Spoštovane kolegice in kolegi poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 28. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnjega nadaljevanja seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Renata Brunskole do 12. ure, mag. Andreja Rihter, Dušan Kumer do 15. ure, dr. Vinko Gorenak od 16. ure dalje in Zvonko Černač. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O DRUŽBI SLOVENSKE ŽELEZNICE PO NUJNEM POSTOPKU: Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Ministra za promet še ni? Ali je obveščeno da prihaja? Prosim, vprašajte, ker zdaj pa je 9. ura. Gospod minister, začeli smo z vašo točko dnevnega reda. Izvolite. Za dopolnilo obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za promet dr. Patricku Vlačiču. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Dovolite še nekaj besed o tem predpisu, ki smo ga na Vladi sprejeli in poslali v Državni zbor. Osnovni cilj predpisa oziroma dopolnitve Zakona o družbi Slovenske železnice je plačati terjatev in na tak način omogočiti tudi njeno statusno preoblikovanje oziroma ustanovitev odvisnih družb, ki jih predvideva nedavno sprejeti Zakon o družbi Slovenske železnice. Pri poslovanju družbe Slovenske železnice d.o.o. je med leti 1993 in 1999 v odnosu dejavnosti infrastruktura ter dejavnosti promet prihajalo do medsebojnega nastajanja terjatev oziroma obveznosti. Kot ugotavlja revizija družbe KPMG oziroma Inštituta za poslovodno računovodstvo, je na dan 31. 12. 1999, pred izločitvijo infrastrukture iz družbe Slovenske železnice, terjatev dejavnosti prometa do dejavnosti infrastrukture, revalorizirana na dan 1. 1. 2010, znašala 134 milijonov 261 tisoč 600 evrov. Ob izločitvi infrastrukture je bila omenjena terjatev izbrisana oziroma je bila infrastruktura le-te razbremenjena. Z omenjenim dejanjem je bila družbi Slovenske železnice odpisana terjatev, ki jo mora Republika Slovenija kot lastnica infrastrukture, do katere dejansko obstaja terjatev zaradi prenesenega lastništva infrastrukture, tudi priznati in plačati. Republika Slovenija bo družbi Slovenske železnice d.o.o. terjatev plačala v letih od 2012 do 2016 v zneskih, letnih, v višini 26 milijonov 852 tisoč 320 evrov. Datumi zapadlosti plačil v posameznih letih se po tem predlogu določijo s pogodbo, ki jo skleneta Slovenske železnice d.o.o. in Vlada Republike Slovenije, in ta pogodba mora biti sklenjena najkasneje v 60 dneh po uveljavitvi tega zakona. Pripoznanje terjatve pomeni ustrezno in pravično delitveno bilanco in družbi omogoča razvoj in potek v zakonu predvidenih dejavnosti v skladu s predvidenim terminskim načrtom. V nasprotnem primeru bo družbi Slovenske železnice d.o.o. onemogočeno izvajanje določb zakona, ki je začel veljati 11. 1. 2011. Kaj drugega v uvodu ne bi dodal, pa bi kasneje še v razpravi, če bo treba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Janku Vebru.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Odbora za promet! Odbor za promet je na 19. nujni seji 11. in 18. maja obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice. Zakon je v obravnavo Državnemu zboru poslala Vlada s predlogom, da ga obravnava po nujnem postopku. Kolegij predsednika Državnega zbora je sprejel to odločitev, da se obravnava po nujnem postopku. Pozneje pa je skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom vložila zahtevo, da o navedeni odločitvi Kolegija odloči Državni zbor. In Državni zbor je na 28. seji sprejel odločitev, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. Pri sami obravnavi na seji odbora je v uvodni obrazložitvi minister za promet dr. Patrick Vlačič povedal, da je pri poslovanju Slovenskih železnic od leta 1993 do leta 1999 prihajalo v odnosu dejavnosti infrastrukture in dejavnosti promet do medsebojnega nastajanja terjatev oziroma obveznosti. Na dan 31. 12. 1999, pred izločitvijo infrastrukture iz premoženja Slovenskih železnic, je terjatev dejavnosti promet do dejavnosti infrastruktura, kakor ugotavlja revizija, znašala 134 milijonov 261 tisoč 600 evrov. Ob izločitvi javne železniške infrastrukture je bila omenjena terjatev odpisana oziroma je bila infrastruktura le-te razbremenjena. Z omenjenim dejanjem je bila družbi Slovenske železnice odpisana terjatev, ki jo mora Republika Slovenija kot lastnica javne železniške infrastrukture, do katere dejansko obstaja terjatev zaradi prenesenega lastništva, priznati in tudi plačati. Zakon je pregledala tudi Zakonodajno-pravna služba in izpostavila, da je glede na pojmovno razumevanje posameznih izrazov lahko dobiti vtis oziroma lahko pride do pomislekov, ali te zakonske rešitve ne pomenijo mogoče nedovoljene državne pomoči. Predlog zakona je obravnavala tudi Komisija za lokalno samoupravo in regionalni razvoj Državnega sveta, ki predlog zakona podpira. Strinja se, da stečaj družbe Slovenske železnice ne bi prinesel pozitivnih učinkov, saj bi Republika Slovenija zaradi izdatnih državnih poroštev postala zavezana plačati obveznosti Slovenskih železnic v višini okoli 270 milijonov evrov, poleg tega bi veliko ljudi izgubilo delo, posledično pa bi lahko prišlo tudi do stečaja hčerinskih družb, negativnega vpliva na poslovne partnerske družbe in seveda tudi navajajo celo socialne nemire. Predlog Slovenskih železnic o vzpostavitvi enostranske terjatve do države, menijo, je edini možen predlog za razrešitev problema njene kapitalske ustreznosti. V okviru razprave o 1. členu predloga zakona so predstavniki Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke menili, da nujni postopek obravnave predloga zakona ni potreben, saj gre za terjatve, ki so nastajale že v preteklosti in bi zanje morali vedeti že prej. Na te pomisleke je odgovoril predstavnik družbe Slovenske železnice in pojasnil, da je nujnost priznanja terjatve velika, ker imajo neposredno vpliv na bilanco leta 2010 in s tem tudi neposreden učinek na izvajanje Zakona o družbi Slovenske železnice. K samemu predlogu zakona na odboru ni bilo vloženih amandmajev, tako da je odbor sprejel oba člena predloga zakona in tako oblikovan zakon je tudi posredovan Državnemu zboru v današnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vili Rezman, ki bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa gospod podpredsednik. Dobro jutro vsem! Gospod minister je verjetno za zgled kratko dopolnil v uvodu predlog zakona in jaz se bom skušal tega držati na ta način, da preprosto povem, da bomo v Poslanski skupini nepovezanih poslancev ta predlog zakona podprli. Slovenske železnice so že dolgo časa deležne različnih, bolj ali manj temeljitih razmislekov o tem, kako naj bodo organizirane, da bi se zagotovili trdni ekonomski temelji in da bi na tej osnovi lahko zagotavljali kvalitetne storitve tako v potniškem kot v tovornem prometu in v zagotavljanju, obnovi in v vzdrževanju železniške infrastrukture. Priznati je treba, da doslej prav pretirano uspešni pri tem nismo bili, in če se malce pošalim, če bi tako mimogrede koga vprašali, "kaj ti najprej pade na misel, ko rečem Slovenske železnice", bi verjetno odgovoril, "visoke plače sindikalistov" in ne morebiti kvalitetne storitve Slovenskih železnic. Ampak ta zadnja reorganizacija, ki predvideva holdinško organiziranost s tremi odvisnimi družbami, je naletela na ponovno zadrego zaradi kapitalske neustreznosti ene izmed odvisnih družb in Vlada je poiskala in ponudila rešitev za ta problem v obliki, ki ga imamo sedaj pred seboj. V naši poslanski skupini se strinjamo s tem, da je treba tiste obveznosti, ki so bile ugotovljene in ki so bile potem po celi vrsti čudnih odločitev spreminjane, pripoznati, zato ker je tudi lastnica slovenska država infrastrukture in je dolžna te obveznosti iz tega lastništva izpolnjevati. Podprli bomo torej zato, ker se s tem zakonom omogoča, da se implementira zakon o Slovenskih železnicah, ki jo drugače organizira in ker se, upamo, preprečuje tisti najbolj črni scenarij, ki je bil tudi napovedovan, če tega zakona ne bomo sprejeli, da je možen celo stečaj in nepredvidljive posledice za promet, če bi se to v resnici zgodilo. Torej, naši glasovi za ta zakon so zagotovljeni.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Janko Veber. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav tudi v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! V naši poslanski skupini bomo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice podprli. Gre za sicer kar resno obveznost, 134 milijonov 261 tisoč 600 evrov, vendar zakon uvaja tudi obročno poravnavo teh obveznosti, tako da se bodo obveznosti poravnavale od leta 2012 do leta 2016 v višini 26 milijonov 852 tisoč evrov, kar je zagotovo, upamo si napovedati, obvladljivo za proračun Republike Slovenije v tem obdobju. Še posebej iz dejstva, če se zavedamo, kako izjemno pomemben sistem so Slovenske železnice in predvsem zaradi razvoja gospodarstva in predvsem tudi Luke Koper, ki je zagotovo ena od naših najpomembnejših gospodarskih družb. Dobro delovanje slovenskih železnic pomeni tudi posledično dobro možnost za delovanje tega našega okna v svet, kot ga tudi radi imenujemo. Tako da predvsem zaradi razvoja gospodarstva in stabilnega razvoja Slovenije mislimo, da je treba sprejeti ta zakon in omogočiti Slovenskim železnicam, da s svojo poslovno politiko tudi opravičijo vložek teh sredstev. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Peter Verlič. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani minister, spoštovana gospa direktorica Direktorata za železnice, kolegice in kolegi! Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo Zakon o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice podprla iz dveh razlogov. Prvič zato, ker je na te terjatve opozorila revizorska hiša in to podpirajo tudi ostala strokovna mnenja, drugič pa zato, ker gre za dejansko stare terjatve, ki so res nastale že kar nekaj časa nazaj, ko so Slovenske železnice res delovale še kot enovita firma v tem smislu, da je bilo pač možno tudi prelivati sredstva iz ustvarjenega prihodka tovornega prometa v infrastrukturo, za katero pa bi morala poskrbeti država. Torej, vsekakor gre za pomoč Slovenskim železnicam, za pomoč sistemu, kar bo, po našem upanju, tudi koristilo družbi. Smo pa seveda v naši poslanski skupini predlagali namesto nujnega redni postopek. Pač iz teh razlogov: te terjatve so nastale že kar nekaj časa nazaj, verjetno pa bi v rednem postopku lahko malce pogledali še ostale terjatve oziroma dogodke, ki so v preteklosti tudi vplivali na slabitev sistema Slovenskih železnic. Namreč, že prvi Zakon o Slovenskih železnicah, ki je ločil javno železniško infrastrukturo in pa Slovenske železnice, je kar nekaj zemljišč razdelil tako, da so pripadla pod javno železniško infrastrukturo in pa nekaj pod Slovenske železnice. Ali so bila ta zemljišča res razdeljena tako, kot je to določal zakon, ali pa je prišlo morda pri zemljiščih do osiromašenja Slovenskih železnic? Prav gotovo tudi to, da so železniške postaje del javne železniške infrastrukture, je unikum in dodatno slabi sistem Slovenskih železnic. Skratka, ne vemo tudi, kako se je razpletla zgodba z Istrskimi železnicami, ki so včasih sodile pod sistem Slovenskih železnic. Skratka, vprašanj o preteklosti in o tem, kaj še vse bi bile terjatve lahko, ki so slabile sistem, bi verjetno se v takem rednem postopku dalo še razčistiti. Kakorkoli, tudi ta predlog, ki je, bo seveda, tako kot je na Odboru za promet dejal direktor Slovenskih železnic, pomagal k temu, da s to priznano terjatvijo postanejo vsaj knjigovodsko Slovenske železnice solventne in da lahko gledajo naprej. Nas seveda ta prihodnost zanima. Strateški partner, ki je bil obljubljen, da bo pomagal Slovenskim železnicam, je očitno spet nazaj v Berlinu. Mnenja pa smo, da Slovenske železnice same za sebe pač dolgoročno na tem geoprometnem prostoru ne morejo obstati in verjetno bo treba zelo hitro dobiti odgovor, kakšna bo prihodnost Slovenskih železnic, kakšne bodo njihove strateške usmeritve, kakšne bodo njihove povezave vnaprej, da jih res preobrazimo v sodobne železnice 21. stoletja. Kot rečeno, v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo ta zakon podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Alojz Posedel.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav, gospod minister s sodelavko, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Zares bomo predlog zakona podprli. Celo več, želeli bi si velikokrat ali pa vsaj večkrat tako enotnih ocen in stališč v predstavitvi. Praktično vse poslanske skupine očitno bomo podprle ta predlog zakona, ker predlog temelji na finančnih in pravnih verodostojnih temeljih, dejstvih: da je to posledica delitve pred letom 2000, ko so te terjatve nastale – sicer si zaradi višine te obveznosti ali terjatve po drugi strani tega ne bi želeli v teh težkih časih, pa vendar je treba zadevo urediti v dobro Slovenskih železnic –, da je na ta dejstva opozorila revizorska hiša pri pregledu poslovanja, da je tako na Odboru za promet kot na Odboru za lokalno samoupravo tudi Zakonodajno-pravna služba potrdila in dala pozitivno mnenje, in predvsem to, da je tudi obveznost predvidena, da se poravna po obrokih od leta 2012 do 2016, kar bo omogočilo, da se delo na Slovenskih železnicah nadaljuje v trendu teh pozitivnih rezultatov, ki so boljši kot v preteklosti, in da v primeru nesprejetja tega zakona bi povzročili zelo veliko težav, tako pri razvoju, da ne govorimo tudi o dodatnih socialnih stiskah zaposlenih. Torej, v Poslanski skupini Zares bomo ta predlog zakona soglasno podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Dober dan, spoštovane gospe in gospodje, gospod minister! Po obravnavi na Odboru za promet smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ponovno proučili predlog zakona, ki pomeni povečanje dolga države za dodatnih 134,3 milijona evra, kar bi pomenilo, da se le-ta poveča kar za 5,9 % bruto domačega proizvoda. Zato v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke tega predloga zakona ne bomo podprli. Državni proračun ne more biti priročna blagajna za nakazovanje sredstev eni od gospodarskih družb. Poslanci Slovenske ljudske stranke pričakujemo pred sprejetjem zakona pojasnilo, kaj pomeni takšna finančna pomoč za državni proračun, od kje bo Vlada vzela ta sredstva, ali bo šlo na račun že tako luknjavih državnih cest in varnosti na cestah. Kaj pomeni za državni dolg, ki bi ga morali prepoloviti na 3 % in ne dodatno povečevati glede na zahteve Evropske unije? Kakšne bodo za državo posledice takšne nedovoljene pomoči eni od družb s strani evropskih finančnih institucij? Dodatni argumenti proti so tudi: dejstvo, da je država v letih od 2003 do 2005 že dala železnici 136 milijonov evrov za prestrukturiranje, ki ga ta ni opravila in še vedno udobno živi na državnih jaslih, dejstvo je tudi, da Državni zbor ne more obveznosti na škodo proračuna sprejemati iz razloga, ki naj bi bil vračilo oškodovanja eni od gospodarskih družb, pa četudi je v lasti države, in to celo za dolg, ki naj bi v resnici nastajal od leta 1982 do 1993. V zakonu ni določena namenska poraba sredstev, temveč naj bi bilo določeno menda le praviloma, da bodo sredstva namenjena odplačevanju tistih dolgov, ki so neposredno povezani s poroštvom države. Nepopolna in nejasna obrazložitev zakona brez obrazložitve, iz katerega vira naj bi se sredstva prelila iz proračuna, dobi še bolj dvomljivo podobo ob informaciji, da finančna javnost in menda celo Minister za finance niso naklonjeni takšni rešitvi. Decembra lani smo ob sprejemanju zakona poslanci Slovenske ljudske stranke jasno izrazili dvom in opozorili, da takratna trenutna zadolženost Slovenskih železnic, okoli 375 milijonov evrov, ne bo rešljiva zgolj s preoblikovanjem družbe. Glede na različne poglede družbe Slovenske železnice d.o.o. in Direkcije za vodenje investicij v javno železniško infrastrukturo na predlagane rešitve ob sprejemanju Zakona o železniškem prometu, smo vložili tudi nekatere amandmaje, da bi z njimi omogočili učinkovito izvajanje zakona in boljšo učinkovitost poslovanja družbe in odvisnih družb. Opozorili smo, da ni jasno, kakšne posledice bodo imele ostale spremembe, predvsem spremenjene definicije v 2. členu, ki pomenijo korak nazaj v smiselnosti izvajanja javnih služb. S sprejemom dopolnil na odboru so se nekatere določbe zakona sicer izboljšale, osnovna dilema pa je glede zakona ostala. In očitno je, da smo imeli še kako prav, če imamo predlog sprememb že v parlamentu, ker družba ne more začeti poslovati. Pred nekaj meseci sem ministru za promet postavil vprašanje glede izvedbe zakona in glede ustanavljanja družbe in varnosti zaposlenih delavcev ter glede evropskih sredstev za prestrukturiranje. Minister mi je v zelo pokroviteljskem tonu skušal pojasniti, da vse poteka v skladu s sprejetim zakonom in da s tem ni problemov, da bo spremembe izpeljal pred rokom in zagotovil transparentnost porabe sredstev. Kaj pa danes? Kmalu bodo potekli roki za izvedbo zakona, minister pa pride pred nas z izgovorom o nujnosti finančne injekcije družbe. Poslanci Slovenske ljudske stranke pri teh vaših ravnanjih ne bomo sodelovali in zato ne bomo podprli zakona. Poslanci Slovenske ljudske stranke ne moremo podpirati tako lahkotnega razdeljevanja proračunskih sredstev, ob dejstvu, da ta ista vlada zmanjšuje in ukinja že pridobljene socialne pravice državljanov, kot so na primer državne pokojnine. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovani minister s sodelavko, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS bomo podprli predlog novele Zakona o družbi Slovenske železnice, s katerim se bo železniškemu prevozniku poravnalo terjatve, ki so nastale ob izločitvi premoženja javne železniške infrastrukture in njegovem prenosu na državo leta 2000. Terjatve v višini 134,26 milijona evrov se bo izplačalo iz proračuna v prihodnjih petih letih, in sicer po 26,8 milijona evrov na leto. Tako bo država Slovenskim železnicam med letoma 2012 in 2016 plačevala po 26,8 milijona evrov na leto. Predlagatelj zatrjuje, da denar ni namenjen reševanju Slovenskih železnic, vendar pa bo omogočil kapitalsko ustreznost družbe. Leta 1993 je bila namreč izvedena delitev premoženja takratne družbe – predhodnice Slovenskih železnic – na dejavnosti infrastrukture in prometa. Pozneje so za obdobje med letoma 1983 in 1992 ugotovili presežek porabljenih sredstev amortizacije nad oblikovanimi, zato je bila oblikovana obveznost do področja prometa oziroma terjatev do področja infrastrukture v višini 21,4 milijarde tolarjev na dan 31. december 1999. S 1. januarjem 2000 se je dejavnost infrastrukture izločila iz družbe Slovenske železnice in terjatev je bila odpisana, vendar pa so revizorji ugotovili, da je bila družba prikrajšana. Terjatev bo tako poravnala država iz proračuna, s tem pa naj bi se po besedah predlagatelja omogočilo načrtovano preoblikovanje Slovenskih železnic v holding. In kot že rečeno, v Poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavila mag. Sara Viler. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, gospod minister, predstavnica Vlade, poslanke in poslanci! Vlada v razlogih za sprejem zakona o družbi Slovenske železnice navaja, da naj se predmetni sprejem zakona vrši po nujnem postopku, saj je Zakon o družbi Slovenske železnice pričel veljati 11. januarja 2011 ter dejstvo, da od tega datuma prično teči roki za sprejem delitvenega načrta za uskladitev akta družbe Slovenskih železnic in za začetek delovanja odvisnih družb. Enega od teh rokov smo že prekoračili. Že res, da je zakon pričel veljati 11. januarja 2011, sprejet je bil pa prej. In če Vlada ni sposobna takoj po sprejemu zakona pripraviti potrebnih novih predpisov in jih predložiti v proceduro, potem niso to razlogi za nujni postopek in kršitev Poslovnika Državnega zbora. Kot opozarja Zakonodajno-pravna služba in kot menimo tudi v Slovenski nacionalni stranki, gre pri tem poplačilu terjatev za skrito državno pomoč. Pravzaprav bi morale Slovenske železnice v stečaj in na pogorišču bi morala nastati nova, sodobna, kvalitetno vodena in brez političnih ozadij in gospodarskih interesov družba s sposobno upravo. A če to storimo v tem trenutku še boj obremenimo proračun, povečamo brezposelnost, uničimo tudi tovorni promet in s tem prizadenemo Luko Koper in še katero drugo družbo. Si smemo to dovoliti? Verjetno ne. V Slovenski nacionalni stranki menimo, da bi bilo pametno in pričakovano, da pristojni v bodoče ciklično poročajo, kako se bo ta denar porabljal, kaj je bilo z njegovo uporabo doseženo, saj v zakonu ni opredeljen namen porabe sredstev. Da ne bomo, kot je v navadi naše vlade, spet čez pol leta sedli in ugotavljali, da smo pred stečajem, saj finančna injekcija ni zadostovala. V Slovenski nacionalni stranki upamo, da bodo danes dodeljena sredstva resnično pripomogla k izboljšanju bilančnega stanja družbe Slovenske železnice in pri izplačilih v letih 2012 in 2016 koristile izboljšanju konkurenčnosti tega sektorja. Lepo pa bi bilo, da bi si številni zaposleni v upravi Slovenskih železnic samostojno znižali previsoke plače in tudi sami pripomogli k racionalnemu poslovanju te nesrečne ustanove. V Slovenski nacionalni stranki bomo predlagano dopolnitev zakona podprli zaradi in izključno za korist tistih delavcev, ki bi izgubili ne krivi ne dolžni službe. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani minister za promet s sodelavko, kolegice poslanke, kolegi poslanci! V našem strateškem interesu je, in to smo v Liberalni demokraciji Slovenije povedali že velikokrat, da čim prej posodobimo javno železniško infrastrukturo, ki je v slabem stanju, ter da hkrati Slovenske železnice, ne samo zaradi krize, v kateri se nahajajo, preoblikujemo v modernega, glede na geografsko lego Slovenije vodilnega regionalnega operaterja, ki bo opravljal celovite prevozno-logistične dejavnosti. V razvoju slovenskega železniškega sistema so žal izgubljena desetletja, kar nam na nek način na simbolni ter na še kako realni ravni dokazuje tudi obravnavani zakon. Enkrat, čim prej, tem bolje, pa je treba preiti tudi od besed k dejanjem. V Liberalni demokraciji Slovenije upamo, da se to dogaja prav sedaj z uveljavljanjem novega zakona, ki mora vzpostaviti holdinško organiziranost Slovenskih železnic. Ta pa mora enkrat za vselej urediti odnose in vzpostaviti čiste račune znotraj posameznih delov Slovenskih železnic. Holdinška organiziranost mora preprečiti dosedanjo neredko prakso pretakanja sredstev med posameznimi deli Slovenskih železnic. Prav eno takšnih v 80. oziroma 90. letih v odnosu dejavnosti infrastrukture in dejavnosti prometa prelivanja sredstev oziroma medsebojnega nastajanja terjatev oziroma obveznosti saniramo s tem predlogom zakona. Moramo se strinjati z oceno ministra za promet, da plačilo terjatev družbi Slovenske železnice v višini približno 134 milijonov evrov, in sicer vsako leto od leta 2012 do leta 2016 po 26,8 milijona evrov, pomeni ustrezno in pravično delitveno bilanco, ki bo družbi Slovenske železnice zagotovila na eni strani tako kapitalsko ustreznost ter omogočila nadaljevanje reorganizacije v zakonsko določenih rokih. Datumi zapadlosti plačil v posameznih letih se bodo določili s pogodbo, ki jo skleneta Slovenske železnice in pa Vlada Republike Slovenije v šestdesetih dneh od uveljavitve tega zakona. V Liberalni demokraciji Slovenije bomo predlog zakona podprli tudi z upanjem, da se s plačilom tega dolga oziroma pomočjo Slovenskim železnicam zaključuje nek čudaški, nezdrav in v razvitem svetu nepoznan odnos med državo in železniškim sistemom. Ureditev odnosov znotraj sistema Slovenskih železnic, dosledna poslovna in tržna sanacija ter pravilna, pravno korektna ter natančna umestitev Slovenskih železnic kot upravljavca javne železniške infrastrukture znotraj železniškega sistema, in s tem ureditev odnosa z lastnikom železniške infrastrukture, so namreč ključni pogoji, če želimo Slovenske železnice razviti v modernega in vodilnega regionalnega železniškega operaterja. V Liberalni demokraciji Slovenije še vedno verjamemo, da je to možno narediti, zato bomo predlog zakona, kot rečeno, podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, vlaganje amandmajev na Državnem zboru ni mogoče, zato zaključujem drugo obravnavo predloga zakona, o katerem bomo odločali danes v skladu z glasovanjem po zaključeni 27. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVI ZAKONA O VINU PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Predlog zakona je v obravnavo predložila Državnemu zboru skupina poslank in poslancev s prvopodpisanim gospodom Francem Juršo. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku predlagateljev. Gospod Franc Jurša, želite besedo? Hvala lepa. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi, lep pozdrav! Pred nami poslanci Državnega zbora Republike Slovenije je odločanje o dopolnitvi Zakona o vinu. Pobudniki za spremembo Zakona o vinu želimo še enkrat povzeti dejstva, ki so pripeljala do tega, da predlagamo spremembe. Iskreno si želimo, da boste predlog podprli in tako bistveno izboljšali prihodnji položaj vinogradnikov na območju današnjega Ljutomersko-Ormoškega podokoliša ter omogočili nadaljnji razvoj vinogradništva na tem območju. Vinorodni okoliš Jeruzalem si zaradi svoje edinstvenosti zakonsko zaščito namreč brez dvoma zasluži. Že 8. novembra, to je polemični datum, so mi vinogradniki in prijatelji vina, združeni v društvo Ljutomer, poslali pismo z željo, da pride do spremembe tega zakona. Takrat so bili lastniki ljutomerske in ormoške kleti nekateri drugi, ne dobri lastniki, sedaj se je pa pač pojavil nekdo, ki bi naj bil dober lastnik in si želi napredka vinogradništva in vinarstva na tem območju, ki ga nekateri tudi poimenujejo fevdalec in z drugimi nespodobnimi nazivi. Iz predloga je moč razbrati, da je bila leta 2006, ko se je sprejemal veljavni zakon, narejena generalna napaka in da je vinorodni okoliš Štajerska Slovenija nastal bolj na osnovi ekonomske teže oziroma lobija kot pa na strokovnih podlagah. Opredelitev okoliša je v obeh zakonih enaka. V Zakonu o vinu iz leta 2006 je pri okolišu dodana samo prepona podokoliš in nič drugega. Menim, da je razlika med podokolišem Ljutomer-Ormož in okolišem Prekmurje manjša kot pa razlika med podokolišem Ljutomer-Ormož in podokolišem Šmarje-Virštanj, ki spadata v isti okoliš Štajerska Slovenija. Promet z vinom je bil tudi v starem zakonu rešen enako kot sedaj. Vina z geografskim poreklom se lahko na osnovi vloge pod določenimi pogoji donegujejo tudi izven okoliša, ne smejo pa se med seboj mešati vina iz različnih okolišev, kar se ni smelo tudi prej, čeprav se je to delalo. Sedaj pa se to dela legalno. Zakon, ki je ta vinorodni okoliš nekoč že zaščitil, je veljal več kot pol stoletja, in sicer od leta 1952 do 2006, ko je bil spremenjen. Povsem drugače na primorski strani, ker so se okoliši ohranili tudi po letu 2006 in ostali nespremenjeni. Danes imamo v tem delu Slovenije situacijo, ko je v vsakem okolišu po ena velika vinska klet. In sicer: slovenska Istra – Vinakoper, Vipavsko – Vinska klet Vipava, Kras – Vinakras, Goriška Brda – Vinska klet Goriška Brda, Dobrovo, in nikjer se ne govori o monopolu. Ta primer dokazuje, da je zakonodaja omogočila večjo konkurenčnost in hkrati pestrost, kar je povsem v nasprotju s prepričanjem, da bi sprememba zakona prinesla monopolizacijo. To mnenje je zavajajoče in zmotno. Vemo namreč, da se je vinogradništvo v teh področjih v preteklosti veliko bolj in bolje razvijalo kot na štajerskem koncu. Morebitni monopolni in cenovni pritisk s strani kleti P&F Jeruzalem Ormož in Ljutomer do malih vinogradnikov, ki ga v strahu pred zakonom omenjajo nekateri, prav tako ni realen scenarij. Že pred to pobudo v letu 2009, ko je klet dobila novega lastnika, je namreč družba podpisala dolgoročne pogodbe s Kmetijsko zadrugo Ormož za dobo 15 let, na osnovi katerih vseh vinogradnikom na tem območju, ki svoje grozdje oddajo v klet, omogoča več kot 50 % višjo odkupno ceno v primerjavi z ostalimi podokoliši. Na osnovi te pogodbene cene tako sploh ni mogoče cene znižati, lahko je torej samo višja. Povrh vam lahko še povem, da je že do 31. maja 2011 poplačana letina iz preteklega leta, kar je celo mogoče edinstven primer v Sloveniji. Družba se je takrat hkrati tudi zavezala, da bo odkupila grozdje samo iz tega podokoliša. Teza, da se za omenjeno podjetje v ekonomskem smislu veliko spremeni, tako ne zdrži resne presoje. Je pa dejstvo, da pridobijo ugled in pravo veljavo okoliši, prav vsi vinogradniki na tem območju. Ugled je to območje, ki spada med 5 % najboljših svetovnih, skozi zgodovino že imelo in čas je, da si ga ponovno povrne. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano kot matično delovno telo. Stališče odbora bo predstavil gospod podpredsednik, Robert Hrovat. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je na 30. seji 22. 4. 2011 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vinu. Odbor je bil seznanjen z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, ki k predlogu zakona nima pripomb, in z mnenjem Vlade, ki predlog zakona sicer podpira, vendar opozarja, da naziv vinorodnega okoliša, ki v predlaganem primeru vsebuje tudi naziv države, ne pomeni hkrati tudi izpolnitev zahteve po predpisani navedbi označbe izvora vina. Odboru so bila posredovana tudi pisna mnenja nekaterih strokovnih institucij. Večina njihovih predstavnikov je tudi sodelovala v razpravi in na seji odbora. Vsi predlogu zakona nasprotujejo in ocenjujejo, da je predlagana novela zakona premalo premišljena. Onemogoča združevanje grozdja s tega območja z grozdjem ostalih območij Štajerske Slovenije. Povzroča nelojalno konkurenco med družbeniki in ovira posamezne kleti, preferira pa določeno klet s tega območja. Predstavnik Kmetijskega inštituta Slovenije, ki je po Zakonu o vinu pooblaščen za izdelavo elaborata o vinorodnih območij Republike Slovenije, je v razpravi še posebej opozoril, da predlagatelji zakona niso predstavili nikakršne strokovne argumentacije, s katero bi bilo mogoče upravičiti sprejetje novele zakona. Predlagano poimenovanje ruši sprejet sistem in hierarhijo poimenovanj in lahko v določeni meri pomeni tudi zavajanje potrošnika. Opozoril je tudi na določbo 3. člena Zakona o vinu in 9. člena Pravilnika o seznamu geografskih označb za vina in trsnem izboru, ki določata, da minister določi meje pridelovalnih območij in jih uvrsti na seznam geografskih označb na podlagi elaborata o pridelovalnih območjih, ki ga pripravi pooblaščena organizacija. V predlogu zakona pa predlagatelji nikjer ne omenjajo niti ministra niti elaborata o pridelovalnih območjih niti pooblaščene organizacije. Predsednik Komisije Državnega sveta za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je v razpravi pojasnil, da je komisija predlagano dopolnitev zakona sicer podprla, opozorila pa je tudi, da bi bilo treba izvesti javno razpravo o predlagani rešitvi v okviru vinogradniških okolišev. Pojasnil je tudi da komisija v času obravnave predloga zakona še ni bila seznanjena s pisnim mnenjem Vlade niti z mnenji oziroma zadržki tako stroke kot Kmetijsko gozdarske zbornice Slovenije. V dopolnilni obrazložitvi mnenja Vlade je minister mag. Dejan Židan pojasnil, da je Vlada predlog zakona podprla, vendar Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano ocenjuje, da je pri tovrstnih spremembah zakona nujno prisluhniti mnenju stroke. V kratki razpravi so nekateri člani odbora podprli predlagano dopolnitev veljavnega zakona, saj je v času zaostrenih gospodarskih razmer dobrodošla vsaka sprememba, ki prinaša pozitivne učinke na področju prodaje vin. Novela zakona bo po njihovem mnenju zagotovila učinkovitejše trženje in prodajo vin s tega območja, ki ima bogato tradicijo na področju pridelave vin. Nekateri člani odbora pa so bili mnenja, da bi glede na odklonilna stališča in opozorila strokovne javnosti – predvsem o tem, da predlagana rešitev pomeni omejevanje poslovanja družbenikov iz okoliša Štajerska Slovenija in neopravičen poseg v konkurenčne razmere na trgu – vendarle kazalo v dobro vseh vinogradnikov in vinarjev v okolišu Štajerska Slovenija o predlagani dopolnitvi zakona opraviti širšo razpravo in ne hiteti s sprejetjem tega zakona. Glede na odklonilna mnenja strokovnih institucij in dopolnilno obrazložitev ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano je predsednik odbora predlagal, da odbor v skladu z drugim odstavkom 128. člena Poslovnika Državnega zbora razpravlja in odloča o predlogu sklepa, da predlog zakona ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Odbor je o predlogu sklepa glasoval in ga ni sprejel. Nato je odbor prešel na glasovanje o členih predloga zakona in ju sprejel. Ker k predlogu zakona v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu niso bili sprejeti amandmaji, Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Državnemu zboru predlaga, da se Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vinu sprejme v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ustno stališče Vlade bo predstavila mag. Tanja Strniša, državna sekretarka v Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Mnenje Vlade Republike Slovenije o Predlogu zakona o dopolnitvi Zakona o vinu, ki ga je skupina poslancev s prvopodpisanim Francem Juršo vložila v Državni zbor 17. marca, je naslednje: skupina poslancev v predlogu zakona predlaga vzpostavitev novega vinorodnega okoliša Jeruzalem Slovenija. Vlada meni, da bi predlog zakona lahko omogočil večjo prepoznavnost območja, ki je po veljavni ureditvi vključena v vinorodni okoliš Štajerska Slovenija, in posledično tudi učinkovitejše trženje vina s tega območja. Z vzpostavitvijo novega vinorodnega okoliša se ne posega v možnost združevanja pridelka iz drugih območij obstoječega vinorodnega okoliša Štajerska Slovenija, hkrati pa Vlada opozarja, da v skladu z veljavno zakonodajo v novem vinorodnem okolišu ne bo možno združevanje grozdja, pridelanega na tem območju, z grozdjem, pridelanim v drugih območjih Štajerske Slovenije. O navedenem so bili predstavniki pridelovalcev grozdja in vina s tega območja obveščeni, vendar takšni ureditvi ne nasprotujejo. Vlada Republike Slovenije pa bi rada še posebej opozorila, da naziv vinorodnega okoliša, ki v predlaganem primeru vsebuje tudi naziv države, ne pomeni hkrati tudi izpolnitve zahteve po podpisani navedbi označbe izvora vina. Uredba Sveta o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode kot obvezni navedbi za označevanje vina namreč med drugim določa tako ime zaščitene označbe porekla – kar je po predlogu zakona Jeruzalem Slovenija – kot označbo izvora – v tem primeru: pridelano v Sloveniji. In navedenega izhaja, da se bo naziv države moral na etiketah torej pojaviti dvakrat. Na koncu naj še omenim, da predlog zakona sicer ne posega v osnovna načela veljavnega Zakona o vinu niti ne spreminja drugih rešitev določb veljavne ureditve. S sprejetjem predloga zakona pa bi bilo posledično treba spremeniti tudi naslednja dva podzakonska predpisa: Pravilnik o seznamu geografskih označb za vina in trsnem izboru – v delu, ki ureja geografske označbe vinorodnih okolišev in geografske označbe pridelovalnih območij, manjših od vinorodnih okolišev, ter v delu, ki ureja sorte vinske trte, ki se smejo saditi v posameznih vinorodnih okoliših –, in še en podzakonski predpis: Pravilnik o označevanju in embalaži vina – v delu, ki dovoljuje uporabo blagovnih znamk kot imena za vino, ki vsebuje geografske označbe. Iz navedenega izhaja, da je Vlada Republike Slovenije predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Spoštovani! V Slovenski demokratski stranki smo bili nemalo presenečeni nad postopkom poskusa spremembe zakonodaje na področju vinorodnih okolišev. Predlagane spremembe po hitrem postopku spreminjajo sestavo slovenskih vinorodnih okolišev in posledično močno zadevajo jedro identitet določenih lokalnih skupnosti, torej tradicijo vinogradništva na področju Ljutomersko-Ormoških goric. Vpliv zakona ni le zoženje priložnosti ljutomerskih in ormoških vinogradnikov za nastop na trgu, ampak učinkuje tudi na sestavo širšega vinorodnega okoliša Štajerske. Sprejemanje te novele je lep primer, kako se zakonodaja ne bi smela sprejemati. Spreminjati zakon brez soglasij lokalnih skupnosti, brez javne razprave, brez strokovnih podlag in brez ekonomskih študij je za Slovensko demokratsko stranko nesprejemljivo. Praktično vsa strokovna javnost nasprotuje spremembi tega zakona. Tako so odklonilna mnenja podali Kmetijski inštitut, Kmetijsko gozdarska zbornica, Biotehniška fakulteta, Fakulteta za kmetijstvo in biosistemske vede v Mariboru, pridelovalci vina iz vinorodnega okoliša Štajerske in tudi lokalne skupnosti. Najmanj, kar je, bi morali to spremembo zakona obravnavati po rednem postopku, kjer bi bila pri obravnavi vključena tudi stroka. V Slovenski demokratski stranki smo prepričani, da bi takšno spremembo lahko določili samo na osnovi elaborata o pridelovalnih območjih, ki bi ga pripravila za to pristojna institucija. Spreminjanje zakona o vinu v letu 2006 je potekalo več let ob sodelovanju strokovnjakov in pridelovalcev. Rezultat je bil kompromis, lahko rečemo dober kompromis, ki je odstranil tudi zelo veliko administrativnih ovir. Ohranile so se tri vinorodne deleže, število vinorodnih okolišev pa se je na predlog pridelovalcev zmanjšalo s 14 na 9. Sedaj, ko spreminjamo ta zakon, pa stroka in pridelovalci sploh niso bili seznanjeni s to spremembo, v veliki večini. Zanimivo pa je, da tudi Ministrstvo za kmetijstvo podpira sprejem te spremembe Zakona o vinu, in to kljub nasprotovanju že prej naštete stroke. Ker sprememba zakona ni v skladu s sedaj veljavnim zakonom o vinu, je neusklajena in premalo premišljena, bomo v Slovenski demokratski stranki glasovali proti. Pa še to – veseli nas, da ste tudi tisti, ki ste dali podpise za sprejem zakona, spoznali svojo zmoto in da bomo danes skupaj z veliko večino ta nepotreben zakon zavrnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil Franc Bogovič.
Lep dober dan. Pozdravljeni, spoštovani podpredsednik, spoštovana sekretarka, kolegice in kolegi! Pod predlagano novelo Zakona o vinu smo se pred začetkom obravnave podpisali tudi štirje poslanci Slovenske ljudske stranke, ker smo verjeli zagotovilu predlagatelja, da gre za pozitiven popravek, ki nikomur ničesar ne jemlje, nikomur ne škoduje, in kar je najbolj pomembno, da je popolnoma usklajen tako s stroko kot z vsemi vinogradniki na tem območju. Kmalu se je izkazalo, da še zdaleč ni tako, da s to idejo ni seznanjena večina vinogradnikov tega območja, kar dokazujejo njihove peticije proti spremembam zakona. Predlogu zakona v celoti nasprotuje tudi slovenska stroka, kakor tudi obe lokalni skupnosti, občina Ljutomer in občina Ormož, ki očitno nista bili seznanjeni s predlogom zakona predhodno in sta v nadaljevanju županja in župan izrazila nasprotovanje takšni noveli zakona. In kljub temu zakon obravnavamo po skrajšanem postopku, brez širše razprave, brez temeljitega soočanja strokovnih stališč in brez kakršnekoli strokovne podlage ali ekonomske študije. Želja predlagatelja je sicer izločiti sedanji vinorodni podokoliš Ljutomer-Ormož iz vinorodnega okoliša Štajerska Slovenija in ga spremeniti v samostojni vinorodni okoliš. Poslanci Slovenske ljudske stranke smo po pridobitvi vseh informacij svoje podpise s predloga novele zakona umaknili, tako kot so to storili tudi nekateri ostali kolegi, kajti ugotavljamo, da zakonu nasprotuje tako Strokovno društvo vinogradnikov in vinarjev Slovenije, kot Kmetijski inštitut, ki je pristojen za pripravo elaboratov o pridelavi območij, kakor tudi Kmetijsko gozdarska zbornica. Predlogu nasprotuje tudi Vinska družba Slovenije, ki predstavlja nad 50 % javnega trženja v Sloveniji. Po njihovih navedbah pa zakonsko spremembo podpirata izključno družbi s tega območja, ki si od novele obetata neposredne koristi. Drobitev štajerskega vinorodnega okoliša je še posebej nenavadna v luči dejstva, da so prav štajerski vinogradniki še pred nekaj leti enotno zahtevali združitev vseh vinorodnih okolišev vinorodne dežele Podravje v enoten vinorodni okoliš Štajerska Slovenija, prav z namenom, da bi lahko nemoteno trgovali z grozdjem in vinom znotraj tega novega okoliša, kar se je dokazljivo izkazalo za uspešno rešitev. Sedanji predlog pa ta koncept zavrača, kar nakazuje na določene interese, da se stvari preuredijo kar najugodneje za tiste, ki stojijo za temi interesi. V letu 2006 so bile sprejete zadnje spremembe Zakona o vinu, ki so bile plod številnih usklajevanj, strokovnih srečanj in v katerih je Državni zbor sprejel sistemsko ureditev razporeditve slovenskih vinorodnih okolišev. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da ne obstaja noben strokovno utemeljen razlog, da bi omejili prost pretok grozdja in vina znotraj sedanjega širšega okoliša in s tem tudi manjšim pridelovalcem s tako ureditvijo v celoti zaprli možnost prodaje grozdja ostalim kletem v sedanjem območju Štajerska Slovenija oziroma jim bo dovoljena le prodaja grozdja za pridelavo deželnega vina, kar pa pomeni bistveno nižjo prodajno ceno. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke cenimo prizadevanja vinskih družb na tem območju, ki so iz pogorišča dvignili ti dve vinski družbi in naredile pozitiven premik na področju vinogradništva in vinarstva v ljutomersko-ormoškem delu. Cenimo tudi prizadevanja predlagatelja, ki zagotavlja, da želi dotičnemu okolju vrniti pravo veljavo in nekdanjo prepoznavnost, vendar se moramo zavedati, da to pomeni nesprejemljiv poseg v celotno ureditev pridelovanja grozdja in vina, tako v tem območju, kakor v celotni Sloveniji. Vsi takšni premiki pa morajo biti strokovno utemeljeni in tudi v širšem lokalnem okolju predstavljeni, kar se pa v tem primeru ni zgodilo. Predlog novele Zakona o vinu ni dodelan in ni premišljen, je strokovno podhranjen, pisan je, lahko rečemo, tudi na kožo posameznim vinogradnikom, medtem ko lahko mnogim ostalim povzroči veliko poslovno škodo. Posega neposredno v sistemsko ureditev vinorodnih okolišev, ki temelji na podlagi dolgoletnih proučevanj in izkušenj ter raziskav talnih, podnebnih in ostalih dejavnikov. Zaradi vsega tega in zgoraj navedenih dejstev poslanci Slovenske ljudske stranke novele Zakona o vinu ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo. V naši poslanski skupini bomo Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o vinu podprli. Predlog zakona namreč z namenom večje prepoznavnosti območja, učinkovitejšega trženja vina in s tem boljše prodaje vin s tega območja vzpostavlja svoj vinorodni okoliš Jeruzalem Slovenija. S tem bo pridelovalcem s tega območja omogočeno označevanje le z nazivom Jeruzalem Slovenija, brez obvezne uporabe naziva Štajerska Slovenija. Po drugi strani pa omogoča pridelovalcem sedanjega vinorodnega podokoliša Ljutomer-Ormož povezovanje in enotno nastopanje na trgu pod okriljem prepoznavnega vinorodnega območja Jeruzalem Slovenija. Predlog zakona tudi ne posega v osnovni načeli zakona, ki sta: zaščita potrošnika in zaščita pridelovalca grozdja in vina. Grozdje, ki se bo združevalo pod nazivom Jeruzalem Slovenija je pridelano na manjšem, točno določenem območju, kar omogoča boljši nadzor nad pridelavo, onemogoča nelojalno konkurenco in omogoča večjo zaščito porekla. V naši poslanski skupini želimo izpostaviti presenečenje nad burno reakcijo, ki jo je sprožil ta predlog novele Zakona o vinu. Predlog novele namreč med drugim podpira Društvo vinogradnikov Ljutomersko-Ormoških goric Jeruzalem, Društvo vinogradnikov in prijateljev vina Ljutomer, Salon Jeruzalem, ki združuje vinogradnike iz 20 območij, Klub Šipon ter družbi P&F Jeruzalem Ormož in P&F Jeruzalem Ljutomer. Omenjeni so prepričani, da si njihov okoliš, ki sodi med 5 % najboljših vinorodnih leg za bela vina v svetu, zasluži, da se zaščiti s posebnim zakonom. Ti vinogradniki, ki predstavljajo 90 % vseh vinogradniških površin v sedanjem podokolišu, verjamejo tudi, da bi se s skupnim poimenovanjem okoliša Jeruzalem Slovenija omogočilo večjo prepoznavnost njihovih vin, skupno promocijo in povezovanje. V Poslanski skupini DeSUS se strinjamo z njihovo oceno, da navedbe v zvezi z morebitnim monopolom in cenovnim pritiskom s strani kleti P&F Jeruzalem Ormož in Ljutomer do malih vinogradnikov niso utemeljene. Že pred to pobudo, v letu 2009, ko je klet dobila novega lastnika, je namreč družba podpisala dolgoročno pogodbo s Kmetijsko zadrugo Ormož, na osnovi katere vsem vinogradnikom na tem območju, ki svoje grozdje oddajajo v klet, omogoča za več kot 50 % višjo odkupno ceno v primerjavi z ostalimi podokoliši. Res je, da bi spremembe zakona nekaterim kletem iz okoliša Štajerska Slovenija prinesle določene omejitve pri trgovanju z grozdjem in vinom. Danes so namreč največje kleti iz tega območja, roko na srce, le še trgovci z vinom, in to iz razloga, ker se praktično nikomur več ne izplača obdelovati vinogradov. Surovino, ponavadi grozdje iz našega podokoliša, so začele kleti kupovati in posledično opuščati vinogradništvo. Obenem ne morem spregledati dejstva, da je ime Jeruzalem tržno zanimivo ne le na področju vin, temveč tudi sicer v tujini, zato lahko utemeljeno pričakujemo sinergične učinke tudi v turizmu. Dosedanje ime Štajerska je namreč v tujini še vedno veliko bolj prepoznavno kot okoliš v sosednji Avstriji in ne v Sloveniji. Kot rečeno, bomo v naši poslanski skupini ta predlog zakona podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Miran Györek. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! S predlagano spremembo Zakona o vinu iz leta 2006 se želi doseči spremembo opredelitve območja vinorodnih okolišev, katerih število se je prvo zmanjšalo – glede na Zakon o vinu iz leta 1997 – s 14 na 9 z zakonom iz leta 2006, in še na 23 s podzakonskimi akti opredeljenih vinorodnih podokolišev. S predmetno novelo se posega v vinorodni okoliš Štajerska Slovenija oziroma v vinorodni podokoliš Ljutomer-Ormož in gre za novo opredelitev oziroma preimenovanje v samostojni okoliš Jeruzalem Slovenija. Kot navaja predlagatelj, naj bi bil osnovni cilj doseči večjo prepoznavnost konkretnega območja, boljše trženje, prodajo vina iz tega okoliša, in sicer z dodatkom eno vejice in dveh besed – Jeruzalem Slovenija – k besedilu Štajerska Slovenija v 8. členu Zakona o vinu. Na prvi pogled zveni takšna sprememba sicer zelo enostavna, žal pa v resnici temu ni tako. Dejstvo je, da se po Zakonu o vinu in drugih proizvodih iz grozdja in vina ter predpisih, izdanih na podlagi tega zakona, smejo za označevanje geografskega porekla uporabljati le predpisana imena pridelovalnih območij. Naj samo spomnim na zaplete iz leta 2002, ko je štajerskem vinogradniku naše ministrstvo za kmetijstvo prepovedalo prodajo lastnega vrhunskega vina na poziv avstrijskega ministrstva samo zaradi uporabe izraza "Styria" na etiketi, kar je angleški prevod in istočasno zgodovinsko ime iz rimskih časov za identiteto danes verjetno nesporno slovenske regije, in tako ni nobene osnove za nemški prevod "Steiermark". Seveda, kot običajno je slovensko ministrstvo z vso svojo, sedaj že tradicionalno držo maksimalne servilnosti v odnosu do tujih oblastnih organov, ugodilo takemu nesmiselnemu zahtevku Avstrijcev, ki so se celo opirali na 23. člen Dogovora Svetovne trgovinske organizacije o pravicah intelektualne pravice v trgovini – res absurd par excellence. V Slovenski nacionalni stranki nas niti ne bi presenetilo, če bi se našlo kakšno "jodlarsko" ministrstvo in ob kakšni podobni uporabi izraza ali znamke "Emona" poskusilo dokazovati, da je nastala kot prevod iz besede "Laibach", in če bi se našel kakšen pameten Izraelec ali Palestinec in uveljavljal podobne zahtevke prek dogovorov Svetovne trgovinske organizacije glede uporabe besede "Jeruzalem". Če se vrnem k konkretni predmetni zadevi in vsem zapletom okoli predloga novele in postopka samega; Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in Vlada RS sta predlog zakona sicer podprla in navedla, da so bili predstavniki slovenskih pridelovalcev grozdja in vina obveščeni o predlagani noveli zakona, čudi pa nas, zakaj potem toliko številnih peticij vinogradnikov, zakaj ni bila izvedena javna razprava o predlagani rešitvi v okviru vinogradniških okolišev, predvsem pa mnenje večine, da novela ne bi smela biti obravnavana po skrajšanem postopku. Nenazadnje, kar je najpomembnejše, vse omenjene pripombe na račun pomanjkanja strokovnih argumentov, študij in analiz so utemeljene, in zato menimo, da bi bilo v prvi vrsti treba pripraviti tudi elaborat o pridelovalnih območjih oziroma o rajonizaciji, ki bo služil v nadaljevanju kot strokovna osnova za odločanje. Skratka, prepričani smo, da se v stranki DeSUS, ko so vložili tak predlog spremembe Zakona o vinu in pri tem nagovarjali še druge poslance v podpis predloga, dejansko niso zavedali, kaj lahko pomeni izločitev enega od podokolišev za celotno pojmovanje vinogradništva v Podravju oziroma v okolišu Štajerska Slovenija in posledično vse na škodo geografske zaščite podokoliša Ljutomer-Ormož. Zato v Slovenski nacionalni stranki zavračamo takšen predlog zakona in ga ne bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Anton Anderlič.
Spoštovani! Spreminjanje tega zakona je dokaz, kako se zakonodaja ne pripravlja, ne obravnava in tudi ne sprejema v Državnem zboru. Ni mogoče, da o stvareh, ki so na slovenskem poznane, lahko rečemo temu več sto let ali več kot tisoč let, se mi lotevamo s hitro roko namesto s tresočo, kar bi itak moralo veljati za spreminjanje zakonov po nujnem, hitrem, skrajšanem ali kakršnemkoli postopku. Več kot očitno je, da je izostalo tokrat vsako posvetovanje s stroko, kaj šele poglobljeno in obširno, kot bi to moralo biti, posebej v tem primeru, ko gre za tradicionalne stvari, ko gre za stvari, ki so stare, kot sem rekel, stoletja in več. Vzeti bi bilo treba v roko samo nekaj tekstov, ki obstajajo, ni treba študirati gorskih bukev, ni treba študirati raznih ukrepov, ki jih je sprejela že Avstro-Ogrska in podobno, da bi lahko ugotovili, da je rajonizacija s pojmovanjem Štajerske nazadnje bila uvedena v Sloveniji leta 1904, in da je zakon kasneje, v kasnejših letih povzel to ureditev natanko v zgodovinskih, vsebinskih in siceršnjih mejah. Zato da bi določili nek okoliš, obstajajo študije, elaborati – o sestavi tal, o podnebnih okoliščinah, o klimi, o vrstah, ki se lahko sadijo na določenem področju in podobno –, in v tem primeru je izostalo vse. Verjamem, da je ta zavora tukaj, ki je sedaj nastala pri sprejemanju tega zakona, pri spreminjanju tega zakona, opozorilo tudi pri drugih stvareh, da samo dober namen ni dovolj. Pregovor pravi, da je tudi pot v pekel tlakovana z dobrimi nameni in nikakor ne gre staviti na to, da bi karkoli lahko prispevalo k temu, da bi se eno območje dvignilo. Kot je več ali manj jasno, tudi sedaj ni prepovedano tržiti vino, pridelano na področju Jeruzalema oziroma Ljutomersko-Ormoških goric na etiketah in v prodaji s to oznako. Ko pa govorimo o spreminjanju okolišev na način, kot je to postavljeno, in da to zadira v samo ureditev in tudi interes drugih [[…]]Ne morem se znebiti občutka, kako smo leta 2000, 2006 imeli razprave v Državnem zboru o tem, ko nekateri niso mogli razumeti, da smo morali sprejeti kompromis "Štajerska Slovenija", ker Avstrijci niso dopustili v Bruslju zaščite tega okoliša na način, da bi imeli samo Štajersko, kot je bilo stoletja, ker so oni ščitili svojo Štajersko, in podobno. Zato je tukaj povsem odveč se spraševati o tem, ali bi lahko s tem pospešili prodajo ali ne. Prodaja se pospeši s tem, da se dela, kot pravi profesorica Šikovčeva, da se dela po zakonih, da se dela po predpisih, po strokovnih podlagah, in da se na koncu dostavlja potrošnikom kvalitetno in dobro vino. Nikakor pa ne s tem, da se na nek način poskuša favorizirati eno od področij. Veliko je bilo napisanega v teh dneh, v relativno kratkem času. Od obeh lokalnih skupnosti – tako Ormoža kot Ljutomera – smo dobili pisanja, od strokovnih združenj, od interesnih združenj, do konec koncev zavednih posameznikov, ki se ne želijo spustiti v špekulacije, ki tudi krožijo po deželi Štajerski, kaj da je zadaj in kaj je tisto, kar naj bi koristilo pri tem zagovarjanju. Jaz obžalujem tako stališče Vlade, ki ga bom z veseljem, ko bo v pisni obliki, preštudiral do te mere, da si bom znal tudi razlagati, ali je mogoče kaj tudi na tem, kar sem sedaj rekel. Zavrnili bomo zakon v Poslanskem klubu Liberalne demokracije.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Včasih se zdi, da največ povedo tiste besede, ki jih nismo slišali. Tudi danes je tako, ko predstavljam kratko stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev ga predstavljam v okoliščinah, ko dveh ključnih pričakovanih stališč nismo slišali [[...]]
Gospod Jurša, imeli ste priložnost svoje stališče obrazložiti. Sedaj ima besedo gospod Vili Rezman.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Razen tega, da česa nismo slišali, smo pa slišali, da tretja koalicijska stranka odločno ne podpira tega predloga zakona. Za nepovezane poslance lahko povem, da smo od samega začetka dvomili v to, ali je, prvič, predlog zakona pripravljen tako, kot bi moral biti. Drugič, ali je predstavitev tistim, ki so podpisovali predlog zakona, bila ustrezna. In tretjič, ali je za tem predlogom zakona, razen nekaterih ambicij, tudi kaj strokovnega vedenja in znanja. Naše prepričanje, da je v tem smislu bil predlog zakona in ves postopek pomanjkljiv, se je iz dneva v dan povečevalo, bolj ko so se oglašali tisti, ki so seveda imeli kakšen interes oglasiti se v zvezi s temi spremembami. Spremembe namreč niso takšne, kot bi jih hoteli predlagatelji predstaviti – minorne, nepomembne in samo dobre. Res, za nekatere bi bile dobre, za nekatere bi bile zelo dobre, ampak preslišani so bili in izpuščeni v postopku vsi tisti, ki jim prinaša to negativne posledice, zlasti pa je zanimivo, da se pa sploh ni upoštevalo, kaj to pomeni za Slovenijo kot vinorodno deželo nasploh. Torej, tu je šlo za zgolj en zelo ozek parcialni interes, ki so mu nekateri bili nekaj časa pripravljeni slediti, kasneje pa ne več, zato so svoje podpise, ko so sami preštudirali, za kaj pravzaprav gre, tudi umaknili. Ampak bolj kot to, da smo bili priča umikanju podpisov, je za skupino nepovezanih poslancev prepričljivo tisto, kar je povedala stroka in tisto kar so povedale kmetijske asociacije, ki se gospodarsko ukvarjajo s to aktivnostjo. Vse te nasprotujejo, ne samo, da imajo odnos nasprotovanja do predloga zakona, imajo odločen odnos nasprotovanja do tega predloga zakona. In tudi ta odločnost je pomembna, kajti skozi to odločnost se vidi, prvič, da je bila popolnoma zaobidena stroka, in drugič, da so bili gospodarski interesi enih povsem pozabljeni zaradi parcialnih gospodarskih interesov drugih. Torej, tudi zaradi tega naša podpora k temu predlogu zakona ne more biti pričakovana. Sicer pa menimo, da, tako kot so mnogi drugi že opozarjali, za tako pomembno vsebino ni primeren postopek, kakršen je bil ubran in bi morala tudi Vlada po naši sodbi imeti bolj odločno stališče. Vladno stališče je namreč mencajoče, podpira, danes je tudi bilo povedano, da podpira; ko beremo tekst v pisni obliki, torej njeno pisno mnenje, smo pa lahko precej negotovi, ali resno misli, ko pravi, da predlog zakona podpira. Bolje, da je v predlogu mnenja opozarjala na slabosti, ki bi se utegnile zgoditi, če bo tak zakon sprejet. Tako da mislim, da ne moremo govoriti o tem, da mi bolj prav beremo mnenje Vlade kot Vlada sama, lahko pa rečemo, da je bilo mnenje takšno, da ni bilo dovolj odločno in da v ničemer ni pomagalo k temu, da bi naše odločitve bile jasne.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo amandmajev, vlaganje amandmajev na Državnem zboru ni mogoče. O zakonu bomo odločali v skladu s časovnim potekom seje zbora po 27. točki. Zdaj pa to točko prekinjam. Prehajamo na 22. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PREDLOG ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O GOSPODARSKIH DRUŽBAH V DRUGI OBRAVNAVI. Predlog zakona je v obravnavo predložila Državnemu zboru skupina petih poslancev s prvopodpisanim mag. Radovanom Žerjavom. Skupina 37 poslank in poslancev je zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona v okviru splošne razprave dajem besedo predstavniku predlagatelja, mag. Radovanu Žerjavu.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Globalna finančno-gospodarska kriza je na področju gospodarskega prava v Republiki Sloveniji razkrila ogromno pravnih praznin. Le-te so marsikateremu lastniku ali članu poslovodstva posameznega podjetja omogočile izčrpavanje podjetij, ki so bila neposredno vpletena v etično sporne postopke, kot tudi podizvajalcev, ki so bili odvisni od teh podjetij. Zaradi tega se je brezposelnost skokovito povečala. Mnogi izmed teh brezposelnih so ostali brez izplačanih plač, delodajalci pa jim v nekaterih primerih tudi po več let niso plačevali prispevkov za socialno varnost. Kljub temu, da proti nekaterim posameznikom, ki so bili člani poslovodstva ali organa nadzora družbe, ki se je posluževalo tovrstnih nepravilnosti in je družbo pripeljalo do stečaja, pred pristojnimi sodišči že tečejo postopki zaradi suma storitve več kaznivih dejanj, lahko ta isti posamezniki še vedno razpolagajo s svojim premoženjem in ustanavljajo nova podjetja oziroma družbe. V večini primerov se nove družbe ustanovijo z namenom prenosa zdravih jeder iz projektov družbe na novo družbo, na stari družbi po ostanejo dolgovi in terjatve upnikov. To pa je v razmerju do upnikov več kot sporno. Predlog zakona, ki je pred nami, za osebe, ki so bili družbeniki, delničarji z lastniškim deležem, večjim od 25 %, člani poslovodstva ali nadzornega organa družbe, nad katero je bil začet postopek zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja oziroma so imele takšen status v družbi dve leti pred začetkom postopka zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja, predvideva dve vrsti omejitev. Prvič, takšna oseba ne more postati ustanovitelj, družbenik, član poslovodstva ali organa nadzora druge družbe. In drugič, takšni osebi sodišče, pristojno za odločanje v postopku insolventnosti, po uradni dolžnosti odvzame pooblastilo oziroma upravičenje za vodenje poslov, jo odpokliče z mesta člana organa nadzora in ji prepove uresničevanje glasovalnih pravic, in sicer v vseh družbah, kjer je ta oseba ustanovitelj, družbenik, delničar, član poslovodstva ali član organa nadzora družbe. Predlog zakona uveljavlja tako imenovano obrnjeno dokazno breme, saj bo zgoraj omenjene osebe sankcija doletela že po samem zakonu, lahko pa bodo pred pristojnim sodiščem v nepravdnem postopku same dokazale, da niso vplivale oziroma niso mogle vplivati na poslovanje družbe, nad katero je začet postopek zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja, oziroma da so ravnale kot dober gospodar. Zaradi anomalij, ki so se pojavile v slovenski družbi in gospodarskem poslovanju, ter zaradi pomanjkanja moralno etičnih vrednot je nujno, da se tovrstne omejitve sprejmejo v slovenski pravni red. Žal vidimo, da rešitve, ki jih v svojem mnenju našteva Vlada, ne učinkujejo. Ali so le-te dobre, pa jih pristojni organi samo ne izvajajo, ali pa so slabe, nezadostne in nepopolne, niti ni pomembno. Dejstvo je, da ne učinkujejo, pa bi morale. Naša odgovornost pa je, da družbene odnose vrnemo v prave tirnice in ljudem povrnemo zaupanje v pravno državo, kjer ista pravila veljajo za vse ljudi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Vlade do predloga zakona bo predstavila mag. Darja Radić, ministrica za gospodarstvo.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Vlada Republike Slovenije je obravnavala predlog sprememb Zakona o gospodarskih družbah in v zvezi s tem zavzela stališče, ki ga bom predstavila v nadaljevanju. Najprej želim omeniti in povedati, da popolnoma podpiramo in tudi razumemo prizadevanja predlagatelja sprememb Zakona o gospodarskih družbah, da se v slovenski zakonodaji najde rešitev, ki bi bolj učinkovito kot do sedaj preprečila verižno ustanavljanje družb z namenom, da na ta način prihaja do raznih zlorab in, bomo rekli, kar nepravilnosti in goljufij s strani določenih podjetnikov posameznikov v naši državi. Kot sem rekla, sam namen zakona in ambicija za odpravo te anomalije, ki se brez dvoma pojavlja in preveč razrašča v naši družbi, je absolutno pravilna. S tega vidika tudi Vlada nima nobenih zadržkov. Dejstvo pa je, da če pogledamo samo besedilo in člene predlaganega zakona, pa ugotavljamo, da ta zakon v tej obliki, kot je pripravljen, s takšno vsebino, s takšnimi členi ni primeren za nadaljnjo obravnavo oziroma ga je po našem mnenju treba, ga bo treba v primeru, če pride do nadaljnje obravnave, še dopolniti in dodelati. In v tem okviru želim tudi povedati, da smo na Ministrstvu za gospodarstvo pripravljeni sodelovati s samim predlagateljem v nadaljnjem procesu in na ta način priti do rešitev, ki bodo tudi vzdržne. Kaj pravzaprav je največji pomislek oziroma kateri so največji pomisleki, ki jih imamo v zvezi s predlaganim zakonom? Dejstvo je, da je zakon zelo skrajen in da do skrajnosti zapleta oziroma omejuje pravzaprav poslovanje in tudi ustanavljanje novih družb v Republiki Sloveniji. Vendar glede na to, da imamo dokaj neobičajno situacijo, recimo, da so tudi takšne rešitve kot kratkoročne rešitve nekako sprejemljive. Vendar pa dejstvo je, in to bi rada izpostavila, da če beremo ta zakon in če pride do sprejema tega zakona, lahko pa pride do vrste negativnih posledic, ki se bodo izrazile predvsem pri poslovanju tistih družb, v katerih je država Republika Slovenija lastnik ali solastnik, imetnik deleža v višini več kot 25 %. To je tisti glavni problem, ki nas skrbi in ki ga je treba v nadaljevanju pred sprejemom zakona dobro premisliti z namenom, da ne bomo s to spremembo pa naredili škodo, predvsem škodo v podjetjih kjer je, kot sem že rekla, država lastnik. Kajti, če beremo zdajšnji zakon, do kakšnih situacij lahko pride? Dejstvo je, da je v zakonu predvideno, da v primeru, če pride do stečaja ali začetka stečaja ali da se začne postopek insolventnosti v določenem podjetju, v tem primeru lastniki, nadzorni organi, poslovodstvo izgubijo vse pravice in svojo operativno funkcijo. V primeru, če so to zasebne družbe, vemo tudi, je lastnik neka oseba, fizična oseba, lahko tudi pravna oseba. V primeru, da je lastnik Republika Slovenija, to pomeni, da lastnik Republika Slovenija izgubi vse pravice tudi v vseh ostalih družbah, v katerih je lastnica. Izgubi recimo glasovalne pravice v času, dokler sodišče ne odloči ali pa tisti, ki so sprožili stečaj ugotovijo oziroma dokažejo sodišču, da oni niso odgovorni za takšno slabo poslovanje. Kaj zdaj to pomeni? Pomeni, da če bi danes ta zakon veljal zaradi Steklarske nove, ki vemo, da je šla v stečaj, Republika Slovenija danes nima nobene glasovalne pravice v nobeni družbi, dokler sodišče ne odloči, in to je problem. Še nekaj problemov, ki jih bom v nadaljevanju izpostavila, je, ampak sem prepričana, da z dodatnimi dikcijami, z izboljšanjem posameznih členov bi se tudi te ovire in pomisleke, ki jih imamo, dalo odpraviti. Hvala.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Andrej Vizjak. Izvolite.
Spoštovana ministrica, spoštovane kolegice in kolegi! V Slovenski demokratski stranki pozdravljamo in podpiramo namen tega zakona, nenazadnje smo tudi že v preteklosti sami vložili predlog sprememb insolvenčne zakonodaje z istim namenom, torej z omejevanjem veriženja nekaterih poslovodstev in lastnikov, ki nenehno izstopajo iz propadlih zgodb s celo kožo, medtem ko delavci in upniki ne, in seveda ustanavljajo nova in nova podjetja in temu ni konca. Ta zakon ima podoben cilj, podoben namen, zato ga pozdravljamo in ga bomo tudi podprli v prvi obravnavi, kajti mislimo, da je treba nadgraditi obstoječo zakonodajo. Seveda moramo imeti pa pri gospodarski zakonodaji vedenje, ko jo spreminjamo, da ko gremo v neko restriktivnost, ne smemo hkrati omejevati proste gospodarske pobude na strani, ki nam lahko nenazadnje tudi pomaga pri oživitvi gospodarstva. Zato pri takem tehtanju je treba imeti selektivne rešitve, da zadenejo tiste, ki so jim namenjene, ne pa tudi druge primere. Jaz mislim, da te rešitve, kot so zasnovane, gredo v tej smeri, saj s tem obrnjenim dokaznim bremenom ne velja to za vse povprek, temveč za tiste, ki ne morejo dokazati, da niso bili pri tem soodgovorni. Torej, s temi rešitvami se trudimo spremeniti in omejiti veriženje oziroma neke vrste omogočanje ljudem, ki pripeljejo podjetje v stečaj ali v prisilno poravnavo, da zaradi trikov, ki jih poznajo in ki jih poznajo tudi svetovalci, ki svetujejo v teh insolvenčnih postopkih, da pridejo pravzaprav s celo kožo ven. Ti najbolj odgovorni pridejo najbolj s celo kožo ven iz teh stečajev in prisilnih poravnav, imajo kapital in osnovo za ustanovitev drugega podjetja, ostanejo pa ruševine za takimi podjetji, po navadi na plečih delavcev in upnikov. In ti poizkusi spremembe zakonodaje gredo v smeri, da želimo v parlamentu z omejitvami narediti nekaj, kar bi morala narediti sodišča. Namreč, če so utemeljeni sumi zlorab položaja oziroma tudi odgovornosti posameznikov – bodisi poslovodstev bodisi lastnikov – za to, da je prišlo do oškodovanja premoženja družbe, s tem tudi upnikov, delavcev, potem bi taki ljudje morali iti v prvi meri po nekih razmeroma učinkovitih in kratkih postopkih pred sodnika in doživeti, ne vem, v pol leta, v enem letu nek sodni epilog. In če bi jim bila določena neka normalna kazen za to škodo, ki so jo povzročili, potem že tako ali tako po sedanji zakonodaji ne morejo biti več na najodgovornejših mestih, ker to že sedanja zakonodaja preprečuje. Seveda, ker se pa nič ne zgodi, ker imamo teh tako imenovanih tajkunov več kot dovolj, niti enega dokončnega, kaj šele pravnomočnega sodnega postopka zoper njihovo odgovornost in njihove zlorabe, se pa seveda potem porajajo v tem parlamentu poizkusi, kako zakonodajno to omejiti, da bi naredili mi nekaj, ker bi morali verjetno narediti v sodni veji oblasti. Torej, v Slovenski demokratski stranki pozdravljamo ta ponoven poskus, upamo da bo rodil kakšno rešitev. Nenazadnje tudi ministrica, če sem jo prav razumel, načeloma podpira rešitev tega problema, ne podpira pa konkretnega načina reševanja tega problema. Omenjala je tukaj pravzaprav tudi nekatere težave, povezane z družbami v večinski državni lasti in mislim, da bi se ta problem družb v večinski državni lasti lahko rešil na drug način, da formulacija v Zakonu o gospodarskih družbah, "samo zaradi ščitenja državnega lastništva", ni povsem na mestu, zato menim, da bi nadaljnji postopek tega zakona omogočil iskanje tudi učinkovitih rešitev in zato ga bomo v Slovenski demokratski stranki podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil gospod Alojzij Potočnik.
Hvala. Spoštovani! Predlagatelji dopolnitev Zakona o gospodarskih družbah so pri oceni stanja, ki so ga podvrgli presoji, imeli žal sorazmerno lahko delo. Pojavnost in zgostitev tistega, kar opišemo z izrazom etično sporni postopki, je evidentna. Ni moč prezreti stečajev in prisilnih poravnav, prenosov premoženja in dejavnosti v vsaj spornih okoliščinah. Ni mogoče prezreti delavcev brez plač, odpravnin, povračil, odškodnin. Ni mogoče pozabiti neplačanih prispevkov za socialno varnost. V ozadju teh dogodkov in pojavov – tako predlagatelji – so pravne praznine na področju gospodarskega prava, ki ga dodatno pospešuje še globalno finančno-gospodarska kriza. Vlada v obsežnem, kar kvalitetnem tekstu sporoča, da predloga, takšen kot je, s številnimi pomanjkljivostmi – sam sem naštel 10 ključnih, ki so izpostavljene – ne more podpreti. Pri pomanjkljivostih poslanska skupina nima pridržkov, z njimi se strinja in jih ne bom ponavljal. Vlada sicer ne zanika ocene stanja in kakor sem danes poslušal ministrico, je to potrdila, ampak pove, da je v veljavni zakonodaji na razpolago kar nekaj norm, pravil, katerih namen je enak predlagateljevemu. Naj spomnimo: Zakon o gospodarskih družbah, Zakon o sodnem registru, tako imenovani insolvenčni zakon, pa Kazenski zakonik in vrsta uskladitev, opravljenih na podlagi usmeritev dokumentov Evropske unije, ki so posegla v izrazito občutljivo področje in urejajo možnosti, ki gredo, takole zapišejo, "poštenemu podjetniku ali zasebniku, ko ga doleti stečaj". Toda v čem je potem problem? V tistem, kar se sicer očita predlogu – v izvajanju. To, kar pozitivna zakonodaja sicer ponuja, a se ne uporablja oziroma citiram: "Sodna praksa na tem področju je zelo skromna oziroma je praktično ni." Priča smo torej, če tako rečem, nepojasnjeni ignoranci in neverjetni toleranci predvsem pravosodnega podsistema in s tem nizki stopnji pravne varnosti najšibkejših in najbolj ranljivih deležnikov. Zato razpravi in poizkusu, da se preverijo in presodijo možnosti sprememb za odprto konkurenčno gospodarstvo z ugledom, v prvi obravnavi seveda ne bomo nasprotovali, ga bomo podrli. Pričakujemo namreč, da bodo koristi večje od škod, seveda ob razumnem ravnanju. Naj se z vseh strani vloži napor, da se spremeni tisto, kar predstavlja, če uporabim izraz iz vladnega teksta, preveč skrajni poseg. Na koncu mi dovolite kratek odmik v prid etičnemu imperativu. V zadnjem delu razvpite filmske klasike, trilogije glavna protagonista ugotavljata, da jima jim je svet kljub vsej moči, ki jo posedujeta, padel s tečajev. "Poštenost je nevarna igra", se zdrzneta. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil mag. Radovan Žerjav.
Hvala, še enkrat, za besedo. Točno čez mesec dni bomo vsi stali na takšnih ali drugačnih proslavah ob 20. obletnici naše države Republike Slovenije. Zagotovo smo lahko ponosni na to, kar smo dosegli. Vendar se, žal, vedno več uglednih in spoštovanih ljudi sprašuje, ali smo si ob osamosvojitvi res želeli doseči to, kar danes imamo. Na vseh področjih prav gotovo ne. In področje gospodarskega kriminala, korupcije in goljufij je prav zagotovo eno izmed teh področij, na katero po 20 letih ne moremo biti ponosni. Ne kažem s prstom na nikogar. Mi vsi smo tako ali drugače soodgovorni za stanje, v katerem se nahajamo. Leto za letom razkroja moralno etičnih vrednot nas je pripeljalo v situacijo, ko nič več ni sveto. Ko so kapital in moč le sredstvo za dosego cilja in je družbena odgovornost že zdavnaj postala nepomemben pojem, na katerega smo pravzaprav vsi pozabili. In potem se nam dogajajo menedžerski prevzemi, sporni krediti, izčrpavanje podjetij, neplačevanje zdravstvenih in socialnih prispevkov in na koncu izkoriščeni in osramočeni tuji in domači delavci, vrženi na cesto, brez vsega, brez kakršnihkoli pravic in upanja, da bodo zasluženo poplačani za svoje trdo delo. Ne bom našteval konkretnih podjetij in konkretnih imen lastnikov ter direktorjev. Mislim, da ni treba. Vsi vemo za kaj gre, vendar vas sprašujem: Kdo od teh ljudi v tem trenutku nosi posledice svojih sprevrženih dejanj? Povejte mi ime enega od njih! Jim je hudo? Nimajo za položnice, hrano, vrtec, šolo? Je kdo od njih socialno ogrožen? Seveda so, vendar ne tisti, ki bi si to zaslužili, ampak vsi delavci, ki so tem ljudem služili. In kaj je naša država storila proti temu? Pravzaprav nič. Te iste osebe se nam smejejo v brk iz TV ekranov in dobesedno se iz nas vseh norce brijejo, kot se temu reče, in napovedujejo svoj velik povratek na gradbeno in kakšno drugo sceno, mi pa ob vsem tem nič. Ena največjih praznin in krivic v pravnem redu Republike Slovenije je namreč ta, da posamezniki, ki so opravljali funkcijo poslovodstva ali nadzornega organa v gospodarski družbi oziroma so bili njeni ustanovitelji ali družbeniki, brez večjih omejitev lahko ustanovijo novo družbo ali opravljajo te funkcije v neomejenem številu že ustanovljenih družb, kar pomeni, da je lahko ena oseba udeležena v lastništvu, vodenju ali nadzoru večjega števila družb, ne glede na to, ali je bila udeležba v lastništvu oziroma upravljanju ali nadzoru enega ali več podjetij, nad katerimi je bil uveden postopek zaradi insolventnosti. V preteklosti se je že v mnogih primerih izkazalo, da je glede na veljavni pravni red dokazovanje nepravilnosti pri poslovanju družb izjemno težko, zaradi česar se je velika večina postopkov pred sodišči končala z oprostilnimi sodbami. V primerih, ko so bile nepravilnosti pri tako imenovanem gospodarskem kriminalu dokazane, pa je zaradi postopkovnih možnosti nekaj postopkov celo zastaralo. V slovenskem pravnem redu torej ni nobene druge omejitve, ki bi onemogočala omenjenim osebam ustanavljanje novih podjetij oziroma sodelovanje v organih vodenja ali nadzora drugih podjetij. Prav tako ni nobenih omejitev, ki bi takemu posamezniku omejile pravico delovanja v drugih družbah, v katerih posameznik že opravlja nadzorno ali vodstveno funkcijo ali je njen lastnik. Predlagatelji smo mnenja, da so rešitve kljub pomislekom, ki jih bomo danes verjetno še slišali, v skladu z Ustavo Republike Slovenije in njenim 33. in 74. členom. V 38. točki obrazložitve odločbe Ustavnega sodišča številka U-I-135/00-77 Ustavno sodišče ugotavlja, da ima vsakršna ureditev odgovornosti za obveznosti premoženjskopravne posledice. Samo zato, ker zakonska ureditev vpliva na premoženjsko pravni položaj naslovnikov, ko jim nalaga določena bremena, še ni mogoče govoriti o posegu v ustavno pravico do zasebne lastnine. Ustavno sodišče tudi ugotavlja: "Vsakršne ureditve, ki določa pravila gospodarskega poslovanja, ni mogoče šteti za omejevanje z ustavo zagotovljenega podjetništva. Ureditve, ki ob določenih predpostavkah ščiti upnike pred posledicami premalo skrbnega podjema, ni mogoče obravnavati kot poseg v ustavno zagotovljeno svobodo gospodarske pobude." V 53. točki obrazložitve odločbe Ustavno sodišče zapiše še: "Določanje pogojev za ustanovitev in poslovanje gospodarske družbe ne pomeni poseganja v svobodo gospodarske pobude in tudi ne omejevanja pravice vsakogar, da tako družbo ustanovi." Ustavno sodišče je v omenjeni odločbi omenilo tudi institut obrnjenega dokaznega bremena, in sicer glede odgovornosti družbenikov za obveznosti družbe do upnikov, tako imenovanega spregleda pravne osebnosti, tako da je dokazno breme na strani dolžnika in ne na strani upnika, torej je tovrstna sodna praksa v Republiki Sloveniji že uveljavljena. Temeljni cilj tega predloga zakona je torej preprečiti ustanavljanje, vodenje in nadziranje družb osebam, ki so bile družbeniki delničarji z večinskim deležem, večjim od 25 %, člani poslovodstva ali nadzornega organa družbe, nad katero je bil začet postopek zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja oziroma so imele takšen status v družbi dve leti pred začetkom postopka zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja. Prav tako je cilj zakona tem istim posameznikom vzeti tudi vsa obstoječa pooblastila oziroma upravičenja za vodenje poslov, jim onemogočiti opravljanje funkcije nadzora in prepovedati uresničevanje glasovalnih pravic v vseh družbah, kjer je ta oseba ustanovitelj, družbenik, delničar, član poslovodstva ali član nadzornega organa družbe. Nujno je, da se glede na dejstvo dolžine in učinkovitosti sodnih postopkov uveljavi tako imenovano obrnjeno dokazno breme, na podlagi katerega bo zgoraj omenjene osebe sankcija doletela že po samem zakonu, bodo pa lahko te osebe pred pristojnim sodiščem v nepravdnem postopku same dokazale, da niso vplivale oziroma niso mogle vplivati na poslovanje družbe, nad katero je začet postopek zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja, oziroma da so ravnale kot dober gospodar. Spoštovani Državni zbor! Menim, da je nujno, da na tem področju nekaj storimo. Kot je nekdo že v neki drugi situaciji dejal, "te ljudi je treba ustaviti". Zavedamo se, da so ukrepi rigorozni, radikalni, vendar je včasih za vzpostavitev normalnega stanja v družbi treba poseči tudi po nekoliko težjih, a učinkovitih ukrepih. Predlagam torej, da ugotovimo, da je predlog zakona nujno treba sprejeti in da ga vsi skupaj podpremo kot primernega za nadaljnjo obravnavo. Smo pa pri nadaljnji obravnavi seveda odprti za predloge, pripombe in da ga vsi skupaj dodelamo, popravimo ali kakorkoli. Zdi se mi pa, da moramo to področje resnično urediti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica s sodelavko, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini DeSUS smo preučili predlog za dopolnitev Zakona o gospodarskih družbah, ki so jo v obravnavo predložili kolegi poslanci Slovenske ljudske stranke. S tem zakonom predlagajo omejitve pri ustanavljanju, vodenju in nadziranju družb. Novela je kratka, njeno bistvo pa je neke vrste sankcioniranje tistih, ki so v družbi ali podjetju, katerega so doleteli postopki insolventnosti ali prisilnega prenehanja, imeli določeno vlogo, možnosti vplivanja na poslovanje. Sankcija za člana poslovodstva ali člana nadzornega odbora, družbenika in delničarja z lastniškim deležem, večjim od 25 %, v primeru, da postane družba insolventna ali gre družba v prisilno prenehanje, je, da te osebe ne bi mogle več ustanoviti družbe ali postati družbenik ali član poslovodstva ali imeti nadzorne funkcije v drugi družbi. Ta prepoved bi zajela naštete statuse teh oseb v obdobju zadnjih dveh let pred začetkom postopkov insolventnosti in prisilnega prenehanja. Predlagatelji so predvideli, da ta sankcija ne bi bila avtomatična in generalna za vse, pač pa bi jim sodišče lahko dovolilo ustanavljanje nove družbe, družbeništva ali opravljanje poslovodne ali nadzorne funkcije, če bi te osebe po tem, ko bi jim sodišče, pristojno za odločanje v teh postopkih, že odvzelo po uradni dolžnosti pooblastilo za vodenje, nadzorovanje ali uresničevanje glasovalnih pravic, v nepravdnem postopku dokazale, da s svojimi dejanji in odločitvami niso mogle vplivati na slab izid poslovanja oziroma da so ravnale kot vesten in pošten gospodarstvenik. Predlagatelj torej dopušča možnost, da se osebe ekskulpirajo od teh predvidenih prepovedi, če dokažejo svojo nedolžnost pri slabem vodenju in vplivanju na poslovanje družb, ki je privedlo do prisilne poravnave. V naši poslanski skupini se strinjamo, da je prisilnih poravnav in stečajev, ki niso resnična posledica gospodarskih težav ali pričujoče gospodarske krize, vse preveč in da so mnogi med njimi lažni in zlorabljeni. Obsojamo tiste, ki zavestno z namenom lastnega okoriščanja, na račun oškodovanja marljivih delavcev in poštenih in dobrovernih partnerjev in podizvajalcev, družbo namerno izčrpavajo, sredstva pa pridno prelivajo drugam in se v isti sapi, ko zapirajo duri ene obubožane družbe, v takšni ali drugačni vlogi pojavijo v drugem podjetju, katerega zgodba se bo končala seveda s podobnim epilogom. Sprašujemo se, kje je tu vsaj trohica morale in poslovne etike? Zato smo v Poslanski skupini DeSUS prepričani, da je treba na nek način presekati takšno dvoličnost, nemoralnost in izrazito slabo in pokvarjeno poslovno kulturo, ki se je v naši državi, po naši oceni, že precej in nevarno zakoreninila. Kljub temu, da razumemo in pozdravljamo namen predlagatelja, ki ga skuša doseči z vsebino predloga, pa v Poslanski skupini DeSUS ugotavljamo, da je situacija le nekoliko bolj zapletena, kot jo je ocenil predlagatelj in jo skozi na oko preprost predlog dobronamerno skuša rešiti. Predlagane rešitve so videti zelo enostavne, preproste in seveda na prvi pogled zelo všečne. Globalno pa se s tem predlogom odpira cela fronta vprašanj, ki upravičeno vzbuja dvom, da je predlagana rešitev dovolj daljnovidna, da je celostna in da je predlagatelj predvidel vse posledice, ki bi jih te rešitev povzročila v gospodarstvu. Tako recimo že ob prepovedi družbeništva oziroma delničarstva in ustanoviteljstva trčimo na vprašanje nadaljnje udeležbe države v gospodarstvu. Gre za primere družb, v katerih je Republika Slovenija lastnica več kot 25 % deleža in kot posledico predlagateljeve rešitve bi državi takoj ob začetku, na primer stečaja ene take družbe, bile odvzete glasovalne pravice v drugih družbah, izgubila bi imetništvo v vseh ostalih družbah in prepovedano bi ji bilo ustanoviti nove družbe. To zelo preprosto lahko pomeni, da potemtakem torej država ne bi bila več prisotna v gospodarstvu. Kljub temu, da so predvidene izjemne ekskulpacije, pa bi bila škoda tudi ob morebitni po zitivni odločitvi sodišča že storjena, saj bi bilo državi ves čas trajanja nepravdnega postopka onemogočeno izvajanje glasovalnih pravic, pridobivanje deležev v drugih družbah in ustanavljanje novih družb. Seveda bi posledično temu bilo oškodovano državno premoženje. Kot ugotavlja Vlada v svojem odklonilnem mnenju, povzroča predlagana dopolnitev poleg že omenjenih pomislekov še cel kup drugih nedoslednosti. Le-te, tudi po naši oceni, ne upravičujejo in ne vzdržijo sicer pozitivnosti namena predlagatelja, zato poslanci DeSUS menimo, da ta predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Zavedamo pa se, da je treba k problemu slabega poslovanja gospodarskih družb pristopiti celostno, sistematično in konstruktivno. V prvi vrsti je potrebna preučitev zakonodaje; ugotoviti je treba, kje jo je možno izboljšati, kje so tiste vrzeli, ki jih je treba pokrpati tako, da bodo zlorabe položajev odgovornih v družbah učinkovito sankcionirane brez škode za gospodarstvo in zaposlene, najti je treba druge vrste sankcij – recimo denarne globe za osebe, odgovorne za poslovanje in nadzor. Menim, da ne bi smeli kaznovati družbe kot take, saj stečaj povzroča hude posledice zaposlenim in drugim upnikom. Ob dejstvu, da so organi vodenja in nadzora za svoje nedelo v dobrobit družbe prejemali hude honorarje in še na kakšen drug način bili udeleženi v ropanju podjetja, je nujno kaj postoriti še okoli njihove osebne odgovornosti za sprejemanje slabih odločitev in se lotiti njihovega osebnega premoženja. Nujno je treba še več storiti na pregonu takih dejanj in s kvaliteto dela organov pregona in sodišč doseči primerne epiloge zgodb Vegrada, SCT in še nekaterih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Bogdan Barovič. Izvolite.
Lep dober dan vsem skupaj! Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegici poslanki, kolegi poslanci, gospa ministrica s sodelavcem! Pot v pekel je tlakovana z dobrimi nameni, to je star latinski rek in je odgovor na presojo Vlade, da gre pri tem zakonu za skrajno ureditev. Kaj reči, ko vsi dobro vemo, že dolgo, dolgo časa nazaj, še preden je gospa Radićeva sploh mislila, da bi bila kdaj ministrica, tako da ne gre njej krivda, ko so v novi državi Republiki Sloveniji bili ljudje, ki so pošteno razmišljali in želeli pomagati k boljšemu in hitrejšemu razvoju, in tisti drugi, teh je bilo veliko več, ki so zastonj kupovali propadla podjetja, leto, dve ali mogoče pet uspešno poslovali s temi podjetji in si oblikovali svoj lastni bogatinski sklad, in potem načrtno, poudarjam, načrtno spravljali tista podjetja, ki so jih zastonj kupovali, na kolena, hkrati pa ustanavljali nova podjetja s tistim nagrabljenim kapitalom, in ljudem, ki so delali v na kolena načrtno spravljenih podjetjih, ni ostalo nič, iz nobenega, ne stečajnega ne drugega postopka, nič. Ti gospodje pa so poslovali fino naprej z drugim podjetjem in to mirno vpričo vseh nas, vpričo vse pravne države v Sloveniji, če pa ne v Sloveniji, pa v tujini – brez greha, brez sankcij, kot da živimo v res brezpravni državi. To se je dogajalo in to se na žalost še dogaja. Pričakovali bi, da bo pravna država tista, ki bo videla, kaj se dogaja in ustavila takšne nepoštene, nekorektne, nečloveške, grde poteze posameznikov, ampak jih ni, kot da ne bi v naši ustavi pisalo, da imamo pravno državo, jih ni! Danes lahko imena in priimke naštejemo, ljudi, ki so imeli takšna podjetja, ki so jih spravili na kolena in ki imajo druga podjetja, ki so spet uspešna, in ne odgovarjajo za tista prejšnja podjetja, ki so še vedno v procesu stečaja, še vedno, po 15, 20 let, ljudje pa brez dela, brez denarja, na cesti. Kaj zdaj? Ja, kaj drugega ostane, kot da nekdo napiše predlog zakona v prvi obravnavi, kot ga imamo zdaj pred sabo. Ja, pot v pekel je tlakovana z dobrimi nameni in je res skrajna ureditev. Jaz osebno sem vedno zagovornik pravne dikcije, da je vsak – vedno bil in vedno bom – nedolžen, dokler se mu ne dokaže krivda. To je edini problem, ki ga vidim v tem predlogu zakona, in sicer obrnjeno dokazno breme. Z obrnjenim dokaznim bremenom se na žalost ne bodo reševali problemi, res ne. Jaz mislim, da je človek vedno, kdorkoli že, pa tudi, če so lumpi, nedolžen, dokler se mu ne dokaže, da je kriv, ampak bistvo je v tem, dokler se mu ne dokaže, da je kriv, to je stvar preiskovalnih organov in sodne veje oblasti, ki pa deluje tako, kot tista zgodba iz azijskih držav – treh opic: ne slišim, ne vidim in ne govorim. In, kaj naj drugega pričakujemo kot takšen zakon? Zakon, ki ima cilj preprečiti ustanavljanje, vodenje in nadziranje družb osebam, ki so bili družbeniki, delničarji z lastnim deležem, večjim od 25 %, člani poslovodstva ali nadzornega organa družbe, nad katero je bil začet postopek zaradi insolventnosti ali prisilnega prenehanja. Za mene je to bistvo. Nekoliko vprašljivo je tisto, drugi del, ali so imeli takšen status v družbi dve leti pred začetkom postopka zaradi insolventnosti, to je za mene vprašljivo. Mogoče so pa tudi taki, ki niso vedeli dve leti pred tem postopkom ali pa niso imeli načrta, da bi uničili podjetje in ustanovili drugega, mogoče. Ne vem, še vedno vztrajam na principu nedolžnosti, dokler ni dokazana krivda. Moram se sedaj dotakniti še dela Vlade. Vlada, slišali smo gospo ministrico, pravi, da je marsikaj prav v tem zakonu, vendarle da je preveč skrajen. Vlada je v svojem odgovoru napisala dolgo obrazložitev, zakaj predlaganim spremembam nasprotuje, žal pa nismo slišali volje Vlade, Vlade govorim, ne ministrice, kaj bo storila za to. Kaj naj drugega rečem v imenu Slovenske nacionalne stranke kot to, da je Vlada zopet vtaknila glavo v pesek kot noj, ki se boji in se skrije, zadnja plat gleda ven in čaka. Pa kljub temu, da Vlada sama napiše, da bi bilo treba ustanove, ki so na voljo že po sedanjem pravnem redu, začeti bolj uporabljati, ozaveščati subjekte in druge deležnike, in, in, in – bi bilo treba [[...]]20 let bi bilo to treba, pa se v 20 letih ni zgodilo nič. Jaz verjamem, res, dobri volje ministrice, ki pove, kaj misli in je iskrena, vsaj za mene, se ne bo zgodilo spet nič. Spet bodo propadla podjetja, njihovi lastniki bodo šli v – sedaj so že tako previdni, da ne ostajajo več v Sloveniji – Panamo, Liechtenstein, Švico, itd., mnogi so že šli, mnogi so že tam, mnogi pa odhajajo in jim spet nič ne moremo, nič! Takšne smernice, kot jih predvideva ta zakon, v milejši obliki so smernice tudi zapisane v programu OECD – Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, katere člani smo postali ponosno tudi mi ob veliki članarini. Zakaj pa smo postali člani OECD? Zato da se pred svetom nekdo hvali, "mi smo pa v Evropi, v Evro sistemu, v OECD, mi smo tukaj in mi smo tam". [[nerazumljivo]] upoštevati tistega, kar zapisuje takšna organizacija in ne upoštevamo tistih pravil. OECD natančno zelo podobna pravila piše, kako ravnati v primerih, ki so zapisani v tem predlogu zakona. Še enkrat pravim. V Slovenski nacionalni stranki smo in bomo ostali pristaši načela nedolžnosti, dokler se ne dokaže, da si kriv, moti nas obrnjeno dokazno breme. Nekoga obdolžiti, še preden mu je dokazano, da je kriv. Moti nas. Mislimo, da to ni pošteno v nobenem primeru, ampak res v nobenem primeru. Motita nas tisti dve leti. Nekdo, ki je dve leti pred insolventnostjo bil lastnik ali pa nadzornik, ne vem, pa bo kriv, še preden mu bo dokazana krivda. Te dve stvari nas motijo, ampak kljub temu v Slovenski nacionalni stranki pravimo: prav je, da nekdo spodbudi ta proces. Mora ga, mora ga, ker teh igric je bilo dovolj. Sicer pa, kljub benevolentnosti predlagatelja, ocenjujemo tudi, da je že malo prepozno, ker saj nimamo več pravzaprav možnosti, da bi kdo še kupoval poceni podjetja, zaslužil fino, jih spravil potem na kolena in šel drugam. Konec koncev je že tega zmanjkalo, to je bilo že vse narejeno. Tukaj bi šel pa jaz raje v zakonodajnem in sodnem postopku v tisti proces, ki ni dovoljen, v proces za nazaj, in jih poiskal in jih kaznoval. V Slovenski nacionalni stranki ne bomo nasprotovali temu predlogu v prvi obravnavi. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Milan Gumzar bo predstavil stališče Poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica s sodelavci, lepo pozdravljeni! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije se še kako dobro zavedamo resnosti danes obravnavane problematike, ki se želi urejati z novelo Zakona o gospodarskih družbah. Čeprav se zdi novela enostavna, se z njo odpirajo marsikatera zelo kompleksna vprašanja delovanja našega gospodarstva in pravne države. Soočamo se celo z ustavnopravnim vprašanjem svobodne gospodarske pobude. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije delimo stališče, da je pravilno, da se ta diskusija odpre na plenarnem zasedanju in da poslušamo odgovoriti na nekatera vprašanja in poiskati najboljše rešitve. Zato smo med drugimi tudi zahtevali, da se o tem zakonu opravi splošna razprava. Naj že uvodoma povemo, da se v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije strinjamo z osnovnim načelom, ki ga zasleduje zakon, in sicer, da morajo za negospodarna oziroma celo namerna oškodovanja podjetij za to poklicani primerno odgovarjati. Kot gre že iz uvodnih obrazložitev razbrati, govorimo o perečem problemu, ki je prišel še do večjega izraza v teh kriznih časih, ko so se gospodarski pogoji tako v slovenskem kot mednarodnem okolju izrazito zaostrili. V več domnevnih in tudi manj domnevnih primerih se zaznajo s tem, da nekateri, ki so odgovorni za poslovanje podjetij, le-ta pahnejo v postopke insolventnosti, pa naj si to bo prisilna poravnava ali stečaj. Zgodi pa se tudi malo ali nič. Dogajajo se celoekscesi, ko nekateri verižno ustanavljajo podjetja in enega za drugim izčrpavajo. Predlog novele zakona, ki je danes pred nami, to moramo priznati, kar grobo poseže v regulacijo možnosti ustanavljanja, vodenja in nadziranja podjetij, kot tudi pridobivanja lastniških deležev in izvrševanje glasovalnih pravic, ki izhajajo iz tega lastništva. Poenostavljeno povedano, predvideva se, da nekdo, ki je bil bodisi v več kot 25 % udeležen v lastništvu podjetja bodisi je bil udeležen pri vodenju ali nadzorovanju tega podjetja, da se mu avtomatično prepove vodenje, nadziranje, ustanavljanje ali izvrševanje glasovalnih pravic. Seveda zakon predvideva tudi možnost, ko nekdo lahko dokaže, da ni imel vpliva na to, da se je podjetje znašlo v postopkih insolventnosti, a to mora storiti na sodišču; lahko govorimo tudi o tako imenovanem obrnjenem dokaznem bremenu. V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije, kot smo že uvodoma povedali, ocenjujemo, da sedanji sitem terja odgovornost in posledično sankcioniranje tistih, ki izčrpavajo podjetja in izkoriščajo trenutni pravni okvir za lastne pridobitniške interese na račun drugih, ne deluje dovolj učinkovito. Med drugimi tudi Vlada v svojem mnenju navaja, da imajo tako delničarji in družbeniki kot tudi upniki na razpolago vrsto instrumentov, da terjajo odgovornost nadzornikov in poslovodstva, ko le-ti delujejo nepošteno in nevestno, vendar se pri tem postavlja veliko vprašanj. Ali nihče ne uporablja teh instrumentov, in kjer ni tožnika, tam ni sodnika, ali pa so ti instrumenti preveč zapleteni in je dokazovanje krivde in odgovornosti preveč zapleteno? Na to vprašanje bi v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije tudi tekom današnje razprave želeli dobiti zadovoljive odgovore, ali obstaja analiza, koliko takih postopkov teče na sodiščih, koliko časa trajajo in kakšni so rezultati. Preden se bomo tudi dokončno izrekli o podpori ali nepodpori zakonu, bi želeli izpostaviti tudi že zgoraj odprto dilemo, namreč, ali s tako rigorozno administrativnimi ukrepi ne posežemo preveč v svobodo podjetniške pobude. Pred nami je dilema, ali smo v Sloveniji prišli do tiste točke, ko moramo administrativno poseči v delovanje gospodarstva in na nek način na konceptualni ravni kriminalizirati vodenje in nadzorovanje podjetij, ali moramo samo obstoječi sistem izpolniti. Za Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije predstavlja svobodna podjetniška pobuda enega izmed temeljnih postulatov sodobnega tržnega gospodarstva, a vsaka svoboda mora biti umeščena v pravičen pravni okvir, ki ne gre na škodo drugega in na škodo skupnosti. In na to vprašanje bomo morali pri tem zakonu odgovoriti. Kar se tiče še konkretnejših rešitev, se nam pri tem zakonu zastavlja vprašanje, ali je res pravilno, da v zakon vključujemo tudi tako sankcioniranje lastnikov, to je družbenikov in delničarjev podjetij. Namreč, lastnina nekega podjetja še ni razlog, da se podjetje znajde v postopku insolventnosti, sploh je vprašljivo, v kakšni meri lahko nek družabnik ali delničar vpliva na poslovanje podjetja v trenutnem pravnem okviru korporativnega upravljanja. Namreč, za vodenje podjetja ima največ pristojnosti prav poslovodstvo in nadzorniki. S predlaganim posegom bi, po našem mnenju, verjetno preveč grobo posegli v posameznikove pravice in s tem tudi v samo delovanje gospodarstva. Vsekakor pa se nagibamo k rešitvam, ki zaostrujejo odgovornosti tistih, ki so neposredno odgovorni za vodenje in nadzorovanje podjetij. Prav tako smo mnenja, da je vsakršno prepoved treba časovno omejiti. Ne glede na dileme pa smo se odločili, da v Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije v prvi obravnavi zakon podpremo in da tekom nadaljnjih obravnav odgovorimo na prej zastavljena vprašanja in poiščemo najboljše rešitve. Naša odločitev temelji na osnovnih dejstvih: Problem odgovornosti menedžerja in nadzornega obstaja. Verižno ustanavljanje podjetij in izčrpavanje je treba ustaviti. Pravni instrument je za dosego teh cilje so bodisi neustrezni, nezadostni ali neučinkoviti, zato je prav, da se poiščejo boljše rešitve in posodobi obstoječi zakon. Ta zakon je prava priložnost, da si s temi vprašanji in problemi nalijemo čistega vina, zato bomo glasovali za sprejetje sklepa, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Do sedaj je bilo že večkrat poudarjeno in mislim, da je prav tako, da obravnavamo zakon v prvi obravnavi, zato danes, razen če bi ustavili nadaljnjo obravnavamo, ne odločamo o ničemer usodnem, kar se tega predloga zakona tiče, zato bomo tudi mi, Poslanska skupina nepovezanih poslancev, vzpostavili dvojno stališče, prvič, stališče do postopka in drugič, stališče do zakona v besedilu, v kakršnem ga imamo sedaj pred seboj. Kar se tiče postopka. Tudi mi ocenjujemo, da je najbolj prav, da takrat, ko pridejo predlogi v zakonodajni postopek, niso ustavljeni kar na prvem koraku, ampak da se dajo možnosti, da se o rešitvah, ki so predlagane, razpravlja, da se o njih razmišlja tudi širše [[...]]
Gospod Rezman, dovolite, da vas za trenutek prekinem. Namreč, v veliko čas in zadovoljstvo mi je, da lahko v naši sredini pozdravim podpredsednika Stalnega odbora Nacionalnega ljudskega kongresa Ljudske republike Kitajske, Han Qideja z delegacijo, ki je včeraj prispela na obisk v Slovenijo. Spoštovanim gostom želim uspešne pogovore in prijetno bivanje v naši državi. / aplavz/ Izvolite, gospod Rezman.
Hvala lepa. Če sedaj na kratko, da strnem nit, povzamem. Gre torej za to, da sodimo, da je prav, da se postopki nadaljujejo do tiste mere, ko se lahko soočijo predlagane rešitve tudi s strokovnimi rešitvami, odgovori strokovnjakov, ki se s tem srečujejo, kar do sedaj v tem primeru tega zakona še ni bilo možno, je pa ta možnost sedaj, če bo zakon podprt v smislu, da je primer za nadaljnjo obravnavo, odprta, in verjetno se bo to možnost tudi izkoristilo. Najmanj kar je, bomo soočeni tudi z razmislekom naše Zakonodajno-pravne službe, dobrodošlo pa bi bilo seveda, ko bi se na to odzvala tudi siceršnja strokovna javnost. Torej, kar se postopka tiče, velikih zadreg v naši poslanski skupini ne bo, kar se tiče zakona v predlaganem besedilu pa bi mu, če bi morali o njem odločati, nasprotovali, če seveda ne bi bil spremenjen z amandmaji, tako da bi bile tiste največje hibe odpravljene. Ne vemo pa, nismo prepričani, ali je filozofijo zakona mogoče zgolj z amandmaji spremeniti. Ampak to naj pokaže postopek, ki bo še tekel. Zakon ima svojo odliko, tudi to je že bilo poudarjeno, v tem, da spodbuja, da tako rekoč sili Vlado k razmisleku, da zahteva neko odzivnost, in to pot je bilo to doseženo, najmanj s tem, da se je Vlada potrudila pripraviti relativno obsežno, bolj kot običajno, mnenje, ki je, tako vsaj mi menimo, tudi dobro argumentirano in ki bo lahko v veliko pomoč pri izboljšavi predloga besedila v nadaljevanju postopka. Druga odlika, če smemo tako reči, tega predloga zakona je v tem, da je tako rekoč v celoti skladno z, v narekovajih rečeno, zdravorazumskim javnim mnenjem, in bi najbrž težko našli, če bi sedaj spraševali ljudi v javnosti, koga, ki bi nasprotoval o tej osnovni ambiciji, podrobnosti pa, kot vemo, itak v glavnem ne poznajo. Torej, to ujemanje z javnim mnenjem, z zdravim razumom in s predlogom zakona je nekaj, kar je v podporo predlogu, zato ker govori o tem, da se naša družba, posamezniki zavedamo tega problema in ker se ujema s tem, da se terja najti določene rešitve. Problem pri tem je, da to, kar je splošno sprejeto v javnosti, to, kar je zdravorazumsko sprejemljivo, ni nujno vedno tudi strokovno utemeljeno. In ta drugi del, ta strokovna utemeljitev, dopolnitev spremembe se naj po sodbi Poslanske skupine nepovezanih poslancev še dogodijo. Kar se tiče problemov insolventnosti podjetij, insolvenčnih postopkov, zakonodaje in tako naprej, je to seveda nekaj, kar je sestavni del kapitalističnega gospodarskega sistema in temu se izogniti v celoti tudi drugje ne morejo in tudi pri nas, tudi v prihodnosti, se temu najbrž ne bomo. Ampak te ambicije, tako radikalne, predlog zakona tudi nima, ima ambicijo preprečiti pretirane zlorabe in mi lahko strnemo njegovo osnovno filozofijo v prepoved. Bolj kot v preprečevanje je ta zakon usmerjen v prepovedovanje tega, da bi tisti, ki so bili omenjeni kot lastniki, kot poslovodje ali kot nadzorniki, lahko to svojo funkcijo opravljali še kje drugje, če bi se pokazalo, da so bili sokrivi za insolvenčne postopke, prepoveduje se opravljanje teh funkcij v smislu splošne uradne dolžnosti po odpoklicu in moram reči, da si ne znam predstavljati, kako bi se ti koncentrični krogi lahko širili, če bi se to v resnici v praksi dogodilo. V tako majhni skupnosti, kakršna je naša, bi težko dosegli to, da bi koga lahko iz teh koncentričnih krogov, ki se bodo širili, sploh še izvzeli. Prepoved je namenjena tudi uveljavljanju lastniških pravic in seveda pravic, ki iz lastništva izhajajo, in funkcij poslovodstva in nadziranja. Če bi se, tako kot je zakon spisan, v resnici začel izvajati, se bojimo, da bi to imelo takšne posledice, da bi nadzorne funkcije, funkcije upravljanja, funkcije lastnikov bile lahko v situaciji, ko bi doživele kolaps in morebiti več negativnih posledic in celo gospodarski zastoj zagotovo v določenem delu. Torej, če vsi govorimo o tem, da ima zakon prave namere, da so nameni dobri, da so pravi, da so rešitve, kakršne so predlagane, takšne, da se jim da tudi oporekati, potem pa verjetno lahko sklenemo, tudi po današnjih predstavitvah uvodnih stališč, da bo zakon vendarle doživel nadaljnjo obravnavo, da se bo soočil s stroko, da se bo soočil tudi s predstavniki različnih gospodarskih asociacij in da bomo takrat verjetno šele videli, kakšne bi lahko bile implikacije izvedbe takšnega zakona, kakršen je predlagan. Samo še nekaj besed v zvezi z izjemami. Predlagatelj se zaveda morebitnih slabosti sprejema zakona v citiranem besedilu, zato tudi predvidi izjeme. Torej, lahko bi se kdo iz teh prepovedi tudi izvzel, seveda potem šele, ko bi po načelu obrnjenega dokaznega bremena dokazal, da ni nič kriv. Ampak samo načelo obrnjenega dokaznega bremena samo po sebi ni absolutno dobro. Lahko ima, lahko povzroča tudi določene hibe, in ko se iz posamičnih upravičenih primerov prepovedi to generalizira, lahko pride do nepredvidenih posledic in verjetno bi se zgodilo, to bi se najbrž dalo tudi s številkami empirično dokazovati, da bi bilo bistveno manj krivih, kot tistih, ki bi bili po uradni dolžnosti kaznovani, ker bi bili po uradni dolžnosti kaznovani tudi tisti, ki niso nič krivi. To je implikacija tega problema, vendar bi morali to šele dokazati. Njim dokazati, da so krivi, sami morajo kasneje dokazovati, da niso imeli vodilne ali ključne vloge pri sprejemanju odločitev, ki so bile slabe. Tako da bo tudi ta problem obrnjenega dokaznega bremena treba temeljito premisliti in mislim, da je generalizacija, posploševanje kaznovanja, kakršno je zdaj predvideno v zakonu, pretirano oziroma kot je sam predlagatelj rekel, radikalno.
Hvala. Gospod Anton Colarič bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Gospa ministrica s sodelavcem, kolegice in kolegi! Naj že na začetku povem, da bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona, ki ga je v obravnavo predložila skupina poslancev, v tej fazi večinoma podprli. Razlogi za to so jasni, saj skuša zakon na nek način razrešiti situacijo, v katero so zapadla številna podjetja v preteklosti, ko so družbeniki, poslovodstvo in nadzor namerno spravili svoje podjetje v stečaj ali prisilno poravnavo, na drugi strani pa so brez kakršnikoli posledic sodelovali v ustanavljanju, vodenju in nadzorstvu drugih podjetij, vse na škodo upnikov in zaposlenih. Zavedamo pa se, da je predlog nujno potreben številnih sprememb in v poslanski skupini bomo aktivno sodelovali pri oblikovanju le-teh. Predvsem je po našem mnenju ustavno sporno omejevanje podjetniške pobude z vključitvijo družbenikov v določbe zakona. Odgovornost le-teh bi bilo primerneje urejati v Zakonu o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju, deloma pa so določene že v 8. členu Zakona o gospodarskih družbah – spregled pravne osebnosti. Nikakor pa v poslanski skupini ne želimo stigmatizirati pojma "podjetnik", kar je v predlogu deloma možno. Menimo namreč, da je podjetništvo lahko gonilna sila razvoja celotne družbe in dodatno omejevanje le-tega že na ideološki ravni bi bila velika zaviralna sila. Vprašljiva je tudi umestitev določb predloga v 10. člen zakona. Menimo, da bi bilo pravilneje umestiti omejitve v 255. člen, ki govori o imenovanju in mandatni dobi članov organov vodenja in nadzora. V predlog bo treba vnesti veliko bolj določene pogoje, ki bi omejevali funkcijo poslovodstva in nadzora, po principu angleškega Company director disqualification act oziroma Zakon o direktorskih dolžnostih in obveznostih. Na koncu obenem upamo, da ne bomo zapadli v situacijo, ko bo poslovodstva in nadzornike odvračalo od pravočasnega sklicevanja postopkov prisilne poravnave ali stečaja in s tem dodatnemu oškodovanju upnikov in zaposlenih. Žalostno je, da je podjetniška in menedžerska kultura v Sloveniji tako nizka, da so takšni ukrepi sploh potrebni. Ob tem bi bilo utopično verjeti, da se zlorabe ne dogajajo. Predlog zakona je, ob vseh pomislekih, v naših očeh primerna osnova za nadaljnjo obravnavo, s katero lahko deloma tudi obrnemo kulturo v smer odgovorne družbe. Morda pa bi razmislili še o tem, da bi obstoječi etični kodeks, ki je sprejet, vnesli v zakon, saj, zgleda, še nismo zreli, da bi spoštovali le moralne norme. Hvala lepa.
Hvala. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava poslank in poslancev. Najprej ima besedo gospod Žerjav v imenu predlagateljev. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej bi se zahvalil za konstruktivno kritiko našega predloga zakona. Največ vprašanj, ki se je odprlo, je, kaj s podjetji v državni lasti oziroma tistimi, v katerih je država lastnik v večjem odstotku kot je 25. Naj uvodoma povem, da je takšnih podjetij v Sloveniji 55. 55 podjetij, v katerih je država večji lastnik kot je 25 %, tako da to ni neko grozno veliko število in bi se zagotovo ta zadeva dala rešiti. Sam sem pa mnenja, da bi ravno v tem segmentu ta zakon dal največjo dodano vrednost, da bi državo dejansko prisilil v to, da postavlja kakovostne, kvalitetne nadzornike, da postavlja kakovostne uprave in se ji zagotovo v prihodnosti ne bi bilo treba bati, da bi katero od teh podjetij, v katerih je večji lastnik kot je 25 %, da bi katero od teh podjetij prišlo v takšne ali drugačne postopke insolventnosti. Ampak želel bi tako nazorno prikazati dve strani medalje. Na eni strani imam članek, prispevek iz današnjega Dela, pa bom prebral nekaj vrstic. "Zidarju odmrznili premoženje" je naslov. "Višji sodniki so razveljavili sklep Okrajnega sodišča v Cerknici o zamrznitvi premoženja gospoda Ivana Zidarja. Takšen predlog podjetja Liko so zavrnili. Ugotovili so, da je sklep okrajnega sodišča o izdaji začasne odredbe obremenjen z absolutno kršitvijo določb pravdnega postopka oziroma Zakona o izvršbi in zavarovanju. Med drugim so se strinjali z Zidarjevim pooblaščencem, odvetnikom Zoranom Hartmanom, da upnik ni izkazal obstoja nevarnosti, da bo Zidar svoje premoženje odtujil ali skril, okrajno sodišče pa se ni opredelilo niti do Zidarjevih ugovornih navedb, s katerimi izpodbija upnikovo zatrjevanje o spornosti višine kupnine. Liko Liboje mora vrniti Zidarju 1518 evrov stroškov pritožbenega postopka." in tako naprej in tako dalje. To je na eni strani zgodbe, druga stran zgodbe pa je eno pisemce, ki sem ga dobil prejšnji teden od ene gospe. Piše tako: "Bom na hitro opisala mojo situacijo, pa bi vas samo prosila za nasvet. 10 let sem zaposlena v SCT, kot veste je sedaj zadeva takšna, kot je, 5 mesecev brez plač in podobno. Sedaj smo doma brez kakršnegakoli sklepa, tako da je status neznan in tako se ne morem prijaviti ne na zavod za zaposlovanje, ne do jamstvenega sklada nisem upravičena, dokler ni uraden stečaj. Vse to pa se vleče že v nedogled. Obrnila sem se že na vse institucije v tej državi, od inšpektorata za delo do vseh odgovornih, in odgovor so bili kopirani zakoni z internetnih strani. Poslala sem že blizu 200 prošenj za zaposlitev, po večini niti odgovora. Sem mama 13-mesečne hčerke in verjemite, da je zelo težko. Ne vem več, na koga se lahko obrnem." Tu imamo dve plati zgodbe. Na eni strani, bom rekel, skoraj, sploh ne vem, kakšne prave besede bi izbral, pa bom rajši pustil kot neko zaščitniško držo države. Na drugi strani pa, seveda, cel kup problemov. Mnenja sem, da se je treba postaviti predvsem na to stran ljudi. Na stran tistih, ki niso krivi, da so se znašli v takšnih zgodbah, kot so se znašli. In da je treba tistim, ki so take zgodbe zakrivili, stopiti na prste, zato da se tudi v prihodnje ne bodo takšne zadeve dogajale. Ta zakon, ki ga imamo v obravnavi, je ravno zaradi takšnih primerov, ki jih v Sloveniji, žal, ni malo. Če bi bil to samo en primer, bi človek rekel, je pač eksces, ki ga je treba obravnavati. Ugotavljamo pa, da je takih primerov več. Imamo sistemsko napako. Upam, spoštovana ministrica, da se vam je zareklo, ko ste kot primer dali Steklarsko Novo. Upam, da ne priznavate, da je Steklarska nova šla v stečaj zaradi neustreznega vodenja te firme oziroma zaradi neustreznega vodenja lastnika, kot države. Ker v nepravdnem postopku boste verjetno to dokazali, da so kakšni drugi razlogi bili za to, da je Steklarska Nova šla v stečaj. Če pa je res država kriva, da je šla Steklarska Nova v stečaj, potem pa je zadeva hudičevo zapletena. Kar se tiče nepravdnih postopkov, imamo zagotovila, da tečejo dobro, da ni nobenih zaostankov, da so rešeni zelo zelo hitro, tako da to ne sme biti problem, da bi tu karkoli razmišljali, da bi tu lahko kdorkoli imel kakršnekoli probleme. Govora je bilo tudi o načelu nedolžnosti. Načelo nedolžnosti velja, seveda, za kazenske postopke. Mi pa sedaj urejamo ustanavljanje novih firm. Nič drugega. Samo na ta segment zakona o gospodarskih družbah smo se osredotočili. Torej na segment, ki govori o ustanavljanju novih firm. To pa zato, da bi preprečili veriženje ustanavljanja firm, zato da kapitalisti v narekovajih rešujejo tako ali drugače svojo kožo. Takrat, ko enkrat zavozijo podjetje se ustanovi novo podjetje, tri, štiri, kolikor je pač potrebno. Na to novo podjetje se prenese vse tisto, kar je iz slabega, starega, zavoženega podjetja dobro: zdrava jedra, osnovna sredstva, ne vem kaj vse. Vse se prenese na novo podjetje, na starem podjetju ostanejo delavci in vse tisto, kar pač je nepotrebno. Z nič kapitala se vse skupaj pošlje v stečaj, kapitalist pa z novim podjetjem, kot da se nič ni zgodilo, zadevo pelje naprej in ne nosi nobene odgovornosti, nobenega rizika, ničesar. In nihče mu v tej državi nič ne more. Prebral sem primer, nihče nič ne more. Govorimo, da imamo zakonodajo dobro. Morda res, torej se ne uporablja, ali pa je slaba. Nekaj ni v redu. Sistem ne funkcionira. Kar se tiče obrnjenega dokaznega bremena; alternativa obrnjenemu dokaznemu bremenu je to, kar imamo. To je alternativa temu. Vsi vidimo, kakšni rezultati so. Niso dobri. V nekaterih primerih zagotovo ne, da ne bom rekel, v nekaterih izbranih primerih. Jaz seveda nisem vseved. V Slovenski ljudski stranki smo odprti za pripombe, za predloge. Pripravljeni smo zakon tudi dopolniti, če smatrate, da je v nekaterih segmentih pretrd, preveč radikalen. V vsakem primeru pa bi bilo slabo in bi bil tudi slab signal, po moji oceni, da se ta resen poskus popravka ene od anomalij v slovenskem gospodarstvu zavrže. Po moji oceni bi bil to slab signal. In sem tudi mnenja, da je takih anomalij še nekaj, in bi jih bilo treba korak za korakom lepo počasi začeti spreminjati, da v prihodnosti ne bomo prihajali več do takšnih zadev, kot smo jim priča v zadnjem času. Sem pa presenečen in bom to kakorkoli povedal, da vendarle čutim neko podporo temu zakonu, vsaj načelno. Praktično samo ena poslanska skupina je na nek način odrekla podporo temu zakonu. In to tista, ki v vsakem drugem stavku pove, kako je treba tajkune zapreti, kako jim je treba pobrati vse premoženje, da bodo v prihodnosti upokojenci imeli dobre penzije. To ni v redu in ni korektno. Če že, potem dajmo, združimo vso modrost, ki je in popravimo, izboljšajmo ta zakon, zato da bomo preprečili anomalije, o katerih sem govoril. Hvala lepa.
K besedi se je javila gospa ministrica Radićeva. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa. Jaz bi v nadaljevanju te razprave povedala, da pravzaprav so vse poslanske skupine, vsi dosedanji razpravljavci ugotovili, da namera je prava, to je potrdila Vlada, to sem potrdila tudi sama v mojem uvodnem nastopu. Zaradi tega težko sprejmem dejstvo, da se gremo oziroma da uveljavljamo zaščitniško držo države, da se ne postavljamo na stran ljudi. Mislim, da to ni upravičeno. Seveda si stalno prizadevamo, in smo že tudi z določenimi rešitvami pomagali k temu, da se zaščitijo ljudje, kdo pa drug. Kaj je bilo danes še izpostavljeno? In to se mi zdi zelo v redu, kar je poslanec gospod Vizjak povedal, in tudi drugi ste to ugotovili, in to sem jaz že večkrat, tudi pri obravnavi prejšnjih sprememb Zakona o gospodarskih družbah, ko smo reševali tihe družbe, povedala. Dejstvo je, da problem ni toliko v zakonski opredelitvi, v zakonskih določilih, ampak je problem v njihovem izvajanju. In tudi v primeru ustanavljanja verižnih podjetij, v primeru teh anomalij se še enkrat kaže to, da pravzaprav sodna veja oblasti ne izpolnjuje dovolj učinkovito vseh določil, ki so v zakonu že opredeljene. Obrnjeno dokazno breme je pa pravzaprav tisto, kar tudi nas najbolj moti. In kar ste tudi vi, spoštovani gospod Žerjav, sedajle zelo lepo povedali. Jaz sem na primeru Steklarske Nove želela razložiti, kaj to pomeni obrnjeno dokazno breme. V tem postopku, se pravi, še preden se ugotovi, ali so tisti, ki so vodili Steklarsko Novo, ali tisti, ki so nadzorovali Steklarsko Novo, ali lastnik – država bili krivi za ta stečaj, še pred tem so vsi ti obsojeni, kot da so krivi. Se pravi, mora država, morajo nadzorniki, morajo poslovodje dokazovati, da temu ni tako, da niso krivi. In v tem času dokler sodišče ne odloči, nimajo nobenih pravic, ne morejo biti poslovodje, ne morejo biti nadzorniki in lastnik ne more uresničevati glasovalnih pravic. To sem želela takrat izpostaviti in to je tisti problem, kot sem rekla, ki ga je treba rešiti. Mislim tudi, da se da z eno drugačno opredelitvijo tega člena tako zapisati, da do takih anomalij na drugi strani ne bo prišlo, ker ni smiselno sprejemati enih novih zakonskih določil, ki bojo na drugi strani pa nam naredili probleme, lahko še večjih razsežnosti. Pa mislim, da ni to potrebno. Če gledam to primerjavo; to obrnjeno dokazno breme je pravzaprav en unikum. Tudi vi v predlogu zakona, ko naštevate primerjavo z drugimi državami, niste našli takega primera. Vse primere, ki ste jih navedli – Luksemburg, Velika Britanija, Španija –, vse sankcije temeljijo na predhodni ugotovitvi krivde, kakršnekoli že, samo organi so različni, ki to ugotovijo. In mislim, da na teh, in so te rešitve primerjalne [[…]]Recimo, meni osebno je rešitev Velike Britanije dosti blizu, se mi zdi hitra in lahko izvedljiva in tudi učinkovita v Sloveniji. Se pravi, take rešitve bi bilo po moje treba v nadaljevanju implementirati v zakon, zato ker nam nič ne bo pomagalo, če zopet nekaj zapišemo v zakon, če na drugi strani potem bomo ugotovili, da zaradi različnih razlogov teh določb ni možno implementirati. In še nekaj – ste gospod poslanec prebrali nam članek o SCT. SCT je bil oproščen krivde, če prav razumem, nisem sama prebrala prej tega članka. Se pravi, sodišče je na podlagi ene obsodbe, ki je temeljila na zdajšnjih zakonskih normah, ugotovilo, da je SCT oproščen krivde, in seveda tisti, ki so te postopke sprožili, pa morajo zdaj celo vrniti neko odškodnino. Grozljivo, če mene vprašate. Ampak, dajte pogledat na drugi strani. Kje pa imamo garancijo, da če zdaj sprejmemo ta zakon in rečemo [[…]]Ker tukaj v tem zakonu pa zdaj piše, da mora sodišče ugotoviti, ali je poslovodja, nadzornik ali lastnik prispeval k temu, da je podjetje prišlo v stečaj ali je insolventno in ali je kriv za to. Kje pa imamo zdaj zagotovilo, da v teh primerih bo pa sodnik rekel, da ni kriv? Nič nismo rešili in tukaj želim opozoriti na jedro problema. Jedro problema je preganjanje takih anomalij. In v to smer mislim, da bi morali vsi skupaj usmeriti svoje ukrepe, svoje ideje, svoje predloge. Na tej točki mislim, da zdaj šepamo. Z zaostrovanjem zakonskih norm na tak način pa v bistvu zelo omejujemo gospodarsko svobodo, svobodno ustanavljanje podjetij in zdaj vas samo še nekaj prosim, postavite se v vlogo podjetnika, poštenega podjetnika. Povejte mi, ali boste, ko bo ta zakon veljal, pripravljeni prevzeti funkcijo menedžerja, pripravljeni se iti nadzornika, pripravljeni ustanavljati podjetja v Sloveniji, če vam bo grozilo, da recimo še dve leti, ko boste firmo prodali, vas bo lahko nekdo preganjal, da ste bili krivi za stečaj tiste firme, ki ste jo že vi prodali? Ko boste morali dokazovati naprej, da niste bili krivi, da je prišlo do insolventnosti ali do stečaja, zaradi tega, ker je prišlo do različnih situacij, kaj jaz vem, gospodarska kriza. Zakaj bi se pa to šli v Sloveniji? Jaz tudi približno ne. In verjemite, da podjetniki se ne bodo s tem ukvarjali, ampak bodo šli v druge države in bodo tam ustanavljali podjetja, kjer seveda take hude sankcije niso predvidene. Lopovov s tem še zmeraj ne bomo po mojem mnenju na tak način zavrli. Se pa strinjam in zdaj sem še posebej pozorno prebrala prav to primerjalno ureditev, ki ste jo sami vi pripravili, in kot sem rekla, vidim pa dobre rešitve, če delamo naprej na primeru Velike Britanije. Ta primer, ki pa ne temelji na predhodnem dokazovanju nekrivde, ampak temelji na tem, da stečajni upravitelj, ko pride firma v stečaj, pripravi poročilo in on ugotovi ali je bil stečaj povzročen namenoma in kdo je kriv za stečaj. Zakaj je prišlo do stečaja? Ta rešitev se mi zdi v tem trenutku dosti blizu optimalne rešitve za Slovenijo, tudi ob upoštevanju, kakšen sodni sistem imamo in kakšno ureditev imamo na drugih področjih. Toliko sem še želela dodati. Še enkrat izpostavljam to, da se zavedamo tudi mi tega problema, da gledamo Zakon o gospodarskih družbah, tudi pripravljamo celovite spremembe Zakona o gospodarskih družbah. Imamo medresorsko skupino, ker to ni problem, ki bi ga lahko rešilo par uradnikov na enem ministrstvu. Sprememb je potrebnih več in morejo biti predvsem celovite, če želimo to urediti. Tudi ne gre samo za Zakon o gospodarskih družbah, ampak gre tudi za druge zakone, je treba spremeniti zakon o – najmanj kar je – Zakon o sodnem registru, za slamnata podjetja smo že eno leto nazaj predlagali spremembo Zakona o delovnih razmerjih, kjer bi preprečili prezaposlovanje delavcev iz mam na hčerinske družbe z namenom, da se jih rešimo tako, da bi povečali obdobje, se pravi število let, v katerih mora mama, se pravi glavno podjetje skrbeti in prevzema odgovornost za plačilo delavcev, tudi če so ti prerazporejeni na hčerinske družbe, vendar zakon ni prišel v obravnavo. Upam, da se spomnite, kdo je bil proti. Proti so bili sindikati, če se prav spomnim, na Ekonomsko-socialnem svetu. Skratka, ampak ne glede na to, še enkrat ponavljam, mi si prizadevamo, da bi na tem področju prišli naprej, ampak še enkrat rečem, smo pripravljeni tudi sodelovati pri iskanju rešitev, ampak pri iskanju takih rešitev, ki bodo izvedljive in ki bodo res prinesle en napredek naprej na tem področju, ne pa povzročile probleme na drugi strani, upočasnile gospodarsko rast ali karkoli drugega. Torej, to je še prispevek z moje strani. Hvala.
Hvala. Besedo ima Zalokar, Zanoškar, Majhenič [[...]]Gospod Rezman, izvolite. Se odpovedujete. Franco [[…]]Gospod Frangež, izvolite, imate besedo, pripravi naj se gospod Bogovič.
Vrsta razpravljavcev danes je že povedala, da predlagatelj pri tem osnutku zakona, pri tem predlogu zakona zasleduje dobre namene in tudi sam verjamem, da ima Slovenska ljudska stranka najboljši možni namen pri tem, da na ustrezen način stopimo na prste tistim, ki mnoge izmed nas jezijo. Jezijo državljane, jezijo predlagatelja, pa jezijo tudi mene. Jaz sem vesel, da je gospod Žerjav prej z imenom in priimkom opisal primer, ki ga jezi in sem prepričan, da jezi vse nas. Omenil je Ivana Zidarja in SCT. Prebral je članek, iz katerega izhaja, da njegovo premoženje danes več ni zamrznjeno zaradi tega, ker so bile kršene neke procesne predpostavke. Te procesne predpostavke so ključen problem, ki ga jaz vidim v naši zakonodaji, ker v tej državi se sodišča, tako se zdi, več ne sprašujejo, ali je nekdo kriv ali ne, je nekdo kršil zakon ali ne, je ravnal pošteno in pravično ali ne, ampak, ali je bil izpolnjen nek formalen pogoj. Ali je v roku vložil nek zahtevek, ali je v roku ugovarjal, ali je ugovarjal na predpisan način in podobno. Če mene vprašate, v tem leži jedro neučinkovitosti našega pregona in ugotavljanja odgovornosti tam, kjer se ta odgovornost mora ugotavljati, na sodišču. Jaz Ivana Zidarja, Hilde Tovšak in podobnih ne poznam. Poznam pa tisoče podjetnikov. In če mene vprašate, kljub temu, da se zavedam, da bi bilo politično danes izjemno oportuno govoriti tako, kot je morda govorila večina te dvorane doslej, se ne strinjam s takšnim ukrepom, ne morem se strinjati s takšnim ukrepom, ker mislim, da je še en v seriji slovenskih unikumov, po tem, ko so izhodišča gospodarskega prava v tej državi bila postavljena na povsem primerljiv način, po nemškem vzoru, da te rešitve zdaj nadgrajujemo z nekimi avtomatizmi v želji, da preprečimo ravnanja, ki nam kot družbi niso všeč in nam ne smejo biti všeč. Pri tem spet ne bomo uspešni, to vam jamčim. Tisto, kar me najbolj moti, je avtomatizem. Vsakdo, ki podjetje spravi v nek postopek insolventnosti, in teh je več, ne more v bistvu več opravljati svoje dejavnosti. Ne more več ustanoviti podjetja, ne more več voditi podjetja, ne more sodelovati v organih nadzora. Zdaj pa mi povejte, ali je postopek stečaja sam po sebi nekaj, kar inkriminira? Je postopek prisilne poravnave sam po sebi nekaj, kar kaže na inkriminacijo nekega ravnanja? Če je, in meni se zdi, da je večina te dvorane danes povedala, da je, potem, prosim lepo, ne samo prepoved ustanavljanja novega podjetja, ampak, ko je podjetje v stečaju, naj pride kombi, naj pride policijska marica in hop, hop, takšno osebo v "čuzo". Bodimo potem celoviti! Kaj bomo prepovedali ustanavljanje novih podjetij, dajmo takšne ljudi v zapor, če je to tista predpostavka, ki sama po sebi inkriminira. Jaz pa mislim, da je treba povedati, kot glas razuma v tej dvorani, da je podjetništvo nekaj, kar je treba v tej državi spodbujati, da je podjetništvo samo po sebi prevzemanje rizika. Jaz cenim tisoče in tisoče ljudi v tej državi, ki so od leta 1990 naprej pokazali, da je ta država lahko zelo podjetna. In jaz mislim, da vsi pač niso barabe, ta zakon pa pravi, da so vsi barabe, dokler ne dokažejo drugače. In namesto, da bi res premislili, kaj je v našem sistemu tako narobe, da se Ivan Zidar, Hilda Tovšak in podobni ne ujamejo na trnke naše pravne države, bomo postavili mrežo, na katero se bodo ujeli vsi – pošteni in nepošteni. In potem seveda imajo možnost, da, ker so po zakonu krivi, dokažejo, da so nedolžni. Jaz mislim, da je to kriminalizacija podjetništva, jaz mislim, da bomo imeli zelo slabe indekse na tem področju, ki kažejo, kako zelo nepodjetni smo postali, kako malo naših podjetij preživi, ne zaradi tega ker so vsi barabe, ampak zato, ker nastopajo na trgu, kjer marsikaj ni urejeno. In ker podjetje v tej državi in vsaki drugi državi lahko spraviš v stečaj, tudi če bi naredil vse po "reglcih", vse tako, kot je prav, vse tako kot je pravično in pošteno. V končni fazi, v tej dvorani smo prejšnji teden govorili o podizvajalcih, ki so ostali na suhem zaradi SCT in zaradi Darsa, če mene vprašate. Ti podizvajalci so vsi po vrsti zreli za stečaj, ampak vprašanje je, če so ravnali tako, da bi jih morala zadeti sankcija, ki jo danes sprejemamo v našo gospodarsko zakonodajo. Dal vam bom še en primer. Invalidsko podjetje v Mariboru, zrelo za stečaj. Veste zakaj? Ker je država, po mojem mnenju na premalo premišljen način, predpisala obvezni pobot. Mimogrede, to podjetje se lahko na enostaven način v nadaljnjem zakonodajnem postopku ekskulpira, zato ker je 75 % lastnik tega podjetja država. Vodstvo tega podjetja se na vse kriplje trudi, da bi spravilo podjetje na zeleno vejo, ampak Ministrstvo za gospodarstvo nima ukrepov, bojda sredstva de minimis pošla. Ministrstvo za delo ne more pomagati, ker je menda pristojno Ministrstvo za gospodarstvo. To podjetje bo šlo v stečaj. In kaj potem?! Višek hipokrizije pri tej temi pa se mi zdi pravzaprav tisti delček stališča Vlade, ki pravi: Saj v osnovi dobri nameni, vse v redu, ampak za državo pa to ne more veljati. Zakaj? Ali država nima, ne enakih, bistveno boljših pogojev za to, da poskrbi, da v podjetjih, katerih lastnica je, gredo stvari tako, kot morajo iti? Vse mehanizme ima, privošči si lahko najboljše odvetniške pisarne. En podjetnik si jih ne more. Tisti podjetnik, ki si ne more privoščiti ustrezne drago plačane pravne asistence, dragih odvetniških pisarn, tisti podjetnik bo nasrkal. Spomnil bi vas na leto 1999, ko je ta Državni zbor sprejel Zakon o finančnem poslovanju podjetij. Govorim o izbrisanih podjetjih. Tam smo spet rekli: tri predpostavke na katerih podjetje sodišče po uradni dolžnosti izbriše brez ugotavljanja odgovornosti, ipso iure, po samem zakonu. Takratni namen je bil prečistiti gospodarsko polje. Ne samo, da smo jih izbrisali, družbenikom tistih družb, smo rekli, "vi ste zdaj osebno odgovorni za vse kar so vaše družbe ustvarile", brez tega, da bi kakorkoli skušali individualizirati krivdo, odgovornost, ker je nekdo res ravnal malomarno ali celo naklepoma oškodoval upnike. To nas v tej državi ne zanima. Ker imamo probleme z individualiziranim ugotavljanjem odgovornosti v tej državi, pač bomo sprejemali ukrepe, ki bodo veljali za vse. Vsi v tej državi smo barabe. Še to bi vas opozoril. Jaz poznam kar nekaj podjetij v času te gospodarske krize, konkretno v Mariboru, kjer je bil večji problem v tem, da je bil stečaj sprožen prepozno in se potem dejansko več ni dalo narediti nič, ni se dalo izluščiti iz nekega podjetja zdravih jeder, ki bi lahko bila sposobna živeti dalje in ostati konkurenčna na trgu. Ta zakon bo dodatno prispeval k temu, da bodo stečaji sproženi kasneje. Jaz vendarle mislim, da je treba nekaj narediti, ker se jaz v analizi stanja z gospodom Žerjavom popolnoma strinjam in jaz mislim, da to javnost od nas tudi pričakuje. Osebno pa bi si želel, da vežemo te posledice, pa kar se mene tiče, še hujše posledice, ne samo prepoved ustanavljanja podjetij, ne samo prepoved vodenja podjetja, ne samo prepoved sodelovanja v nadzornih organih, ampak hujše posledice, ampak na druge predpostavke. Če gre podjetje v stečaj, to samo po sebi zame ni kriminal, ampak je legalna oblika tega, da se podjetje prečisti starih obveznosti in je sposobno zaživeti na novo, zato da na ta način ohranimo delovna mesta, zato, da morda najdemo primernejšega lastnika. Zato, da mu damo neko novo dinamiko, s katero bo morda na našem in svetovnem trgu bolj konkurenčno. Mislim pa, da je to treba vezati na drug vzrok, ne samo začetek nekega insolvenčnega postopka. Kaj bi to lahko bilo? V švicarski zakonodaji govorijo o škodljivem stečaju. To predlagatelj sam omenja v mednarodnopravni primerjavi. Morda je škodljivi stečaj nek institut, ki bi ga bilo treba v naši insolvenčni zakonodaji, ne v ZGD, urediti, da bi na nek način razmejili poštene od nepoštenih, ker, kot rečeno, podjetje lahko pride v stečaj tudi, če je vodstvo in lastniki, če so vsi skupaj ravnali pošteno in skrbno. In na ta način, s sprejemom takšnega zakona bi v bistvu samo rekli: "v tej državi se ne splača tvegati", ker tisti podjetnik, ki želi uspeti, mora tvegati, mora se iztegniti iz kroga te lastne varnosti. Če tega ne želi, če tega ni sposoben, potem res bolje, da je državni uradnik. Pa spet delam krivico pomembnemu delu državnih uradnikov. Poglejte, kaj bi bilo treba narediti, in jaz toplo priporočam Vladi, da v napovedani celovitejši reformi ZGD premisli o teh stvareh. Mislim, da že dosedanji poizkusi sprememb ZGD, ki jih je predlagala Slovenska demokratska stranka, nakazujejo potrebo po tem, da je treba v tej državi, v naši zakonodaji bolje urediti vprašanje konflikta interesov. Slišim, da v gospodarskopravni teoriji je ta razprava v tujini zelo živahna; pri nas je praktično ni, ali pa je izolirana na strogo strokovne kroge. Drugič. Okrepiti pravne standarde, kaj pomeni biti dober gospodarstvenik. Mi imamo v naši gospodarski zakonodaji praktično v enem odstavku napisano: "Skrbnost dobrega gospodarja oziroma v primeru gospodarskih subjektov skrbnost dobrega gospodarstvenika." To bi naj bil institut, ki bi ga naj v teh, koliko, 18 letih, če se ne motim, kolikor velja Zakon o gospodarskih družbah kot povsem primerljiv zakonodajni okvir za nastop gospodarskih subjektov na trgu, sodna praksa že napolnila z neko vsebino; očitno ga ni, morebiti moramo mi ustrezno zapolniti ta standard z ustrezno vsebino. Kaj so predpostavke? Kaj so tiste naloge, ki jih mora dober gospodarstvenik opraviti za to, da podjetje preživi na trgu, da podjetje prosperira, in pri tem izhajati čim bolj iz tega, da če ne bo tega naredil, bodo ostali upniki nepoplačani, bodo ostali zaposleni brez dela itd.? Jaz mislim, da z enostavnimi ukrepi, ki bi kar rekli, "vsi, ki spravijo podjetje v stečaj, krivdno, z veliko malomarnostjo ali z običajno malomarnostjo, ne morejo biti predmet sankcij, ki jih prepisuje te zakon". Res je, v tej državi manjka poslovne kulture, v tej državi manjka ustrezne poslovne etike, kaj je samo izraz, da mogoče smo postali moralno zelo izpraznjena družba, ampak mislim, da na način, ki bi počez, brez ugotavljanja individualne odgovornosti, brez tehtanja posamičnih ravnanj, preden postaneš kriv, da brez teh ukrepov ne bo šlo. Mi imamo v dveh delih ZGD sicer to vprašanje, primerjalno gledano, čisto ok urejeno, ampak žal ni primerov. 8. člen ZGD govori o spregledu pravne osebnosti, ki je v praksi neizkoriščen institut, mimogrede tudi zato, ker smo v drugih zakonih pač uvajali avtomatizme, in mislim, da v 255. členu imamo urejeno odgovornost uprav nadzornih organov. Vas bom na primeru države vprašal, kateri nadzornik, ki ga je na položaj nadzornika postavila država, je v zadnjih 18 letih odgovarjal za svoja ravnanja z vsem svojim premoženjem, mimogrede, ker to je dikcija ZGD: "Nadzornik za svoje odločitve odgovarja z vsem svojim premoženjem." Povejte mi, kateri je? Kolikor jaz vem je tudi v tem SCT država bila zelo dolgo prisotna in bi se morebiti danes morali spraševati, kako smo lahko dopustili, da je bil SCT privatiziran na ta način, kot je bil privatiziran, in kako to, da so mu vse politične stranke, od rdečih do črnih – in tudi ljudska stranka mislim, da tukaj ni brez grehov, glede na to, da je dolgo vodila prometni resor – tako dolgo asistirale Zidarju pri izgradnji njegovega imperija? Jaz svarim pred premalo premišljenimi potezami, prehitrimi potezami, potezami, ki ne bodo imele soglasja v stroki, ko sprejemamo ukrepe, ki naj bi bili po mnenju te dvorane zveličavni. Po mojem mnenju pa bodo velike ribe še vedno znale zaobiti, če ne drugače s tem, da bodo svoje premoženje in svojo dejavnost prenesli drugam. Ta mali pa bodo spet tisti, ki se bodo na veliko ujemali v mrežo, na kateri bo velik napis: "Ne želimo si podjetne Slovenije".
Hvala. Besedo ima gospod Žerjav kot predlagatelj. Izvolite.
Hvala lepa. Kolega Frangež, se mi zdi, da ste šli malo čez rob. Nihče nikogar ne inkriminira in se strinjam z vami, da stečaj ni kriminal v svojem bistvu. Je pa res, da je v Sloveniji velikokrat bil. Velikokrat je bil še kaj več od kriminala. Zadnji dve leti spremljamo po televiziji marsikaj. Ne govorim, da je kriminal, zagotovo pa so svinjarije brez primere. In, kaj se zgodi? Nič se ne zgodi. Ali bomo sedeli tukaj v Državnem zboru križem rok in čakali na nekoga, da nam bo nekdo dal neko rešitev? Ali bomo kaj predlagali in poskušali kaj spremeniti? Ja, unikum je. Seveda, tudi država Slovenija je v velikih primerih unikum. Žal je temu tako. Ne moremo biti ponosni na to, da smo unikum v marsičem, da ne znamo zadeve porihtati tako, kot bi jih bil treba. Ne vem, zakaj. Koga se bojimo? Ali pa je resnica ta, da ta omrežja resnično tako obvladujejo celotno sceno, da temu tako rečem, da se tudi z zakoni več ne da nič narediti? Ne ujamejo se v mrežo, resnično je. Očitno je preredka. Treba jo je postaviti bolj na gosto, da se bodo ujeli. 300 milijonov evrov je v zadnjih dveh letih šlo v Liechtenstein in v Ciper. Najbrž "pošteno" zasluženega denarja, najbrž. 300 milijonov evrov, pa najbrž ne od tistih podizvajalcev, ki čakajo sedaj na poplačilo s strani teh velikih baronov, kot ne vem na kaj. Najbrž ne od tistih. Nihče tu nikogar ne inkriminira. In stečaj ni kriminal. Je pa res, da je pri ustanavljanju firm. Poudarjam še enkrat, skoncentrirali smo se le na tisti del Zakona o gospodarskih družbah, ki govori o ustanavljanju novih družb, nič drugega. Ne spreminjamo nič drugega. Samo pogoje za ustanavljanje novih firm zaostrujemo, zato ker menimo, da tisti, ki so tiste svinjarije, o katerih sem govoril, naredili, pač nimajo pravice več ustanavljati novih firm, dokler svojih zgodb za nazaj ne počistijo, skratka, ne dajo na mizo in dokažejo, da so storili vse tako, kot je bilo treba. Ne more biti tako. Strinjam se, ustanavljanje in svobodna gospodarska pobuda, pa riziko in ne vem kaj vse. Ja riziko je, normalno, da je riziko. Ne more pa to tudi tako biti, da bom ustanovil gospodarsko družbo, pa bom potem že videl. Če bo šlo, bo šlo, če pa ne bo šlo, pa bom ustanovil novo, pa bom to prenesel na novo. Tisto, kar bo ostalo, bo pa ostalo, in terjatve in tako naprej. Tako pa tudi ne more biti. In če mi drugo podjetje ne bo šlo, bom videl, pa bom ustanovil tretje in tako naprej v nedogled. Za seboj pa bom puščal razdejanje. Neka meja mora biti. Mogoče je ta zastavljena preostro, ne vem. Kar tja v nedogled spremljati te zgodbe, iz dneva v dan nove, in vse po istem kopitu, ne vem, ne zdi se mi prav. Bilo je zastavljeno dobro vprašanje, zakaj ne odgovarjajo nadzorniki in uprave. Zelo dobro vprašanje. Kaj mislite zakaj ne? Zato, ker so bili postavljeni tako, kot so bili postavljeni na ta mesta. In so pač vodili politiko takšno, kot jim je bila naročena vseh teh 20 let. In zato pravim, da bi ta ukrep imel največjo dodano vrednost ravno za državna podjetja, ker bi najbrž takrat država začela razmišljati, koga bo postavila za člana predsednika uprave in za nadzornike. Tam bi bila to resnično največja dodana vrednost. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima [[...]]Želite repliko, gospod Frangež? Izvolite.
Če mene vprašate, velja povsod v podjetnem svetu to, da mora podjetnik nekajkrat probati, predno uspe. You win some, you lose some. Jaz se strinjam, da je slovenska gospodarska praksa pripeljala do nekaj zgodb, ki nas morajo vse skupaj skrbeti. In jaz mislim, da bi podrobnejša analiza teh zgodb nas morala pripeljati do odgovora na vprašanje, kaj je treba v našem redu storiti, da bomo to preprečili. Dotlej zame ostaja zelo jasno stališče, da z avtomatizmi ne bomo rešili ničesar. Kot rečeno, naj ne bo ustvarjen napačen vtis, da želim kogarkoli od teh velikih baronov, tajkunov, ne vem kako jih še imenujemo, varovati. Mislim pa, da moramo tudi v teh primerih z eno treznostjo in previdnostjo pomisliti na mala podjetja. Če mene vprašate, nas bo iz tega gospodarskega blata potegnil samo podjeten človek, ki ima idejo, ampak tudi tak človek, ki se mu morebiti ne bo posrečilo, ker je to predmet gospodarskega rizika. In jaz si želim, da bi se v Sloveniji ustanavljalo čim več podjetij, tudi če kakšno od njih ne preživi, ker mislim, da je podjetništvo nekaj lepega, nekaj poštenega, nekaj plemenitega, je želja po tem, da se iztezaš, da dosežeš nekaj več, je želja po tveganju zato, da na koncu nekaj tudi dobiš. In res verjamem, ker zakon pravi, da je stečaj sam po sebi kriminal, ker zakon – vaš predlog – veže na začetek nekega insolvenčnega postopka neko posledico. Ponovno, če bo zakon šel v nadaljnjo obravnavo, premislite o tem, ali je res začetek insolvenčnega postopka tisti pravi vzrok. In še nekaj; nekajkrat smo govorili o spremembah finančne zakonodaje. Zakon o finančnem poslovanju, postopkih zoper insolventnosti in prisilnem prenehanju. Gremo v nek proces, ko upniškim odborom dajemo vse več pristojnosti. Če mene vprašate, je treba upniškim odborom dati v stečajnih postopkih vse pristojnosti, ker so oni tisti, ki so osebno zainteresirani za to, da stečajni upravitelj ne bo kradel in podobno. In prek tega instituta lahko mi učinkovito preprečimo tudi primere, o katerih govorite.
Gospod Frangež, čas za repliko je potekel.
Se opravičujem. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bogovič, pripravi naj se gospod Likar.
Lep dober dan še enkrat vsem skupaj! Vesel sem bil stališč poslanskih skupin, ki so bila izražena glede zakona, ki ga je prvi podpisani gospod mag. Radovan Žerjav danes tukaj predstavil. In tudi skupna ugotovitev vseh je bila, da je očitno v slovenskem prostoru nekaj hudo narobe in da je treba na takšen ali drugačen način odpraviti anomalije, ki so se ustvarile v zadnjih teh letih. In pravosodni sistem je resnično tisti, ki deluje, in smo slišali tukaj, ko je bil prebran članek s strani gospoda Žerjava, kakšen je lahko tudi tak postopek – očitno po zakonih, ki smo jih sprejeli ali pa so jih sprejeli v parlamentu, in očitno ni vse prav zapisano, da bi se lahko po teh zakonih delovalo. Mene preseneča tudi pri tem obrnjenem dokaznem bremenu stališče v Državnem zboru, ki ni danes prvo takšno. Eno takšno stališče smo slišali, tudi stališče Vlade je bilo takrat, da ima določene zadržke, ko smo spregovorili o resoluciji Evropskega parlamenta, ko smo govorili o obrnjenem dokaznem bremenu za področje organiziranega kriminala in terorizma. Ena redkih držav smo bili najbrž, ki smo evropski resoluciji, katere namen je bil zgolj to, da se tistim, ki imajo veliko premoženje in se za njih sumi, da so ga dobili na račun organiziranega kriminala ali terorizma, naloži, da dokažejo izvor tega premoženja in da v primeru neuspeha, se pravi, da ni pravega izvora, da se to premoženje tudi odvzame [[…]]Imamo različne primere in ugotavljajo pravni strokovnjaki, da je vse, kar je možno zaseči danes, tisto premoženje, ki je pridobljeno v nekem posameznem primeru, za katerega je treba tudi skozi zapleten sodni postopek, skozi dolgotrajnost dokončno dokazati to neprimernost, ta nepravilen izvor tega premoženja. Se pravi, lahko se pridobi 100 enot, odvzame se tiste tri, za katere se slučajno ali pa tako ali drugače dokaže, da je nepravilno pridobljeno. Na področju gospodarstva je tudi cela vrsta anomalij in te anomalije so tudi v veliki meri posledica določenih nepravilnih odločitev, pohlepa, formiranja določenih omrežij, znotraj katerih se z ustanavljanjem verižnih podjetij tudi zgodi to, da enostavno v trenutku, ko nekdo v svoji svobodni podjetniški pobudi, ki včasih preide tudi že na hazard ali pa tudi na lovljenje nekih lukenj v zakonu – tudi tu je ta svobodna podjetnika pobuda v Sloveniji zelo močna – ko pride v določene težave, v tistem trenutku najamejo omrežje močnih odvetnikov, ki tem ljudem, ki imajo dovolj kapitala, mirno omogoči, da postopki trajajo 5 do 10 let, v tem času preparkirajo to premoženje v neka hčerinska podjetja, novoustanovljena podjetja, in v teh podjetjih mirno ali nadaljujejo s svojo dejavnostjo ali pa, kar je mogoče še bolj varno, odlijejo ta kapital v tuje dežele. In v tem delu nastane ta problem, da resnično pošteni, pridni podjetniki, največkrat mali, utrpijo te probleme, ko so enostavno brez prihodka za opravljene storitve, za vložen material in so deležni teh stečajev, najprej podizvajalci, ki imajo bistveno manj moči, da lahko se upirajo temu dlje časa, kot pa ti večji sistemi, ki so na takšen ali drugačen način nastali. In ta poizkus, ki ga tu danes v tej spremembi ZGD prinašamo, gre ravno v tem delu, da se takšnim ljudem, ki poskušajo s tem veriženjem podjetij, to onemogoči na takšen način, da dobijo prepoved, hkrati se pa tudi omogoči, da, tako kot je zapisano v tretji in četrti točki tega 10.a člena, da sodišče dovoli družbeniku, ki dokaže, da ni vplival oziroma da ni njegovo početje tisto, ki je povzročilo stečaj nekega podjetja, da lahko tudi s to svobodno gospodarsko aktivnostjo deluje. Jaz mislim, da je v zakonu že sedaj namera zelo jasno napisana. Želi se ugotoviti, kdo so tisti, ki želijo na nezakonit način pridobiti premoženje in potem v tem veriženju podjetij tudi to pravočasno parkirati nekje, kjer se to premoženje potem umakne upnikom tega podjetja in pa tudi zaposlenim. Sam mislim in me veseli, da je splošna volja, da bi zakon šel skozi to prvo obravnavo, in zato je tudi prav, da opravimo splošno razpravo, da ne pridemo direktno v drugo branje in v samo možnost amandmajskih spreminjanj, in da se v tem času resnično ugotovi, kaj je treba dodati, s čim vlogo države. Jaz mislim, da bi bilo dejansko malce čudno, če bi zaradi enega primera v državi v vseh podjetjih pobrali možnost upravljanja. Zelo narobe pa je, če tistim, ki so pa tista dotična podjetja spravili na slabo v imenu države, in glede na to, da nimajo nobenega premoženja, da se pa takšnih ljudi ne omeji. Tako da jaz mislim, da ima zakon veliko možnosti. O riziku posameznikov – sam sem tudi dolga leta vodil svoje osebno podjetje, imel tudi 20 zaposlenih ljudi in resnično riziki so biti lastnik, voditi takšno podjetje, če na drugi strani ne veš, kdaj boš padel v roke katerega od takšnih prevarantov, nad katerim pa ni roke pravice, da bi se ga ustavilo. Mislim, da rizik posameznika je biti v poslovodenju v tem delu, jaz tudi mislim, da je prav, da se tega rizika vsakdo zave, ki gre v to zadevo, prepričan pa sem, da bo za slovensko podjetništvo in za razvoj podjetništva v Sloveniji bistveno bolje, če bodo ti riziki takšni, da se bo vsak od njih zavedal in da naj ima tudi država moč, da tiste, ki v podjetniško sfero ne sodijo, ampak sodijo v sklop kriminalnih dejanj in pa prevarantov, da se enostavno iz podjetniškega prostora takšne ljudi odstrani. Strinjam se tudi s tem, da je najbrž moč z dodatkom to omejitev na neki način časovno omejiti, da ni za v nedogled. Jaz mislim, da je zakon odprt. V Slovenski ljudski stranki, kot je predsednik in predlagatelj zakona povedal, smo veseli te splošne razprave, veseli splošnega namena, in z veseljem pričakujemo tudi konstruktiven pristopov vseh ostalih in pa popravke, ki bodo ta zakon izboljšale in mislim, da rešile nekaj, kar Slovenci in Slovenke pričakujejo od parlamenta, da na področju podjetništva, gospodarstva, resnično te rakave tvorbe, ki jih tvorijo takšni podjetniki, umaknemo, in da to podjetništvo resnično lahko svobodno zaživi, kar je tudi osnova našega gospodarskega sistema. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Likar. Pripravi naj se Jurša, Györek, Jerovšek, Kek oziroma gospod Ribič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani kolegi! Jaz mislim, da s podporo zakonu, s tem, če podpremo zakon, res ni mogoče trditi, da smo proti podjetni Sloveniji. Smo pa proti tistim inovativnim podjetnikom, ki razmišljajo samo o tem, kako bodo opetnajstili ali pa okoli prinesli državo in državljane in se bodo na ta način lahko okoristili. Ni mogoče tudi trditi, da bomo s tem zakonom rešili vse – saj tega niti ne trdimo –, težko pa bo v prvi obravnavi zakon zavrniti, saj je cilj in namen jasen: odpraviti anomalije, ki smo jim bili priča v preteklosti in smo jim priča tudi še sedaj. Tudi sam se strinjam z namenom in ciljem predlagatelja, zato zakon podpiram, saj v naši relativno kratki zgodovini tržnega gospodarstva smo vse prevečkrat priča situaciji, ko so posamezniki lahko brez težav ustanavljali nova podjetja, čeprav so bili sami bodisi kot člani poslovodstva ali nadzornih organov neposredno vpleteni v etično sporne posle in postopke, katerih posledica so bili stečaji in posledično odpuščanje zaposlenih. Za njimi so ostali enormni zneski neporavnanih, neplačanih obveznosti, tako iz naslova davkov in prispevkov kot tudi iz naslova pogodbenih obveznosti. Mnogi od teh so ostali brez izplačanih plač za več mesecev nazaj, da ne govorimo o neplačanih prispevkih za socialno varnost, tudi za več let nazaj, tako da so prizadeti ostali brez plačane delovne dobe. Odgovorni za tovrstne nepravilnosti imajo kljub ugotovljenim nepravilnostim še vedno možnost, da ustanovijo podjetje, novo podjetje, na katero prenesejo zdrave dele podjetja in nemoteno na enak način poslujejo naprej. Mislim, da je to nedopustno in s spremembo Zakona o gospodarskih družbah, ki ga je predlagala Slovenska ljudska stranka, bi take nepravilnosti lahko delno omejili. Odgovorni za tovrstne nepravilnosti imajo kljub ugotovljenim nepravilnostim, kot rečeno, še naprej enake možnosti, zato mislim, da je pomembno, da se sprememba zakona podpre. Zanimivo je tudi, da Vlada in ministrica te cilje tudi podpira, vendar kot običajno meni, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in ne predlaga takih rešitev, kar se mi zdi nenavadno, ker na tak način seveda ne bomo prišli nikamor. Menim, da je smiselno podpreti zakon v prvi obravnavi. Tekom samega postopka pa se lahko izboljša tudi tako dikcija zakona, kot tudi odpravi posamezne pomanjkljivosti in popravi glede na opozorila, ki jih je predlagala tako Vlada kot tudi posamezne poslanske skupine. Kot rečeno, zakon v prvi obravnavi podpiram, saj je to tudi korak naprej k izboljšanju podjetne Slovenije. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Ribič, pripravi naj se gospod Podkrižnik, gospa Vilar, gospod Juri, gospod Rožej, gospod Grill.
Hvala za besedo. Spoštovani! Če poenostavimo, bistvo tega zakona je glavni cilj – preprečiti hudo anomalijo v naši zakonodaji, ko lahko posameznik potopi eno, dve, tri družbe, jih spravi v stečaj ali v prisilno poravnavo še prej popolnoma finančno izčrpa, pa lahko potem še kar nadaljuje z ustanavljanjem novih in novih podjetij. Vsi se boste danes strinjali, da tukaj nekaj ne štima. Da je na to področje treba poseči. Pa vendar berem mnenje Vlade, da zakonu nasprotuje. Najbolj jih seveda, skrbi, kaj se bo zgodilo z državo kot lastnikom, če bi bil zakon v takšni obliki sprejet. V Slovenski ljudski stranki se strinjamo, da je država specifičen primer. Toda, spoštovani, tudi država mora kot lastnica sprejeti določeno odgovornost in se zavedati, da ima pri upravljanju družb določene omejitve in obveznosti. Država kot lastnik v gospodarskih družbah se ne more obnašati kot vsemogočni subjekt, za katerega zakoni ne veljajo. In kot drugo, kar me je izredno zmotilo, je to, kako vladni predstavniki na dolgo in široko pojasnjujejo, da je že vse urejeno v obstoječih zakonih, da sploh ni nobenih težav, saj ustrezne prepovedi in omejitve za neodgovorne poslovneže in menedžerje že obstajajo. Da, seveda je zapisano. Vendar, več kot očitno je tudi, in to vsi vemo, da se ti zakoni zlorabljajo, da se njihova vsebina na tem področju ne izvaja. Lepo, da se zavedate problematike, vendar rešujete je pa ne. Sedaj imate priložnost. Predlog novele zakona je na mizi. Dopolnimo ga, nadgradimo ga, iščimo učinkovitejše rešitve. Kajti najlažje, res najlažje je preprosto reči, da zakon ni primeren za nadaljnjo obravnavo in obljubljati neke boljše rešitve enkrat v prihodnosti. To je povsem neodgovorno, še posebej do državljank in državljanov, ki od nas pričakujejo, da te zadeve razrešujemo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Grill, pripravi naj se gospa Brunskole oziroma gospod Gvido Kres.
Najlepša hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegi in kolegice! Danes je bilo v razpravi že moč zaznati tudi retorično vprašanje, ali takšen zakon v Sloveniji potrebujemo, in seveda če ga, zakaj. Jaz sam menim, da ga potrebujemo in to je zadnji čas, da do nekega takega zakona pridemo, čeprav je bilo s strani enega razpravljavca moč zaznati ogorčenje nad tem, da se s tem zakonom posega v podjetniško iniciativo in da je treba narediti vse, da se podjetniško iniciativo spodbuja in da se je v nobenem primeru ne ovira ali okrni. Tudi sam delim mnenje, vendar vse do takrat, dokler ni podjetniška iniciativa ali pa podjetništvo za nekatere nacionalni šport, da goljufajo druga podjetja, da goljufajo zaposlene in zlorabljajo pravni sistem, ki ga imamo. Zakaj je temu tako? Zato, ker se vedno bolj kaže, da v Sloveniji, žal, ni vzpostavljen pravni sistem, pravna varnost za vse. Strinjam se, da marsikaterega kurjega tatiča ali kakšnega "siromaka", ki nima za seboj res nekega odvetniškega suporta, relativno hitro ujamejo in tudi obsodijo. Kaj pa velike ribe? Naj mi nekdo pove, ali imamo v Sloveniji primere pravnomočno obsojenih, ki so bili potem tudi v zaporu oziroma prestajajo kazen. Imeli smo pravnomočno obsojenega gospoda Kovačiča, ki ga je predsednik države pomilostil. Kot mi je znano gospod Grubelič, ki je bil prvi pravnomočno obsojen za gospodarski kriminal, do danes ni odsedel še niti enega dne, pa je 20 let. Gospod Šušteršič je bil pomiloščen, ki je bil tudi pravnomočno obsojen. In zdaj se lahko vsak vpraša: od tistih, ki se mu porajajo ideje kako zlorabiti pravni sistem, kako drugega opehariti, zakaj si vsak upa – ker ve, da se mu očitno ne more nič zgoditi. To dokazuje 20-letna praksa. In vprašajmo sami sebe, zakaj je temu tako – ali imamo slabo zakonodajo? V veliki večini govorimo da ne, tudi gospa ministrica to ugotavlja. Ali imamo slab sodni sistem, imamo slabe preiskovalne institucije ali nesposobne organe pregona? Ali imamo mogoče tukaj politično ozadje, politične botre, ki dajejo oporo, da se nič ne zgodi? Jaz mislim, da je verjetno vsakega nekaj, ampak ključno je zagotovo, da so tukaj politična ozadja, politični botri in slab, neučinkovit sodni sistem. To ugotavljamo vsi. Zato bi bilo verjetno zelo koristno, da bi poleg vas, gospa ministrica, sedel tudi pravosodni minister gospod Zalar, kajti pri njem, na tem resorju je ključen problem. Dajmo spet gospoda Zidarja, in ni edini primer. V Nemčiji, kot nam je znano, je bil obsojen zelo hitro in je proti plačilu enega milijona evrov bil oproščen zaporne kazni. Pri nas, poglejmo afero Čista lopata. Pol leta se na sodišču preganjajo o procesnih forah odvetnikov, ali so dokazi pridobljeni na pravi način ali ne. In zdaj vse skupaj vprašam, zame je dokaz – dokaz. Ne glede na to, kako je bil pridobljen; če je bil pridobljen na nezakonit način, naj se uredi tako, da bo tisti, ki ga je na tak način pridobil, sankcioniran, ne pa dopustiti, da se potem takšne dokaze skozi procesne "fore" zavrača. In do zdaj še nisem zasledil pobude sodišča, da bi – recimo, če je zakonodaja nedorečena ali premalo dorečena – rekli: "Spremenite nam zakon, da ne bodo odvetniki skozi procesne fore, postopke zavlačevali ali jih že na samem začetku ovrgli." Tega še nisem nikjer zasledil. In očitno je tukaj tudi eden izmed tistih ključnih argumentov, zakaj so naša sodišča tako neučinkovita. Verjetno da tukaj obstaja klientelizem, verjetno tudi korupcija, neučinkovitost, neznanje, neizkušenost sodišč, ampak očitno ni tukaj bilo nekoga, ki bi rekel: "Aha, zdaj pa bomo to zadevo poskušali urediti." Kajti če ne bomo imeli učinkovitih sodišč, je vse skupaj več ali manj res brezupno. Z nobenim zakonom tega ne moremo urediti. Sam se strinjam tudi s tem, kot je predlagatelj omenil, naj bo obrnjeno dokazno breme. Prav je tako, kajti tukaj mi ne govorimo o nekem kazenskem pregonu oziroma da je tukaj obsojen za neko kaznivo dejanje, ampak tukaj se v bistvu lahko bolj ugotavlja poslovna nesposobnost oziroma opravilna sposobnost nekoga, ki je namenoma, in takšnih je veliko vseh tistih najbolj razvpitih primerov, da so bili zelo dobro načrtovani vsi koraki, vsi postopki, kako se eno podjetje in seveda skupaj z zaposlenimi spravi v stečaj ali v tak položaj, da so bili ljudje prepuščeni sami sebi, in so pač seveda potem z veriženjem te zadeve potem sebi v prid kopičili kapital. Tako da jaz pričakujem, da bo ta zakon seveda danes sprejet, kljub temu, da je bilo s strani vas, gospa ministrica, zaznati nenaklonjenost temu zakonu, ne ideji. Vesel sem, to je zelo redko v tem mandatu, da Vlada ali pa tudi ministri sami zaznavajo problem, zaznavajo dejansko tudi dobronamernost predlagateljev, predvsem če smo s strani opozicije, da tukaj je vse to bilo pri vas zaznati, ampak glede na to, da je sedaj pričakovati, da bo zakon prvo branje uspešno prestal, da se pa takrat tudi vi pa verjetno tudi Vlada pa ostali ministri, predvsem pravosodni, lotijo reševanja tega problema tudi v drugih zakonih. Jaz se strinjam, da verjetno ta zakon, tudi če bo v taki obliki sprejet ali pa nekoliko modificiran, ne bo v celoti reševal tega problema, ampak mogoče je zdaj pa to lahko prvi korak, da se na sistemski način zadeve začnejo urejati, pa da dokažemo, da v Sloveniji znamo tudi tistim nepridipravom, ki verjamem, da so vedno korak pred organi pregona in sodišči, ampak da jim dokažemo, da nam je mar za usodo tisočev ljudi ali pa sto tisočev ljudi in pa seveda tudi vseh tistih, ki so neopravičeno bili ob denar, ob sredstva zaradi goljufij in prevar nekih posameznikov. Sam bom ta zakon z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Gvido Kres, pripravi naj se gospod Černač, Jelinčič oziroma Bezjak.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Predvidevam, da bo zakon šel v drugo branje, ker kolegi iz koalicije zadevo spremljajo v pisarnah, tako da mislim, da smo na dobri poti. Rad bi pa nekaj povedal. Ministrica živi v strahu, da če bomo šli naprej s tem zakonom, ki je pred nami, da lahko povzročimo nove probleme. Probleme, ki bi lahko bili velike finančne posledice za državo. Veste, jaz bom takole rekel, mi smo že enkrat podali pobudo za ustanovitev črne liste, pa je bilo spet rečeno "ja bomo rušili ugled nekaterih podjetij in podjetnikov, tega spet ne smemo narediti". Lepo vas prosim, pošten podjetnik nikoli ne bo na črni listi. Tistim podjetnikom, ki pa delajo odkrito, tako kot je treba, se tega enostavno ni treba bati. Lepo je bilo rečeno tudi o pomanjkanju poslovne etike. Na fakultetah učijo, da je podjetnik zadnji v vrsti. Prvi je delavec, dobavitelji, davki, država itn., potem pa, kar ostane, je pa naše. Takih podjetnikov je v naši državi veliko, ampak ti podjetniki, ki so pa to zadevo pripeljali do tega stanja, ki je, so pa tranzicijski podjetniki in so nekaj dobili na način, da se niso trudili na klasičen način, na kakršen je morala večina podjetnikov v Sloveniji tudi delati, in prišli [[...]] [[znak za konec razprave]] [[…]]do svojega statusa. Bilo je rečeno, da smo bili vedno zraven. Ali ste že pozabili? Podobnik se je zelo zaganjal proti SCT in bi bil takrat drugače privatiziran, kot je bil na koncu, ampak kdo je lahko šel? Marjan Podobnik. Se ga je uničilo politično na celi fronti in tudi Slovensko ljudsko stranko, in danes se pobiramo, kakor se pač vemo in znamo, in predlagamo dobre predloge, pa nobeden to ne sliši in ne želi slišati. Mimogrede, analize; ja, dve leti pa pol je že, analize bi morale biti vse narejene, pa bi morali samo ven vleči in ukrepati, ne pa, da se danes še pogovarjamo, kje bomo prišli do analiz. In pa specifični status države kot lastnice lahko uredimo tudi še z amandmaji. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Bezjak, pripravi naj se Čepič, Potočnik, Slapnik, Tanko, Barovič, Posedel oziroma Vlada. Izvolite, gospod Bezjak.
Hvala, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljena ministrica, kolegice in kolegi, poslanke in poslanci! Danes smatram, da je pomembno podpreti Zakon o gospodarskih družbah. Iz enega razloga, kajti, na koncu koncev, enkrat moramo začeti reševati probleme, ki se kopičijo s strani gospodarstva v zvezi z lumparijami ali v zvezi s pošiljanjem podjetij v stečaj. Kajti, na koncu koncev, zavedati se moramo, da so podjetja ali podjetniki, ki nekako imajo registrirana podjetja na zalogo in na koncu koncev postavljajo podjetja iz dneva v dan ali pa iz leta v leto v stečaj – prisilne poravnave in kasneje tudi v stečaje. Vemo, da bi danes tudi, tako kot je že bilo rečeno, bilo zelo dobro, da bi bil minister, gospod Zalar, tukaj, na koncu koncev takrat ne bi bilo več izgovorov, da pravosodje ne deluje, da gospodarstvo ne deluje, itd. Jaz mislim, da vsi skupaj moramo najti pot do rešitve, da bo prijazno spodbujanje gospodarstva in da bo dejansko preprečitev lumparij gospodarstvenikov, posameznih gospodarstvenikov, ki na koncu koncev plenijo državno premoženje in ga prenašajo v lastno korist ali v svoje premoženje. Zato je ta zakon dejansko pomembno sprejeti in ga v nadaljevanju dejansko popraviti in dati v življenje tako, kot naj bi bilo. Vemo, da so določene stvari zelo rigorozno v tem zakonu zapisane, ampak nekje moramo začeti, kajti če bomo samo govorili, da to ni prav, ta podjetja so zanič, ta so opeharila to podjetje in tako naprej, potem ne bomo naredili nikoli kraja. Zato smatram, da bo toliko razuma in da bomo dejansko spodbujali gospodarstvo, kajti če bomo naredili ta korak danes, je tudi spodbujanje poštenega gospodarstva, bo pa seveda zatrtje nepoštenega gospodarstva, zato smatram, da bomo naredili korake in sprejeli zakon in v nadaljevanju popravili s popravki to, kar je preveč rigorozno napisano. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospa ministrica. Želite? Izvolite.
Hvala lepa. Jaz bi rada zavrnila nekatere besede oziroma trditve, ki so bile predvsem s strani poslancev SLS podane, in sicer gospod Ribič in gospod Kres navajata, da sem v mojih izvajanjih ali kakorkoli, da smo v gradivu zapisali, da zahtevamo ali da želimo, da ima država tukaj kakšen poseben status oziroma državna podjetja – temu enostavno ni tako! V gradivu smo samo želeli predstaviti, kaj takšna ureditev, kot je predlagana v tem zakonu, pomeni za podjetja v državni lasti, zato, ker smo vam želeli na plastičen, enostaven, pregleden način pokazati, kam take rešitve lahko peljejo. Pokazali smo na primeru države, ker predpostavljamo, da ta podjetja mi vsi skupaj najbolje poznamo – ne vem koliko poznate kakšne druge gospodarske komplekse –, zaradi tega, da se pokaže, na kaj lahko, če bo ta zakon uveljavljen, lahko naletimo. Na onemogočanje poslovanja enega lastnika v kateremkoli drugem podjetju, še preden mu je dokazana krivda, da je karkoli narobe naredil; to smo želeli pokazati. To anomalijo in to slabost tega predloga zakona, kot sem že povedala uvodoma, je po mojem mnenju treba dodelati, odpraviti, in pri tem smo pripravljeni tudi pomagati z rešitvami. Še enkrat poudarjam: lepo prosim, ne sprejemam tega, da na vsak način poskušate predstaviti javnosti ali pa temu parlamentu, da država nasprotuje ali Vlada nasprotuje ureditvi tega področja – temu enostavno ni tako! Temu enostavno ni tako in smo tudi na začetku povedali, da nasprotujemo oziroma se nam ta predlog zakona, ta tekst zakona ne zdi primeren oziroma je premalo nomotehnično in premalo domišljen tekst, ki bi ga lahko kar sprejeli. Sem rekla, da je treba ta tekst dodelati, in smo rekli, da smo tudi pripravljeni iskati take rešitve, ki bodo vzdržne in ki nam na drugi strani v želji, da bi rešili ta problem verižnih podjetij, ne bodo odpirali novih problemov. Jaz še enkrat izpostavljam: verjemite mi, da ob uveljavitvi tega zakona ne vidim korenjaka v tej državi, ki bi sploh še hotel biti ali menedžer ali nadzornik ali ustanavljati podjetje v Sloveniji, in tudi ne vidim razloga, zakaj bi ga, če ga lahko mirno ustanovi v katerikoli državi tukaj okoli. Zato še enkrat – nismo proti. Pozdravljamo to namero in jo bomo skupaj poskušali tudi dodelati v tej smeri, da bo prinesla realne rezultate. In še to želim še enkrat poudariti: še vedno vztrajam in sem prepričana, da je prava smer reševanja problemov, zaradi katerih se danes pogovarjamo o teh spremembah zakona, posamičnih primerov, ki so tudi v javnosti izpostavljeni, da ni edina oziroma prava in optimalna rešitev sprememba zakonov, ampak je prava pot izboljšanja sodnega sistema in preganjanja teh primerov, učinkovitejšega preganjanja teh primerov na podlagi zakonskih določb, ki so že. Danes je bilo že večkrat povedano – veliko določb, ki omogočajo pregon je v zakonih, ne samo v Zakonu o gospodarskih družbah, tudi v Kazenskem zakoniku in v Zakonu o finančnem poslovanju, postopkih zaradi insolventnosti in prisilnem prenehanju predvidenih. Problem te Slovenije je dejansko v njihovi uporabi in izvrševanju. Hvala.
Mag. Žerjav kot predlagatelj, izvolite.
Hvala. Mi smo pripravljeni, seveda, tako kot sem že nekajkrat povedal, da ta zakon izboljšamo, če seveda najdemo boljše rešitve. Jaz nisem dejal, da smo mi vsevedi in da je ta zakon najboljši, kar jih je mogoče spisati. Nisem pa za to, da sedimo križem rok in nemo spremljamo, kaj se dogaja okoli nas. Nisem za to. In zato pozivam vse kolegice in kolege poslance: naredimo prvi korak, podpiramo zakon v prvem branju in razmislimo, kaj je mogoče v naslednjih korakih še narediti, da ta zakon izboljšamo, pa da vendarle dosežemo osnovno zamisel oziroma osnovno intenco tega zakona – da preprečimo tistim, bom rekel, ki izkoriščajo pravne praznine, ki izkoriščajo to državo za svoje lastne interese, za svoj lasten žep. Pri tem jih ne moti oziroma se ne ozirajo na nič, niti ne na tiste ljudi, ki na koncu ostanejo brez vsega, da te predvsem zaustavimo in jim preprečimo, da bi skozi veriženje, ustanavljanje svojih firm ves ta kapital, ki ga v svojem življenju na nek način prigarajo, da za svoje napake, za svoj pohlep, za svojo, kako bi rekel, nesenzibilnost do česar koli, da ne nazadnje tudi oni plačajo svoj del odgovornosti, ne samo tisti, ki pravzaprav niso nič krivi za to, kar se v posameznih podjetjih dogaja. Delavci v vsakem primeru nosijo posledice, tako ali drugače. Prav je, da del posledic za težave nosijo tudi tisti, ki so veliko veliko bolj odgovorni kot so sami zaposleni. Torej, poiščimo rešitve, da bomo anomalije, ki jih spremljamo zadnji dve, tri leta, na nek način preprečili, jih zajezili, da jih bo manj. To je intenca tega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Vidim roke. Odpiram prijavo. Gospod Kres, izvolite. Po pet minut.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Poglejte, v Slovenski ljudski stranki s tem ne želimo iti v nekakšen linč kar vseh podjetnikov. Da smo si nekaj na jasnem – meni je žal, da smo prišli danes v situacijo, ko bomo morali zapirati podjetja, ki imajo znanje, ki imajo dobre delavce, ki imajo dober tehnični kader. Le menedžment je zadevo zapeljal, in to velja za SCT, pa tudi za kakšno drugo podjetje. Ne vem, če je dobro, da mi gledamo Strabagove table po Ljubljani in naokoli. Ne bom rekel, da tega ne bi smelo biti, ampak bilo bi dobro, da bi to delali sami, kar znamo delati sami. Ne vem, če se mi lahko tako prodajamo na drugih področjih v tujini in pridobivamo sredstva, ki se potem odtekajo nazaj v tujino. Jaz mislim, da moramo čim več tistega, kar znamo narediti sami, doma narediti sami. In gradbena dejavnost je zagotovo ena izmed tistih, ki lahko še nekaj časa blaži to situacijo nezaposlenosti v slovenski državi. In zaradi tega bi si želel, da naredimo eno listo res tistih podjetnikov, ki so naredili preveč škode tej državi, ki so videli samo zase in enostavno so puščali delavce, podjetnike in podizvajalce na repu. In nekaj ste pozabili– v tem času so se zgodili tudi samomori podjetnikov, ki so jih takšni, lahko rečem, pripeljali do tega, da smo prišli do takšnih situacij. Ali se kdo vpraša za tiste družine, ali se kdo vpraša za tiste, ki so imeli te ljudi radi, ali se kdo vpraša za tiste delavce? Vse to se je treba vprašati in zaradi tega ni popolnoma nič bogokletno, če mi spregovorimo tudi o tem, da bomo enkrat temu naredili konec, ne pa denar ne vem kam ven. In še nekaj. Jaz zelo dvomim, da so tisti denar, ki so ga tako, na tak lahek način dobili, tudi zelo dobro pokoristili. Še bodo morali delati, še se bodo vračali, pa ne vem kje bodo lahko delali. In zaradi tega bi bilo dobro narediti temu enkrat red, da v tej državi delajo tisti ljudje, ki imajo to državo radi in ki imajo pred seboj tisto etiko, o kateri smo kot podjetniki govorili, tudi vi gospa ministrica ste magistra managementa, ekonomije, in dobro veste kaj so nas učili. Mi podjetniki smo zadnji, vse drugo mora biti prej poplačani, potem pa smo mi. Če smo dobro gospodarili, imamo dobiček, če nismo gospodarili, ga nimamo – naša krivda, ali pa se ne gremo in iščemo druge priložnosti. In to bi jaz rad videl in Slovenska ljudska stranka tudi, da pridemo do enega takšnega zaključka. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Pukšič, izvolite.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Sprememba in dopolnitev Zakona o gospodarskih družbah s predlogom, ki smo ga pripravili v Slovenski ljudski stranki, je več kot nujna. Tako se je slišalo tudi iz velike večine razprav. Tudi ministrica ob zadnji obrazložitvi, rekli ste: "Ja, mi smo pripravljeni podpreti, ampak je treba nekatere stvari dopolniti." Gospa ministrica, v Slovenski ljudski stranki imamo tri strokovne sodelavce, vi jih imate 300, zato je ta zakon tukaj danes v prvi obravnavi, in prav je, da ga sprejmemo in da gre od tu naprej skupaj. Tako, kot je rekel predlagatelj – absolutno pripravljeni sodelovati, še kako. Tudi toliko bolj, ker v tej državi enostavno ni več nobenega sodelovanja, nobene pripravljenosti kdo koga poslušati drugo mnenje in potem kaj skupaj dobrega narediti prav za državljanke in državljane. Zdi se mi, da je preveč lobijev in da nas je premalo tistih, ki smo še vedno poslanci in poslanke, ki zastopamo interese državljank in državljanov, premalo nas je teh, preveč je pa tistih, ki so tukaj z nekim namenom odposlanstva nekih posameznih lobijev. In ministrica, kakorkoli, rekli ste: "Mogoče ni treba spreminjati Zakona o gospodarskih družbah, ampak da bo sodni sistem funkcioniral." Dve leti in pol ste koalicija in seveda tudi tukaj, tudi na ta način se kaže, kako niti znotraj koalicije, niti znotraj Vlade ne sodelujete, iz takšnih ali drugačnih razlogov. Sodni sistem pripada eni, torej drugi konkurenčni koalicijski stranki LDS, gospodarstvo pa vam. In ker navzven ljudje vidijo to, saj se vidi, da je teh trenj veliko, enostavno preveč, naredite tu en korak naprej, poskušajte tu vsaj enkrat sodelovati ne s koalicijskim partnerjem, ampak z opozicijo. Pokažite na svojem zgledu, da se to da. In tako, kot je prej kolega Frangež rekel, da toplo priporoča Vladi. Ja, po dveh letih in pol bi pač Vlada že morala kaj narediti, zdaj bo počasi konec. Mogoče bodo žirantje celo prehitro zaključili možnost nadaljevanja te zgode. Ampak danes je tako, kot je. Vsi vemo, da je zakon potreben, da je potrebna ta sprememba, da bi s tem onemogočili nekatere mahinacije, ki so se dogajale, se dogajajo in na koncu vse tiste, ki so pokradli milijone, stotine milijonov, odpeljali prek drugih firm, prek drugih računov v druge države, tako imenovani tihi delničarji [[…]]Tako, kot smo imeli tukaj razpravo o Danilu Topleku, predsedniku uprave Taluma, ki sedaj več ni, ampak je še vedno predsednik nadzornega sveta druge največje slovenske banke, ampak nič se ni zgodilo, nič. In ministrica, ni v skladu z zakonom, da je lahko bil, in to, kar so nadzorniki v Talumu ugotovili, ni v skladu z zakonom, pa se nič ni zgodilo. S strani opozicije, ko vas opozorimo, ko povemo, ko spravimo na papir, tako kot sem rekel, z enim, dvema zaposlenima in z lastnim angažiranjem, potem rečete: "ja, pripravite pa nekaj boljšega." Ne, za to ste Vlada, dolžni ste upravljati to državo, ne pa to državo izčrpavati, in za ljudi nekaj narediti. Žal, kolikokrat je bilo rečeno in kolikokrat še bo, vendar mora biti koalicijska volja, da bi končno kdaj imeli zakon o obrnjenem dokaznem bremenu; ga pač nimamo, zato ker ni interesa, zato ker je preveč lobijev, preveč tistih poslank in poslancev, ki so poslani za to, da lobirajo in ščitijo nekaterim hrbte in tako dalje. Nihče v tej državi ne verjame ministrici Kresalovi v zvezi z najemom stavbe NPU in da je to bilo gospodarno, poslovno. Ali je to bilo za državo dobro? Ni. In ministrica, podprite to, skupaj ga bomo naredili boljšega, pa še dokazali boste, da ste pripravljeni sodelovati.
Hvala. S tem zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po zaključeni 27. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 27. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA RAZPRAVO O ODGOVORU MINISTRICE ZA GOSPODARSTVO MAG. DARJE RADIĆ NA POSLANSKO VPRAŠANJE VILIJA TROFENIKA V ZVEZI S PROBLEMATIKO JAVNEGA RAZPISA ZA PRIDOBITEV SREDSTEV EVROPSKEGA SKLADA ZA REGIONALNI RAZVOJ – ESRR – RAZVOJNI CENTRI SLOVENSKEGA GOSPODARSTVA. Državni zbor je na 26. seji sklenil, da opravi razpravo o odgovoru, ki ga je ministrica za gospodarstvo mag. Darja Radić podala na poslansko vprašanje Vilija Trofenika v zvezi s problematiko javnega razpisa za pridobitev sredstev evropskega sklada. Besedo dajem Viliju Trofeniku za dopolnilno obrazložitev predloga za razpravo o odgovoru ministrice za gospodarstvo. Gospod Trofenik, izvolite, imate besedo.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Hvala za besedo. V uvodu k razpravi o odgovoru ministrice za gospodarstvo na moje poslansko vprašanje v zvezi z javnim razpisom za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj pod naslovom Razvojni centri slovenskega gospodarstva želim predstaviti razloge za postavljeno vprašanje oziroma za predlog, da se izvede razprava o odgovoru na moje poslansko vprašanje. Že ob obravnavi poročila o črpanju in porabi sredstev EU v lanskem letu za obdobje 2007–2009 je bilo ugotovljeno delno neskladje med rangiranjem slovenskih razvojnih regij na podlagi indeksa razvojne ogroženosti in rangiranjem razvojnih regij na podlagi prejetih evropskih sredstev per capita. Indeks razvojne ogroženosti predstavlja objektivno mero, s katero na podlagi 12 parametrov merimo oziroma primerjamo razvojni nivo regij. Kljub porabljenim pomembnim javnim sredstvom, pa naj si bodo to EU sredstva ali domača javnofinančna sredstva iz državnega proračuna, pa tekoče nihče ne spremlja učinkov porabe teh sredstev skozi tekoče ažuriranje indeksa razvojne ogroženosti posameznih regij. Tako ne znamo odgovoriti na temeljno vprašanje, ali se razvojne razlike med regijami zmanjšujejo ali pa celo povečujejo. Obstajajo namreč indici o tej drugi slabi varianti, da se razlike med regijami povečujejo. Če so ti indici resnični, se postavlja resno vprašanje o ustreznosti in smotrnosti različnih politik oziroma težko govorimo o skladnem regionalnem razvoju. Pri obravnavi poročila o državnih pomočeh v preteklem mesecu na Odboru za finance je iz poročila o državnih pomočeh za obdobje 2007–2009 bilo nesporno ugotovljeno, da je v obravnavanem obdobju največ državnih pomoči, tako v absolutnem znesku kakor tudi per capita prejela Osrednjeslovenska regija, tudi po eliminaciji dela državnih pomoči, ki se nanašajo na Slovenske železnice, ki je najbolje razvita. Prejete državne pomoči per capita znašajo 733 evrov v Osrednjeslovenski regiji, 427 evrov v Zasavski, 250 evrov v Goriški, nasproti 87 evrov per capita v Spodnjesavski oziroma 95 evrov Notranjsko-kraški oziroma 112 evrov na glavo v Koroški regiji. Tudi po izločitvi državnih pomoči, ki so jih prejele Slovenske železnice, slika ni bistveno drugačna. Osrednja slovenska regija je prejela le 621 evrov na glavo namesto 734 evrov. Nekaj podobnega se je dogodilo tudi po javnem razpisu za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj – razvojni centri, ki ga je lansko leto izvedlo Ministrstvo za gospodarstvo v skupni vrednosti 185 milijonov evrov, od katerih so uspeli pridobiti prijavitelji iz Gorenjske 42,9 milijona evrov, Savinjske 22,3 milijona evrov, Pomurske 21,8 itn. Slika je nekoliko drugačna, če odobrena sredstva preračunamo na glavo prebivalca. Na prvem mestu je Notranjsko-kraška s slabimi 311 evri, sledi Gorenjska z 215, nato Pomurska s 178 evri na glavo, Podravska s 37, Koroška z 42 in Spodnjeposavska z 59 evri, seveda iz spodnje polovice po razvitosti, pa so v družbi prejemnikov najrazvitejših slovenskih regij ali spodnji polovici. Ali drugače povedano: šest regij je po odobrenih sredstvih rangiranih višje od ranga po indeksu razvojne ogroženosti, štiri regije so rangirane slabše od razvojnega ranga po indeksu razvojne ogroženosti, pri dveh regijah pa sta oba ranga skladna. In kaj je možno očitati odločitvam Ministrstva za gospodarstvo? Prvič, razpis je bil v osnovi tako zasnovan, da so imela prednost velika kapitalsko močna podjetja, kar je v nasprotju z akcijskim načrtom istega ministrstva, s katerim je bilo ugotovljeno, da je podpora malim dinamično razvojnim raziskovalnim podjetjem ključna za preboj iz gospodarske krize. Drugič. Ministrstvo za gospodarstvo je v razpisu dvoumno zahtevalo izjavo banke o garanciji brez jasne opredelitve, ali gre za zavezujočo ali nezavezujočo bančno izjavo in glede na razmere v slovenskem bančništvu praktično prepustilo bankam, da posredno odločajo o izboru projektov. Tretjič. Z razpisom se je favoriziralo po vrednosti velike projekte do 45 milijonov evrov, za katere je težko zagotoviti lastno udeležbo, saj je za morebitno prejeta sredstva v višini 20 milijonov evrov potrebno dvakrat tolikšno premoženje za zavarovanje kredita. Četrtič. Ministrstvo ni zahtevalo predinvesticijske zasnove za analizo stroškov in koristi, ki bi bila nujna pri tako velikih sredstvih, ampak le poslovni načrt, kar je v nasprotju z Uredbo o enotni metodologiji za izdelavo programov za javna naročila. Posledično se ni ugotavljalo [[...]]
Gospod Trofenik, počasi bi zaključil.
Hvala lepa, bom tisto kar je ostalo, povedal v diskusiji.
Hvala lepa. Besedo dajem ministrici za gospodarstvo, gospe mag. Darji Radić, za dodatno obrazložitev.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci! Sicer je vprašanje gospoda Trofenika pravzaprav orientirano na vprašanje garancij kot enega izmed pogojev za pridobitev sredstev po razpisu za spodbujanje razvojnih centrov slovenskega gospodarstva. Ta uvodna predstavitev je šla pravzaprav v en čisto drug kontekst, v kontekst ugotavljanja, kakšno regionalno politiko pravzaprav peljemo v tej državi, kar seveda ni predmet te razprave. Vendar ne glede na to lahko tudi sama uvodoma povem, da gre pri tem izvajanju očitno za to, da se ne razume sam kontekst oziroma samih namenov in ciljev razpisa za spodbujanje centrov slovenskega gospodarstva. Dejstvo je, da razpis za spodbujanje razvojnih centrov slovenskega gospodarstva predstavlja enega, ampak samo enega od ključnih ukrepov Ministrstva za gospodarstvo, s katerim ta želi zagotoviti tehnološki preboj na tistih tehnoloških področjih, kjer Slovenija, slovenska podjetja že imajo znanje, kompetence in seveda tudi ustrezen kapital, da naredijo ta preboj. Prav zaradi tega je ta razpis namenjen ne šibkim razvojnim regijam prvenstveno, ne temu, da se sredstva zagotovijo pravično glede na glavo v posamezni regiji, ampak da se ta sredstva vložijo v tista podjetja, v tiste skupine podjetij, ki imajo tudi že sama zadosten kapital, znanje in kompetence, da naredijo tehnološki preboj naprej. Zakaj? Zato, da končno že enkrat Slovenija na tistih področjih, kjer ima znanje, preide na višji tehnološki nivo, da začne ustvarjati višjo dodano vrednost in tudi nova delovna mesta, kakovostnejša delovna mesta, ne tista, ki bodo plačana po minimalni plači. To je osnovna ambicija in cilj tega razpisa. Dejstvo pa je, da razpisa ne moremo gledati ločeno, ampak ga moramo postaviti oziroma ga ne moremo sprejemati kot inštrumenta, s katerim bomo pokrili in zadovoljili vse cilje, razvojne cilje te države. Se pravi regionalne cilje, cilje, ki jih imamo na področju spodbujanja malih in srednjih podjetij, cilje, ki jih imamo na področju spodbujanja inovativnosti, tehnološkega razvoja. Ta konkreten razpis ni namenjen spodbujanju malih in srednjih podjetij, čeprav so tudi mala in srednja podjetja lahko kot partnerji vključeni v razvojne centre. Za spodbujanje malih in srednjih podjetij imamo cel set drugih inštrumentov, od tega, da spodbujamo začetnike in da jim dajemo začetni kapital za tako imenovana start-up podjetja v tistih fazah, ko še ne morejo v bankah dobiti denarja. Od tega, da razvijamo inštrument tveganega kapitala, da dajemo subvencije za nakup tehnološke opreme, da dajemo garancije za kredite in tako naprej, posebej za mala podjetja. To je druga politika. In ta razpis ni namenjen njim. Ta razpis tudi ni namenjen prvenstveno spodbujanju regionalnega razvoja. Za to ima ta država druge vire in druge inštrumente za spodbujanje skladnega regionalnega razvoja. Vendar kljub temu, da je izvirna ambicija tega razpisa, da se ustanovijo tista razvojna jedra, da pridemo končno do tistih, zaradi mene tudi paradnih konjev, ki bodo to Slovenijo peljali naprej, smo pri kriterijih za izbor najboljših projektov upoštevali regionalni kriterij. Rekli smo, najprej bomo izbrali izmed osmih – mogoče je treba povedati še to, pa bom mogoče tudi potem v razpravi bolj pojasnila pravila –, najprej smo dali in izbrali iz vsakega tehnološkega področja osem projektov, jih določili, izbrali najboljši projekt, najboljši po kakovosti. Potem smo pa v drugi fazi poskrbeli, da je vsaka regija dobila vsaj en razvojni center, seveda, če so prijave prišle od tam. Če prijav ni, pač ne moremo dodeliti sredstva projektu. Na tej podlagi smo od 42 izbranih projektov lahko potrdili 17 razvojnih centrov slovenskega gospodarstva. 17 centrov, ki nam obetajo ali obljubljajo, da bodo v prihodnjih letih ustvarili nova delovna mesta, nove produkte, iz katerih bodo zrasla nova podjetja s proizvodi, ki bodo višjo dodano vrednost izvajali. Toliko mogoče v uvodu. Mislim, da bo v razpravi še dosti priložnosti. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Vili Trofenik. Se odpovedujete? Potem gospod Franc Bogovič v imenu Poslanske skupine SLS.
Lep dober dan spoštovani podpredsednik, kolegice, kolegi, spoštovana ministrica! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke že ves mandat opozarjamo na problematiko črpanja evropskih sredstev, ki se kaže predvsem v nizkem številu javnih razpisov, neučinkoviti pripravi postopkov priprave in izvedbe javnih razpisov, s katerimi se zagotavlja sofinanciranje projektov iz evropskih skladov, ter velikih zaostankih pri pripravi zahtevkov za povračilo sredstev iz proračuna EU, kar je recimo v mesecu februarju 2011 pripeljalo do negativnega položaja državnega proračuna v primerjavi s proračunom EU. Poslanci Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je bil namen javnega razpisa Razvojni centri slovenskega gospodarstva v osnovi dober, saj je želel spodbuditi delovanje razvojnih centrov, ki bodo ponujali inovativne rešitve s poudarkom na višji dodani vrednosti, le-to pa za izboljšanje gospodarskega stanja še kako potrebujemo. Vendar pa se ponovno postavlja vprašanje pravilne izvedbe razpisnega postopka, kjer očitno nekaj ni bilo v redu, saj je zaradi nedoločnih razpisnih pogojev, predvsem pa izjave banke za dodelitev bančne garancije prišlo do stanja, ko so se razpisni pogoji spreminjali sredi postopka. V tem se v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke strinjamo z gospodom Trofenikom, ki ocenjuje, da so zaradi nedoločnih razpisnih pogojev o dodelitvi evropskih sredstev res odločale banke, ki pa so favorizirale tista podjetja oziroma projekte, od katerih bodo imele same določene koristi. Povsem razumljivo je, da pri tovrstnih razpisih nikoli ne bodo vsi zadovoljni in da bo vedno premalo sredstev za vse, ki se na takšne razpise prijavljajo. Vendar je treba omenjeno količino sredstev razdeliti popolnoma pošteno in uravnoteženo, glede na razvitost oziroma nerazvitost posameznega območja, kar pa se po našem mnenju v tem razpisu ni upoštevalo v polni meri. Zato menimo, da se morajo vse morebitne nepravilnosti pri tem razpisu ustrezno raziskati, bodisi s strani Računskega sodišča oziroma v upravnih sporih, ki so bili sproženi s strani nekaterih prijaviteljev, ki na razpisu niso bili izbrani. Lahko se tudi zgodi, da bomo ponovno opozorjeni s strani Evropske komisije, kot se je to zgodilo v primeru dodelitve sredstev za Športni park Stožice. Na razpisu Razvojni centri slovenskega gospodarstva je bilo izbranih 17 projektov, ki jih bo Ministrstvo za gospodarstvo sofinanciralo v višini približno 180 milijonov evrov. Ob predstavitvi rezultatov razpisa je ministrica potolažila neizbrane projekte, da bodo lahko kandidirali za razvojna sredstva v višini 93 milijonov evrov, namenjena regionalnim spodbudam, s katerimi razpolaga SVRL. Sprašujemo se, kje so ta sredstva, kje so razpisi, če so ta sredstva na voljo. Seveda pa se sprašujemo tudi, da ni to spet poseg v sredstva za program razvoj regij, ki je bil že tako v preteklosti s strani te vlade nekajkrat napadan. SVRL namreč do danes ni objavil nobenega razpisa, ki bi bil podlaga za dodelitev več sredstev, primernega časa za tovrstne razpise pa najbrž ne bi moglo biti, kot so ti današnji težki časi. Kot sem že na začetku omenil, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke nenehno opozarjamo na neustrezno vodenje regionalne politike, kjer je stanje katastrofalno na SVRL, saj so se v dobrih dveh letih zamenjali trije ministri, odstop zadnje ministrice pa je po našem mnenju zabil še poslednji žebelj v krsto SVRL, saj je teren za priključitev h kateremu drugemu ministrstvu oziroma vladni službi več kot idealen. To pa bi po našem mnenju pomenilo velik korak nazaj na področju črpanja evropskih sredstev ter trajno izgubo dela uspešno izpogajanih sredstev iz prejšnjega mandata. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se sprašujemo, kakšni so razlogi nenehnih kadrovskih rošad na SVRL, ki jo je celotni pretekli mandat uspešno vodil dr. Ivan Žagar, rezultat njegovega dela pa je bilo izjemno uspešno črpanje sredstev iz strukturnih skladov in Kohezijskega sklada med letom 2004 in 2006, izpogajane 4,2 milijarde evrov evropskih sredstev za vse tri operativne programe v programskem obdobju 2007–2013 ter 1,5 milijarde razpisanih sredstev v dobrem letu dni. Danes pa je stanje na področju črpanja evropskih sredstev vse prej kot idealno. Problemi se namreč vlečejo že od leta 2009, ko je zaradi nepooblaščene intervencije državne sekretarke na SVREZ mag. Andreje Jerine črpanje bilo za nekaj mesecev ustavljeno, danes pa se pojavljajo veliki zaostanki pri pripravi zahtevkov za povračilo sredstev iz evropskega proračuna, na kar sta že decembra opozorila minister za finance gospod Križanič in takratni minister za lokalno samoupravo in regionalno politiko gospod Gjerkeš. Zaradi tega so ogroženi tudi nekateri že pričeti projekti, saj država ni več sposobna financirati projektov v takem obsegu oziroma kreditirati projekte s sredstvi iz svojega proračuna. Tudi stanje v letošnjem mesecu februarju je razkrilo nesposobnost ministrstev pri pripravi zahtevkov za povračilo, saj je bilo neto stanje proračuna Republike Slovenije v primerjavi s proračunom EU negativno. Leto 2010 je iz proračuna EU iz naslova Strukturnih skladov v EU za financiranje treh operativnih programov v proračunu Republike Slovenije v letu 2010 priteklo nekaj več kot 363 milijonov evrov, iz Kohezijskega sklada pa je priteklo dobrih 94 milijonov evrov, kar je bistveno manj od zneskov, predvidenih v lanskem rebalansu proračuna. Kumulativno je v letu 2010 v proračun Republike Slovenije priteklo le okoli 11 % vseh sredstev, ki so v Sloveniji na voljo za finančno perspektivo 2007–2013. Pri tako počasnem ritmu črpanja se bomo kaj kmalu obrisali pod nosom za milijone, ki bo za vselej ostali v Evropskem proračunu, čeprav gre za sredstva, ki lahko bistveno pripomorejo k okrevanju Slovenskega gospodarstva. Poslanci Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je stanje na celotnem področju črpanja evropskih sredstev zaskrbljujoče, in pozivamo predsednika Vlade, da poskrbi za normalno delovanje SVRL in ostalih ministrstev, ki upravljajo z evropskimi sredstvi, sicer bo Republika Slovenija izgubila še večji del sredstev iz proračuna EU, kar posledično pomeni zaustavitev nekaterih razvojnih projektov ter slabši neto položaj Republike Slovenije.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Matjaž Zanoškar v imenu Poslanske skupine, DeSUS.
Hvala. Spoštovani predsedujoči, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Dovolite, da predstavim stališče Poslanske skupine DeSUS glede problematike, ki je danes na dnevnem redu. Nesporno dejstvo je, da med slovenskimi regijami še vedno obstajajo velike razvojne razlike, čeprav ima Republika Slovenija za seboj že več kot 30 let dolgo zgodovino politike spodbujanje skladnega regionalnega razvoja. Ob zaključevanju pogajanj za vključevanje v evropsko kohezijsko politiko smo pristopili k reformi regionalne politike z vzpostavitvijo novih sistemov, pogojev za njeno izvajanje. Dobili smo novi Zakon o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja. Sprejeti so bili tudi strateški okviri na ravni države, dobili smo ključne institucije za zagotavljanje, delovanje in spodbujanje skladnega regionalnega razvoja. Od leta 2004 je Slovenija upravičena do sredstev EU iz naslova kohezijske politike. Eden od zadnjih ukrepov, ki so v skladu z razvojnimi prioritetami slovenske vlade, je bila tudi priprava javnega razpisa za pridobitev sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj Razvojni centri Slovenskega gospodarstva. Z njim je Ministrstvo za gospodarstvo želelo spodbuditi vzpostavitev in delovanje razvojnih centrov slovenskega gospodarstva za dolgoročne razvojne vsebine na raznih področjih. Gre za podporo projektom, ki vključujejo tako razvojno delo kot potrebno opremo in ostalo infrastrukturo, ki omogoča razvoj podjetjem, njihovih kompetenc in dolgoročnih temeljev za rast in razvoj gospodarstva in bodo omogočili tehnološki preboj na področjih, kjer v Sloveniji že obstaja kritična masa zanje. Sredstva v okviru javnega razpisa so znašala nekaj več kot 185 milijonov, od tega je bilo vsaj 30 milijonov evrov namenjenih za prioritete na podlagi Zakona o razvojni podpori Pomurski regiji za obdobje 2010–2015. Iz rezultatov javnega razpisa pa je moč razbrati, da so se sredstva iz razpisa precej neenakomerno porazdelila. Od 17 izbranih projektov jih kar 5 prihaja iz Gorenjske, in sicer v višini nekaj manj kot 45 milijonov evrov, iz Pomurske regije pa so bili izbrani trije projekti v skupni višini 26,5 milijonov evrov. Le en projekt v vrednosti 3,5 milijonov evrov od skupnih treh prijavljenih pa je bil izbran na primer iz Koroške, ki ji je Vlada med zadnjim obiskom obljubila izdatno pomoč, še posebej, ker je Koroška zahtevala interventni zakon po zgledu Pomurja, ki pa mu Vlada ni bila naklonjena. Prav tako je bil eden od projektov izbran iz drugih manj razvitih regij, kot je na primer Zasavska in Podravska. Glede na razpoložljiva sredstva razpisa in njihovo razdelitev po drugih regijah je torej Gorenjska, ki spada med razvitejše regije, dobila največ. Tudi podatki o porabi evropskih sredstev, vključno z regionalnimi razvojnimi spodbudami, nesporno dokazujejo, da le-te ne prispevajo k zmanjšanju razvojnih razlik med posameznimi regijami, temveč se te razlike vsako leto povečujejo. Prav tako je na podlagi poročila o državnih pomočeh v obdobju 2007–2009 možno nedvoumno ugotoviti, da je bila največjega deleža državne pomoči v tem obdobju deležna najbolj razvita regija, in sicer kar s 733 evri na glavo prebivalstva, medtem ko je regija z manjšim deležem državne pomoči prejela 87 evrov na glavo. Zato je toliko bolj pomembno, da so razpisi za sofinanciranje programov za razvoj slovenskega gospodarstva, ki jih pripravijo vsa tri ključna ministrstva, torej Ministrstvo za gospodarstvo, Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo ter Služba vlade za lokalno samoupravo, jasni, precizni, nekomplicirani, transparentni in nediskriminatorni. Ker se je že prej omenjeni razpis Ministrstva za gospodarstvo spreminjal v samem razpisnem postopku in ker so bila sredstva dodeljena bolj razvitim regijam z uspešnimi podjetji, je seveda sam razpis in posledično pristojna gospa ministrica deležen precejšnjih in ostrih kritik. Eden največjih očitkov je, da je Ministrstvo za gospodarstvo zastavilo razpis tako, da je tik pred koncem razpisnega roka spremenilo razpisne pogoje na način, da so o rezultatih razpisa dejansko odločale banke. Tako naj bi se med prejemniki sredstev iz omenjenega razpisa nahajala podjetja, katerih direktorji sedijo v ali vodijo nadzorne svete bank. Te trditve predlagatelja današnje razprave v poslanski skupini nismo preverjali, saj menimo, da za to obstajajo druge institucije, ki bodo razsodile, kaj je res in kaj ne. Vsekakor pa nas žalosti, da v Sloveniji navkljub pred kratkim sprejetemu Zakonu o skladnem regionalnem razvoju ne najdemo skupnega jezika in prave poti, da bi se sofinancirali projekti v tistih regijah, ki državno in evropsko finančno pomoč krvavo potrebujejo. Očitki, da so bili neizbrani projekti slabo pripravljeni, ne vzdržijo resne presoje, saj bi po naši oceni morala vsa tri ključna ministrstva ponuditi ustrezno usposabljanje, izobraževanje in suport slovenskim gospodarstvenikom, da bi znali uspešno pripraviti projekte in prijave na takšne in drugačne razpise za sofinanciranje oziroma pridobivanje evropskih sredstev. Konec koncev se lahko na tem mestu vprašamo, čemu služijo regionalni razvojni centri oziroma agencije, če ne za to, da skrbijo za enakomerni razvoj slovenskih regij, med drugim tudi z izobraževanjem, kako pridobiti različne oblike sofinanciranja. V poslanski skupini DeSUS menimo, da je prav, da se danes pogovarjamo o tej temi, saj bi bilo nedopustno, da bi banke bile tiste, ki bi konec koncev odločale o tem, kdo bo izbran na takšnih razpisih. Upamo pa, da se bo izkazalo, da očitki predlagatelja ne držijo, saj bi to pomenilo, da so pristojna ministrstva predala vajeti razvoja slovenskega gospodarstva v roke bankam, namesto da bi sama skrbela za boljši in bolj usklajen razvoj slovenskih regij. To pa bi bila zelo slaba popotnica za razvoj slovenskega gospodarstva. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bogdan Barovič v imenu poslanske skupine SNS.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Kolegice, kolegi, gospa ministrica, še enkrat dober dan! V bistvu se človek vpraša, išče kakšen sklep, ampak prav [[…]]Bistvo te razprave je, da opozorimo na tisto, kar menimo ali menijo, da ni v redu in da ni prav. Zdaj posegati v različna področja, v posamične regije, v posamična mesta, posamične vasi je tipično slovensko, torej nevoščljivost čez planke, ampak ne glede na to se mi zdi, da sem prav razumel spoštovanega kolega Trofenika, da bistvo vsega vprašanja je, zakaj, na kakšen način in kdaj je nastal kriterij bančne garancije, ki je uporabljen znotraj postopka ugotavljanja izpolnjevanja pogojev. Slišali smo, da gre sicer za vprašanje neskladja med rangiranjem razvojnih regij, da nastaja vprašanje, da se razlike med regijami ne zmanjšujejo ampak povečujejo, da je na eni strani največ razvojnih pomoči tam, najmanj tam, saj pravim, to je že tisto tipično slovensko, ampak pravijo tudi, da kjer je dim, je ogenj. Jaz mislim, da je prav, da rečemo besedo ali dve, čeprav mislim, da je del vsega, kar sprašujemo v tem trenutku, stvar tudi nekaterih drugih ministrstev in ministrov in ne samo Radićeve. Jaz mislim, da imamo tukaj Službo Vlade Republike Slovenije za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, kjer na žalost nimamo sreče z ministri in – saj veste, kjer mačke ni, miši plešejo, zato smo tam, kjer smo. In se v bistvu to ministrstvo ukvarja samo s seboj, ne pa z bistvenimi vprašanji. Na drugi strani imamo še kakšnega ministra, ki naj bi se ukvarjal s temi vsebinami, ampak se pač ne. Tako da je danes gospa Radićeva tista, ki je na tnalu. Ne glede na to pa mislim, da je prav, da slišim odgovor na bistveno vprašanje, torej, zakaj in kdaj, na kakšen način je bančna garancija postala kriterij. Saj mi razumemo odgovor ministrstva, ki pravi, da je za kredit treba zagotoviti garancijo v dvakratni višini. To je malo čudno. Če, ne vem, dobiš 40 milijonov, na pamet govorim, evropskih sredstev, pa moraš dati pol sam, daš 20 milijonov, moraš imeti 40 milijonov, zdaj še garancije banke. To je brez veze da sploh, ne vem, ali kredit ali pa sredstva dobivaš. Pustimo zdaj, ali dobivaš ali najameš kredite. Po drugi strani se nam glede na stanje bank, ne glede, v čigavi lasti so, zdi zelo korektno vprašanje njihove objektivnosti v odnosu do nekoga. Jasno, da vsak bančnik bo raje dal tistemu, ki že nekaj ima, tisti ki pa že nekaj ima, bo seveda za to tudi več dobil. In zdaj smo pri bistvu vprašanja, če gremo retrogradno. Pomeni, da resnica je v tem, da tisti, ki že veliko ima, dobi še več, tisti ki pa nima, pa tako ne more dobiti, ker mu banka ne da garancije. Če mu ne da, seveda odpade od pridobivanja evropskih sredstev in smo tam, kjer se vprašanje začenja. Spoštovani kolega Vili je jasno povedal še, da je bistveno vprašanje tudi, zakaj in po kakšnem načelu naj bi banka odločala o tem, kako se dodeljujejo evropska sredstva, ko vendarle imamo pristojna ministrstva, ko vendarle imamo zahteve, potrebe in neke določene cilje. Tako da mislim, da je prav, da dobimo neke konkretne odgovore, ne samo tisto, da se sedaj izgovarjamo pa vsak našteva; ne vem, jaz sem iz Zasavja, bom vedno trdil, da je premalo dobilo, čeprav smo se trudili in v naši občini smo v tistih osmih letih ko sem bi jaz župan, dobili vse, kar smo hoteli, ampak za to smo morali tudi sami nekaj storiti. Tako da tudi tukaj bi jaz rekel, da je objektivnost potrebna, in da je treba pozvati tudi tiste, ki so iskalci evropskih sredstev, takšnih ali drugačnih, da je na njihovi strani, da se potrudijo in izpolnijo vse pogoje. Ni pa prav, da ko nekdo vse pogoje izpolni, da o njem odloča banka in reče ne, temu pa ne dam garancije zato, ker, ne vem, ker mi ni všeč, ker mi ne paše, ker ni pravi, ker ni od tukaj, ker [[...]]Razlogov je lahko sto. Seveda pa si čisto vsak za bančno garancijo tudi ne bo upal vprašati, da ne bi imel čisto nič, pa bi zahteval za ne vem koliko milijonov bančnih garancij. Tako da vloga banke je tukaj zelo vprašljiva. Vloga procesa, kot je dejal gospod Trofenik, je tudi vprašljiva, ker potem se seveda razvijejo tisti, ki so že tako ali tako razviti in imajo še več. Tisti ki pa nimajo in bi radi, pa se pač ne morejo, samo zaradi razloga, ki se mu reče obrazec sedem, izjava banke, da prijavitelj za izvedbo projekta dobi ali ne dobi bančno garancijo. Če bomo konkretne odgovore dobili, prav, če ne, se mi zdi prav, da opozarjamo na takšne pomanjkljivosti in da nam mora biti skupni cilj, da si kot enakopravni člani Evropske unije pomagamo subsidiarno, pomagamo eden drugemu. Torej, če smo mi voljni dajati kredit, konkretno, neposredni kredit Grčiji že v dveh tranšah, če smo voljni dati iz našega deleža poroštva tudi poroštvo Portugalski, moramo biti tudi toliko zahtevni, da zahtevamo kot država Republika Slovenija, da nam tudi Evropa daje tisto, kar nam pripada v našem razvojnem procesu, zato da bomo lahko ostali enaki drugim evropskim državam in da bomo lahko zaradi te pomoči recipročno seveda pomoč dobivali in pomoč tudi dajali. Zdi se mi prav, da ta razprava je. Zdi se mi prav, da smo nanjo opozorili. Zdi se mi prav, da bi dobili konkretni odgovor, kakšno vlogo, kakšno pavico ima tukaj banka, da banka v bistvu odloča, kdo bo dobil in kdo ne bo dobil oziroma ali so, po mnenju pač tukaj prisotne ministrice, kriteriji te banke objektivni pri dodeljevanju garancij prosilcem za evropska sredstva. Toliko v imenu Slovenske nacionalne stranke. Hvala, ker ste me poslušali. Izkoristil sem skoraj ves čas, tako da mislim, da se nihče več ne bo oglasil, da bomo prej končali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod mag. Borut Sajovic. [[Ga ni.]] Gospod Vili Rezman v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev.
Hvala lepa. Mi smo, moram priznati, najprej mislili, da bomo razpravljali o samem vprašanju, ki smo ga, upam da, prav razumeli tako, da je bil zastavljeno mag. Radićevi v tem smislu, ali so bančne garancije, veljavnost njihovih rokov in spremembe v zvezi s tem kaj bistveno lahko vplivale na izbiro v zvezi z razpisom za podporo razvojnim centrom slovenskega gospodarstva. To je bilo osnovno vprašanje. Danes pravzaprav nič ne teče več beseda o tem, ampak se pozornost usmerja drugam, na druga področja, tudi pomembna. Tega ne more nihče zanikati. Vendar pa bi bilo najbrž napak, če bi to razpravo v zvezi s tem razpisom sedaj preusmerili predvsem v razpravo o tem, kakšna je regionalna razvitost in kakšne krivice se dogajajo po Sloveniji v zvezi s tem in v zvezi s črpanjem evropskih sredstev in tako naprej. Prvo, kar je treba k temu reči, je, da če bi želeli, da bi res prava razprava tekla o tem, potem bi v resnici moral, čeprav o tem kaj dosti najbrž ne ve, z nami sedeti dr. Žekš. On je resorno pristojen za nekatera vprašanja, ki so bila najbolj izpostavljena. Drugič, treba je reči, da lamentacija o vsem mogočem sedaj najbrž ni smiselna in da je bolje, da se usmerimo v enega izmed ključnih problemov, torej v problem, kako usmerjati tiste, ki so najboljši pri nas in ki lahko prispevajo k razvojnemu preboju. Tretje, kar je treba reči, je morebiti opozorilo na to, da je že razpisana seja Komisije na nadzor javnih financ, katere točka dnevnega reda je črpanje evropskih sredstev. Najbrž teh razprav ne bomo ponavljali sedaj na vsaki seji, zato se tudi o tem danes ne zdi najbolj smotrno razpravljati in tudi ni bil sklic takšen, da bi se na to prav posebej pripravljali. Sicer pa je po naši oceni potrebnost tovrstnih razpisov, kakršen je bil razpis za razvojne centre slovenskega gospodarstva, velika. Naštejmo nekaj dejstev, ki kar vpijejo po takšnih razpisih. V zadnjem obdobju zelo radi gledamo na lestvico slovenske konkurenčnosti in tudi slovenskega gospodarstva, seveda. Zelo slabo nam kaže in nič kaj posebej navzgor se ne premikamo. Kar se tiče produktivnosti slovenskega gospodarstva, je slika podobno slaba. Kar se tiče dodane vrednosti na zaposlenega tudi nimamo posebnih razlogov, da bi bili veseli in tudi ne lezemo navzgor, kakor bi bilo potrebno. Kar se tiče na primer porabe električne energije na enoto našega proizvoda, smo daleč od tistega, kar bi morali dosegati. Kar se tiče kapitalske ustreznosti, zadolženosti podjetij in tako naprej in tako nazaj, vse to so problemi, ki pa so povezani s tem razpisom. Torej ta razpis oziroma ta sredstva iz tega razpisa lahko kaj, ne dramatično, vendar lahko kaj pomagajo k temu, da se stvari premaknejo na bolje, zlasti če upoštevamo, da je v Sloveniji razdrobljenost tako kadrov, izkušenj, tehnološkega razvoja, financ, torej sredstev za spodbujanje tega razvoja, da velja velika razdrobljenost in da je eden izmed ciljev tega razpisa bil povezovanje. In kar se tega tiče, da ta razpis ima ambicijo z javnimi sredstvi pomagati dobrim podjetjem, da bodo svoje dobro lahko pospeševale, da se bodo med drugim povezovala podjetja med seboj in da se bodo tudi medregionalno, to je opazno iz rezultatov razpisa, povezovala, torej kar se tega tiče, je ta razpis bil kar se da pravšnji, ne oziraje se na to, ali so kasneje v postopkih res bile narejene kakšne napake ali ne. Država namreč nima ne vloge in najbrž tudi ne zgolj ambicije podpirati tiste, ki se krčevito borijo, da bi ohranili delovna mesta; tudi to je njena vloga, to smo v preteklih dveh letih opravljali in za to tudi namenili izredno velika sredstva, bistveno večja sredstva kot pa sredstva, ki so bila namenjena za razvoj. Država mora biti tudi proaktivna v tem smislu, da tiste, ki so dobri, ki so najboljši, ki imajo svoje projekte, ki so pripravljeni na povezovanje, podpira in jim odpira vrata, s tem da poslovno okolje izboljšuje tudi zanje. Ne gre samo za to, da preprečimo, da nekaj zgrmi v prepad, gre tudi za to, da se bolj usmerimo k razvojnim ambicijam. Samo mimogrede – tudi pri štipendiranju je tako, da ne dajemo štipendij, čeprav jih dajemo večino, samo za državne subvencije, ampak s štipendijami spodbujamo tudi tiste, ki so nadpovprečni, tudi tiste, ki so bolj potrebni, recimo pri kadrovskih štipendijah, ali pa tiste, ki študirajo nekaj, kar je pri nas deficitarno. Torej, na različnih področjih moramo biti sposobni kreirati takšne rešitve, ki bodo pomagale, da bodo tisti, ki so boljši, lažje premagovali ovire in hitreje izpolnjevali svoje ambicije. Za druge, ki bodo temu sledili, je to ravno tako ugodno in mnogi imajo od takšnega razvoja, ki ga sami sicer niso sposobni, velike koristi in veliko je potem možnih tudi sinergij. Imamo tudi dobra podjetja, hvala bogu, da jih imamo. Imamo tudi dobra podjetja, ki so se pripravljena povezovati. Bila so tudi nekatera podjetja, ki so bila dobra, ki so imele programe, pa so bili zanje razpisni pogoji preozki, ker se niso bila pripravljena povezati v nova podjetja za nove produkte, ampak tista bodo najbrž dobila priložnost ob kakšnem drugem, drugače ciljanem razpisu. Sedaj pa je šlo za razpise za nove produkte, za nove storitve, za nove materiale, za nova podjetja in za povezovanje. In pri tem kriterij regionalnosti ni bil kaj posebej izpostavljen, od samega začetka ne, in sedaj po končanem razpisu in po rezultatih, s katerimi smo bili seznanjeni, lahko vidimo, da so se podjetja našla preko regionalnih meja, da so nosilci nekaterih projektov iz druge regije, kot pa je večina dejavnosti, ki se bo izvajala, torej imamo nosilce iz ene regije, dejavnost pa se bo izvajala drugje, in tukaj bi težko očitali, da so bile kakršnekoli ovire za medregionalno ali kakršnokoli drugo povezovanje; stimulus je bil za to, da se povezujejo. Videli smo tudi, da so se, ko smo prebrali, kdo sodeluje, res prijavljala podjetja, ki so dobra, ki so lahko za zgled in ki lahko ta sredstva, ki so jih prejela, tudi spremenijo v nove proizvode, in upamo, da tudi v nova kvalitetna delovna mesta. Če bo tem osnovnim ciljem ta razpis zadostil, bomo lahko samo veseli, da je bil tak, kakršen je bil Je pa pri vsaki poslanski skupini moč najti tudi kakšno vprašanje, kakšen pomislek; nam se je pač postavilo vprašanje, kako to, da se nekatere druge panoge niso našle, ali da se nekatere regije niso prijavile z več projekti, ampak to je stvar pripravljenosti tistih, ki kandidirajo za sredstva. Tega država sama ne more nadomestiti. Mi zato menimo, da je bil razpis dobro merjen in upamo, da bodo tudi rezultati pozitivni.
Besedo ima gospod Anton Kampuš v imenu Poslanske skupine SD.
Spoštovani gospod podpredsednik, spoštovana gospa ministrica, gospa Radićeva, kolegice in kolegi, lepo vas pozdravljam! V prvi vrsti naj povem, da v Poslanski skupini Socialnih demokratov močno podpiramo ta razpis, ki je podlaga za vprašanje gospoda Trofenika, in seveda ne moremo dvomiti v izbiro prispelih vlog, ki jo je izvedlo Ministrstvo za gospodarstvo. Dejstvo je, da je bila višina sredstev omejena in da je bilo vlog za sofinanciranje občutno več od sredstev. Jasno je, da v takih primerih treba narediti izbor tistih predlagateljev, ki bodo dejansko nudili najboljšo podlago za uresničitev ciljev celotnega razpisa, kar pa je dolgoročni razvoj na več vsebinskih področjih. Kot je v odgovoru poslancu povedala ministrica, deloma spremenjena zahteva pogoja bančne garancije ni vplivala na izbor predlagateljev. Prav tako soglašamo z samo zahtevo za bančno garancijo in celo več; upamo, da bo takšen pogoj naveden prav v vseh prihodnih razpisih. Večkrat v preteklosti namreč sredstva niso bila primerno uporabljena ali pa niso bili projekti v celoti izvedeni, in tudi taki primeri deloma nosijo za posledico slabše črpanje evropskih sredstev. Po drugi strani mečejo slabo luč tudi na celotne razpise. Poleg tega ne gre zanikati dejstva, ki ga je izpostavila ministrica, da ne gre za pomoč slabo stoječem ali majhnim podjetjem. Velike subvencije enostavno zahtevajo velik angažma lastnih sredstev in ta lahko zagotovijo zgolj velika podjetja oziroma konzorcij le-teh. Taka podjetja so ob primernem poslovanju v preteklosti zagotovilo dobiti zahtevne bančne garancije, ne glede na to, kdo sedi v katerem nadzornem odboru ali v kateri upravi. Poleg tega ne verjamem v insinuacije, da je bil dejanski vpliv tistih direktorjev podjetij, ki so hkrati v nadzornih svetih določenih bank, resnično tako velik, kot ga pripisuje predlagatelj – vsaj upam, da temu ni tako. Verjetno bi bilo še najbolje, da bi javno razkril te podatke, s katerimi predlagatelj očitno razpolaga. S tem je postal dvom v primernost izbire bolj verodostojen in glede na to, da je dejansko obtožba dokaj huda ter mejna obtožba o korupciji, obenem pa s samim razpisom niti nima veliko opraviti, predlagamo, da predlagatelj prijavi svoje očitke protikorupcijski komisiji in naj ta opravi svoje delo. Ministrstvo za gospodarstvo je svojo vlogo opravilo s pripravo razpisa, ki je v naših očeh primeren. Prav tako je na podlagi razpisa po jasnih razpisnih pogojih izbralo najbolj primerne predlagatelje. S tem je vloga ministrstva pri razpisu dejansko zaključena. Sledi zgolj še sledenje izvedbe projektov in angažiranih sredstev. Obenem pa lahko upamo, da bodo dodeljena sredstva izpolnila pričakovanja in namen razpisa, to pa je prestrukturirane našega gospodarstva, ki ga lahko sprovajajo samo odlično stoječe gospodarske družbe, in samo tako lahko pridobimo tudi veliko število novih izdelkov, produktov, ki so usmerjeni v svetovni trg in imajo za cilj višjo dodano vrednost. V nasprotnem primeru smo prepričani, da bodo odgovornost nosile tudi banke, tokrat lahko rečem tudi banke kot garanti, in posledično vsi, ki so pri odobritvah garancij sodelovali. S tem pa bodo dobili epilog tudi očitki ali očitek, ki ga je v dodatni obrazložitvi poslanskega vprašanja mogoče razbrati. Vsi tisti, ki smo pogledali javni razpis, ki ga imamo vsi na mizi, lahko brez skrbi trdimo, da tokrat gre za popolnoma nov cilj v Sloveniji, in sicer za nove konzorcije. To je v Sloveniji nov pristop, po moji oceni v pravo smer. Vsak, ki je pregledal to gradivo in prebral rezultate tega javnega razpisa, je lahko razbral iz naslovov firm, ki so pridobile te projekte, da gre tokrat za nove materiale, za nove produkte oziroma izdelke, za nove tehnologije, upoštevane so inovacije, upoštevani so novi energenti, torej to zagotavlja gospodarski preboj v veliko smereh. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod mag. Andrej Vizjak v imenu Poslanske skupine SDS.
Spoštovani, predlagatelj te današnje razprave, to je poslanec Trofenik je opozoril na problematiko oziroma tudi na neko možnost pristranskega odločanja pri dodeljevanju sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj v okviru razpisa Razvojni centri slovenskega gospodarstva. Vedno se je, kadar je bilo več prijaviteljev na nek razpis kot pa razpoložljivega denarja, pojavil takšen očitek, in glede na to, da zdaj prihaja ne iz politično motiviranih krogov, verjetno, kajti prihaja iz krogov sedanje koalicije, bi verjeli, da je temu res tako. Torej, prav je, da tisti, ki snujejo razpis, ki sestavijo razpisne pogoje, razpisne komisije in tako naprej, da tudi od prve do zadnje črke odgovarjajo za ponore denarja oziroma za tiste projekte, ki so izbrani na razpisu, ne pa da se vključijo v to odločevalsko mrežo tudi ljudje z bančnega sektorja oziroma drugi, ki imajo lahko tudi kakšne pristranske oziroma osebne interese. In prav senca tega očitka in tega dvoma pada na ta razpis, ki je bil sicer načrtovan korektno, zanimivo. Namen tega razpisa je povezovati tiste razvojne potenciale, ki so že dokazali in ki imajo ideje za naprej, ki so že dokazali, da znajo in imajo konkretne ideje za naprej, kako v času, nezavidljivem času gospodarske krize narediti kakšen korak tudi pri ustvarjanju novih delovnih mest in boljših delovnih mest, pa tudi kakšen inovativen produkt storitev je lahko rezultat takšnega razpisa. Vendar, še enkrat: če so merila in vsi postopki korektni in če ministrstvo prevzame vso odgovornost za rezultate in izplen. Tu je padla senca dvoma na ta drugi del in se pojavljajo očitki o klientelizmu, pravzaprav o tem, da so pristransko ljudje zaradi tega, ker so želeli speljati vodo na svoj mlin, odločili tudi o teh razpisih, zato so tudi, tako bi rekel, regionalno nesorazmerno porazdeljeni glede na glavo in glede na indeks razvojne ogroženosti, kot je predlagatelj te današnje razprave nanizal v svojem uvodu. To vse dejansko odpira več vprašanj kot jih zapira. In sprašujem se, kako bo ministrstvo ocenilo dodano vrednost porabljenega denarja, še posebej zaradi tega, ker sem govoril z nekaterimi izmed prijavljenih in odobrena so sredstva, pa pravzaprav niti ne vedo, kako jih bodo in na kakšen način porabili. Pravzaprav nimajo smiselne še tudi projekte. To je dejstvo, spoštovana ministrica. Če vi tega ne veste, pojdite vprašati ljudi, pa vam ne bodo seveda povedali, ker si ne upajo, ker so dobili denar in tega ne smejo govoriti. Vendar tudi v tem razpisu je pravzaprav prišlo do pojava kot mnogokrat že doslej, da se pravzaprav podjetja združujejo, povezujejo samo zaradi tega, da bodo dobila na razpisu denar, ne pa zaradi tega, ker je v ozadju res nek dober, prebojen, tehnološko dovršen projekt, ki bo odpiral nove perspektive tem podjetjem. Mogoče nekaterim v tej mreži ali pa enemu, ki je pravzaprav povezovalec, veliki večini pa ne, in zato je seveda tudi pod vprašajem namen in izplen tega razpisa. Gre za razmeroma velik denar, 185 milijonov sredstev iz Evropskega sklada za regionalni razvoj. In sprašujem se oziroma tudi v Slovenski demokratski stranki, glede na to, da imamo različen pristop pri teh velikih propulzivnih podjetjih in malih podjetjih. Namreč, subvencij oziroma takšnega načina nepovratnega financiranja pri malih podjetjih ni. Tam so mala podjetja spuščena na neke kreditne linije, pripuščena torej kreditom, ne pa nepovratnim sredstvom. Tukaj pri velikih propulzivnih podjetjih pa imamo drugačen pristop. Mi imamo pristop do teh subvencij, ne pa kreditov. In mogoče v nadaljevanju eno zelo zanimivo vprašanje – na podlagi katerih analiz, na podlagi česa se je ministrstvo odločilo, da bo omejilo subvencioniranje razvojnih projektov malih in srednje velikih podjetij, to se pravi z nepovratnimi sredstvi – zlasti jim namenjajo različne kreditne linije Slovenskega podjetniškega sklada – in kako to, da se pri teh velikih podjetjih je odločilo za tak pristop, ne pa za podoben, kot tam. Pri tem razpisu se tudi postavlja vprašanje dejansko zavarovanja obljubljene izvedbe samega projekta, kajti vemo, da imamo omejeno finančno perspektivo. Vemo, da imamo na razpolago omejeno količino denarja in torej, kako zavarovati, da bodo res podjetja, ki jim je bil dodeljen denar, ta sredstva porabila. Ministrstvo se je tukaj odločilo, da bodo to zavarovali z bančnimi garancijami, vmes je še celo spreminjalo neke pogoje javnega razpisa, kar vse vliva, daje neko nestabilnost in vliva tudi pravzaprav neko motnjo v ta proces oblikovanja kvalitetnih projektov in prijav. Menim, da – ne nazadnje sem bil sam tudi v tej koži že v preteklosti – ena poglobljena analiza projektov s strani kompetentne razpisne komisije, pa ne samo analiza prijavljenih projektov, ampak tudi prijavljenih nosilcev projektov, v veliki meri daje odgovor na to vprašanje, ali bo tudi denar učinkovito v rokih in pa tudi smotrno porabljen. Vse te oblike bančnih garancij dodatno otežujejo, zbirokratizirajo in podražijo te projekte in seveda ob vsej tej papirologiji in sicer teh stroških se postavlja potem tudi vprašanje privlačnosti in pravzaprav tudi smiselnosti, kajti vse te stroške je treba temu projektu pridodati, da se na koncu dobi korektna finančna struktura. Torej, gotovo se ob tem razpisu postavljajo vprašanja in verjetno bo danes tekla tudi diskusija o sicer celovitosti in pa zadostnosti in pa korektnosti ukrepov za spodbujanje gospodarskega razvoja Ministrstva za gospodarstvo. Jaz vem, da je veliko ukrepov gospodarske politike v rokah drugih resorjev, še posebej finančnega, ko govorimo o davčni politiki, pa tudi resorja za delo, družino, ko govorimo o trgu delovne sile. Ampak nekaj ukrepov gospodarske politike je pa seveda tudi v rokah Ministrstva za gospodarstvo, predvsem ko se razbremenjuje podjetja raznih birokratskih ovir in ko se seveda koristijo sredstva za namene spodbujanja gospodarskih projektov. Jaz imam občutek oziroma tudi ko sem sedaj gledal na spletni strani razpise letošnje in preteklih let Slovenskega podjetniškega sklada, ki je bil eden temeljnih nosilcev teh politik doslej, moram reči, da je velika asimetrija, ko govorimo o podpori zlasti malim in srednje velikim podjetjem in tem večjim podjetjem, tako prek tehnološke agencije, JAPTI in pa tega konkretnega razpisa. Tako da ni čudno, da se v Sloveniji soočamo s takim problemom, da ne moremo iz tega dna gospodarske recesije. Torej, mi smo padli zelo "fejst" v letu 2009 in v letu 2010, sedaj se res počasi, ampak prepočasi pobiramo, ni delovnih mest, bolj ali manj bodo sedaj spet sezonska delovna mesta, ker se bliža poletna sezona in razna opravila, ampak to ni rešitev, da se seveda malo ublažijo razmere na trgu dela s temi sezonskimi pojavi. Ključno je, ali bomo dejansko uspeli narediti to, kar je tudi formalni cilj tega razpisa – neka tehnološka gradnja tako uspešnih kot seveda tistih, ki lahko postanejo uspešni, ki imajo dobre programe. V Slovenski demokratski stranki obiskujemo vse slovenske regije in tudi podjetja po teh regijah, zato ker želimo dobiti informacije, vtise iz okolja, torej iz raznih sredin. Pri tem obiskujemo številna podjetja, tudi mala in srednje velika. Imamo že kar nekaj izkušenj s tem, da imajo podjetja zelo zanimive produkte, poslovne načrte, da pa zaradi finančnega krča in ostalih omejitev pri financiranju enostavno tega ne morejo speljati v praksi. Posledica tega je, da ne izkoristimo potenciala teh podjetij in posledica tega je, da marsikatero delovno mesto, ki bi se lahko odprlo, ostane zaprto. Posledica tega je, da imamo tudi nakopičene probleme s številom brezposelnih, posledično tudi z ogromno socialnih transferjev ali več kot jih je treba, in s tisto nesrečno dvomilijardno luknjo v proračunu. Toda tudi takšen razpis in sicer politika Ministrstva za gospodarstvo na področju dodeljevanja teh sredstev lahko pomembno vpliva na reševanje teh ključnih nakopičenih problemov. Jaz mislim, da je ta politika razmeroma neustrezna. Dovolite mi, da spregovorim še nekaj o regionalni komponenti, ki je bila s strani predlagatelja tudi močno izpostavljena. Jaz mislim, da je zelo pomembno, da Vlada in tudi drugi resorji, ne samo Ministrstvo za gospodarstvo, prepozna projekte, razvojne projekte slovenskih regij, ki so jih postavile same regije v prioriteto svojega bodočega razvoja, ne da išče in ovira, ne vem, kopica uradnikov nekje v Ljubljani ali pa v nekih centrih, kaj bi bilo za neko regijo dobro. Treba je prisluhniti tisti sami regiji in podpreti tiste projekte, če so zdravi. Jaz se bojim, da se to ne dogaja. Tukaj je bila danes že omenjena Spodnjeposavska regija, ki je po vseh teh indeksih razvojne ogroženosti bila bolj pri dnu kot kje drugje. Tudi ko govorimo o dodeljenih sredstvih, je tudi bolj ali manj žalostna podoba, medtem ko smo prepoznali sami Posavci dobre razvojne projekte. Na primer nadaljnja vlaganja v spodnjesavsko verigo hidroelektrarn, tudi reševanje ostalih energetskih vprašanj te države, pa se projekti zavlačujejo, ne pospešujejo – pa ne stanejo državo praktično nič več dodatnega denarja, ker ta denar za dokončanje te verige bo tako ali tako treba dati. Verjetno je bolje, da se ga prej da in da je prej tudi učinek te investicije, kot da se zavlačuje s tem, seveda draži investicija in tudi učinki te investicije pridejo kasneje. Torej, želim poudariti, da imajo določene regije tudi zelo jasne koncepte, zelo jasne ideje. Rezultat je pa bolj ali manj nagajanje v Ljubljani, ne pa podpora. Pa tu ne mislim na Ministrstvo za gospodarstvo toliko, kot na Ministrstvo za okolje in prostor, kjer imamo očitno profesorja, ki eksperimentira z državljani in del eksperimenta smo očitno tudi Posavci, ker gleda, kako dolgo bomo še preživeli brez njegove naklonjenosti. Zato želim, spoštovani, poudariti, da bi morali takšni ukrepi, kot je tudi ta projekt Razvojni centri slovenskega gospodarstva, odsevati nek parcialni inštrument ene usklajene politike oživljanja gospodarske aktivnosti in ustvarjanja novih delovnih mest. Namesto tega pa ostaja v ušesih in v glavah zoprn prizvok, da gre zopet za en klientelistični projekt, kjer bodo posvečena podjetja prek posvečenih bank in posvečenih posameznikov dobila desetine milijonov evropskega in s tem tudi našega denarja.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Preden dam besedo prijavljenim, ima besedo predlagatelj, gospod Trofenik.
Hvala za besedo. Dovolite, da zaključim tisto, kar zaradi časovne omejitve ni bilo možno v uvodu oziroma v predstavitvi. Da spomnim, prekinil sem pri četrtem očitku, če tako rečem, v narekovaju, da ministrstvo ni zahtevalo predinvesticijske zasnove za analizo stroškov in koristi, ki bi bila nujna pri tako velikih sredstvih, ampak le poslovni načrt, kar je v nasprotju z Uredbo o enotni metodologiji za izdelavo programov za javna naročila. Posledično se ni ugotavljala tako imenovana finančna vrzel, ki je po kriterijih Evropske unije pogoj za dodelitev nepovratnih državnih sredstev za projekte, ki izkazujejo na podlagi ekonomske analize veliko družbeno koristnost, so pa za posameznega investitorja nerentabilne. Dejstvo je, da finančne vrzeli ne bi mogle izkazati velika podjetja, ki bi pa bila zmožna sama sfinancirati projekte brez nepovratnih sredstev, kot bom pozneje v razpravi pokazal. Petič. Ministrstvo ni imenovalo medresorske komisije, strokovne, v skladu z že prej omenjeno uredbo, za projekte, ki so vredni nad 25 milijonov evrov. Ministrica je v svojem odgovoru na moje vprašanje praktično priznala tako zavezujočo bančno izjavo kot zavestno odločitev za velika finančno močna podjetja, kar je problematično tako z vidika veljavnih predpisov kot z vidika smotrne in gospodarne porabe javnih sredstev in ne nazadnje z vidika sledenja cilju o skladnem regionalnem razvoju. Ni problematičen samo razpis, katerega izpostavljam, ampak tudi izbor projektov, ki so jim bila priznana nepovratna sredstva, saj se ni mogoče znebiti vtisa, da je bila pri tem večina energije posvečena iskanju razlogov za zavrnitev posameznih projektov, namesto iskanju najboljših. Da se vrnemo k prvotno izpostavljeni bančni garanciji. Nihče ne oporeka običajne bančne garancije, ko bo projekt odobren, da se zagotovi namensko trošenje sredstev. Ampak tu gre za nekaj drugega, enostavno povedano, da je bilo treba dati veljavno bančno garancijo za projekt, ki še ni bil odobren. In ta procedura je pač taka pri slovenskih bankah, da je bilo treba, razpis je bil zaključen 15. novembra lanskega leta, ena izmed bank si je pa dovolila odgovoriti na tako vlogo 17. decembra. Kako naj bo projekt izbran? Niti v ocenjevanje ni prišel. Zato ni možno govoriti, da so bili izbrani najboljši projekti po takem ali drugačnem ključu, ker ne vemo, kateri projekti so bili najboljši, nekateri iz formalnih razlogov. Drugič, gre za nekonsistentnost v odgovorih. Prvotno izpostavljeno in še vedno aktualno bančno garancijo [[…]]Je bil odgovor tak, "vzemite magnetogram, ja, saj tega nismo potem vzeli za kriterij". Zanimivo. Najprej je bil vlagatelj opomnjen, da je vloga nepopolna, ker nima ustrezne garancije. 8 dni za dopolnitev vloge, ko v slovenskem bančnem sistemu ni možno garancije dobiti v osmih dneh, še v mesecu dni ne. Potem dostavi kljub temu garancijo en dan prepozno in izpade. Zdaj pa govorite, da ni bil uporabljen ta kriterij. Ali drugače, za dva identična projekta dve različni utemeljitvi, zakaj nista izbrana. Seveda verjamem, da ni temeljno poslanstvo Ministrstva za gospodarstvo skrbeti za skladen regionalni razvoj, vendar upam, da ne razume svojega poslanstva tako, da bo skrbelo s svojimi odločitvami za neskladen razvoj, ker to, da "mi nismo odgovorni za skladen razvoj", veste, je malo prehuda. In ker ni bilo ugotavljanja finančne vrzeli, smo prišli do rezultata – odobravanja sredstev, kjer državna nepovratna sredstva znašajo 8 % letnega dobička firme. Ali to pomeni, da ta firma tega projekta ne bi mogla sama izpeljati in da bi ta sredstva lahko naložili kje drugje za takšen ali drugačen preboj koristneje? Zato zadeva ni tako enostavna, kot na prvi pogled zgleda in kot je iz nekaterih predstavitev bilo možno razbrati. Jaz bom spoštoval dve stvari – Poslovnik, da s predstavitvami stališč ni možno polemizirati, čeprav bi bilo nujno treba glede na povedano, ampak si te pravice ne bom vzel, ker bi potem zavestno kršil Poslovnik. In seveda na drugi strani tudi ne bom uporabljal imen firm, ker to ni prav, vsaka izmed mojih pripomb pa stoji na konkretnih firmah. Iz tistega, kar je bilo danes poudarjeno, da je bil cilj nekaj drugega, zelo poenostavljeno povedano za tiste, ki spremljajo, ne zdrži resne kritike. V okviru razpisa 185 milijonov so bile tudi obveznosti iz pomurskega zakona. In to enostavno ne gre skupaj. Da je igra še bolj zanimiva – rezultat: sredstva 30 milijonov znotraj 185 milijonov po pomurskem zakonu niso izkoriščena. Očitno po sodbi ministrstva ni bilo ustreznih projektov. Ampak tudi s tega območja so izpadli iz takih formalnih, ne vsebinskih razlogov, projekti niso bili niti ocenjevani. Moja ilustracija v začetku ni bila usmerjanje teme ali problema na druga območja, ne, pač pa kot ilustracija, da imamo čudno situacijo, da trošimo ogromna javna sredstva, domača ali EU, ne spremljamo pa njihovih učinkov. Ti učinki se pa odražajo v bolj skladnem ali manj skladnem regionalnem razvoju. Samo to je bil namen ilustracije, navajanja tistih podatkov. In seveda, če misli kdo, da je poraba državnih pomoči milijardo 200 milijonov v treh letih nepomembna poraba [[…]]In, oprostite, razen da sem se sam v poznih urah zvečer na odboru oglasil k besedi, ni doživela na matičnem odboru nobene razprave, kaj šele, da bi prišla na plenarno sejo. Poraba evropskih sredstev v tej finančni perspektivi za 2007, 2008 in 2009 ni prišla na plenarno sejo, ni bilo volje, da pride na plenarno sejo. Poročilo o izvajanju pomurskega zakona v prvem letu – ni bilo politične volje, da pride na plenarno sejo. To kaže nek odnos oziroma zaključek lahko vsak izmed nas za sebe napravi. Seveda, jaz tega ne očitam, da mi ne bi kdo podtaknil, ker tudi to se sliši, da so moja vprašanja zlobna. Nikakor. Smatram, da so tudi vprašanja svoji ministrici kot koalicijski čisto normalna zadeva, ker opozarjam na stvari, za katere, sem prepričan, da niso dobre in da bi morale biti boljše. In to nima nobenega aferaškega ozadja ali karkoli drugače osebnega, kot se poskuša v nekaterih krogih. Ampak da se po tej ureditvi, ki ima po zakonu 12 regij, razvojnih ali statističnih, na ministrski spletni strani pojavi 14 regij, 2 taki, ki sploh ne obstajata [[…]]Ne vem, zakaj. Ali zaradi površnosti, na Štajerskem temu rečemo šlamparija, ali je to namenjeno čemu drugemu, da bi zameglili dejanske podatke. In seveda, da so pripombe, celo insinuacije, kot sem slišal [[…]]Spoštovani, eden izmed vlagateljev je imel težave, ker je aneks o sestavi ali oblikovanju konzorcija, ki je bil nujno potreben, so ugotovili, sprejel prepozno, aneks h pogodbi o konzorciju. Potem pa aprila iz medijev razberemo, da konzorcij, ki je bil uspešen na izboru, komaj aprila sprejema konzorcijsko pogodbo. Veste, to pa se vse skupaj neha. In mislim, da boste morali, ministrstvo, temeljito pogledati celo proceduro, celo ocenjevanje in tudi tiste, ki so bili formalno oziroma izločeni, da v ocenjevanje sploh niso prišli. Hvala lepa.
Besedo ima gospa Cvetka Zalokar Oražem. [[Je ni.]] Silven Majhenič. [[Ga ni.]] Gospod Danijel Krivec, imate besedo. Pripravijo naj se Franco Juri, Janko Veber, Radovan Žerjav, Renata Brunskole, nobenega ne vidim, Miran Györek, Matevž Frangež in bomo nadaljevali.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Zelo sem vesel, da je bilo to vprašanje izglasovano in da imamo možnost na današnji seji o tem tudi razpravljati. Bilo je že veliko povedanega, ostalo pa je tudi veliko neodgovorjenega in verjetno bo tudi po tej razpravi še marsikaj nedorečenega. So pa dejstva neizpodbitna, da je ta razpis za razvojne centre slovenskega gospodarstva, ki je bil vreden 180 milijonov evrov, bil praktično namenjen samo za velika kapitalsko močna podjetja, kar sledi tudi iz izbranih podjetij. In to navkljub temu, da je Ministrstvo za gospodarstvo v maju 2010 sprejelo akcijski načrt za mala podjetja, v katerem skladno s sprejetimi stališči Evropske unije ugotavlja, da je podpora malim, dinamičnim, razvojno-raziskovalnim podjetjem ključna za preboj gospodarske krize pod geslom "Najprej pomisli na male". To dejstvo je bilo v tem razpisu nekako zavrženo, kot tudi v marsikaterem razpisu v zadnjem obdobju, ki na nek način ne sledi več temu, da ta država podpira skladen regionalni razvoj, ampak podpira predvsem velike in tiste, ki so sposobni mimo pravil igre priti do primernih sredstev. Ministrstvo za gospodarstvo je ta razpis naravnalo ravno nasprotno od te svoje lastne usmeritve, seveda v korist predvsem velikih podjetij. Tudi to, da je predvidelo, da mora prijavitelj že v vlogi dostaviti izjavo banke, da bo le-ta dala garancijo v primeru, če bo projekt izbran na razpisu, je nekako čudna odločitev. Po neki nerodnosti ali po nekem namenu je bilo tudi v razpisu nejasno določeno in dvoumno, ali gre za zavezujočo izjavo ali gre, kot to določa Obligacijski zakonik, za obvezno. Tu se spet srečujemo z dvojnimi merili. Ko govorimo o razpisu za širokopasovne povezave, ki je bil tudi predmet določenih obravnav v tem Državnem zboru, velja za prijavitelje nek obvezni rok za oddajo vseh dokumentov za ministrstvo; takrat, ko mu teče voda v grlo, pravijo da je to samo instrukcijski rok. Ko želijo prijavitelji odgovor ministrstva, zakaj določenih odločitev ni oziroma zakaj so njihove vloge nepopolne ali neprimerne, ker v razpisu jasno piše, v kakšnem roku je dolžno ministrstvo odgovoriti, se ministrstvo izgovori in napiše, da je to samo instrukcijski rok. Te igre pri zadnjih razpisih so nekako že stalna praksa. Ni bil v tem razpisu tudi jasno definiran kriterij bančne garancije, kako se uporablja in do kakšnega roka se v praksi tudi izvaja. Jasno pa se je pokazalo, da so s tem razpisom nekako v prednosti oziroma v možnosti odločanja predvsem banke, ki so skozi ta razpis določale, kateri projekti lahko dobijo zeleno luč. In je zanimivo, da najdemo med prejemniki sredstev podjetja, katerih direktorji sedijo oziroma celo vodijo nadzorne svete posameznih bank. In zanimivo je tudi, da so med največjimi prejemniki teh sredstev. Verjetno ravno zaradi tega tudi ni bila spoštovana Uredba o enotni metodologiji za izdelavo programov za javna naročila investicijskega značaja, ki sledi tudi smernicam Evropske komisije, in ni bil spoštovan tudi Priročnik za izdelavo analize stroškov in koristi investicijskih projektov, ki ga je izdala Služba Vlade Republike Slovenije za strukturno politiko in regionalni razvoj, saj v razpisu ni bila zahtevana predinvesticijska zasnova, ki ni samo formalnopravno potrebna, ampak je tudi vsebinsko nujna pri odločanju o pomembnih sredstvih, ki jih država namenja za posamezne projekte. Zahtevan je bil samo poslovni načrt in tudi njegova vsebina je bila v nasprotju z omenjeno uredbo. Neizpodbitno dejstvo je, da če bi spoštovali omenjeno uredbo, velika podjetja ne bi dosegla tako imenovane finančne vrzeli in ne bi bila med prejemniki sredstev, saj se po evropskih smernicah projekti lahko financirajo le v obsegu izkazane finančne vrzeli. Ob tem razpisu bi rad opozoril še na tako imenovani pomurski zakon in pogodbe, ki se v tem primeru podpisujejo oziroma ki so na spletni strani objavljene, kjer tudi prihaja do velikih stroškov, ki so namenjeni posameznim pogodbenikom in posameznim partnerskim izvajalcem nekaterih nalog, ki bi jih v tej regiji oziroma ki so v tej regiji že domena razvojnih agencij. In če primerjam te pogodbe, ki so vezane na Pomurje kot svetovalne in pogodbe za izvedbo posameznih javnih naročil za pripravo raznih podlag in prijav na posamezne projekte s podobnim stroškom koordinacije in priprave projektov v Posočju, ki je nek vzorčni primer bil takrat in se je tudi omenjal, ko se je pomurski zakon sprejemal, lahko ugotovim, da je za enake naloge v Pomurju namenjeno približno milijon 800 tisoč evrov, ki se podvajajo, kajti razvojne agencije tudi v tem območju obstajajo. V Posočju je za enake naloge namenjeno približno 95 tisoč evrov, brez dodatnih agencij in brez dodatnih pogodb. Jaz mislim, da so takšni pristopi v tej državi kvečjemu v smeri, da se ta javnofinančna luknja še bolj poglablja in mislim, da tudi danes skozi to razpravo ne bomo dobili vseh odgovorov, je pa zadeva, ki je bila skozi razpis za razvojne centre slovenskega gospodarstva predstavljena oziroma kar se je v tem primeru pojavilo, nek očitno že virus, ki se prijemlje vseh razpisov v zadnjem času.
Besedo ima gospod Janko Veber. Potem je pa na vrsti gospa Renata Brunskole, Miran Györek, Matevž Frangež, Franci Kek, Bojan Kontič, Ivan Grill, mislim, da se odpoveduje, gospa Breda Pečan. No, naprej bom pa še povedal. Izvolite.
Hvala za besedo. Mislim, da ena od pomembnejših odločitev, ki smo jo sprejeli v tem obdobju gospodarske in finančne krize, je bila odločitev, da veliko več sredstev kot v prejšnjih proračunih vložimo v razvoj. To mislim, da je bila resnično ena od najkvalitetnejših odločitev in če pogledamo, koliko sredstev smo namenili v ta namen, lahko ugotovimo, da je bilo za ta konkretni razpis za razvojni center slovenskega gospodarstva namenjenih 185 milijonov evrov, pred tem še za centre odličnosti 80 milijonov evrov, pa mislim, da lahko v to kategorijo zagotovo vključimo tudi razpis za širokopasovne povezave, ki so tudi ključnega pomena za to, da lahko ustrezna tehnologija in podjetja ustvarjajo tiste svoje izdelke in razvijajo programe, ki to visoko tehnologijo tudi potrebujejo. Torej, govorimo nekje okoli zneska 300 milijonov evrov, ki smo ga vložili v teh dveh letih v razvoj. Mislim, da so tudi s strani parlamenta zato pričakovanja opravičeno zelo visoka, da bo ta denar seveda tudi dal rezultate. Je pa resnično en problem, ki nastaja pri teh postopkih, tako pri centrih odličnosti kot tudi pri razvojnih centrih slovenskega gospodarstva in razpisu za širokopasovne povezave – o tem, da se ni mogoče znebiti občutka, da je pravzaprav ta denar prišel do že vnaprej izbranih institucij. To mislim, da ni dobro in kaže na to, da verjetno iz vseh teh programov vendarle ne bo ta učinek tak, kakršnega si vsi želimo v Sloveniji – da je to velik korak k tehnološkemu preboju in napredku slovenskega gospodarstva in predvsem doseganju večje konkurenčnosti na zahtevnih trgih. Če k temu dodamo tudi dejstvo, da je pravzaprav zelo malo univerz bilo vključenih v te programe – enako velja tudi za Razvojni center slovenskega gospodarstva –, pa ko po drugi strani ugotavljamo, da je pa zelo veliko sredstev bilo namenjenih nekim inštitutom, praviloma so ti inštituti bili locirani prav tukaj v Ljubljani, pa ko ugotovimo, da se danes v veliki meri ukvarjamo tudi s problemom financiranja univerz, lahko govorimo o tem, da bi že zaradi nekoliko bolj smotrne priprave programov, lahko tudi razpisov, dosegli še večji izplen, kajti del slovenske znanosti, ki je predvsem v slovenskih univerzah, je bil nekako v veliki meri izključen iz tega procesa. To se mi zdi, da je ena od velikih pomanjkljivosti. Mislim, da je to tudi zaradi tega ena od ne dobro izkoriščenih priložnosti, da bi ta denar, ki ga namenjamo iz evropskih skladov za razvoj, dosegel resnično tak učinek, kot ga dejansko tudi pričakujemo. Kar se tiče tega, kako in v katere regije je ta denar bil namenjen, je seveda v primerjavi s centri odličnosti pri teh razvojnih gospodarskih središčih napredek. Zagotovo je bilo kar nekaj teh programov uvrščenih tudi v območja, ki seveda tudi blizu niso prišla centrom odločnosti. Sam osebno mislim, da tudi lahko zelo odkrito pohvalim ta razpis v tem smislu, da sta vsaj dva lesnopredelovalna projekta vključena v te programe, in to je eden od tistih pomembnih korakov, kajti v vsem tem obdobju smo ali zavestno ali slučajno, kakorkoli to vzamemo, vendar lesno predelovalna industrija v Sloveniji je drastično nazadovala, ravno zaradi tega, ker nikoli ni bilo nekega resnega posluha, da bi to proizvodnjo, za katero imamo lastno surovino, dvignili na višjo raven. Po tej plati resnično prav rad priznam, da sem izjemno zadovoljen, da je tudi del lesnopredelovalne industrije vključen v ta razvojni program. Po mojem mnenju pa glede na to, da imamo zelo veliko lastne mase in da je ta neizkoriščena in da gre veliko tega lesa v predelavo v tujino, še vedno premalo. Pa najbrž da ne zaradi tega, ker tudi ne bi bil interes, recimo na Ministrstvo za gospodarstvo, ampak tudi zaradi tega, ker enostavno ta podjetja ne zmorejo toliko lastnega kapitala, da bi pravzaprav pripravila ustrezne vloge in prišla do teh sredstev. Samo s tem podatkom mislim, da lahko še bolj ponazorimo to, da smo to panogo v Sloveniji resnično preveč pustili na stranskem tiru in so nam drugi, seveda močnejši centri iz tujine, pač to priložnost že pritegnili v svoj krog. Glede odločitve, da se tudi del sredstev vključi v Zakon o razvojni podpori Pomurski regiji v obdobju 2010–2015, mislim, da bil tudi eden od tistih ključnih razlogov, da je del teh sredstev kljub vsemu bil namenjenih prav v eno od območij, kjer je največ razvojnih težav. Sam sem si želel, da bi del teh sredstev bil namensko opredeljen tudi za Pokolpje, ki ima ravno tako enake ali v nekem trenutku še hujše razvojne težave, predvsem zaradi pomanjkljive infrastrukture, kot jo ima Pomurje, ampak vendarle, kljub vsemu, da smo intenzivno delali v tem času, ko se je ta razpis pripravljal, pač ni bilo, upam si reči, tudi dovolj politične volje za to, da bi konkretizirali nekatere ukrepe ali pogoje v tem razpisu na način, da bi imeli programi iz območij, ki imajo visoko stopnjo brezposelnosti, več točk in s tem seveda večjo verjetnost za pridobitev dodatnih sredstev. V naslednjih postopkih in naslednjih razpisih, ki najbrž da ne bodo tako kmalu – kajti ta sredstva, ki so bila razdeljena za razvoj znanosti, seveda imajo svoj rok, tam leta 2015, 2016 se ta rok izteka –, tako da lahko govorimo o nekem petletnem obdobju, ko za razvoj tehnologij, za vsa tista podjetja in vse tiste centre, ki niso prišli ta hip do teh sredstev, ne bo nove priložnosti. To je mislim da ena od tem, o kateri bi morali v prihodnosti veliko govoriti in poskušati poiskati rešitve tudi za tista območja, ki pač ta hip niso bila vključena v te programe. Predvsem pa mislim, da je resnično izjemno pomembno v vseh teh naslednjih postopkih v največji možni meri izključiti prav vse te kriterije, ki lahko napeljujejo na to, da povzročijo veliko nezadovoljstvo pri tistih, ki pač niso uspeli priti kot regije do teh sredstev, ali pa tudi pri gospodarskih družbah. Mislim, da tudi Zakon o javnem naročanju, ki ga sprejemamo tudi na tej seji, nekako ne bo omogočal dovolj kvalitetnih revizij teh postopkov, tudi iz razloga, ker, če se pogovarjamo o znanosti, gre vendarle za nek nivo, ki ga je težko preseči. In glede na to, da v tem Zakonu o javnem naročanju govorimo tudi o tem, da lahko revizijske komisije neke dodatne svoje ukrepe še predvidijo v samih revizijah, mimo tega, ker je recimo nekdo, ki je zahteval revizijo, navedel, kaže na to, da se lahko nekateri postopki vlečejo v nedogled. In ravno to je tudi ta mehanizem, ki me moti, da pravzaprav nikoli ne zaključimo nekega postopka neke revizije. Vedno se najde nek dodaten razlog. In seveda, leta se obrnejo in vsi potem ali pozabijo na to, ali pa seveda tudi prej že obupajo nad tem, da bi prišli do kakršnegakoli rezultata in poskušali uveljaviti svoj jaz. To so nekatere pomanjkljivosti, s katerimi se v praksi srečujemo. Mislim, da bi se res morali izogniti temu, da se ukvarjamo z neke vrste, bom rekel, dogovornim pravom, kot je tudi gospod Klemenčič v eni od svojih izjav povedal, ampak da poskušamo resnično biti čim bolj dosledni pri tem, kako nek postopek izpeljati in kako potem tudi dodeliti ta sredstva. In ne nazadnje, kako spremljati učinek tako dodeljenih sredstev tudi v praksi. Mislim, da če bomo v nadaljevanju in tudi na podlagi mogoče današnje razprave naredili korak k temu, smo naredili veliko. Mislim, da so ta opozorila, ki jih danes poslušamo, ker pač ni mogoče sprejemati nekih ustreznih sklepov, po mojem mnenju predvsem dobronamerna za to, da bo razvoj Slovenije še uspešnejši. Še posebej, če govorimo o sredstvih, ki jih namenjamo prav neposredno za razvoj. Hvala.
Besedo ima gospa ministrica.
Hvala lepa, predsedujoči. Kar nekaj vprašanj in tudi besed je bilo izrečenih, ki zahtevajo moj komentar. Veseli me, da je bila v razpravi v končni fazi izpostavljena tista tema, ki je pravzaprav tema tega poslanskega vprašanja. To je vprašanje spreminjanja razpisnih pogojev, bančne garancije, in na to vprašanje bom tudi najprej odgovorila. Seveda, zakaj bančna garancija, zakaj smo zahtevali bančno garancijo pri teh razpisih? Že na začetku sem povedala, da je bil ta razpis namenjen povezovanju najboljših, zdravih podjetij v skupna podjetja, z namenom, da skuupaj, z delitvijo svojega znanja oziroma združevanjem svojega znanja, kompetenc, pa tudi finančnih sredstev naredimo tista razvojna jedra, iz katerih jutri lahko pričakujemo visokotehnološke produkte, nova podjetja in nova, kvalitetna delovna mesta. Bančna garancija je bila kot eden od razpisnih pogojev namenjena temu, da dobimo na ministrstvo projekte, ki so tudi realni. Veste, mi imamo precej izkušenj, izkušenj z dodeljevanjem razpisanih sredstev. Podjetniki in ljudje imajo zelo veliko idej, ampak zadaj pa niti najmanjše osnove za to, da bi jih izpeljali. Kaj nam pomaga, če mi bo nekdo na papirju napisal, za 40 milijonov evrov bom naredil velik projekt, in za to ni pripravljen prevzeti nobenega tveganja, doma pa ima en evro. Zdaj vemo, da ga ne bo naredil. Poleg tega tudi velja, da v tej državi nikoli ni tako, da bi dobil 100 % financiranje, se pravi, mora tako ali tako za take projekte imeti že zagotovljena sredstva. In z bančno garancijo na tem konkretnem razpisu smo želeli doseči tudi to, da podjetja, ki so morala ustanoviti skupno podjetje, s to bančno garancijo prevzamejo tudi precej pomembno tveganje in tudi velik riziko, in se zavežejo, da bodo tisto, kar so obljubila v tem projektu, ki so ga predložila na Ministrstvo za gospodarstvo in ki je bil osnova za ocenjevanje, da bodo ta projekt tudi izvedla. Zakaj smo to naredili? Ja zato, ker si prav to, kar je bilo danes tolikokrat povedano, želimo, da bi bila ta sredstva uporabljena učinkovito. In tisto, kar je gospod Vizjak rekel in me je zelo zbodlo – je pa res, da se je to delalo v času, ko je bil on minister –, ko je rekel, da podjetja pravzaprav niti ne vedo, za kaj bodo ta denar porabila, ki so ga dobila [[…]]Tu želim nekaj povedati – nobeno podjetje ni dobilo denarja vnaprej. Dobili so sklepe o odobritvi sredstev, seveda, če bodo izpolnili vse tisto, kar so bili razpisni pogoji. Prvi razpisni pogoj je bil ta, da morajo na podlagi tega sklepa najkasneje do konca junija ustanoviti podjetje, skupno podjetje. Vsi tisti partnerji, ki so bili v konzorciju, morajo zdaj ustanoviti podjetje in v to podjetje tudi nakazati svoj del sredstev, kapital. S tem izkažejo resnost, da se niso samo tako prijavili, pa bodo potem tisti denar nekam podelili, tako kot je bilo do zdaj; vsak bo svoj košček vzel, pa vsak ga bo nekaj v svojo firmo nesel. Ne, skupno podjetje, in rezultati se merijo na skupnem podjetju. In denar bo prišel na skupno podjetje, ne v kotičke posameznih podjetij. To je drugi korak, se pravi, morajo ustanoviti podjetje. Denar bodo dobili pa nakazan šele takrat, in sicer del, ko bodo tudi kaj od tistega, kar so obljubili, že izvedli. Se pravi, bodo morali biti konkretni rezultati, bodo morali, ne vem, vsaj nek prototip nekega proizvoda razviti. Morali bodo povedati, kaj delajo. Torej, ta sredstva so samo obljuba, da če bodo izpolnili tisto, kar so obljubili, bodo ta sredstva tudi dobili. Če tega ne bodo naredili, bomo unovčili bančno garancijo, in to zagotovo. S tem pravzaprav uvajamo to, da se bodo sredstva končno začela dodeljevati in dajati takim podjetnikom, takim podjetjem, ki bodo sredstva tudi res lahko učinkovito uporabila. Do zdaj, oprostite, je bilo vse preveč takih projektov, ki dejansko niso imeli nobenih posebnih učinkov oziroma so bili učinki zelo mali. Prav zaradi tega ker se je denar, gospod Vizjak to zelo dobro pozna, tako delil in so ga podjetja uporabila, pač za kar že. Mi tega ne želimo več početi in zato smo tak razpis tako naredili. Torej bančne garancije. Tista sprememba dikcije, to je pa druga stvar, zaradi katerega je pravzaprav do te razprave prišlo, je pa taka. Dejstvo je, prvič, moram povedati – razpis je bil odprt 6 mesecev. 6 mesecev je bil razpis odprt in zdaj mi ne govoriti, da eden v šestih mesecih ni mogel dobiti bančne garancije! Ja seveda, če jo je šel dva pred oddajo vloge iskat, ja jasno, da mu je banka ni dala. Ampak prav zaradi tega, ker smo želeli, da se podjetja lahko dobro pripravijo na ta razpis, smo dali zelo dolg čas za pripravo, 6 mesecev. Dejstvo pa je ja, da so ena podjetja dva dni pred iztekom razpisnega roka začela iskati bančne garancije in jasno, da jih niso dobila. Ampak zaradi tega ni treba valiti krivdo na nas in na Ministrstvo za gospodarstvo, da pač skušamo omejevati podjetja, da niso prišla do teh sredstev. Sprememba dikcije; v prvotni dikciji [[…]]Bančna garancija je bila zahtevana že od vsega začetka, v prvem tekstu razpisa. Dikcija je bila taka: Garancija mora veljati do 31. 12. 2015 oziroma 30 dni po potrditvi končnega poročila o projektu. Tukaj se postavlja, seveda, ko so podjetja začela iskati te garancije, se je začelo postavljati vprašanje: ja se pravi, 30. 12. 2015, ja ampak kdaj pa je lahko konec, ker je bilo zraven napisano še 30 dni po potrditvi končnega poročila o projektu? Ali je to potem lahko to enkrat, ne vem, leta 2020 ali kdaj? In ker smo videli, da je ta dikcija nejasno zapisana in da lahko sproža probleme, smo obrnili dikcijo. Samo dikcijo smo spremenili in smo rekli, da garancija velja 30 dni po potrditvi končnega poročila o projektu oziroma najkasneje do vključno 31. 12. 2015. S tem smo dali jasno vedeti, da se morajo vsi projekti zaključiti najkasneje do 31. 12. 2015, kar je sicer že nekje drugje napisano, ampak smo tudi tukaj dali vedeti, da garancije za dlje kot 31. 12. 2015 ni treba oziroma smo povedali, če se bo projekt prej zaključil, ne 31. 12. 2015, smo dali s tem vedeti, da garancija lahko velja tudi za krajši čas, 30 dni po zaključku projekta, kar je pa lahko zaradi mene 2014. Se pravi, samo za drugo dikcijo je šlo, vsebina je ista, zahteva je ista. In to je bilo vse kar se tiče teh bančnih garancij. Da je bilo treba imeti bančno garancijo, je bilo pa že na začetku razpisa jasno. Poleg tega smo potem seveda v fazi ocenjevanja oziroma ko smo prejemali vloge, upoštevali vse bančne garancije, ki so prišle. Seveda tisti, ki jih niso predložili, so bili pa izločeni, zato ker to je bil pogoj. Tisti, ki so jih prepozno prinesli, so bili tudi izločeni. Taka so pravila podeljevanja razpisov. Nekje je treba postavit mejo, določit dan in od takrat naprej je konec. Tudi meni je žal, da kakšen projekt ni uspel, ampak tako pač je. To so ta pravila, ki jih je država postavila, to pa ne zdaj, že kar nekaj časa nazaj, in se jih moramo pač držati. To so tista pravila, ki se jih moramo držati. Kar se tiče garancij, poglejte, v tem primeru ni nič narobe in moram reči, da mi ni prav in danes očitno v tem parlamentu prevladuje vzdušje, da kar vnaprej že vse obtožimo, da smo krivi in potem moramo mi dokazovati, da nismo krivi, tako kot je bilo pri prejšnjemu predlogu sprememb Zakona o gospodarskih družbah. Danes sem pa tudi že slišala kar obtožbe o klientelizmu, kar obtožbe, da smo kršili evropske uredbe in kar obtožbe, da ta razpis ni dober, da ni narejen po pravilih, kar pa absolutno protestiram proti temu. Ne obtožujte naprej! Je gospod Trampuš lepo povedal, "če ima kdo sum, da je bilo karkoli narobe, da sem jaz ali kdorkoli od mojih sodelavcev kaj narobe naredil, naj prijavi pristojnemu organu, nimam nič proti". In če mislite, da je bilo z razpisom kaj narobe, prijavite pristojnim organom, dajte pritožbe, bodo sodišče in tisti, ki so za to pristojni, o tem odločali. Lepo pa prosim, ne naprej tega obsojati. Še enkrat, to so te čiste zadeve, vezane na razpis. Dejstvo pa je, da tukaj je prišlo kar nekaj očitkov, kar se tiče same politike. Jaz še enkrat želim povedati, da je to samo eden od mnogih razpisov, ki je namenjen doseganju enega specifičnega cilja. Cilja na področju tehnološkega razvoja in spodbujanja inovativnosti. S tem razpisom želimo postaviti v Sloveniji razvojne centre, razvojna jedra slovenskega gospodarstva na tistih področjih kjer že imamo znanja, kjer imamo kompetence in kjer imamo tudi firme že, delujoča podjetja, ki z malo dodatne finančne pomoči s strani države lahko naredijo hitrejši in boljši tehnološki preboj. Pogoj je, da delajo skupaj, ne dajemo enemu podjetju, ampak pogoj je, da želimo, da se podjetja, ki imajo podobna znanja, začnejo med seboj povezovati, da iščejo sinergije. Tako se dela povsod v svetu. Zato je tudi ta prisila, da morajo ustanoviti skupno podjetje; tisti ki se niso sposobni povezovati, pač na ta razpis niso mogli priti. In edina ambicija tega razpisa je, da pridemo do teh razvojnih centrov. Sedemnajst jih je na tem razpisu uspelo. Jaz sem vesela, da so na vseh tehnoloških področjih, ki smo jih identificirali, se uspela povezati podjetja. To so po mojem najbolj propulzivna podjetja v posameznih panogah, ki bodo skupaj naredila en preboj. Kot sem že rekla, smo pa potem v drugi fazi poskrbeli, da tudi vsaka regija vsaj enega od teh projektov ima. In absolutno ne drži, da tukaj financiramo samo, ne vem, ena velika, super, ne vem kakšna podjetja. Jaz ne vem, Miška d. o. o., Luznar d. o. o., Var d. o. o., to so podjetja, ki so združena v konzorcije. Ali je kdo slišal za njih? Jaz še nikoli. To zagotovo niso ena podjetja, ki bi bila pa zdajle ne vem kako favorizirana in bi jih vsi v Sloveniji poznali. To enostavno ni res. So pa jasno med njimi v posameznih teh grozdih tudi največja in najbolj propulzivna podjetja, in hvala bogu, da so zraven, hvala bogu, da na področju IKT – razvoj informacijske komunikacijske tehnologije–, da so se v ta razvojni center bili pripravljeni povezovati tudi tisti, ki so že danes nekaj na tem področju naredili. In da so pripravljeni zadaj vzeti tudi druge, majhne, ki imajo ideje, znanje, kompetence, jih povezati skupaj, seveda z ambicijo, da bodo jutri vsi boljši. Tako da tudi te očitke gospoda Krivca moram zavreči in moram reči, da sem razočarana. Prav na Primorskem en tak poizkus centra – IN PRIME – že deluje in sem pričakovala, da bo vsaj gospod Krivec razumel naše ambicije, seveda tudi ta razpis oziroma njihov projekt namreč že financiramo. To so zdaj te stvari. Pa še to: jasno je, da s tem razpisom ne moremo zadovoljiti vsega, da ne moremo pokriti vseh interesov, vseh ciljev. Ne gre tukaj za regionalne cilje in še enkrat poudarjam, tukaj ne gre za spodbujanje malih in srednjih podjetij. Za mala in srednja podjetja imamo cel set drugih instrumentov, s katerimi spodbujamo sam nastanek od razvoja, ideje, pa potem jih spremljamo mala podjetja v tistih najbolj ranljivih fazah, prvih fazah razvoja, in potem naprej, in imamo danes razvitih celo vrsto instrumentov, ki so pa prilagojeni malim. Od tega, da imamo tehnološke parke, inkubatorje, kjer jim dajemo zavetje v končni fazi, kjer jim dajemo možnost, da sploh startajo, da imamo potem poseben razpis, s katerim jim damo začetni kapital, da lahko razvijejo svojo idejo, in kar nekaj podjetij na ta način se razvije. Da imamo potem, ko pridejo iz tiste start-up faze, da imamo zdaj razne garancije za najete bančne kredite, razvili bomo še kakšne druge instrumente. Res pa je, da smo se odpovedali nepovratnim sredstvom v prihodnosti na račun povratnih sredstev, to je namreč gospod Vizjak vprašal in pravi, da takšna politika, ko ni več subvencij, ni najbolj prava, da se ne strinja z njo To je pač drugo mnenje; ta država in ta vlada se je pač odločila, da bomo ta dragocena sredstva, ki jih imamo za razvoj in za katere kaže, da jih bo v prihodnjih letih še manj, da bomo ta dragocena sredstva namenjali za razvoj v obliki povratnih sredstev. Se pravi, ne bomo več dajali subvencij, ampak bomo dajali druge vrste spodbud: kredite, garancije za bančne kredite, tvegan kapital, se pravi takšne oblike pomoči, ki bodo nekoč prišle nazaj, čez par let prišle nazaj v proračun in omogočile, da bomo s tem denarjem spet nova podjetja financirali. In to je pravi razvoj, ker subvencijo daš enkrat in potem tega denarja ni več. In dejstvo je, da v Evropski uniji v naslednji finančni perspektivi zagotovo ne moremo pričakovati toliko razvojnih sredstev, kot smo jih do zdaj, in da bo treba s temi redkimi razvojnimi sredstvi v prihodnjem obdobju, pa tudi že zdaj bolj modro ravnati, kot smo to delali do zdaj v tej perspektivi od leta 2007 do 2013. Se pa strinjam, da spodbude so samo en del spodbujanja gospodarstva, da ključni za povečanje konkurenčnosti gospodarstva so ukrepi, ki niti niso v pristojnosti Ministrstva za gospodarstvo; tukaj gre za normalne ukrepe na področju davčne politike, gre za odpravljanje administrativnih ovir in za povečanje fleksibilnosti trga delovne sile, to pa vemo, da si ta vlada tudi prizadeva izvesti ukrepe na tem področju, so pa tudi to ključni ukrepi. Spodbude samo dopolnjujejo te horizontalne ukrepe politike spodbujanja konkurenčnosti. Mislim, da sem več ali manj vse razložila. Še enkrat, kar se tiče garancij, upam da je bil odgovor jasen – ni šlo za spreminjanje ali nepravilno spreminjanje razpisnih pogojev ali dajanje novih razpisnih pogojev v času poteka samega razpisa. Izbrani so bili najboljši, najbolj kakovostni projekti. Gospod Bogovič je rekel: "Iz Zasavja smo dobili en projekt.", ja, tudi samo en je bil prijavljen. Kar se pa tiče samega Pomurja, pa je res – 30 milijonov evrov je bilo rezerviranih za Pomurje, ampak dobrih projektov za sofinanciranje je bilo za 26 milijonov. Nismo mogli dati tiste 4 milijone zdaj nekomu, ki vemo, da ima slab projekt. Zakaj? Bomo prišparali te štiri milijone in dali za kakšen drug ukrep, mogoče pa tokrat za mala in srednja podjetja v Pomurju. Nihče ni tega denarja vzel. Ampak nismo pa rekli, "zato, da bomo 30 milijonov zapravili tega denarja, bomo pa kar ene projekte, ki pa po kakovosti niso v redu, podprli". Tega pač ne delamo. Dejstvo je, da je treba tukaj pogledati, da dejansko gre za združevanje ne samo znotraj regij; predvsem na tistih projektih, kjer gre za združevanje po tehnološki plati, se pravi z istega tehnološkega področja, so notri povezana podjetja iz cele Slovenije. In če tako pogledamo na to, imamo celo Slovenijo pokrito, vsa podjetja, ki so se pripravljena povezovati danes v konzorcije, v grozde, če hočete, v skupna partnerstva, vsa tista so danes na tak ali drugačen način vsaj v enem razvojnem centru vključena in po mojem je to dober začetek, žal začetek, da končno v tej Sloveniji pridemo en korak naprej in da začnejo naša podjetja razmišljati tako, kot razmišljajo že v razviti Evropi, da je treba delati skupaj, da se je treba povezovati, če hočeš danes ostati na globalnem trgu, vsak posebej v svoji mišnici ne more več preživeti. To so dejstva, ki jih pri nas, tudi zaradi kulturnih razlogov težko sprejemajo, in zaradi tega prisile države, dobesedno prisile države skozi razpise, da do tega pride. In povezovanje je trend in je tisto, kar nas pelje naprej. Če sem še kaj pozabila bom potem. Hvala.
Hvala. Besedo ima predlagatelj, gospod Trofenik.
Hvala za besedo. Najprej. Jaz nobenega nisem obtoževal s tako hudimi besedami, kot so sedaj padle, zato ne pristanem tudi na branjenje z argumentom užaljenosti. Da ne bi imeli pravico opozoriti na slabosti, nerodnosti, nepravilnosti, kakorkoli jih označimo, mislim da enostavno ne zdrži resne kritike. Seveda, v čem je temeljni problem, gospa ministrica? Javnost bo dobila vtis tako, da tisti, ki problematiziramo kaj, nismo za garancijo, bančno ali kakršnokoli, da bodo sredstva namensko porabljena. Lepo prosim, ne nas poučevati in nam ne to podtikati, vsaj meni ne, še več, sem za, več kot 100 %, pa tudi ni možno zagotovilo, da bodo sredstva koristno, namensko in zakonito uporabljena. Z vsem spoštovanjem, v odgovoru niste odgovorili na temeljno vprašanje, zakaj, pa tudi če je bil 6 mesecev, toliko dolgo ste ga pripravljali kolikor vem, niste "trotlziher" – oprostite izrazu – jasno zapisali, kakšno garancijo je treba. Tako kot je to v skladu s 1087. členom ZOR. To bi napisali in večina pripomb in težav bi odpadla. Ne samo, da tega niste v razpisu napisali, zelo – ne bi rad žalil, ampak težko zbiram besedo, ampak bom vseeno – zavito ste napisali to tri tedne pred potekom roka. Na bančno garancijo, na tiskovino se sedaj ne sme nič dopisati ali pripisati. Zakaj je bila taka potreba po skrivnostnosti, zakaj ne direktno to? Sedaj pa za tiste, ki spremljajo in se bodo izgubili v teh razpravah o bančni garanciji – v čem je problem? Običajno je, tako kot sem rekel v uvodu, so bančne garancije, ko dobiš odobrena sredstva. Ne, vi ste zahtevali bančno garancijo, da jo vplačujejo prijavitelji bankam, stroške in odobritev in vse skupaj, že za tiste projekte, če se sploh ne ve, če jih bodo dobili. Normalno, da je to spodbudilo ali povzročilo zmedo med prijavitelji, pa tudi med bankami. Jaz ne bom ponavljal tukaj ocene enega eminentnega slovenskega bankirja, ki je rekel o tem, kaj si je mislil, in kaj je izjavil o tem, ker bi bilo mogoče nekulturno, bilo pa bi zelo koristno, da bi to povedal, pa se bom vzdržal tudi v celem. Se pravi, bančno garancijo v razpisu bi jasno definirali, tako da bi jo vsak razumel in seveda ni odgovora, zakaj uredbe niste spoštovali. Ne mi očitati, da jaz vam očitam ali pa vašim sodelavcem ali ne vem komu vse kriminal ali ne vem kaj vse je bilo že danes tukaj povedano. Ne, dejstvo je, uredba, ki je predpisana in ne pozna izjem, ni bila spoštovana. Ali po nerodnosti ali hote ali nehote, to je manj pomembno, važno je dejstvo. Samo dva oziroma trije problemi so tukaj, da je prišlo do tega nezadovoljstva ali vprašanja. Problem garancije, ki ni bila jasno, razumljivo opredeljena v razpisu, nespoštovanje uredbe, ki ne pozna izjem, in vprašljivost, zakaj se je v razpis vključevalo – delna logika je, absolutne pa ni – področje Pomurja. Pa to ne pomeni, da morajo za Pomurje dobiti državna sredstva ali katera koli nesposobni, nekvalitetni in ne vem [[…]]Ker, kje imate problem? Problem je v tem, da zaradi tako postavljenih sit ali, preko katerih ste sejali in na prvi pogled izgledajo O. K., na žalost niso, niste prišli do izbora najboljših projektov, ker ne veste, kateri so najboljši, ker tistih, ki ste jih zavrnili iz formalnih razlogov, tudi takih, ki bi bili vprašljivi, niste ocenjevali, normalno. Jaz nisem prepričan, da ste izbrali 17 po kakršnemkoli korektnem kriteriju najprimernejših, in to ne jemljite kot podtikanje, ne kot žalitev, ne kot rušenje avtoritete. To je na žalost dejstvo. Sedaj pa o bančnih garancijah in o bankah. Če iz enega območja dobi odobritev sam projekt ali konzorcij, kjer je nosilec firma, katere direktor je predsednik nadzornega sveta, pri isti banki pa konkurenčni projekti dobivajo odgovor negativni čez en mesec in dva dni, ne glede, kdaj so zaprosili ali kakorkoli zahtevali, potem je to malo hudo. In to ni nobena insinuacija, kot je nekdo poskušal tu reči, čeprav ga razumem, da poskuša braniti za vsako ceno. To je pač običaj v tej ljubi državi, da smo kritično toliko, kolikor nam trenutno ustreza ali pa ne. Vprašanje, če bi območje takim braniteljem izpadlo na tak način v tej konkurenci, če bi tako branili. Jaz ne rečem, da je treba napadati, ampak ne opozoriti na evidentne pomanjkljivosti, vse skupaj pa ni v funkciji javnega interesa, jaz pravim javni interes – čim boljši razvoj in čim bolj skladen razvoj. Pa še nekaj. Kakor hitro smo nekateri v diskusiji opozorili na problem malih in srednjih podjetij, potem je takoj obramba, "to ni namenjeno njim". Ja, za boga milega, oprostite, preberite razpisne pogoje, saj so v konzorcije morala biti vključena. In kakor je v vsakem konzorciju vsaj en mali, ne moreš reči, da ni namenjeno za male. Neka elementarna logika pa v teh obrazložitvah le mora obstajati. Da zaključim, ker ne verjamem v produktivnost diskusije takšne več, čeprav mislim, da je razprava bila dobronamerna, ni pa bila, vsaj z moje strani kot predlagatelja, nikoli zlonamerna. Mislim, da bi takih razprav moralo biti več in da ti proceduralni okovi v Poslovniku, ki ne omogočajo razprav, so nesprejemljivi za Državni zbor. Odgovora, utemeljenega, zakaj ni bila jasno definirana zahteva po vrsti garancije, zakaj ni bila spoštovana uredba, ki ne pozna izjem, in eventualno, ali je zelo smotrno vključiti razpis za Pomurje v ta generalni razpis, ni odgovora, in več kot to ugotoviti, seveda, se v danem trenutku ne da. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Zmago Jelinčič Plemeniti. [[Ga ni.]] Gospod Matjaž Han. Vili Rezman. Pripravi naj se Vito Rožej oziroma Branko Marinič.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Razprava ves čas teče v zvezi s tem, ali je bil razpis, prvič, dobro ciljan, ali so bili pogoji ustrezni, ali so se pogoji upoštevali in ali so bili na koncu tudi tisti, ki so bili izbrani, pravi. Kajti slišati je bilo, da ne vemo, ali so pravi izbrani ali ne in da morebiti najboljši projekti so nekje skriti, pa mi zanje sploh ne vemo. To je in teoretično in praktično tudi možno. Vendar bi bilo najbrž še slabše, če bi tudi najboljši, teoretično najboljši projekt prišel na prvo mesto mimo vseh kriterijev, mimo vseh pravil. Če nekdo ni pravočasno oddal prijave in izpolnil vseh drugih kriterijev, tudi če je imel dober projekt, pač ne more zaradi tega biti krivda na kom drugem. Sam pa menim, zlasti kar se ciljev tega razpisa tiče, da so vendarle vsaj v tej prvi fazi doseženi. Cilji so bili povezani. Če sedaj spomnimo na število 17 novih razvojnih centrov, v katerih je 182 – na hitro sem morebiti tudi kakšno številko narobe preštel – članic konzorcija povezanih, ki so prej verjetno vse, ali velika večina delovale zelo razpršeno, z zelo razdrobljenimi močmi, z zelo razdrobljenimi informacijami, sredstvi, tehnologijami in tako naprej, potem mislim, da je ta osnovni cilj vendarle dosežen. In če ni zdaj še praktično dosežen, je dosežen v tem smislu, da so odprta vrata za realizacijo tega povezovanja gospodarskih subjektov in to je eden izmed ciljev in mi smo stavili v naši poslanski skupini na to zelo veliko, da torej te razpršene ekonomske subjekte povežemo v nekaj, kar bo po znanju, organizaciji, kadrih in tako naprej močnejše, in kar bo, recimo to, kar je nov pogoj, dalo nekaj novega, nove produkte, nove proizvode, ne samo novo firmo, ne samo novo podjetje, bom rekel tudi nove tehnologije in tako naprej, in temu, ko pogledamo rezultate razpisov, se zdi, da se tudi približujemo. Jaz bi rad izpostavil, sam sem si na hitro zdaj nekaj številk tukaj izbral. Za nove materiale je približno 50 milijonov namenjenih in za te nove materiale so se povezale različne firme v štirih različnih regijah. Torej v štirih različnih regijah je to bilo. Ne vse v Ljubljani, ker bi nekateri radi zelo očitali, ampak tudi če bi bil najboljši projekt iz Ljubljane, nič hudega, hvala bogu, bi pač bil najboljši iz Ljubljane. Druga taka panoga na primer je lesna predelava in naj spomnim, da zdaj že nekaj časa na različnih simpozijih, posvetovanjih, okroglih mizah in tako naprej kar naprej poslušamo, kako smo to zanemarili in kako nič ne naredimo za to, da bi se ta lesna predelava, ki bi lahko bila nek velik potencial za nas, tudi zaradi naravnih prednosti, ki jih imamo, uveljavila vsaj na ravni, ki smo jo nekoč bili vajeni. Ta lesna predelava je dobila 25 milijonov evrov. Ko bo to implementirano, ko bo to sprocesirano, bo to – čeprav jaz nič ne mislim, da okrogle mize in posveti niso potrebni –,bistveno večji prispevek za razvoj lesne predelave in gozdarstva in vsega ostalega, kar je na to vezano, kot pa zgolj dekleratorno izrekanje za podporo posamični panogi. In tudi ta lesna predelava je prijavila 3 projekte v treh različnih regijah. Torej jaz tudi tega očitka, kako se nič ne naredi za to, da bi se medregionalno povezovali, da bi se razlike med regijami zmanjševale, ne sprejemam, zato, ker ni mogoče enakosti med regijami oktroirati. Možno pa je poiskati razvojne potenciale v regijah, tam kjer so, in jih z različnimi instrumenti spodbujati in pomagati k višji stopnji razvoja. Tako da sam sem prepričan, da je ta razprava pokazala, razen nekaterih vprašanj, ki so bila bolj podrobna in ki še niso odgovorjena, da pa je ta razprava pokazala na ustreznost ciljev, na ustreznost postopkov in da si lahko samo želimo, da bi do leta 2015 do 31. 12. bilo vse to, kar je sedaj podprto s finančnimi sredstvi, tudi realizirano.
Hvala lepa. Besedo ima Branko Marinič. Prosim. Pripravi naj se Mirko Brulc.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem skupaj!. Če se vrnem na samo vsebino razprave; od samega začetka, ko je poslanski kolega postavil poslansko vprašanje in ko z odgovorom ministrice ni bil zadovoljen, je seveda predlagal proceduralni sklep, ki je bil za čuda tudi sprejet, kar potrjuje dejstvo, da vendarle ni bilo vse tako pravilno, kot bi moralo biti. Kar zadeva sam javni razpis. Seveda, namen je bil dober. Vprašanje pa je ali bo dosežen tudi končni cilj. Nekaj vmesnih ciljev je verjetno že doseženih, ampak tisti končni cilj, čemur so sredstva namenjena, pa vprašanje, če bo na tak način dosežen. Mene skrbi predvsem dejstvo, da prav predlagatelj, poslanski kolega tudi danes, ob tej dosedanji razpravi še vedno ni dobil odgovorov na vsebino svojega vprašanja. In če kaj, potem mi verjemite, nisem želel tega komentirati, a se mi je zdelo v prejšnji obrazložitvi ministrice nespodobno ali pa nepotrebno, da se je kar nekaj, vsaj dvakrat spotaknila ob tem, kako je minister Vizjak delil ta sredstva. Ampak naj vam povem, da ne verjamem, da je minister Vizjak bil deležen kakšnega takega vprašanja, ki bi bilo potem tudi potrjeno za širšo razpravo. Zato je vprašanja in odgovore treba iskati pri vas, na ministrstvu, ne da bi s tem mislil ali s prstom kazal na ministrico, pač pa na tiste vaše spoštovane sodelavke in sodelavce, ki vam na ministrstvu to pripravljajo, da vendar inštitut poslanskega vprašanja ni tako enostaven in zanemarljiv, da ne bi zahteval poglobljenega pristopa in priprave odgovora na poslansko vprašanje. Tu je, se mi zdi, temelj, ki se ga premalo zaveda ne samo vaše ministrstvo, tudi ostali ministri in ministrice. Poslanke in poslanci vendar spremljamo nekatere vsebine tudi neposredno na terenu. Je že res, da je na konkreten razpis prispelo kar 42 vlog, kar je spodbudno. Da je bilo sofinanciranih 17 projektov, prav tako kaže neko spodbudo. Ampak tisto, kar mene osebno žalosti in kar ste, spoštovana ministrica, tudi v svojem zadnjem nastopu povedali, da je Pomurje bilo uspešno s 26 milijoni in ne s 30, kolikor ste prvotno načrtovali [[…]]Veste, tu pa je že kanček dvoma, kar, preprosto povedano, ne morem verjeti. Če je sedanja vlada šla naproti temu reševanju z vsemi možnimi instituti in institucijami, pa tudi s kadri, postavila celo potrebno infrastrukturo neposredno v Murski Soboti, da kljub temu, da ste izbrali najboljše kadre, zagotovili vse potrebno, danes odgovorite, da žal ni bilo toliko dobrih projektov, da bi bilo počrpanih 30 milijonov, to pa je žalostno. In tu se je treba vprašati, ali res niso pravi kadri, ali ti kadri [[…]]In vaša služba, del vaše službe oziroma vladne službe je prav s tem namenom neposredno na terenu. In ali ne bi bilo pričakovati, da bi se sedaj tudi ob takšnih razpisih, kar je osnovna in temeljna naloga tistih, ki so tam postavljeni, da se za to zavzamejo, da bi vendarle bilo počrpanih vseh teh 30 milijonov? Jaz ne morem razumeti in ne bom nikoli razumel, da kljub temu, da je bilo toliko papirja in toliko besed namenjenih, da se bo pristopilo k temu, se je pristopilo, vse skupaj začelo teči, potem pa nam pridete razlagat, da žal niso bili projekti toliko dobri, da bi lahko počrpali vsa predvidena sredstva v višini 30 milijonov, kolikor je bilo planiranih, se pravi, samo 26 milijonov. Za zaključek naj povem, da bi si resnično želel, kolikor časa še je, da bi dobil tudi sam temeljne odgovore na vsebino postavljenega vprašanja. Tri so bila izpostavljena, ne želim jih ponavljati, ampak zdi se mi, da je treba jasno in nedvoumno povedati, zakaj v Pomurju niso bili takšni projekti, ki bi zagotavljali 100 % izkoriščenost planiranih sredstev. Zakaj danes govorimo, da v Pomurju ni bilo projekta s tako vsebino, ki bi zagotovil črpanje kompletnega zneska? Seveda se ob tem ne morem potolažiti s tem, da če pa niso bili uspešni sedaj, pa bodo uspešni pri nekih drugih projektih oziroma razpisih, ko bodo tudi mala podjetja, če pa vidim, da so tudi tu sodelovala mala podjetja ob asistenci nekaterih velikih. Upam, da bodo tudi mala podjetja dobila svoj del sredstev. In tisto, kar se mi zdi zelo pomembno, ko govorimo o bančnih garancijah, saj ni čudno, da se vedno ustavljamo. No, kako je že s tistimi bančnimi garancijami, ki jih družba Dars ne želi unovčiti, pa bi jih lahko? In tukaj se postavljajo tista temeljna vprašanja, ki nas poslanke in poslance razdelijo v smislu tega, ko dobimo vsebino nekih vprašanj, ne dobimo pa jasnih odgovorov pristojnih ministrstev na naša poslanska vprašanja, in še vedno smo pri vsebini, kjer ta vprašanja niso pojasnjena in puščajo dvom, tako pri nas samih, kot morda tudi pri širši javnosti.
Hvala lepa. Besedo ima Mirko Brulc, pripravi naj se Franc Pukšič. Prosim.
Lep pozdrav. Ko gre za razpise, je vedno kdo, ki ni bil izbran, nezadovoljen, in ostajajo dvomi in tako dalje, vendar toliko poenostavljanja, kot je bilo danes tukaj izrečenega, od tega, da je treba vsa sredstva razdeliti, ne glede na to, ali so bili ustrezni programi prijavljeni ali ne, to seveda ne more zdržati. Odgovori ministrice so bili danes tukaj eksaktni in tudi zelo jasni in na veliko vprašanj smo dobili odgovore, in ne vem zakaj bi zdaj vlekli in se šli tukaj dobesedno otroški vrtec, kajti jasno je, da gre za razvojne centre. Razvojni centri, to niso mizarska delavnica ali karkoli, ampak so centri, ki so tukaj jasno navedeni. In jaz sem vesel, da – govorim za svoje okolje – Iskra Avtoelektrika je uspela v konzorcij dobiti pomembna podjetja, pa ne glede na občinske ali pokrajinske meje, ki jih ni, ali česarkoli. Celo iz Maribora so firme v tem konzorciju, kar je dobro. In enako drugje, kjer jih je 17 in tudi 19 podjetij v konzorciju. Se pravi, v to je bilo vloženo veliko energije, gre za povezovanje, gre za sorodnost. Je pa tako, da želimo ta sredstva dati nekomu, ki bo iz teh sredstev veliko prispeval k dodani vrednosti, da zelo poenostavim, da ne ponavljam tega, kar govorimo zdaj že tri ure. Glejte, mi želimo imeti takšno gospodarsko politiko, da ne bomo drobili, pomagali tudi tistim, ki nimajo idej, ki niso ambiciozni, ki nimajo znanj. Tistim je treba pomagati na drug način. Ali bomo pomagali tistim visoko razvitim, ambicioznim, ki bodo potegnili voz iz te recesije, omogočili, da bo delavec imel več kot tisto minimalno plačo in še kaj? In ta razpis podpira takšne, podpira, še enkrat govorim, razvojne centre, ne pa posamezne majhne firmice in podobno. Govorjeno je bilo o povratnih in nepovratnih sredstvih in tako dalje. Jaz se tudi strinjam, da gre raje za povratna sredstva, da se ta denar potem obrača še v naslednjih letih, da iz tega iztržimo čim več. Povedati moram, da se strinjam s tem, da je spremljanje učinkov nujno, da je treba takrat narediti neko inventuro in mogoče s tem priti tudi v parlament, da pa kar tako počez šimfati in kritizirati vse, kar je narejenega, nikakor ne gre. In ne biti užaljeni, če ministrica reče, da je tudi gospod Vizjak v času svojega ministrovanja delil sredstva, ja pa menda. To, kar ima zdaj na grbi Dars, se ni rodilo včeraj, ampak se je rojevalo vrsto let. In ne gremo zdaj v inventuro, ampak želimo stvari spremeniti in narediti boljše, kot so bile oziroma jih popraviti. Jaz se z razlagami gospe ministrice strinjam in mislim, da ne vem, če je bilo ravno potrebno, da smo porabili toliko časa za dokazovanja drug drugemu, kako in kaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Franc Pukšič, pripravi naj se Samo Bevk.
Hvala lepa in lep pozdrav! Gospa ministrica, takrat ob razdelitvi teh sredstev za 17 razvojnih centrov slovenskega gospodarstva ste med drugim tudi izjavili: "Konkretno priložnost vidim v razvojnih sredstvih, ki jih ima na razpolago Služba Vlade za lokalno samoupravo in regionalno politiko in jih namenja kot regionalne spodbude. Na razpolago je skoraj 93 milijonov evrov, ki jih lahko regije porabijo tudi za sofinanciranje razvojnih projektov. Upam, da bo ta priložnost izkoriščena. Zelo intenzivno se pogovarjamo tudi s SID banko.", je še dodala ministrica. Tako piše tukaj dobesedno. Jaz bi vas prosil, da pojasnite, o katerih 93 milijonih evrih ste govorili. Ali ste to govorili o tistih 93 milijonih regionalnega razvoja, ki so še na razpolago za razdelitev, tako kot smo že to razdelili, torej med občinami? Potem se motite, potem ta denar ni mišljen za te vaše gospodarske subjekte in z ne vem kakšno pravico jih delite. Če bi ta vlada ali pa levi del vedel kaj dela desni v tej vladi, potem bi že zdavnaj, tako kot je bilo obljubljeno, tukaj, v tej hiši, v parlamentu pripravili tako imenovani šesti razpis ali poziv, karkoli že bo. Pa ga ni. In ker seveda tega ni, so tudi rezultati koriščenja evropskih sredstev porazni. Ampak edino na tej postavki, torej na tej postavki, ko bo ta šesti razpis narejen, ne samo da so bili torej potrjeni instrumenti, ampak tukaj so bili tudi že posredovani zahtevki za povračilo in seveda tudi največ iz tega naslova certificirani zahtevki za povračilo iz Evropske komisije. Zakaj? Ja zato, ker je minister v enem letu razpisal polovico – to je minister dr. Žagar –, od 600, 300 milijonov evrov. Torej, štirje razpisi so se zgodili. In seveda tukaj je bilo treba čakati to vlado zato, ker tako, kot je že danes nekaj koalicijskih poslancev reklo, da Vlada ne ve kaj dela, pa da toplo priporoča Vladi, naj to in ono naredi itd., ampak glede na to kar ugotavljamo, ne samo mi, ampak tudi med narodom je tako, zato je tudi takšna podpora tej vladi, da se torej sama s seboj ukvarja in s svojimi intrigami in prepiri, in zato prav na tem področju so takšna stanja, kot so. Okrog tega razpisa in izborov teh sedemnajstih in seveda pogojih, ki so bili, tako kot je kolega Trofenik prej rekel in govoril o nekomu, ki je predsednik nadzornega sveta. O kom je govoril? O Danilu Topleku je govoril. Torej on je sam sebi lahko dal kot predsednik nadzornega sveta garancijo, prvovrstno bančno garancijo drugim pa jo je zavrnil. O tem je govoril in seveda, malo je pač tistih, ki si to direktno in konkretno upajo povedati. Jaz sem ga danes že enkrat omenjal v tem parlamentu, ampak omenjal sem ga zato, ker je še vedno predsednik nadzornega sveta Kreditne banke Maribor, kljub temu, da mu je bilo tukaj javno dokazano, da je delal kot tihi družbenik tihe družbe itd., itd., kar ni v skladu z zakonodajo. Ne morete in je ne boste, slovenske javnosti prepričali, ker pač ni [[…]]Saj zato ste tiho, ampak pustite pa ga seveda tudi na mestu. In potem, ko govorite, gospa ministrica v obrazložitvi, češ ali pa nekako, da pridete skozi, zakaj v najšibkejših regijah približno 10 % na prebivalca, v najbogatejših torej 90 % več za te razvojne spodbude. Seveda, pravite, imamo zato druge instrumente za to, da bomo zmanjševali to regionalnost oziroma zaostajanje ostalih regij, tako na zaposlovanju, tako na delovnih mestih, razvoju itd. Ni res, torej vseskozi se te razlike povečujejo. V prejšnji vladi je, od takrat, ko smo bili pravzaprav prepričani, da bomo regionalizacijo speljali skozi, bilo pokazano z vsemi številkami, grafi itd., da je potrebnih, ne vem, sedemnajst let, da bodo najmanj razvite regije dohitele te razvite, če bi se seveda torej tukaj ne razvijale tako, kot se sedaj razvijajo, če bi se vse razvijale po isti stopnji. Z vsemi temi načini, ki se peljejo v tej vladi, ne gre v smeri regionalizacije, ne gre v smeri decentralizacije, ampak prav nasprotno. Če bi to imeli, bi seveda imeli tudi neki vir možnosti davčnega vpliva na posameznih področjih, ampak nimamo. Država torej za celotno območje naredi enake pogoje. In jasno, da nekdo ne bo šel v neko področje, kjer seveda nima zaradi tega nobene davčne spodbude ali kar koli, investirat. In seveda razvojni centri slovenskega gospodarstva – ministrica, če še stokrat naredite razpis, boste dali desetkrat več v najbolj razvite regije, zato, ker s takšnim načinom razvojnih centrov slovenskega gospodarstva po ostalih regijah ne boste dosegli. Ne bo jih, tako kot je danes stoprocentno stališče 90 ali pa 95 % državljank in državljanov, da z lokalno samoupravo so se na tistem področju, ki jim zakon daje možnost, stvari bistveno spremenile. In hvala bogu, da to imamo. Če bi imeli regije, potem sem prepričan, da bi tudi razvojni centri slovanskega gospodarstva bili boljši in bi bili bolj razpršeni po celotni državi. In zaboga, tako majhno našo domovino imamo, morali bi bolj skrbeti za skladen regionalen razvoj. Poglejte, ministrica, če pogledam podatke, ki so s strani Ministrstva za finance iz 28. 2. 2011, to pomeni nekaj nazaj, se vidi oziroma imamo tukaj podatke, kaj bi lahko; pravica porabe sredstev v letošnjem letu, torej od 2007 do 2011, je tri milijarde pa sto petdeset milijonov. Iz Bruslja do 28. 2. smo počrpali nekaj čez 550 milijonov, to pomeni šestkrat manj, kot bi smeli, šestkrat manj! In veste, ministrica, ko pravite, "tisti, ki mislite, da delamo nekaj narobe, pa da je to bilo narobe in tako dalje, imate možnost, torej instrumente prijave na sodišča, pa prijave ne vem kam vse, in bomo odgovarjali". S čim? S čim boste odgovarjali? Predsednik vlade je pred letom in pol ali pa že čisto na začetku rekel, da bo spreminjal torej in seveda glavni poudarek dal prav črpanju evropskih sredstev in seveda, če ne, bo on odgovarjal. Ja, s čim bo odgovarjal? S tem, da bo zapustil to državo in šel v Bruselj na bolje plačano službo? Ja, res, odgovornost na pravem mestu. In poslanci, in to ne samo opozicijski, ker koalicijski žal ne podprete in nam ne daste možnosti, da bi razpravljali o problematiki, o vprašanjih, ki vam jih naslavljamo, seveda v opoziciji pa podpremo zahteve koalicijskih poslancev, ko želijo kakšno vsebinsko razpravo, zato seveda do tega pride. In prav te razprave, ministrica, so namenjene temu, da se ne bi skrivali zadaj, češ, pa ni bilo to, pa ni bilo ono in ne vem kaj vse. Se spomnite, koliko razprave je bilo v temu parlamentu in kolikokrat smo opozarjali, da takšen razpis, kot ga je naredil minister za šolstvo za Stožice, da ni pošten, da ni načelen, da ni v skladu z zakonodajo. Ne, vse je bilo v najboljšem redu, vse! Tako kot je tudi ministrica Kresalova tukaj celo interpelacijo preživela, da je vse v najboljšem redu v najemu prostorov za NPU. Ja, bom rekel, zadnjemu slovenskemu kmetu je jasno, da če bo on najel neki kredit ali lizing za nakup traktorja, pa ga boste vzeli vi, ministrica v najem, mu odplačali lizing za traktor, zraven bo pa zaslužil še za kosilnico in bo čez 10 let njegov, da niste dobro gospodarili. S čim bo ta ministrica odgovarjala? Dobro, s tem, da ne bo LDS več na naslednjih parlamentarnih volitvah v parlamentu. Ampak to je premalo odgovornosti. Tudi osebna odgovornost bi morala biti drugače vzpostavljena. Seveda so ta poslanska vprašanja namenjena prav temu, da se anomalije, ki se pojavljajo, zminimizirajo, kolikor se seveda le da. Jaz bi ob naslednji priložnosti, ko boste govorili, vas vprašal za pravico, kdo vam jo je dal, ali ste se zmenili na Vladi, ali to res pomeni, da ne bo razpisa, torej šestega javnega poziva, da so slovenske občine ostale brez tega denarja, da vi kar napotujete gospodarske subjekte na ta sredstva. Skratka, ali se dogaja še kaj drugega? Imate tudi tu vmes kakšna zaupna pisma med seboj, tako kot je državna sekretarka pisala oziroma ne, bivši minister Gjerkeš ministru Gaspariju, in potem se spotaknil ob tisto, kar je državna sekretarka pisala v Bruselj, kar ni bilo njeno delo. To nam morate povedati. To pravico imamo. Poslanci vas imamo vprašati in zahtevati odgovore na ta vprašanja, in to eksaktno, korektno in točno. Ne se skrivati za nekimi splošnimi frazami in ne vem kaj vse – pa niso imeli pogojev [[…]]Dobro veste, marsikaj oziroma marsikdo bi lahko participiral tudi na teh sredstvih, če bi naredili korekten razpis. Pošteno bi bilo, da preden je razpis, da je poziv, da se lahko ljudje pripravijo in seveda potem izberete tiste, ki bodo tudi največ naredili s temi sredstvi v teh razvojnih centrih Slovenije. Res me zanima, kakšna je garancija, da se bo vse to, kar je zapisano, prvič preverjalo, drugič pa seveda to tudi zgodilo.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk, pripravi naj se Sara Viler.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani zbor! Nekatere razprave opozicijskih poslancev me danes spominjajo na spot Urške Čepin. Jaz sem zadovoljen z informacijo, ki jo je Državnemu zboru posredovala ministrica za gospodarstvo mag. Darja Radić. Mi znamo še iz tako dobrih stvari in sestavin narediti tukaj v Državnem zboru neko neužitno brozgo. Mislim, da je bil to zelo uspešen projekt. Namreč, razvojni centri slovenskega gospodarstva predstavljajo inštrument podpore rasti in razvoju, ki dopolnjujejo tudi druge instrumente, ki jih ima na voljo Vlada, tako tudi Ministrstvo za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, recimo na področju novih produktov in kompetenc. V primerjavi, recimo, s centri odličnosti igra ključno vlogo v teh projektih gospodarstvo. Poleg tega pa imamo tudi druge instrumente. Recimo, ravno v petek je začel veljati javni razpis za dodelitev nepovratnih sredstev podjetnikom, obrtnikom na podlagi Zakona o spodbujanju skladnega regionalnega razvoja, ki je na voljo občinam, ki so se uvrstile v tako imenovana problemska obmejna območja. In tudi to je eden izmed instrumentov, ki jih je omogočila ta vlada za razvoj gospodarstva naše države in tudi obmejnih problematičnih območij. Na podlagi tega razpisa bo sofinanciranih 17 projektov, skupna vrednost teh projektov je več kot 400 milijonov evrov. Tudi soparticipacija in sofinanciranje ni zanemarljivo, 170 milijonov evrov, in prav je, da so ta sredstva namenjena tudi za razvita območja. Prav iz mojega okolja, kjer je moj volilni okraj, na Idrijskem in Cerkljanskem, so podjetja zelo uspešno konkurirala na te razpise, pa tudi sicer so se pri nas menedžerji bolj ukvarjali z razvojem svojih podjetij kot pa s tajkunskimi prevzemi. Zato pa ima naša upravna enota, ki zajema občini Idrija in Cerkno, najnižjo stopnjo brezposelnosti v državi, komaj 6,6 % brezposelnost. Seveda lahko to še izboljšujemo tudi s pomočjo takih projektov, o katerih danes teče beseda. Sicer jaz nisem podprl te razprave glede poslanskega vprašanja kolega Trofenika. Konec koncev kakšnih posebnih sklepov ne bomo sprejeli, je pa prav, da izkoristimo to priložnost in povemo, da je ta vlada naredila zelo veliko za razvoj gospodarstva in eden izmed takih projektov je prav ta, o katerem danes govorimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Sara Viler. [[Je ni.]] Besedo ima Zvonko Lah. Želite besedo, Zvonko Lah? [[Ne želi.]] Jožef Jerovšek. [[Ga ni.]] Alojz Potočnik. [[Ga ni.]] Darja Lavtižar Bebler. [[Je ni.]] Tadej Slapnik. [[Ga ni.]] Jože Tanko. [[Ga ni.]] Mag. Borut Sajovic. [[Ga ni.]] Bogdan Barovič, Franc Bogovič, Alojz Posedel, mag. Andrej Vizjak [[...]]Anton Kampuš želi besedo. Prosim, besedo ima Anton Kampuš.
Spoštovani predsednik, hvala lepa za besedo. Sem kar nestrpno čakal, da sem jo dobil. Torej, danes je treba jasno povedati, da tokrat gre za dejansko prestrukturiranje slovenskega gospodarstva. Gre za nove firme, nove konzorcije. Znotraj teh konzorcijev gre za vodilno firmo in relativno veliko število partnerjev oziroma podkooperantov, ki so do zdaj skupaj delali ali pa bodo pri bodočih projektih skupaj delali. To je kvaliteta in gre za razvojno usmerjene firme, ki ustvarijo nov konzorcij z novimi produkti. To je nekaj novega. Gre za firme, ki vedo, kaj delajo, ki imajo razvojno vizijo in znotraj vizije postavljene razvojne cilje, seveda tudi terminsko opredeljene, ker jih morajo imeti. Slovenija preko tega dobi nove produkte, ki gredo na evropska in svetovna tržišča. Gre za nove zaposlitve, običajno z višjo dodano vrednostjo. Torej, zaposlitve za tiste, ki jih je v tem trenutku največ brezposelnih, z visokošolsko izobrazbo. Vsak konzorcij, vsaka firma zagotovi 50 % svojih sredstev, zaradi tega je bedarija govoriti, kje ima ministrica garancijo. Torej, vsak tak konzorcij mora biti kvaliteten, mora biti sposoben, mora imeti svoja finančna sredstva in še bančno garancijo. Znotraj tega je danes prišlo tako daleč, česar pri nas še nisem opazil, da je vložek vsakega posameznega, torej vodilne firme znotraj konzorcija in posameznika, ki je podkooperant, v smislu zagotavljanja 50 % odkupne vrednosti. Toliko denarnih sredstev mora biti na mizi, če hočemo priti do tega. In seveda ni čudno, da potem je pomembno, da se zahteva tudi najboljšo bančno garancijo. To je novost pri nas. Ne bom govoril o bivšem ministru Vizjaku, ki je tudi delil sredstva, vprašanje pa je seveda bilo izplena. Seveda je bilo vprašanje izplena. Torej, ta razpis je takšen, da je izbral v celotni Sloveniji samo tiste firme, ki si sploh upajo, ki sploh imajo razvojno vizijo, se s tem sploh upajo ukvarjati. In vsak tisti, ki se je prijavil, ki je znotraj tega konzorcija in bo v kratkem, če že ni, podpisal pogodbo, mora biti v sebe prepričan, resen in seveda drugače bo izgubil ta svoja sredstva. Tokrat je res prijava samo za tiste, spoštovane kolegice in kolegi, za tiste firmice in tiste podkooperante in tiste vodilne firme, ki so v sebe stoprocentni. Kakšna je garancija, sem že povedal. Spraševati danes je v tem kakšna je garancija [[…]]In ministrica, vi boste povedali, ali imate vi kakšno garancijo? Kakšna garancija, vsaka firma mora zagotoviti svojo garancijo. In se spet čudim, torej, danes se meša vse. Razpisi, ki so lokalnega tipa nimajo nič skupnega s tem, pomurski zakon nima nič skupnega s tem. Za mala in srednja podjetja imamo posebne razpise. Govorila je ministrica o tem. Tokrat gre za kvalitetne firme, ki imajo svoje ambicije, in znotraj tega, kot ste lahko prebrali v tem gradivu, ki je tukaj na mizi, je 17 novih firm, 17 novih konzorcijev, ki povezujejo čez 200 svojih podkooperantov ali manjših firmic, ki morajo po sistemu samega produkta sodelovati. Vsi imajo torej zagotovljen posel, vsi imajo načeloma zagotovljene produkte, ki bodo šli v to smer, prestrukturiranje gospodarstva. Če smo že pri prestrukturiranem gospodarstvu. Torej, to je sedaj neki ciklus, ki nam daje neko garancijo, da bo v prihodnje bolje, da ne bomo potrebovali torej samo tistih, torej, ki delajo preko ročnih spretnosti. To potrebuje naše gospodarstvo. Jaz bi si samo želel, da se ti razpisi torej nadaljujejo prihodnje leto, pa še v prihodnjem letu, pa še v prihodnjem letu, in da poskušamo v Sloveniji narediti korak naprej v tem smislu preboja, da gremo v smislu tehnologij, posodobitve proizvodnje, novih produktov naprej, samo to je naš cilj. V gospodarstvu je to naš slovenski cilj in slovenski preboj. Hvala.
Hvala lepa. Želi besedo še ministrstvo za gospodarstvo? Mag. Darja Radić, prosim.
Hvala. Samo na kratko bi odgovorila gospodu Pukšiču. Tistih 93 milijonov, to so tista sredstva, ki so predvidena za sofinanciranje regionalnega razvoja. Sem pa to rekla ob eni priliki, ko so župani dejali, da bi potrebovali več sredstev tudi za gospodarske projekte na svojih območjih, in sem pač v tem kontekstu rekla, da je pač šesti razpis odprt in da ni nobene ovire, da če oni menijo, da je treba tudi za gospodarstvo še kaj sredstva nameniti, da tudi ta sredstva namenijo za gospodarske sredstva. Samo to. To je opcija, seveda se bodo pa občine same odločile oziroma regionalni sveti, za kaj boste teh 93 milijonov, kar je še razpoložljivih sredstev namenili. To mislim, da je v glavnem vprašanje. Hvala.
Hvala lepa. Predlagatelja Vilija Trofenika ne vidim v dvorani, zato verjetno mu ne morem dati niti besede oziroma ga vprašati, če bo razpravljal. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo Ker čas, določen za razpravo še ni potekel, sprašujem ali želi na podlagi 1. odstavka 71. člena Poslovnika zbora še kdo razpravljati? Bom dal prijavo. Odpiram prijavo. Kot veste, nikoli ne prosim za take prijave. Vsakdo od razpravljavcev bo dobil na voljo 5 minut. Besedo ima Franc Pukšič, pet minut.
Hvala lepa, predsednik. Ne bom potreboval 5 minut. To pomeni, ministrica, da je to bila kar tako pač dana izjava, zato nimate sklepa Vlade ali česa drugega, da bi ta sredstva bila prenesena na vaše ministrstvo. Namreč seveda, ne da se tako, ker ostali razpisi so pač za seboj potegnili verjetno v marsikateri lokalni skupnosti nadaljevanje investicije predvsem pri čiščenju voda. Po evropski direktivi do 2017 vemo, kaj bi morali, kako moramo imeti urejeno. Seveda, veliko občin čaka na to, torej ta šesti poziv, da bo lahko celotni projekt, ki si ga je zastavila in ki je edini v tej državi, ki je [[…]]Danes, ko govorimo o letu 2011, se eksaktno ve, kam in kako bo izkoriščen in tudi največji del denarja. Prav iz teh postavk je certificiran iz Evropske unije. In seveda, če bi se to zgodilo, bi naredili gromozansko škodo, ker ne bi občine izpeljale [[…]]Ne vem, v enem projektu, recimo, so zgradile kanalizacijo, v roku dveh let jo je treba tudi priključiti na čistilno napravo, ki jo seveda tudi računajo s sofinanciranjem regionalnih razvojnih potencialov. In seveda, če tega ne bi bilo, potem se pač te investicije ne bi mogle speljati. Vendarle so to investicije tam v rangu 2 milijonov, tudi v občinah, kjer imajo na nerazvitih področjih primerno porabo, tudi recimo nekje v tem okviru, in potem seveda dobro veste, koliko in kaj pravzaprav ostaja za infrastrukturo. Upam, da bo čim prej prišlo do tega poziva in seveda, če bo katera [[…]]Bi pa občine potrebovale tudi razvojne centre slovenskega gospodarstva, za spodbudo slovenskega gospodarstva, še kako, vendar seveda bi morali imeti kakšen vir. Pa glede na to, kar sem prej govoril, da je črpanje evropskih sredstev tako mizerno, tako katastrofalno, bi bilo resnično dobro v operativnih programih dati možnost lokalnim skupnostim, da bi seveda pri tem sodelovale in bojim se, da bo kakšna milijarda, milijarda in pol evrov ostala v Bruslju prav zaradi teh sporov, ki so znotraj Vlade in ki seveda žal velikokrat ne dela v dobrobit tako teh državljank in državljanov, kot seveda ne to, da bi ta sredstva pokoristili.
Hvala lepa. Besedo ima Franci Kek.
Hvala za besedo. Namen ministrstva je bil povezati razpršene subjekte in na ta način omogočiti večjo konkurenčnost, hitrejši tehnološki preboj Določeni projekti so že v realizaciji, zato podpiram ta projekt, ki ga je izvedlo Ministrstvo za gospodarstvo.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 28. sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 16.10.
Spoštovane kolegice in kolegi, poslanke in poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o družbi Slovenske železnice v okviru nujnega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 6. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvi Zakona o vinu v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker k predlogu zakona matično delovno telo ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni bilo možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine DeSUS, Franc Jurša – v svojem imenu. Želi katera od poslanskih skupin obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne želi. V svojem imenu, Franc Jurša. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Glasoval bom za predlog zakona, ker so predlog pripravili vinogradniki, ki so združeni v vinogradniška društva in predstavljajo 90 % vseh vinogradnikov z območja sedanjega podokoliša Ljutomer-Ormož. Ker predlog prinaša razvoj vinogradništva in vinarstva na našem območju in je močno povezan z razvojem turizma in območja kot celote. Ker našim Goricam vračamo okoliš, ki si ga nedvoumno tudi zasluži, saj je na njem 5 % najboljših leg na svetu za bela vina. Ker pozitivnih učinkov, ki so bili načrtovani na osnovi zakona v letu 2006, ni bilo. Ker je razvoj manjših vinogradnikov v vinogradniškem območju šel uspešno naprej, v skupnem okolišu Štajerska Slovenija pa je stagniral oziroma nazadoval, zato bom seveda ta predlog, ki sem ga dal, tudi podprl. Hvala lepa.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v svojem imenu, Andrej Magajna. Prosim.
Kolega Vili Rezman je v predstavitvi stališč predstavil vse naše dileme, pomisleke za ali proti vinogradnem okolišu, ki se predlaga. Tudi sam sem veliko o tem razmišljal. Med tehtanjem za ali proti sem se odločil, da bom podprl ta predlog. Ob vseh kriterijih, ki obstajajo in ki se upoštevajo bolj ali manj, je treba prvo dati načelno pripombo. Že kriteriji za določitev občin so bili taki, da smo delali izjeme, pa tam pravzaprav ne bi smeli delati teh izjem. Tudi pri teh kriterijih, ki se nanašajo na vinogradno okoliše, bi morali biti bolj elastični, fleksibilni in ni treba zanemariti marketinškega, trgovskega akcenta tega poimenovanja – Jeruzalem. Ta blagovna znamka ima svojo tržno vrednost in je treba gledati seveda tudi te aspekte in iskati rešitve tudi v tem smislu. Ne samo, kakšna kakovostna vina pridelujemo, ampak kako bomo ta vina tudi prodali in jih ustrezno promovirali. Uvajanje te blagovne znamke bi pomenilo doprinos k trženju in promociji vin, ki imajo tradicijo in ime, ki je poznano tudi onkraj meja, tudi zato je imenu dodano Jeruzalem Slovenija, kajti to ime je zaščiteno in ga tudi mi zaščitimo.
Hvala lepa. Torej, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 78 poslank in poslancev. Za je glasovalo 7. Proti 66. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 66.]] Ugotavljam, da zakon ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 22. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo predloga Zakona o gospodarskih družbah. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o gospodarskih družbah je primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 72. Proti 1. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel, zato bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za gospodarstvo kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev v okviru skrajšanega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev. Za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika Državnega zbora sprejme naslednji sklep: "Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o javnem naročanju na vodnem, energetskem, transportnem področju in področju poštnih storitev." Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 2. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o javnofinančni odgovornosti. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: "Predlog zakona o javnofinančni odgovornosti je primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 41. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 24. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga resolucije o nacionalnem programu visokega šolstva 2011–2020. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. 5. 2011. Prehajamo k drugemu poglavju in prehajamo na odločanje o prvem amandmaju Poslanske skupine SDS k 2. poglavju. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 27, proti 45. [[Za je glasovalo 27.]] [[Proti 45.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 30, proti 42. [[Za je glasovalo 30.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o tretjem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS, mag. Branko Grims. Prosim.
Spoštovani! Kaj je v interesu Slovenije? To je odgovor na vprašanje, ki si ga morate postaviti, predno glasujete o tem amandmaju. Kajti tako, kot je resolucija zapisana sedaj, gre njen mehanizem takole: doktorski študij bodo izključno lahko izvajale univerze, število univerz, tako kot ga predvideva resolucija, je omejeno na tri – lahko kar vnesete imena – in dovoljen je tudi en konzorcij različnih institutov, ki bo lahko to izvajal. Tudi tam lahko kar vnesete ime Institut Jožef Stefan, pa še kdo zraven. To se pravi, da se točno vidi, za katere interese gre. V interesu Slovenije pa je, da se vzpostavi čim večja konkurenca. Naj torej tudi visokošolski zavodi, naj torej vsi, ki sodelujejo v tem procesu tekmujejo med seboj, naj se jim dovoli izvajanje doktorskega študija, tako kot to poznajo izven univerz; na anglosaksonskem območju različnih "schools", na frankofonskem območju, recimo v Franciji École nationale, in tako kot se že izvaja ta trenutek v Sloveniji. To, kar je predlagan tekst resolucije v osnovni obliki, je v resnici korak nazaj tudi za Slovenijo, ker doktorski študij že poteka izven univerz, in to uspešno. Nihče temu do sedaj še ni oporekal ali dal nek drug protiargument. Kaj je tisto, kar mora veljati za vse? Enaka merila za vse. In pri tem čim več svobode, čim več konkurence, ker je to dolgoročno v slovenskem nacionalnem interesu. Zato predlagamo amandma, ki je pred vami, naj torej veljajo enaka merila za vse, vendar tako, seveda, da bodo poleg univerz lahko izvajale doktorski študij tudi druge institucije, brez drugih omejitev, edina omejitev so enaka merila, torej kakovost, kvaliteta kot edino merilo v znanosti, ki naj velja na dolgi rok. Konkurenca pa, uči zgodovina, je tisto, kar zagotavlja dvig v tekmi, dvig kakovosti na dolgi rok in to velja za katerokoli področje družbenega življenja. Zaradi tega je sprejem tega amandmaja v slovenskem nacionalnem interesu.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 42. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o četrtem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 41. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o petem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 43. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o šestem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o sedmem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 41. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o osmem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 42. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o devetem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 33, proti 40. [[Za je glasovalo 33.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o desetem amandmaju poslanske skupine SDS k drugemu poglavju. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 42. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanji o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogu resolucije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog resolucije neusklajen. Glasujemo. Želite obrazložiti glas? Prosim. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS mag. Branko Grims.
Spoštovani! Področje visokega šolstva in s tem tudi posredno znanosti je tisto področje, kjer bi morali iskati čim večji družbeni konsenz. To je področje, od katerega je vitalno odvisna hitrost razvoja Slovenije in tudi njen položaj, pa tudi kvaliteta življenja ljudi, državljank in državljanov Republike Slovenije, vseh, ki živijo na njenem ozemlju, v bodoče. Zaradi tega bi si zaslužila, da bi si vzeli predlagatelji čas in tak konsenz tudi poiskali. Žal se je zgodilo ravno nasprotno. Na javni predstavitvi mnenj, ki je bila prav v tej dvorani, je zelo veliko tistih, ki so razpravljali, izrazilo izrecno nasprotovanje. Mnogi so imeli posamezne pomisleke, nekateri so sicer od teh pomislekov sedaj vgrajeni z amandmaji v besedilo, toda kot celota je žal ostalo tisto temeljno napačno izhodišče, ki ga je resolucija imela že v samem začetku. Gre za resolucijo, ki omejuje namesto spodbuja konkurenčnost. Gre za resolucijo, ki ne zagotavlja na dolgi rok tistega tekmovanja, ki je potrebno za to, da bi s tekmovanjem med institucijami in tudi z odprtostjo navzven zagotavljali kvaliteto slovenskega visokega šolstva tudi v bodoče. Danes Slovenija razpolaga z nekaterimi zelo kvalitetnimi inštitucijami, toda zakaj so potem posamezne rešitve v tej resoluciji dejansko korak nazaj od obstoječega stanja? Recimo, prepoved doktorskega študija izven univerz oziroma izven konzorcija inštitutov, ki ga sicer predvideva resolucija. To je manj, kot danes Slovenija že ima in gre očitno zgolj za obrambo interesov posameznih lobijev na področju visokošolskega izobraževanja; večino teh rešitev bi itak lahko zapisali tudi tako, da bi vnesli kar imena bodisi inštitucij ali pa tistih, ki jih to neposredno zadeva. Obžalujemo, da je tako, vendar takšne resolucije v SDS ne bomo podprli, ker želimo slediti slovenskemu nacionalnemu interesu, to pa je čim več konkurenčnosti, čim več kvalitetnega visokošolskega izobraževanja, odprtosti navznoter in navzven na področju visokošolskega izobraževanja in znanosti, česar pa ta resolucija nikakor ne zagotavlja, zato bomo glasovali proti. Postavlja pa se tudi vprašanje, ali in v kolikšni meri se dejansko misli z njo resno, saj jo predlaga tisti minister, ki je hkrati s tem v naslednjih dneh napovedal tudi svoj lastni odstop. Kdo bo torej implementacijo, uresničevanje te resolucije izvajal, se postavlja kot vprašanje. Naslednja vlada jo bo zagotovo spremenila.
Hvala lepa. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 27. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 27.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 25. točko dnevnega reda to je z obravnavo Predloga resolucije o raziskovalni in inovacijski strategiji Slovenije 2011–2020. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 19. maja 2011. Prehajamo k tretjemu poglavju in prehajamo na odločanje o prvem amandmaju Poslanske skupine SDS k tretjemu poglavju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 44. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju Poslanske skupine SDS k tretjemu poglavju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k petemu poglavju in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k petemu poglavju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo k šestemu poglavju in prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k šestemu poglavju. Obrazložitev v imenu Poslanske skupine SDS mag. Branko Grims, prosim.
Spoštovani, čeprav danes sprejemamo resolucijo o raziskovalni in inovacijski strategiji Slovenije, predlagamo tukaj rešitev, ki se dotika že srednje šole. Kaj se v Sloveniji – pa ne samo v Sloveniji, s tem problemom se, čeprav morda v manjši meri kot sama Slovenija, sooča celotna Evropska unija – postavlja kot problem? Prevečkrat dobre inovativne ideje, premnogo rezultatov raziskav, včasih pridelanih z ogromno sredstvi, z ogromno vloženih virov človeških, znanja, denarja [[…]]Vsega izdelanega produkta, izdelane ideje enostavno ne znamo spraviti v življenje. Gre torej za to, da bi podjetništvo v večji meri na nek način privzgojili tudi kot vrednoto in kot znanje. Saj na koncu koncev tudi podjetništvi zahteva točno določena znanja, točno določene sposobnosti, točno določene kompetence. Zaradi tega predlagamo, da bi se v to resolucijo zapisalo, da bomo uvedli osnove podjetništva že v srednje šole in da bi to zajemalo vse srednje šole, srednješolski sistem torej kot celoto. Zaradi tega, da se odpravi eden od teh temeljnih problemov že na nivoju šolstva, da se mladim vzgoji podjetništvo kot kvaliteta. Da tudi v pogovoru nikomur več ne bi prišlo na misel, da ko govori o podjetništvu, da uporablja pravzaprav včasih tudi, in še vedno je marsikdo nagnjen, žal, k temu, nek negativni prizvok, kot da je to nekaj slabega. Moderni svet, globaliziran svet, tudi svet, v katerem uresničujemo raziskovalno, inovativno dejavnost, svoje ideje torej, temelji na osnovi podjetništva. In gre za to, da to znanje, da v tem svetu uspejo, damo že mlajšim generacijam, vsaj na nivoju srednje šole. Zaradi tega predlagamo in v SDS bomo to tudi storili, da enotno podpremo ta amandma.
Hvala lepa. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine? Želi še katera od poslanskih skupin obrazložiti glas? Ugotavljam, da ne želi. V svojem imenu mag. Majda Potrata. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Ob obrazložitvi glasu k temu amandmaju želim povedati, da je bila napoved v časopisu, češ da poslanska skupina razmišlja o tem, ali bo podprla amandmaje ali ne, popolnoma zgrešena in zavajajoča. Vse, kar je bilo iz predlogov Poslanske skupine SDS mogoče sprejeti, je bilo sprejeto v obliki amandmajev na seji matičnega delovnega telesa. Sprejem tega amandmaja bi pa bil popolnoma nesprejemljiv zaradi tega, ker z resolucijo o visokem šolstvu posegamo v predmetnik in v obveznosti srednje šole. V času, ko se v srednji šoli trudijo predmetnik obvladovati in zmanjšati število predmetov zaradi številnih obveznosti, bi vpeljevali poseben predmet. Pri tem pa naj opozorim, da je mogoče osnove podjetništva oziroma podjetništvo kot usmerjenost zaslediti že med cilji, zapisanimi v Zakonu o osnovni šoli. Tako, da govoriti o tem, da teh spodbud ni v naših šolskih programih, je nemogoče. Razmišljati pa sedaj, da bi bilo to speljano prek nekega posebnega predmeta, se je pa do sedaj še vedno v šolstvu izkazalo – če ste hoteli kakšno stvar zatolči, jo je bilo treba spremeniti v predmet. Torej, tega amandmaja ni mogoče podpreti, še enkrat poudarjam, kot tudi vseh drugih. Res pa je, da je bilo na matičnem delovnem telesu sprejetih veliko amandmajev, ki so bili pretežno redakcijske narave. In tudi, kar zadeva usklajenost različnih deležnikov visokega šolstva in raziskovalne sfere, pa tudi gospodarstva, menim, da je bila ta stopnja usklajenosti zelo velika. Hvala.
Hvala lepa. Proceduralno, gospod mag. Grims.
Jaz samo predlagam, da opozorite gospo, ki je ravnokar govorila, pa tudi vse druge, da smo sedaj pri drugi resoluciji. Ona je namreč izrecno rekla, "resolucija o področju visokega šolstva". Sedaj obravnavamo resolucijo o raziskovalni in inovacijski strategiji Slovenije, torej, tisto, ki zajema mnogo širše področje kot prva.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 41. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Prehajamo na odločanje o predlogu resolucije v celoti. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog resolucije neusklajen. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 5. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je resolucija sprejeta in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA – OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O RATIFIKACIJI KONVENCIJE O IZGRADNJI IN DELOVANJU CENTRA ZA RAZISKAVE Z ANTIPROTONI IN IONI V EVROPI IN SKLEPNE LISTINE KONFERENCE POOBLAŠČENCEV ZA USTANOVITEV CENTRA ZA RAZISKAVE Z ANTIPROTONI IN IONI V EVROPI. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, ki je zboru pisno poročal. Prijavljenih k razpravi ni. Ker matično delovno telo v okviru druge obravnave ni sprejelo nobenega amandmaja, amandmajev na seji zbora ni možno vlagati, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 28. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Pod točko a bomo obravnavali Predlog Vlade za imenovanje člana Strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor. Predlog za imenovanje je v obravnavo zboru predložila Vlada. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Besedo dajem predstavniku poslanske skupine za predstavitev stališča. Besedo ima Jože Tanko, Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Tu pred seboj imamo nekaj odločitev, ki so vezane na tako imenovano kadrovsko paradigmo. To se pravi na reševanje kadrovskih problemov imenovanja ljudi na osnovi permanentnih nagajanj in preigravanj v koaliciji, med podtikanji, tudi zlorabami v postopkih in tako naprej. Skratka, tudi kakšno maščevanje znotraj koalicije ni bilo do sedaj izključeno. Tu vidimo, da te stvari potekajo zelo konfuzno, tudi iz mnogih primerov. v katerih kadruje Vlada, tudi v teh zadnjih dnevih. Tudi v primerih, ko se kadrovski postopki peljejo prek Državnega zbora, ali pa najnovejši primeri, ko glavne, ključne odločitve pri kadrovanjih v državnih firmah vodi Agencija za upravljanje s kapitalskimi naložbami, in tam marsikaj tudi v nasprotju s pravili, s postopki, ki jih je sama postavila. V tem konkretnem primeru imamo pred seboj imenovanje člana Strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor, in to zato, ker je nekaj podobnega se zgodilo tudi znotraj Vlade in vladne koalicije. Rad bi opozoril, da smo že imeli en postopek imenovanja člana strokovnega sveta, da je bil ta obravnavan celo na delovnem telesu, na Mandatno-volilni komisiji, vendar na nek čudežen način je ta predlog poniknil med dvoranico, v kateri zaseda Mandatno-volilna komisija, in to dvorano v Državnem zboru. Kaže, da je ta glavni parlamentarni hodnik neke vrste Bermudski trikotnik, kjer brez razloga, brez pojasnila poniknejo nekatere zadeve in o njih ni več govora. In ta predlog je poniknil v nasprotju s Poslovnikom Državnega zbora, ki v 118. členu natančno določa, kako se dela pri teh postopkih. Tu bi tudi rad opozoril, da je že 25. januarja letos potekel mandat dosedanji članici Agencije za zavarovalni nadzor, mag. Katji Božič, in ključna inštitucija, ki bdi nad pomembnim delom finančnega sektorja, ne dela v popolni sestavi. In to ne zaradi razlogov, povezanih z opozicijo, ampak izključno zaradi razlogov, vezanih na odločitve Vlade in tudi koalicije v Državnem zboru. Kljub temu, da je Vlada v prejšnjem primeru vnaprej bila obveščena, da je kandidat, ki so ga prej predlagali, v koliziji interesov, da ne bo mogel opravljati funkcije nad polovico zavarovalnega sistema, je minister vztrajal z imenovanjem in koalicija je to potrdila; potem so si na nek način premislili. To, da je Agencija za zavarovalni nadzor tako dolgo brez člana, najbrž ni dobro za delovanje zavarovalnega sistema, ni dobro za nadzor zavarovalnega sistema, kajti zagotovo je bil nadzor v tem vmesnem obdobju oslabljen. Ne bi se pa čudil, če bi se kasneje, morda tudi pri tem kadrovskem predlogu ugotovila kakšna nedoslednost ali pa kakšna pomembna izjema iz morda prejšnjega strokovnega dela kandidata, kajti nič v tej koaliciji se ne zgodi slučajno, vse zadeve so namenske. In če nima dobrih političnih referenc, potem ima najbrž kakšne druge reference, da si prisluži imenovanje na tako pomembno in odgovorno funkcijo. Morda bomo v prihodnosti slišali tudi o kakšnih zadevah, povezanih s kakšnimi stroški, povezanih z bivšimi delovnimi mesti in tako naprej. Skratka, najbrž tudi pri tem predlogu se bodo kasneje zgodila kakšna presenečenja. Predloga ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana Strokovnega sveta Agencije za zavarovalni nadzor imenuje dr. Miran Jus. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 21. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je Državni zbor predlagani sklep sprejel. Pod točko b prehajamo na obravnavo Predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo Sodni svet je Državnemu zboru predložil Predlog o izvolitvi v sodniško funkcijo, in sicer na sodniško mesto višje sodnice na Višjem sodišču v Ljubljani. Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlog sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi mag. Valerije Jelen Kosi na sodniško mesto višje sodnice na Višjem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti 2. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Pod točko c prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o Radioteleviziji Slovenija. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. [[Ne bo.]] Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Tu kaže opozoriti, da ta kadrovski nabor, ki ga predlagate, ali pa ta kadrovski izbor, ki ga predlagate v imenovanje za člana Sveta RTV, ni najboljši in ima kar nekaj pomanjkljivosti. Najprej bi rad opozoril, da so na tem razpisu kandidirale osebe, ki so imele bistveno boljše strokovne predispozicije kot kandidat, ki ga je izbrala koalicija za člana Programskega sveta Radiotelevizije. Med njimi, med temi kandidati je bil eden z doktoratom, z dobrimi izkušnjami na filmskem področju, to se pravi oseba, ki je najbrž zelo kompetentna za presojo o pripravi in razpravah o programu Radiotelevizije, vendar žal ta oseba ni bila izbrana. Izbrana je bila oseba, ki ima pri izobrazbi napisano, da je gimnazijski maturant. In najbrž je to nek izkaz, kako ta kadrovska paradigma deluje tudi na temu področju. Ne samo, da ima ta oseba skromno izobrazbo, tukaj lahko ugotovimo, da je ta oseba tudi na nek način v koliziji interesov. Namreč, državni sekretar na Ministrstvu za kulturo, ki je resorno pristojno tudi za javni zavod Radiotelevizijo, je brat kandidata, ki ga je koalicija izbrala za člana Programskega sveta. In to kaže na to, da koaliciji niti malo ni mar, da bi preprečila kakršno koli povezanost, osebno povezanost, družinsko povezanost, in tukaj se na najboljši način kaže, kako se bo uresničeval Zakon o radioteleviziji ali pa Zakon o medijih v pravzaprav ključnem slovenskem nacionalnem mediju, Radioteleviziji. Mi tega predloga ne bomo podprli iz dveh razlogov, to se pravi zato, ker nima potrebnih strokovnih in tudi izobrazbenih kompetenc v primerjavi z drugimi predlaganimi kandidati, in tudi zaradi tega ne, ker gre za neposredno sorodstveno povezanost med državnim sekretarjem na Ministrstvu za kulturo, ki je v pristo,jnosti Zares in pa med Programskim svetom in kandidatom za člana Programskega sveta Radiotelevizije. Mislim, da bi odgovorna politika morala pri takšnih rešitvah, ki jih predlaga, imeti neke primerne vatle za presojo o tem, kaj je še higiensko in od kje naprej so ti predlogi za imenovanja pravzaprav že vulgarni in presegajo nek etični kodeks, ki je potreben za imenovanja na funkcije v javnih zavodih, ki so pod neposrednim političnim nadzorom, tudi politične stranke, ki je imenovala tega državnega sekretarja. Skratka, mi predloga ne bomo podprli, predlagam pa tudi, da koalicija resno razmisli, ali boste s takšnimi predlogi nadaljevali in povsem kadrovske stvari deviantno zapeljali do konca tega mandata, kar vam je še preostalo. Upam, da te stvari se bodo enkrat končale. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev, besedo ima Jožef Jerovšek. [[Ne bo.]] Besedo ima Jože Tanko? [[Ne želi besede.]] Torej prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s katerim se za člana Programskega sveta RTV Slovenija na podlagi sedme alineje šestega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija imenuje Borut Pelko za čas do izteka štiriletnega mandata člana Programskega sveta, ki mu je mandat predčasno prenehal. Ob tem vas obveščam, da bo na podlagi devetega odstavka 17. člena Zakona o RTV Slovenija sklep sprejet, če bo zanj glasovala večina vseh poslancev, to je šestinštirideset ali več. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev. Za je glasovalo 45, proti 26. [[Za je glasovalo 45.]] [[proti 26.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Pod točko č prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o imenovanju člana Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje nuklearne elektrarne Krško in odlaganja radioaktivnih odpadkov iz nuklearne elektrarne Krško. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin, stališče Poslanske skupine SDS bo predstavil mag. Andrej Vizjak, prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Za to govornico smo že velikokrat in na pravzaprav podroben način analizirali delo Sklada za razgradnjo nuklearke zlasti v zadnjem obdobju, v obdobju, ko je mimo organov sklada posegla v kadrovske rešitve ministrica Radićeva. Namreč, velja še enkrat podčrtati, da je Sklad za razgradnjo sklad, ki ga je ustanovil parlament s posebnim zakonom in ima svoje organe – Upravni odbor in Nadzorni odbor –, in da se direktorico sklada izbira na predlog Upravnega odbora, Vlada pa to direktorico ali direktorja na predlog Upravnega odbora tudi potrdi. Zgodilo se je, prvič do sedaj, da je Vlada mimo Upravnega odbora imenovala za vršilko dolžnosti direktorico, gospo Ksenjo Žnideršič Planinc, ki je naredila izjemno škodo. Ne samo gospodarsko škodo v finančnem smislu, ampak je naredila izjemno škodo ugledu, poziciji in seveda tudi širšemu vprašanju odlaganja radioaktivnih odpadkov v tej državi. Ta sklad je postal neki finančni servis tajkunom oziroma ljudem, ki so bili blizu direktorici oziroma politični opciji, ki je to direktorico tudi postavila. Upam, da se bodo z vsemi temi dogodki poigrali tudi pristojni v Komisiji za preprečevanje korupcije, kajti nekaj namigov je bilo tudi v tej smeri. Seveda to nas utrjuje v prepričanju, kako pomemben je tudi nadzor nad delovanjem tega sklada. Nadzorni odbor sestavljajo predstavniki, ki jih določimo oziroma izvolimo v parlamentu. Jaz mislim, da bi zaradi teh dohodkov, ko je vladajoča politika tako drastično posegla v upravljanje tega sklada, bilo higienično, pa ne samo higienično, tudi edino smotrno, da se da opoziciji določena večja teža pri nadzoru nad delovanjem tega sklada. Nasprotno je večina na Mandatno-volilni komisiji potrdila predlog koalicije in tako imamo sedaj na mizi predlog za nadomestnega člana Nadzornega odbora, ki je bil predlagan s strani Liberalne demokracije Slovenije. V Slovenski demokratski stranki temu predlogu iz tega razloga torej nasprotujemo, saj smo imeli svojega, boljšega kandidata, ki pa žal seveda ni dobil zadostne večine na sami seji komisije in zato tega predloga tudi danes pravzaprav ni. Preostane nam torej, da ponovimo vajo, da ta konkretni predlog ne dobi danes podpore in da ponovimo postopek za tega nadomestnega člana.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba Liberalne demokracije Slovenije bo predstavil mag. Borut Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. Prijazen pozdrav! V Poslanskem klubu Liberalne demokracije Slovenije bomo seveda kandidata podprli, ker seveda smo prepričani, da bo svoje delo opravil vestno in pošteno. Ravno taka politična debata kaže, da nismo zreli in se ne zavedamo enega določenega stanja. Koalicija in opozicija se menjata. Tudi en mandat prej razmere niso bile bistveno boljše. Varnost nuklearke in pa Sklad za razgradnjo je pa zagotovo nekaj, kar seveda presega domet dnevne politike. Žal, se v tej zgodbi ne obnašamo tako. V Liberalni demokraciji Slovenije smo ponosni, da smo eni od ustanoviteljev tega sklada, ki je seveda vsa prva leta deloval tako kot je treba, ves denar, ki je bil zbran za ta račun, je tam. V zadnjih letih seveda se je pa gospodarjenje s tem skladom občutno poslabšalo. Ni bilo boljše ne v prejšnjem, ne v tem mandatu. Računamo pa, da tisti, ki bodo izvoljeni za to, ne da si premišljajo, ne da odstopajo, ampak da svojo pomembno nalogo brez političnih vplivov opravijo kvalitetno, odgovorno, predvsem pa tako, da se bo premoženje sklada povečevalo maksimalno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključili smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima Milenko Ziherl. [[Ne.]] Besedo ima Ivan Grill. [[Ne.]] Mag. Andrej Vizjak. Prosim.
Spoštovani! Zanimivo, zdaj, ko je Mandatno-volilna komisija s politično večino predložila plenumu tak predlog, zdaj ni mesto za politiko, zdaj je mesto za stroko; verjetno bi bil očitek obraten, če bi bil nekdo drug tu. Tako da to je res smešno. Seveda, vsaka politična opcija, ki predlaga kandidata, ima v prvi meri kriterije strokovnosti. Vsak kandidat, ki pride sploh, mora izpolnjevati določena strokovna merila, da bo znal kompetentno, odgovorno opravljati svoje delo. Gre pa za zaupanje, ali določenemu kandidatu zaupaš ali ne. In to je problem. In glede na renome oziroma glede na nedavne dogodke v tem skladu smo v opoziciji povsem ali smo v Slovenski demokratski stranki povsem zgubili zaupanje, ker smo ne samo mi kot politiki, temveč tudi organ sklada, Upravni odbor sklada ugotovil, da je šlo za pristranske, negospodarne odločitve v tem skladu. Zato se mi zdi, da bi bilo treba nadzor nad tem delovanjem tega sklada poostriti. In ni na mestu posploševanje in reči, "saj je bilo v vseh mandatih kaj narobe", ni res! Prvič doslej v zgodovini tega sklada je Upravni odbor, to je organ, ki je poklican, da nadzira tekoče poslovanje, ugotovil negospodarnost. Doslej tega ni bilo in doslej so bile ocene o tem ali onem v zvezi z delovanjem sklada bolj ali manj stvar politične ocene te ali one opcije. Sedaj je pa organ, ki, jaz upam, saj ste ga vi v tej koaliciji imenovali, saj ni to star upravni odbor, nov upravni odbor ugotovil negospodarnost. Še več. To negospodarnost je ugotovila tudi sama ministrica, torej predlagateljica te iste osebe. In zato metati in posploševati, češ, "saj je s tem skladom v zadnjem obdobju v prejšnjem mandatu in tako naprej kaj narobe", enostavno ne drži. Zdaj je narobe in zdaj je treba poostriti nadzor in to je ključno tudi pri izbiri te kadrovske rešitve, o kateri odločamo danes.
Hvala lepa. Besedo ima Jože Tanko. Prosim.
Hvala lepa za besedo. To je tipično za poslance koalicije. Kadar je kaj narobe, se krivda porazdeli, ne glede na to, kdo jo povzroči, kadar je pa kaj slučajno dobrega, smo pa mi, samo mi. Tu bi rad samo spomnil, da v tem primeru tega sklada niso odstopili člani, ki jih je v ta organ imenovala koalicija na predlog opozicije, teh v tem skladu, v tem organu niti ni, ampak so odstopili člani, ki jih je v ta organ imenovala koalicija izmed svojih ljudi. In tu je treba reči, da so organi Sklada NEK v tem mandatu izključno samo koalicijski, in živce zaradi ravnanja vodstva sklada so izgubili nekateri koalicijski kandidati v tem skladu, nekateri, ne vsi. Nekaterim to očitno še paše, kajti ti organi so nekoliko bolj številčni; do sedaj sta odstopila dva, ki se jima je zdelo neprimerno, da vodstvo sklada ravna nezakonito in sredstva porablja za namene, ki niso skladni z zakonom in namenom tega sklada. Da je hipokrizija še večja, je koalicija tista, ki na nek način generira nove kadre v ta nadzorni organ in po izjavah sodeč gospoda iz poslanske skupine LDS se bo enkrat že našel eden, ki ne bo nič videl, da se kaj narobe dela na tem skladu. Tako je bilo pač možno razumeti to izjavo pred nekaj trenutki v tej dvorani. Zanimivo je tudi to, da nihče od vladne koalicije ni zahteval nobene razprave v Državnem zboru. Ko smo obravnavali poročila sklada pred tem mandatom, so bile na zahtevo koalicije, sedanje koalicije na Komisijo za nadzor proračuna uvrščene razprave, dvakrat, trikrat, o tem, kako negospodarsko je bilo ravnanje tega sklada v preteklem mandatu. Nič od tega se ni ugotovilo, nič od tega se ni potrdilo, nič od tega ni res, kljub temu, da imate v rokah ves instrumentarij – to se pravi izvršna oblast, katera imenuje, tudi mimo pravil vodstva sklada, niti ne nadzorni del, ki ga imenujemo v Državnem zboru. Nič se ni ugotovilo, nobeni postopki niso bili sproženi. Bilo pa je sproženo samo to, da bi se nekatere osebe, neljube osebe koaliciji, čeprav so bile strokovno kompetentne, poskušalo diskreditirati in umazati. Bo pač enkrat že prišlo prav v prihodnosti. Tukaj moram reči, da imam tudi sam velike težave, da podprem kandidata, kajti naloga koalicije je očitno do konca mandata te vlade samo še to, da služi pokrivanju vseh zlorab, malverzacij, slabih odločitev, nezakonitih odločitev. To je edina naloga in očitno bo koalicija na tej točki in samo zaradi te točke zdržala do konca, mnogo dlje, kot bi bilo potrebno in smiselno. Prav bi bilo, da bi bili pri vseh teh odkritih nepravilnostih, ne samo v tem skladu, ki jih je za nekaj milijonov evrov, ampak tudi na drugih področjih, recimo v Darsu ali pri Agenciji za opravljanje s kapitalskimi naložbami, prisiljeni v dokapitalizacijo. Pri tem, da so zaradi ravnanja in nesoglasij državnih organov izgubile boniteto nekatere banke, tudi o tem opravili neko razpravo v Državnem zboru. Nič od tega, kar se sedaj dogaja, ni povzročil nihče iz opozicije. Nihče. Delajo to osebe, ki ste jih večinoma vi imenovali, lahko so tudi še ostanki iz prejšnjega dela, tudi vaši kadri, in koalicija tukaj strumno stoji za vsemi temi osebami. Po drugi strani pa na veliko razpravlja o privilegijih. Ali ni privilegij, da nekdo nezakonito porabi, ne vem, ali pa investira šest, sedem milijonov evrov brez ustreznih podlag in sklepov? To je privilegij. To je enormen privilegij in vsi tisti, ko ste sedaj pripravljali zadevo, privilegij, bi bilo pametno, da se najprej spustite v privilegije tistih, ki trošijo milijonska sredstva. S tem boste postali kredibilni. In pa seveda, da uvrstite na dnevni red zakon o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja. Tega zakona, ki ste ga vložili, ni od nikoder. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa, s kateri se mag. Vojko Sotošek imenuje za člana Nadzornega odbora Sklada za financiranje razgradnje Nuklearne elektrarne Krško in odlaganje radioaktivnih odpadkov iz Nuklearne elektrarne Krško. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 42, proti 26. [[Za je glasovalo 42.]] [[Proti 26.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Pod točko d prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije za ugotovitev in oceno dejanskega stanja izdajanja in financiranja brezplačnih tednikov "Slovenski tednik" in "Ekspres". Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za 73, proti 1. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Pod e prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov Preiskovalne komisije za ugotovitev politične odgovornosti nosilcev javnih funkcij v zadevi Patria. Predlog sklepa je v obravnavo Državnemu zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o spremembah sklepa o sestavi in imenovanju predsednika, podpredsednika ter članov in namestnikov članov navedene preiskovalne komisije. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 21. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je Državni zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 4.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVOZIH V CESTNEM PROMETU V OKVIRU NUJNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Besedo ima dr. Igor Jakomin, državni sekretar na Ministrstvu za promet.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu 2C spreminja ali na novo ureja pet ključnih področij. Prvo področje: 30-dnevni plačilni rok s solidarnostno odgovornostjo je predlagan po primerjalni praksi, ki je že implementirana za prevozni in kmetijski sektor v Francoski republiki. Rok za plačilo voznine v pogodbi ne sme biti daljši od 30 dni po izstavitvi računa oziroma ne daljši kot 60 dni po opravljeni storitvi. Kršitev tega zakonskega določila je sankcionirana, to pomeni, da bo v prekršku le stranka, ki bo zavestno v pogodbi določila daljši rok od zakonsko določenega roka. Drugo področje: Neposredna podelitev javnih pooblastilo za delitev licenc in dovolilnic. S spremembami in dopolnitvami Zakona o prevozih v cestnem prometu se neposredno podeljuje pooblastilo za delitev licenc in dovolilnic Obrtni zbornici Slovenije in Gospodarski zbornici Slovenije. Glede tega se na novo opredeljujejo pristojnosti in naloge posameznih organov. Črtajo pa se določila, ki so do zdaj urejala izvedbo podelitve javnega pooblastila za delitev licenc in dovolilnic. Tretje področje: Določitev pravnih podlag in pristojnosti za direkcijo za javni potniški promet. Eden temeljnih ciljev prometne politike Republike Slovenije je ustaviti trend upadanja števila uporabnikov javnega potniškega prometa in dolgoročno doseči njihovo povečanje. Eno od orodij za to je integracija storitev javnega potniškega prometa, ki bo realizirana s projektom integriranega javnega potniškega prometa, ki bo do konca leta 2013 zagotovil uvedbo enotne vozovnice in usklajenih voznih redov avtobusnega in železniškega prometa. Za učinkovito upravljanje in vodenje kompleksnega sistema integracije javnega potniškega prometa, je treba vzpostaviti službo za upravljanje javnega potniškega prometa, ki bo imela funkcijo upravljavca javnega potniškega prometa na nivoju železniškega in na nivoju avtobusnega prometa. Četrto področje: Prilagoditev zakonodaje evropskim predpisom. V zvezi z evropskimi uredbami 1071, 1072 in 1073/2009 se spreminjajo posamezna določila zakona ter se določa uporaba teh uredb. V predlogu se določa vzpostavitev nacionalnega elektronskega registra prevoznih podjetij, prek katerega se bodo vodili podatki o nosilcih licenc ter kršitvah prevoznikov doma in v državah članicah Evropske unije. Poleg tega bodo prek kontaktne točke o kršitvah tujih prevoznikov obveščeni pristojni organi v državah članicah Evropske unije. S tovrstno evidenco v registru bo prevoznik izkazoval izpolnjevanje pogojev za pridobitev licence. Zadnje področje ureja preverjanje in potrjevanje dovolilnic. Obseg preverjanja in potrjevanja dovolilnic v podjetjih se zmanjša in tako vključuje samo prevoznike iz tretjih držav, s katerimi nimamo liberaliziranega režima opravljanja prevozov. Hvala.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval Odbor za promet kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila dajem besedo predsedniku gospodu Janku Vebru.
Hvala za besedo. Odbor za promet je na 20. nujni seji, ki je bila 20. maja, obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. V uvodni dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona je minister za promet dr. Patrick Vlačič povedal, da so v predloženem zakonskem besedilu upoštevani vsi amandmaji, ki jih je odbor na 17. nujni seji sprejel ob obravnavi zakonskega predloga z enako vsebino, za katerega pa je bil zaradi nesprejetja členov zakonodajni postopek končan. Predloženi predlog zakona uvaja institut 30-dnevnega plačilnega roka za plačilo voznine in plačilo solidarnega dolžnika, s čimer se bodo izboljšale razmere v avtoprevozniški dejavnosti kot šibkejšemu členu v primerjavi z drugimi, večjimi poslovnimi subjekti. Predlog zakona določa pristojnost direkcije za javni potniški promet, katere upravna naloga bo celovito upravljanje in vodenje integralnega javnega potniškega prometa na ravni Republike Slovenije. Vzpostavitev celovitega upravljanja sistema integriranega javnega potniškega prometa bo potekala hkrati na dveh nivojih, in sicer na nivoju ustanavljanja direkcije za javni potniški promet, in na nivoju izvajanja projekta integracije javnega potniškega prometa. Predlog zakona prinaša tudi delitev licenc na licenco v notranjem prometu in na mednarodno licenco, ter delitev uporabe dovolilnic. Zakonodajno-pravna služba je ravno tako pregledala zakon in podala predvsem splošno ugotovitev, da je glede na obsežnost in zahtevnost predlaganih sprememb bistveno presežen kriterij, ki po uveljavljenih nomotehničnih pravilih dopušča novelo veljavnega zakonskega besedila. Pravijo, da bi morali pripraviti nov zakon. Tudi Odbor za lokalno samoupravo in regionalni razvoj je obravnaval besedilo zakona in izpostavil, da podpira dodatno zaščito avtoprevoznikov in podpira tudi predlog za solidarno odgovornost. Odbor je sprejel tudi amandmaje, in sicer Poslanske skupine SDS k 2. in 61. členu zakona ter sprejel tudi kar nekaj svojih amandmajev. Po opravljeni razpravi o posameznih členih predloga zakona ter po opravljeni razpravi in glasovanju o amandmajih je glasoval še o vseh členih predloga zakona skupaj in jih sprejel. Tako je tudi tako sprejeto besedilo danes v obravnavi na seji Državnega zbora. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo. Spoštovani! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke želimo poudariti, da so spremembe in dopolnitve tako obsežne, da bi moralo ministrstvo pripraviti novelo zakona, saj je tak način v nasprotju z našim poslovnikom, zakon pa bi bil zelo nepregleden. Res da je treba v gospodarski krizi hitro ukrepati, kljub temu pa mora Vlada spoštovati pravni red in Poslovnik Državnega zbora. Poslanci Slovenske ljudske stranke kljub temu pozdravljamo ukrepe, saj se bo končno sprejel vsaj eden od ukrepov za učinkovitejšo pomoč vsaj eni branži gospodarstva, in da bo zakon prinesel določbe, ki izboljšujejo položaj avtoprevoznikov. Predvsem z uvedbo instituta solidarne odgovornosti dolžnika in plačnika voznine v roku 30 dni, s čimer se bodo izboljšale razmere v avtoprevozniški dejavnosti kot šibkejšemu členu v primerjavi z drugimi večjimi poslovnimi subjekti. Pri tem je treba paziti, da se ne bodo povzročale nove krivice, neenakost pred zakonom za ostale panoge oziroma da bi se kršili drugi predpisi, ki so že v veljavi, tako Zakon o obligacijskih razmerjih kot tudi pred kratkim sprejet Zakon o preprečevanju zamud pri plačilih. Podpiramo ureditev in vzpostavitev celovitega upravljanja sistema integriranega javnega potniškega prometa, ki bo potekalo hkrati na dveh nivojih. Predlog zakona prinaša tudi delitev licenc na licenco v notranjem prometu in na mednarodno licenco, ter delitev in uporabo dovolilnic CEMT. Opredeljena je tudi podelitev javnih pooblastil in pristojnosti delitve licenc in dovolilnic. S tem zakonom se uresničujejo nekatere zahteve Obrtno-podjetniške zbornice in gospodarstva nasploh, zato zakon podpiramo. Predvsem pa upamo, da bo končno v Sloveniji zaživela večja povezanost avtobusnega in železniškega prometa, kar bo prineslo veliko pozitivnih posledic. Poleg boljše dostopnosti in hitrejše prevoznosti za potnike bo vplivala ta rešitev na bolj čist zrak in na zmanjšanje izpustov, saj bo zato zmanjšan promet osebnih vozil v večje centre. Dodaten pogoj za to pa je zagotovo tudi cenovna sprejemljivost takih prevozov. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Anton Urh.
Hvala za besedo, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovani državni sekretar s sodelavcem, kolegice in kolegi! Predlog novele Zakona o prevozih v cestnem prometu je eden od zakonov, s katerim je Vlada Republike Slovenije želela odgovoriti na zahteve Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije. Po zagotovilih predlagatelja, torej ministra za promet, naj bi ta zakonska novela prispevala k zmanjševanju posledic krize na avtoprevozniško dejavnost, uredila odnose v avtoprevozništvu in plačilno disciplino. Novela namreč določa 30-dnevni plačilni rok s solidarno odgovornostjo. Solidarna odgovornost je potrebna zaradi specifike pogodb o dejavnosti, ki se sklepajo med dvema strankama v korist tretjega. Z zakonsko novelo se poenostavlja tudi institut preverjanja in potrjevanja dovolilnic v podjetjih, določa pa se tudi okvir pristojnosti in nalog direkcije za javni potniški promet. Z ustanovitvijo direkcije se bo zagotavljala višja stopnja strokovne samostojnosti, učinkovitosti in kakovosti pri upravljanju in vodenju nalog sistema gospodarske javne službe potniškega prometa. V ta namen bodo združeni kadrovski in finančni viri, kar pomeni tudi bolj sistemsko in racionalno rabo proračunskih sredstev. Vlada želi z ustanovitvijo direkcije promovirati enega najmanj uporabljenih javnih prevozov in uvesti sitem integriranega potniškega prometa. Ta projekt na Ministrstvu za promet že teče. Končal pa se bo z integracijo voznih redov in uvedbo enotne vozovnice. Dejstvo je, da je problematika javnega potniškega prometa zelo aktualna in zahtevna. Čimprejšnje in učinkovite ukrepe na ravni države, regij in občin [[…]]Slovenija je na zadnjem mestu po rabi javnega potniškega prometa med državami članicami Evropske unije, kar jasno kaže na zanemarjenost tega področja na vseh nivojih. Podatki Eurostata kažejo, da je leta 2006 v Sloveniji od vseh narejenih potniških kilometrov z vlakom prepotovalo 3,2 % potnikov, z avtobusom 3,6 % potnikov, z osebnim vozilom pa kar 91,3 % vseh potnikov. V program blaženja in prilagajanja podnebnim spremembam je nujno treba vključiti tudi ukrepe za spodbujanje javnega potniškega prometa. Slovenija je namreč v zadnjih letih v stopnji motorizacije dohitela in celo prehitela številne zahodnoevropske države. V Sloveniji se je število registriranih avtomobilov od leta 1995 do leta 2007 povečalo za 37 %, kar pomeni, da v naši državi količina cestnega prometa občutno narašča. Obenem pa močno upada interes za uporabo javnega potniškega prometa. Država si prizadeva ustaviti trend upadanja številnih uporabnikov javnega potniškega prometa in dolgoročno doseči njegovo povečanje tudi s projektom integriranega javnega potniškega prometa, ki bo do konca leta 2013 zagotovil uvedbo enotne vozovnice in usklajenih voznih redov avtobusnega in železniškega prometa. V ta namen se bo ta sistem vključil v novelo upravljavca, direkcije za javni potniški promet. Za učinkovito upravljanje in vodenje kompleksnega sistema integracije javnega potniškega prometa je treba vzpostaviti službo za upravljanje javnega potniškega prometa, ki bo imela funkcijo upravljavca javnega potniškega prometa na nivoju železniškega in na nivoju avtobusnega prometa. Upravljanje javnega potniškega prometa v mestih je v izvirni pristojnosti občin, zato je za popolno integracijo na ravni enotne vozovnice predvideno sklepanje pogodb na ravni država-občina, v katerih se bodo na ravni pogodb uredila razmerja in odškodnine mestom. Ustvarjene bodo podlage za nadaljnji razvoj in izboljšave v javnem potniškem prometu, saj se bodo aktivnosti nadaljevale tudi po zaključku projekta integracije. V Poslanski skupini DeSUS bomo predlog zakona podprli, z upanjem, da se bodo razmere v javnem potniškem prometu vsaj malo izboljšale. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil gospod Silven Majhenič.
Spoštovani gospod podpredsednik! Novelo zakona sprejemamo že drugič v mesecu dni po nujnem postopku, katerega namen je v Poslovniku Državnega zbora opredeljen, da se ga uporabi, kadar je sprejetje zakona nujno zaradi interesov varnosti ali obrambe države ali zaradi odprave posledic naravnih nesreč ali zato, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države, česar pa v tem primeru ni zaznati, saj se na ta tak način prevoznikov ne rešuje. Zakon ni dobil zadostne podpore na matičnem delovnem telesu, Vlada pa je kljub temu ponovno vložila zakon in maksimalno skrajšala roke za razpravo in pripombe, ne glede na prejšnjo obravnavo. V Poslanski skupini Slovenske nacionalne stranke menimo, da zakon ni primeren za sprejetje, saj ne rešuje problema avtoprevoznikov, še posebej licenc avtoprevoznikov. Rešitve niso pričakovane, a zaradi vse večje konkurence, kot ugotavlja tudi predlagatelj, je sistem licenc za prevoze res nujno in hitro ter čim bolj logično urediti, da ne bi bilo blokad in izgube zaslužka. V razpravah strokovne javnosti in na matičnem delovnem telesu so bile izpostavljene dileme glede podeljevanja licenc. O tem so pisali strokovnjaki s področja javne uprave in upamo, da po sprejetju zakona ne bo nastala pravna praznina, kot se to praviloma dogaja v tej državi na marsikaterem področju, in bo tudi ta novela invalidna in ne bo upravičila namena sprejetja predpisa. Za učinkovito upravljanje in vodenje kompleksnega sistema integracije javnega potniškega prometa je treba vzpostaviti službo za upravljanje javnega potniškega prometa, ki bo imela funkcijo upravljavca javnega potniškega prometa na nivoju železniškega in na nivoju avtobusnega prometa. Upravljanje javnega potniškega prometa v mestih je v izvirni pristojnosti občin, zato je za popolno integracijo na ravni enotne vozovnice predvideno sklepanje pogodb na ravni država-občina, v kateri se bodo na podlagi pogodb uredila razmerja in odškodnine mestom. Vprašanje, ali bo to v praksi zaživelo, saj je kot delitvena bilanca občin pred 16 leti, ki se je vlekla nekaj let. Ustvarjene bodo podlage za nadaljnji razvoj in izboljšanje v javnem potniškem prometu, saj se bodo aktivnosti nadaljevale tudi po zaključku projekta integracije. Ali bo to res zaživelo, se sprašujemo v Slovenski nacionalni stranki. Zato dodaja in ureja tudi "shuttle" prevoze, izvenlinijske prevoze. Zakaj omejujete vožnjo med hoteli, letališči, pristanišči, samo na osebna vozila? Zakaj ne sme biti majhen avtobus ali pa v skrajni fazi normalen? To je vprašanje bolj za konkurenčne pravnike, in upam, da ne bo člen končal na Ustavnem sodišču. Prav tako je nejasna vloga občin oziroma njihova možnost dodeljevati dovoljenja, zato sprašujem, ali je potrebno eno dovoljenje za "shuttle" prevoznika med hotelom A v Ljubljani in letališčem Jožeta Pučnika. Katera občina izda dovoljenje? In ceniki, kako jih občine usklajujejo med seboj? Glede na navedeno bo novela zakona ustvarila še več nejasnosti in problemov, kar se bo pokazalo čez nekaj mesecev, ko bomo zanesljivo sprejemali popravek novele. Zato bomo v Slovenski nacionalni stranki glasovali proti.
Hvala lepa. Stališče Poslanskega kluba LDS bo predstavil gospod Miran Jerič.
Hvala za besedo. Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani državni sekretar s sodelavcem, spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci! V Sloveniji je cestni blagovni prevoz pomembna gospodarska dejavnost. Skupaj z drugimi oblikami prevoza in logistično dejavnostjo ustvarja okoli 16 % BDP Slovenije. Dejstvo je, da je avtoprevozniška dejavnost tako kot drugo gospodarstvo močno prizadela gospodarska kriza, saj je skoraj popolnoma odvisno od blagovnih tokov, ki jih pogojuje gospodarska aktivnost. Tokrat drugič obravnavamo zakon z identično vsebino, če seveda upoštevamo sprejete amandmaje na matičnem odboru. O zapletih in predčasno končanem zakonodajnem postopku na prejšnji seji nima smisla izgubljati besed. Želimo pa poudariti, da za Obrtno-podjetniško zbornico Slovenije tako pomemben predlog zakona nikakor ni prvi v tem mandatu, ki prinaša posebne ukrepe za omilitev učinkov gospodarske krize v avtoprevozništvu. Marsikatera druga gospodarska dejavnost podobne pozornosti žal ni bila deležna, na kar dejavniki cestnega blagovnega prevoza prepogosto pozabljajo. Prav gotovo je tudi ta pozornost pripomogla k postopni oživitvi te dejavnosti, o čemer pričajo najnovejši statistični podatki o tem, da so slovenski cestni prevozniki v letu 2010 prepeljali kar za 8 % več blaga kot v letu 2009 ter opravili tudi za 8 % več tonskih kilometrov ter za 7 % več voznih kilometrov. Predlog zakona v tem delu med drugim določa 30-dnevni plačilni rok s solidarno odgovornostjo, direktno podeljuje javno pooblastilo za delitev licenc in dovolilnic tako Obrtno-podjetniški zbornici Slovenije kot tudi Gospodarski zbornici Slovenije, ter poenostavlja institut preverjanja in pa potrjevanja dovolilnic in dovoljenj v podjetjih. V LDS nas ne moti ugotovitev, da se mora za ublažitev gospodarske krize uvesti institut 30-dnevnega plačilnega roka. Moti pa nas, da imata zbornici do tega instituta, pa tudi do rešitve, ki kot solidarnega zavezanca za plačilo voznine uvaja pošiljatelja oziroma prejemnika, diametralno nasprotna stališča. Menimo, da takšna pot, ko določenim rešitvam nasprotuje pomemben del gospodarstva, ni dobra. Obžalujemo, da se zbornicama glede teh dveh vprašanj ni uspelo dogovoriti. V Liberalni demokraciji Slovenije smo namreč načelnega mnenja, da ni vedno najbolje, da je določena razmerja med gospodarskimi subjekti, ki bi jih lahko urejalo samo gospodarstvo v skladu z civilnim pravom, na koncu prisiljena urejati država. Toliko o tem delu novele. V LDS želimo izpostaviti tudi zakonski poseg na področje javnega potniškega prometa, ki skozi obravnavo ostaja v ozadju. Dejstvo je, da število potnikov v javnem potniškem prometu, še posebej to velja v linijskem avtobusnem potniškem prometu, stalno upada, zaradi česar je tudi dejavnost v krizi, vsaj od osamosvojitve Slovenije naprej. Žal ostaja kljub okoljski, energetski in splošni gospodarski krizi glavno prevozno sredstvo v Sloveniji osebni avtomobil, s katerim se v povprečju pelje 1,1 potnik. Zato v Liberalni demokraciji Slovenije pozdravljamo vsakršen napor usmerjen v preprečitev nadaljnjega propadanja javnega potniškega prometa. Še posebej podpiramo projekt integriranega javnega potniškega prometa, ki mora uvesti tako enotne vozovnice kot tudi usklajene vozne rede, tako za avtobusni kot seveda tudi za železniški promet. Obžalujemo, da se projekt, ki pomeni vzpostavitev celovitega upravljanja sistema javnega potniškega prometa, zaradi različnih vzrokov odvija po našem mnenju prepočasi. Del projekta predstavlja sama integracija javnega potniškega prometa, drugi del pa ustanovitev samostojne službe za upravljanje javnega potniškega prometa, ki bo imela funkcijo upravljavca javnega potniškega prometa na nivoju železniškega in pa tudi avtobusnega prometa. Zato v LDS podpiramo ustanovitev posebnega organa v sestavi ministrstva za promet, ki bo pristojen za upravljanje javnega potniškega prometa. V njem bodo združeni kadrovski, finančni viri za zagotovitev višje stopnje strokovne samostojnosti, učinkovitosti in pa kakovosti pri upravljanju in vodenju sistema javnega potniškega prometa. Ustanovitev tako pomeni na eni strani racionalizacijo na področju organizacije, kadrov in porabe proračunskih sredstev znotraj tako ministrstva za promet kot Direkcije RS za ceste. V LDS bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala. Poslanska skupina nepovezanih poslancev je že pred tedni, ko je predlog zakona prvič prišel pred nas, imela namero podpreti ta predlog zakona, ker ga ocenjuje v celoti kot dobrega, kljub tistemu nenavadnemu zapletu in ob dejstvu, da se od takrat do danes po vsebinski plati nič ni spremenilo. Mi ne mislimo spreminjati svojega stališča in bomo ta predlog novele podprli tudi tokrat. Sami menimo, da je vendarle treba opozoriti na stvar, ki bi morala biti vsem očitna. Zakon govori oziroma novela zakona govori o dveh vsebinskih sklopih. En vsebinski sklop je ta, ki se res tiče neposredno prometa, njegove organizacije, upravljanja in tako naprej, kar mi še zlasti podpiramo, drugi del je pa del, ki govori o aktualnih težavah avtoprevoznikov oziroma prevoznikov nasploh. Ta del, ki govori o 30-dnevnem plačilnem roku, in ta del, ki govori o solidarni odgovornosti za plačila, po naši sodbi ne sodi v ta zakon, vendar Vlada teh argumentov doslej ni sprejemala in jih tudi sedaj ne. Samo zavoljo tega, ker ta dva predloga po naši sodbi ne sodita v ta zakon, ampak v drugo področno zakonodajo, pa mi ne mislimo odtegniti podpore zakonu kot celoti. Je pa zelo zanimivo, kako je dobro usmerjena aktivnost Obrtno-podjetniške zbornice Slovenije uspela prepričati Vlado, da je predlagala in bodo tudi sprejeti nekateri zakoni, ki jim je drugi del gospodarstva nasprotoval. Nimajo samo v zvezi s tem predlogom pomislekov v Gospodarski zbornici in v Trgovinski zbornici, podobne pomisleke so imeli takrat, ko je Obrtno-podjetniška zbornica na nek način terjala zakon, tak, kakršen sedaj je, o prepovedi dela na črno, ali zakon, tak kakršen sedaj velja, o preprečevanju zamud pri plačilih. Tudi takrat smo slišali zelo tehtne, pomembne argumente s strani drugega dela gospodarstva, ki pa jim Vlada ni prisluhnila. V enem delu se nam to že maščuje z negativnim efektom, ko se bodo o enem izmed takšnih zakonov odločali ljudje na referendumu in kaže, da bo padel. In mi še zmeraj menimo, da bi morala ob takšnih pomislekih Vlada biti bolj potrpežljiva, z drugačnim načinom sprejemati svoje odločitve in da bi moral temu prisluhniti tudi parlament. Vendar namen Vlade, tisti ki je za nas temeljni, je, da uredi velik del področja prometa. Za promet, za javni potniški promet pa sploh pravi sam predlagatelj, da je zanemarjen na vseh področjih. In ta zanemarjenost javnega potniškega prometa na vseh področjih se kaže tudi v negativnih efektih, ne samo v gospodarskih, kaže se negativno tudi na področju vplivanja na okolje in tudi negativno, kar zadeva varstvo interesov potrošnikov. Vlada predlaga nekatere ukrepe, ki jih bodo izvajali trije organi na strateški ravni: Ministrstvo za promet, na drugi ravni bo to delal organ, ki bo skrbel za javni potniški promet – bodoča direkcija –, in na tretji ravni z direktnim pooblastilom dve izmed zbornic, k čemur smo tudi slišali že kar številne pripombe in pomisleke. Ti trije organi bi naj prispevali k temu, da v bodoče javni potniški promet ne bi bil tako zanemarjen, kot je bil doslej, da bi bil učinkovit, da bi bil tudi racioniran, tako v smislu organizacije kadrov kot sredstev, potrebnih za upravljanje tovrstnega prometa. Zaradi tega, ker se na temu področju nadejamo, da bo integrirani potniški promet vendarle kaj prispeval k izboljšanju tako okoljskih vplivov kot vplivov na interese potrošnikov, bomo mi ta predlog zakona tudi podprli.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Janko Veber, prosim.
Hvala za besedo. Lep pozdrav v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu je, lahko rečemo, učinkovit odgovor Vlade na dejstvo, da se avtoprevozniki srečujejo z izjemno velikimi težavami, ko gre seveda za plačilo njihovih storitev. In ne nazadnje gre za odgovor na dejstvo, da v Sloveniji iz leta v leto upada zanimanje za javni potniški prevoz. Tako da samo besedilo zakona resnično rešuje te akutne probleme v Sloveniji in predvsem je pomembno, da jih rešuje na način, ki je usklajen tako z Obrtno-podjetniško zbornico in v veliki meri tudi z Gospodarsko zbornico Slovenije. Namreč, sam plačilni rok naj bi bil po temu zakonu tridesetdnevni in seveda nalaga tudi solidarno odgovornost tretjega za to, da poravna avtoprevoznikom opravljeno storitev. Temu sicer nasprotuje Trgovinska zbornica Slovenije, vendar primerjava z ostalimi pravnimi redi v Evropi in sicer praksa kaže, da je ta rešitev primerna, in seveda tudi v naši poslanski skupini pričakujemo, da bo prinesla učinkovit odgovor na plačilno disciplino pri avtoprevoznikih. Tudi zakon zelo učinkovito rešuje pooblastilo, ki ga daje Gospodarski zbornici in Obrtno-podjetniški zbornici za podeljevanje licenc in dovolilnic prevoznikom. Gre za ohranjanje dobre prakse, ki je bila zaznana v dosedanjem delu tako na Gospodarski zbornici in Obrtno podjetniški zbornici na temu področju, in tudi znotraj Evropske unije je to pooblastilo bilo preverjeno, tako da gre za neposredno z zakonom podeljeno pooblastilo tema dvema zbornicama. Integriran javni potniški promet se seveda srečuje – predvsem zaradi svoje neusklajenosti med avtobusnimi prevozi in železniškim, javnim potniškim prometom – z velikimi težavami, tako da skupen organ, ki bo vendarle združil te različne interese, je v temu zakonu zapisan kot direkcija za javni potniški promet. Gre za dejstvo, da bomo prvič v zgodovini samostojne Slovenije dobili organ, ki bo seveda moral pripraviti ustrezne rešitve za to, da se uskladijo vozni redi in ne nazadnje da tudi v zelo doglednem času pridemo do enotne vozovnice, ki bo postala pravzaprav še učinkovitejši način za to, da bodo uporabniki v večji meri se odločali za to, da seveda se odpeljejo v službo ali pa kamor koli po svojih opravkih s pomočjo javnega potniškega prometa. Naj tudi povem, da ne podpiramo v Poslanskih skupini Socialnih demokratov amandmajev Poslanske skupine SDS; namreč, s temi amandmaji želijo prenesti pooblastila za javni potniški promet na Agencijo za železniški promet. Gre vendarle za, po našem mnenju, poskus prevlade enega javnega potniškega sistema pred drugimi in zagotovo bi to povzročilo dodatne težave. In ne nazadnje tudi ne podpiramo prenosa pooblastila za podeljevanje licenc in dovolilnic na Carinsko upravo, kajti že do sedaj sta Gospodarska zbornica in Obrtno-podjetniška zbornica to področje zelo dobro izvajali. V poslanski skupini socialnih demokratov bomo podprli amandma, ki ga je vložila koalicija, in seveda podprli tudi tako dopolnjeno besedilo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o prevozih v cestnem prometu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil dr. Peter Verlič. Prosim.
Spoštovani predsednik, spoštovani državni sekretar, spoštovani direktor Direktorata za promet, kolegice in kolegi! Uvodoma bi v naši poslanski skupini radi povedali, da Zakon o prevozih v cestnem prometu, ta dopolnitev ni avtoprevozniški zakon, tako kot je bilo v javnosti ves čas rečeno in tudi ga ni SDS zrušila. Manjkali so koalicijski poslanci na Odboru za promet, zato danes sedimo še enkrat. In če bi Vlada v pomoč avtoprevoznikom predlagala samo tisto njihovo prvotno zahtevo, se pravi plačilne roke, potem bi morda bil to pravi premislek, da se pogovorimo na splošno o plačilnih rokih v tej državi, skupaj z ostalim sektorjem. Tako pa je Vlada bila primorana v ta zakon, po naši oceni ne samo zaradi potreb Obrtno-podjetniške zbornice, ampak tudi zaradi grožnje. Grožnja z zaporo cest in blokado cest je bila umaknjena šele, če mene spomin ne vara, po seji Odbora za promet. In zato ne čudi, da potem v tem zakonu poleg pomoči avtoprevozništvu s plačilnim rokom, ki upajmo, da bo deloval, imamo zraven seveda še drugo zahtevo Obrtno-podjetniške zbornice, ki pa je po naši oceni monopol in pa čisti konflikt interesov. Z zakonom podeljujemo delitev licenc, delitev dovolilnic Obrtno-podjetniški zbornici in pa Gospodarski zbornici Slovenije. Toda poglejte, imamo najmanj še eno zbornico, to je Avtoprevozniška zbornica, in na nek način omejujemo svobodo zbornic in tako predstavniku Avtoprevozniške zbornice ne preostane nič drugega, kot da se iz Avtoprevozniške zbornice izpiše in prepiše na Gospodarsko zbornico, saj ga je lahko upravičeno strah, upravičeno strah, da ne bo dobil dovolilnice, ker ni član te zbornice. In tukaj gre za konflikt interesov, zato smo menili, da je bolje in to predlagali tudi z amandmajem na odboru in danes to ponavljamo, da bi se to preneslo na državni organ, ki zna podeljevati tudi taka javna pooblastila. To je Carinski Urad Republike Slovenije, ki ima tudi svoje kadrovske, tehnične in tudi ostale vire in sem prepričan, da bi ravno tako dobili tudi za njega soglasje v Evropski uniji, če je že treba tja iti iskati to soglasje, še prej kot pa tako, da to podeljujeta obe zbornici. In zakaj ni to avtoprevozniški zakon? Zato ker je, zato da bo zakon lažje sprejet, tukaj določena tudi odločitev, da se ustanovi organ javnega potniškega prometa, ki z avtoprevozniki nima ničesar. Ne gre za to, da nek organ, ki bo poskrbel na upravnem nivoju za integracijo javnega potniškega prometa, ni potreben, ampak menimo, da ni potreben v tej noveli. Bolje bi bilo, ko bi Vlada prinesla na mizo zakon o integriranem javnem potniškem prometu in tam določila ta organ, ki bi se mu verjetno reklo agencija za javni potniški promet. In ko ga bo Vlada, tako kot obljublja minister za promet, pripravila, bo verjetno ta organ javnega potniškega prometa postal agencija za javni potniški promet – še en organ več v množici bohotenja administracije. Pa imamo rešitev, agencijo za železniški potniški promet, kajti enotne vozovnice brez enotnih voznih redov ne bo. Če bomo imeli usklajene vozne rede med železnico in avtobusnim prometom, potem bomo lahko govorili o enotni vozovnici. Torej, naša podpora je vsekakor odvisna od podpore našim amandmajem. Glede na predhodno stališče pa se bojim, da bomo glasovali proti.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Zares bo predstavil Franci Kek. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsedujoči. Kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Gospodarsko poslovanje, po domače, ki smo mu bili priča v obdobju konjunkture, je danes pokazalo zobe, kakršnim slovenski gospodarstveniki, v tem primeru prevozniki, še niso bili priča. Veliko je bilo razprav o možnih rešitvah, ki jih lahko slovenska vlada ponudi akterjem na gospodarskem področju. V okviru novele se je Vlada, čemur v Poslanski skupini Zares ne nasprotujemo, odločila za sprejetje nekaterih ukrepov, ki bi posredno ali neposredno pripomogli k zmanjšanju negativnih posledic za avtoprevozniško dejavnost. Z rešitvami želimo izboljšati plačno disciplino. Pomembno načelo, ki prav tako ureja področje gospodarnosti in učinkovitosti, je delovanje gospodarske javne službe na področju javnega potniškega prometa, saj s spremembami postavljamo temelj za tako imenovan integriran javni potniški promet, ki bo omogočil večjo povezanost avtobusnega in železniškega prometa z večjo cenovno sprejemljivostjo, saj se z različnimi sistemi danes izgubi oziroma netransparentno porabi kar okoli 80 milijonov evrov. V Poslanski skupini Zares smo v prejšnjem zakonodajnem postopku v okviru matičnega delovnega telesa vložili amandma, s katerim smo občinam omogočili, da na svojem območju, kjer se izvajajo taksi prevozi, določijo maksimalno tarifo, ki jo prevozniki lahko zaračunajo svojim potnikom, čemur člani in predstavniki ministrstva niso nasprotovali in so predlog vključili v novelo, ki je danes pred nami. V Poslanski skupini Zares bomo predlog podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z obravnavo in odločanjem o vloženih amandmajih. Glede na to, da poslanske skupine k tej točki dnevnega reda niso najavile časa za razpravo o amandmajih, je seveda poslovniška možnost, da na podlagi petega odstavka 67. člena Poslovnika zbora vsak prijavljeni razpravljavec o posameznem amandmaju lahko razpravlja le enkrat. To možnost imamo. Sprašujem, ali naj dam ta predlog na glasovanje ali se bomo temu odpovedali. Torej, k vsakemu amandmaju vsak poslanec samo enkrat. Ta predlog dajem v skladu s 67. členom Poslovnika, petim odstavkom na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti 6. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti 6.]] Ugotavljam, da je ta predlog sprejet. Amandmaje ste prejeli na mizo. Prehajamo k 77. členu. V razpravo dajem 77. člen ter amandma Poslanske skupine SDS in še amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Amandmaje, kot rečeno, ste prejeli na mizo. Pregleda nimate, ker je bilo amandmaje možno vlagati do konca predstavitve stališč in še sedaj. Želi kdo razpravljati o teh dveh amandmajih k 77. členu? Dr. Peter Verlič.
Hvalak lepa. Z amandmajem, ki smo ga vložili, predlagamo, da se kot organ za upravljanje javnega linijskega prevoza potnikov določi Agencija za železniški promet. Ta predlog je popolnoma vsebinske narave. Namreč, če govorimo, tako kot sem že povedal v stališču, o integraciji javnega potniškega prometa, potem bomo lahko govorili samo tedaj, ko bosta avtobusni in pa železniški vozni red usklajena. Spomnili se boste, da je Agencija za železniški promet dobila s spremembo Zakona o železniškem prometu, ki je bil sprejet s strani koalicije, več pooblastil ravno pri izdelavi voznih redov – čisto operativni izdelavi voznih redov. Kaj je lepšega, kot da Agencija za železniški promet – in tukaj se ne strinjam, da bi šlo za kakšno prevlado – operativno sestavi vozni red in ga uskladi z avtobusnimi prevozi, z avtobusnim voznim redom? In ta organ imamo, in ta je usposobljen, ima opremo, ima kadre in seveda lahko tudi del kadrov pridobi iz obstoječe Direkcije za ceste, ki sedaj to dela. Za to, da bosta vlak in avtobus odpeljala iz točke a, iz prometnega vozlišča usklajeno. Vsi dosedanji poskusi so odpadli, zato ker so seveda sedeli na različnih lokacijah in se niso znali med seboj operativno dogovoriti. Danes pa tudi s to spremembo agencija to ima. Se pravi, če želimo potniku omogočiti, da se bo vozil z enotno vozovnico, seveda jo bo uporabljal; uporabljal jo bo za vlak, uporabljal jo bo za avtobus, ampak kako? Tako, da bo imel prijazen vozni red. Z nekim organom, ki bo verjetno v Ljubljani, se ne bo zgodilo nič drugega kot to, da bo treba usklajevati to z agencijo. Bo treba usklajevati, kakršen koli organ že imamo. In če je to na enem mestu in tak organ že imamo, zakaj bi širili administracijo? Zakaj še en organ, zakaj še eno agencijo, zakaj, če pa že to je? Če pa že to je in je naloga tega organa priprava voznih redov. Samo dodalo se bo tem železniškim voznim redom avtobusne vozne rede in jim bomo lahko rekli integrirani vozni redi. Saj morda bomo lahko pa agenciji spremenili ime, pa ne bo več samo za železniški promet, ampak bo še zraven imela še del integriranega javnega potniškega prometa. Skratka, gre za čisto vsebinski, operativni predlog, ki bo pravzaprav naredil tisti prvi najbolj pomembni korak: da ne bosta avtobus in vlak s postaje odšla istočasno, ampak bosta odšla s takim zamikom, ki bo omogočal prijazno dostopnost potnikom do javnega potniškega prometa. Samo za to gre. Samo za to gre, da iz Medvod do Ljubljane ne bosta istočasno odpeljala avtobus in vlak. In zato je treba imeti operativen organ in ta organ je. Medtem ko bo nov organ, kako bo sestavil vozni red, potreboval bo kaj? Spet bo potreboval opremo, spet bo potreboval softver, hardver, to pa že pravzaprav vse obstaja, se samo nadgradi in doda tej agenciji ta del, ki seveda določa enotno vozovnico in cel projekt bo operativen in funkcionalno operativen. Zaradi tega predlagamo ta amandma, ki je pravzaprav vsebinski, koristen in skrajšuje vse tiste postopke, ki jih bo seveda nov organ, preden se bo uspel sestaviti, sploh uspel realizirati. Mislim, da je ta predlog vsebinsko korekten, konstruktiven in predlagam, da ga podpremo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmajih k 77. členu? Ugotavljam, da ne želi, zato [[...]]Želite vi? Prosim, državni sekretar, gospod Jakomin.
Hvala lepa. Agencija za železniški promet je varnostni organ in ne organ upravljanja integriranega javnega potniškega prometa. Z našim predlogom bo ta organ in to funkcijo neodvisno izpeljala direkcija za integrirani javni potniški promet, zato amandmaja ne podpiramo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o teh amandmajih in s tem v zvezi s členom? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 79. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS ter dva amandmaja Poslanske skupine SDS, in sicer moram še opozoriti, če bo sprejet amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS, bosta amandmaja pod številko 2 in 3 postala brezpredmetna. Želi kdo razpravljati o teh amandmajih? Prosim, dr. Peter Verlič.
Hvala lepa. Z amandmajem k temu členu zakona predlagamo, da pooblastilo, ki je bilo podeljeno zdaj z zakonom Obrtno-podjetniški zbornici in pa Gospodarski zbornici, da se podeli samo za eno leto. Po preteku tega obdobja pa se ta delitev dovolilnic in licenc prenese na Carinski urad Republike Slovenije. Carinski urad Republike Slovenije ima seveda svoje izpostave, kar pomeni, da bi lahko avtoprevozniki do dovolilnic in licenc prišli na več mestih. Zdaj je v zakonu, pozor – uzakonjeno, da se dovolilnice in licence delijo na najmanj enem mestu, kar pomeni, da se bodo najbrž delile na enem mestu. Poleg tega se s tem, ko se prenese na državni organ, na Carinski urad Republike Slovenije, s tem tudi izognemo vsakršnemu pomisleku o morebitnem konfliktu interesov in o tem, da bi Obrtno-podjetniška zbornica arbitrarno odločala tudi o tem, kar je zelo pomembno, kakšen bo dostop avtoprevoznikov do trga. Zdaj imata Obrtno-podjetniška in Gospodarska zbornica škarje in platno, seveda ne smemo pozabiti, da sta to najbrž tudi dosegli z grožnjo z zaporo cest, ki sta jo predlagali kot zadnji ukrep, in zato je najbrž Vlada popustila. Tudi Zakonodajno-pravna služba je menila, da ta rešitev direktnega podeljevanja licenc dvema zbornicama – pa nista edini, so še ostale –, se pravi, bi morala biti veliko bolj utemeljena. Carinski urad Republike Slovenije je državni organ in je kot takšen seveda nesporno čist in nikakor ne bi mogli govoriti o konfliktu interesov. Poleg tega pa smo v tem predlogu predlagali še, da se določi ukrepe, ki jih minister, pristojen za promet, lahko izvede, kadar nastopijo ukrepi krize ali resne motnje poslovanja. In mislim, da gre za zaščitne ukrepe za naše domače avtoprevoznike, in v členu, naj navedem, smo zapisali, da ti zaščitni ukrepi za domače avtoprevoznike lahko zadevajo: znižanje cestnin in raznih pristojbin, znižanje trošarin, uvedbo raznih davčnih olajšav, znižanje raznih dajatev na plače zaposlenih v sektorju, dodatne olajšave za podjetja, ki večji del dejavnosti opravljajo v tujini, in tako dalje. In ta člen smiselno sledi tudi direktivi Evropske unije, ki določa, kakšne so možnosti za pomoč avtoprevoznikom. Torej, minister, pristojen za promet, bi domačim avtoprevoznikom s tem, ko je to točno napisano v tem členu zakona, lahko konkretno pomagal. In to pravzaprav se po našem mnenju zdi celo bolje, kot tisto, kar je bilo predlagano [[30-dnevni plačilni rok]] . Kaj je boljšega za domačega avtoprevoznika kot to, da lahko minister v tem času, ko gre za krizo in ko je ta ugotovljena, omogoči in sprejme ukrep, kot je recimo znižanje trošarin, olajšave. To bi avtoprevoznikom zelo pomagalo in ni v nasprotju z evropsko zakonodajo, seveda za obdobje, ki se določi, tako pa je v členu tudi zapisano, dokler se ne ugotovi primerno izboljšanje razmer v sektorju. In celo več; tukaj notri je potem v naslednjem odstavku določen tudi ta socialni dialog. Predstavniki prevoznikov, zbornice, civilne iniciative lahko posamezno ali skupno, kadar ugotovijo, da gre za krizno stanje, ministru predlagajo ustanovitev kriznega odbora. Skratka, tukaj notri je vgrajeno vse tisto, kar je pravzaprav resnična pomoč domačemu cestnemu avtoprevozništvu in predlagam, da ta amandma podpremo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 79. členu in treh vloženih amandmajih? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine SDS k 77. členu. Glasujemo, glasovanje teče. [[Nadaljevanje]] Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 40. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma pod številko 1 ni sprejet. Na glasovanje dajem amandma Poslanske skupine SD, Zares, DeSUS in LDS k 77. členu, to je amandma pod številko 2. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 5. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 1 poslanskih skupin SD, Zares in LDS k 79. členu. V primeru sprejetja tega amandmaja postaneta amandmaja Poslanske skupine SDS pod številkama 2 in 3 brezpredmetna. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 41, proti 25. [[Za je glasovalo 41.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem sta postala amandmaja Poslanske skupine SDS pod zaporednima številkama 2 in 3 brezpredmetna. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru nujnega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandmaje k 77. in 79. Členu in sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k tema dvema členoma vložiti amandmaje? Ugotavljam, da ne. Ugotavljam, da k predlogu za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 24. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 24.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o pravnem varstvu v postopkih javnega naročanja v okviru rednega postopka. Državni zbor je v sredo, 18. 5. 2011 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade kot predlagateljice zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Ker pa je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev na seji matičnega delovnega telesa neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma k 6., 49. in 58. členu, ki ste ga prejeli. Besedo dajem predstavnici Vlade.
Hvala za besedo. Spoštovani! Zaradi amandmajev, ki so bili sprejeti v drugi obravnavi, je treba v 6., 49. in 58. členu popraviti sklice na ustrezne druge določbe zakona; gre torej povsem za redakcijske popravke v omenjenih členih in predlagamo, da ta uskladitveni amandma sprejmete. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo poslanke in poslanci? Ugotavljam, da ne želijo. Zato prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev. Za je glasovalo 63. Proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma prejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev. Za je glasovalo 46. Proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kmetijskih zemljiščih v okviru rednega postopka. Državni zbor je 18. 5. 2011 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog Vlade kot predlagateljice zakona sklenil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika zbora še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki ste jih prejeli na klop. V razpravo dajem 6. člen ter amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6. členu. To sta dva amandmaja k 6. členu. V razpravo torej dajem 6. člen ter dva amandmaja k 6. členu Poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS. Želi kdo razpravljati? Gospod Robert Hrovat.
Hvala lepa za besedo. Sedaj smo priča zelo zanimivi situaciji. Namreč, v Slovenski demokratski stranki smo bili prepričani, da bomo danes ta zakon tudi potrdili. Glede na dogajanja ob drugi obravnavi, ko je bil naš amandma sprejet tudi s strani koalicijskih poslancev in poslank – kajti ta amandma, ki smo ga mi predlagali v drugem branju, je črtal vse določbe, ki opredeljujejo nov davek za novo graditelje – torej to je danes že drugič, da smo priča taki situaciji, ko si koalicija kar naenkrat premisli glede na par dni nazaj; tudi danes, ko smo glasovali o Zakonu o vinu, se je zgodilo podobno. Koalicija je na odboru izglasovala zakon pravzaprav brez glasu proti, danes so ga skorajda brez glasu proti zavrnili. Enako se je zgodilo z našim amandmajem. Torej, mi želimo v tem trenutku, da se sprejema zakonodaja, ki ne bremeni državljank in državljanov. Ta zakon oziroma ta določba, ki jo ponovno uvajate nazaj v zakon prek vašega amandmaja, pa dela ravno obratno. Torej, gre za ponovno, novo obremenitev novograditeljev. Vsak, ki so bo želel pridobiti gradbeno dovoljenje, bo moral poleg komunalnega prispevka plačati tudi prispevek 10 evrov po kvadratnem metru. Gre za spremembo namembnosti zemljišča. To je za nas v tem trenutku, v takšni situaciji, v kakršni smo, nesprejemljivo in nasprotujemo kakršnimkoli novim finančnim obremenitvam, saj bi ta uvedba tega novega davka pravzaprav pomenila za investitorje veliko dodatno obremenitev. Predvsem pa tukaj izhajamo iz tega, da gre tukaj za eno veliko obremenitev za mlade družine, za tiste, ki si bodo prvič urejali svoj stanovanjski problem. Zakon je naravnan proti podeželju, če ta določba v zakonu ostane, kajti to bo pomenilo, da se bodo začeli ljudje iz vasi odseljevati, glede na novo dajatev, ki jo uvajate. In mi v Slovenski demokratski stranki temu nasprotujemo. Če bi država že resnično želela pobrati ta denar in s tem denarjem na nek način zaščiti kmetijska zemljišča, potem bi bilo treba začeti na izvoru problema. Kje nastajajo največji dobički? Kje nastaja največja dodana vrednost za špekulante, ki spreminjajo zemljišča iz kmetijskih v zazidljiva? Ravno takrat, torej na samem začetku. In če bi že, potem bi bilo treba denar pobrati tam, ko iz treh evrov eno kmetijsko zemljišče postane vredno 400 evrov in več. Poglejte Ljubljano. Okoli in okoli obveznice ali ringa so na novo nastala zazidljiva zemljišča in tam je iz treh evrov postala vrednost teh zemljišč tudi po 400, lahko tudi več, glede na to, da je to glavno mesto. In zakaj se je toliko časa mečkalo s tem zakonom, zakaj ta zakon ni prišel na plano že pred enim letom in pol? Jaz sem prepričan, da zaradi tega, da je lahko župan Janković speljal vse postopke, da je zadeva bila realizirana tako, kot je bila. Ta zakon pa je uperjen proti podeželju. In enostavno si ne moremo dovoliti v tej finančni situaciji, v kakršni je Slovenija, da bi na novo dodatno obremenjevali z raznimi finančnimi bremeni državljanke in državljane. Zato bomo v Slovenski demokratski stranki te amandmaje zavrnili. Hvala lepa.
Hvala. K besedi se je javil minister mag. Dejan Židan. Prosim.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovane poslanke in poslanci in ostali prisotni! Mogoče samo tri informacije. Brez finančnega nadomestila tega zakona ni, ker ta zakon temelji na tem, da če kje kmetijstvo izgubi en hektar zemljišča, s finančnim virom dobimo zadosti denarja, da nekje drugje en hektar kmetijskega zemljišča vzpostavimo. Torej, če mislimo, da ni potreben ta zakon, potem tega finančnega nadomestila ni in zakona ni. To je kot prvo. Kot drugo, mi s tem zakonom kmetijska zemljišča bonitiramo. Kaj pomeni bonitiranje kmetijskih zemljišč? Dejansko glede na uporabnost jim določimo ceno. In smisel tega zakona je, da tudi družine in mlade družine dejansko gradijo tam, in to je znotraj kompleksov znotraj mest in tam, kjer so nekvalitetna zemljišča, kjer je boniteta 0 ali blizu 0. Torej, za te družine te težave ni. Pa še nekaj. Zakaj se finančno nadomestilo izda ob gradbenem dovoljenju in ne v začetku postopka? Ravno zato, kar vi govorite, gospod poslanec. Če bi šli po vašem prvem predlogu, potem velika mesta – Ljubljana in druga – bi bila tega oproščena na ta način. Tudi Ljubljana in ostala mesta, ko se pridobiva gradbeno dovoljenje, so tudi dolžna, da se finančno nadomestilo tudi obračuna. Hvala.
Za besedo je zaprosil mag. Andrej Vizjak. Potem mag. Branko Grims.
Spoštovani, jaz načeloma nasprotujem v času gospodarske in finančne krize uvajanju novih davkov, ki bremenijo razvoj. Saj graditi izven območij, kjer je z občinskimi prostorskimi načrti omogočeno graditi, torej kjer je sprememba namembnosti v urbanističnem smislu že dana, tako ni mogoče, in gre za davek na tista območja, ki so dodeljena oziroma opredeljena kot gradbena, vendar gre za prvo pozidavo na teh območjih. Po navadi, ko sprejemate in sprejemamo občinske prostorske načrte, zaokrožujemo naselja in v naselja padejo tudi kmetijske parcele, površine, ki so recimo med stavbami ali ne vem v nekem zaokroženem delu naselja, torej ki so tako ali tako neperspektivne za kmetijsko dejavnost. In seveda, vsled tega je iz urbanističnega, prostorskega vidika smiselno tam graditi in tem ljudem boste zdaj obesili nov davek. In vas sprašujem, spoštovani minister: Ali ste proučili vpliv tega davka na konkurenčnost slovenskega gospodarstva? Kako bo vplivala ta nova dajatev, ki ne bo majhna, ki ni zanemarljiva – 10 evrov po kvadratnem metru –, na konkurenčnost in na razvoj dopolnilnih dejavnosti na kmetijah? Jaz poznam nekaj kmetov pri nas v našem okolju, ki želijo v svoji neposredni bližini na kmetijski zemlji nadgrajevati svojo kmetijsko dejavnost s površinami, zazidljivimi itn. Ti bodo sedaj morali plačati davek za to. Jaz nimam nič proti temu, spoštovani minister, če bi oni posegli po, recimo, vrednih kmetijskih zemljiščih, takih, ki so v obdelavi – polja, njive itn. Praviloma gre za opuščene, zaraščene površine, ker niso perspektivne za kmetovanje, ker so sredi naselja ali pa so premajhne, ker so to flike itd. Torej ta ukrep ne samo, da bo negativno vplival na razvoj podeželja, negativno bo vplival na razvoj kmetij, negativno bo vplival na razvoj in na konkurenčnost gospodarstva, kajti tudi gospodarski subjekti se dostikrat širijo ali pa, recimo, razvijajo v tem smislu. In še enkrat, spoštovani minister, jaz nimam nič proti temu, da se seveda neka dajatev uvede za uničevanje prvovrstnih obdelanih kmetijskih zemljišč. Sem pa proti, da se administrativno določi davek ne glede na to, ali je tisto zemljišče v obdelavi ali ni v obdelavi, samo ker ima tak status. In mislim, da z nekim dobrim namenom, ki verjetno ga sledite po ohranjanju proizvodnih površin itd., pravzaprav delate škodo na drugi strani bistveno večjo kot pa korist na prvi strani. Mene zanima, ali ste kaj o tem premislili?
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Prosim.
Hvala. Vsem lep pozdrav! Star pregovor pravi Pot v pekel je tlakovana z dobrimi nameni. Jaz bi dodal, tudi z neznanjem, kajti ko govorite o uvajanju dodatnih davkov, morate upoštevati tudi položaj v sosednjih državah in se zavedati, kaj to pomeni za nadaljnji razvoj države Slovenije. Nekateri zelo radi po domače rečejo, da beseda "davek" pride od "daviti". Ampak vi v danem primeru dobesedno davite slovenski razvoj, kajti če upoštevate tisto, kar sem postavil v izhodišče, stanje v sosednji državah, vas opozorim na to, o čemer sem že večkrat govoril v tem parlamentu, pa o tem slovenski mediji v glavnem, razen dveh častnih izjem molčijo kot grob – da v Sloveniji na dobri lokaciji stane sedajle kvadratni meter brez te dodatne davščine zazidljivega zemljišča tam nekje do 250 evrov na kvadratni meter, blizu avtoceste na dobri lokaciji. V sosednji Avstriji, samo čez mejo, smo pa v schengenskem območju in meje fizično ni več, je pa 25 evrov na taki lokaciji, 10-krat manj. Še huje je, če boste pogledali primerjavo manj kvalitetne, nekoliko bolj oddaljene zemlje – v danem primeru gre v glavnem za taka zemljišča –, tam je pa v Sloveniji cena kakih 150, mogoče tudi kje 100 evrov na tem območju, v Avstriji dobite pa nakup take zazidljive zemlje za 10 evrov, spoštovane gospe in gospodje! V Sloveniji boste vi torej dodatnega davka nabili na kvadratni meter toliko, da bi isti človek v sosednji Avstriji lahko za to že kupil kvadratni meter enakovrednega zemljišča. Ali se sploh zavedate, kaj to počnete? To pomeni še nadaljnji dodatni pritisk slovenskih podjetnikov, vseh, če želite, za selitev na avstrijsko Koroško ali pa v katero od drugih sosednjih držav. To pomeni še nadaljnje usmerjanje mladih slovenskih družin, da bodo tako, kot so že primeri, gospe in gospodje, in so dokumentirani, kupovali zazidljiva zemljišča na avstrijskem Koroškem, nekateri tudi tam odpirajo kmetije, tudi taki primeri so že dokumentirani, ker so toliko cenejša zemljišča, in se tja preselili, in so za to državo ti ljudje in ves potencial, ki ga vsak tak človek ima, vsaka taka mlada družina ima, vsak tak podjetnik ima, za vedno izgubljeni. To vi v resnici počenjate. To razkriva to globoko protirazvojno usmerjenost te koalicije. In ne govoriti, da je to zgolj nekaj, kar bo zaščitilo sveto slovensko zemljo. Kdo pa o tem tako rad govori? Tisti, ki imajo od tega zelo velik profit. In to so v glavnem nepremičninski in bančni špekulanti. In opozarjam tudi na dejstvo, da je velik del portfelja slovenskih bank prenapihnjen, ker temelji na tem nepremičninskem balonu in se zato prikazuje kot mnogo bolj ugoden za javnost in s tem seveda tudi za izplačevanje raznih bonitet ljudem, ki so vam blizu, saj za to v resnici gre, na osnovi tako prenapihnjenih in ugodnih poslovnih podatkov teh bank. Toda enkrat, prej ali slej, bo treba priti do spoznanja, da tovrstne razlike na tako majhni razdalji, ob tem, ko smo v schengenskem območju vsi znotraj Evropske unije, preprosto ne vzdržijo, in bo nekdo moral ta nepremičninski balon predreti. To pa pomeni, da bo treba iti v popolnoma nasprotno smer, kot jo vi želite s temi dodatnimi davščinami uvajati danes. Te davščine razkrivajo samo eno: ste protirazvojna koalicija in ni čudno, da smo tam, kjer smo.
Hvala lepa. Za besedo je prosil minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan.
Mi smo, za razliko od države, ki ste jo omenjali, smo na tem, da proizvajamo samo še polovico žit, ki so nam potrebna. Če pogledate krizo, ki trenutno je v Sloveniji prisotna z dosegljivostjo sladkorja in potencialno krizo, ki se kaže z dosegljivostjo žit, kot prve pšenice, boste razumeli, zakaj je pri nas treba varovati kmetijska zemljišča. Drugače pa moram povedati, da v bistvu z vama obema se načeloma celo strinjam. Mi ne smemo graditi na najboljših kmetijskih zemljiščih. V tem je tudi smisel tega zakona in bonitiranja. Ker, če rečemo, da je obremenitev 10 evrov na kvadratni meter – to sedaj zelo pozorno poslušajte, to je pri 50 bonitetnih točkah, to je že zalo kvalitetna kmetijska zemlja. Če imamo mi boniteto 1, je obremenitev na kvadratni meter 5 centov. Če imamo boniteto 10, je obremenitev 50 centov ali 0,5 evra. In kaj s tem zakonom počnemo? Usmerjamo investicije tja, kamor sodijo. Tam, kamor ne konkurirajo najboljši proizvodnji hrane. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Jaz tega amandmaja absolutno ne morem podpreti, kajti treba se je zavedati, da so lokalne skupnosti tiste, ki že imajo sprejete občinske prostorske načrte, opredelila so določena območja in zaokrožitve, kar je bilo v prejšnjih razpravah že poudarjeno. V teh primerih je bilo na pobudo občanov to razširjeno, zaključeno v smiselnih celotah, v smiselnem oblikovanju, in nato so bila pridobljena vsa soglasja vseh ministrstev, tudi kmetijskega ministrstva. Mi pa sedaj s tem zakonom oziroma če bo ta amandma sprejet, za nazaj povečujemo vrednost teh zemljišč. Verjamem, da bi marsikdo od teh občanov ne pristal oziroma ne dal pobude, da se ta območja razširijo v smislu namenske rabe v zazidalna. Po dejanski rabi so kmetijska in gre za dejansko zaokrožitve v smislu arhitekturnih rešitev v posameznih naseljih. Sedaj pa bo določen občan za tako zemljišče dobil davek 10 evrov. To mislim, da je reševanje retroaktivno. In mogoče je tudi tu vzrok, da Ministrstvo za kmetijstvo toliko časa zadržuje določena stališča pri občinskih prostorskih načrtih. Se pravi, da bo s to davščino na nek način prisililo določena območja, da se na primeren način urejajo. Problem pa je za tiste prostorske načrte, ki so že sprejeti, ki imajo soglasje ministrstva, in sedaj povečujemo obremenitev na takih zemljiščih zaradi te davščine. Jaz bom proti temu amandmaju.
Prijavil se je minister mag. Dejan Židan.
Spoštovani gospod poslanec, samo informacija. V prvi verziji zakona smo imeli napisano, da od spremembi namembnosti. In potem, ravno na pobudo asociacij lokalnih skupnosti, torej obeh asociacij občin in argumentov, se je spremenilo v tole. Tisto, kar je treba povedati, ne spreminjamo za nazaj; tam, kjer je že izdano gradbeno dovoljenje, ostane takšno, kot je.
Hvala lepa. Besedo ima Janko Veber, prosim.
Hvala. Mislim, da je treba vendarle zelo na glas povedati, da pač tisti, ki s strani SDS govorijo o tem, da gre za nerazvojni zakon in da s tem oviramo razvoj, to seveda ne drži. In razlog, zakaj nasprotujete temu amandmaju, je samo v tem, ker zagovarjate nepremičninske špekulante. Tisti, ki bo izgubil zaradi spremembe namembnosti, bo seveda nepremičninski špekulant. Ta bo moral znižati svoj strošek oziroma prilagoditi svoj strošek za to, da bo lahko zemljo prodal. Za to gre. Zagovarjate nepremičninske špekulante zato, da v prihodnosti ogrozite dejansko razvoj kmetijstva v Sloveniji. Ko pa enkrat ni kmetijstva, potem pa mislim, da se vsi zavedamo, ko nimamo hrane, potem postanemo vse drugo kot resna in razvojna država. Poleg tega pa na razvoj podeželja bo ta zakon imel zagotovo zelo pozitivne posledice – denar iz večjih urbanih središč se bo prelival v podeželska območja, v občine, kjer je manjši interes za pozidavo kot v teh večjih urbanih središčih. Torej, gre za ukrep, ki bo spodbujal tudi skladen regionalni razvoj, in gre za razvojni zakon in dolgoročno izjemno pomemben zakon za razvoj kmetijstva. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 6. členu in dveh vloženih amandmajih? Alan Bukovnik, prosim.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, spoštovana ministra z ekipo! Če beseda teče o Koroški, pa ne glede na to, na kateri strani meje je, se seveda posebej tiče tistih, ki od tam prihajamo. In če je bil uporabljen rek, ki pravi, da se pot v pekel tlakuje z dobrimi nameni, bi jaz nadaljeval to razpravo z drugim rekom in pregovorom, da vendarle ni vse zlato, kar se sveti. Če je bila omenjena avstrijska Koroška kot tista regija, ki je zanimiva za vlagatelje s slovenske strani, naj povem, da se je ob sprostitvi trga delovne sile na naši strani meje pojavilo kar nekaj podjetij, ki želijo zaposlovati Slovenke in Slovence, ki predstavljajo podjetjem veliko manjši strošek v Avstriji kot avstrijski delavci. To bi seveda prinašalo tudi dobiček, večji dobiček tistim podjetjem, in bi za razliko od tega, da bi zaposlovala naše ljudi na avstrijskem Koroškem, zaposlovala za dvakrat manjše stroške ljudi tukaj v Sloveniji. In zato so se že pojavila podjetja, ki želijo investirati tudi na tej strani meje, tako da o tem, da je vse zlato kar se sveti na avstrijskem Koroškem vendarle treba pogledati tudi z druge strani.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o obeh amandmajih? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju pod zaporedno številko 1 poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 19. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin: SD, Zares, DeSUS in LDS pod zaporedno številko 2 k 6. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 68 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 19. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Navzočih je 68 poslank in poslancev. Za je glasovalo 47, proti 19. [[Za je glasovalo 47.]] [[proti 19.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Vlada predlaga Zboru, da na podlagi 153. člena Poslovnika zbora sprejme naslednji sklep: "Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o kmetijskih zemljiščih." Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev. Za je glasovalo 48, proti 18. [[Za je glasovalo 48.]] [[proti 18.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 5. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije v okviru skrajšanega postopka. Državni zbor je v četrtek, 19. 5. opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker so kvalificirani predlagatelji napovedali amandmaje za tretjo obravnavo predloga zakona, je zbor obravnavo te točke prekinil. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. Prehajamo k 15. členu. Prosim za pozornost! Prehajamo k 15. členu in k razpravi o dveh amandmajih, in sicer pod zaporedno številko 1 o amandmaju Poslanske skupine SD, Zares, LDS, in amandmaju pod številka 2 Poslanske skupine SDS. Pri tem vas opozarjam, da je amandma pod zaporedno številko 1, se pravi poslanskih skupin koalicije, vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 33. členu pod točko 1. In če ta amandma ne bo sprejet, je amandma k 33. členu brezpredmeten. Če pa je ta amandma sprejet, se pravi amandma k 15. členu pod številko 1 poslanskih skupin koalicije, če je ta amandma sprejet, pa postane amandma poslanske skupine SDS k temu členu brezpredmeten. In ker je ta amandma poslanske skupine k 15. členu vsebinsko povezan z amandmajem k 33. členu, s tem postane brezpredmeten tudi amandma k 33. členu. Vse to imate na mizi, bodite pozorni, jaz bom, zato dajem v razpravo še enkrat 15. člen in amandma pod zaporedno številko 1 poslanskih skupin SD, Zares in LDS in pod številka 2 Poslanske skupine SDS s prejšnjimi opombami. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo [[...]] [[oglašanje iz dvorane]] Prehajamo na glasovanje, se pravi odločamo o amandmaju poslanske skupine SD, Zares in LDS k 15. členu. Če ta amandma ni sprejet, je amandma k 33. členu brezpredmeten, in če je ta amandma sprejet, pa je amandma Poslanske skupine SDS k temu členu brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 38, proti 18. [[Za je glasovalo 38.]] [[proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. S tem je amandma k temu 15. členu Poslanske skupine SDS postal brezpredmeten. In postal je brezpredmeten tudi amandma Poslanske skupine SDS k 33. členu, zato v razpravo dajem amandma poslanskih skupin SD, DeSUS, LDS in Zares k 33. členu; dva amandmaja k 33. členu teh poslanskih skupin. Ugotavljam, da ni razprave, zato prehajamo na odločanje. Torej odločamo o amandmaju poslanskih skupin SD, DeSUS, Zares in LDS o prvem amandmaju teh skupin k 33. členu. In opomba je seveda ta: ta amandma je vsebinsko povezan z amandmajem istih predlagateljev k 15. členu [[...]]Ni opombe. Spoštovani kolega ni opombe. Vem, kaj govorim in kaj delam. Torej glasujemo o tem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 2. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Na glasovanje dajem amandma poslanskih skupin SD, Zares, LDS in DeSUS k temu istemu 33. členu, to je drugi amandma. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 2. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo k 34. členu in v razpravo dajem, torej 34. člen in amandma poslanskih skupin SD, DeSUS, Zares in LDS k 34. členu. Želi kdo o tem razpravljati? Ugotavljam, da ne želi, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 34. členu. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 1. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmajih. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti nihče. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. V zvezi s to točko dnevnega reda Poslanski klub Liberalne demokracije Slovenije predlaga zboru, da na podlagi 133. člena Poslovnika zbora sprejme naslednji sklep: "Zakonodajno-pravna služba pripravi uradno prečiščeno besedilo Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije." Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti nihče. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 14. točko dnevnega reda, to je z uskladitvenim postopkom Predloga zakona o varnosti in zdravju pri delu. Ker je predlog zakona zaradi sprejetih amandmajev v drugi obravnavi na seji zbora neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma k 29. členu, ki ste ga prejeli na klop. O uskladitvenem amandmaju dajem besedo predstavniku Vlade. Prosim, minister dr. Ivan Svetlik.
Hvala lepa spoštovani predsednik. Poslanke in poslanci! V tretji obravnavi je bil zavrnjen amandma poslanskih skupin SD, Zares, DeSUS in LDS k 28. členu in zato seveda ostane tekst zakona, kot je bil predložen na tretjo obravnavo, brez amandmaja. S tem pa seveda prihaja v neskladje z drugim odstavkom 29. člena, zato predlagamo, da se ta drugi odstavek 29. člena črta. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želijo besedo poslanke in poslanci? Ugotavljam, da ne. Zato prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 66, proti nihče. [[Za je glasovalo 66.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Glasujemo. Glasovanje teče. Navzočih je 66 poslank in poslancev. Za je glasovalo 49. Proti nihče. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Zaključujem tudi 28. sejo zbora. Nasvidenje. Seja se je končala 24. maja 2011 ob 18.43.