetijstvo še veliko bolj na prepihu, kot je že sicer. Eden od ukrepov skupne evropske kmetijske politike, ki ga poznajo v državah članicah Evropske unije, je tudi ukrep zgodnjega upokojevanja kmetov. Ta ukrep je zasnovan z namenom povečanja in koncentriranja proizvodnih virov v kmetijstvu, v prvi vrsti seveda kmetijskih zemljišč. Ukrep predstavlja dodatno spodbudo za generacijski prenos upravljanja na kmetiji. Prat tako pa je ukrep pomemben tudi za socialno zagotavljanje dohodka starejšim kmetom, ki so se odločili prenehati kmetovati. Upravičenost do sredstev v okviru tega programa je povezana s starostjo kandidata, in sicer najmanj 55 let oziroma da ta starost ne presega običajne upokojitvene starosti, in pa delovnim statusom, gre za nepretrgano ukvarjanje s kmetijstvom v zadnjih desetih letih ali pa v nekaterih državah pet. Kmet, ki je zgodaj upokojen po tem programu, se mora odpovedati nadaljnjemu tržnemu pridelovanju kmetijskih proizvodov. Prevzemnik kmetije pa mora izkazati ustrezno usposobljenost in se obvezati, da bo nadaljeval s kmetijsko dejavnostjo na prevzeti kmetiji vsaj naslednjih 10 let. V Evropski uniji so podpore za zgodnje upokojevanje lahko deležni tudi delavci na kmetiji, s tem da morajo dopolniti najmanj 55 let, po vstopu v program zgodnjega upokojevanja pa morajo popolnoma prenehati s kmetijsko dejavnostjo. Prejemanje podpor za predčasno upokojevanje je vrednostno in pa časovno omejeno. Prenosnik, torej kmetija, so v Evropski uniji povprečno upravičeni do prejema letne vsote največ 15.000 evrov za obdobje največ petnajstih let. Ukrep zgodnjega upokojevanja se lahko izvaja največ do 75. leta starosti prenosnika kmetije oziroma do običajne upokojitvene starosti prenosnika kmetije. Če je prenosnik kmetije upravičen do redne pokojnine, paje lahko vsota za zgodnjo upokojitev odobrena tudi kot dodatek k redni pokojnini, če je le-ta prenizka. V primeru, ko je na prenos kmetije vezanih več lastnikov, se pravi več upravičencev, se v okviru ukrepov zgodnjega upokojevanja določi skupni znesek podpor za vse, in sicer tako, kot da bi ta znesek prejemal en sam upravičenec. Ker se mi čas izteka, bom končal. V Sloveniji je v zvezi z zgodnjim upokojevanjem kmetov zaenkrat ostalo le pri obljubah, čeprav ta ukrep spada v program skupne evropske kmetijske politike in bi ga deloma lahko financirali tudi iz sredstev Evropske unije. Sprašujem: Zakaj je tako in kdaj bomo ta ukrep uvedli v slovensko kmetijsko politiko? Hvala lepa.
Hvala lepa, kolega Sok. Sedaj bo najprej odgovoril minister za kmetijstvo, magister But. Prosim.
Hvala lepa, gospodu poslancu za vprašanje. Najprej bi povedal, zakaj še ni tega ukrepa v Sloveniji. Zato, ker to ni obvezen ukrep skupne kmetijske politike oziroma ni ukrep skupne kmetijske politike v okviru tistega, kar razume Evropska unija kot skupno in obvezno. V skupno kmetijsko politiko, ki je obvezna, spada namreč 23 tržnih redov, ki zajemajo neposredna plačila ali subvencije, Eko-0, intervencije na trgu, uvozno-izvozne režime in pa kvote, kot omejitve proizvodnje. To je obvezna skupna kmetijska politika, za katero Evropska unija potroši približno polovico denarja proračuna EU. Ukrep zgodnjega upokojevanja spada v shemo programa razvoja podeželja po "garanti" ali po jamstvenem skladu, in sicer v tisti del, ki ni obvezen. V ta del razvoja podeželja po jamstvenem skladu namreč spada kmetijsko okoljski program, ki je obvezen, spada tudi ukrep podpor na območju z omejenimi dejavniki ECO-1, kini obvezen. Naša država ga že izvaja dolga leta. In država se lahko odloči tudi za ukrep zgodnjega upokojevanja. Ukrep zgodnjega upokojevanja trenutno izvaja slaba polovica držav članic Evropske unije. Druge ga ne izvajajo. Med drugim ga ne izvaja Avstrija in ga ne izvaja nobena od pristopnic. Zakaj ga ne izvajajo? Zato, ker je ukrep izjemno drag in ga lahko kot država dobi sofinanciranega v višini 80% celotnega izplačila vendarle v okviru denarja, ki ga izpogajaš skupno za programe razvoja podeželja po "garanti" ali po jamstvenem skladu. Slovenija se odloča, da bo ta ukrep pilotsko uvedla v letu 2004 in v celoti uvedla v okviru višine, ki jo bo zmogla, v letu 2005. V ta namen je v Bruslju že program razvoja podeželja za ukrepe jamstvenega sklada 2004/2005,v katerem natančno opredeljujemo, predlagamo, kako bi koristili 250 milijonov evrov v obdobju 2004, 2005 in 2006 plus 20% lastne udeležbe. To je tisti denar, 250 milijonov evrov, ki smo ga izpogajali v okviru programa razvoja podeželja za jamstveni sklad.Skratka, ukrep zgodnjega upokojevanja se lahko vrši na različnih nivojih. Plačila se praviloma plačuje na hektar kmetijskih zemljišč. Načeloma pod pogoji, ki ste jih omenili. In jasno je, da seveda ta ukrep zgodnjega upokojevanja jemlje denar drugim ukrepom. V Sloveniji se odločamo in dajemo prioriteto ukrepom v okviru programa razvoja podeželja območjem z omejenimi dejavniki ali podpora hribovskemu, kraškemu in drugemu svetu, kmetijsko okoljskega programa, ki je obvezen element razvoja podeželja, in kot rečeno, tudi po novem za ukrepe zgodnjega upokojevanja. Ukrep je, prvič, finančno izjemno drag, drugič, je zelo zahteven. Računamo, da bi v Sloveniji v letu 2005 do tega ukrepa bilo upravičenih že približno 1000 do 1500 kmetov. Tudi v Sloveniji počasi stopamo v ta ukrep in mislim, da bomo edina pristopnica, ki bomo ta ukrep začeli uvajati. Še enkrat, uvedli ga nismo zato, ker za to nismo imeli razpoložljivega denarja, in zato, ker to ni obvezen element skupne kmetijske politike. Hvala.
Kolega Sok želi postaviti dopolnitev vprašanja.
Čisto na kratko. V Novi Sloveniji razmišljamo, da ne bi bilo nobene škode, če bi kakšen drug ukrep zmanjšali, pa ta ukrep uvedli. Razlogov je več. Poglejte, gospod minister! Statistični podatki pravijo, da je v zadnjih treh letih v Sloveniji nehalo kmetovati 10 tisoč kmetijskih subjektov, in se je za 5% kmetijskih površin v uporabi v tem času zaraslo. Poleg tega vi pravite, da boste uvedli v letu 2004 pilotni projekt. Prepričani smo, da če hočete to uvesti, je treba najprej sprejeti ustrezen zakon, tako kot je tudi v drugih državah. Sami smo pogledali kar nekaj zakonov s tega področja. V tem trenutku seveda zakona ni. Še več, sredstva v približni višini 200 milijonov slovenskih tolarjev, namenjena za ta ukrep v proračunu za leto 2004, se s spremembo proračuna, ki je vložena v proceduro v državnem zboru, ukinjajo, v letu 2005 pa za ta ukrep ni namenjenih nobenih sredstev v okviru proračuna. Hvala lepa. Minister, prosim, imate besedo.
Hvala lepa. Kot prvo, ni potrebno sprejeti zakona, ker je zakonska osnova v zakonu o kmetijstvu. Potrebno je sprejeti ustrezno podzakonsko podlago, ki je pa tudi ni potrebno posebej, ker je že opredeljena v evropskem pravnem redu. Nadalje. Ukrep se bo financiral iz paketa tako imenovanih plačil iz razvoja podeželja po "garanti" ali po jamstvenem skladu, če bo program, ki smo ga v Bruselj poslali, ustrezen in bo tudi dobil zelo luč s strani evropske komisije. Drugič. Prepričan sem, da je prav, da tega ukrepa do sedaj nismo uvedli znotraj denarja, ki smo ga imeli na razpolago, prioriteto smo pač dali neposrednim plačilom, podpori območjem z omenjenimi dejavniki, zlasti hribovskemu, kraškemu, gorsko višinskemu svetu, kmetijsko okoljskim programom in pa investicijskim podporam ter programom razvoja podeželja, znanim pod imenom, crpov, lokalno infrastrukturo in podobno. V tej državi se bomo postopoma odločali za ta ukrep in sproti bomo preverjali, kakšni bodo učinki tega ukrepa, kajti po splošni oceni večine držav Evropske unije je ta ukrep tisti, za katerega se odločajo države, ki že izpolnijo in v celoti uveljavijo druge ustrezne ukrepe. V primeru, če bi želeli, da bi bil ta ukrep večji, bi morali predlagati, kateri ukrepi v okviru razvoja podeželja, to so pa lahko samo štirje, samo štirje so lahko ukrepi, znotraj katerih lahko izbiraš to možnost. To so eko-1, plačila ali območja z omenjenimi dejavniki, kmetijsko okoljski program, ali eko-2 in eko-3, zgodnje upokojevanje in doseganje evropskih standardov. Samo ti štirje ukrepi so, ki se lahko plačujejo poleg nekaj majhnih ukrepov izobraževanja itd., ki jih pozna evropski pravni red v okviru programa razvoja podeželja po jamstvenem skladu. Skratka, če se hoče narediti zamenjava,se lahko naredi samo znotraj teh štirih ukrepov in ne znotraj ostalih ukrepov, ker ti ukrepi spadajo v ta paket, za katerega Evropska unija namenja 80 % denarja v okviru programa razvoja podeželja. In ne nazadnje. Če v Sloveniji morajo prenehati še mnoge kmetije, bo ta proces pozitiven, če bodo avtomatično prenehale zato, ker bodo njihova zemljišča prejeli v obdelavo sosedje ali pa drugi kmetje. Če temu ne bo tako, se slovenske kmetije nikoli ne bodo izenačile po konkurenčnosti z drugimi, v globalnih pogojih notranjega trga Evropske unije pa to še kako pomembno. Skratka, če ne bo določeno število kmetij prenehalo kmetovati, se druge ne bodo mogle povečevati. Narobe je samo takrat, kadar kmetija preneha kmetovati in drugi ne vzamejo zemlje v obdelavo in te zemlje ne obdelujejo naprej.
Hvala, gospod minister. Vprašanje bo sedaj postavil gospod Miran Potrč.
Hvala lepa. Vidim, da ministra za delo, družino [[...]]
Samo hipec, kolega Potrč. Pogledal sem kolega Soka, razumel sem, da kolega Sok ve, da ministra za šolstvo ni. Mu želite postaviti ustno vprašanje - samo, da to razčistimo, kolega Potrč - ali boste zahteval odgovor v pisni obliki? Prosim, kolega Sok.
Mislim, da nima smisla danes postavljati vprašanja, da se mi potem čez en ali pa čez dva meseca odgovarja. To vprašanje mu bom pač ustno postavil na naslednji seji, prav bi pa bilo - to ugotavljamo v opoziciji -, da bi se ministri udeleževali sej in odgovarjali na vprašanja, če ne [[...]]ta institut poslanskega vprašanja nima nobene prave vrednosti. Hvala lepa.
Poglejte, preden dam kolegu Potrču besedo, naj samo še enkrat pojasnim. Pozanimal sem se, kje so ministri - vsi imajo druge obveznosti. Predvsem bomo morali pomisliti, glede na naš vstop v Evropsko unijo, ali bodo poslanska vprašanja obstala še naprej na ponedeljkih, glede na dejstvo, da je večina sestankov ministrov članov svetov za posamezne resorje ob ponedeljkih v Bruslju. Kolega Potrč ima besedo.
Hvala lepa. Poslansko vprašanje postavljam gospodu ministru za delo, družino in socialne zadeve, dr. Vladu Dimovskemu. Na 29. seji državnega zbora je poslanec dr. France Cukjati postavil nekatere trditve, ki zahtevajo jasne odgovore. Za njega so temeljni problem politične korupcije v Sloveniji neupravičene borčevske pokojnine. Imeli naj bi 32.000 neupravičenih borčevskih pokojnin, kar po njegovem stane državo 600 milijard tolarjev, razdeljenih na koruptiven način. Gospod dr. Cukjati trdi, da se število borčevskih pokojnin vsako leto zmanjša manj, kot bi se jih glede na naravno starostno lestvico moralo zmanjšati. In končno, dr. Cukjati trdi, da se dodajajo nove borčevske pokojnine in sprašuje: Kdo deli te pravice? In: Koliko je prejemnikov borčevskih pokojnin, rojenih po letu 1945? Ne dvomim, da gre za nesprejemljive konstrukte, da gre za ideološko motiviran, žaljiv in sovražen odnos do borcev NOB, ki so se v času okupacije v 2. svetovni vojni uprli agresorju in skupaj z zavezniki, Anglo-Američani, osvobodili Slovenijo. Končno gre za ignoriranje ustavnih obveznosti, saj je Republika Slovenija z ustavnim zakonom, sprejetim v slovenskim parlamentu 25. junija 1991, zapisala, da bo borcem narodnoosvobodilne vojne in članom njihovih družin zagotavljala pravice v obsegu in pod pogoji, ki so jih imeli pred tem. Ker se z neresničnimi trditvami in izmišljenimi konstrukti govorijo laži, žali udeležence NOB in jim oporeka pravice, ki jih zakonito uživajo, sprašujem ministra za delo, družino in socialne zadeve: Prvič. Ali prejemniki borčevskih pokojnin iste prejemajo v skladu z ustavno obvezo in na zakoniti podlagi? Drugič. Kako se je v zadnjih letih gibalo število borčevskih pokojnin, starostnih, invalidskih, družinskih in vseh? Tretjič. Ali so med prejemniki starostnih in invalidskih borčevskih pokojnin res osebe, rojene po letu 1945? In: Kolikšen obseg je vseh sredstev, ki se iz proračuna izdvajajo zavodu za pokojninsko in invalidsko zavarovanje Slovenije za udeležence narodnoosvobodilne vojne? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister dr. Vlado Dimovski, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Mi smo seveda pridobili nekatere podatke, ki bodo lahko odgovorili na vaše vprašanje, kar se tiče borčevskih pokojnin. Naj takoj na začetku povem, da na prvo vprašanje okoli prejemanja borčevskih pokojnin na zakoniti osnovi oziroma podlagi lahko zatrdim, da se to izvaja na zakoniti in skladni osnovi in podlagi. Vse skupaj lahko rečemo, da je v zadnjih letih gibanje števila borčevskih pokojnin upadalo, govorimo pa o več vrstah teh pokojnin. Lahko rečemo, da je za leto 2002 bilo izplačanih za 39.000 udeležencev narodnoosvobodilne borbe in 759 kmetov borcev. Zelo natančno - mislim, da ne bo vprašanj - lahko povem, da so te pokojnine razdeljene na starostne, invalidske, družinske oziroma vdovske, tako da bi vam rad podal natančne številke, ki smo jih pridobili s strani zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje. Tako je starostnih pokojnin v letu 2002 bilo nekaj več kot 18.000, od leta 1998 pa je ta številka padla za skoraj 5000. Invalidskih pokojnin je od 6500 v letu 1998 bilo nekaj več kot 5000 v letu 2002; družinskih oziroma vdovskih pa je bilo približno 15.000 tako v letu 1998 kot v letu 2002, ker gre za prejemanje nekaterih družinskih in vdovskih pokojnin s strani članov družine. No, skupna številka, da povem, že prej sem rekel, da je bilo v letu 2002 izplačanih nekaj več kot 39.000 takih pokojnin, medtem ko je bilo v letu 1998 nekaj več kot 45.000 pokojnin, izplačanih na tej osnovi, kar pomeni, da se je število zmanjšalo za nekaj več kot 20 procentov v tem obdobju. No, še podoben pregled za kmečke borčevske pokojnine. In sicer, v letu 1998 je bilo, nekaj več kot 1100 teh pokojnin. V letu 2002 700, natančno 759 kmečkih borčevskih pokojnin. Na vaše vprašanje, ali so med prejemniki starostnih in invalidskih borčevskih pokojnin tudi osebe, rojene po letu 1945 - takih ni. So pa prejemniki pokojnin, ki so obveznost proračuna, lahko tudi prejemniki družinskih oziroma vdovskih pokojnin, kar seveda tudi izhaja iz ustreznega zakona. Kar se tiče pa ustreznega obsega oziroma obsega vseh sredstev, pa lahko zagotovim oziroma po podatkih zavoda pokojninskem in invalidskem zavarovanju je obveznost proračuna za udeležence narodnoosvobodilne vojne, španske vojne, narodne heroje, nosilce spomenice 1941 za leto 2002 v celotnem obdobju leta znašalo nekaj več kot 16 milijard oziroma 1,4 milijarde na mesec. Za pokojnine kmetov borcev pa je znašala okoli 160 milijonov SIT, v povprečju približno 13 milijonov mesečno. To je kratek odgovor, lahko pa seveda te, ker je šlo za nekatere številke, dostavimo tudi v pismeni obliki. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa, gospod minister, za konkreten odgovor. Podatki in številke, ki ste jih povedali, govorijo sami zase. Več ni treba komentirati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bogdan Barovič bo postavil poslansko vprašanje ministrici brez resorja, odgovorni za regionalni razvoj. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Hvala za odgovore, ki so izhodišče za moja nadaljnja vprašanja Vam in seveda vsem kolegom. Zakaj tako tiščim v regionalni razvoj? Zato, ker prihajam iz Trbovelj, pa iz zasavske regije, ki je še kako - vsaj po vseh prepozicijah, ki obstajajo danes -, potrebna regionalne pomoči s strani države, še posebej pa s strani Evropske unije, ki se sedaj približuje in ki omogoča to pomoč. Spoštovana gospa ministrica brez resorja, rekli ste, da Evropska unija ni zadovoljna s povečevanjem števila regij. Sam vam sicer verjamem, vem pa, da se Evropska unija tista, ki ne predpisuje velikosti, števila in pristojnosti regij, temveč natančno določa, kdo in kako lahko dobi pomoč. Statistični podatki tudi kažejo, verjetno ste sami ugotovili, da v Evropski unij regionalna raven raste, se krepi. Države Evropske unije in politika Evropske unije podpirajo šibke, v razvoju nazadujoče regije. Dejali ste, da na ravni NUC3, kamor bi se regije, statistično obstoječe, vključile, obstaja nek normativ 150.000 do 800.000 prebivalcev. Recimo, zelo zanimiv podatek je Avstrija 72.000 prebivalcev je maksimum za eno regijo - in mislim, da jih ima Avstrija več kot 120 okoli 130. No, to je en del tistega, kjer bi lahko odprli pogovor, razgovor, kjer bi se lahko pogovarjali. Zelo sem bil vesel, da ste povedali, da statističnih regij nimamo namena spreminjati. Bil sem zaskrbljen zaradi tega, ker je strategija gospodarskega razvoja, objavljena v mesecu juniju leta 2002, natančno govorila o smiselni členitvi na 8 regionalnih središč. Kar pomeni, da bi konkretno zasavska regija in Trbovlje padli v osrednjo slovensko regijo. To pomeni, da ko bo Slovenija prišla v Evropo, bo povprečje, ki ga mora dosegati, da bo neto prejemnica, bodo tudi Trbovlje prišle v središče, kjer je to povprečje tako visok, da bi kot ta trenutek žal najbolj obubožana regija - saj mogoče se kolegi ne bodo strinjali, ampak jaz trdim, da je temu tako - izpadale iz strukturnih skladov in strukturnih pomoči. V zvezi s tem bi vas še vprašal: Zakaj je vaše ministrstvo brez resorja tako razdrobljeno? Eden za drugega več ne vedo, kaj počnejo, drug na drugega se izgovarjajo in drug drugemu govorijo podatke. Posledica tega pa je, da namesto 100% Trbovlje, ob strojni tovarni, ki se je zgodila, dobi 19% od 100% zagotovljene pomoči? Ampak, to ni kritika, to je samo poskus, da naj se enkrat organiziramo. To ministrstvo naj postne ministrstvo, naj se decentralizira ali centralizira, tako da ne bodo - končal bom - sredstva razdrobljena, da se ne bodo delila po kapljicah in nobena regija - pa vemo, kakšne so, večina je obubožanih v Sloveniji - ne dobi v bistvu nič. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa ministrica, mag. Zdenka Kovač, izvolite.
Hvala lepa za to dodatno vprašanje. Spoštovane poslanke in poslanci. Dejstvo je, da mi upoštevamo že doslej izpogajana izhodišča tudi pri pripravi novega zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, zato v ta zakon vnašamo osnove, da se oblikujejo do tri kohezijske regije, da izhajamo iz 12 statističnih regij, tako kot so oblikovane sedaj, z možnimi manjšimi spremembami kakšne od občin, ki želi drugam, pa vendarle tudi tukaj se bo potrebno pogajati In zato, da bi odgovorili tudi na tisti izzive, ki se pa v zadnjem času pojavljajo, češ da so tudi znotraj teh večjih regij predvsem subobmočja, ki želijo imeti svoje razvojne programe, predlagamo solucijo, da se oblikujejo tako imenovana območna razvojna partnerstva znotraj statističnih regij, ki pripravljajo subprograme za tako imenovane subregije. V tem zakonu bo dana tudi osnova, da lahko sploh dobimo pravega pogajalskega partnerja na regionalnem nivoju skozi tako imenovano vzpostavitev zveze občin in z vzpostavitvijo regionalnega razvojnega sveta. S tem bomo dobili tudi pravno legalnega partnerja na regionalnem nivoju, s katerim bomo lahko usklajevali različne politike. Zdaj pa okrog Zasavja. Zasavje dejansko ima dve značilnosti, na eni strani je to statistična regija, za katero vemo, katere občine spadajo, potem pa je še en širši program, ki ga tudi imenujemo regionalni razvojni program za Zasavje, pa vendarle vključuje še občini Laško in Radeče. No, v zadnjem času se pojavlja težnja, da bi se del te regije vendarle - ampak ta težnja prihaja od spodaj navzgor - priklopil centralni regiji. Ravno na zadnjem obisku sem opozarjala, kaj se zna s tem zgoditi. Kajti mi si prizadevamo, da bi za programsko obdobje 2007/2013 izpogajali za tako imenovane A in B regije najugodnejšo pozicijo, torej da še naprej ostanejo cilj 1, regija v evropskem merilu, in si tako izborijo res najugodnejši tretma. Tu znotraj vidimo tudi Zasavje. Problematiko Zasavja poznamo. Ob propadanju in zapiranju energetskih sistemov je tukaj prišlo še do velikega zapiranja delovnih mest v delovno intenzivnih panogah, ki jih pripravljavci programa Zasavje 2000-plus seveda niso predvideli v takšni meri, kot je danes to prisotno. In zato imamo zelo velik problem. Mi, skupaj z ministrstvom za delo in z ministrstvom za gospodarstvo, pravkar poskušamo revidirati tako politiko zaposlovanja, ki se izvaja v Zasavju, kot tudi politiko, ki jo izvajata agencija za regionalni razvoj in ministrstvo za gospodarstvo, da bi skupaj ugotovili, ali lahko pospešimo nastanek novih delovnih mest. Trenutno jih nastaja približno 200 do 250 novih v regiji vsako leto, po drugi strani pa se nam jih zapira 400 do 500. To je ključni problem Zasavja, ki ga moramo odpraviti. Sedaj, kar se tiče pa učinkovitosti delovanja institucij, kar je bilo tudi eno od podvprašanj. Mi bomo podrobno odgovorili, z vsemi fizičnimi kazalci, kako te institucije delujejo. Mislim, da vseeno imamo tam sedaj že razvojnega partnerja, res pa je, da je bil cel sistem spodbujanja skladnega regionalnega razvoja do sedaj - tako kot ste rekli - lepo razdrobljen med različne resorje, tudi med različne institucije. In prav zadnji primer, o katerem govorite, ki se je seveda pozitivno rešil, tako da vas lahko potolažim, nič ni narobe - pa vendarle: vlada je zato, ker je bila postavljena pred dejstvo, da je lani morala zapreti proračun, nam je naložila, skladu za regionalni razvoj, da izvede določen del programa za Zasavje. In zato je prišlo do te razdrobitve. Včasih gre za preprosta dejstva, ki jih ni možno reševati samo tako, kot se zapišejo, ampak jih je potrebno reševati po toku. Vendar, v primeru Zasavja bo tisto, kar je bilo namenjeno za letos, izvršeno. Tudi za drugo leto predvidevamo enak obseg sredstev oziroma po vsej verjetnosti celo večji, ker bomo poskušali vsaj sredstva za politiko zaposlovanja in sredstva za regionalni razvoj povezati tako, da bi pospešili hitrejši nastanek novih delovnih mest.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora, gospod Barovič, izvolite. Gospa ministrica, lahko izklopite mikrofon. [[Ja.]] Hvala lepa.
Hvala lepa za odgovor, vendar imam še tri zelo konkretna vprašanja za gospo ministrico - upam, da nekoč z resorjem, sedaj je še vedno brez. Prvič. Kakšno je vaše stališče do predlagane spremembe ustave, kjer naj bi občine izgubile tisto pravico, da bi lahko odločale, kako se bodo regionalno oblikovale? Drugo vprašanje. Ali obstaja vizija, koliko regij? Govorim na ravni NUC3, torej statističnih regij - v Sloveniji naj bi jih bilo po predlogu iz strategije gospodarskega razvoja 8, ali toliko, kot ste malo prej dejali - sam sem vas tako razumel - 12, kot jih sedaj obstaja. In tretje vprašanje. Ali se ta država zaveda, da je od delitve sredstev iz strukturnih skladov Evropske unije odvisno tudi, ali bo država Slovenija postala neto prejemnica ali neto plačnica? Ta povezava je namreč zelo zanimiva. Če mi izgubimo pomoči iz strukturnih skladov, ker kohezijski so druga pomoč, kolikor sem sam seznanjen z dogajanjem, izgubimo tudi status neto prejemnice, kar je seveda dobro. Ali če ohranimo to regionalno ravzitost, da dobimo čimveč sredstev iz strukturnih skladov, potem, kolikor sem jaz razumel - če mi odgovorite, ali je tako prav -, bomo še vedno vsaj do leta 2006 neto prejemniki? Za odgovore hvala.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Hvala lepa. Najprej na zadnje vprašanje: do leta 2006 vsekakor bomo neto prejemniki, če bomo seveda počrpali ta sredstva, za katera sedaj dokončujemo priprave za način črpanja. Torej, enoten programski dokument in celotno implementacijsko strukturo. Tu je Slovenija kot celota upravičena kot cilj 1 in tu ni več o čemerkoli razpravljati. Samo še to naj povem: znotraj programskega dokumenta za sofinanciranje projektov iz tako imenovanih A in B regij smo zagotovili indikativno 60 % sredstev in preostala sredstva za C in D regije tako, da smo poskušali regionalni kriterij upoštevati tudi tu. Po letu 2007 je pa zadeva nekoliko drugačna. Najprej odgovor na prvo vprašanje. Torej, naše stališče v naši službi je, da je potrebno spodbuditi proces od spodaj navzgor. Prav zato v tem zakonu o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja definiramo zvezo občin kot pravno osebo, kot tistega partnerja, ki bo pravzaprav organiziral razvoj na tem regionalnem razvoju in s tem danes statistične regije spreminjamo v tako imenovane razvojne regije. To so že s tem, ko so regionalne razvojne programe sprejeli, nenazadnje tudi postale Še to. Mi želimo k razvoju pritegniti tudi gospodarstvo, zato predlagamo rešitev, kjer bo pravzaprav regionalni razvojni svet sestavljen iz predstavnikov zveze občin, predstavnikov gospodarstva in predstavnikov socialnih partnerjev, kajti samo vsi skupaj lahko razvoj kreirajo v neki regiji. Seveda ravno iz razlogov, ki sem jih prej omenila, da imamo sedaj zakonsko definiranih 12 statističnih regij, ki so tudi izpogajane v Evropski uniji na NUC3 nivoju, in da smo se zavezali, da ne bomo do leta 2006 spreminjali meja teh oziroma teh 12 statističnih regij, predlagamo, da tudi sedanji sistem nadgradnje gradimo na 12-ih statističnih regijah. Zavedamo se pa problemov v vsaj dveh regijah oziroma tudi teženj občin in zavedamo se tudi dejstva, kako težko je danes - prav na primeru Podravja - sploh še karkoli na nivoju regij uskladiti, ker preprosto ni sodelovanja med občinami. Mi bomo ob tem, ko bo seveda ta zakon predlagan parlamentu, opozorili na to, kaj se lahko potencialno zgodi, če bi prišlo do delitve na več regij. Kajti, na koncu koncev bo o tem odločila politika. Ne moremo garantirati, da bo Evropska unija tudi potem, ko se bomo šli pogajati, da, recimo, namesto 12-ih imamo sedaj 14 statističnih, da bo Evrostat na to pristal. Lahko, da bo, lahko, da ne bo. To je stvar pogajanj; vsekakor, do leta 2006 naj bi jih imeli 12. Kar se pa tiče črpanja evropskih strukturnih skladov - eno minuto -, je pa tako: niti 12, niti 14, niti 8 ni relevantno za evropsko kohezijsko politiko. Za evropsko kohezijsko politiko so relevantne maksimalno tri regije. Torej bo to neka tvorba med seboj povezanih regij, naj si bo tistih iz 14, ali tistih iz 12, ali tistih iz 8, ki bo potem tvorila skupen program za črpanje evropskih strukturnih skladov. Toliko.
Hvala lepa. Gospod Marko Diaci bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod minister, danes smo že nekaj govorili o celjski bolnišnici, vendar bom za nianso bolj konkreten. Dne 12.11.2002 sem vam prvič postavil pisno vprašanje v zvezi z nepregledovanjem tkiv v Splošni bolnišnici Celje, dne 5.11.2003 pa sem vam postavil vprašanje v zvezi s konkretnim primerom v isti bolnišnici, kjer je bila čakalna doba za histološki pregled tkiva še pet mesecev. Pet mesecev. Ne moremo trditi, to lahko potrdijo ali zanikajo le strokovnjaki s tega področja, da je tako dolga čakalna doba na histološki izvid povzročala tudi končni rezultat, ki je bil nesrečen. Vendar pa lahko dnevno v medijih zasledimo, da to ni bil osamljen primer. Pregledal sem tudi statut Splošne bolnišnice Celje, kjer so organizacije in odgovornosti jasno zapisane in definirane. Vsaj za moje pojme ni nekih dilem. Veliko se tudi navaja, da so bili oziroma so v teku takšni in drugačni strokovni nadzori: bodisi interni, nadzori zdravniške zbornice, upravni nadzori. Zato me zanima sledeče: Ali in kdaj boste v tem konkretnem primeru odredili strokovni nadzor, ki vam je omogočen po drugem odstavku 56. člena zakona o zdravniški službi? In: Ali boste v to ekipo vključili tudi tuje strokovnjake? Naj citiram 56. člen zakona o zdravniški službi, piše: "Zbornica opravlja strokovni nadzor s svetovanjem nad delom zdravnikov v skladu s pravilnikom in letnim programom, ki ga sprejme v soglasju z ministrom." Drugi odstavek, "ne glede na prejšnji odstavek lahko minister sam odredi strokovni nadzor". Hvala.
Hvala lepa. Dr. Dušan Keber, izvolite.
Hvala lepa za to vprašanje. Dovolite, spoštovani poslanec, da prav o konkretnem primeru, ki se je ob aferi bolnišnice Celje v zadnjem času pojavil še ob konkretnem primeru bolnice, pri kateri je prišlo do dolgotrajne zamude, da povem naslednje. V tem primeru je bolnišnica sama odredila interni strokovni nadzor in tudi na naše priporočilo je vključila ne tujega, pač pa zunanjega strokovnjaka z onkološkega instituta. Drugič, v zvezi z neposredno odgovornostjo zdravnika ali zdravnikov se je pri tej zadevi vključila zdravniška zbornica, ki bo ocenjevala neposredno odgovornost obeh oziroma enega ali več zdravnikov pri tej stvari. Poročila s strani zdravniške zbornice še nismo prejeli. Naša odločitev, s tem smo tudi že seznanili javnost, je, da bomo glede na ta poročila, kakršna pač bodo - in jaz sem prepričan, da bodo dovolj nedvoumna. Prepričani smo, da je res prišlo do zakasnitve, da za to zakasnitev ni nobenega opravičila in da torej obstaja podoben prekršek, kot je obstajal v primeru vseh tistih nepregledanih izvidov, ki smo jih obravnavali v preteklosti. V konkretnem primeru pa se postavlja še vprašanje, ali je iz tega ob določenem primeru nastala škoda in ali je ta škoda na zdravju ali morda na smrti - to je možno in ugotovljivo. Odgovor je zelo delikaten, pričakujemo natančen odgovor, kar posega tudi na področje kazenske zakonodaje. Tako v tem primeru je nedvomno, da čakamo na tej prvi stopnji odgovor dveh teles oziroma dveh skupin, ki opravljata ta nadzor. Mi si seveda v vsakem primeru zadržujemo pravico, da bomo ukrepali z oziroma na to, kakšno mnenje bomo dobili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želite, gospod Diaci? Izvolite.
Hvala. Torej, če sem vas pravilno razumel, je od tega prvega, tako imenovanega internega nadzora tudi odvisna vaša morebitna uporaba tega drugega odstavka 56. člena. Predlagam oziroma dajem pobudo, sem vam že to tudi pisno predstavil, da ta strokovni nadzor v vsakem primeru odredite. Kajti, če vlečemo paralele, recimo, s finančnim notranjim revidiranjem, lahko dejansko ugotovimo dejansko da če bi bilo samo notranje revidiranje dovolj, potem ne bi rabili računskega sodišča. In tu je zelo podobna zadeva. Interni nadzor, tudi z nekim zunanjem strokovnjakom, je čisto druga stvar, kot če boste vi odredili strokovni nadzor in v ta nadzor pritegnili še tuje strokovnjake. Zato dajem pobudo in vas za to vas tudi lepo prosim. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Komentiral bi na naslednji način. Gotovo je, da pozornost javnosti, ne samo ob tem, tudi ob drugih primerih, ki so ravno odprti, zahteva premislek, kako intenzivno, kako verodostojno, kako kredibilno pred javnostjo in pred stroko raziskati določene primere. Je pa nek drug razmislek. V tako orjaškem sistemu, kot je zdravstveni sistem, je teh primerov veliko. Moramo v piramidi oziroma v hierarhiji ukrepov, ki so pred nami, spoštovati postopnost, verjeti domačim strokovnjakom, telesom, ki so na voljo, in šele kot naslednjo stopnjo uveljaviti tudi druge morebitne mehanizme. Vašo pobudo bomo nedvomno upoštevali, med drugim, ko se bomo odločali, kaj storiti v naslednji stopnji, če bo ta sploh potrebna.
Hvala lepa. Gospa Stanislava Stopar bo postavila dve poslanski vprašanji ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Prav lep pozdrav vsem navzočim! Ministru za promet danes namenjam dve poslanski vprašanji, in sicer: Gradnja avtocestnega odseka Vransko-Blagovica, s posledicami, ki jih prinašajo vrtanja predorov in drugi posegi na območju Trojan, močno vplivajo na kakovost življenja ljudi in povzroča veliko materialno škodo na gospodarskih in stanovanjskih objektih. Še posebej usodne so posledice poškodb zaradi vrtanj predorskih cevi na gostinskem objektu podjetja Trojane, kjer je zaposlenih približno 160 ljudi in ki so že ob izločitvi iz avtoceste doživljali določene travme. Škodo je prijavilo 34 oškodovancev. Na osnovi že opravljenih sodnih cenitev, postopki so namreč v teku, pa je vedno bolj očitno, da se za večino oškodovancev plačilo odškodnin in odprava škode zanika. Prizadete občane in občinski svet občine Lukovica moti ignoranca in izmikanje vseh, ki so kot investitorji in izvajalci udeleženi v posegih na Trojanah. 29. člen uredbe o lokacijskem načrtu avtoceste, odsek Vransko-Blagovica, namreč predvideva takojšnje saniranje poškodb oziroma povračilo škode zaradi gradnje avtoceste. Zato sprašujem: Zakaj prihaja do zamud pri reševanju škodnih primerov in zamud pri sanaciji le-teh? Kaj bo investitor, Dars, storil za pospešeno reševanje pritožb prizadetih občanov in gostinskega podjetja Trojane? To je prvo vprašanje. Dovolite, da nadaljujem kar z drugim. Krajani Žirovš že več let opozarjajo na poslabšanje življenjskih pogojev ob trasi nove avtoceste Blagovica-Šentjakob. Kot rešitev predlagajo odkup in rušenje štirih objektov ob avtocesti. Krajani so se za to že pred leti preko občine Lukovica obrnili na Dars ter ministrstvo za promet s pobudo za ustrezno spremembo uredbe o lokacijskem načrtu za avtocesto na odseku Blagovica-Šentjakob. Pobuda je bila zavrnjena. Občina Lukovica je zato pobudo za spremembo omenjene uredbe naslovila tudi na komisijo državnega zbora za peticije. Komisija je podprla pobudo in zahtevo krajavno Žirovš ter občine, da se uredba o lokacijskem načrtu za avtoceste na odseku Blagovica-Šentjakob spremeni tako, da bo v Žirovšah predvidevala odkup ogroženih nepremičnin neposredno ob avtocesti. Komisija za peticije je tudi predlagala ministrstvu za promet, da pripravi vse potrebno za spremembo oziroma dopolnitev te uredbe. Ministrstvo za promet je na osnovi poročila Dars tudi komisiji za peticije odgovorilo negativno. Sprašujem: Zakaj je ministrstvo za promet zavrnilo pobudo? Kateri so vzroki za to? Ali je investitor, Dars d.d., z monitoringom preveril obremenitev okolja ob avtocesti v Žirovšah? Ali morebiti pripravlja kakršnekoli druge ukrepe za odpravo negativnih posledic na ogroženih bivalnih in gospodarskih objektih v Žirovšah? Hvala lepa.
Hvala lepa. Minister, gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo in seveda za obe vprašanji. Pri prvem vprašanju ste že sami pravilno ugotovili, da poteka tako evidentiranje škode kot tudi ocenjevanje škode konkretno pri vrtanju trojanskih predorskih cevi. Torej, ocenjevanje škode na objektih, ki so praviloma nad temi cevmi. Dejstvo je tudi, da ima ta dela oziroma da je ta škoda zavarovana pri izvajalcih del oziroma izvajalci del zavarujejo to škodo pri ustreznih slovenskih zavarovalnicah. Ti postopki, seveda, niso končani čez noč ali v nekaj dneh, ampak se včasih zaradi postopkov, ki jih imajo zavarovalnice, tudi zavlečejo. Torej ne gre na noben način za kakršnokoli ignoranco, kot ste sami omenili. Gre za to, da se v skladu s pogodbenimi določili povrne tudi škoda in se bo povrnila škoda, ki je in ki bo nastala pri izvajanju del pri gradnji tega, za Slovenijo seveda pomembnega, avtocestnega odseka. Drugi problem so kraj Žirovše. Tukaj je prišlo mogoče tudi do kakšnega kratkega stika v času, ko se je pripravljala lokacijska dokumentacija oziroma do trenutka, ko je vlada - mislim, da že okoli 1997. ali 1996. leta sprejela ustrezno uredbo o lokacijskem načrtu. Torej, glede na že večkrat dane pobude, kot ste jih tudi sami omenili, je na to temo potekalo že več razprav na relaciji ministrstva za promet, ministrstva za okolje, prostor in energijo in pa Dars kot pooblaščenega investitorja. Sedaj, ko je bil odsek tudi mimo Žirovš predan v promet, potekajo priprave oziroma nekatere meritve, potekajo nekateri nujni postopki, ki so potrebni za to, da sedaj v fazi eksplatacije oziroma uporabe avtocestnega odseka pridemo do podatkov, ki so potrebni za eventualne dodatne zaščitne ukrepe, ki so sicer na tem odseku že uveljavljeni oziroma že zgrajeni. Zato poteka v tem trenutku, v tem obdobju razpis za izvedbo meritev hrupa, ki bo potekal v skladu z obstoječim pravilnikom. Nadalje je vzpostavljen monitoring onesnaženosti tal in rastlin na celotnem avtocestnem odseku Blagovica-Šentjakob in pa pričel se je postopek monitoringa onesnaženosti zraka na istem odseku. Tako v okviru teh pridobljenih podatkov in na ta način se bodo ugotovili vsi potrebni nadaljnji ukrepi, v skrajnem primeru tudi ukrep, ki ste ga sami omenili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Gospa Stopar, izvolite.
Hkrati bo vprašanje kot predlog. Gospod minister je dal odgovor, da se pripravljajo že razpisi za ponovne ocene in meritve, zato bi vprašala in seveda hkrati predlagala: Ali je možno, da se ponovno preuči ta problematika in da se tudi preuči upravičenost odkupa, seveda na podlagi analiz, in posledično morda tudi dopolnitev uredbe o lokacijskem načrtu? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Ta pobuda je bila že večkrat - sem že rekel - tudi obravnavana. Mi bomo tudi vašo pobudo vzeli kot dodatno pobudo k temu, da razčistimo to zadevo, konkretno v kraju Žirovše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Vizjak bo postavil poslansko vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani ministri. Želim zastaviti poslansko vprašanje ministru za delu dr. Vladu Dimovskem in ga opozoriti s tem na en problem, po moje nevzdržen problem, naše zakonodaje in ga seveda poprositi za to, kako gleda na ta problem in če bo pristopil k ustrezni spremembi. Gre pa za delavke, delavce, ki izgubijo službo v stečaju hčerinskih firm matic. Če taka hčerinska firma nima lastnega premoženja, velja tu zakonodaja in zakon o jamstvenem in preživninskem skladu, ki določa v 19. členu pravico izplačil odpravnin delavkam v primeru insolventnosti delodajalca, ki pa je bistveno, bistveno nižja od odpravnin drugih delavk, ki izgubijo zaposlitev v primeru absolventnosti. Paradoks je še toliko večji, kajti na primeru Jutranjke iz Brežic pod matico konfekcije Jutranjke iz Sevnice je bilo tako, da so delavke v jeseni leta 2000 izgubile zaposlitev v Jutranjki. Ta družba je v 100 % lasti matice iz Sevnice. Družba je izplačala oziroma jamstveni in preživninski sklad je izplačal delavkam odpravnino kot posledico izgube zaposlitve zgolj v višini ene minimalne plače, zmanjšane za davke in prispevke. To predvsem zaradi tega, ker je bila seveda ta hčerinska firma insolventna in bi, če bi ne bila insolventna in če bi obveznosti prišle na matico, delavke, ki so bile tam več kot 25 let zaposlene, dobile polovico osnovne plače za vsako leto dela. Tako bi bile delavke upravičene vsaj do milijona odpravnine, tako so pa dobile eno minimalno plačo odpravnine. Menim, da rešitev ni korektna, ni poštena, kajti, v primeru, da je tu matična firma, ki ima v 100 % lasti to hčero, tudi odgovorna in je zadolžena za poplačilo vseh denarnih terjatev delavkam v svoji hčerinski firmi. Mislim, da ta ureditev prav nakazuje tudi na možne zlorabe, da firme ustanavljajo svoje hčerinske firme, da prenašajo delavke in delavce, ki so odvečni, na te firme in si s tem zmanjšujejo obveznosti do delavcev. Ta ureditev se mi ne zdi pravična in ministra sprašujem: Ali in kako namerava ta očiten problem zakonodaje rešiti v prihodnje?
Hvala lepa, gospod. Gospod minister, dr. Vlado Dimovski, izvolite.
Hvala lepa, za to vprašanje. V vsakem primeru bi odgovor takole, da pravica do odpravnine pripada vsakemu posamezniku, posameznici po zakonu o delovnih razmerjih. Tu je 107. člen zelo jasen in 109. člen, ki določa izplačevanje višine odpravnine glede na delovno dobo, ki jo je posameznik opravil v podjetjih v gospodarstvu oziroma negospodarstvu. Te se gibljejo glede na zakonska določila. Sedaj, način izplačevanja, ko govorimo o stečaju, prisilni poravnavi, pa določa drugi zakon, zakon o prisilni poravnavi, stečajih, likvidaciji v 160. členu. Tam so že navedeni tisti elementi oziroma tiste postavke, ki se morajo prednostno izplačevati. Med temi štirimi eksplicitno določenimi za izplačila po tem zakonu so poleg plač in nadomestil za obdobje zadnjih treh mesecev, odškodnin za poškodbe pri delu, nadomestil za čas neizrabljenega rednega letnega dopusta tudi neizplačane odpravnine, ki so zaposlenim pripadle po predpisih, ki urejajo delovna razmerja, to je zakon o delovnih razmerjih. Kar se tiče sedaj pridobitve odpravnine, recimo, v podjetju v stečaju kot hčerinsko podjetje, ste že vi nakazali, kako, na kakšen način zakon o jamstvenem in preživninskem skladu določa neko premostitev. To seveda ne pomeni, da zaposleni ne more iti v iztožitev odpravnine v stečajnem postopku. Vsekakor je pa primer, ki ste ga navedli, lahko način, kako bi se podjetja lahko izognila nekaterim plačilom, za katera pa morajo izvrševati. Tako bomo ta primer - hvala, da ste opozorili na ta primer - natančno proučili in bomo videli, v kakšen primeru je potrebno spremeniti zakonodajo, če se bo izkazalo, da je to lahko neka pot, ki bi jo delodajalci lahko izbrali za to, da bi se izognili izplačilom, tistim pravicam, ki zaposlenim pripadajo. Kar se tiče našega, bom predlagal preučitev tega vprašanja, to se pravi, razmerja med podjetjem materjo in podjetjem hčerko, na kakšen način se sedaj to izplačevanje odpravnin v stečaju izvršuje, ko gre za insolventno podjetje. Če bo to potrebno, bomo predlagali tudi ustrezne zakonske spremembe. Naj pa povem, da ta zakon je v pristojnosti ministrstva za pravosodje, tako da bomo pravzaprav predlagali znotrajvladno usklajevanje, kar se takega primera tiče.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želite, gospod Vizjak. Izvolite. Gospod minister ali lahko izključite mikrofon? Hvala.
Se opravičujem.
Hvala lepa. Opozoril bi na to. Res je, delavkam pripada pravica do odpravnine in odpravnina v primeru stečaja gre med prednostne terjatve, ki jih je dolžen delodajalec poplačati. Vendar govorimo o delodajalcu, ki je insolventen in v tem primeru pride v poštev zakon o jamstvenem in preživninskem skladu. Da je ta problem tu izpostavljen, je predvsem absurd, kajti delavke so delale pri delodajalcu v poslovnih prostorih, ki je last matice. In seveda, delavke ne bodo mogle svojega delodajalca iztožiti, ne jamstveni in preživninski sklad, kajti ta nima premoženja. In tudi če so prve na listitistih upnikov, ne bodo dobile nič. Delavkam pa se ta zgodba zdi krivična predvsem zaradi tega, ker je pa matica prodala poslovne prostore, v katere so te delavke v preteklem obdobju tudi ne nazadnje svoja sredstva vlagale. In seveda je bilo to v lasti matice. In matica je to prodala in ni popolnoma nič odgovorna za terjatve oziroma za dolgove svoje hčerinske firme, ki je bila samostojna pravna oseba. Skratka, mislim, da je zadeva v zakonodaji nepravično rešena, zaradi tega, ker matica ne odgovarja popolnoma nič za dolgove in poplačila svoje hčerinske družbe. In žal, delavke tukaj potem ostajajo prikrajšane za odpravnino. Zato bi res prosil za proučitev tega konkretnega primera in s tem tudi oblikovanje neke splošnejše oziroma tudi korektnejše rešitve. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Osnovno načelo, ki ga mora vsaka zakonodaja določiti, je načelo nediskriminatornosti. V kolikor je prišlo do kršitve tega načela, nediskriminatornosti, je to vprašanje natančno treba proučiti in potem podati ustrezne zakonske spremembe. Kot sem rekel, ta primer je lahko izhodišče, kako, na kakšen način bi lahko zadeve potem na splošnejši ravni zagotovili tudi znotraj zakonskih sprememb.
Hvala lepa. Proceduralni predlog, gospod Rupar izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča, za besedo. Kolegice in kolegi. Torej ta začetek seje s temi poslanskimi vprašanji se mi že zdi že kar nenormalen. Poglejte, ura bo 18. vsak čas. Danes smo obdelali deset poslanskih vprašanj, prijavljenih je 38 poslancev. Od tega ugotavljam, da večino ministrov oziroma da tudi tistih ministrov, ki bi jim lahko postavili vprašanje, tukaj ni, ker špekulirajo. Špekulirajo pa s časom, ker predvidevajo, da ta državni zbor ni sposoben v svojem roku ali pa vsaj v normalnem roku do nekega sprejemljivega večera vsa poslanska vprašanja poslušati in da bi seveda dobili tudi nanje odgovor. Torej gre za špekulacijo. Tu so pa, vsaj kolikor poznam, najavljena vprašanja, ki so zelo pomembna za ljudi. Zelo veliko jih je. Ocenjujem oziroma sploh trdim, da je pravica ljudi, da preko poslancev dobijo svoje odgovore, teh pa ne morejo dobiti, ker: prvič, zmanjka časa - samo danes na začetku smo, oprostite, obravnavali 10 vprašanj s prejšnje seje. 10 vprašanj s prejšnje seje! Kdaj bomo lahko slišali odgovore na ta vprašanja, ki bodo postavljena danes - recimo, do kdaj. Tri ure nismo uspeli več kot 10 vprašanj postaviti, jih je pa še 38 na vrsti. Torej, jutri do štirih zjutraj ali kdaj. Torej proceduralno predlagam, da kolegij državnega zbora razmisli oziroma odloči, da se v prihodnje na seji državnega zbora na prvi dan začnejo poslanska vprašanja postavljati ob 10-ih dopoldne, tako kot vsak delovni dan tega državnega zbora, in naj trajajo do 14. ure za ministre, potem naj se nadaljuje tisti dve uri, kolikor je pač potrebno za odgovore premiera, in kasneje tudi normalno proceduro, kot jo imamo do sedaj, zato da bodo ljudje slišali tisto, kar imajo pravico. Protestiram pa proti takemu načinu, da vsako, tudi tako absolutno nepomembno vprašanje, da poslanec da odgovor, minister mu pa prikima in jemlje čas ostalim. Torej protestiram proti temu in predlagam, da o tem razmisli in odloči tudi kolegij. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Rupar, mislim, da vsaj v enem delu v svojem izvajanju niste bili korektni. Vedno opravimo to točko dnevnega reda do konca. Vedno so ministri odgovarjali na naša vprašanja. Trije ministri so opravičeno odsotni, vsi drugi so v času, ko pridejo na vrsto, tu in podajo odgovor na poslansko vprašanje. Poslanska vprašanja res da trajajo tudi pozno v noč, vendarle poslanci na tem mestu dobimo odgovore na naša vprašanja. Če ministra ni tu in izjavi poslanec, na naslednji seji dobi ustni odgovor na poslansko vprašanje. Opravičeno je odsotna ministrica ta kulturo. Boste lahko izjavili, da želite odgovor na naslednji seji, ali pa boste zadovoljni s pisnim odgovorom in z njim postregli svojemu volilnemu telesu. Tako prosim, da ne zavlačujemo. Res je še veliko poslanskih vprašanj danes pred nami. Gospa Majda Zupan bo postavila poslansko vprašanje ministru za zdravje. Izvolite, gospa Majda.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani gospod minister za zdravje! Prejšnji mesec sem naslovila na vas vprašanje v zvezi s celjskim primerom patohistoloških zaostankov. Takrat še ni bil znan noben bolnik z imenom in priimkom. V oktobru pa je za posledicami raka umrla gospa Jasna Pungeršek, ki je čakala 5 mesecev na rezultat cistološke preiskave tkiva v tej isti bolnišnici. Zaradi nje in zaradi več kot 300 rakovih bolnikov, ki niso nikoli dočakali niti izvida o svoji bolezni, kaj šele zdravljenja, ne morem in ne smem biti tiho, kot da se ni nič zgodilo. Zdravstvo je razvejan sistem s celo vrsto problemi, pri čemer je izredno pomembno zaupanje v nadzor, ki ga je že pred desetletjem uzakonil parlament, pa se kljub napakam ni prav nič spremenil. Na vseh raven zdravniki nadzirajo drug drugega. Z zakonom predvidenega internega nadzora marsikje niti ne opravljajo, pa tudi poročil nihče ne zahteva. Vsak zdravnik v licenčnem obdobju bi moral biti strokovno nadziran, vendar, ker ni denarja, v zdravniški zbornici tega ne morejo zagotoviti. Upravni nadzori pa so ponavadi izvedeni šele potem, ko na napake opozorijo mediji. Ne dvomim, da v naših bolnišnicah ne delajo strokovno, vendar pa mora biti sistem takšen, da je strokovnost prisotna v dolgi verigi dejanj in dogodkov in da je najšibkejši člen pravočasnoopažen in izločen. Spoštovani gospod minister: Kdaj boste poskrbeli za strokovnost na vseh nivojih in s tem za pravi nadzor in za varstvo bolnikov? Ali se v reformi, ki jo pripravljate, sploh predvideva neodvisni nadzor? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, dr. Keber, izvolite. Gospa Majda, ali lahko izključite mikrofon? Hvala.
Spoštovana gospa poslanka! Najprej, da v naši državi, ob vseh utemeljenih pripombah, ki sem jih slišal tudi od vas deluje razmeroma zelo razvejan sistem, ki na formalni ali na neformalni ravni zagotavlja nenehno strokovno rast slovenskega zdravstva. Za to imamo veliko dokazov. Navsezadnje imamo dokaze na primeru part -, delnih, posameznih, spektakularnih uspehih slovenskega zdravstva, imamo pa tudi dokaze na ravni zdravstvenih indikatorjev, ki jih objavljamo. Na naš sistem z ozirom na družbeni produkt, mislim, da smo lahko nanj ponosni. Poleg tega ta sistem nedvomno najbolj, od vseh primerljivih v tej državi, skrbi za nenehno lastno izobraževanje. V zdravstvu imamo na leto - pravzaprav jih je težko prešteti. Ko so nazadnje šteli, smo našteli najmanj 400 različnih izobraževanj samo doma in številni, najmanj 100 ali več izobraževanj v tujini, 14-dnevno letno izobraževanje zdravnikov in nekoliko krajše tudi zdravstvenih delavcev. Sistem torej obstaja, tudi nadzor, za katerega je prav, da je najprej med samimi izvajalci in se imenuje notranji nadzor. Imamo klinike, ki skrbijo za doktrino. Vzpostavili smo v zadnjih letih dvojno vodenje ustanov, strokovno in poslovno. Vsaka ustanova mora letno pri svojem poročilu, poleg finančnega, predložiti tudi strokovno poročilo. In na koncu imamo tudi združen pogled na razvoj strok. To so razširjeni strokovni kolegiji, ki gledajo na razvojni način v prihodnost. Seveda, vaše vprašanje pa je, kaj storiti ob posamičnem dogodku, ko se ta napaka odigra. Mi imamo ta čas po zakonu - tistemu, kar imamo, lahko rečem, da temu sledimo. Nemogoče bi bilo in nikjer na svetu ni, da bi slehernega zdravnika znotraj štiri ali pet let strokovno nadzirali. To preprosto celo časovno, prek časovnega faktorja nadzornikov, ni izvedljivo, kaj pa šele, da bi bilo finančno izvedljivo. Zato mi težimo, da prek tega internega, notranjega nadzora in prek nekaterih podatkov, ki jih imamo in jih na agregatni ravni zbiramo, ugotavljamo šibke točke v sistemu. Na primer,kje so čakalne dobe, kje se kopiči nezadovoljstvo, kje nastaja nekaj drugega, kar bi lahko kazalo, da sistem ne deluje. Včasih posežemo na pravi način. Naše omejitve so znane, ampak kljub vsemu zdravniška zbornica prek poskusa naključnega izbora izbira zdravnike. Ko se agregirajo nekateri podatki o morebitnih slabih straneh, ciljano pošiljamo oziroma se ciljano odločamo za nadzor, npr. to je finančni nadzor zavoda za zdravstveno zavarovanje, ki na primer odkrije primer slabe prakse, na primer pretirano predpisovanje in strokovno neutemeljeno predpisovanje zdravil. Ministrstvo za zdravje ima na voljo samo upravni nadzor. Znotraj tega upravnega nadzora seveda lahko ob specialnih primerih pokrije tudi nekatera strokovna vprašanja. V prihodnosti, z reformo, na vsak način načrtujemo povečanje obsega nadzora. Mi moramo in lahko mirno rečem, da je zakonsko slabo rešeno tako imenovani strokovni nadzor, ko je treba v stroko vključiti time, ne posameznika, ki ga nadzora posamezna zbornica, ampak ko je treba vključiti v nadzor, delo na oddelku in to strokovno delo, strokovno delo tima. Na tem področju bomo v bodoči zakonodaji smiselno uporabili rešitve, ki jih pripravljajo, ki jih imajo tudi druge države. Naj ponovno omenim, kar sem danes že omenil, vzporedno s tem razvijamo kazalce kakovosti dela. Reforma prinaša primerjave med ustanovami, prinaša izide zdravljenja, ki bodo dostopni javnosti, in državljani bodo na agregatni ravni, najmanj, izvedeli, katere so boljše in katere so mogoče malo manj kot dobre ustanove in se bodo tudi po tej plati lahko odločali za svoj smiseln pritisk na izboljšavo dela. Hvala.
Hvala lepa. Gospa Zupan, dopolnitev odgovora želite. Izvolite.
Hvala lepa za odgovor, gospod minister. Pravite sami, da smo lahko ponosni na sistem, vendar vi vodite sistem, in če ta ni deloval, kakor je ugotovil upravni nadzor, bi morali odgovarjati, kot so odgovarjali v podobnih primerih tudi drugi ministri. Objektivna odgovornost je na tistemu, ki vodi. Ali so vsi ti bolniki manj pomembni, kot na primer celovški rop ali pretepeni policijski sodelavcev Smolnikar? Kdaj boste odstopili, gospod minister?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Na to vprašanje, spoštovana gospa poslanka, velikokrat odgovarjam. V zdravstvenem sistemu se ni slepiti. Nastopa vsak dan stotisoče stikov med zdravstvenimi delavci in med bolniki, v vsakem letu na desetine milijonov. Znotraj tega, tudi če bi predvideli najmanjšo možno napako, nepravilnost, slab odnos, bi jih na letni ravni našteli najbrž že več deset tisoč, morda tudi več. Tako so tudi poročila iz sveta. Odgovornost posameznika v takem sistemu lahko izpeljemo prek tega, kar vi imenujete objektivno odgovornost, na ta način, da mora vsakokratni minister odstopiti - enkrat na teden - in da lahko zamenjujemo ministra kar naprej. Ali pa da se odločimo - seveda, o tem odločajo drugi, ne konkretni minister -, kdaj je tista njegova odgovornost tolikšna, da ga je treba poklicati na odgovornost. Sam z razkrivanjem, s poskusom vplivanja in z dokazi, da se sistem izboljšuje. Žal seveda nimamo časa, da bi prikazovali vam, spoštovani poslanci ali pa javnosti uspehe na področju zdravstvenega varstva, ampak na novo in na novo smo dolžni - in prav je tako - odgovarjati na šibkost tega sistema. Kdaj je tisto, za kar bom osebno menil, da sem jaz odgovoren, bom presodil sam. Ko bodo to menili drugi, ki jim odgovarjam, me bodo poklicali na odgovornost.
Hvala lepa. Gospod Franci Rokavec bo postavil dve poslanski vprašanji, in sicer ministru za promet in ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani ministri! Poslansko vprašanje naslavljam ministru za promet, gospodu Jakobu Presečniku. Namreč, v zvezi z napovedanimi ukinitvami postankov: intercity vlakov na postajališču v Litiji s strani Slovenskih železnic, ki pripravljajo oziroma skupaj z Agencijo za železniški promet pripravljajo predlog novega voznega reda. Litija je namreč po številu potnikov celo tretja največja postaja v Sloveniji. S tega vidika je nerazumljivo, da se pri sestavljanju osnutkov novega voznega reda razmišlja o zmanjšanju postankov števila vlakov na postaji Litija in tudi drugih postajah proti Ljubljani, ker je dejansko na tem območju polovica aktivne delovne populacije življenjsko odvisna in v povezavi z Ljubljano. S tega vidika sta tudi župana obeh občin Litija in občine Šmartno pri Litiji že 13. novembra naslovila na več ustanov, med drugimi tudi na ministrstvo za promet, gospodu ministru, protest zaradi napovedane ukinitve. V tem času pa je prišel odgovor s strani Slovenskih železnic, 17. novembra, kjer namreč ugotavljajo, da je prišlo pri dveh vlakih le do napake vztrajajo pa še vedno na ukinitvi štirih postankov. In to predvsem v bistvenih konicah, ki so nujno potrebne za vstopanje potnikov in tudi potem, da lahko pridejo na svoje delovno mesto v Ljubljano in drugje. Namreč, opozarjam na to, da je Litija že tako in tako infrastrukturno slabo povezana s prestolnico, da imamo tukaj še vedno na nekem delu nerešena prometna vprašanja z glavno cesto in da takšno ukinjanje oziroma poskus ukinjena postankov vlakov na postajališču oziroma postaji Litija in drugih postajah še bolj obremenjujejo dodatno omenjeno cesto, na kateri smo priča tudi številnim smrtnimprimerom nezgod v prometnih nesrečah, zato pričakujemo od vas, gospod minister, da boste v tem primeru ukrepali. Sprašujemo: Ali ste že ukrepali in kakšne bodo rešitve, da dejansko ne bi prišlo do napovedane drastične ukinitve postankov vlakov na postaji Litija? Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jakob Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje, gospod Rokavec. Gre za določanje voznega reda v posamezni sezoni, to je v skladu z 21. členom zakona o železniškem prometu, kjer je določeno, da vozni red določa agencija za železniški promet na podlagi strokovnega predloga oziroma strokovnih meril holdinga Slovenskih železnic. V konkretnem primeru se seveda strinjam z vami, da je železniška postaja Litija ena od najbolj frekventnih postaj, da se s te postaje in na to postajo vozi veliko število ljudi na delo in v šolo, predvsem v Ljubljano. Po drugi strani seveda obstaja eden od razlogov, na kakšen način oziroma eno od meril, na kakšen način se določajo vozni redi oziroma posamezni postanki v posameznih krajih. Določajo se tudi na ta način, da praviloma vlaki višjih kategorij ne ustavljajo na postajah, kjer je organiziran primestni železniški promet, v primeru, da je v tistem času ali nekaj minut prej ali pozneje seveda na razpolago vlak nižje kategorije. Za konkretni primer, ko ste me vprašali, kaj smo ukrenili. Mi smo ta dopis oziroma to pobudo, tudi vaše vprašanje smatram predvsem kot pobudo, odstopili agenciji za železniški promet, ki bo o tem pripravila svoj predlog oziroma o tem odločala. V enem od naslednjih dni je predvidena tudi tako imenovana konferenca za določanje voznega reda s strani vseh, ki pri tem odločajo. To so pa Slovenske železnice in pa agencija. Ti bodo pripravili dokončen predlog. Še enkrat poudarjam, tudi jaz menim, da je to z vaše strani predvsem pobuda.
Hvala lepa. Gospod Rokavec dopolnitev odgovora želite? Izvolite.
Hvala za besedo. Gospod minister, z naše strani je to res mogoče dodatna pobuda, hkrati pa tudi vprašanje in predvsem apel, da se kot minister, ki je tudi pristojen na tem področju za železniški promet, zavzamete, da do tega drastičnega zmanjšanja postankov na tej postaji ne pride. Potnikov ne zanima, ali je Litija v tako imenovanem sektorju notranjega prometa, želijo, da imajo možnost pravočasno in dovolj vlakov, ki bodo imeli postanek na železniški postaji v Litiji, da jih bodo lahko uporabili za svoj vsakodnevni prevoz. Moram opozoriti na to, da je lokalna skupnost in tudi občani so tukaj ogorčeni. Če ne bo tukaj tudi posluha s strani države, potem tukaj lahko napovedujem, da bo lokalna skupnost poskušala oziroma ne bo mogla odvrniti tudi zahtev nekaterih občanov do drastičnih potez, tudi mogoče nekaterih protestov. SrediSlovenije si ne moremo dovoliti, da nekemu kraju in tudi potnikom s tistega območja ne bi bili zagotovljeni bolj ali manj primerni pogoji, da se lahko pripeljejo v drug kraj. Nas, recimo, ne zanima, zakaj InterCity vlaki lahko ustavljajo v Zagorju, Trbovljah, Zidanem mostu itn. Nas zanima samo to, da je potrebno zagotoviti ustrezno frekventnost in postanek vlakov v Litiji. Menim, da je bilo v preteklosti že preveč popuščanj. Mi pričakujemo, da se boste tudi kot resorni minister za to zavzeli in skušali ta problem rešiti. Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Menim, da ste dobili napačne podatke, ker ne gre za množični pojav. Gre za to, da po vaših podatkih, ki ste jih vi dali oziroma občine, se opravičujem, gre za šest linij oziroma šest vlakov, od katerih tri linije ne pridejo v upoštev, ker je tudi število potnikov takšno, da seveda ukinitev postanka ne pride v upoštev. Vprašljive so še tri linije. Ne vem točno, ob katerih urah. Imam številke vlakov, kjer so pa številke potnikov, torej od 3, 4 in 5 potnikov, ki vstopajo in izstopajo na postajah. In še to v tem primeru odpelje približno 15 do 20 minut prej ali pozneje lokalni vlak nižje kategorije. Ponovno poudarjam, vse te zadeve bo pregledala ustrezna delovna skupina v okviru agencije za železniški promet oziroma na usklajevalnem sestanku bo določila tudi vozni red za naslednje zimsko obdobje. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Rokavec še eno poslansko vprašanje imate. Izvolite.
Hvala za besedo. Ministra za delo, družino in socialne zadeve bi vprašal v zvezi s problematiko tako imenovanih bombandirancev. To so osebe, ki so bile v letih 1941/45 žrtev bombandiranj v različnih mestih v Sloveniji. V času dosedanjih sprememb in dopolnitev zakona o žrtvah vojnega nasilja je bilo že večkrat v tej hiši govora, kako bi se tudi status tem osebam na primeren način rešil. Seveda brezuspešno. Pred dvema letoma je državni sekretar v vašem resorju zagotovil, da boste še pri zadnji noveli tega zakona o žrtvah vojnega nasilja poskušali v resorju na primeren način rešiti tudi to vprašanje bombandirancev oziroma tistih, ki so morali zaradi teh bombandiranj v II. svetovni vojni prebegniti na drugo območje in so posledično postali tudi žrtve oziroma begunci. V drugih primerih žrtev vojnega nasilja le-te osebe imajo pravico do statusa žrtev vojnega nasilja, omenjene osebe pa seveda ne. Zanima me in sprašujem: Ali pristojno ministrstvo razmišlja o rešitvi tega vprašanja? Če razmišlja v kakšnem smislu? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
To vprašanje je bilo, kot ste povedali, že večkrat v parlamentu. Naj vas spomnim, da je pravzaprav predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o žrtvah vojnega nasilja že obravnaval to pobudo, ki ste jo vi že takrat nastavljali, in jo zavrnil. Z našega vidika, z ministrstva, je potem težko pripravljati neko določeno pobudo, če je intenca državnega zbora, da se to ne vključuje v zakon o žrtvah vojnega nasilja. V vsakem primeru je definicija žrtve vojnega nasilja zadosti jasno definirana v 1. členu zakona o žrtvah vojnega nasilja, kjer je po takratni interpretaciji zakonodajalca, to se pravi državnega zbora, bilo opredeljeno, da tako imenovani bombardinarci ne sodijo v zakon o žrtvah vojnega nasilja. V vsakem primeru je vedno možno in to smo bili vedno odprti za take pobude, če bo taka pobuda s strani poslanca oziroma poslanskih skupin in drugih interesnih grup, da bi to vprašanje še enkrat proučili in se na nek način opredelili do tega, ali gre tukaj v tem primeru za žrtev vojne ali gre za morebitno oškodovanje ali kakorkoli, tako da bi lahko to vprašanje potem tudi dobilo ustrezno definicijo in potem tudi morebitno pravno podlago.
Hvala, minister za odgovor. Gospod Rokavec, želite še dodatno vprašanje?
Hvala za besedo. Jaz tokrat še enkrat dajem pobudo v zvezi s tem vprašanjem, da se ponovno preuči. Dejstvo je, tudi sam osebno razpolagam z dokumenti okrajnih komisij za oceno vojne škode, takratne vojne škode, ki je bila povzročena tem ljudem. Legitimne institucije so takrat ugotovile to škodo, ki je bila povzročena oziroma ti ljudje so morali prebegniti na drugo območje. Država seveda ne more rešiti tega problema. Jaz bi kljub temu prosil, da se to vprašanje še enkrat preuči. Če v tem trenutku država razmišlja v primeru druge kategorije, ki ni uveljavljala nikakršnih pravic še, ima samo vprašanje odločb ustavnega sodišča, denimo vprašanje izbrisnih, kjer pa je lahko vprašanje, da bo ta država morala globoko seči v žep, če bi sprejeli tak zakon, potem menim, da je še kako umestno in veliko bolj upravičeno, da bi ti ljudje prišli do svoje pravice. Hvala lepa.
Hvala. Še enkrat beseda ministru.
Se nisva dobro razumela. Jaz ne zanikam možnosti dajanja pobud, jaz sem samo odgovoril, da je bilo v tistem času, ko je bila obravnava zakona oziroma dopolnitve zakona o žrtvah vojnega nasilja, je bila to volja državnega zbora. Če je sedaj dana ponovna pobuda poslanca jo bomo spoštovali in ponovno proučili ta vprašanja in ne zanikamo nikakršne možnosti, priložnosti oziroma intence poslanca in tako naprej, da se reši ta problem. Gre za vprašanje, kam locirati. Takrat, še enkrat povem, je državni zbor menil, da zakon o žrtvah vojnega nasilja ni tisto mesto, ki bi dalo definicijo za take vrste odškodnin oziroma take vrste pravic. Vsekakor, če je to dano kot pobuda, jo bomo proučili in seznanili poslance in seveda tudi državni zbor.
Hvala minister. Na vrsti za vprašanja je gospa Sonja Areh Lavrič. Vprašanje ministru za delo, družino in socialne zadeve. Prosim.
Hvala, gospod predsedujoči za besedo. Spoštovani ministri, spoštovane kolegice, kolegi! Poslanska vprašanja nastavljam ministru za zdravje, gospodu Kebru, in ministru za delo, gospodu Dimovskemu, čeprav se vprašanje nanaša na več resorjev. Dejstvo je, da so celo državne službe pripomogle k aferi, imenovani Črni les. Inšpekcija se trudi omenjeni objekt zapreti, lastnica ne upošteva izdanih odločb. Predstavniki ministrstva za delo trdijo, da omenjeni hotel ni na njihovem seznamu negovalnih oziroma stanovanjskih domov za starostnike. Zakaj so potem centri za socialno delo kljub vedenju pošiljali starostnike v hotel, ki nima ustreznih dovoljenj? Izključujeta se tudi izjavi s strani ministrstva za delo, ki trdi, da se je lastnica prijavila na drugi javni natečaj za pridobitev koncesije za opravljanje storitev institucionalnega varstva v domovih za starejše. Lastnica to zanika. Nesprejemljivo je ravnanje ministra Dimovskega, ki je vso odgovornost v tej zadevi prenesel na državno sekretarko. Kdo je odgovoren? Zakaj takšno ravnanje ministra? S tem je po našem mnenju jasno pokazal vpletenost, z molkom pa verjetno ščiti širše interese tudi kakšne politične opcije. Po drugi strani, Klinični center pod okriljem ministra za zdravje Črni les uvršča na uradni seznam domov za starostnike. S strani hotela so sicer prejeli informacijo, da z državo nimajo sklenjene koncesije, zamolčali pa naj bi dejstvo o neurejenosti obratovalnega dovoljenja. Zato ministra za zdravje sprašujem: Na kakšen način ministrstvo izvaja nadzor nad delovanjem domov za starostnike, nad zdravstveno oskrbo v njih in strokovnim delovanjem bolniškega osebja? Kako je mogoče, da je bilo ministrstvo za zdravje o dogodkih obveščeno šele po nekaj letih delovanja v mesecu novembru. Zakaj ni bilo nobenega nadzora s strani pristojnega organa? Kako lahko omenjeni kompleks obratuje, še posebej, ko govorimo o eni izmed najbolj nemočnih skupin ljudi? Hvala.
Hvala vam. Vprašanje je, namenjeno ministru za delo, družino, socialne zadeve in ministru za zdravje. Gospod Vlado Dimovski, najprej bi dal vam besedo.
Hvala lepa, poslanki za to vprašanje, še posebej, da lahko odgovorimo na nekatera vprašanja, ki jih je tukaj postavljala. V vsakem primeru je pomembno, da takoj povem, da po področjih ministrstva,je to področje, da tako rečem, zato je državna sekretarka, ki je tudi sicer največ o stvari vedela, na nek način poskušala tudi pojasniti, kako in v kakšnem primeru so se določene stvari dogajale. Naj takoj na začetku povem, da nas taka vprašanje vedno skrbijo in da vedno v takih primerih, če smo seznanjeni in ko imamo določen vpogled, tudi poskušamo v skladu s pristojnostmi in pa odgovornosti, ki jih imamo, tudi odreagirati. Naj konkretno povem pri tem vprašanju, ko gre za ta hotel, da v nobene primeru ni šlo za institucionalno varstvo starejših. Ta enota je delovala kot neke vrste hotel, saj proklamiral se je kot hotel za starejše, vendar pa tudi za to ni imel ustreznih dokumentacij oziroma dovoljenja za delo. Še manj pa je imel kakršnokoli koncesijo ali pa dovoljenje ministrstva za delo. Mi smo večkrat pojasnili in že tudi v različnih primerih, da je prišlo in na kakšen način je prišlo do vprašanj, kako pridobiti koncesije. Na to smo na nek način odgovorili. Ponovno dajem odgovor, da ministrstvo ni dalo nikakršne koncesije oziroma dovoljenja za opravljanje kakršnega koli institucionalnega varstva starejših. V vsakem primeru pa tudi ta hotel ni bil na nikakršnem spisku, ki ga vsako leto pripravlja ministrstvo za delo, in na tem spisku so vsi državni domovi, vsi domovi s koncesijo in pa tudi domovi, ki imajo dovoljena. Na temspisku tega, tako imenovanega hotela ni bilo. Zato ministrstvo v nikakršnem primeru ni predočilo oziroma dovolilo, da bi centri ali katerakoli druga institucija, vsaj ne z vednostjo ministrstva, lahko napotovala posameznike v ta hotel. Ker pa gre za širši spektor vprašanj, naj še to povem, da so v ta hotel posamezniki prihajali na svojo iniciativo oziroma po svoji volji. Tukaj so sodelovali svojci. Tako je pravzaprav tukaj nekako bila njihova volja. Kar se tiče drugega vprašanja, da odgovorim, je seveda iz tega, kar sem povedal, da ni bilo nikakršnih dovoljenj, izhaja, da je bilo delo opravljeno na črno. Zato so bili izvedeni tudi mnogi inšpekcijski pregledi. Po naših zapisnikih, ki smo jih uspeli pridobiti iz različnih inšpekcijskih služb, je bilo opravljenih skoraj 18 različnih pregledov. In sicer na področju tržne inšpekcije, tu je bilo v bistvu največ pregledov, potem delovnih inšpekcij, zdravstvenih inšpekcij in drugih. Pravzaprav se je to dogajalo tudi tako, da je tako imenovana upravljalka te enote tudi spreminjala status od fizične osebe, potem pa s.p. do d.o.o. in vedno znova je postopek stekel. Tako je država v tem primeru predvsem preko inšpekcijskih služb delovala tako, da je poskušala zaustaviti tako delovanje, ki je bilo delovanje na črno. Naj pa povem, da po mnenju tržnega inšpektorja zakon o inšpekcijskem nadzoru inšpektorju ne daje pooblastil v zvezi s pečatenjem, odklopom, distribucijo električne energije, vode, plina ter komunikacijskih zvez, kadar so v objektu ljudje. Torej je izvršba bila v tem smislu ustavljena, ker so bili v objektu ljudje. Je pa treba povedati, da nadzor izvajajo tudi še druge službe, policija. Tako v tem trenutku čakamo, kakšni bodo rezultati teh pregledov. Naj še to povem, da so bile tudi številne prijave sodniku za prekrške. V tem trenutku pa lahko ugotovimo, da je pravzaprav samo enkrat sodnik za prekrške, in to, 1.7.2003, izdal odločbo in potem odredil zaradi kršitve upraviteljici te enote tudi opomin. V tem smislu je bila cela vrsta pregledov, da se pravzaprav lahko govori o tem, da so bili pregledi predvsem s strani tržnega inšpektorja opravljeni. Kar se tiče teh elementov, bi to povedal, sicer pa minister za zdravje lahko za tisti del, ki se nanaša pravzaprav na zdravstveni del.
Hvala lepa. Minister za zdravje, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana gospa poslanka! Ko iščejo zdravstvene službe namestitev za državljana pri odpustu iz bolnišnice, seveda ne iščejo samo domov starejših občanov. Navsezadnje preverjajo, ali je možna namestitev kar v bolnikovem lastnem domu. In pravzaprav je to osnovni koncept. Ali ga lahko namestimo v lastnem domu in z ustrezno podporno dejavnostjo, zdravstveno, lahko zagotovimo zdravstveno nego na domu. To pomeni, da lahko mi tudi zelo hude, neozdravljive bolnike odpuščamo na lastni dom, če je skupaj v kombinaciji nege s strani svojcev in zdravstveno službo zagotovljena ta oskrba. Druga možnost so seveda tudi druge oblike nastanitve, in to ne zgolj nastanitev v domu starejših občanov. Mi lahko predvidimo in ni nič nesprejemljivega, da obstaja hotel. Ali pa, bom raje rekel, ker je hotel, se morda sliši na en način preveč lepo, nastanitev tistih, ki niso več sposobni skrbeti zase, bi pa v okviru neke organizirane službe, ki jih nastani in skrbi za njihove dnevne aktivnosti, in na primer za prehrano, lahko relativno samostojno opravljali vse drugo. V tej točki pa je treba povedati, da je za področje zdravljenja poskrbljeno.Zdravljenje za takega državljana, ki bodisi živi na svojem lastnem domu, ki živi v hotelu, ki živi v nastanitvenem centru, ali kjer koli drugje, vselej pokriva tisti zdravstveni dom, na katerem ta ustanova, ki obstaja, gravitira. In tudi v tem primeru smougotovili, da so vsi ti oskrbovanci imeli svojega izbranega zdravnika. Res je, nekateri ga niso imeli, po sedanjih, kot sedaj poznamo stanje stvari, ni imelo izbranega zdravnika 10, 15 oskrbovancev, kar pa je z ozirom na fluktuacijo za pričakovati. V vsakem trenutku si nekaj oskrbovancev še ne oskrbi izbire svojega zdravnika. Če torej vprašate, kdo je skrbel oziroma kdo bi moral skrbeti za ustrezno izvajanje zdravstvenega varstva v taki ustanovi, ki je seveda, kot dodatek, delala na črno, lahko odgovorim, bodisi zdravstveni dom oziroma njegovi zdravniki zdravstvenega doma, ali pa morda zdravnik koncesionar, če bi v tem primeru bil izbrani zdravnik koncesionar. Zato ni nič nenavadno, da smo bili kot ministrstvo obveščeni šele takrat, ko se je pojavil sum kaznivega dogodka v tem domu, in to kaznivi dogodek, ki bi bil morda vezan na neustrezno izvajanje nekega zdravstvenega postopka. Ta del zato proučujemo. Tukaj tudi obstaja, ta hip sicer še nepreverjena možnost, da so zdravniki ali zdravnik, presegli tisto, kar je znano po doktrini, da se opravlja v mejah, naj ponovim, v mejah zdravljenja in nege na domu. Po tej plati bi jaz rekel oziroma zaključil naslednje. Tudi v prihodnosti najbrž ne bomo zavirali obstoja institucij, ki ob splošno znanem pomanjkanju institucij za varovanje starih, nemočnih ljudi obstajajo, najbrž da ne bomo zavirali, ampak zakon je potrebno spoštovati. Delo na črno ne more biti, ampak za zdravje teh državljanov pa vselej na osnovni ravni mora poskrbeti zdravstveni dom oziroma zdravniki nagravitacijskem področju. In vse je kaže, da so poskrbeli. Proučujemo pa, ali morda v konkretnih primerih, ki jih bomo proučili, so presegli svoja pooblastila ali niso strokovno dovolj ustrezno ukrepali. Samo to je pa neko drugo področje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovorov? Izvolite gospa Areh Lavrič.
Hvala lepa za besedo. Kljub temu bi še imela še eno dodatno vprašanje za ministrstvo za delo in za ministrstvo za zdravje. Po aferi sta obe ministrstvi takoj našli prostor za vse prebivalce Črnega lesa, ki naj bi jih preselili v roku enega tedna, če bodo le sami tako želeli. Ministra za zdravje sprašujem: Kako so v tako kratkem času uspeli najti tako veliko število prostih mest, ko pa naj bi bili predvsem negovalni domovi zasedeni tudi za več let naprej? Zakaj ministrstvo v sodelovanju z drugimi pristojnimi službami ni ukrepalo že prej, temveč je dovolilo zanemarjanje in domnevne smrti številnih starostnikov? Kako lahko v Sloveniji nekdo, ki za svojo dejavnost nima ustreznih dovoljenj, neustreznega osebja, svoje storitve zaračunava, in to precej več kot vsi ostali, ki so za to dejavnost primerni? Vsekakor je ob tem ostalo odprtih še več vprašanj, na katera pa pri pristojnih ministrstvih pričakujemo izčrpna in obširna pisna pojasnila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Dimovski, izvolite.
Vsekakor vam bomo poslali, če boste želeli, zelo izčrpna poročila. Konec koncev, kar se tiče varstva starejših, je poročilo izvajanju nacionalnega programa varstva starejših do leta 2005 zelo, zelo jasno. Naj samo povem na kratko, kakšni so vsi napori, ki jih v tem trenutku izvršujemo na področju varstva starejših. V Sloveniji je okoli 13 tisoč in nekaj postelj v domovih starejših. Kar država na nek način kontrolira, so državni domovi, domovi s koncesijami in pa domovi, ki imajo dovoljenje. Naj povem samo podatek, kako smo v zadnjih letih poskušali reševati stisko: državnimi domovi, pet novih državnih domov, in sedem domov s koncesijo. To je skoraj 2000 novih mest in če pogledate, je to skoraj 20% povečane kapacitete. To je sigurno en velik napor, ki je bil narejen. Poleg tega je pa prišlo tudi do koncepta pomoči na domu. Ne vem, če ste seznanjeni, verjetno ste, da smo v vseh slovenskih občinah pričeli spodbujati tako imenovano pomoč na domu. Ugotovilo se je, da veliko starostnikov želi ostati doma, kar je razumljivo. V domove želi pravzaprav nekje med 4 in 5% starostnikov oziroma starejših občanov. Pomoč na domu in tudi druge oblike pomoči se nam zdijo tista usmeritev, ki je tudi primerna in tako se oskrbuje cela vrsta starejših občanov tudi preko pomoči na domu. To se izvaja tudi s pomočjo podpiranja zaposlitev, subvencioniranja zaposlitev, pomoči občin itn., da seveda posamezniku ali posameznici, ki to želi, seveda na domu tudi omogoči ustrezno socialno storitev ali pa preko patronažnih služb potem tudi zdravstveno storitev. Naj povem primer, da posamezni domovi v posameznih regijah ne beležijo več čakalnih dob. Konkreten primer je Celje, ravno zaradi tega, ker smo v zadnjih letih povečali kapaciteto in še jo povečujemo z novimi koncesijami in z dograditvijo domov, ki so trenutno v gradnji. Nedvoumno pa mora biti usmerjenost h kapacitetam, povečevanje kapacitet v prihodnje usmerjena tudi v tej smeri, da na nek način zagotovimo tudi druge oblike, konec koncev dnevnovarstvene centre in podobno. Ker je problematika zelo obširna, vam bomo na to vprašanje odgovorili zelo konkretno in tudi s številkami, tako da vsekakor delim skrb z vami in seveda verjetno z vsemi ostalimi, da je to problem, ki se ga moramo lotevati v družbi in ga na nek način tudi ustrezno reševati.
Hvala lepa. Minister Keber, izvolite.
Dovolite še meni nekaj besed. Nega in zdravljenje na domu je v številnih državah eden od ciljev, ki jih želijo šele doseči. Zelo redke so države, ki so s posebnim zavarovanjem za to časovno obdobje našega življenja priskrbele dodaten denar, ampak dejansko pa za to gre. Nega in zdravljenje je nekaj, če se opravlja v domovih za starejše občane, ki pokrivajo približno 6% državljanov, v starosti nad 65 let. Ob tem pa obstaja še neka skupina, večja skupina državljanov, ki seveda nikoli v življenju ali pa samo na koncu želi ta dom. In tukaj v prihodnosti in ne samo v prihodnosti, ampak že nekaj let razmišljamo in tudi zdravstvena reforma in tudi z ministrstvom za delom razmišljamo na kakšen način seveda tudi relativno neboleče za skupnost, ki bo to morala plačati, z javnimi sredstvi pripeljemo dodatne možnosti. Naše stališče je, da je ta hip za zdravstveno varstvo oseb, ki so starejše, bolje poskrbljeno v domovih za starejše občane in v institucijah, ki imajo koncentriran pristop k takemu početju, kot pa na naših domovih ali pa na domovih teh posameznikov. Konkretno vaše vprašanje, kako smo dobili prostor. Mi smo poiskali prostor za šest ali osem oseb, o katerih je zdravstveni pregled ta čas pokazal, da potrebujejo nekajdnevno opazovanje, morda zdravljenje v bolnišnicah. Ampak vedeti morate, da istočasno številni državljani, nekateri kar v tej ustanovi Črni les odklonijo zdravljenje, ne marajo v bolnišnico, ne marajo v dom za starejše občane. Nekaj primerov že imamo tudi v Črnem lesu. In potem moramo na tistem mestu, kjer so, poskrbeti za njihovo obravnavo. Jasno, da lahko razumemo, da ob zgodbi, ki se je odprla ob tem, ko so bili vsi državljani in tudi oskrbovanci obveščeni, da gre za delo na črno, da jim ponujamo nekatere druge oblike, vsaj začasne pomoči so se jasno lažje odločili za nekajdnevno bivanje v bolnišnicah. Ampak vedeti morate, da kar se tiče zdravljenja, da je to rešitev za nekaj dni, morda za nekaj tednov, sicer so pa ti državljani enako ponovno na vratih ustanov, ki jih varujejo za daljše obdobje.
Hvala lepa. Gospod Peter Levič bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Lep pozdrav vsem prisotnim ministrom. Vprašanje za gospoda Bizjaka, ministra za pravosodje. Sodni zaostanki, neučinkovito sodstvo, so v Sloveniji očitno postali že stalnica. To področje vsa leta pristopanja poudarja tudi Evropska unija, zato menim, da je skrajni čas, da se v najkrajšem možnem času izvede temeljita in učinkovita reforma pravosodja, ne samo zaradi Evrope, ampak predvsem zaradi slovenskih državljanov, saj je že skoraj vsak izmed njih na lastni koži občutil uspešnost slovenskega sodnega sistema. O tej uspešnosti lahko beremo skoraj vsak dan v dnevnem tisku, ko eden za drugim padajo najbolj razvpiti primeri. Namesto zmanjševanja sodnih zaostankov se le-ti vztrajno povečujejo, zato me zanima naslednje: Kdaj boste ponovno proučili, ali so res potrebna vsa sodišča in določili novo sistematizacijo tako sodnika kot tudi sodnega osebja? Menim namreč, da je bila reorganizacija sodišč realizacija leta 1995 slabo pripravljena, saj so do tedaj temeljna sodišča, ki so jih sestavljale posamezne enote, razpadla na okrožna in okrajna sodišča. Temeljna sodišča so bila fleksibilna, saj je bilo možno razporejanje med posameznimi enotami. Izključene so bile situacije, ko posamezno sodišče ne more poslovati zaradi porodniških ali bolniških odsotnosti. Na vseh enotah so obravnavali prav vse sodne zadeve in je bila zato obremenjenost sodnikov s spisi enakomerno porazdeljena. Odprto ostaja tudi vprašanje, koliko so manjša okrajna sodišča, s tremi ali manj sodniki, učinkovita in sploh potrebna? V Sloveniji imamo dvoje prvostopenjskih sodišč, kar že samo po sebi poraja nove zaostanke s selitvenimi pristojnostmi, na primer, iz okrajnega na okrožno sodišče in obratno. Ob regionalizaciji ni bila dobro predvidena bodoča obremenjenost sodišč s spisi in s tem sistematizacija sodniških mest in delovnih mest sodnega osebja, zato so sodišča že v startu v bistveno različnih položajih. Menim, da je sodniških mest dovolj oziroma celo preveč, le neustrezno so razdeljena. Prihaja do tega, da na določenih sodiščih sodniki nimajo dovolj spisov za doseganje norme, na drugih pa stranke čakajo na prvo glavno obravnavo po več let. Vprašanje: Na kakšen način nameravate odpraviti probleme na področju izvršb? Na okrajnih sodiščih so najbolj problematične bodoče izvršbe. Že vsa leta po reogranizaciji se iščejo ustrezne rešitve, vendar neuspešno, saj so tu zaostanki najštevilčnejši in še vedno naraščajo. Ali so res nujno potrebna vsa pravna sredstva, ki jih ima danes dolžnik? Prav tako menim, da so izvršitelji še vedno premalo učinkoviti, še zlasti glede na ceno njihovega dela. Vprašljiv je tudi smisel dela sodnika na področju izvršbe, saj je predrago, glede na sorazmerno enostavnost opravil.
Hvala lepa. Gospod Bizjak, izvolite.
Gospa podpredsednica, spoštovani gospod poslanec, poslanke in poslanci. Vprašanje izhaja iz dejstva, da se v sodstvu ukvarjamo z vprašanjem zagotavljanja tekočega sojenja in to seveda ne od včeraj, ampak že pravzaprav od začetka mojega dela na tem ministrstvu. To postaja in je že ves čas tudi prioritetna naloga, ki zahteva številne ukrepe. Že leta 2001, v aprilu, je bila izvedena analiza razlogov za sodne zaostanke s predlogi ukrepov. Ti ukrepi so bili med tem praktično vsi izvršeni. Šli so v različne smeri, od zakonodaje, kjer je bilo zlasti na temo izboljšanja stanja v sodstvu in odpravljanja zaostankov sprejetih vrsto zakonov, če nekatere ukrepe navedem: večjih možnosti za mobilnost sodnikov tako v zvezi z odpravljanjem sodnih zaostankov, v zvezi s preprečevanjem le-teh, tudi recimo institut medokrajnih sodnikov je te vrste, ki naj bi pravzaprav odpravljal nekatere posledice, bom kar rekel, v tem delu ne povsem domišljene reforme iz leta 1995. Na drugi strani gre seveda tudi za zagotavljanje drugih pogojev za tekoče sodno odločanje, od prostorov, kjer mislim, da je bilo kar precej narejenega, do ustreznejše sistemizacije na obstoječih sodiščih in tudi opreme in podobnega. Naše stališče je, dokler se stanje na sodiščih ne normalizira, ni pogojev za neko novo reformo sodstva, ker nova reforma bi pravzaprav, če bi jo začeli kakšni dve leti nazaj, pomenila, da samo odlagamo uresničitev tistega ključnega cilja, to pa pomeni odločanje v razumnem času na vseh sodiščih. Med tem smo pravzaprav že prišli na več kod do pol pota, torej večina sodišč, vsaj kar zadeve pomembnejše zadeve, odloča v razumnem roku, deluje relativno tekoče, bistveno se zmanjšuje število pomembnejših zadev, nerešenih pomembnejših zadev. Zmanjšujejo se sodni zaostanki, kakor so določeni po 50. členu sodnega reda, se pa v zadnjem času zmanjšuje tudi število nerešenih zemljiškoknjižnih zadev. In se bo zanesljivo še naprej zmanjševalo, zlasti zaradi tega, ker je zemljiška knjiga v veliki meri, že precej preko 80 odstotkov, informatizirana. Tako se je dejansko pojavila v zadnjem času kot ena ključnih težav visoko število nerešenih zadev in njihovo naraščanje na področju izvršbe. V lanskem letu, približno pred letom dni je bil sprejet zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o izvršbi in zavarovanju, ki je odpravil tiste pomanjkljivosti, ki smo jih takrat lahko videli v od leta 1999 veljavnem zakonu. Mi smo se že skoraj pred dvema mesecema odločili, da leto po uveljavitvi tega zakona naredimo temeljito analizo razlogov za stanje na področju izvršbe kakršno je, in za pripravo predlogov ukrepov za izboljšanje stanja. V kratkem računam, da bomo lahko identificirali tiste ključne probleme. Tukaj se seveda postavljajo vprašanja, ali sodišča nemudoma odstopajo zadeve izvršiteljem, ali je problem že pri samem dovoljevanju izvršbe, ali je problem pri dodeljevanju zadev izvršiteljev, ali je problem na strani izvršitelja, in kateri so tisti problemi, ki zavirajo to delo. V zelo kratkem času pričakujemo delovno skupino, ki jo sestavljajo tudi sodniki in drugi strokovnjaki zunaj ministrstva, da bo prišla z ustreznimi predlogi ukrepov. Računam, da jih bomo lahko v najkrajšem času začeli tudi izvrševati.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor. Gospod Levič, izvolite.
Hvala lepa. Imam še v bistvu dve kratki vprašanji, samo nisem mogel prej povedati. Zanima me: Zakaj je največ zaostankov na okrožnih sodiščih in na kakšen način nameravate trenutno nastalo situacijo rešiti, če vemo, da okrožno sodišče obravnava prav najzahtevnejše primere? Glede na to, da je že osem let meja med okrajno in okrožno pristojnostjo na civilnih in odškodninskih zadevah dva milijona slovenskih tolarjev, ni razumljivo, zakaj te meje niste spremenili. Prav zaradi tega se namreč trenutno vsa okrožna sodišča utapljajo v zaostanku na področju pravnih zadev. Stanje pa se bo po vsej verjetnosti še dodatno poslabšalo s sprejetjem novele zakona o zakonski zvezi in družinskih razmerjih, ko vsodno pristojnost preide odločanje o stikih, preživninah in podobnih stvareh, o čemer so doslej odločali centri za socialno delo, ter vse preživninske zadeve iz okrajnih sodišč. Zato lahko pričakujemo, da se bo število zadev na okrožnih sodiščih povečalo do tisoče primerov. Poleg tega pa obstaja vprašanje strokovne usposobljenosti sodnikov za prej omenjeni področji. Kaj bo s strokovnim kadrom v centrih za socialno delo, ki so do sedaj opravljali ta dela. Sporno se mi zdi predvsem vprašanje načina, pristopa sodnika oziroma socialnega delavca, istočasno pa tudi prostori, kje se ta otrok, če lahko rečemo, bolje počuti: ali v sodnih dvoranah ali v prostorih centra za socialno delo. In še nazadnje vprašanje: Kdaj lahko končno pričakujemo novi zakon o kazenskem postopku, ZKP? Številne spremembe zakona oziroma krpanje zakona o kazenskem postopku je pripeljalo do tega, da je ta postopek povsem neučinkovit in zahtevnejše kazenske zadeve skoraj več ni mogoče pripeljati do sodbe. ZKP bi bilo potrebno zastaviti povsem na novo in ga narediti učinkovitejšega, ob zagotovitvi vseh pravic obdolžencem. Mogoče bi bilo treba razmisliti ukinitvi preiskave in premestitvi oddelkov za notranje zadeve in tožilstvo, seveda, v ustreznih kontrolnih mehanizmih, ki bi jih izvajalo sodišče. Sedaj dejanja, izvedena v preiskavi, na glavni obravnavi politično nimajo več nobene veljave, za to je čas šest mesecev, pa tudi več, preiskave, popolnoma izgubljen in nepotreben. Udeleženci v postopkih pa so upravičeno nezadovoljni, saj morajo najmanj trikrat podajati ene in iste izjave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister izvolite.
Hvala. Na kratko. Ne drži, da so okrožna sodišča najbolj obremenjena z delom. Nasprotno, od prvostopenjskih sodišč je bilo veliko več problemov na okrajnih sodiščih in tam ostajajo še vedno tudi ključni problemi. Recimo, tisti problemi, torej tista sodišča, kjer z dosedanjimi ukrepini videti dokončne rešitve problema. To je zlasti Okrajno sodišče v Ljubljani, deloma tudi Okrajno sodišče v Mariboru in Murski Soboti, kjer pa obstajajo programi za odpravo zaostankov, ki so tudi finančno ovrednoteni. Za Ljubljano mislim, da zdaj ni več sporno, da je v proračunu za prihodnje leto zagotovljeno vse tisto, kar je potrebno, da bi se ta program izvajal. Enako bomo skušali zagotoviti potrebna sredstva tudi za ostala kritična sodišča te vrste. Meja, to je dva milijona tolarjev za pravdne zadeve je resda že zelo dolgo časa. Mi smo to spremljali, vendar pa upad pravdnih zadev na okrajnih sodiščih ni tolikšen, da bi v tej situaciji, ko vendarle vsaj vsa ta sodišča še niso povsem na tekočem, spreminjali to mejo. Verjetno jo bomo, morda že ob prvi naslednji spremembi zakona o sodiščih, ki je v glavnem v pripravi. Vendar do sedaj še ni šlo, podatki niso šli v to smer. Celo nasprotno. Skoraj večji je bil upad pripada za del na kazenskih zadevah na okrajnih sodiščih kot pa na pravdnih. Glede strokovne usposobljenosti sodnikov za družinske zadeve mislim, da se to z ustreznim usposabljanjem da storiti. Veste, da je bil glavni namen prenosa nekaterih zadev na sodišča v tem, da se zagotovi, rekel bi, nepristransko odločanje, in da se pri teh zelo občutljivih zadevah pravzaprav najde nekoga, ki ni tudi na drug način, recimo s strokovnim, socialno-varstvenim delom vpleten v iste zadeve, da se torej tukaj pojavi sodnik, ki ni na drug način vpleten v zadevo in na ta način lahko veliko bolj nepristransko in na ta način tudi bolj verodostojno odloči. Prepričan sem, da usposabljanje za to področje dela bo uspešno steklo, in da bodo sodišča sposobna reševati te zadeve. Kako bo z morebitnimi kadri, ki bi ostali na centrih za socialno delo, ne morem povedati. Nov zakon okazenskem postopku pripravljamo na način, da je bilo izvedenih že več raziskav, da bi v prihodnjem letu lahko začeli pisati tudi tekst. Dosedanje spremembe so šle pa izrazito v to smer, da pripravimo že čim več korakov tudi za bodoči koncept, tudi glede pristojnosti, ki jih ima policija že po zadnji noveli, ki smo jo uveljavili.
Hvala lepa. Gospod Aurelio Juri bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala, podpredsednica. Najprej dajem pobudo vam oziroma kolegiju državnega zbora, naj prouči vprašanje zlorabe instituta proceduralnih vprašanj oziroma proceduralni opomb, kot si ga je dovolil kolega poslanec malo prej, ko si je gre mimo reda, ker se ni bil priglasil k besedi, vzel svojih 5 minut. Nič pa se ni zgodilo, kar bi opravičevalo tako postopanje oziroma sklicevanje na proceduro. Govoril je tudi o nekih pomembnih vprašanjih, potem se je pobral pa šel. Toliko okrog tega, da se ne bi seveda take stvari dogajale, ker prikradel si je ta čas v času TV prenosa in za toliko prikrajšal ostale. Sedaj pa k vprašanju, ki ga bom postavil ministru za promet, gospodu Presečniku. Minilo je leto, odkar so v Londonu države podpisnice mednarodne konvencije o varstvu človekovega življenja na morju, tako imenovane Solas, podpisale že daljnega 1974. leta in katere obveznosti je podedovala tudi Slovenija, sprejele novo poglavje te konvencije ter mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč pred terorističnimi dejanji. Terorizem je žal trendni pojav in se moramo seveda nanj ustrezno odzvati. Bilo je takrat tudi določeno, da morajo vse države podpisnice obvestiti mednarodno pomorsko organizacijo o izvajanju določil tega kodeksa najkasneje do 1. julija prihodnje leto, torej leta 2004. Da bi izpolnila svoje obveznosti, Slovenija mora obe listini še ratificirati in sprejeti ustrezno zakonodajo. Vem, da je uprava za pomorstvo osnutek takega zakona, ki nosi naslov: Zakon o zaščiti ladij in pristanišč, pripravila. Sprašujem: Kdaj bo pasiral vlado in pristal na naše klopi? Kot me opozarjajo tisti, ki naj bi izvajali ta zakon, se nekoliko mudi. Ministrstvo za promet je bilo o tem obveščeno že spomladi, enkrat aprila, a neke pospešene aktivnosti ni bilo opaziti, pravijo. Obenem opozarjajo, da bi lahko nepravočasna uveljavitev tega zakona imela neprijetne posledice za Luko Koper. Zakaj? Zato, ker bi bile vse ladje, ki odplujejo z našega pristanišča podvržene strožjemu nadzoru s strani tistih držav, ki bi že izvajali ta določila. Verjetna posledica tega bi bila da bi se ladjarji pričeli izogibati našemu pristanišču, špediterji pa preusmerjati blago drugam. Sprašujem: Kako je s tem? Ali nas in me gospod minister lahko pomiri, da aktivnosti potekajo in bo zakon kmalu na naših klopeh, kajti pred nami je samo še sedem mesecev? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Že sami ste navedli, kdaj je bila ta zadeva sprejeta na tej mednarodni pomorski organizaciji v Londonu in kaj predvideva ta novi varnostni kodeks, kjer so določeni tudi cilji tega kodeksa in pa funkcionalne in varnostne zahteve za dosego teh ciljev. Jaz bom rekel tako, da priprave tega pravnega akta potekajo, jaz v tem trenutku vam ne morem točno odgovoriti, kdaj bo na poslanskih klopeh. Na vsak način pa vam zagotavljam, da bo ta zakon oziroma da bo ta akt pravočasno. Istočasno pa v Evropski uniji poteka tudi sprejemanje ustreznega predpisa glede varnosti tako na ladjah kot tudi varnosti v samih pristaniščih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Juri, izvolite.
No, sem pomirjen. Pričakujem, da po novem letu bomo končno zagledali akt, ki bo vstopal v proceduro, kajti priprave na samo izvajanje tega zakona so pomembne in seveda, ponavljam, da 1. julija 2004 je samo še sedem mesecev. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Jerovšek bo postavil poslanski vprašanji ministru za informacijsko družbo in generalnemu sekretarju vlade. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoča. Kolegice in kolegi, spoštovani ministri! 19. januarja 2003 je bil izveden referendum o vračanju sredstev, vloženih v izgradnjo telefonskega omrežja. Torej bo minilo že skoraj eno leto. Od tedaj nismo slišali za nobeno aktivnost vlade, na kakšen način in kdaj misli vlada to realizirati. Edina posledica, ki smo jo nekako zaznali, je, da se vlada sedaj trudi za preprečitev referendumov v bodoče skozi ustavne spremembe. Zato seveda naj spomnim, da je bilo na referendumu vprašanje in odločenost s plebiscitarno večino slovenskih volivcev, ki so se udeležili referenduma, da se naj vprašanje vračanj vlaganj reši tako, da se plačani znesek po pogodbi, ki predstavlja vlaganje v telefonske centrale, v medkrajevne vode in krajevna telefonska omrežja, v celoti povrne v denarnih sredstvih. Moram povedati, da v nekaterih primerih gre to za 9 tisoč mark brez obresti, brez vsega. Vlado sprašujem: Ali bo v tej zadevi 150.000 upravičencev ponovno izigranih? Ali jih bo vlada izigrala? Sprašujem vlado: Ali se zaveda, da so upravičenci z območij, ki so najbolj demografsko in socialno ogrožena? Gre za upravičence s Prekmurja, Slovenskih Konjic, Podravja, Haloz, Dolenjske, Zasavja, Posavja, Zgornje Savinske doline, nekaterih delov Gorenjske, Posočja in tako naprej. Izgleda, da je vlado minila vsa volja do privatizacije Telekoma. Ne slišimo ničesar in izgleda, da vlada namerava na nek način dve leti biti neaktivna, tako da se bo obveznost iz referendumske odločitve izigrala. Prosim za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, gospod Gantar.
Hvala lepa za vprašanje. Najprej bi rad seveda pokazal, da je vlada oziroma pristojno ministrstvo, to je ministrstvo za informacijsko družbo, že od sprejetja prvega zakona opravilo določena dejanja. Prav tako tudi občine. Predvsem občine so izdale občinske odloke, s katerimi so podrobno določile način sestave seznama, način ugotavljanja sorazmernih deležev vračila in tako naprej. Po naših informacijah so vse občine, v katerih so upravičenci do vračila vlaganj, ali pa so se same občine upravičenke, te odloke sprejele. Svet agencije za prestrukturiranje je tudi imenoval komisijo iz 5. člena zakona za opravljanje strokovnih in tehničnih nalog. Komisija je sestavila tudi predlog tabele, iz katere so razvidne višine, priključnine po posameznih časovnih obdobjih in geografskih območjih PTT, [[...]] [[Nerazumljivo.]] [[...]]PTT organizacij, prispevek samoupravnih interesnih skupnosti in vse, kar je potrebno. Potem se je seveda zgodil predhodni zakonodajni referendum, ki je imel za posledico sestavo te tabele v tem smislu, da je seveda premaknil rok oziroma obdobje vračanja, ki je bilo ponovno določeno, zdaj s časovnim mejnikom 6.4. 1998. Komisija je pripravila zdaj novo tabelo. To tabelo bo po naših informacijah prav do konca tega meseca poslala na ministrstvo za informacijsko družbo, kjer je bomo objavili kot uradni dokument. Po tej objavi bo v Uradnem listu objavljen tudi javni poziv za vlaganje zahtevkov upravičencev na pravobranilstva, kot je predvideno v zakonu. Lahko računamo, da bo ta javni poziv objavljen konec letošnjega leta ali v začetku prihodnjega leta. Kar zadeva privatizacijo Telekoma, kajti vračanje vlaganj je seveda vezano s privatizacijo Telekoma, sem že večkrat javno povedal tudi v tem državnem zboru, pa tudi za medije in drugod, da glede na razmere na telekomunikacijskem trgu se v letu 2003, 2004 privatizacija, delna privatizacija Telekoma se ne bo zgodila, in to preprosto iz razlogov, ki so povezani s cenami na telekomunikacijskem trgu. Te cene so danes še vedno takšne, da bi nas prisilile v prodajo Telekoma, če bi morali samo zaradi tega prodajati, torej v razprodajo Telekoma namesto prodajo Telekoma. In s tem seveda tudi v oškodovanje državne lastnine. Dokler bom jaz vodil to ministrstvo, ne bom pristajal na privatizacijo, ki bi pomenila oškodovanje državne lastnine. Seveda pa so vložki upravičencev varovani, ker so prevedeni v, sedaj v marke in potem v evre, in je njihova vrednost zagotovljena in bodo dobili vložke vrnjene nazaj, ko se bo privatizacija zgodila. Pričakujemo, da bo telekomunikacijski trg pričel ponovno okrevati že v letih 2005 in naprej. Vsaj tako kažejo napovedi tistih, ki se ukvarjajo s tem trgom. Tedaj bomo tudi pristopili k delni privatizaciji Telekoma, iz katerega se bodo vračala tudi vlaganja. Rad pa bi hkrati seveda tudi zavrnil tista prepričanja poslanca, da vlada želi izigrati zakon, da želi izigrati referendum in da želi pravzaprav na nek način z neprivatizacijo Telekoma prav izigrati to vračanje vlaganj. Ne. Mi tega ne želimo. Vlada bo izpolnila obvezo iz referenduma, seveda pa je ne more izpolniti na način, da bi pravzaprav prodali del Telekoma pod tisto ceno, za katero menimo, da ga je vredno ali pa smiselno prodati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor. Izvolite, gospod Jerovšek.
Hvala lepa. Na precizna vprašanja sem dobil odgovor v slogu, vlada je opravila določena dejanja in ustanovila komisijo. Jaz mislim, da ima vlada dovolj institucij in organov, da bi lahko začela izvajati ta zakon. Komisijo je ustanovila v skladu s tem, da se zadeva odloži. Kot je znano pravilo. Jaz ne vem, ali vlada nima neke moralne obveznosti, da bi vsaj z nekim predujmom te ljudi, ki ne morejo šolati svojih otrok, ki bi jim lahko eno leto šolali nekega otroka oziroma jim to plačala. Če pa na drugi strani lahko izplačuje milijardne nagrade za menedžerje v Elanu, v Tovarni vozil Maribor, kar naprej, in ne more prekiniti tistih pogodb. Za te ljudi pa nima nobenih možnosti, da bi karkoli storila. Jaz seveda s takim odgovorom nisem zadovoljen. Mislim in sem prepričan, da tudi volivci, ki nas gledajo, niso zadovoljni. Včeraj so v Zagrebu volivci kaznovali akterje iz lutkovnega gledališča in [[...]]
Gospod Jerovšek. Lepo prosim, dopolnitev odgovora je vaša pravica.
[[...]]jaz se bojim, da bodo tiste tudi [[...]]
Gospod Jerovšek!
ko so vabili v lutkovno gledališče, počasi se spregledalo na Slovenskem. Hvala.
Hvala lepa. Še eno poslansko vprašanje ste najavili, gospod Jerovšek, in sicer generalnemu sekretarju vlade. [[...]] [[Glas v ozadju.]] [[...]]Izvolite, gospod minister, dopolnitev odgovora.
Vsekakor, če smem, spoštovana podpredsednica, spoštovani gospod poslanec, bi rad še enkrat poudaril, da vlada v okviru svojih pristojnosti dela in počne vse tisto, kar je potrebno, da se zakon izpelje. Potrebno je veliko tehničnih opravil, javni poziv, in potem seveda tudi vrednotenje teh vlog in tako naprej. Tako da ni res, da vlada ne dela. Vlada izvaja zakon. Kar pa zadeva drugi del vašega vprašanja, bi pa rekel, da vas je seveda zapeljal v precej populistične vode, celo lahko bi rekel, razmeroma poceni demagogije, na katero se ne da kupiti volivcev. Volivci bodo že vedeli, komu bodo dali glas in komu ne, kateri politiki bodo znali presoditi, da je takšna in primerna za državo, pa tudi za njih. Vsekakor je pomemben denar, ki ga bodo ljudje dobili nazaj, vendar od tega denarja zanesljivo ne more biti odvisna njihova socialna usoda oziroma bi bilo slabo, če bi bila samo od tega denarja njihova usoda odvisna. Zato ima vlada vrsto drugih ukrepov in dejanj, na področju razvojne politike, regionalne politike, ki seveda lahko pomenijo bistveno več, kot samo povračilo teh vlaganj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, vprašanje generalnemu sekretarju vlade.
Pravkar smo slišali, da bi tistim revnim ljudem ta denar škodoval, ne bi mogli nič socialnih vprašanj popraviti. Sedaj pa gospoda generalnega sekretarja sprašujem druge stvari. Pred časom je v zvezi s pogodbo o dodatnem delu magistra Zorana Kovača, v višini z 270 tisoč tolarjev mesečno, ki naj bi ga opravil za kmetijsko ministrstvo, v javnost prišla informacija, da so take pogodbe vladnih funkcionarjev in uslužbencev zelo pogoste. V navedbah medijev ste, gospod generalni sekretar vlade, ki navadno izražate vladna, uradna stališča ministra Buta in pristojnih ministrstev, opozorili, da sklepanje takih pogodb ni sporno, da je to skladno s politiko vlade, da je takih pogodb v državni upravi nekaj sto. To trdite kljub drugačnemu mnenju instituta za javno upravo, da gre za sporno sklepanje pogodb. Sprašujem: Ali je to res zelo razširjen način dodatnega zaslužka v državni upravi? Drugič. Koliko takih pogodb je sklenjenih v državni upravi, kolika je skupna vrednost izplačanih sredstev denarja po teh pogodbah mesečno? Prosim za podatek, koliko je tega denarja. Ali je res, da državni funkcionarji in uslužbenci večino pogodbenih del opravijo znotraj rednega delovnega časa in so torej dvakrat plačani? Kdaj je bilo dano navodilo vlade za tak način dodatnega plačevanja državnih uslužbencev? Ali so vladni funkcionarji in državni uslužbenci v okviru svojih razporeditev dela in dolžnosti omejeni s konkurenčnimi klavzulami? Če niso, prosim, da pojasnite: Zakaj vlada ne uveljavlja konkurenčnih klavzul pri sklenitvi delovnih razmerij oziroma sklepanja individualnih pogodb? Ker gre za po mojem mnenju nezakonito prelivanje denarja in gre za davkoplačevalski denar, prosim, da navedete natančne podatke o številu teh pogodb in višini teh sredstev, ki gredo po teh pogodbah.
Hvala lepa, gospod Mirko Bandelj, izvolite.
Hvala lepa. Bom poskušal odgovoriti, kolikor bom seveda lahko na to temo odgovoril, kajti vprašanje, vendarle ne sodi v delokrog mojih obveznosti in moram tudi povedati to, da tovrstnih centralnih evidenc, ki bi to urejale, niti ni velevala prejšnja niti sedanja veljavna zakonodaja. Vendar lahko povem: ker je vprašanje tako zelo pavšalno, bo tudi odgovor približno tak. Ni vsaka pogodba, ki je sklenjena, sama po sebi nezakonita. Moram tudi povedati, da še nikoli nisem govoril in to, kar ste vi sedaj povedali, je čista izmišljotina, da bi govoril kaj o tem, da je stotine, stotine tovrstnih pogodb in da so te zakonite. Kajti, seveda pogodbe lahko presojaš šele, ko jih vidiš, in presojaš jih po veljavnem pravu. Zato seveda ne morem delati primerjave in tudi ne presojati zakonitosti pogodbe, ki je, ne vem, ali je sklenjena ali je ostalo samo pri dogovarjanju o sklenitvi pogodbe z gospodom Kovačem. Lahko le povem, da nova delovnoupravna zakonodaja od 1. 1. 2003 ne pozna več pogodb o delu in jih na ta način ni. Tudi sicer, ko sem poskušal po ministrstvih ugotoviti, če bi bile kje prej sklenjene podobne pogodbe o delu, moram povedati, da nisem uspel zaslediti niti ene tovrstne pogodbe, kvečjemu bi lahko povedali, da ministrstva sklepajo pogodbe z uslužbenci drugih ministrstev znotraj polja, kjer je zagotovljena ustavna svoboda do znanstvenega, umetniškega, izobraževalnega in podobnega udejstvovanja. Drugih pogodb pa ni. Tudi sicer moram zatrditi, da ne poznam primera, kjer bi bili državni uslužbenci, zlasti pa funkcionarji, dvakrat plačani za isto delo, čeprav je res, da marsikdo dela, zlasti tisti delavci, ki so zaposleni v kabinetih, delajo daleč preko svojega polnega delovnega časa, ne da bi za to prejemali kakršnokoli plačilo. In tudi, ko govorite o konkurenčnih klavzulah. Konkurenčne klavzule v tem smislu, kot jo pozna zakon o gospodarskih družbah pa tudi vrsta predpisov s področja varstva konkurence oziroma industrijske in intelektualne lastnine, pri zaposlovanju v državnih programih ne poznamo. Poznamo pa prepovedi. Teh je pa veliko in se seveda tudi realizirajo. Kajti, če bi govorili o konkurenčni klavzuli na način, kot ste vi to razložili, potem bi morali delavcem tudi dajati ustrezna nadomestila za tovrstne prepovedi. Tega pa preprosto ni. Skratka, vaša bojazen, ki veje iz vprašanja, je po mojem mnenju povsem odveč. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jerovšek, izvolite.
S tem istim odgovorom bi moral biti zadovoljen. Samo povzel sem tisto, kar je v javnosti močno prisotno in sem trdno prepričan, da javnost ima občutek za to, in da pozna primere, in da se ne bi taki primeri pojavljali, če bi teh primerov ne bilo. Je pa pomenljiv vaš odgovor, da vlada nima tovrstnih evidenc, da tega ne zasledi in ne skuša pokrivati. Da je torej znotraj državne uprave dovoljeno vse, za državni denar, za davkoplačevalski denar se zelo na enostaven način sklepajo pogodbe, ki seveda nekaterim posvečenim omogočajo dodaten zaslužek. In ugotavljam pač, da se državna uprava bogati pravzaprav na dva načina: z nekontroliranim zaposlovanjem in tudi z večkratnim plačevanjem nekaterih posvečenih.
Hvala lepa. Gospod Bandelj, izvolite.
Ja, samo zato, ker ste povzeli moj odgovor, moram tudi jaz reagirati. Moj odgovor je bil namreč povsem drugačen, kot so vaše ugotovitve. Tudi sedaj niste povedali niti enega konkretnega primera, kjer naj bi se to dogajalo. Lahko trdim, da državni uslužbenci niso preveč plačani, da niso dvakrat plačani za delo, ki ga opravljajo, da je prej resnica nasprotna. Da marsikdo ni plačan za tisto delo, ki ga opravlja. S tem seveda ne izključujem, da ne bi kje našli kakšnega primera tudi kakšne nepravilnosti. Konec koncev, to se lahko dogaja še kljub tako dobrim pravnim predpisom in sistemom nadzora. Vendar to ni sistem, to ni delano v skladu z navodili vlade ker ste prej vprašali, kdaj je vlada izdala takšno navodilo. Takšnega navodila ni. In torej ti strahovi, ki jih navajate, so povsem izmišljeni in ne temeljijo na realnih podlagah.
Hvala lepa. Gospa Marija Ana Tisovic bo postavila poslansko vprašanje ministru za šolstvo, znanost in šport, ki je opravičeno odsoten. Zato prosim, da poveste, na kakšen način bi želeli odgovor. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister me je preko sekretarja danes obvestil, da ga ne bo, zato sem se že dogovorila, da bom dobila ustno vprašanje na naslednji seji državnega zbora, v mesecu decembru. Imam pa vprašanje za gospoda ministra glede funkcionalne pismenosti Slovencev in strategije, ki jo vlada pripravlja oziroma jo je pripravila in kako se misli lotiti tega problema. Hvala lepa. Usten odgovor naslednjič.
Hvala lepa. Gospod Anton Butolen bo postavil poslansko vprašanje ministru za pravosodje in ministru za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Kolegi in kolegice, predstavniki oziroma ministri. V tem parlamentu v poročilih o pripravljenosti za vstop v Evropsko unijo kakor tudi v strokovni in laični javnosti je stanje v slovenskem sodstvu vedno ocenjeno kot resen primer pri doslednem uveljavljanju pravne države. To navsezadnje čutijo tudi naši državljani, ki na določene sodbe čakajo nerazumno dolgo. V preteklih dneh je slovensko sodstvo razburila ocena, ki jo je po treh letih in pol bivanja v Sloveniji podal nemški sodnik Norman Doukoff. Naše sodne oblasti so reagirale žolčno. Od vas, gospod minister, so slovenski sodniki zahtevali, da se ogradite do teh izjav. Gospod minister, vsaj do dneva, ko sem pisal to vprašanje, nisem zasledil vaše reakcije na te zahteve, zato vas sprašujem: Kakšno je vaše stališče o omenjeni oceni? V izjavi posebej zbuja pozornost izjava gospoda Doukoffa, ki govori, da imamo v Sloveniji proporcionalno 50% sodnikov več kot v Nemčiji inda imajo naši sodniki boljše materialne pogoje kot v Nemčiji. S tem je gospod Doukoffa krivdo za zaostanke prenesel s politike na stroko. Gospod minister, kako komentirate takšno izjavo glede na vse sodne zaostanke pri nas? V poročilih o pripravljanju za vstop v Evropsko unijo so se pogosto pojavljale tudi resne kritike o pripravljenosti na posameznih področjih. Naša politika je te kritike vedno jemala pozitivno in se trudila pomanjkljivosti odpraviti. Predvsem pa politika na kritike nikoli ni reagirala oziroma protestirala. Za razliko od politike pa je naše sodniško društvo protestiralo pri nemškem veleposlaniku in pri vodji evropske delegacije pri nas. Kako komentirate takšno potezo? Hvala lepa za odgovore.
Gospod minister, gospod Bizjak, izvolite.
Gospa podpredsednica, gospod poslanec. Če začnem od konca - komentar na odziv na izjavo sodnika Doukoffa - , potem bi rekel to. Mislim, da je bil odziv, najbrž,nekoliko nesorazmeren tistemu,kar je bilo izrečeno tudi se ni skliceval na vse tisto, kar je predpristopni svetovalec sodnik višjega sodišča v Muenchnu, gospod Doukoff, povedal na tiskovni konferenci, ki smo jo imeli na ministrstvu. Seveda je ta sodnik dal še nekaj drugih izjav neposredno posameznim glasilom, v njih je nekoliko podrobno navedel nekatere svoje poglede, vendar pa že tisto, kar je bilo izrečenega na samem ministrstvu, na tej tiskovni konferenci, kaže na nekoliko širši spekter vprašanj, na katere je ta sodnik želel opozoriti. Torej, ni bila glavna tema zgolj, da bi pravzaprav "čital levite slovenskim sodnikom". Predstavil je pač tudi določene uspehe, ki so bili v zadnjih letih dosežene v Sloveniji v okviru teh predpristopnih projektov in tudi nasploh v sodstvu. Hkrati pa je navedel, da tako kot sodniki v nekaterih drugih državah - ta del je sodniško društvo spregledalo - , se tudi sodniki pri nas vse preveč, če ga prosto povzemam, ukvarjajo s statusnimi vprašanji in manj s tem, kaj bi bilo treba v sodstvu še postoriti. No, to je očitno ogorčilo naše sodnike, da so napisali protestno pismo. Kot ste rekli, se prav pretirano na to pismo nisem odzival, in to namerno. V nekaj pogovorih za sredstva obveščanja, sem se do tega že opredelil. Vendar mislim kot prvo, da je položaj tak, da sodnik Doukoff ni nikoli imel pooblastila, da govori v imenu ministrstva, zaradi tega tudi sam ne čutim potrebe, da se od teh izjav distanciram, če bi bile v imenu ministrstva, potem bi bilo to povsem drugače. Drugič pa se bi mi zdelo bolj primerno, da bi izjave, na katere se sodniki sklicujejo vzeli v njihovem celotnem kontekstu in se rekel bi, konstruktivno odzvali na vse tisto, kar so ugotovitve, tega našega predpristopnega svetovalca po praktično triletnem delu v Sloveniji. Gre vendarle za stanovskega kolega naših sodnikov. Kljub določeni jezikovni barieri je tudi zaradi dobrih možnosti, ki jih je imel, zaradi dostopa do različnih gradiv, od zakonodaje do tistega, kar se je sprotno oblikovalo, lahko ustvaril svojo sodbo o položaju pri nas. Toliko o tem. Zdaj, drži - in to smo tudi v naših analizah že govorili -, da niti opremljenost slovenskih sodišč niti finančni vidiki niso ključni razlog za določene težave, ki se nam v sodstvu še vedno pojavljajo. Da so, težave ponekod drugje - kot sem že prej navajal, zanekatere stvari smo pripravili določene ukrepe, tudi gospod Doukoff je tu navedel, da smo pri modernizaciji procesnih zakonov, uspeli doseči vrsto uspehov, da je stekla široka diskusija, kar zadeva reforma organizacije sodstva in podobne stvari. Tako so to vsa tista področja, na katerih bo treba storiti še kaj več, in zgolj ogorčen odziv na istrgan del izjave gospoda Doukoff, seveda, teh vprašanj ne bo rešil. Nekaj več samorefleksije bo bržkone tudi potrebno. Hvala.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Gospod Butolen, izvolite.
Hvala lepa. Gospod Norman je tri leta in pol deloval v Sloveniji kot predpristopni svetovalec in verjetno - domnevam - ni prvič izrekel kritičnih pripomb na naše sodstvo. Zato me je toliko bolj presenetilo tako žolčno reagiranje naših sodnikov. Ali se mogoče motim ali je vmes že kaj komentiral?
Gospod minister, izvolite.
Vsekakor so bile kar živahne diskusije tudi na najmanj treh večjih konferencah, ki smo jih pripravili v okviru teh "twining projektov". Tudi tam niso bila vedno enaka mnenja med slovenskimi sodniki, predpristopnim svetovalcem in številnimi tujimi eksperti, ki so se udeleževali teh konferenc, ki so izvajali tudi določene analize, ki so bile podlaga za široko diskusijo. Tako ni bilo to nekaj novega, da bi se razhajalagledanja slovenskih sodnikov in sodnika Doukoffa na posamezna vprašanja. Tako je šlo za dokaj dobro poznavanje stališč ene in druge strani, torej obojestransko poznavanje. Torej, sodnik Doukoff je bil relativno jasen glede enega od vprašanj, torej prizadevanja slovenskih sodnikov za njihova statusna vprašanja. Morda je nekoliko zanemaril tudi dejstvo, da sodniki neposredno pa tudi preko sodniškega društva sodelujejo z ministrstvom tudi pri številnih drugih vprašanjih; torej, da se nanje opremo tudi pri oblikovanju strokovnih rešitev. To je mogoče tisto, kar je zbodlo sodniško društvo. Torej v tem delu, če bi skušali ocenjevati izjavo kot končno sodbo o celotnem stanju, potem bi do neke mere lahko razumel določeno ogorčenje, vendar če vzamemo to izjavo v celotnem kontekstu, v katerem je bila izrečena, in če ob tem predpostavimo to medsebojno dokaj dobro poznavanje, potem mislim, da ni bilo pravzaprav izrečenega nič kaj tako nepričakovanega, da bi bilo to razlog za zelo gneven in ogorčen odziv. Vsekakor, in to še enkrat rečem, bodo tudi takšne ocene, četudi so mogoče preveč na kratko povedane in zaradi tega do neke mere enostranske, treba še kako resno vzeti tudi pri naših analizah - tako ministrstva, kot na strani sodstva samega.
Hvala lepa. Gospod Butolen in sedaj še vprašanje ministru za notranje zadeve. Izvolite.
Hvala lepa. Ves čas od uvedbe sedanje ureditve lokalne samouprave v Sloveniji je tako v parlamentu kakor v javnosti prisotna dilema, ali lahko ena oseba opravlja funkcijo poslanca in župana istočasno. Kot najpogostejši argument se uporablja trditev, da ni možno opravljati dveh funkcij hkrati. Ob uvajanju nove lokalne samouprave je bilo neštetokrat poudarjeno, da se pričakuje, da bodo župani novih občin neprofesionalci, da bodo torej še naprej opravljali svoj poklic in županovali v svojem prostem času. Spoštovani gospod minister. Sprašujem vas: Ali ministrstvo za notranje zadeve, ki je trenutno pristojno za lokalno samoupravo, še vedno zagovarja takšen koncept neprofesionalnega županovanja? Drugič vas sprašujem oziroma prosim za odgovor: Koliko od 193 slovenskih županov je v tem trenutku neprofesionalcev? Kakšne službe opravljajo? Prosim, da te podatke klasificirate glede na velikost občin, v skladu z veljavno zakonodajo za plače županov. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovane kolegice in kolegi! Ministrstvo za notranje zadeve ni nikdar zagovarjalo stališča, niti ne slovenska vlada, da naj župani opravljajo svojo funkcijo nepoklicno, ampak je bilo na stališču, da naj se o tem odloči občina oziroma župani sami. Takšna je tudi slovenska zakonodaja. Seveda pa je vprašanje poklicnosti funkcije nekaj drugega kot vprašanje kopičenja funkcij. Namreč, vprašanje združljivosti funkcije župana in poslanca. Vsekakor župan in poslanec - danes je dopustno opravljati, seveda ne oboje profesionalno, ampak samo eno od teh položajev profesionalno. Po zakonodaji, ki je v pripravi, nam stroka priporoča uvesti nezdružljivost. Tudi kopičenja ene in druge funkcije. Ponavljam pa, to vprašanje nima nič opraviti s poklicnostjo ali nepoklicnostjo. Vendar o tem, ali bomo uvedli nezdružljivost, bo dokončno stališče zavzela vlada, ko bo nov zakon o lokalni samoupravi sprejemala. Kar pa zadeva vaše drugo vprašanje. Zbral sem številke: od 193 slovenskih županov jih kar 87 upravlja funkcijo nepoklicno, to je 45,1 odstotek. 106 je pa takšnih, ki opravljajo svojo funkcijo poklicno - ali 54,9 odstotka. Še po velikostnih razredih občin. V občinah nad 100 tisoč prebivalci ni nobeneganepoklicnega župana, v občinah, nad 30 tisoč prebivalci je en sam nepoklicni župan, v občinah nad 15 tisoč prebivalci je 8 nepoklicnih županov, v občinah nad 10 tisoč jih je 10, nad 5 tisoč 21, nad 3 tisoč 20 in do 3 tisoč 27. Iz tega vidite, da je v občinah z manjšim številom prebivalcev večjo število nepoklicnih županov, kar je po svoje tudi obrazložljivo oziroma razumljivo. Še za en podatek ste me prosili, kakšna je poklica struktura oziroma kakšne službe opravljajo župani. Žal vam tega podatka ne morem povedati, ker takšne vrste podatkov iz razloga varstva, osebnih podatkov ne zbiramo oziroma o tem ne vodimo evidence. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Butolen, izvolite.
Hvala za odgovore, predvsem pa zadnjega, ki ni bil podan. Bil bi zanimiv pri razpravi, kakšne vrste poklicev opravljajo tisti, ki so nepoklicni oziroma katera funkcija je s funkcijo župana združljiva, vendar bo treba podatke pridobiti kje drugje. Prosil bi vas, da služba za lokalno samoupravo pripravi pregled števila občin po Evropski skupnosti, v katero gremo 1. maja naslednje leto, predvsem glede na njihovo velikost pa število prebivalcev. Podatke o drugi stopnji lokalne samouprave, vem, da ste te tabeli delali že enkrat oziroma drugo ministrstvo 1993 - 1994, večina sedanjih poslancev jih pa ne pozna, in za objektivno razpravo, ko bomo razpravljali o lokalni samoupravi, bi bili koristni! Če je to možno, bi prosil, da je to v pisnem gradivu poslano vsem poslancem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Bohinc, izvolite.
Mi smo za razpravo o novem zakonu o lokalni samoupravi v obrazložitvi tega zakona že nekaj te vrste podatkov pripravili. Na podlagi vašega vprašanja se bomo dodatno potrudili in poskušali zbrati čimveč primerjalnih podatkov, da bo ta razprava zares podprta s podatki. Pa tudi te podatke, ki sem jih vam danes ustno izrekel, boste dobili v pisni obliki.
Hvala lepa. Sedaj bo ministru za promet postavil poslansko vprašanje gospod Ivan Mamić, izvolite.
Hvala lepa. Pozdravljam vse prisotne. Vprašanje postavljam gospodu ministru za promet in sicer ne kot dežurnemu krivcu, pač pa zato, ker mislim, da je najbolj seznanjen s problematiko, o kateri mislim govoriti, ker kot minister za promet ima oziroma mora imeti najbolj verodostojne informacije za svoj resor. Kar je popolnoma normalno. Seveda, vprašanje postavljam bolj vladi, samo pač preko nekoga to moram izpeljati. O drugem železniškem tiru Koper-Divača je bilo že veliko povedanega v našem mandatu in v prejšnjih - to dobro vedo poslanci iz kontinuiete - narejenega pa do sedaj, roko na srce, ni bilo ničesar. Zato ne mislim zapravljati časa za preteklo kronologijo - ampak, kaj bo naprej. Namreč, ko smo že po javnih medijih državljani Slovenije bili obveščeni, da je končno napočil čas, kako bo nam Evropa pomagala v hitrem dokončanju te tako pomembne komunikacije, kot je drugi tir, nas je tako novica o tem, da iz tega ne bo nič, ohladila, da so naši upi sedaj pokopani. Vprašam: Ali so res pokopani vsi upi in zakaj? Pravzaprav tukaj je na najbolj pomembno vprašanje: Zakaj Evropska unija ni odobrila ta denar? Ali smo popolnoma indolentni, da ne rečem nesposobni, za razvoj petega koridorja in nam je vseeno, kaj bo z njim? [[Kar se Slovenije tiče?]] Mislim da če ne zaradi drugega, bi bila zelo pomembna prioriteta povezave Kopra z Evropo, pa zaradi tega, da nas ne bi prehitela kakšna druga pristanišča severnega Jadrana. Tukaj mislim na Reko. Če se že toliko časa ve, kaj drugi tir za Slovenijo pomeni, me zanima: Zakaj se formalne zadeve v tej smeri niso tako uredile, da si ne bi sedaj očitali, da smo si sami krivi? Ali ni to gospodarski samomor? Da ne bo pomote. Seveda ne gre za celotno finančno konstrukcijo drugega tira, toda tudi 1/3, kar bi prispeval Bruselj, bi pomenilo veliko denarja. V časopisih je objavljeno tudi to, da je pred leti v Sloveniji bilo ponujeno 300 milijard lir - to bi bilo okrog 30 milijard SIT - za posodobitev hitre železniške proge med Italijo in Slovenijo in je slednja, torej Slovenija, ostala nezainteresirana. To sem prebral pred nekaj dnevi v časopisu. Gre za progo Trst-Koper. Ker njim Bruselj spet ponuja, spet iz časopisa, 1,2 milijona evrov za pripravo železniške povezave med Trstom in Koprom. Kaj je s tem? Ali Slovenija sploh morda ima interes za to linijo? K vsem tem zgodbam dodam to, da je italijanski, brezobrestni kredit za izdelavo hitre ceste po Rebernicah ležal deset let in s tem je propadlo vsaj 2 kilometra drage hitre ceste, se ne morem izogniti občutku, da gre za nek nov slovenski sindrom. Čemu! Spoštovane kolegice in kolegi! Lepo vas prosim, da ta moja vprašanja ne jemljete kot lokalni problem. Govorim le o segmentu, o petem koridorju, ki poteka od Barcelone do Kijeva. Primorska tukaj nima nič, če ni linija potegnjena do Avstrije in do Madžarske. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Moram reči, da se to vprašanje že zadnje tri tedne pojavlja dnevno, dnevno seveda na vseh nivojih in tudi v sredstvih obveščanja in tudi na vseh tiskovnih konferencah. Dejstvo je, da je drugi tir Koper-Divača vključen v seznam prioritetnih TMT projektov Evropske unije. Res pa je, da je zaenkrat izpadel z tako imenovane hitre liste v okviru evropske iniciative za rast, ki jih je pripravila evropska komisija. Vendar tudi ta seznam še ni zaključen, ampak je vanj možno še dodati projekte oziroma bodo o tem tekle še razprave, ki zadostujejo seveda nekaterim kriterijem. To so pa zrelost projekta, prekomejna - predvsem ta je poudarjena - prekomejna dimenzija projekta, vpliv na rast in inovativnost v razširjeni Evropski uniji in pa korist za okolje. Na našem ministrstvu smo mnenja, da projekt izgradnje drugega tira Koper-Divača zadostuje vsem omenjenim kriterijem. Zato preko misije Republike Slovenije pri Evropski uniji kakor tudi na sestankih in z osebnimi kontakti predstavnikov vlade Republike Slovenije poskušamo ponovno poudariti pomen tega projekta za Republiko Slovenijo. Upam, da ga bo komisija po ponovni proučitvi naknadno uvrstila v ta seznam. V teh dneh potekajo številna srečanja in na vseh teh srečanjih poudarjamo pomen celovitosti tega odseka skozi Slovenijo, odseka petega evropskega koridorja. Ta prioriteta oziroma seznam teh projektov bo obravnavan na svetu za transport 4. in 5. decembra. Ta hitra lista bo dokončno sprejeta na evropskem svetu, na evropskem vrhu, ki bo potekal 12. decembra v Bruslju, ki se ga bodo udeležili predsedniki vlad sedanjih in prihodnjih članic Evropske unije. Torej, glede sredstev, za katera navajate, da so bila dana oziroma ponujene Sloveniji, krožijo različne špekulacije, ki jih tudi različni ljudje širijo. Mi v teh dneh ponovno zbiramo nekatere trditve, ki so bile med drugim tudi prejšnji teden na enem od srečanj navedene, da vidimo, kaj je s temi pred leti že ponujenimi sredstvi. Torej, za zadnji, za ta 1,2 milijona evrov, ki ste jih navedli, pa kolikor imam do sedaj do tega trenutka podatek, gre za pomoč Furlaniji-Julijski krajini pri projektiranju dela projekta, ki poteka v Republiki Italiji. To je projekt železniške povezave Koper-Trst. Mi vedno navajamo na vseh ravneh, v vseh stikih, tudi z italijanskim ministrom za promet, tudi s predstavniki evropske komisije, da je prioriteta za Slovenijo drugi tir, da je pa od sodelovanja tako med mestoma Koper in Trst kot med pristaniščema samima odvisna tudi izgradnja te železniške povezave med Koprom in Trstom. Toliko za sedaj. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Mamić želite, da minister dopolni. Izvolite.
Hvala za odgovor, sem zelo zadovoljen. Upam, da vas ne bom še enkrat vprašal v svojem mandatu. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Janez Kramberger bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve in ministru za delo, družino in socialne zadeve in ministru za zdravje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani člani vlade! Torej, v zadnjem času smo priča dogajanju v hotelu Črni les. Dogodki, ki so povezani s tem objektom, so pravzaprav napolnili prve strani časopisov in tudi najbolj gledane oddaje v elektronskih medijih. Vprašanje bi pravzaprav moral postaviti vladi Republike Slovenije oziroma, morda celo predsedniku vlade. Ocenjujem, da so v reševanje tega problema tako ali drugače vključena najmanj štiri ministrstva: ministrstvo za notranje zadeve, ministrstvo za zdravje, ministrstvo za delo, socialo in ministrstvo za gospodarstvo. Ugotovimo lahko, da se je država z vsemi njenimi institucijami v tem primeru izkazala kot nesposobna in nezmožna reševati te probleme. Nad tem dejstvu se moram zamisliti tudi tukaj v državnem zboru. Težave, nastale kot posledica problematike starostnikov, so nas dejansko prehitele. V države nimamo izdelanih načrtov s katerimi bi učinkovito reševali vprašanja starostnikov. Očitno je, da se državljani, starostniki pri nas delijo na več kategorij. Nad tiste, ki imajo srečo, da dobijo mesto v domu, in s tem pravico do plačane zdravstvene nege, nadalje na tiste, ki ostajajo doma in za njih skrbi patronažna služba, in na koncu na tiste, ki so se prisiljeni odločiti za domove brez koncesije in morajo vse stroške tudi samo poravnati. Tako ostanejo prepuščeni sebi, znanju ter iznajdljivosti in pripravljenosti sorodnikov, da jim pomagajo. V tem primeru gre tudi za sprenevedanja. Namreč, socialne službe zanikajo, da bi bile seznanjene z odhodi ljudi iz njihovih okolij v hotel Črni les. Dejstvo pa je, da so jih prav te službe pošiljale v omenjeni hotel, ki nima ustreznih dovoljenj. Očitno je odpovedal sistem obveščanja med zdravstveno službo in socialno službo ter službami, ki so v okviru ministrstva za notranje zadeve. Ministrstvo za zdravje se zavzema za skrajševanje ležalnih dob v bolnišnicah in s tem za zniževanje stroškov, kar samo po sebi nič ni spornega. Vendar bi to isto ministrstvo moralo odgovoriti, kaj bo z vsemi tistimi bolniki, ki bodo zaradi zgodnejših odpustov iz bolnišnic potrebovali več zdravstvene oskrbe v domačem okolju. Očitno je, da osnovno zdravstvo ni pripravljeno na ta problem tako kadrovsko kot finančno. Preoster bi bil, če bi se postavil na stališče, da na tem področju ni storjenega nič, glede na obseg problema pa se zagotovo dela premalo. Prepričan sem, da bi morali v strokovnih krogih pričakovati slej ko prej pojav Črnega lesa. Pričakujem, da mi bodo ustrezna ministrstva zelo jasno odgovorila: Kako je mogoče opravljati dejavnost v neregistriranem objektu? Kako je koordinirano delo, predvsem pa obveščanje med ministrstvi? In: Kaj bodo pristojna ministrstva naredila za razrešitev tega problema? Če nimamo ustrezne zakonodaje za razreševanje teh problemov, pričakujem, da bodo v najkrajšem času predloženi državnemu zboru ustrezni zakonski akti, ki bodo te probleme reševali. Spoštovani člani vlade, prej sem poslušal vaše odgovore, ki ste jih dali že kolegici Arehovi, morda, če ocenite, da je še treba kaj dopolniti k temu, bi prosil - drugače, sem pa že slišal tudi prej del odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dobro. Lahko nadaljujemo. Gospod Rudolf Petan bi postavil [[...]]Bi želeli, gospod minister? Se opravičujem. Sem vas pogledala. Odgovori so bili prej izčrpni. Izvolite, gospod Bohinc.
Sem razumel, da je tudi ministrstvu za notranje zadeve postavljeno vprašanje in ker še nisem imel priložnosti odgovarjati na to, mi dovolite, res zelo skrajšano, lahko vas pa o podrobnostih tudi pisno oborožimo s podatki. Ministrstvu za notranje zadeve je ta primer znan že nekaj časa. In to lahko potrdim s tem, da je policija v Lenartu, policijska postaja Lenart, dala že pet prijav za prekršek po 23. členu zakona o prijavi prebivališča. Namreč, zaradi tega, ker se knjige sicer vodijo, niso pa potrjene pri ustreznem organu. V dveh primerih je sodnik za prekrške iz Lenarta, in sicer 28.8.2002 pa 4.4.2002, že izdal odločbo o prekršku. Prijava policijske postaje Lenart je šla tudi zoper pravno osebno Črni les gostinstvo in turizem d.o.o., in sicer 26.2.2003. Nazadnje pa peta prijava 6.11.2003. Policijska postaja Lenart je obvestila tudi tržni inšpektorat in inšpektorat za okolje in gradbene zadeve 22.6.2003. Kot pravim, v dveh primerih je sodnik za prekrške tudi že izdal odločbe. To je prvi del zgodbe. Drugi del pa se nanaša na kriminalistično preiskavo, ki poteka v tej zvezi v tem hotelu. Kriminalisti so ugotovili to, kar je znano dejstvo, da hotel deluje brez ustreznih dovoljenj, zabeleženo je pa bilo tudi večjo število smrtnih primerov, pri katerih sami vzroki niso posebej pojasnjeni, zaznane so bile tudi nepravilnosti zdravnika iz zdravstvenega doma Ptuj pri zdravljenju nastanjenih oskrbovancev v objektu Črni les in opravljanju ogledov smrti. Še to bi dodal. V sodelovanju z inštitutom za medicino je bila opravljena sodna obdukcija, končne raziskave te obdukcije še niso znane. In pa, na podlagi sklepov okrožnega sodišča v Mariboru je bilo v zadnjem času izvedenih več hišnih preiskav med drugim tudi v objektu Črni les zaradi suma storitve nekaterih kaznivih dejanj, dokončnih ugotovitev te preiskave še ni in toliko lahko sedaj rečemo o vprašanju, o katerem je preiskava še v teku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še oba ministra bi rada dopolnila prejšnja svoja izvajanja. Izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da so bile s strani poslancev izrečene določene trditve, ki ne držijo oziroma jih moram na nek način vsaj komentirati, če dovolite. Zdaj, poslanec vi ste navedli, da nimamo izdelanih načrtov s katerimi bi učinkovito reševali vprašanje starostnikov, tako ste zapisali v svojem vprašanju. Moram reči, da nacionalni program varstva starejših do leta 2005 zelo natančno določa te cilje. V teh ciljih je določeno, da domovi, tako državni domovi, s koncesijo ali z delovnimi dovoljenji, bodo do leta 2005 opremljeni tako oziroma jih bo toliko, da bo lahko 4,5% populacije, starejše od 64 oziroma 65 let, lahko bivalo v teh domovih. Lahko rečem, da cilje, ki smo si jih zastavili v nacionalni strategiji, na nek način izpolnjujemo in da bomo do leta 2005 to številko tudi dosegli. Sicer pa je za varstvo starejših in v Sloveniji moramo vedeti naslednje: leta 1981 je bilo starostnikov nad 65 let približno 10%, leta 2020 bo ta številka na 20%, to je trend, ki je pravzaprav skupen vsem državam tudi zahodne Evrope, Evropske unije in seveda se mu je treba prilagoditi in v tem smislu tudi delujemo. Bo pa potrebno razviti še nekatere druge oblike, to se pravi dnevnovarstvene centre, ki smo jih že začeli, potem pomoči na domu, o katerih sem že govoril, in lahko še enkrat samo ponovim, da je bilo v zadnjih treh letih odprtih okoli 2.000 mest v domovih. Poleg, da ne naštevam, tudi pomoči na domu in drugih dnevnovarstvenih centrov. Vi tukaj tudi navajate, če dovolite, da tisti, ki so se prisiljeni odločati za domove brez koncesije - država tega ne usmerja. To bom tudi pojasnil, vendar pa niso bili prisiljeni, odločili so se sami. Že prej sem povedal, da je v trenutku, ko se odločajo, da so na razpolago tudi mesta v drugih domovih, tako v državnih kot domovih s koncesijo, in tem ljudem v tem hotelu je prek socialnih služb bilo tudi omogočeno oziroma ponujeno, da v kolikor se bodo odločili - ne pa pod prisilo - , da se na nek način lahko tudi odločijo. So pa tudi sicer čakalne vrste za domove, to kar je bilo včasih stereotip, skrajšujejo in jaz upam, da jih bomo sčasoma z vsemi temi oblikami tudi v celoti opredelili. Nastaja pa problem po odpustu, recimo, iz bolnice, zdravstvene ustanove in o tem bo verjetno kolega tudi govoril, da v Sloveniji instituta negovalne bolnice ne premoremo. To pa je eno od vprašanj, o katerih smo se že pogovarjali in s katerimi se soočamo. Skratka, posameznik, posameznica, ki ne more - da tako rečem - samoupravljati in skrbeti za samega sebe, takrat je pa verjetno tako imenovani institut podaljšanega zdravljenja oziroma negovalna bolnišnica. In o tem bi morali seveda vsi skupaj zelo temeljito - in zdi se mi, da je to tisti člen v sistemu, ki pa dejansko manjka. No in še, če dovolite, da odgovorim tudi na to, kar se tiče posameznih socialnih služb, da zanikajo, da so bile seznanjene - to, o čemer govorite. V vsakem primeru je bilo to v nasprotju z navodili ministrstva, tudi če se je to dogajalo. Zato smo izvršili oziroma izvajamo nadzor in če je katerakoli center za socialno delo naredil to v nasprotju z navodilom ministrstva, bomo seveda v takem primeru ukrepali. Torej, ne gre za to. In večina centrov za socialno delo oziroma v največjem - tukaj se dogaja po naših informacijah v zelo maloštevilnih primerih, vendar bomo tudi te raziskali in seveda tudi o tem ustrezno potem tudi poročali. Kar se pa tiče vaše pobude, kako mogoče opravljati dejavnosti - ni možno. Jaz sem že prej povedal. Tržna inšpekcija je izdala odločbe. Izvržba je seveda ena izmed elementov. Sem pa dobil poročilo tržnega inšpektorja, ki pravi, da zakon o inšpekcijskem nadzoru inšpektorju ne daje, se pravi tržnemu inšpektorju, pooblastil v zvezi s pečatenjem in odklopom distribucije električne energije, vode, plina ter komunikacijskih zvez, kadarso v objektu ljudje. [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]In razumem vašo pobudo - če smem na zadnji del, dovolite - tudi kot nekako pobudo, da preučijo v pristojnem ministrstvu - verjetno v gospodarskem, ki je zadolženo za ta del - zakon o nadzornih inšpekcijskih službah in ugotoviti, kaj pa v takem primeru, ko so izdane odločbe - pa je bila cela vrsta odločb, kriminalistov, potem policije itn., delovnih inšpekcij, tržne inšpekcije - , kako na nek način zagotoviti izvržbo v takih primerih. Tako to razumem tudikot neko določeno pobudo. Hvala.
Hvala lepa. In še gospod Keber, izvolite.
Poskušal bom biti krajši. Morda bom naredil neko primerjavo, ki se bo komu zdela sporna. Poglejte, podobno s - vsaj meni se zdi - , kot ko imamo pred seboj črno gradnjo in potekajo odločite, v kakšnem trenutku, kako hitro, po kakšni proceduri, po postopku, po poskusu legalizacije, na koncu kljub vsemu pride do neke radikalne rešitve. Rekel bi, da je ustanova, v kateri so ljudje, ki niso krivi, če tisti, ki s to ustanovo upravljajo in delajo to na nezakonit način, da je treba razmišljati o teh ljudeh. Tako poskusi, da bi prišlo do sanacije, da bi prišlo do legalizacije, so seveda pravi in jaz menim, da bi tudi v tem primeru - izražam svoje lastno mnenje - kljub vsemu razumeli to ustanovo kot potencialno pravo ali primerno za kot nastanitveno ustanovo, kot kapaciteto na tistem področju, kjer vseeno nimamo dovolj kapacitet. Zato je potrebno delati na poskusu legalizacije, v primeru pa, da do te legalizacije ne pride v ustreznem roku, potem rabimo, kot je povedal kolega minister, tudi način, kako kljub temu da bo pa v trenutku, ko bomo to začeli uresničevati, ko posamezniki s tem ne bodo zadovoljni, ko te izselitve potem morda celo ne bodo prostovoljne, da bodo to razumeli in da bo javnost to razumela. V vsakem primeru, dovolite, da povem, da na področju zdravja, kjerkoli državljani živijo tudi če živijo pod mostom, tudi če živijo, pri svojem sorodniku, tudi če živijo v nelegalnem domu, ki nima nobenih dovoljenj, ti državljani imajo vse pravice iz svojega obveznega zdravstvenega zavarovanja in to je ena od velikih prednosti, ki jih naša država ima in ki jih številne države nimajo. Ob tem bomo, tako mislim, še veliko govorili, ko bomo razpravljali o posameznih rešitvah na področju solidarnosti, kot jih predvideva zdravstvena reforma. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želite, gospod Kramberger. Izvolite.
Čisto na kratko. Spoštovani gospodje ministri, prosim, da ne vzamete tega osebno. Najbrž pa se boste z menoj strinjali, da je koordinacija na tem področju neučinkovita. Pričakoval bi ali pa državljani, ki se tudi obračajo na mene, pričakujejo tukaj zelo jasno stališče vlade; da poveste, da inšpektor ne sme odklopiti vode in ne vem, kaj še vse - veste, to je vse skupaj res. Ampak dejstvo je, da je ta primer slab zgled za podobne, ki so tudi na takih nelegalnih poteh. To je zelo jasno in tukaj morajo inšpekcije imeti možnosti, da lahko ukrepajo. Veste, dejstvo je, da je tu nekoordinirano delo med posameznimi inšpekcijami znotraj vlade. In če ste, gospod minister, vi povedali primer, bom tudi jaz enega povedal, ker pač poznam recimo to področje agroživilstva bolj. Recimo, da nekdo začne izdelovati živila v neregistriranem objektu, jih inšpektor v trenutku, ko za to izve, jih zakleni in neškodljivo odstrani. In je lahko še tako dolga vrsta ljudi, ki bi želeli prav te izdelke kupiti po nižji ali višji ceni - inšpektor to prepreči. Pričakoval bi, da bi tudi tržni inšpektor ali ne vem kdo, ali policija, da bi tudi tako ravnali. Saj je konec koncev prostor tudi v drugih domovih za te ljudi in sedaj, ko iščemo - mi vemo, da tri leta objekt deluje brez dovoljenj - in sedaj iščemo, kako bi pa nekako le spravili, da bi jim omogočili legalno delovanje. Ja, omogočimo jim, ampak za tisto, za kar smo sposobni. Negovalnega dela pa niso sposobni opravljati. Hvala.
Hvala lepa. Ministru za pravosodje bo postavil poslansko vprašanje gospod Rudolf Petan. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani. Torej tudi moje vprašanje se nanaša na področje sodstva, o katerem je že kolega pred menoj spraševal, ampak jaz bom še na nekatere druge stvari opozoril. Torej, gre za to poročilo gospoda Normana Doukoffa, ki je bil tri leta v Sloveniji. Kot smo lahko prebrali, si je v tem času dal prevesti nekaj tisoč strani gradiva, to se pravi, našega sodnega sistema in verjetno tudi zakonov, tako da je dobro poznal sistem, tako da se ne da reči, da je govoril na pamet. On je pri tem ocenil, da se pri sodnikih, tako je zapisano - upam, da je o tem izdelal tudi kakšno poročilo - , da se sodniki pri nas ukvarjajo predvsem sami s seboj, s ščitenjem svojih privilegijev in plačil in da pri tem delajo predvsem manj, rešijo manj primerov kot v Nemčiji, kar dobro pozna, pri tem pa nimajo nič manjše plače. Ocenjeval je kupno moč, ki se jo s tem denarjem dobi. Njegova ocena je bila tudi, da je eden od razlogov za velike zaostanke tudi ta, da do leta 1999 ni bilo nobenih meril, normativov za delo sodnika in je vsak lahko delal, kolikor se mu je zdelo. Pri tem je tudi omenil, da sodniki na obravnavi brskajo po spisih, to sem dobesedno sem povzel, kar pomeni, da v bistvu ne poznajo, da niso pripravljeni. Na koncu še pravi, da pravna tradicija slovenskega sodnika je drugačna - nikoli ni aktivno lotil obravnave. Pri tem bi želel to povedati, da zakone je pripravila stroka ne politika. Bog ne daj, če bi kdo v parlamentu karkoli omenil, s kakšnim amandmajem, ki bi posegel v to zakonodajo. To bi bilo takoj vmešavanje v sodstvo. In pri tem vas bom vprašal, gospod minister, ker ne gre za izstrgane citate, ampak gre za hude obtožbe. To nenazadnje dokazuje tudi žolčno pismo, ki ga je stroka takoj poslala na nemško veleposlaništvo, pa mislim, da na predstavništvo Evropske unije tu prinas. To je zelo huda zadeva, da so se spozabili in šli v to zadevo, zato bi vas vprašal gospod minister, glede na to, da je šlo verjetno tudi kaj z zakonodajo narobe, mogoče ne ravno v vašem mandatu, ampak verjetno tudi. Kako komentirate tako hude obtožbe? Hvala za odgovor?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Gospa podpredsednica, gospod poslanec. Glede večine vprašanj, ki so jih sprožile izjave sodnika Doukoffa, sem se pravzaprav že opredelil v odgovoru gospodu Butolenu. Samo še nekaj na tisto, kar ste bolj specifično pravzaprav predstavili. Torej na začetku bi mogoče povzel še en del te izjave, ki je bila izrečena na sami tiskovni konferenci, ker nekatere izjave, ki ste jih navajali, pač so bile tudi povedane v raznih intervjujih. In v tem delu je gospod Doukoff rekel med drugim to, "da bi želel povedati, da smo vsi skupaj v teh treh letih z intenzivnim in zaupanja polnim sodelovanjem, z mnogimi odgovornimi na ministrstvu, pa tudi pri sodiščih, državnih tožilstvih in univerzah, vendarle v celoti dosegli spoštovanja vreden rezultat, čeprav sem si pogosto želel več in doživel marsikatero razočaranje." Konec navedka. Ta zadnji del bi lahko celo preskočil, vendar sem hotel prebrati do pike. Ker eno z drugim, mislim, da predstavlja oceno skupnega dela o teh predpristopnih projektih in v okviru tega dela smo se skupaj ukvarjali, tudi s kar znatnim korpusom zakonodaje. Tudi v državnem zboru, tisti, ki ste člani odbora za notranjo politiko, se boste spomnili tudi nekaterih precej žolčnih diskusij tam, kjer ni šlo za nasprotja na relaciji izvršilna oblast, poslanci oziroma vlada-poslanci, ampak v marsikateri diskusiji za nasprotje, pri katerem sta bila na eni strani, kjer smo bili tako rekoč skupaj vlada in poslanci, na drugi strani pa predstavniki sodstva. Torej, tudi take diskusije so bile, jaz jih ne želim preveč izpostavljati, vendar šlo je za različna vprašanja. Mislim, da smo tudi zahvaljujoč takim, včasih precej napornim, dolgotrajnim diskusijam, uspeli uvesti številne rešitve, ki so, bom kar rekel, popravile tisto, kar je bilo verjetno pomanjkljivo izvedeno leta 1995 ob pravosodni reformi. Že pred mojim časom na tem ministrstvu, kot veste, so bila uvedena poskusna merila za pričakovani obseg sodnikovega dela, potem dejanska merila. Ta merila smo sedaj v tem času tudi uzakonili in uvedli še celo vrsto drugih zadev. Verjetno bi bilo čez čas primerno to celotno zakonodajo prečistiti, kerjasno je, da če je bila na začetku narejena na nek način, zlasti ko gre za organizacijsko in statusno, pa potem dopolnjevana, da se s tem nabirajo nekateri instituti, ki niso nujni drug z drugim, in bi bilo bolje ustvariti neko preglednejšo obliko. Vendarto delo je bilo opravljeno in mislim da - zato sem navedel ta citat na začetku - , da je bilo to po eni strani precej veliko delo, na drugi strani, da gre vendarle za uspešno delo, seveda pa ob zaključku vsakega dela se človek običajno ne more znebiti tudi kančka grenkobe, ker vedno bi bila lahko kakšna stvar narejena še bolje ali še dodatno. Vendar takrat, kadar so stališča različna, kadar se dogajajo živahne diskusije, včasih tudi ne pride ravno do optimuma in do uresničitve oprav vsega, kar bi si kdo želel. Toliko na to temo.
Hvala lepa. Gospod Petan, izvolite.
Hvala. Torej, dejstvo je, da je ta sodnik opozoril še na nekaj drugega - tisto, kar je pa zelo pomembno; namreč nadzor. Pravi, da če ni nobenega nadzora, se lahko zgodijo zlorabe. Obstajati mora zunanji nadzor, če ne, se stvari izpridijo. In še moram pa poudariti, da je tam, kjer neka poklicna skupina popolnoma avtonomno odloča o svojih položajih, nekaj prav gotovo narobe. Če ni nobenega nadzora, se lahko zgodijo zlorabe. Skratka, tudi če pristanemo, da se neka poklicna skupina sama obnavlja, mora nujno obstajati zunanji nadzor, sicer se zadeve spridijo. Ta nadzor bi moral v primeru, ko govorimo o slovenskem sodstvu, opravljati minister za pravosodje in ga dosledno izvajati. Gospod minister, tu bi dejal, da se zavedam, da smo vam tudi marsikdaj s te strani odrekali to vlogo, češ da bi bilo to vmešavanje v neodvisno sodstvo. To nam je znano. Kar seveda ni res! Vmešavanje je poseg v konkreten primer, ne pa na splošno, ko gre za nadzor nekega dela. Pri tem je tudi problematična ta zadeva, na katero ta sodnik opozarja, da je problem, če večina misli, tako kot mi je dejal nek visok slovenski sodnik, da imamo enega najboljših sistemov v Evropi. In potem tudi navaja, da si tega tudi za nemški sodni sistem ne bi upal trditi. In to je prisotno marsikje tudi v Sloveniji, ne samo na tem področju, da trdimo, da imamo najboljši ta zakon, pa oni zakon, pa druge stvari, ki so v Evropi, in seveda to je tisti problem. Sedaj bi vam, gospod minister zastavil še eno vprašanje v drugačni smeri. Sedaj, ko imate črno na belem, da morate, ne samo da bi lahko opravljali to delo: Kaj boste spremenili pri svojem delu? Kakšen bo vaš pristop, ker sedaj boste imeli mnenje tega sodnika v odnosu do stroke, da to ni vmešavanje, če vi kontrolirate ta sistem. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Bizjak, izvolite.
Ja, samo na kratko. Torej vprašanje nadzora. Mi smo uvedli v zakonodajo zelo pomemben institut tako imenovanega službenega nadzora. To je bilo na začetku, ko je prišel gospod Doukoff in nekateri nemški eksperti s to idejo, mislim, da ne bom pretiraval, je bila ta ideja pričakana, skoraj kot bogokletna. Po dolgotrajni razpravi, ki je bila primerno strpna, sicer bi se razšli, je vendar bilo možno takšno obliko tudi uzakoniti in uzakoniti tudi možnost, da torej takšen službeni nadzor, ki se izvaja znotraj sodstva samega, predlaga tudi minister za pravosodje. Podobni dopolnjeni instituti so bili uvedeni, ko gre za disciplinski postopek, ki smo ga v tem času podrobneje in celoviteje uredili. Tudi tukaj obstajajo določene predlagalne možnosti na strani ministrstva. To zgolj navajam zato, da bi povedal, da so bile ravno na tem področju vgrajene pomembne novosti, ki omogočajo precej več, kot je bilo možno, recimo, leta 2000, ko je gospod Doukoff prišel v Slovenijo. In tudi zato njegova izjava, da je bilo marsikaj narejenega. Drugo, kar pa želim pri tem vprašanju poudariti, pa je, da želi ministrstvo kar najbolj temeljito izkoristiti tiste možnosti, ki mu jih zakonodaja daje. Ne na ta način, da bi eksemplarično, toliko da bi lahko povedal tukaj neko številko, zahtevali recimo službene nadzore in na ta način mogoče celo diskriditirali ta institut. Nasprotno. Iz nadzorstvenih pritožb, ki jih dobivamo iz poročil na tej osnovi, prihajajo primeri, pri katerih ugotavljamo, da je uporaba takšne možnosti primerna, tudi uporaba možnosti po 73. členu zakona o sodiščih. In vse te možnosti skušamo v zadevah, kjer je to primerno, čimbolj učinkovito uporabljati.
Hvala lepa. Dr. Jožef Bernik bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve in ministru za delo, družino in socialne zadeve. Izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Gospodje ministri, kolegice in kolegi. Gospod minister, vam sem poslal pisno vprašanje in veste, da govorim o Uradnem listu 110 letošnjega leta. Ko sem pregledoval nekatere stvari v tem uradnem listu, sem tudi opazil neko lepoto v členu 10, ki pravi "Z zaporom do 60 dni se kaznuje prekršek številka 3: Kdor na javnem kraju z govorom, pisanjem, z nošenjem raznih znakov, emblemov ali na drug način sramoti družbenopolitično ureditev Jugoslavije oziroma izziva ali žali moralna narodnostna in patriotična čustva občanov." Sicer je potem v oklepaju opomba, "uporaba v skladu s 1. členom ustavnega zakona za izvedbo Ustave Republike Slovenije" - karkoli pač to pomeni. Ko človek premišljuje o slovenskem jeziku in tudi ve, da vaše ministrstvo v tej upravni reformi želi počasi likvidirati urad za slovenski jezik, bi mislil, da bi ga vi lahko obdržali, vaše ministrstvo, ko pregleduje te zakone. In druga stvar: Rad bi razumel: Kako je do tega prišlo in kaj ste naredili, da ste to popravili? Mislim, da v vašem ministrstvu ne bi smelo biti ljudi, ki hočejo slovenščino ali pa tudi naše zakone ponovno pojugoslaviti. Prosil bi za odgovor. In tudi me zelo zanima: Koliko smo tudi mi bili krivi, ker nismo pregledali tega prečiščenega besedila? Sam vem, da ga nisem, zdaj bom vsakega. Hvala lepa za odgovor.
Hvala lepa. Gospod Bohinc, izvolite. Dr. Bernik, hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Bernik, za to vprašaje. Spoštovane kolegice in kolegi. Moram pa reči, da vprašanje, žal ali pa ne žal, ni naslovljeno na pravi naslov. Prečiščeno besedilo, o katerem govorite, zakona o prekrških zoper javni red in mir, je ta državni zbor sprejel na predlog službe za zakonodajno-pravne zadeve državnega zbora, tako kot veleva 153. člen poslovnika državnega zbora, potem ko je bila sprejeta sprememba tega zakona, ki jo je vložila skupina poslancev in ne ministrstvo za notranje zadeve niti vlada Republike Slovenije. Ta sprememba, ki je povzročila obvezno objavo prečiščenega besedila, je bila torej predlagana s strani skupine poslancev in državni zbor je prečiščeno besedilo sprejel, tako kot je tudi povesem normalno glede na pravni sistem, kakršnega imamo. Namreč, pravilno ste citirali ustavni zakon za izvedbo temeljne listine o samostojnosti in neodvisnosti Republike Slovenije. Ta ustavni zakon je za pravno razlago te situacije ključen. V 4. členu namreč določa, da v Republiki Sloveniji še vedno veljajo smiselno predpisi iz prejšnje države, v kolikor niso v nasprotju s slovenskim pravnim redom in tako naprej. Zakon o prekrških zoper javni red in mir je takšen predpis iz prejšnje države, ki, v kolikor ni v nasprotju s pravnim redom države, še vedno velja. Še nekaj je pa pomembno za pravno razlago, to je tisto kar ste vi opazili v oklepaju, pravno pa to pomeni, da namreč 20. člen tega ustavnega zakona pravi, da niso predmet kazenskopravnega varstva niti varstva, kar zadeva prekrške zoper javni red in mir, bivša skupna država, njen pravni red, njeni organi, predstavniki ali državni simboli. Torej, ne glede na to, kaj tam piše, pravnega varstva ta država niti njeni predstavniki kljub takšnemu zastarelemu besedilu tega zakona ne uživa. Toliko samo v pojasnilo, verjamem pa, da vas to upravičeno moti, da je to izrazoslovje, ki je v tem zastarelem predpisu ostalo. Lahko pa zagotovim to, da je v programu vlade za prihodnje leto novela oziroma predlog za sprejem novega zakona o prekrških zoper javni red in mir, ki bo v celoti nadomestil še tisto nekaj tega zakona, ki danes pravzaprav sploh še velja. Treba je namreč vedeti, da je cela vrsta področnih predpisov na področju hrupa, javnega zbiranja in ne vem še kaj vse bila med tem časom v Republiki Sloveniji na novo sprejeta in so derogirali določbe obravnavanega, torej tega kritiziranega zakona o prekrških zoper javni red in mir. Nekaj malega pa od tega zakona še velja in na tej točki se z vami strinjam. Treba ga je spraviti s sveta, treba je predlagati nov zakon in treba je preprečiti take zadrege, do katerih prihaja po poti, ki je pa seveda poslovniško predvidena. Takšna pač je, da državni zbor ob spremembi zakona sprejme prečiščeno besedilo. Tista novela, ki je bila sprejeta, se upošteva, vse ostalo je pa v tekstu, v kakršnem je zakon sicer v uveljavi. Popolnoma pravilno je ravnala zakonodajna služba parlamenta,ker je takšen predpis na ta način pustila skozi. Mislim pa, da glede pravne razlage ni nobenih dvomov, ker ustavni zakon za izvedbo temeljnih ustavnih sprememb je v tem pogledu povsem jasen.
Hvala lepa. Dr. Bernik, izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, sem si predstavljal, kaj boste rekli. Vendar kot vidite, ni nobenega drugega ministra ali pa tukaj v državnem zboru, na katerega bi človek tole naslovil. Zato ste bili vi pravi naslov, ker izvršujete ta zakon. Hvala lepa in upam, da boste to res podprli. Sedaj imam pa drugo vprašanje, in to je za gospoda ministra dr. Dimovskega. In sicer gre za zakon o grobiščih. Kaj o njem mislim sam, pa nekateri drugi, to gotovo veste. Ko sem pregledoval proračun in še nekatere druge spise, sem opazil, da dejansko nič ne godi. Bil sem tudi na [[...]]pred parimi dnevni in tudi nisem videl, da bi se kaj godilo. To je pač ena lepotilno sredstvo, po mojem. Zato vas sprašujem: Ali ne bi kazalo, da vi predložite, razgrnete načrt tega projekta? Kako se bo izvajal, kdaj se bo izvajal itd.? Vi imate vse sorte projekte, med katerimi tudi skrb za partizanske borce, invalide, neozdravljivo bolne, ki so potrebni, nekateri so potrebni - drugi bom pridržal mnenje - državne pomoči. Zakaj ne bi tukaj pomislili tudi na pokojne, ki počivajo že skoraj 60 let v grobovih? Potem me pa tudi zanima to: Kdo bo kaj naredil z ozirom na zemeljske ostanke tistih ljudi, ki so po vojni imeli svoje grobove oskrunjene? Verjetno vam je to poznano, če ne, pa lahko dobite kje informacijo o tem. Ali pa oseb, ki so jih dala usmrtiti razna politična in pa vojaška sodišča? Nekaj bi bilo tudi s tem treba narediti. Jaz bi rad imel en resnično dober odgovor, ker konec koncev tukaj gre za resnično pieteto in spoštovanje do mrtvih, ker mislim, da vsi barbari znajo, samo pri nas ne. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Dimovski, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Sedaj, kar se tiče vaših izvajanj, bi povedal nekaj stvari, ki verjetno bodo malo bolj osvetlile ta vprašanja oziroma odgovore na vprašanja, ki ste jih zastavili. V vsakem primeru je sprejem zakona o vojnih grobiščih šele omogočil, da država skrbi za nekatera grobišča, za katera so do sedaj skrbele lokalne skupnosti. To vam je seveda poznano iz sprejemanja zakona o vojnih grobiščih. V 21. členu tega zakona je seveda tudi naloga vladi, da pripravi letni program urejanja vojnih grobišč, tudi tistih zamolčanih, zato je vlada oziroma kot vlada ministrstev pripravljamo ta program, ki bo seveda, postopno ta, zamolčana grobišča in tudi ta spominska znamenja, ki so seveda postavil tja, kamor tudi sodijo. Za to pa je seveda potrebno izdelati tudi nekaj, kar do sedaj seveda še ni bilo izdelano, in to je register zamolčanih grobišč. Tudi to vam je poznano. Mi skupaj z ministrstvom za kulturo že nekaj časa pripravljamo ta register in ta register bo zajel praviloma in predvidoma vse lokacije. Po naših nekako strokovnih pregledih okoli 196 takih lokacij, ki bodo potem tudi osnova tožilstvu in pa ministrstvu v okviru ministrstva za pravosodje za vsa potrebna preiskovalna dejanja, ki so potrebna tudi v zvezi s primeri, ki ste jih povedali. Zdaj, kar se tiče vprašanja pristojnosti. Jaz seveda ne želim tukaj govoriti veliko o pristojnostih, ampak vseeno vprašanja, ki jih nastavljate na ministrstvo, so naslovljena na tisti del izvršne veje, ki zagotavlja oziroma omogoča izvajanje in urejevanje grobišč, ne pa samih dejanj, preiskovalnih dejanj in drugih dejanj, ki so seveda v pristojnosti drugih. Zato bi tudi rad rekel, da je naš namen, da pravzaprav dokončamo nekatere, tudi začete izgradnje, kot sta recimo spominski park Teharje in Kočevski Rog, To se pravi, za Teharje računamo, da bo končan v prvi polovici naslednjega leta, tako da bo projekt, ki je do sedaj bil vreden nekje okoli 400 milijonov, tudi dokončan z, mislim, da stezo tišine in nekaterimi drugimi segmenti, ki bodo potem omogočili, da je, bi rekel,objekt v celoti zaključen. Še v letošnjem letu bi želeli postaviti prvo enotno spominsko znamenje na zamolčano grobišče, verjetno na Goriškem, ampak to odločitev sprejema, kot veste, vladna komisija, je tudi tista, ki daje predloge, kam in kdaj se bodo posamezna, enotna spominska znamenja tudi postavljala. Kot je pa tudi poznano, je za ta spominska znamenja bil izveden javni razpis, izbor spominskih znamenj, tako, da se v bistvu tudi to na neki način zaključuje, celotno ta postopek in da se bo sedaj tako imenovani letni program, ki sem ga prej povedal, seveda tudi izvajal. Še enkrat naj povem, da je seveda zelo veliko tukaj strokovnega dela. Strokovnega dela, predvsem pri izdelavi registra zamolčanih grobišč, tako da upamo, da bo pravzaprav ta projekt v povezavi z ministrstvom za kulturo dokončan in da bomo lahko potem natančno predvideli in planirali potek tega programa obeležij zamolčanih grobišč. Tako mislimo, da bo, kot so tudi rekli, ta zakon zagotovil pieteto pokopanim oziroma mrtvim in bi lahko govorili o neki civilizirani drži tudi na tem področju.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Izvolite, dr. Bernik.
Lepo, gospod minister. Rad bi pa vedel približno: Kdaj boste imeli ta program izdelan in kdaj ga bomo lahko videli? Kar se tiče te komisije, se mi zdi najboljše, da bi vlada jo razpustila, pa nekaj drugih ljudi dala notri, tako da bi bila bolj uravnovešena komisija, ker ta ni opravila dobrega dela. In tretjič, vprašal sem tudi glede teh oskrunjenih grobišč: Kdo je za to odgovoren in kaj se da narediti? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Če dovolite. Kar se tega tretjega vprašanja tiče, bi predpostavljal, da je to državno tožilstvo, oziroma neko drugo pristojno preiskovalno telo, ker je šlo očitno za neko nasilno dejanje. Tako da verjetno je treba locirati to vprašanje na pristojne. Sedaj, kar se tiče samega programa, pričakujemo, da bodo vsa strokovna dela na tej osnovi, to se pravi predvsem ta register, o katerem sem govoril, dokončana čimprej. Mi imamo pa seveda tudi zakonske določbe, po katerih moramo izdelati kot podzakonski akt ta letni program, in takoj ko bodo ti strokovni elementi pripravljeni, pričakujemo seveda, da bo tudi ta letni program, ali po delih, oziroma v celoti tudi predstavljen, tako da ga boste imeli seveda tudi priložnost videti. Mislim, da je definiran kot podzakonski akt v zakonu o vojnih grobiščih.
Hvala lepa. Gospod Bogomir Zamernik bo postavil poslansko vprašanje, in sicer dve. Najprej ministru za promet, potem pa ministru za šolstvo, znanost in šport. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kljub temu, da ministra za šolstvo in šport ni tukaj, bi vendarle želel postaviti vprašanje, in bi vas prosil, če lahko ta čas združim skupaj, ki je namenjen za postavljanje vprašanj.
Najprej gospodu ministru za promet, potem bomo dobili odgovor, potem ministru za šolstvo in vaša izjava, ali želite pisno ali pa ustno.
Želim postaviti vprašanje tudi ministru za šolstvo in šport, ker sem že na prejšnji seji parlamenta, pri poslanskih vprašanjih [[...]]
Ali sva se prav razumela? Dvakrat po tri minute imate na razpolago. Najprej izkoristimo ta del, potem pa drugega.
Sva se prav razumela, gospa podpredsednica. Torej, kot sem želel povedati ministru za šolstvo in šport, sem že na prejšnji seji postavil neformalno vprašanje, in ker mi je bilo obljubljeno, da se bo nekaj pokrenilo, pa se ni, vendarle želim danes postaviti tudi to vprašanje. Ministru za promet pa postavljam nekako dve vprašanji. Prvo je povezano s člankom v časniku Delo, dne 8.11.2003, se pravi letošnje leto, kjer so predstavniki gospodarsko-interesnega združenja avtoprevoznikov, v njihovem imenu je govoril Emil Milan Pintar, navedli dokaj hude obtožbe na račun obstoječih delivcev dovolilnic in tudi ministrstvaza promet. Očitano ni nič manj kot kršenje zakona o upravnem postopku, zakona o prevozih v cestnem prometu in tudi ustave. Jaz sem na podlagi tega članka in seveda tudi dopisov, ki jih je naša komisija pošiljala že eno leto, nekako pa so se navezovali na to, povprašal vaše službe, gospod minister, če so pripravili kakršenkoli odgovor s tem v zvezi, pa ni bilo nobenega odgovora z njihove strani, tako da vas prosim, da te navedbe preverite. Jaz jih ne bi sedaj navajal, ker mi bo zmanjkalo časa, želim pa vam postaviti še nekaj. In da na te navedbe poskušate v poslovniškem roku odgovoriti. Drugi del vprašanja se pa nanaša na konkretno izvedbo preplastitve ceste Kranjski Rak. Gotovo jo, gospod minister, poznate dobro. Z velikimi napori smo v proračun, seveda tudi z vašo pomočjo, gospod minister, uspeli uvrstiti to cesto. Žal se je letos naredilo, kljub temu, da je 60 milijonov za to predvidenih, samo neko nasipanje peska, materiala, ki bo preko zime, verjamem, zmetan ven iz ceste, zato vas prosim za sledeče, ker veva, oba sva bila župana in vema, kako se taka rahla preplastitev, da s poceni sredstvi narediti, da tukaj pa je to stalo 60 milijonov. Zato vas prosim za projektantski predračun tega dela, ki je bil podlaga za ponudbe, ponudbe izvajalcev po popisu, za sklep o izbiri, za pogodbo z izvajalcem in pa plačilo v situaciji, za oba dela ceste, ta, ki bo narejen letos, in tisti, ki je bil narejen pred dvema letoma. Hvala lepa, za odgovore.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite. Glede prvega dela ni potrebno odgovarjati, ker ni bilo najavljeno vprašanje?
To sem hotel povedati, prvi del ni bilo najavljeno vprašanje, pa kljub temu, če dovolite, bom samo v parih besedah tudi odgovoril. Mi smo GIZ-u za transport odgovorili na vprašanje, vlada je odgovorila GIZ-u za transport na vprašanja, ki jih je uradno postavljal. V časopisih in sredstvih javnega obveščanja se po večkrat postavlja in sploh v zadnjih dneh tudi teza o koruptivnosti nekaterih posameznikov na, jaz se bom omejil na ta del, na ministrstvu za promet, dejstvo pa je, da zakon, kot ga verjetno vsi poznamo, še posebno pa vi, torej določa, da dovolilnice delita obe zbornici, tako obrtna zbornica kot gospodarska zbornica. Mi glede na te trditve v javnosti zahtevamo, ravno danes in jutri, o tistih, ki te trditve prinašajo in prinašajo točne podatke o tem, kdo je tisti, ki je prejemal podkupnine itd., glede na to, da sem jaz že enkrat konec koncev tudi na eni od naših televizij povedal, da dokler nimamo popolnoma nobenega dokumenta v zvezi s tem, da je to seveda sistem "rekla, kazala", to ste tudi vi, kot mi je znano, tudi poslušali. Tako da, upam, da bomo v naslednjih dneh dobili potrditve teh trditev nekaterih posameznikov, za kakšne korupcije in za kakšna podkupovanja v tem primeru gre. Kar se tiče drugega vprašanja, moram povedati, da investicije za račun ministrstva za promet, v imenu ministrstva za promet vodi direkcija Republike za ceste in direkcija vodi seveda, ne vem, bom na pamet povedal, okoli 300, 400 oziroma ima okoli 300, 400 pogodb in jaz seveda sedaj na pamet, glede na to, da niste navedli točnega predmeta vašega vprašanja, ne vem točno, za kakšen problem gre. Dejstvo je, da imamo zagotovljena v proračunu za letošnje leto in za naslednja leta torej manjše zneske, verjetno res take, kot ste jih navedli torej v proračunu za modernizacije te ceste, ampak, torej, bil je izveden razpis, celo pritožbe so bile v skladu z zakonom o javnih naročilih, bil je izbran izvajalec, sklenjene so bile ustrezne pogodbe in delo pač poteka, do tega trenutka, mislim, da pač popolnoma normalno. Mislim, da si kot poslanec lahko vse te dokumente ogledate na Direkciji za ceste Republike Slovenije, kot ste to pred leti že enkrat, mislim, da uspeli storiti v primeru neke druge investicije. Hvala lepa.
Dopolnitev odgovora želite? Izvolite.
Gospod minister, če vas prav razumem, moram jaz priti k vam na direkcijo, da bom te dokumente dobil, ali mi lahko rečete, da dobim kopijo teh papirjev, tu gre mogoče za deset papirčkov. Pogodba najbrž ni zelo obsežna, verjamem, da tudi zbir ponudb je na enem listu, pojektantski predračun, ker gre za manjša dela, verjetno tudi ni zelo obsežen, tako da jaz ne vidim razloga, da ne bi mogli teh dokumentov poslati. Če pa ne gre drugače, se pa seveda jaz z veseljem oglasim pri vas, da to pogledamo, ampak ne bi vam rad kratil čas. Pošljite to, kar sem želel in mislim, da bo najbolj možno narediti primerjavo, koliko več stane državljane, če cesto gradi država tako negospodarno, da se letos naredi samo nasip materiala in se ne zapre z asfaltno prevleko, ker bo to pomenilo, da bo drugo leto ponovno narediti vse tisto, kar se je letos naredilo Izvajalec se seveda zgovarja zdaj na to, da ima pravico to narediti, da ga pogodba s tem ne zavezuje. Kot sem že prej rekel, oba sva bila župana, in veste, kaj lahko stori investitor, če reče, ne bom ti plačal, boš naredil tako, kot smo se mi dogovorili oziroma če ste v pogodbi napisali tako, da je možno tako narediti, potem je seveda krivda tega, ki ste ga prej omenili, se pravi direkcije, da je sklenila tako pogodbo. Jaz bi vas prosil vendarle, zaradi gospodarnosti, ker kot sem rekel, občine smo tak odsek ceste delale za deset do petnajst milijonov, ta odsek bo pa stal 60 milijonov, pa še narejen ne bo letos. Zato vas vendarle prosim, verjetno je obema v interesu, da se s temi sredstvi ravna gospodarno, da nam te podatke pošljete. Hvala.
Gospod minister, izvolite.
Pri tem, ko sem rekel, da si pač ogledate dokumentacijo na direkciji, torej če mi dovolite, da malo pokorigiram, da tisto dokumentacijo, ki je seveda javna, vam jo bomo v naslednjih dneh tudi dostavili. Nekatere stvari pa, kolikor na pamet vem, kot so pogodbe in tako dalje, pa niso javne listine in jih ni možno razpečevati in dajati okrog, ampak so vam na voljo. V primeru, da se motim, bomo vse te dokumente, za katere ste predlagali oziroma jih želite videti, vam jih bomo tudi dostavili. Ne moremo pa vam zagotoviti, da vam dostavimo tiste dokumente, ki jih pač zaradi zakonodaje, ki jo imamo, ne smemo. Ampak jaz bi, torejmislim, da je bila zelo na pamet ta zadnja trditev, glede cen, za kakšno ceno dela občina, za kakšno ceno dela država. Torej, moram reči, da ministrstvo za promet v zadnjih treh letih ima pozitivno mnenje računskega sodišča, v vseh teh letih za leti 2001 in 2000. In je pa računsko sodišče seveda torej postavilo, torej dalo nekatere napotke, na kakšen način še izboljšati to, oddajo del in te napotke tudi poskušamo v največji meri oziroma absolutno v celoti tudi pri oddaji del, pri razpisu, oddaji del in tako dalje in pri nadzoru samih del tudi upoštevati. Tako da, prepričan sem, da so vsi ti postopki v skladu z zakonom o javnih naročilih. Res je pa, da se nam zaradi tega včasih kakšen postopek tudi zamakne, zaradi upravičenih ali neupravičenih pritožb posameznih izvajalcev. Tako da, še enkrat poudarjam, tiste podatke, o katerih za konkreten ta projekt žal nisem bil seznanjen, za katerega ste vprašali, vam jim bomo dostavili, ostale pa si boste morali ogledati na direkciji. Hvala lepa.
Hvala lepa. In sedaj še vprašanje za ministra za šolstvo, znanost in šport. Izvolite.
Hvala. Bom kratek, ker sem prekoračil za par sekund prejšnji čas. To vprašanje postavljam ministru za šolstvo v imenu staršev učencev 1. razreda devetletke v Mozirju, ki se ne strinjajo z odločbo ministrstva za šolstvo, znanost in šport, da bi se njihovim otrokom omogočilo izvajanje verouka v prostorih osnovne šole v Mozirju. O tem sva se z ministrom, kot sem prej rekel, v neformalnem delu tukaj pogovarjala. Obljubil je, da bo, če bodo navedbe držale, da je dejansko pot do veroučne učilnice taka, kot sem mu jo opisal, se potrudil, da se bo omogočilo otrokom, da to aktivnost opravljajo v šoli. Starši so napisali takole: "Nekateri otroci niso stari niti šest let. Slab kilometer dolga pod od Osnovne šole v Mozirju do veroučne učilnice, locirane ob cerkvi Svetega Jurija v Mozirju, kjer se običajno izvaja verouk, je nevarna in polna pasti za šestletnega otroka. Ta pot nujno poteka ob prometni cesti in šestletnik bi jo moral najmanj trikrat prečkati. Poleg tega prihaja obdobje, ko bodo zaradi slabega vremena te poti še nevarnejše. Pa tudi premočeni in premraženi otroci hitreje zbolijo, kar je verjetno tudi neugodno za celoten šolski sistem." Tukaj so podpisi vseh staršev, 28 jih je teh otrok, ki si to želijo. Gospod minister mi je, kot sem rekel, obljubil, da se bo zavzel za rešitev te problematike, da vendarle zakonodaja omogoča, da se v takih primerih odobri na predlog ravnatelja šole, ki je bil dan, da se ta pouk opravlja tam. Starši ne želijo politizacije tega problema, ampak samo jih skrbi izključno varnost njihovih, niti, kot ste slišali, niti šestletnih otrok. Zato prosim ministrstvo, da ukrepa tako, da se ne bi zgodila kakšna nesreča, ker ne vem, kdo bo potem prevzel odgovornost, če bi se to zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Usten odgovor na naslednji seji zahtevate? Povejte, gospod Zamernik. Če želite ustni odgovor, drugače [[...]]
Da bi bila zadeva čim prej rešena. Ne želim, da bi se čakalo en mesec. Prosim, da se pošlje pisni odgovor, po možnosti prej kot v 30-ih dneh.
Hvala lepa. Mag. Janez Drobnič bo postavil poslansko vprašanje ministru za zdravje in ministru za pravosodje. Izvolite.
Spoštovani gospod minister za zdravje, dr. Keber! Vprašanje bo kratko. Glede napovedi, da boste ukinili pediatrijo na primarni ravni. Določeni indici kažejo na to, da se to uresničuje. Ukinitev nekaterih oddelkov odnosno na tej primarni ravni, to se je začelo in me zanima, da daste jasen odgovor: Kaj nameravate s tem narediti? Konec koncev tudi v tako imenovani beli knjigi, kakor jo sami opredeljujete, o pediatriji vsaj na primarni ravni ni kaj govora in torej, jasen odgovor prosim.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani gospod poslanec. Najprej lahko odgovorim, da ne nameravamo ukinjati pediatrije na primarni ravni, torej bo ostala. Vsekakor ni v nobeni intenci, s strani ministrstva za zdravje, res pa, da dopuščam, da je kakšen stavek ali dva v beli knjigi zazvenel dvoumno in da zato lahko tudi razumem nekatere pripombe, ki so se pojavile v javnosti. No, pa čeprav bi to držalo, naj le omenim, da je bela knjiga osnutek in kot taka podvržena utemeljeni razpravi, ki se bo tudi vršila in se že vrši tudi med poslanskimi skupinami. Ampak naj vseeno zavrnem, nimamo namena ukinjati te dejavnosti na osnovni ravni. Dovolite pa, da dve minuti porabim le za to, da dam samo v razmislek, kaj je osnovna zdravstvena raven in kakšne naloge ima. Na tej ravni deluje zdravnik kot tako imenovani vratar, to ni mišljeno žaljivo, v zdravstveni sistem. On je tisti, ki opravi prvo sito, prvo selekcijo, in on je tisti, ki odloča o napotitvi bolnika naprej. Na ta način tudi deluje učinkovito, in med drugim tudi racionalneje razporeja tiste vire, ki so seveda, kot dobro veste, skromni. Mi smo v preteklih letih, še bolje rečeno desetletjih, na osnovni ravni, kljub temu konceptu vratarja, zdravniku, splošnemu zdravniku, kot vratarju, prinesli marsikakšno specialnost. Poleg pediatrije, ki je že dolgo, poleg ginekologije, ki je tudi dolgo, do poleg pulmologov, ki so najdlje, še iz časov tuberkuloze, prihajajo sedaj že ortopedi, kardiologi in še kakšno strokovno specialnost bi lahko naštel. Praviloma vsi ti so sicer povezani s sekundarno ravnjo in se da interpretirati kot da svojo dejavnost opravljajo bolj kot dislocirano ambulanto v osnovnem zdravstvenem varstvu. No, to nedvomno ne drži za pediatre in za pediatra želim povedati, torej ima tudi funkcijo vratarja v sistem za otroke, kot ga imajo splošni zdravniki, družinski zdravniki in ostali za odrasle osebe. Tu pa res ponekod nastaja problem. Poglejte, zavarovancev, otrok je približno 400.000. Že nekateri zdravstveni domovi z zdravniki za odrasle komaj uspejo vzdrževati 24 - urno službo leto in dan. V času dopustov. Ko smo se pogovarjali o delovnem času zdravnikov in o njihovi obremenjenosti, smo se pogovarjali ravno o tem, kako zagotavljati neprekinjeno 24 - urno varstvo. Zato naj omenim, da tudi med pediatri, ki jih je še bistveno manj, nekajkrat manj kot splošnih zdravnikov, je seveda vprašanje, kako zagotavljati to službo v celoti. Službo vratarja za otroka v zdravstveni sistem. In zato smo, ne ker bi to mi hoteli, ampak, ker se je že stroka odločila 10 let nazaj, da uvedemo tudi tako imenovanega družinskega zdravnika, dopustili možnost, da v zelo odročnih krajih, kjer imajo v celem geografskem področju komaj enega splošnega zdravnika, da razmišljamo, da na teh točkah v bodoče deluje tako imenovani družinski zdravnik, ki bi, in to piše v beli knjigi, in to je povzročilo dvoumne razlage, ki bi del dejavnosti drugih specialistov opravljal v dobro številnih državljanov, tudi otrok. To pomeni, popolnoma jasno je, da tam, kjer je veliko zdravnikov skupaj, v velikem zdravstvenem domu, v večjih in srednje velikih krajih, bodo še naprej pediatri, tako kot doslej, tam kjer jih pa tudi doslej ni bilo, bo pa potrebno razmišljati, s stališča dostopnosti državljana do zdravnika na osnovni ravni, kdo bo prevzel to funkcijo, ali pediater, do katerega se bo pa potem seveda treba voziti, ne vem, določeno število kilometrov, ali pa družinski zdravnik, ki bo samo del znanja in opravil opravljal tudi za otroke. V svetu sta obe rešitvi in jaz mislim, da bomo tudi pri nas smiselno in seveda ob pristanku stroke oziroma ob rešitvah, ki jih bo dala stroka, dobili pravo rešitev. Skratka, lahko pomirim javnost, pediatri ostajajo v osnovnem zdravstvenem varstvu.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želite, gospod Drobnič? Izvolite.
Gospod minister, izkazalo se je, da pediatrija dela v Sloveniji dobro. Rezultati glede obolevnosti otrok so v primerjavi z ostalimi državami v redu in zato po našem mišljenju in po mojem mišljenju delati neke eksperimente ni zdravo in ni dobro. Vi ste omenili vratarja, to je eden, zdaj kako si tega vratarja predstavljate, potem družinskega zdravnika, kakor vi uvedete vratarja bodisi kot koncept splošnega zdravnika ali kot družinskega zdravnika, imate potem pediatra na sekundarni ravni. To boste morali v stroki pojasniti, kajti v vsem tem konglomeratu, kiste ga zdaj našteli, kaj si predstavljate in kako bo to z oddaljenimi kraji. Iz vsega tega odgovora si ni možno predstavljati, kako naj bi to v Sloveniji izgledalo in nekateri podatki kažejo, ampak ne v odročnih krajih, kar tukaj v Ljubljani, da se ukinja. Zdaj, ali je premalo denarja ali ni zadosti specializacij, ampak to je vaš problem kot ministra glede specializacij in glede denarja. Glede kapacitete, koliko pride na pediatra, pa vemo, tam okrog 1.300 otrok, za odrasle pa vemo, kako je. V kolikor boste vi premostili, ukinili pediatre, bodo vse te kapacitete dobili torej zdravniki splošne medicine. Vse to bodo dobili in bodo na koncu, kot izgleda iz bele knjige, še opravljali osnovne, primarne ginekološke zadeve, pediatrične zadeve in katastrofa v Sloveniji bo zagotovo prišla.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Jaz najbrž vseeno nisem bil dovolj jasen. Naj ponovim, da zdravnik, ki deluje v osnovnem zdravstvenem varstvu, je po definiciji vratar, in ker bo pediater tudi poslej v osnovnem zdravstvenem varstvu, bo tudi on vratar za mlado populacijo. Tako kot je zdravnik družinski ali splošni zdravnik vratar za vse ostale, bo pediater vratar za otroke. Poleg tega pa mora zagotavljati 24-urno službo zato sem omenil nekatere logične omejitve. Ne moremo preprosto vsepovsod tam, kjer so zdaj v Sloveniji splošni zdravniki, dodati še enega pediatra in tukaj se križa koncept dostopnosti, ki v osnovnem zdravstvu mora biti dobra, in pa seveda ne samo finančne zmogljivosti sistema, ampak preprosto tudi virov, kadrovskih virov in smiselnosti. Zaradi tega gre za nek, bom rekel, smiseln dogovor, kako to organizirati. In še nekaj bi rekel, poglejte za velike uspehe, ki jih imamo v zdravstvenem sistemu, so seveda številne stroke zaslužne, prav gotovo so zelo zaslužni tudi pediatri, ampak ne samo oni.
Hvala lepa. In še vprašanje ministru za pravosodje, izvolite.
Ministru za pravosodje pa vprašanje. In sicer: Ali je vlada kaj obravnavala odnosno tudi ministrstvo v zvezi z ugotovitvijo odgovornosti generalne državne tožilke, ki ni reagirala na številne ovadbe pristojnih nadzornih organov v zvezi z oškodovanjem nekdanje družbene lastnine oziroma države v postopkih lastninskega preoblikovanja? Da bom bolj konkreten in jasen. Odbor Državnega zbora Republike Slovenije za gospodarstvo se je seznanil s poročilom o delu agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij za leto 2002. Glede na šokantne rezultate, milijardna oškodovanja in jasne indice, tudi dokumentirano, je agencija pripravila podatke za to, da bi se vložile ovadbe, da bi se uporabile za ovadbe. Ravno tako je družbena pravobranilka to tudi potrdila in bila nezadovoljna z delom tožilstva. Zato me zanima, če ste o tem potem razpravljali, ker je bil sklep državnega zbora - in to sprejet kar s prepričljivo večino, tudi poslancev vladajoče koalicije - torej: Ali ste to predložili vladi v obravnavo? Od tega je minilo namreč že štiri mesece. Ali bo potrebno čakati eno leto? Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani gospod poslanec! Niti pisna napoved niti to vprašanje ni toliko konkretno, da bi vedel, na kateri sklep in katero obravnavo se nanaša. Niti ne, da bi bilo povsem jasno, na katero obdobje se nanašajo določene ugotovitve v zvezi z oškodovanjem nekdanje družbene lastnine. Zaradi tega pač na osnovi tistega, kar obravnavamo v ministrstvu, poznam poročilo, ki ga je generalna državna tožilka skupaj z ustreznimi informacijami pripravila za enega od odborov tega državnega zbora in ga posredovala tudi ministrstvu. Pri tem se sklicuje tudi na podobno poročilo iz leta 1999 in tisto poročilo še proučujemo. Na prvi pogled pa iz njega v nobenem pogledu ni razvidno to, kar trdite. Namreč, da ne bi bilo nikakršnih reakcij s strani državnega tožilstva glede na ovadbe oziroma v zvezi z ovadbami, ki so jih dali organi, pristojni za odkrivanje tovrstnih nepravilnosti. Torej mi bomo to še naprej proučili. Če pa seveda želite podrobnejšo informacijo oziroma če sem morda šel v napačno smer, da se nisem dotaknil tistega, kar ste želeli s svojim vprašanjem, potem pa bi prosil za bolj konkretna vprašanja, tako da bi vedel, na kateri sklep se ta zadeva nanaša.
Hvala, gospod minister. Želite dodatno vprašanje oziroma zahtevate dopolnitev odgovora?
Ja. Jaz bi sedaj ministru prebral to in vlada je to tudi dobila in vaše ministrstvo, jaz upam, tudi, če ima korespondenco urejeno, vladna služba. Odbor za gospodarstvo je na 38. seji 11.6. 2003 obravnaval poročilo o delu agencije Republike Slovenije za revidiranje lastninskega preoblikovanja podjetij za leto 2002, EPA 809 -III ter na podlagi predlogov sklepov pododbora za lastninsko preoblikovanje in privatizacijo sprejel naslednje sklepe. Ostalih ne bom bral, tretjega bom prebral. Vlada Republike Slovenije naj sprejme odločitve o odgovornosti državnega tožilstva Republike Slovenije in generalne tožilke v zvezi s pregonom kaznivih dejanj, vezanih na oškodovanje družbene lastnine, kakor tudi ustrezne ukrepe ter o tem poroča državnemu zboru Republike Slovenije. Gospod minister, če tega nimate, pa vlada nima, vam bom jaz zdaj izročil.
Prosim, če tam izklopite mikrofon. Hvala lepa. Gospod minister, imate še besedo za ta del odgovora. Prosim.
Samo na kratko. Seveda to imamo, če bi se na to sklicevali poprej, potem bi seveda odgovarjal v to smer. Navajali ste pa domnevni sklep državnega zbora. Mislim, da gre pri poročilu in informaciji, ki sem jo omenil poprej, ravno za odziv državnega tožilstva na očitno točko 2 tega sklepa in tisto, kar je v tej točki 2, proučujemo in na to se je nanašal moj odgovor. Seveda bodo pa ugotovitve, ki bodo izhajale iz tega, pa podlaga za kakršne koli morebitne nadaljnje ukrepe.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednjega poslanca, ki želi postaviti vprašanje ministru za šolstvo, znanost in šport. To je gospod Mario Gasparini. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani ministri, kolegice in kolegi! Seveda ministra ni tu, ampak vseeno bom izkoristil, da postavim to vprašanje, pa bi prosil za pismeni odgovor. Torej, gre za prostorsko stisko Srednje tehniške šole v Kopru. Zgodovina te srednje tehniške šole sega v leto 1959, ko je bila za potrebe 280 njenih dijakov zgrajena šola. Od same ustanovitve leta 1956 se je šola kar štirikrat preimenovala do sedaj, ko se imenuje Srednja tehniška šola Koper. Prvo prostorsko stisko je pomenil prehod na usmerjeno izobraževanje, ki je povzročil, da je prvotno zgrajeno poslopje za 280 dijakov moralo sprejeti kar 700 dijakov. Rešitev je vodstvo šole poiskalo v adaptaciji tega starega dijaškega doma in na ta način pridobilo nove učilnice. Občina je leta 1987 dodelilaprvo lokacijo za izgradnjo srednje šole nad tovarno Tomos. Drugo lokacijo 1989, blizu novega trgovskega centra, vendar pa je to lokacijo občina sedaj dala fakulteti. S podpisom o nameri gradnje novega šolskega centra leta 1995 med občino Koper in ministrstvom za šolstvo so se udejanjila dolgoletna prizadevanja za izgradnjo nove šole. Pričakovanje izgradnje nove šole je botrovalo temu, da se je v sedanje prostore, v posodobitev zelo malo vlagalo. Sedaj na šoli pouk poteka v 19 učilnicah, v dveh izmenah. Od podpisanega pisma o nameri je poteklo 8 let, zato so pričakovanja o realizaciji projekta res velika. Srednje tehniška šola Koper je bila vključena v projekt izgradnje šol iz sredstev pariškega kredita. Gradnja šolske stavbe je bila in je še predvidena na lokaciji bivše tovarne Tomos, zajeta je bila v dokumentih dveh razvojih programov investicij, kakor tudi v sedanjem tretjem programu. Spoštovani minister, ki niste tukaj vas, sprašujem: V kateri fazi pravzaprav je realizacija tega projekta? Torej, kot sem sedaj napovedal, prosim za pismeni odgovor.
Hvala lepa. Gospod Franc Kangler bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve? Izvolite. Gospod Gasparini, lahko izključite mikrofon. Hvala lepa.
Hvala za vprašanje. Po dolgem času postavljam vprašanje ministru za notranje zadeve. Dejstvo je, da smo iz dneva v dan poslanci pod takšnimi in drugačnimi pritiski. V prejšnjem mandatu v državnem zboru sem večkrat opozarjal na nekatera kazniva dejanja, kjer so se pojavili predvsem slovenski politiki, predvsem mislim na ministre in poslance, kot oškodovanci. Kljub temu, da so bili tudi v tem mandatu večkrat obveščeni s strani nekaterih posameznih poslancev, tudi predsednik državnega zbora, da je bila o nekaterih zadevah tudi obveščena dobro plačana generalna sekretarka državnega zbora in da se do danes niso bistvene stvari spremenile. Glede na to, da iz dneva v dan dobivam občutek, spoštovani minister, da nekdo v tej državi vpliva, pod narekovajem, nad političnim podzemljem, da izvršuje kazniva dejanja nad posameznimi političnimi osebnostmi. Kar nekaj poslancev, ministrov v prejšnjem mandatu, od podpredsednika vlade in navzdol so bili oškodovanci kaznivih dejanj. Do danes niti eno kaznivo dejanje ni bilo rešeno ali znan storilec kaznivega dejanja. V tem mandatu si nekdo v tej državi privošči vlamljati poslancem v stanovanje, vlamljati v avtomobile predsednice, podpredsednice državnega zbora, vlamljati ministru za promet, Presečnikovo stanovanje, poškodovanje tujih stvari posameznim poslancem, vlomiti v stanovanje poslancu Vizjaku, vlomiti v stanovanje poslancu Jakiču. Epilog vsega tega pa doživimo takrat, ko vlomijo v varovani osebi, predsedniku državnega zbora. Kljub temu, da sem ga mesec dni prej opozoril na takšne in drugačne pojave v tej družbi, ki ne znesejo matematičnih računov vseh teh kaznivih dejanj, pa se ni končalo pri vseh teh zadevah. Kazniva dejanja se nadaljujejo in gredo predvsem v tej smeri, da si nekdo upa vlomiti varovani osebi, ministru za notranje zadeve, ob ključnih pomembnih zadevah, ki se dodajajo v političnem procesu. Glede na to, da čas hitro teče, ko si ena struja politična želi v tej državi zamenjati zunanjega ministra, se njemu prav tako začnejo dogajati čudne stvari, na oknu ali kjerkoli drugje v tistem okolju. Verjetnostni računi ne znesejo. Spoštovani minister, sprašujem vas: Kaj ste do sedaj, kot minister, na tem področju storili, ali ste o tej problematiki, ki ni vsakdanja, ki ni normalna za obstoječo demokracijo v tej naši državi, razpravljali v vladi ali zahtevali od pristojnih služb, od direktorja policije, da sproži širšo preiskavo? Ali bo pa potrebno, da poslanci zaščitimo to demokracijo na ta način, da ustanovimo, ali pa damo pobude, da ustanovimo kakšno preiskovalno komisijo? Zato vas javno sprašujem: Katere ukrepe peljete v zvezi s tem, da bi raziskali ta kazniva dejanja?
Hvala lepa. Doktor Rado Bohinc, minister, izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, kolegice, kolegi! Hvala lepa, gospod poslanec, za zastavljeno vprašanje. Povedati moram, da policija opravlja svoje delo v skladu s kazenskoprocesno in policijsko zakonodajo, ne glede na to, ali gre za politika, poslanca, ministra ali za nekoga, ki to ni. Skratka, pri tem, pri preiskovanju kaznivih dejanj glede tega ni nikakršnih razlik. Policija svoje delo opravlja odgovorno, po pravilih stroke in po pravilih naše zakonodaje. Povem naj, da je na zahtevo ministra za notranje zadeve generalni direktor policije pripravil že dve poročili o vlomih, o katerih govorite, in drugih kaznivih dejanjih te vrste. Obe poročili sta tudi že bili predloženi predsedniku državnega zbora Republike Slovenije gospodu Borutu Pahorju, in sicer prvo dne 23.10.2001, drugo pa 18.1.2001. V pripravi je tretje poročilo, ki bo obsegalo dogodke, ki so se zgodili po tem datumu, ki ga vključuje drugo poročilo. To poročilo je izraz posebne skrbi ministra za notranje zadeve, za to, kako policija vodi te postopke. In dosedanje ugotovitve iz teh poročil, ki smo jih dobili od policije, ne potrjujejo morebitnih ugibanj ali celo trditev, da gre pri teh sumih kaznivih dejanj za kakršnokoli politično ozadje. Pri teh primerih, kot navaja policija v svojem poročilu, ne gre za nikakršno medsebojno povezanost, in gre, vsaj doslej je tako ugotovljeno, izključno za motiv pridobitve protipravne premoženjske koristi. Odtujeni so predmeti, kot pri vlomih, ki so tudi pri drugih primerih, ko ne gre za politike ali varovane osebe. Gre za denar, zlatnino, tehnične predmete ali druge dragocenosti. Tudi takšni primeri so bili, da tovrstnih premoženjskih predmetov v stanovanju ali hiši ni bilo najti. Storilci niso odnesli ničesar, skratka, ni jih zanimalo tisto kar bi morda v zvezi s funkcionarjem, politikom bilo politično zanimivo. Ponavljam. Dosedanji rezultati teh preiskav niso potrdili morebitne trditve ali ocene, da gre pri sleheren od teh primerov za katerakoli politična ozadja. Povem naj pa, da pri vseh teh vprašanjih kazenski postopek oziroma predkazenski preiskovalni postopek še teče. Zato mi dovolite, da ne komentiram posameznih primerov niti ne navajam dosedanjega stanja preiskave v konkretnih primerih. Vsekakor bodo oškodovanci obveščeni o napredku preiskave. Bomo pa zajeli v tretji in morda tudi še kakšne naslednje poročilo vse tisto, kar so dosedanje raziskave glede teh primerov pokazale. Povem naj pa še to, da posebne evidence kaznivih dejanj, ki jih storijo politiki ali varovane osebe, policija ne vodi, ampak obravnava na enak način vse, seveda upoštevajoč okoliščine, ki jih mora sicer obravnavati pri raziskovanju slehernega kaznivega dejanja. Hvala.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora želi gospod Kangler. Izvolite.
Z odgovorom nisem zadovoljen, ker do danes policija ni odkrila niti enega storilca kaznivega dejanja, ki sem ga navedel. In za pravno državo je nenormalno, spoštovani minister, da vlomijo predsedniku vlade, varovani osebi, da vlomijo predsedniku parlamenta, da vlomijo podpredsednici državnega zbora, da vlomijo ministru za promet, da vlamljajo poslancem in nekaterim, in se ti dogodki dogajajo prav takrat, ko imajo posamezne politične stranke takšne ali drugačne politične aktivnosti na svojem področju. To je nenormalno. To ne gre za en primer, ne gre za dva, ne gre za tri. V lanskem letu sem bil sam oškodovanec kaznivega dejanja. Ravno tisti dan ob tistem času, ko se jaz pogajam s Sovo, kakšna naj bo vsebina zakona, krovnega, o nadzoru nad Sovo. Meni za to hišo ob policistu, ob varnostniku in ob kamerah preluknjajo gume, razbijejo vetrobransko steklo. Policijska enota, ki vodi varovanje v tej hiši, hrani posnetek le nekaj ur in do danes niti ne predsednik parlamenta, kaj šele generalna sekretarka, ki danes to posluša, ni storila ničesar, da bi se to varovanje na tem območju izboljšalo. Nasprotno. Dva dni ali tri dni pred kongresom Slovenske ljudske stranke, kako mi lahko komentirate to, da novinar ene izmed televizijskih postaj postavi v Celju kamero, preden pridejo policisti realizirat kaznivo dejanje, ki bi ga naj storila odgovorna oseba v Nepremičninah d. o. o. Kamerman je bil tam postavljen, preden so policisti, ki so naredili velik halo efekt s plavimi lučmi, blokirali ulico, blokirali objekt, vodili zaposlene na WC in podobno, naredili en velik halo efekt, da so mediji na ta način poročali. In škodili enemu izmed kandidatov, ki je kandidiral za eno funkcijo na kongresu, ki s to dano zadevo nima popolnoma nič, ki daje samo soglasje k imenovanju enega izmed tistih ljudi. Kako mi boste to komentirali? Kdo zlorablja te naše sile, politične ali kakšne drugačne, za obračune znotraj slovenske politike. In tu se mi postavlja vprašanje: Kaj in na kakšen način lahko ministrstvo za notranje zadeve pripomore k temu, da se takšne stvari znotraj nas ne bodo dogajale, ker je nenormalno, da so tarče slovenski politiki in to varovane osebe, enih enostavnih kaznivih dejanj?
Hvala lepa. Gospod Bohinc, izvolite.
Ministrstvo za notranje zadeve ne preiskuje posameznih kaznivih dejanj, prepričan sem pa, da preiskovalci upoštevajo posebne okoliščine, ko imajo opravka z oškodovancem, ki je nosilec funkcije ali celo varovana oseba. Zato izražam prepričanje, da preiskovalci posebej preverjajo morebitne navedbe v tej smeri in ugotavljajo, ali morda ne gre za politično ozadje. Ne dvomim v to, nimam nobenih razlogov, da ne dvomim v to, da so tovrstne preiskave naravnane tudi v te smeri. Kljubtemu pa, ponavljam, dosedanje ugotovitve iz preiskav ne dajejo podlage za to, da bi bila politična ozadja pri teh primerih že dokončno tudi dokazana. Samo to, da gre za nosilca politične funkcije, samo po sebi ne more biti dokaz, lahko je indic, lahko je kazalec, lahko je neka podlaga za sum, nikakor pa ne dokaz za to, da gre že za politično ozadje v vsakem konkretnem primeru. Strinjam se z oceno, da je teh primerov razmeroma veliko, treba je imeti pred očmi predvsem tudi to, da so po definiciji bolj odmevni. Sicer pa za nekaj malega statistike: blizu 80.000 postopkov, preiskav je v teku letno na policiji in nekaj čez 70.000 postopkov za prekrške zoper javni red in mir. Tako, da po zakonu verjetno pač prihaja tudi do tega. Če bi pridobili dokaze v to smer,da gre v posameznem primeru za politično ozadje, verjemite mi, da bo v poročilu, ki bo sledilo, to posebej utemeljeno, posebej argumentirano in posebej prikazano. Verjetno pa podatki, na katere kažete, in dejanja, o katerih je govor, govorijo v prid temu,da morda kaže razmisliti o tem, ali je varovanje objektov pa tudi oseb urejeno na pravi način, ustrezno varnostnim razmeram te države. Ta razmislek nikdar ni odveč in današnja varnostna ocena je pač takšna, da narekuje varovanje na način, kot je urejeno to z vladno uredbo. Če bo prišlo do spremenjenih varnostnih ocen, in ta razmislek je vselej aktualen, potem verjamem, da bomo predpise v tej zvezi lahko spremenili.
Hvala lepa. Gospod Franc Sušnik bo postavil poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Slovenija gradi avtoceste od leta 1970. V teh 33 letih je bilo zgrajenih skupaj 468 kilometrov avtocest, hitrih cest in drugih cest iz nacionalnega programa. Poleg izboljšane prometne varnosti, povezanosti z evropskim prostorom navajate tudi pričakovane socialne in turistične koristi zgrajenih avtocest. Turistična korist ob slovenskih avtocestah, ki so prometne tokove speljale mimo ustaljenih poti in povzročile znaten osip obiskovalcev marsikatere kulturne, zgodovinske ali naravne znamenitosti, pa je odvisna od postavitve turistične in druge obvestilne signalizacije, ki bi potencialnega turista, potencialnega obiskovalca opozorila in napotila k tem znamenitostim. Tu pa se je popolnoma zataknilo, zataknilo se je pri postavljanju turistične in druge obvestilne signalizacije na naših avtocestah, saj so turistične in druge obvestilne table, ki bi označevale kulturne, zgodovinske ali naravne znamenitosti, prej izjema kot pravilo. Postavitev teh tabel je praktično neizvedljiva, kar bom poskušal ponazoriti z naslednjim primerom. Vse od otvoritve avtocestnega odseka Arja vas-Vransko, to je celih šest let od leta 1997, potekajo aktivnosti za postavitev obvestilnih tabel na avtocesti, s katerimi bi promovirali kulturne in naravne znamenitosti Spodnje in Zgornje Savinjske doline. Akcija je bila že od začetka usklajevana s strani Upravne enote Žalec, Upravne enote Mozirje, ter z 12-imi občinami iz tega območja. Kasneje se je projektu priključila še Mestna skupnosti Velenje. Pravilnik, ki dovoljuje postavitev takšnih tabel, je bil sprejet vletu 2000, takoj po sprejemu pa smo v okviru Upravne enote Žalec vodili koordinacijo za pridobitev dovoljenj. V ta namen smo skupaj z razvojno agencijo Savinja pripravili osnutke tabel, organizirali več sestankov s predstavniki občin, kjer smo dokončno izoblikovali vsebine, ki naj bodo predstavljene na posamezni tabli. Pridobili smo izjave od vseh občin, ki gravitirajo v krogu 30 km, da se strinjajo z vsebino. Aprila 2001 smo naslovili na Dars d.d. Ljubljana vlogo za izdajo dovoljenja, oktobra 2001 smo pridobili pozitivno mnenje Slovenske turistične organizacije. V marcu 2002 je Turistična zveza Slovenije v sodelovanju z ministrstvom za promet in ministrstvom za gospodarstvo organizirala posvet na temo turistična signalizacija. Na posvetu so bile predstavljene številne dileme okoli izdaje dovoljenj za postavitev tabel. Hkrati pa je bilo predstavljeno navodilo o izvajanju pravilnika s strani ministrstva za promet. Na osnovi tega navodila je bilo potrebno vlogo za izdajo dovoljenja za postavitev obvestilnih tabel večkrat kot dopolnjevati. V tem času je Slovenska turistična organizacija izdelala študijo o turistični signalizaciji na avtocesti in na hitrih cestah, po kateri naša prvotno predlagana vsebina ni bila ustrezna. Hkrati je Dars zavrnil našo vlogo kot neustrezno. Povejte mi, gospod minister: Kako si predstavljate izkoristiti pričakovano turistično korist zgrajenih avtocest, če v šestih letih na tem odseku, in praviloma po vsej Sloveniji, ni moč postaviti turističnoobvestilnih tabel, ki bi potencialnega turista napotile h kulturnozgodovinski in naravni znamenitosti?
Hvala lepa. Gospod minister, gospod Presečnik. Izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Moram reči, da ste precej dejstev že sami navedli. Na podlagi česa se nameščajo turistične in druge obvestilne signalizacije in tako dalje. Torej, predvsem je namen posameznih cest, predvsem pa avtocest, odvijanje, varno odvijanje prometa. In seveda, na teh cestah morajo biti tiste obvestilne table, ki nas pripeljejo do nekega določenega kraja. In na avtocestah ne more biti in nikoli ne bodo označeni vsi kulturni, zgodovinski, turistični in kaj še vem kateri objekti spomenikov. Večkrat se pojavlja tudi zahteva, da bi morali označiti na avtocestah tudi sedeže vseh občin. Tudi to je pri razdrobljenosti naše lokalne samouprave seveda, dobesedno nemogoče, kot ste že sami ugotovili, ugotovili na izvozu Šentrupert, konkretno, ki ste ga tudi vsaj posredno navedli. S tega izvoza je dostop do, ne vem na pamet, verjetno okoli 15 občin ali pa 12. In vsi kraji ne morejo biti navedeni. Zato je, kar se tiče turističnih objektov, slovenska turistična organizacija naredila nek seznam oziroma prioriteto, nekprojekt, kateri so tisti turistični objekti, ki so pomembni za Republiko Slovenijo in za turistično dejavnosti. Obstaja pa tudi normativ, kjer med dvema izvozoma ni možno postaviti več kot eno tablo, da ob avtocesti nimamo celega gozda opozorilnih tabel. Ta proces je težaven, vsega na avtocestah ne bo, je pa to kot ponovna pobuda za to, da ponovno preverimo, kje smo s temi postopki na konkretnem odseku, ki ste ga navajali, in kateri so tisti projekti. Sam jih na pamet ne poznam, ker tudi niste navedli v vprašanju, kaj točno boste vprašali. Torej, kateri so tisti objekti in tiste znamenitosti, ki jih je na primer slovenska turistična organizacija navedla v svojem elaboratu, in pa druge institucije, ki so pristojne tudi za to, da povedo, kateri objekti so velikega pomena za celotno Slovenijo oziroma za tisti del Slovenije, kjer avtocesta poteka. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Sušnik.
Poglejte, z odgovorom nikakor ne morem biti zadovoljen in kaže, bom rekel, na to, da se snovalci vedno novih in novih zahtev, ki se pojavljajo pred nami, ki poskušamo te avtocestne opozorilne table postaviti, da imajo ne nazadnje oporo tudi v ministru za promet, kar se mi zdi izredno žalostno in popolnoma nedopustno. Poglejte, ne gre za to, da bi zahtevali 30 tabel. Še enkrat poudarjam, da smo se uskladili, da sta se uskladili dve upravni enoti, da se je uskladilo 12 občin, da smo pridobili soglasja vseh občin v 30-kilometrskem okviru, da smo upoštevali strokovno študijo Turistične zveze Slovenije, da smo nazadnje table dopolnili s potrebnimi piktogrami, če sem prav prebral, da smo v končni fazi tako dopolnjene vloge dobili ponovno zavrnjene, brez vsakih utemeljenih razlogov in še s takšno neumnostjo, da vsaka sprememba table zahteva zamenjavo kompletne table, ki ne nazadnje stane prek dva milijona. Poglejte, to je popolnoma nezdružljivo s tem, kar smo kot lokalne skupnosti dali za ta avtocestni prostor, da danes ne moremo užiti nekaj tistega, kar bi se dejansko dalo od turistov, ki se vozijo po teh avtocestah, dobiti. Ker nam ne dovolite, da bi potencialne turiste, da bi potnike obvestili na tiste naravne, kulturne in ostale znamenitosti, ki so vredne ogleda in ki so nenazadnje tudi osrednja točka trženja na posameznih področjih. Škoda, da vam govorim. Vi veste, kaj pomeni Mozirski gaj za Mozirje, tudi ena od teh rešitev je bila, da se na ta Mozirski gaj opozori [[...]] [[Opozorilni znak za konec razprave.]] [[...]]Ker mi je že časpotekel, povejte, prosim, dajete povedati: Kdo je tisti, ki zavira postavitev teh obvestilnih tabel na avtocestah? In to konkretno, z imenom in priimkom in z razlogi, ki kljub vsemu usklajevanju in šestletnim trudom preprečuje postavitev teh tabel. Še več še tista tabla, ki se na tem avtocestnem odseku navaja, se je po nekem čudnem naključju znašla na spisku nezakonitih objektov, ki jih je treba odstraniti. Pripominjam pa, da je bila ta tabla postavljena po nalogu takratnega šefa uprave DARS-a. Poslušajte tu je zadeva do konca kaotična in neusklajena. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Torej, jaz vam ne znam nič drugače odgovoriti kot prej. Vlogo za to je potrebno dati na DARS, in to ste že itak ugotovili v svojem izvajanju. To bom vzel kot pobudo in preveril točno, zakaj v tem primeru gre. Ampak ponovno pa čisto osebno poudarjam, da vseh teh objektov, manjših in večjih in velikih, ni možno spraviti na označevalne table na avtocestah. To pa je dejstvo. In če je sedaj usklajeno s STO-jem in z ostalimi institucijami, potem ne vidim razloga, zakaj ne bi bilo tudi realizirano. Dvomim pa, da je pri tako velikih željah to usklajeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Lidija Majnik bo postavila poslansko vprašanje ministru za promet. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani gospod minister! Kot veste, prihajam iz mesta, ki ima v Sloveniji najstarejšo zgodovinsko tradicijo. Območje, kjer leži mesto Ptuj, je bilo naseljeno že 3000 let pred našim štetjem. Tako je naša zgodovina stara že prek 5000 let. In v vseh teh tisočletjih je bil Ptuj križišče poti in smeri. Drobcen delček načrtovanj in izvajanj prometnih strategij je tudi označevanje prometnih smeri. Če je Ljubljana postala glavno slovensko križišče, bi morala biti tako tudi označeno, a žal ni. Ko se udeleženec v prometu poda proti vzhodu, ga napisi na tablah vodijo proti Avstriji ter proti Hrvaški. Glavne smeri izpred 2000 let, ko je bilo Poetovio glavno križišče stare jantrne in svilene ceste, križišče cest vzhod-zahod in sever-jug, ko je bil obmejno mesto s prek 30.000 prebivalci in številno rimsko vojsko, ga v oznakah enostavno ni. Na nobeni od tabel prometne signalizacije namreč ni zapisano, da se v tej smeri pride tudi do Madžarske, čeprav je prav tranzit od Madžarske do Italije in v obratni smeri največji. Nikjer ni oznak za koridor, ki ga imajo vsi evropski dokumenti - imamo ga seveda tudi mi - in ki ga Evropa pozna pod imenom Panonika. Ta poteka od Slovenske Bistrice, mimo Pragerskega, prek Ptuja in Ormoža proti madžarski meji. Z označevanjem, kot ga imamo sedaj, pa smo Sloveniji, ki je na zemljevidu podobna kokoši, odrezali glavo z vratom vred. Sprašujem vas: Kdaj mislite to napako pri označevanju odpraviti? Kdaj se bodo začela na Panoniki dela pospešeno izvajati? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, gospod Presečnik, izvolite.
Ja, sedaj, ko ste postavili seveda več vprašanj, pa tudi nekatere trditve, s katerimi se osebno tudi ne morem povsem strinjati. Dejstvo je, da je mogoče v nekaterih primerih prometna signalizacija še nedorečena, tudi pomanjkljiva, dejstvo je pa tudi to, da se bistveno izboljšuje. Torej, ne vem točno, kaj ste mislili z Ljubljano, vendar v Ljubljani se je v letošnjem letu pojavila na pomembnih križiščih zelo dobra prometna signalizacija. Mogoče v tem smislu, kot ste vi omenjali, smer proti Madžarski - malo pomanjkljivo. Vendar trdim, da je prometna signalizacija v sami Ljubljani dobra, jo je pa izvajala mestna občina Ljubljana in ne ministrstvo za promet. Drugače je ta signalizacija pač izvedena v skladu z elaboratom vodenja prometa po avtocestah in nekaterih hitrih cestah in v skladu s tem elaboratom se tudi označujejo tako stari kot novi avtocestni in hitrocestni odseki. Zadnjega vprašanja pa nisem točno razumel - kdaj se bodo začele izvajati posamezna dela. Izvajajo se na odsekih, ki so predmet nacionalnega programa oziroma predmet Darsa v skladu z nacionalnim programom oziroma posameznimi letnimi plani, tega pa tako ali tako tudi vi dobro poznate. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Majnik, izvolite.
Gospod Presečnik, ne govorim o oznakah v mestu Ljubljani, govorim o oznakah na novoodprti avtocesti, kjer potnika vodijo oznake, da je to smer proti Avstriji in proti Hrvaški, to je novoodprti del avtoceste v smeri Lukovice. In tam ni nikjer nobenega H-ja, ki bi označeval, da je to smer tudi proti Madžarski. In s tem mesto Ljubljana nima absolutno nič, ampak so načrtovalci takih oznak očitno naredili veliko napako. Zato vas pozivam, da jih opozorite, da to napako takoj odpravijo, kajti, ta smer je definitivna in obstaja in se tudi vsi po tej smeri vozijo in bi morala biti označena.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
To sprejemam kot pobudo. Ampak, kot sem že povedal, vse te oznake so izvedene v skladu z elaboratom, ki sem ga tudi prej omenil. Seveda je pa vprašljiva vaša trditev glede vodenja prometa predvsem tovornega prometa, jaz sem pač tako razumel, skozi mesto Ptuj in naprej proti madžarski meji, ker pri tem je treba upoštevati, da imamo nekatere smeri, ki niso primerne za tovorni promet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Geza Džuban, bo postavil poslansko vprašanje generalnemu sekretarju vlade.
Hvala lepa. Ali počakamo generalnega sekretarja ali nekje posluša na drugi strani?
Posluša.
Hvala lepa. Vprašanje zadeva problematiko izplačila vojne odškodnine za povzročeno materialno škodo s strani okupatorja v letih 1941, 1945. Zgodbo že dolgo poznamo in poslušamo. Namreč, materialni vojni odškodovanci in druge svetovne vojne so izgubili vse svoje nepremično in premično premoženje v določenih primerih. Mnogo teh je že pomrlo, tudi njihovi dediči so se postarali, problematika je pa še zmeraj prisotna. Vlada je 19.6.2003 sprejela stališče in dva sklepa o reševanju tega problema. V mesecu avgustu pa je, menda, imenovala tudi medresorsko komisijo, ki pa še ni začela delovati. Na podlagi njenih izhodišč naj bi ministrstvo za zunanje zadeve začelo pogajanje z Republiko Nemčijo, v zvezi z izplačilom vojne odškodnine. Vprašanje se glasi. Zakaj ta komisija še ni začela delovati? In drugič. Ali je oziroma zakaj niso stekla pogajanja z Nemčijo o odprtih vprašanjih v zvezi z izplačilom teh odškodnin? Državni zbor je pa tudi v zvezi s to zahtevo sprejel dodatni sklep na 43. redni seji, 2. aprila že leta 1996, kar pomeni veliko zahtev, nekaj dogodkov, vendar rešitev ni. Oškodovanci bi se seveda zadovoljili s kakršnokoli varianto poplačila škode, vendar glede na vse našteto se nič ne zgodi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Mirko Bandelj, izvolite.
Hvala lepa. Bom poskušal odgovoriti, čeprav tudi to vprašanje, seveda, ne sodi v moje delovne pristojnosti in pooblastila. Vendar lahko rečem: to problematiko do te mere poznam, da vem, da je izredno zapletena, izredno zahtevna. Po nekaterih ocenah gre tukaj res za škodo v višini okrog 400 milijard tolarjev in problem ni tako preprost. Tudi zato je v vladi trajala kar dolgo, da se je pristopilo k organiziranemu načinu razreševanja tega vprašanja. Najprej je bila ustanovljena komisija, dejansko s sklepom, ki je bil že citiran, ko je vlada tudi ugotovila, da za Slovenijo to vprašanje v odnosu do Nemčije še ni dokončano oziroma zaprto. Ne bi se strinjal popolnoma z oceno, čeprav ne poznam dela komisije, da ni bilo nič narejenega. Preprosto, do sedaj se je zbirala dokumentacija in se vodilo v zvezi s tem zbiranje podatkov, menjave izkušenj itn. Tudi po zagotovilih ministrstva za zunanje zadeve tudi poročila, ki jih je v zvezi s tem ministrstvo pripravilo - tako rekoč vsako bilateralno srečanje v zunanjem ministrstvu izkoristijo tudi za to, da Zvezno Republiko Nemčijo opozorijo na dejstvo, da škoda, povzročena med okupacijo v letih 1941 - 1945, še ni poravnana. Vendar je doslej Nemčija vztrajno zagovarjala stališče, da so zanjo vsa vprašanja v zvezi s poravnavo te škode in popravo teh krivic po dogovoru, ki sta ga sklenila Tito in Bandt, zaprta. Zato je tudi Nemčija doslej ves čas posledično zavračala možnost, da bi se o tem pogajali. Pogajanj pa ne more biti, če nista obe strani za pogajanje. Tako je s tega vidika stvar še odprta. Tudi v vladi se v bistvu zavedamo problema in tudi vlada je ravno na seji 20. novembra, izhajajoč prav iz dejstva, da se te stvari prepočasi premikajo, dvignila status te komisije za obravnavo te škode. Tako jo sedaj sestavljajo sami ministri. Koordinira sicer to minister Bizjak, kot mogoče še najmanj involviran v to tematiko, vendar že samo dejstvo, da je vlada nivo dvignila, kaže na to, da je mislila vlada resno ta vprašanja tudi naprej razreševati. Po mojem poznavanju problematike pa lahko skorajda zatrdim, da prav hitro neke rešitev pa ne bo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Franc Pukšič bo postavil poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve in ministru za pravosodje. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospodje ministri, kolegice in kolegi. Gospodu ministru za notranje zadeve postavljam ponovno vprašanje. Namreč, vprašaje je bilo postavljeno že v januarju letošnjega leta v zvezi z dovoljenji za opravljanje dopolnilne dejavnosti na kmetijah. Kmetje v Slovenskih goricah so dobili od upravne enot v skladu z zakonom dovoljenje za opravljanje dopolnilne dejavnosti, to je za trženje in prodajo rož v času dneva mrtvih. Takrat, ko sem postavil to vprašanje, je šlo za leto 2002 v času prvonovembrskih praznikov, letos se je pa zgodba ponovila. Ti isti kmeti so dobil ista dovoljenja in so seveda v skladu s temi dovoljenji pač šli na trg in prodajali te rože. Že lansko leto je prišel tržni inšpektor in jim izrekel denarno kazen v višini 100.000 tolarjev. Letos se je zgodba ponovila in seveda odstraniti so se morali s prostora. Lani sem vprašal: Kaj je narobe s to zakonodajo, da si ministrstva različno razlagajo? In drugo, vprašal sem: Kdo bo jim povrnil tisto kazen, ki so jo plačali, saj imajo upravno dovoljenje za opravljanje tega? In: Kdo jim bo povrnil materialno škodo, ki je nastala? Gospod minister za notranje zadeve je poslal pisni odgovor, v katerem je napisal, da je bilo na sestanku 5.2.2003 na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ugotovljeno, da ni usklajena zakonodaja, ki ureja dopolnilno dejavnost na kmetijah. Dogovorjeno je, da ministrstvo za gospodarstvo, ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano uskladita sporno zakonodajo. Torej, leto dni mimo, zakonodaja ni usklajena, isti kmetje so dobili ponovno stroške, dvojne stroške - materialne in kazni. Ponovno sprašujem: Kdo jim bo povrnil stroške? In: Ali je potrebna iti tožiti državo, da bodo dobili povrnjeno? Imajo pa, še enkrat poudarjam, dovoljenje upravnega organa, ki je pa naredil v skladu z zakonom.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani. Kot je gospod poslanec že sam povedal, je upravna enota izdala dovoljenje, kar pomeni, da s tem aktom ni povzročila nikakršne škode ali pa po njenem prepričanju tudi ni kršila predpisov. Problem, ki je nastal, je, da predpise drugače razume inšpekcija,tržni inšpektorat, in zato bi bilo prav to vprašanje nasloviti na ministrstvo, pristojno za tržno inšpekcijo, torej na ministrstvo za gospodarstvo. Upravna enota je ravnala v skladu s predpisi in tudi na način, da ni prizadetim povzročala nikakršne škode. No, ampak mi smo vendarle odigrali med drugim tudi po zaslugi tega poslanskega vprašanje izpred enega leta vlogo nekakšnega posrednika med tema dvema ministrstvoma in poskušali ugotoviti, za kaj gre. Ugotovitev je ta, da dejansko zakonodaji o kmetijskih zemljiščih in o obrtni dejavnosti tu nista skladni, vendar zelo mi je žal reči, da ministrstvo za notranje zadev ni upravičeno predlagati, kot spoštovani poslanec zagotovo ve, novele zakona niti o kmetijskih zemljiščih niti o obrtni dejavnosti, zato bo moral to pobudo nasloviti na za to pristojno ministrstvo. Verjetno, tako mi razumemo v ministrstvu za notranje zadeve, je to ministrstvo, pristojno za gospodarstvo. Toliko lahko rečem k temu, moralo bo pa priti do uskladitve predpisov na tem področju, da v bodoče ne bo prihajalo do takšnih konfliktih situacij.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa, minister, za odgovor. Moj namen, postaviti ponovno to poslansko vprašanje ministru za notranje zadeve, je bil pravzaprav ta, da opozorim na problem, ki se ne ga da razrešiti niti med ministrstvi. Torej, niti v tej vladi se ne da razrešiti problem. Kako naj ga razreši en ubogi kmeti, ki dobi od upravnega organa dovoljenje, po drugi strani pa od inšpekcijskega organa listek za plačilo kazni in odselitev z mesta, kje je imel čisto legalno dovoljenje, da bi lahko to tam delal. To pomeni, da v tej državi pravne države nimamo in to pomeni, da imamo neko "razcufano" vlado, kjer se niti ministrstva med seboj ne morejo in ne znajo dogovoriti. Minister, hvala lepa za vašo posredovalno vlogo, čeprav niti to ni bila vaša naloga, pa vendar sem hotel povedati hvala vsaj enemu, ki je šel v tej smeri. Ministrici za gospodarstvo bom poslal kompletno dokumentacijo, zraven pa seveda tudi račune, položnice, ki so jih dobili, in verjetno bo po najkrajši poti in najmanj stroškov državi naredila, če bo sama poravnala to, kar je zavozila kot ministrica. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Jožef Špindler, se opravičujem gospod Pukšič, še ministru za pravosodje. Izvolite, se opravičujem.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Gospod minister za pravosodje! Postavil sem javno vprašanje generalni državni tožilki, poslal sem ji tudi pismo, vendar tako kot je izjavljala po medijih, da ko bo dobila od mene pismo, se bo odzvala - je že več kot 14 dni in ni se odzvala. Sami ste na osnovi tistega mojega javnega vprašanja v oddaji Dogodki in odmevi izjavili: "Če gre za zadevo v kateri bi ta trenutek takšen nadzor bil eventualno umestno odrediti, potem je takšna pobuda vredna premisleka." Hvala lepa za takšno razmišljanje. Zdi se mi seveda, da je pač bilo to edino logično razmišljanje, čeprav so takratni nekdanji sodnik Šubic v oddaji rekel, "zame je to bilo osebno krivično" in tako dalje in seveda logična in strokovna posledica je bila, da je bila ovadba ovržena. Gospod minister, logična strokovna posledica je bila, da je tožilec Bricelj iz Novega mesta rekel, da če bi šel po tej ovadbi po poti, bi prišel na spolzko področje. To je za Šubica, torej takšen odgovor. Anton Ribnikar, nekdanji tožilec je javno priznal po televiziji, da je bilo vse pravno korektno, res pa je, da je bila dokumentacija pomanjkljiva, ker je bila večina dokumentacij iz Elana odnesena. Torej, iz tega izhaja, da je nekdo izkoristil pozicijo položaja, kar je kaznivo dejanje oškodovanje družbenega premoženja. In seveda, takratni vodja kranjskega tožilstva je priznal, da od 29 je bilo 9 ovadb, ki so prišle v postopek, eden je bil obtožen za nekega pol leta, vsi ostali pa - nič. Gospod minister, zanima me: Kaj boste naredili v tem primeru, da bo generalna državna tožilka naredila oziroma začela izpeljavati institut strokovnega nadzora? Še toliko bolj, ker v zadnjem času v časopisju Finance, Mag in tako dalje piše, "dobro leto po razkritju sporne pogodbe o milijardnih nagradah v Elanu, do katerih je upravičena menedžerska ekipa, pod vodstvom Uroša Koržeta, se ni zgodilo skoraj nič". To pomeni, še naprej se oškodovani in družbeni denar kradeta No, in da še nadaljujem. Tretje vprašanje, ki ga imam. Veste, da sem že postavljal vprašanje v zvezi s korupcijo pri volilni kampanji med SCT-jem in Tele Star d.o.o., kjer v poročilu piše, da je bilo oškodovano premoženje za 4 in pol milijone. Sedaj beremo v najnovejših časopisnih člankih naslove, "Jamnikar, zahtevali bomo pojasnilo", "20 milijonov za Kacinovo kampanjo". V zvezi s tem, kar se je tu dogajalo in kar v časopisu piše v zvezi z volilno kampanjo, pomeni, da lahko nekdo z denarjem kupi volitve.To je pa verjetno največja korupcija, ki se sploh lahko zgodi. Gospod minister za pravosodje: Kaj boste naredili v tem primeru?
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovani! Omenjate svojo pobudo generalni državni tožilki in s tem v zvezi vam lahko zagotovim, da bom glede pobude, ki je sicer ne poznam - njene vsebine - ker mi ni bila posredovana, ampak v zvezi tudi z današnjim vašim vprašanjem. Zagotovo bomo prejeli poročilo generalne državne tožilke in v njem seveda pojasnila, ki se nanašajo na vašo pobudo. Kot ste že sami rekli, sam se zavzemam za to, da se tudi pri odrejanju strokovnega nadzora, takrat, kadar tu ne gre za neke redne, vnaprej načrtovane nadzore, upoštevajo določena načela. Torej, da se vedno takrat, kadar so izpolnjeni določeni pogoji, kadar nastanejo razlogi, takšen nadzor tudi opravi. Sedaj glede tistega, kar navajate v zadnjem delu svojega vprašanja, kjer se sklicujete na časopisne članke, pa ta trenutek ne morem odgovoriti, ker ne vem, ali je to na kakršenkoli način že v postopku pri državnem tožilstvu ali ni. Če je to tudi predmet tožilskega obravnavanja, potem bom tudi glede teh vprašanj pridobil ustrezna poročila in odgovoril tudi na ta del vprašanja.
Hvala lepa. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Poglejte, v časopisu piše: "Papirje smo predstavili Milanu Podgoršku, ki je leta 2000 vodil volilno kampanjo za poslanca Jelka Kacina. Potrdil je, da so papirji, o katerih smo poročali v Večeru, kako je stranka promovirala Kacina, avtentični, in da ima sam enake." Gospod minister, gre za 20 milijonov, tako tu piše, za volilno kampanjo gospoda Kacina na Gorenjskem. 20 milijonov za volilno kampanjo krat 80 poslancev - približno 80 jih je kandidiralo, ker so nekateri v dveh enotah - je to milijarda 600. Milijarda 600 denarja! S tem se da državo kupiti, in s tem se potem vlada in vodi državo. Minister, to je preresna zadeva, in jaz vas samo sprašujem, namreč v Večeru med drugim tudi piše - pomanjkljiva zakonodaja - , da so v Večeru že opozarjali na problem pomanjkljive zakonodaje pri volilni kampanji in tako dalje. Vas sprašujem: Ali boste pripravili kakšen predlog spremembe v zvezi z volilnimi kampanjami? Ker je to resno vprašanje pa še: Ali se boste zavzeli za uvedbo postopkov v zvezi s preverjanjem, tega, kar tukaj notri piše? Če je to od nekoga, ki je bil vodja volilne kampanje, in da so podatki - tako on pravi - verodostojni, to ni niti nepodpisana dokumentacija, to so resne obtožbe. Res pa, da Jamnikar in Golobič pravita, da z žiro računa stranke to ni bilo zagotovljeno. Temu verjamem, ampak tako kot kraja družbenega premoženja ni šla legalno, ampak je šla prek "by pass" podjetij ali prek slabo pripravljene ali namerno za to pripravljene zakonodaje. Konkreten primer namerno pripravljene zakonodaje, kraje, je mariborski TAM. Ker je bilo sprejeto toliko in toliko milijard denarja, ki se je potem porazdelil med tiste, ki so sodelovali v tem procesu kraje družbenega premoženja.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Glede na tako dopolnjeno vprašanje, vam lahko zagotovim še to, da bom preveril oziroma posredoval vprašanje generalni državni tožilki, ali se s temi vprašanji tožilstvo ukvarja, ali ugotavlja, da gre za zadevo, kjer obstajajo znaki kakšnih uradno preganljivih, kaznivih dejanj in skratka pridobil poročilo o tem z vidika državnega tožilstva - če se seveda s tem ukvarja. V vsakem primeru pa se bo verjetno moralo opredeliti do tistega, če dejansko predstavljajo časopisni zapisi nekaj, čemur bi lahko rekli glas o kaznivem dejanju.
Hvala lepa. Proceduralni predlog. Izvolite, gospod Pukšič.
Gospa podpredsednica! Glede na to, da je ura pol desetih in da tudi tisti ministri, ki hodijo redno na poslanska vprašanja in glede na to, da pridejo nekateri na vrsti zelo pozno, nekateri še čakajo, se mi ne zdi korektno. Zato proceduralno predlagam, da pri naslednjih poslanskih vprašanjih da ministri, ki niso odgovorili nanje, ker teh ki ni bilo tukaj, odgovarjajo na koncu, po poslanskih vprašanjih. Ni moja dolžnost, da bom tukaj čakal uro pa pol ali dve uri več, zato ker nek minister pač ne hodi na poslanska vprašanja. In mu je fitnes več, kot pa biti na poslanskih vprašanjih ali karkoli že, saj je vseeno.
Prosim, da niste žaljivi. Trije ministri oziroma dva ministra in ena ministrica so danes opravičeno odsotni zaradi drugih službenih obveznosti. Svetujem vam, da to pobudo, ki je popolnoma legitimna, daste kolegiju predsednika državnega zbora in ne vidim nobenih razlogov, da je ne bi obravnaval in tudi ugodil, da so torej ta vprašanja na koncu.
Gospa podpredsednica! To je proceduralni predlog in mislim, da o proceduralnem predlogu bomo o njem glasovali.
To so vprašanja, o katerih odloča v skladu s poslovnikom kolegij predsednika državnega zbora, in niste prvi, ki ste danes pravzaprav na to opozorili. In ne vidim razloga, da se ne bi resno predstavniki na kolegiju posvetili temu vprašanju.
Hvala lepa gospa podpredsednica.
Prosim. Gospod Jožef Špindler bo postavil dve poslanski vprašanji ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministra, spoštovani kolegi in kolegice! Lep in prisrčen pozdrav! Kljub tej pozni uri bom vseeno postavil vprašanje, ki se nanaša predvsem na konjerejo. Vprašanje postavljam v svojem imenu in v imenu kasaških konj oziroma rejcev ljutomersko-turniškega izvora z ljutomerskega vzrejnega področja. Zanima me: Zakaj ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano vse do danes ni izvršilo sklepa državnega zbora Republike Slovenije, sprejetega na 59. seji, 21.5.1996 ob obravnavi predloga zakonov o kobilarni Lipica o sprejemu pospeševalnih in promocijskih ukrepov vzreje ljutomerskega kasača? Tako je bilo tudi napisano v tem dodatnem sklepu pri takratnem sprejemu zakona o kobilarni Lipica. To je prvo vprašanje. Še drugo bom postavil, tako da lahko minister naenkrat odgovori. Zakaj se dopušča, da se v Republiki Sloveniji, predvsem pa v Ljubljani kot prestolnica in najpomembnejši urbani sredini z razvojem promocije kasaškega športa zanemarja 150-letna dediščina vzreje kasaških konj domačega izvora, ljutomersko-turniškega izvora? Tako Ljubljana kot prva izmed štirih slovenskih regijskih središč postaja središče reje kasaških konj tujega izvora, in sicer na račun reje kasaških konj domačega izvora. Ali boste sprejeli kakšne ukrepe za spodbujanje in promocijo reje kasaških konj domačega izvora? To je tudi del nacionalne in kulturne dediščine slovenskega naroda. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa, za vprašanje. Kar se tiče prvega vprašanja na ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano že zagotavljamo sredstva za izvajanje javne službe na področju vodenje rodovniških knjig, selekcije, odbire, priznavanje plemenjakov itd., vključno z rejo ljutomerskega kasača, pri čemer so bile naloge te javne službe za rejce ljutomerskega kasača brezplačne. Več let v ministru tudi že zagotavljamo sredstva za direktna plačila, za podporo, ki je namenjena reji kobil za vzrejo žrebet. V ta namen so vključene tudi kobile ljutomerskega kasača. Leta 2004 bo ministrstvo uvedlo sistem identifikacije in registracije kopitarjev, kamor bo vključen tudi ljutomerski kasač pod enakimi pogoji kot druge pasme, konje v Sloveniji. Na zadnji seji sveta za živinorejo je bila obravnavana pobuda kasaškega kluba Ljutomer, kjer je bil sprejet sledeči sklep, ga bom prebral: "Svet za živinorejo meni, da naj se pasma kasačev imenuje ljutomerski kasač, pri tem pa je potrebno določiti pogoje, ki jih morajo izpolnjevati živali pasme ljutomerski kasači. V primeru, da bo pasma postala tudi avtohtona, je potrebno upoštevati določilo 68. člena zakona o živinoreji in s tem zagotoviti tudi sredstva v okviru genskih bank in direktnih plačil za ohranitev avtohtonih domačih pasem živali. Progam za ljutomerskega kasača mora biti pripravljen v skladu s pravniki s področja kopitarjev." Glede drugega vprašanja. Republika Slovenija je s tem, ko vstopa k Evropski uniji, sprejela tudi določbe pravnega reda Evropske unije na področju ZOO tehnike. V skladu s tem pravnem redom Evropske unije je, pač žal, potrebno omogočiti tako rejo kot tudi udeležbo na tekmovanjih za vse kasače, ne glede na izvor oziroma pasmo. V ta namen mora Republika Slovenija omogočiti in ne ovirati takoreje kot tudi udeležbe tujih konjev na slovenskih tekmovanjih, popolnoma pod enakimi pogoji, kot to velja za slovenske reje. Samo izjemoma je mogoče za posamezne prireditve, tekmovanja omejiti kasače iz drugih držav Evropske unije. Na ta način ministrstvone more bistveno posegati v omejevanje udeležbe na tekmovanjih za kasače na kateremkoli hipodromu v Sloveniji, vsekakor pa obstaja možnost, da s pravnim redom, tudi izhajajoč iz pravnega reda Evropske unije, da se izjemoma določijo posamezna tekmovanja inprireditve, ki so namenjene izključno preizkusu delovnih sposobnosti kasačev iz domače reje. V ta namen bo ministrstvo tudi že pripravilo poseben pravilnik, ki bo omogočil izvedbo tovrstnih prireditev. Torej, če bo ljutomerski kasač, skladno z zakonom o živinoreji in skladno s sklepom sveta za živinorejo z dne 4.11. tega leta izpolni pogoje za uvrstitev v avtohtone pasme, bo vključen v program genske banke, bo v ta namen ministrstvo zagotovilo sredstva, tako v okviru genskih bank in direktnih plačil za ohranitev avtohtonih pasem domačih živali.
Hvala lepa. Gospod Špindler izvolite.
Gospod minister v tem vašem času ministrovanja še tudi nimamo enotne kasaške zveze. Danes imamo dve zvezi. V kateri evropski državi imamo dve zvezi, v kateri? Niti enotne kasaške zveze nimamo! Ko je tako dolgo delovala. Jaz sem star prek 60 let in prek 60 let sem spoznal Kasaško zvezo Slovenije. Danes pa delamo centralo kasaško in kasaško zvezo in vodimo dvojne evidence. Ali ni škoda za to domačo kasaško rejo? Mislim, da je škoda. Druga stvar, ki jo še delamo, druge napake, da organiziramo dva kasaška derboka v Sloveniji. Tega nikjer v Evropi ne delajo, vsi imajo en kasaški derbo. Niti tu se ne moremo zediniti! In mislim, da je tu tudi del krivde, ministrstva - ne rečem, da vas, ampak nekoga, ki je za to odgovoren. In mislim, da bi te anomalije mogli vsaj v tem zimskem času do naslednjega leta odpraviti. To priporočam predvsem s strani kasačev ljutomerskega področja, ki jih predstavljam in tudi zagovarjam, ker sem sorazmerno veliko svojega časa tudi dal za razvoj kasaškega športa v Ljutomeru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Gospod poslanec, saj imate popolnoma prav. Se strinjam z vami. To je zelo neumno, se opravičujem na izrazu, da imamo v Sloveniji dve organizaciji. Ampak to je v prvi vrsti krivda rejcev samih, ki se med seboj ne znajo zmeniti. Mi smo kot ministrstvo poskušali nekajkrat vplivati kot arbiter ampak kakšnega posebnega uspeha ni bilo, ker vsi stojijo na svoji strani. V tem primeru smo na ministrstvu resno razmišljali, da bi začasno status rejske organizacije prevzeli na ministrstvu in pustili toliko in toliko časa, da se organizaciji med seboj dogovorita. Ponujali smo različne možnosti, od tega, da ena vodi rodovniške knjige, do tega, da obe organizirata tekmovanja in da se medsebojno dopolnjujeta, do drugih možnosti. Na žalost ugotavljam, da po sedmih, osmih sestankih, na katerih sem sam osebno sodeloval v zadnjem letu in pol, velikega napredka tukaj ni bilo. In problem zgodbe je v tem, da ministrstvo mora prevzeti pravni red, na osnovi pravnega reda predpisati pogoje, ki jih mora izpolnjevati neka rejska organizacija, in potem podeliti status tistim rejskim organizacijam, ki izpolnjujejo pogoje. Če ena majhna Slovenija, ki ima tukaj veliko tradicijo, ne zmore s strani rejcev medsebojnega dogovora, je to, po svoje tragično. Res pa je, da v tem primeru, če mi enemu podelimo, drugemu ne, nek status, ki ga eventualno izpolnjujeta oba, glede na predpise, ki jih moramo kot država podpisati in morajo biti usklajeni s pravnim redom Evropske unije, se lahko drugi pritoži in na nek način tudi tožbo dobi. Je pa vse skupaj dejansko, vsebinsko, - mislim, ta pravni del - nesmiselno, ker to ne vodi nikamor in nima nobenega pravega smisla. Se pa strinjam z vami, tukaj je pa treba najprej pamet v roke tudi s strani rejca, da bo prišlo do nekega razumevanja in razumnega razmišljanja, in mislim, da nismo daleč stran od tega, da bi ta dogovor vendarle našli.
Hvala lepa. Razen, če imate proceduralno.
Bom še sam postavil vprašanje, ker imam pravico. Meni je žal, da ga moram postavljati. Na nek način se v Sloveniji pojavljajo v centrali in kasaški zvezi konji, ki niso registrirani pri nas, v Sloveniji. Ali ni to greh? Jaz mislim, da je to greh. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Tudi tukaj imate prav. Ampak mi smo se kot država Slovenije pogajali v postopku pogajanj z Evropsko unijo za to, da imamo samo pri eni pasmi živali pravico, da je samo tista v slovenskem prostoru. To veste, to je kranjska čebela. Pri ostalih takega primera ni. Druga stvar pa je, kolikšna je zavest pri samih rejcih.
Hvala lepa. In še zadnji danes, gospod Jože Tanko, ki bo postavil poslanski vprašanji ministru za okolje, prostor in energijo in ministru za šolstvo, znanost in šport. Izvolite, gospod Tanko.
Hvala za besedo. Čakalna doba je res dolga, ampak bomo tudi to prestali. Najprej za ministra za okolje. Državni zbor je letos sprejel stanovanjski zakon, ki je začel veljati v oktobru. Gre za izredno pomemben zakon, ki posega tako na področju dodeljevanja neprofitnih stanovanj, subvencioniranje najemnin, urejanja stanovanjskih razmerij in še mnogo drugih stvari. V zakonu je predvideno, da ministrstvo izda večje število podzakonskih predpisov, s katerimi bi zakon operacionalizirali. Eden takih, ki bi ga morala vlada izdati, je tudi pravilnik o oddajanju neprofitnih stanovanj. Ker novi akti niso izdani, veljajo še stari predpisi, za katere domnevam, da so v pomembnih delih neusklajeni z veljavnim zakonom. Obstaja tudi bojazen, da bodo ti predpisi veljali še kar nekaj časa, ker mnogi ne bodo pripravljeni. Prav tako pa tudi določbe veljavnega stanovanjskega zakona napotujejo na podzakonske akte, ki bi jih morali pravočasno sprejeti na podlagi stvarno pravnega zakonika. Tudi ti predpisi so bili sprejeti z veliko zamudo. Tak primer je pravilnik o merilih za določitev prispevka etažnega lastnika v rezervni sklad in o najnižji vrednosti prispevkov, ki je bil objavljen dva meseco po roku, kot je bil določen s stvarnopravnim zakonikom. Dolga je tudi zamuda pri izdaji podzakonskih aktov, ki bi jih minister moral izdati na osnovi zakona o graditvi objektov in zakona o urejanju prostora. Na podlagi navedenega me zanima: Kdaj bo ministrstvo za okolje, prostor in energijo pripravilo in izdalo podzakonske predpise, katerih sprejem je potreben na podlagi stanovanjskega in ostalih zakonov? In drugo vprašanje. Ali so zaradi tega, ker ni podzakonskih predpisov, kakšne težave pri izvajanju zakonov? Hvala.
Hvala lepa. Minister gospod Janez Kopač, izvolite.
Hvala za besedo. Kar se stanovanjskega zakona tiče, predvideva deset podzakonskih aktov. Ta hip je v vladni proceduri - če bo po sreči, bo drugi teden sprejeta -uredba o metodologiji za izračun in uveljavljanje neprofitne najemnine ter o merilih in postopku za uveljavljanje subvencionirane najemnine. Do konca leta bodo pa sprejeti še uredba o označevanju stanovanj in stanovanjskih enot, pravilnik o minimalnih tehničnih zahtevah za graditev stanovanjskih stavb in stanovanj, pravilnik o standardih vzdrževanja stanovanj in stanovanjskih stavb pa pravilnik o dodeljevanju neprofitnih stanovanj v najem. In še, pravilnik o minimalnih tehničnih pogojih, ki jih mora izpolnjevati stanovanjske stavbe za posebne namene. Štiri podzakonski akti: to so navodila o izdelavi poročila o upravnikovem delu, pravilnik o merilih za ugotavljanje vrednosti stanovanj in stanovanjskih hiš, poslovnik o delu stanovanjskega sveta in pa pravilnik o posebnih pogojih delovanja neprofitnih stanovanjskih organizacij - v resnici so manj pomembni, kot tisti prej našteti - pa bodo izdani v prvih mesecih prihodnjega leta. Čisto točno, na mesec natančno ne upam reči, kdaj. Nobeden od teh podzakonskih aktov ne ovira izvajanja stanovanjskega zakona v praksi, kajti stanovanjski zakon je predvidel tudi režim v prehodnem obdobju - kaj do takrat velja, dokler tega ni. In isto velja tudi za zakon o graditvi objektov in za zakon o urejanju prostora. Tam je, ta hip nisem pripravljen po številkah natančno odgovoriti, koliko podzakonskih aktov je že sprejetih. Dejstvo pa je, da jih je pri zakonu o graditvi objektov že večina, pri zakonu o urejanju prostora pa še manj od polovice. Računam pa, da bodo nekje približno do maja prihodnjega leta sprejeti in uveljavljeni čisto vsi, razen strategije prostorskega razvoja in pa na njej temelječega prostorskega reda Slovenije, ki sta pa odvisna od obravnave v parlamentu. Tudi tam problemov z izvajanjem zakona v praksi ni, res pa je, da če ni podzakonskega akta, potem se star režim od prejšnjega zakona vleče naprej in nismo dosegli tistega, kar smo si želeli. Zato seveda tudi mi zelo intenzivno delamo na pripravi teh podzakonskih aktov in si jih želim čim prej. Verjemite pa, da je to izjemno obsežna materija, strokovno zelo zahtevna, predvsem pa poskušamo to uskladiti z vsemi zainteresiranimi organizacijami od inženirske zbornice, pa gospodarske zbornice, zbornice arhitektov in prostorskih načrtovalcev in tako naprej in vse to je seveda težko prav na hitro zaključiti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želite, da minister dopolni odgovor? Izvolite, gospod Tanko.
No, tu se postavlja, prvič, vprašanje: Pri sprejemanju zakona je ministrstvo predvidelo več ali manj roke, do katerih bo te podzakonske akte sprejelo. Tam so bili predpisani relativno dolgi roki, mislim, da okoli 6 mesecev. Tako se končno tudi postavi vprašanje načrtovanja oziroma zmogljivosti, da se te zadeve pravilno pripravijo in tudi pravočasno uveljavijo. Kajti, sam se ne morem strinjati s tezo, da ni nobenih težav, če podzakonski akti niso potrebni oziroma če niso sprejeti, ker v tem primeru je potem sploh vprašanje, zakaj so potrebni sploh podzakonski akti, če zakon funkcionira brez tega. In mislim, da bi bilo treba verjetno določene stvari tudi v teh ozirih dopolniti in dodelati, kajti če ima nek zakon30 podzakonskih aktov ali pa stanovanjski 10 in funkcionira z uporabo starih aktov, starih podzakonskih aktov, ki so bili napisani na drugo osnovo, potem je verjetno nekaj narobe: ali zakon ne pomeni dovolj velikih sprememb ali pa je kopija oziroma čista preslikava tistega starega zakona. In na tem področju bi bilo treba, verjetno, določene stvari bolj kvalitetno in pa tudi natančno zastaviti.
Gospod minister, izvolite.
Stanovanjski zakon ima 10 podzakonskih aktov. Tako hitro kot bodo sprejeti ti podzakonski akti po uveljavitvi zakona - mislim, da skorajda ni primerjave z nobenim drugim sistemskih zakonom. Stanovanjski zakon je bil uveljavljen oktobra meseca, kot veste, večina glavnih podzakonskih aktov bo sprejeta v dobrih dveh mesecih po uveljavitvi stanovanjskega zakona. Povejte mi kakšen drug sistemski zakon, kjer je bilo to tako hitro narejeno. Pri zakonu o graditvi objektov in zakon o urejanju prostora je pa podzakonskih aktov okoli 35 skupaj, za oba zakona. Ta dva zakona sta velika sistemska sprememba. Vse prejšnje garniture 20 let niso spremenile tega zakona. In prosim za razumevanje, tudi mi ne moremo čez noč kompletnega sistema postaviti na novo, skupaj s podzakonskimi akti. Delovne predloge vseh podzakonskih aktov imam na mizi, ampak rajši še malo usklajujemo in pilimo, da ne bi potem popravljali teh podzakonskih aktov. Če bi se hotel striktno držati roka, ki je zapisan v zakonu, pa je samo indikativen, bi jih lahko že poslal v Uradni list. Ampak mislim, da to ne bi prispevalo h kvaliteti. Ko bodo pa enkrat ti podzakonski akti sprejeti, potem pa na tem prostorskem področju pravzaprav, razen implementacije zakona v praksi in nove generacije prostorskih aktov po občinah, ne bo več zakonodajnega dela - sploh. Zato seveda gre za en izjemno velik napor, ki ga izvršuje zelo majhna skupina ljudi. Te imamo in nobenih drugih. In prej 20 let nobena garnitura ni tega naredila, mi bomo to naredili v dveh letih. V enem letu pa ne moremo.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko še vprašanje za ministra za šolstvo, znanost in šport. Izvolite.
Hvala. Na začetku tega šolskega leta so morale vse osnovne šole preiti na devetletko, s čimer se je končalo nekajletno obdobje prilagajanja in postopnega uvajanja obsežne in zahtevne osnovnošolske reforme. Reforma je bila časovno dobro načrtovana, tudi strokovno uvajana in spremljana in odlično medijsko podprta. Kljub vsemu pa je reforma precej ostro zarezala dosedanji družinski ritem, precej obremenila najmlajše otroke z rednimi in dosledno načrtovanimi vsebinami, prinesla družinam zgodnejše obveznosti, ponekod pa tudi bistveno spremenjene pogoje za izvajanje osnovnošolskega in predšolskega programa. Marsikje so bila potrebna tudi obsežna vlaganja v pripravo prostorov za izvajanje programa. V praksi se z uvedbo devetletke srečujemo tudi s problemi. Pojavljajo se viški izobraženega kadra in prostorov v vrtcih, saj v eni generaciji ni možno kar tako nadomestiti in zagotoviti druge programe in druge vsebine. Še posebej so te težave obremenile manjše občine, kar se bo prav gotovo odrazilo tudi v višjih cenah storitev, bremena pa se bodo porazdelila izključno na občine in na preostale starše. Težave imajo tudi nekatere šole, saj ne morejo zagotoviti kontinuiranega izobraževalnega procesa in so prisiljene pripraviti urnike s prekinitvami. Učenci imajo v tem času razne nadomestne učne kotičke, lahko gredo v knjižnico, pojavlja pa se tudi postopanje, vsekakor pa so v tem času otroci oziroma učenci pod bistveno manjšim nadzorom in so pogosto kar prepuščeni tudi lastni iniciativi. Precej večje so tudi obremenitve učencev, saj imajo v isti starostni skupini v devetletki od dve do štiri ure več obveznega tedenskega učnega programa kot osemletkarji, čeprav je bilo pri uvajanju poudarjeno ravno obratno; in to bo verjetno imelo tudi kakšen posledice v kasnejših letih. Zanima me: Kakšni so trendi na področju osnovnega šolstva v Evropi? Zanima me: Ali razpolaga ministrstvo s stroški reforme, ki so jih za pripravo in uvedbo devetletke morali zagotoviti ministrstvo za šolstvo, znanost in šport, ministrstvo za delo, družino in socialne zadeve, vzgojno-varstvene ustanove in občine? In tudi zanima me: Kakšni so odzivi staršev in učiteljev na omenjeno reformo? Želim pa ustni odgovor na naslednji seji.
Hvala lepa, gospod Tanko. Spoštovana poslanka in poslanci, ki ste zdržali do konca, najlepša hvala za podana vprašanja. Seveda izrekam zahvalo tudi predsednik vlade in ministrom za podane odgovore. Sejo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Vsem lahko noč.