Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjamo z nadaljevanjem 23. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Irena Tavčar, mag. Melita Župevc od 12. ure dalje, gospod Andrej Čuš, dr. László Göncz po 16. uri, gospod Roberto Battelli in gospod Franc Bogovič. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na 23. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO INTERPELACIJE O DELU IN ODGOVORNOSTI MINISTRA ZA NOTRANJE ZADEVE DR. GREGORJA VIRANTA. Interpelacijo je v obravnavo zboru predložila skupina 10 poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Ivanom Vogrinom. Besedo dajem predstavniku predlagateljev mag. Ivanu Vogrinu za obrazložitev interpelacije. Izvolite, gospod Vogrin, imate besedo.
Spoštovani kolegice poslanke in poslanci, spoštovani ministrski zbor, spoštovani državljanke in državljani! V ponedeljek je imela predsednica Vlade rojstni dan – na ta dan ga je imela tudi moja hči Kristina –, zato imam zadaj pripravljen šopek za predsednico Vlade, seveda v primeru, da bo prišla in seveda ji želim vse dobro, predvsem pa zdravja. / voščilo, aplavz/ V eni izmed mojih knjig sem napisal, kaj je merilo vrednosti človeka. Eni merijo seveda vrednost človeka po položaju, drugi merijo vrednost človeka po denarju, nekateri seveda tudi po izobrazbi. Jaz menim, seveda, da so to povsem napačna merila. Na koncu nam ostane vedno to, ali smo ali nismo ljudje. Dr. Trstenjak je napisal, pomembno je biti samo človek. Pa gremo na formalno plat. Jaz se sicer opravičujem ministrskemu zboru in predsedniku parlamenta, da jim kažem hrbet, to se mi zdi malce nespodobno, ampak to je na simbolni ravni pokazano, da smo večino stvari v Sloveniji narobe zastavili. Tudi to, da tisti, ki tukaj govori, kaže hrbet. Čas bi bilo seveda, da napravimo korenite spremembe. Postavlja se vprašanje, zakaj interpelacija. Ugibanja so različna. Eno je seveda, da se Ivan Vogrin želi maščevati Gregorju Virantu. Zakaj? Zakaj bi se jaz maščeval? Gregor Virant ni odgovoren in ni kriv za bankrot mojega podjetja. In od tu najbrž izvirajo moje težave kot poslanca, če so to, seveda, težave. Eden od kolegov poslancev je vehementno izjavil za medije, da Ivan Vogrin želi več pozornosti. Se vam zdi, da sem imel pomanjkanje pozornosti v teh dveh letih? Ne, dame in gospodje. Temu kolegu sem odgovoril v 17 točkah, zakaj je ta interpelacija potrebna in da ni posledica pomanjkanja pozornosti, ampak tega, da je Slovenija v akutnem krču. Kaj tretjega? To bomo pa danes predlagatelji interpelacije poskušali pojasniti in dokazati. Če strnem v enem zelo preprostem stavku: Gregor Virant je od leta 2000 naprej vozil slalom med različnimi opcijami, tako da je bilo njemu vedno najbolje in da je imel največji izplen. In iz tega razloga, takšni ljudje so škodljivi za državo, v tem primeru pač za državo, ki se imenuje Slovenija. Napisal sem definicijo, ki sem jo povzel po ameriškem piscu Ambrosu Biercu. Kaj je definicija prevaranta: to je degeneriran osebek, ki opravlja javne zadeve izključno v svojo korist, v nasprotju s tistim, za kar se deklarirajo ljudje. To, kar je v interpelaciji, je v nasprotju z nekaterimi, ki so jo komentirali, ne da bi jo sploh prebrali, dokumentirano s priloženimi dokumenti, s pogodbami, s poročili, z izjavami, danes bo samo še obrazloženo, bilo pa bi dobro, da bi si to vsaj prebrali. Nekateri tudi pravijo, kako zdaj Ivan Vogrin interpelira ministra Viranta, če pa je na njegovi listi prišel v parlament. Da, drži, in jaz se mu seveda zahvaljujem, da me je en dan prej poklical in me vzel na listo, čeprav jaz nisem imel nobene posebne želje ali pa namena, ker do tistega trenutka nisem vedel, da v Državljanski listi razmišljajo. Ampak tudi to ni bilo narejeno tako spontano, ker bi Gregor Virant imel kakšne dobre namene, temveč predvsem zato, ker je skupina iz severovzhodne Slovenije, Anton Štihec, Miran Jelen, ocenila, da je Ivan Vogrin lahko izvoljiv. In Ivan Vogrin je v Državljanski listi dobil daleč največji procent, večji od predsednika, večji. To je eden od razlogov. Drugi razlog je, da je Državljanska lista takrat imela, za zdaj ne vem, zelo dober program, liberalen, svobodomiseln, gospodarsko usmerjen program. Kar je pa najvažnejši razlog. Gregor Virant je uspel zbrati takrat, leta 2011, zelo kompetentno ekipo, dr. Janeza Šušteršiča, dr. Marka Pavliho, gospoda Tomaža Štiha, mag. Rada Pezdirja, da ne naštevam dalje. Vendar nobenega od teh ni več. Nobenega. In dobro je, da tudi ni mene. Jaz sem prvi od teh odpadnikov, ki smo odpadli. Odpadla je tudi poslanka Truda Pepelnik, ki so jo grdo izigrali, zaradi nepomembne birokratske napake. Nihče ne govori o človeških tragikah, ostala je brez službe, z obljubo, kako bo stranka za njo poskrbela, nič se ni zgodil. Nič. Tako se to ne dela. Jaz sem vesel, seveda, da je minister Virant že ob vložitvi interpelacije zabil kar dva avtogola. Jaz mislim, da bo predsednica Vlade prej ali slej, upam, da ne prepozno, ugotovila, da zabija v njen gol. Namreč, izjavil je, da poslanci, ki so bili obsojeni, vseeno pogojno ali nepogojno, seveda ne bi smeli biti poslanci, še manj pa vlagati interpelacije. Prva velika situacijska morala – sprenevedanje. Ko je gospod Virant bil predsednik parlamenta, poslanec in tako dalje, je imel obsodilno sodbo na prvi stopnji, pogojno, ki jo je seveda potem Višje sodišče razveljavilo. Ivan Vogrin je edino obsodilno sodbo imel pogojno na prvi stopnji, 23. 11. 2013 je bila razveljavljena. Torej položaj popolnoma enak, jaz nisem primeren za poslanca, minister Virant, podpredsednik Vlade, je pa primeren za vse funkcije, mislim, da se pripravlja za naskok, da bo izpodrinil predsednico Vlade, če ga ne boste vi zaustavili, ker izpodjeda temeljne korenine Slovenije. Druga stvar, v odgovoru na interpelacijo govori o tem, da interpelacija govori o stvareh, ki so se zgodile pred njegovim ministrovanjem. Seveda, tudi o teh nekaterih govori, ker je človek kompleksna oseba in verjetno ni predmet, ki bi se zdaj obnašal tako, drugič tako, tretjič tako. Vendarle imamo tako imenovano, minister Virant veliko govori o integriteti. Dame in gospodje, kakšna integriteta je to, če zanj veljajo druga merila, kot zame, pa da ne bom povedal tudi za gospoda Stepišnika, Meršola in tako dalje. Moje dejanje, moj bankrot podjetja se je zgodil preden sem jaz nastopil funkcijo poslanca. Enako se vprašajmo, imejmo enaka merila. Zakaj mene preganja minister Virant dve leti kot krvoločno žival? Zato, ker sem tako kot tisoče podjetij, podjetnikov, gospodarstvenikov 20 let s povprečno 50 ljudmi plačeval davke, prispevke, zaposloval ljudi. Potem je prišla kriza, napisal sem knjigo, priznal napake, povedal, da smo tudi mi naredili narobe, da niso vsi bankroti podjetij samo posledica krize, ampak je seveda vedno, ponavljam, za bankrot podjetja odgovoren podjetje, lastnik, vodstvo. Za bankrot države pa kdo, dame in gospodje? Državljani, po ministru Virantu. On je številka ena človeka, ki je odgovoren za bankrot države. Vsako leto zaradi njegove nerazumne plačne reforme, sistema plač v javnem sektorju, Zakona o javnih uslužbencih, ki je zaposlil 30 tisoč javnih uslužbencev preveč, trpi in je v bankrotu. 800 milijonov do milijarde gre vsako leto preveč denarja za izdatke javnega sektorja. Pa da ne bo narobe razumljeno, niso krivi javni uslužbenci, ker so se zaposlili. Počakajte, če ti dobiš dobro službo ne delo, službo, ki je dobro plačana, kjer seveda imaš kopico ugodnosti, ja, se boš pa ja zaposlil. To nič ni narobe z ljudmi. Narobe je s sistemom. Narobe je s sistemom vrednot, ki smo ga mi uvedli. Minister Virant je v odgovoru na interpelacijo omenil, da sem jaz obseden z njim. Dame in gospodje, nisem napačno spolno usmerjen, nisem obseden. To, knjiga, pa ima posvetilo: "Knjigo posvečam otrokom: Kristini, Vidu in Davidu ter Niku in Nataliji, ki mi dajejo neizmerno moč in pogum, da sem napisal to knjigo." Predvsem zaradi njih in zaradi vseh otrok, ki si zaslužijo ustvarjalno okolje, smo si dolžni vsi prizadevati za resnico in boriti za pravico. To je naš temeljni namen. Kdor je poslanec in tega ni sposoben, ta ni vreden poslanskega mesta, dame in gospodje. Tako da interpelacija ni nastala kot neko maščevanje, kot neki trenutni vzgib, nastajati je začela leta 2014, ko sem jaz začel pisati to knjigo in zbirati dokumente. In ugotovili smo katastrofalne stvari. Včeraj, predvčerajšnjim je bil pri meni novinar enega od časopisov. Ker je teh dokumentov tak šop, ker ljudje to pošiljajo, ker so nekatere stvari prišle po različnih kanalih, sem novinarju dal to, sem rekel, ne bom se s tem ukvarjal, to je, odnesite. Jaz sem šel še nekaj kopirati, on je pa listal, je rekel, ja, pa čakajte, saj potem ja ni čuda, da KPK ni raziskala primera, ki ste ga vi za primer Državljanske liste vložili na KPK. Alenka Vižintin ima podpisano pogodbo, je imela z Državljansko listo za svetovanje. Do predvčerajšnjim nisem vedel, kdo je Alenka Vižintin. Žena Roka Praprotnika. Dame in gospodje, totalna sistemska korupcija. Kdo bo to vzel v roke? Če dobiš ti tam posel, spet bo rečeno, da je izmišljeno. Na moji spletni strani www.vogrin.eu imate vso dokumentacijo pod rubriko Parlament objavljeno. Nič ni izmišljeno. Vse je dokumentriano, pa vendarle to ne bo dovolj, da bi danes vi našli moči in se postavili na stran ljudstva Slovenije, ki je lačno. Včeraj je bilo objavljeno, 400 tisoč prebivalcev Slovenije živi pod pragom revščine, cirka 200 tisoč je pa bogatašev, 10 % takšnih, ki so plenili 23 let, tudi na takšen način, o katerem sedaj govorim. Jaz se zahvaljujem devetim podpisnikom interpelacije poleg mene, ki so našli moči za to, da so podpisali. Bom povedal, jaz se zelo rad izražam [[…]]Veste, jaz sem se rodil na kmetiji pa upam, da bom tam tudi umrl, ker je to zdravo okolje. Moja mama je rekla, ko gleda televizijo: "Ivan, pa ti tako sedaj izgledaš v parlamentu kot trinajsto prase, vsi te odrivajo." Mi smo imeli kmetijo včasih doma, pa smo imeli svinje pa male prašičke. Prasica ima dvanajst zizov, trinajstega odrivajo. Tako je približno pri meni, pa nič ne jočem, veste, to daje človeku moč. Lepo pa je, če človek še pove, kakšno anekdoto, da se ljudje malo sprostijo, nasmejijo, kajti ta birokratska latovščina triindvajsetih let nas ni nikamor pripeljala, razen do bankrota. Ali bo interpelacija uspela? Bo, če boste poslanke in poslanci glasovali za Slovenijo. Če boste pa glasovali za svoje privilegije, za to, da se za vsako ceno vlada obdrži, pa najbrž ne bo. Ker pa jaz dobivam vseeno dosti informacij, bom povedal mogoče scenarije. Tudi se ni treba bati, če bo minister Virant razrešen, da bi vlada padla. Nihče v tem trenutku si ne želi hudo voditi vlade, nihče. In predsednici Vlade pravzaprav vse čestitke. Približno vem, ko sem vodil podjetje, ki je šlo proti bankrotu, kako to je tako, da ji najbrž ni lahko. Tudi če bo minister Virant razrešen, je velika verjetnost, da vlada ostane. Drugo pa je; v tej knjigi – dobro je čitati, veste, jaz sem prečital marsikaj tudi Komunistični manifest in tako dalje, mora človek čitati različne stvari iz drugih področjih in če niste to knjigo prečitali, je dobro, da jo prečitate – od 2000 leta naprej je analizirano vijuganje ministra Viranta. Leta 2000 je prišel kot velik up v Bajukovo vlado, pol leta je ta vlada bila, potem je prišel spet Drnovšek. In v Drnovškovi vladi je bil državni sekretar. Potem je prišla Ropova vlada, če se spomnite, za 2 leti, Drnovšek je odšel za predsednika in potem je ta vlada vzdržala do 2004 leta. Minister Virant natančno ve, kdaj je treba kaj narediti, ker je bil seveda v prejšnji vladi, če bi ostal do konca, verjetno bi imel relativno majhne možnosti, da bi bil v naslednji vladi minister. Ne, on je nekaj mesecev prej odstopil kot veliki strateg, zmagovalec in se zavihtel v Janševo vlado kot minister. Naprej pa že lahko spremljate. In zdaj scenarij, če bo danes minister Virant interpelacijo preživel, bo vlado čez 14 dni, čez mesec dni, čez dva meseca izdal. Zakaj? Ker je zelo priročno iti ven in reči, ne strinjam se z povišanim davkom, ne strinjam se z zmanjševanjem plač v javnem sektorju in tako dalje, ne strinjam se, ves čas pa je glavni povzročitelj kaosa in bankrota v Sloveniji. Jaz se bom relativno v tem uvodnem nagovoru malo ozrl na samo besedilo interpelacije, ker je bilo pravočasno objavljeno, vse je objavljeno, tudi dodatna dokumentarna gradiva. Ozrl se bom samo na drugo točko v tem trenutku. Druga točka govori o tem, da bi naj podjetje Janka Jenka PCX – Janko Jenko je bil izvršen direktor – opravilo svetovanje poslancem pri pripravi strokovnih podlag za načrtovanje dela poslanske skupine. Zanimivo, minister Virant pet stavkov v svojem odgovoru namenja temu področju. Zakaj? Ker ni kaj komentirati, ker so dokumentacije. Glejte, kaj mi ugotovimo. Ni bilo izvedeno nobeno svetovanje, kajti jaz sem bil takrat član poslanske skupine in se nič ne spomnim. Pa ne samo, da ni bilo, ni moglo biti, kajti svetovanje bi naj bilo nudeno ob ponedeljkih 12. 3, 19. 3 in 26. 3. 2012. Ob ponedeljkih nobenega poslanca ni bilo tukaj, ker smo mi na terenu, v poslanskih pisarnah. Laž, poročilo je laž, račun je laž, pogodba je laž. Vsi dokumenti so dani. Zakaj pa Komisija za preprečevanje korupcije tega ni obravnavala. Kot sem prej povedal, ker je gospa Alenka Vižintin v eni od drugih pogodb z Državljansko listo prav tako svetovala, opravljala storitve. Prav tako se nobeno svetovanje ni izvajalo 13. 3., 20. 3. in 27. 3. To je ob torkih, takrat imamo, smo imeli takrat, ko sem jaz bil v Državljanski listi, sestanek poslanske skupine ali pa se je začela seja. Nadalje naj bi se svetovanje izvajalo 9. 3., 14. 3. in 22. 3. In datumi se spet ne ujemajo, saj so bile takrat seje Državnega zbora. To ni mogoče. Iz magnetogramov, video posnetkov in ostalega dokaznega gradiva je mogoče zaključiti, kje so poslanci bili. Poudariti je treba, da v roku, kot je bil predviden z osnovno pogodbo, bi v šestih delovnih dneh moral svetovalno podjetje opraviti 180 ur, to pomeni, da bi vsak dan opravilo 6 krat 3 je 18 [[…]]30 ur – kako je to mogoče? Mogoče je tako, kot je rekel en kmet, ko so ga vprašali, kako lahko 25 ur dela. Rekel je, da eno uro prej vstane. Ti so pač vstali šest ur prej. Ni mogoče. Dne 23. 3. je bil k pogodbi sklenjen aneks, s katerim je bil rok za izvedbo podaljšan na 31. 3. 2012. Vrednost se ob tem ni spremenila v vmesnem obdobju tako – sedaj pa dobro poslušajte – ni veljala ne pogodba in ne aneks, a so se oziroma naj bi se dela kljub temu opravljala 16. 3., 19. 3., 20. 3., 21. 3. in 22. 3., ni veljala ne pogodba in ne aneks. Kako se je lahko izvajalo? Mi imamo opravka s predsednikom Državljanske liste, ki je doktor prava. Vodja poslanske skupine je odvetnik, pravnik. Kaj ne veljajo pravila, da v času, ko pogodba niti aneksi niso sklenjeni, se ne sme nič izvajati? Seveda so se ujeli. To so delali za nazaj. Veste, kdaj so to začeli delati? Ko so novinarji začeli raziskovati, kaj se pravzaprav s temi svetovanji dogaja. In ne da bi jaz sedaj stopal v bran novinarjev, kajti novinarji, ko sem jaz imel pogojno obsodbo, jih je bilo 50 in so me razglašali kot največjega kriminalca. Ko je bila oprostilna sodba, ni bilo nobenega novinarja. Na vse novinarske hiše sem poslal vso dokumentacijo – Delo je na drugi strani objavilo korekten zapis. Delo edino. Toliko o novinarski etiki in morali, o poslanski, ministrski pa seveda tudi. Jaz sem januarja 2013 kazensko ovadbo na tožilstvo poslal in Komisiji za preprečevanje korupcije. Nič. Od tega nič. Za KPK sem povedal, kako je. Poklicali so me na Nacionalni preiskovalni urad, da bi pojasnil tudi ustno. In sem povedal, da v teh dneh podjetja PCX sploh v Državnem zboru ni bilo. Naj gredo pogledati dnevnik spisov, ker ni nobenega vpisa. Kaj so virtualno svetovali, ali kako? Na vodstvo Državnega zbora sem pred mesecem dni naslovil zahtevo z željo, da mi dajo izpisek iz dnevnika obiskov. Odgovore imate na moji spletni strani pod rubriko Parlament. Ni mogoče dobiti. Prosil sem celo, da kontaktira vodstvo Državnega zbora z omenjenimi v interpelaciji, ker je seveda njihov verjetno namen, želja, da dokažejo, da so bili tukaj in da naj priskrbijo soglasje, da bi lahko. Če bi meni kdo očital, če sem jaz nekje v nekem podjetju svetoval, pa bodo rekli, dajte, dovolite vpogled v dnevnih obiskov, bi seveda jaz rekel, ja, če sem bil tam, in najbrž ne, če nisem bil tam. Odgovor je na dlani. Dame in gospodje, res res smo v veliki veliki zagati. Seveda bo najbrž danes veliko povedanega, veliko laži izrečenih, veliko nasprotnih trditev, vendar še enkrat poudarjam, vse, o čemer sem sedaj govoril, je bilo ali priloženo ob vložitvi interpelacije ali pa je objavljeno na moji spletni strani. Nič ni izmišljeno. Danes imate enkratno priložnost, enkratno priložnost, da začnemo to agonijo Slovenije reševati. Institucije, države, podjetja bankrotirajo zaradi ljudi. Moje podjetje je bilo po ocenitvi Nove Kreditne banke vredno 4,5 milijona evrov. Vse sem izgubil. Imate občutek, da sem se kaj pritoževal? Ne. Čez 10 let bom imel vsaj tako dobro podjetje ponovno, ker sem po duši podjetnik, ustvarjalec, nisem birokratski morilec, ne napajam se iz težav drugih, ne sesam kri državljanov, ampak delam, ustvarjam, poskušam živeti, poskušam živeti dostojanstveno. K dostojanstvu pa spada tudi to, da glasuješ po svoji vesti. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Odgovor ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta na interpelacijo ste prejeli z dopisom dne 10. marca 2014. Danes pa najprej dajem besedo predsednici Vlade mag. Alenki Bratušek. Izvolite.
Spoštovane poslanke in poslanci! Pričakovala bi, da bo opozicija bolj upoštevala dejstvo, da imajo interpelacije svoj smisel le, če so zelo zelo dobro obrazložene. V nasprotnem primeru nimajo možnosti za uspeh. Opozicija je opozicija pač zato, ker ima v parlamentu manj glasov od koalicije, in le zelo dobri argumenti lahko spremenijo sicer vnaprej jasen rezultat glasovanja. Tokratna interpelacija je najslabše obrazložena od vseh do sedaj. Vsebuje tri očitke, od katerih se pravzaprav le en sam nanaša na delo notranjega ministra, pa še za tega sami vlagatelji pravijo, da je minister ravnal v okviru zakonskih pooblastil, torej zakonito. Takšno interpelacijo je res težko označiti za argumentirano. Žal s takšnimi predlogi in neargumentiranimi obtožbami ne prispevate ne k reševanju problemov in ne k normalizaciji političnega prizorišča v Sloveniji. Za povrh je to že druga interpelacija notranjega ministra Viranta. Minister se je sam zavzel, da bo odstopil, če se glede letalskih kart izkaže, da je kršil zakon in pričakujem, da bo to tudi storil. Če bi le tudi drugi politiki v Sloveniji znali določiti mejo, preko katere ne bodo šli oziroma kdaj bodo odšli, če bi jo prestopili. Ker v Pozitivni Sloveniji sodimo, da je mogoče 10 dragocenih ur porabiti veliko pametneje, kot s poslušanjem neargumentirane razprave, sem poslancem Pozitivne Slovenije predlagala, da raje ta čas uporabimo za pogovor o tem, kako naj gre Slovenija naprej. Zato mi dovolite, da povem nekaj besed o položaju, v katerem se je znašla naša vlada. Ne pričakujem priznanja ali pohval za uspehe, ki jih je naša vladna ekipa dosegla. Ne za to, da se nam je uspelo otresti groženj s trojko. Ne za to, da smo premagali visoke obrestne mere na finančnih trgih in je bil včeraj pribitek na 10-letne državne obveznice najnižji, odkar smo v evroobmočju. Ne za to, da smo zapolnili bančno luknjo, zaustavili padajoč BDP in začeli dvigovati število zaposlenih. Nekatere stvari smo naredili skupaj, mnoge stvari pa so se začele urejati tudi zunaj. Ali se bodo še naprej tudi v Sloveniji, pa je najbolj odvisno od nas samih, na srečo ali na žalost. Le kje se še pravno odločitev Ustavnega sodišča uporablja za politično diskvalifikacijo, skoraj likvidacijo vlade, in to v trenutku, ko se Slovenija začenja pobirati. Ne pripisujemo si zaslug za uspehe, je pa od ravnanja v prihodnosti še kako odvisno, ali se bo Slovenija še kdaj znašla v podobni brezizhodni situaciji. Take neodgovornosti pa si nima pravice vzeti nihče. Vem, da se uspehi vedno zdijo samoumevni, neuspehi pa neopravičljivi. Zato tudi ne pričakujem, da bi nam zaradi omenjenih uspehov kdo spregledal tudi nekatere neuspehe. Ja, res je, gospodarska aktivnost je še vedno prenizka. Zaposlenost še vedno ni dovolj visoka. In, ja, nepremičninski davek je Ustavno sodišče razveljavilo. Odgovorni za vse to smo v Vladi in v koaliciji, a kaj danes zares pomeni odgovornost. Sama pač nimam tega privilegija, da bi o odgovornosti lahko govorila na splošno in brezosebno. Odgovornost te Vlade je v prvi vrsti moja odgovornost. Nikoli ne pozabim, da ima vsaka naša poteza resne posledice za državo in za ljudi. Zato naj ponovim, zares neodgovorno bi bilo, če bi dovolili, da se nam še kdaj ponovijo stare napake. Če se bomo igrali doma, lahko kljub močnejši in krepkejši Evropi spet pademo nazaj. Te odgovornosti se ne da rešiti s kaznovanjem za nazaj, lahko jo upravičimo le z resnimi odločitvami o novih ukrepih, s katerimi bomo popravili pretekle neuspehe, predvsem pa odpravili možnost novih. Zato bom danes, namesto da 10 ur preživimo ob brezplodni razpravi o življenju ministra Viranta, poslancem Pozitivne Slovenije predstavila rešitev za izpad davka na nepremičnine. In lahko vam povem, da dvig DDV ne bo rešitev, ki bi jo predlagala, pa ne zato, ker tako zahteva notranji minister ali Državljanska lista, pač pa zato, ker znamo v Pozitivni Sloveniji, v koaliciji in vladi skupaj poiskati drugačne, boljše, za gospodarstvo in ljudi bolj prijazne rešitve. Tako lahko pokažemo, kje se z argumenti in politično odgovornostjo rešuje prihodnost, kje pa se brez argumentov le politikantsko nagaja, osira in ozira v preteklost.
Hvala. Besedo dajem ministru dr. Gregorju Virantu za obrazložitev pisnega odgovora.
Hvala lepa, predsednica. Očitno tisti šopek ni kaj dosti pomagal, gospod Vogrin. Naj najprej povem za vse vas, pa tudi za tiste, ki nas gledajo, da je pred mano in predsednico Vlade za tem govorniškim pultom stal poslanec, prvopodpisani pod interpelacijo, gospod Ivan Vogrin, zoper katerega teče med 15 in 20 kazenskih postopkov. Med 15 in 20 kazenskih postopkov! To o tej interpelaciji pove zelo veliko, ne vsega, imam še marsikaj drugega povedati, ampak pove zelo veliko. Tudi prešteti jih niso znali. Pa nismo tega podatka iskali v kakšnih evidencah Ministrstva za notranje zadeve, ampak je ta državni zbor poslancu tolikokrat zavrnil imuniteto. Toliko o kredibilnosti prvopodpisanega. In v tej družbi se očitno dobro počutite tudi poslanci Slovenske demokratske stranke, niste izbirčni, kadar se je treba spraviti na Viranta. Glejte, prva interpelacija, ki je bila vložena proti meni jeseni lansko leto, je bila sicer neutemeljena, ampak je imela neke vsebine. Imeli smo nekaj zanimivih razprav, s kolego Toninom sva predebatirala male in velike občine, z nekaterimi smo govorili o plačnem sistemu javnega sektorja, z nekaterimi smo govorili o izbrisanih. Nekaj zanimivih razprav, ki so imele vsebino in je bilo pravzaprav čisto prijetno razpravljati. Niste me v nič prepričali takrat, ampak lahko bi rekel, imeli smo vsebinsko razpravo. Tokratni dokument, naslovljen kot interpelacija, pa je interpelacija samo po naslovu. Gre za zlorabo ustavnega inštituta interpelacije. Gre za izigravanje ustavnega reda, Državnega zbora in norčevanje iz državljank in državljanov, ki tudi vam, vlagateljem interpelacije, plačujejo plačo. Pa poglejmo, kaj o interpelaciji pravi ustava. V prvem odstavku 118. člena Ustave je določeno, da najmanj 10 poslancev lahko vloži interpelacijo o delu vlade ali ministra. Ta dokument, ki ste ga naslovili kot interpelacijo, se sploh ne nanaša na moje delo. Nič od tega, o čemer pišete v interpelaciji in o čemer ste danes govorili, ni bilo nikoli v moji pristojnosti in ni v moji pristojnosti. Tudi poraba sredstev poslanske skupine, dobro veste, parlamentarci, da je to v rokah vodje poslanske skupine, ki vam bo gotovo z veseljem razložil te stvari. In jaz mu zaupam, je zelo natančen in vesten človek, gospod Rihard Braniselj. Prav gotovo se pa jaz nisem nikoli ukvarjal s tem, kako Poslanska skupina Državljanske liste porablja sredstva, ki jih dobiva za strokovno pomoč in svetovanje. Vsak opravlja svoje delo pri nas, nisem jaz take vrste predsednik stranke, da bi vse vlekel nase in v svoje odločitve. Ta dokument vsebuje, je pravzaprav zbirka žalitev, osebnih kvalifikacij, insinuacij, trditev, nepodkrepljenih z dokazi, in je karikatura interpelacije. Podpisniki ste s tem dokumentom pokazali žaljiv in nesprejemljiv odnos do Državnega zbora, do ustave, do državljank in državljanov. In jaz obžalujem, da je ta dokument, ki so ga podpisali gospod Ivan Vogrin in 9 poslank in poslancev Slovenske demokratske stranke, sploh prišel na dnevni red seje Državnega zbora. Vsi vemo, kakšne težave ima Slovenija, in namesto, da bi vso energijo in ves čas vlagali v to, da bi iskali najboljše rešitve za ljudi, se boste zdaj cel dan, 10 ur ukvarjali, brodili po nekem politikantskem močvirju insinuaciji, žalitev, obtožb, klevet in tako naprej. In za to boste vseh 10, ki ste podpisali, plačani iz žepov davkoplačevalcev. Za prazen nič boste potrošili ves dan časa, pa ne samo mojega in mojih sodelavcev, ampak tudi vašega časa in vseh svojih kolegic in kolegov poslank in poslancev. Tako kot prejšnjič, bom tudi tokrat izkoristil priložnost, ki mi jo daje interpelacija, da povem tudi nekaj o tem, kaj smo na Ministrstvu za notranje zadeve v tem letu mojega ministrovanja naredili. Pač o delu in rezultatih najraje govorim, ker je to tisti glavni in edini motiv, ki me drži v slovenski politiki leta 2014. Ker, če bi mi šlo za osebne koristi, potem bi delal tisto, kar sem dela prej. Mi je šlo materialno precej bolje, kot pa v politiki. Kaj smo torej naredili? Prvič. Lani smo v rekordno kratkem času, približno v mesecu dni s sindikati javnega sektorja, takrat, ko je tekla voda v grlo, spomnite se, izpogajali sporazum, ki je prekinil stavko v javnem sektorju in dosegli izjemno pomembne prihranke v proračunu. V letu 2013 so znašali 109 milijonov evrov, za letošnje leto preko 400 milijonov evrov, če prihranke razumemo kot razliko v plačni masi, ki bi bila, če tega sporazuma ne bi bilo, in tisto, ki smo jo dosegli s tem sporazumom – konec stavke, normalna izvedba lanskega proračuna in olajšana izvedba letošnjega proračuna. Drugič. Število zaposlenih v državni upravi držimo trdno na vajetih. Lani se je znižalo za 2,4 %. Od leta 2005, mimogrede, ko sem res v neki drugi vladi zastavil politiko zmanjševanja števila zaposlenih, se je državna uprava zmanjšala za 10 %. To je politika zmanjševanja števila zaposlenih. Tretjič. Rešili smo pravno in politično izjemno zapleten problem izbrisanih. Ogromno politične spretnosti in pravnega znanje je bilo potrebnega, moje ekipe pa tudi sam sem se zelo angažiral, da smo z Zakonom o odškodninski shemi za izbrisane zaprli ta problem. Nedavna sodba ESČP v zadevi Kurić in drugi potrjuje, da ste kolegi poslanke in poslanci, ki ste to potrdili, naredili prav, ker je sodišče, če malo karikiram, razsodilo praktično po našem zakonu. In se je izkazalo, da so imeli narobe tako tisti, ki so trdili, da dajemo preveč, kajti če bi šli izbrisani v Strasbourg, bi dobili mnogo višje odškodnine, izkazalo se je pa tudi, da so se motili tisti, ki so trdili, da smo dali premalo, kajti odškodnina, ki jo je dodeli Strasbourg, je sicer višja, vendar v primerljiva, naša je v okvirih, ki bodo za strasbourško sodišče zadovoljivi, zadostni. Četrtič. Pripravili smo revolucionarno novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki bo – te dni bo stopila v veljavo – razkrila, naredila transparentno in javno poslovanje podjetjih v prevladujoči državni in občinski lasti. Svetovalne pogodbe, donatorske pogodbe, sponzorske pogodbe, plače, donacije, bonitete in tako naprej v teh podjetjih bodo postale javne, kar je izjemno pomembno za zmanjševanje korupcijskih rizikov in za učinkovito poslovanje teh podjetji. Javnost bo lahko izvedela, kako se obračajo milijoni v firmah v državni lasti. Petič. Zakonodajo o financiranju o političnih strank in volilni kampanji smo uskladili s 7 let starimi priporočili GRECO in – hvala vsem za podporo –, z vašo pomočjo prepovedali financiranje političnih strank brez opozicijske podpore, prepovedali financiranje političnih strank s strani gospodarskih družb. Torej presekali na nek način to navezavo ali pa vsaj do neke mere presekali navezavo med gospodarstvom in politiko in tudi s tem zmanjšali korupcijske rizike. Najbolj pa sem ponosen na delo policije. Jaz se ne postavljam z delom policije, ker policija opravlja svoje delo. Oni so tisti, ki delajo profesionalno, predano, požrtvovalno, aktivno, učinkovito, nevtralno. Ne bom se postavljal z njihovim delom. Sem pa ponosen na njihovo delo. Policija na čelu z NPU diktira tempo boja proti gospodarskemu kriminalu in korupciji. To vsi vidijo v tej državi. Lani je policija vložila preko skoraj 3 tisoč ovadb zoper fizične osebe na področju gospodarskega kriminala in preko tisoč ovadb zoper pravne osebe. Tožilstvu je predlagala zavarovanje nezakonitega premoženje v višini 130 milijonov evrov. Kazniva dejanja, ki jih preiskuje v bančnem sektorju ta trenutek, so povzročila skupaj gospodarsko škodo v višini 350 milijonov evrov. Policija deluje profesionalno, učinkovito, samostojno in nevtralno. In jo ščitim pred kakršnimikoli politični pritiski, čeprav je pogosto pod napadom. Zlasti tisti v policiji, ki so bolj izpostavljeni, direktor Nacionalnega preiskovalnega urada recimo, generalni direktor Policije. Za slovensko policijo znotraj političnih, gospodarskih, bančnih in drugih elit ni več nedotakljivih, ni več svetih krav. Takšno delovanje policije odločno podiram in ga bom še naprej. Pravkar potekajo procesi kadrovske okrepitve policije, 75 dodatnih ljudi bomo dali za področje gospodarskega kriminala in korupcije in Vlada je s pomočjo predsednice prerazporedila 3 milijone dodatnega denarja policiji za delo prav na tem področju. Na očitke, ki v glavnem itak sploh niso povezani z mojim delom, lahko odgovorim v nekaj stavkih. Najprej mi vlagatelji očitajo kadrovanje v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla, da sem jaz vplival na kadrovanje v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla. Torej to je čista prazna marnja. Jaz kot minister za notranje zadeve s kadrovanjem v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla nimam nič od nič. To je stvar SOD – Slovenske odškodninske družbe. Jaz na imenovanje gospoda Janka Jenka v ta nadzorni svet nisem vplival ne v budnem stanju ne v sanjah. In še več, jaz sem gospoda Jenka, ko sem izvedel, da je bil tja imenovan, to so bili ravno tisti vroči časi, ko se je veliko govorilo o političnem kadrovanju, poklical in sem ga pozval, da se umakne iz nadzornega sveta, ker se mi je to zdel konflikt interesov, da kot vpliven član stranke pride v nadzorni svet. Gospod Jenko si je namesto tega raje izbral, da je izstopil iz Državljanske liste. Njegova izbira. Ampak jaz mislim, da sem v tem primeru pokazal prav zgledno delovanje predsednika stranke, kako mora predsednik stranke nastopiti proti političnemu kadrovanju. Potem mi očitajo vlagatelji podporo kolegu Samu Omerzelu. Poglejte, to je unicum in absurd, da interpelirate enega ministra zato, ker podpre drugega ministra. Tako nič nimate, da greste tako daleč, da ste pripravljeni tudi najbolj za lase privlečene zadeve spisati v interpelacijo. Recimo, očitek se potem nanaša, da bi jaz lahko vplival na predkazenski postopek v zvezi z gospodom Omerzelom. Poglejte, jaz pojma nimam o tem, da bi tekel kakšen predkazenski postopek v zvezi z gospodom Omerzelom. V medijih sem prebral, da je bila, naj bi bila neka anonimna prijava napisana. In to je vse. O tem, ali poteka kakršenkoli predkazenski postopek, niti ne vem niti ne bom vprašal, niti se ne bom pozanimal, niti me ne zanima, še najmanj pa lahko kot minister za notranje zadeve usmerjam konkretne preiskave, konkretne predkazenske postopke. To je v rokah tožilstva. Slovenska policija, če bi katerikoli minister to poskusil, slovenska policija tako kot je zdajle postavljena, tega ne bi dopustila. Ne bi. Potem očitek, ki se nanaša na porabo sredstev za strokovno pomoč Poslanski skupini Državljanske liste. Še enkrat, vlagatelji, poslanke in poslanci, bi morali poznati dejstvo, da je za porabo sredstev poslanske skupine odgovoren in da se s tem ukvarja vodja poslanske skupine gospod Rihard Braniselj. Gotovo vam bo z veseljem pojasnil stvari, če ga boste vprašali. Jaz pa še enkrat pravi, gospoda Branislja poznam kot zelo skrbnega, vestnega človeka in mu zaupam in verjamem, da je bilo s porabo teh sredstev vse v redu. Ne grem se pa tega mikormenedžmenta, da bi zdaj jaz kot predsednik stranke upravljal s tem, kako poslanska skupina porablja denar. Naslednji očitek je pa edini, ki se res nanaša na moje delo. To pa je očitek o razrešitvi gospe Mojce Kucler Dolinar in gospoda Boža Predaliča z mesta načelnikov upravnih enot. Poglejte, jaz se z upravnimi enotami ukvarjam od leta 2000. Res je, v različnih vlogah sem se ukvarjal s tem področjem in če mi kaj priznajo ljudje v tej državi, tudi tisti, ki se z mano in z mojo politiko ne strinjajo, mi priznajo, da sem upravne enote spravil v red, in da delajo dobro. Marsikdaj mi kdo reče, saj se ne strinjam s teboj, marsikdaj mi ni všeč tvoja politika, ampak upravne enote si pa res pošlihtal, to pa teče. To pa teče. In del tega, te moje politike – politike prijazne in učinkovite državne uprave –, to je moja politika in v to res iz srca verjamem in za to delam zadnjih 14, 15 let, z nekaj presledka, tudi vmes sem delal, ampak bolj na teoretični ravni. Če mi je do česa, mi je do tega. In sestavni del te politike je tudi kadrovska politika. In jaz sem na upravnih enotah vedno vodil tako kadrovsko politiko, da sem za načelnike izbiral najboljše, najbolj kompetentne in tiste, ki so delili moj pogled na državno upravo, da mora biti prijazen in učinkovit servis za državljane in podjetja. V teh dveh konkretnih primerih sem se odločil za razrešitev, ker je šlo za eklatanten primer netransparentnega postopka in izrazito političnega imenovanja. Glejte, oba načelnika sta bila imenovana tik pred zaključkom mandata vlade, za katero se je vedelo, da odhaja, Janševe vlade, bila sta imenovana na zalogo, to se pravi, mesece in mesece preden se je iztekel mandat prejšnjega načelnika so ju že postavili in jima tam rezervirali mesto. In v enem od dveh primerov so bili tudi postopki za prijavo zelo skrajšani, skratka vse skupaj je delovalo zelo netransparentno in čudno in edina logična in pravilna poteza je bila, da se vzpostavi prejšnje stanje. Edina logična in pravilna. Potem mi očitate še imenovanje Karin Jurše za načelnico Upravne enote Maribor. Ta načelnica bo na Upravni enoti Maribor naredila red. Tam je marsikaj za porihtati in počistiti, verjemite. Marsikakšna lovka, ki je obvladovala mesto Maribor, je segla tudi na upravno enoto in zato sem se odločil za novo metlo. Moram pa povedati, da sem se pred tem posvetoval tudi z mariborskim županom, ker me je zanimalo tudi njegovo mnenje, in njegovo mnenje je bilo pozitivno. Mimogrede, malo sem šel gledati po podatkih, tudi enega načelnika upravne enote nisem imenoval, ki bi bil član stranke Državljanska lista. Dovolite mi še nekaj razmišljanj o današnji interpelaciji. Ta interpelacija dokazuje popolno izgubo občutka za merila. Občutek imam, da smo se znašli v nekakšnem narobe svetu. Dajmo pogledati, kdo se je spravil name. Poslanec, ki ima nad sabo toliko in toliko kazenskih postopkov zaradi goljufanja svojih upnikov. Gospod Vogrin, vam mi nikoli nismo očitali, da je vaše podjetje bankrotiralo. To obžalujem in verjame, da je to težko, če se ti v življenju to zgodi in za to nihče ni kriv, če pa goljufaš upnike, si pa kriv. Vi še niste pravnomočno obsojeni, zato ne morem reči, da ste krivi, da ste goljufali upnike, ste pa v toliko kazenskih postopkih zaradi goljufanja upnikov, da jih tudi prešteti niso mogli v Državnem zboru, da bi vedeli, koliko jih imate. In vi se spravljate na ministra za notranje zadeve, zraven pa 9 poslank in poslancev SDS, stranke, katere predsednik je bil na prvi stopnji obsojen za korupcijo, zoper njega teče finančna preiskava, KPK je ugotovila velike nepravilnosti v zvezi z njegovim osebnim premoženjem, nepojasnjen izvor premoženja in nad glavo mu visi še ovadba Nacionalnega preiskovalnega urada. Krasna združba se je spravila name, name, ki nisem v enem samem postopku, nimam nobene ovadbe, nobenega kazenskega postopka, ničesar takšnega. Pa kje mi živimo, kam smo mi prišli?! To je res narobe svet. Poskrbite recimo, da se vaš čudežni deček Robert Časar pojavi v zaporu na Dobu, kamor ga je pravnomočno obsodilo sodišče. Ob milijardah, ki so jih pokradli kriminalci v tej državi, ob številnih politikih, zoper katere tečejo preiskave in kazenski postopki, se zaradi nekih zadev, v katerih ni bilo nič nezakonitega, spravljate na predsednika stranke in ministra, ki ni v nobenem postopku, nobenem pravnem postopku, ničesar takšnega. Kam smo prišli, dragi moji! Takšnim dvojnim merilom se moramo upreti, ker drugače bomo prišli v situacijo, ko se bo uresničil Lichtenbergov stavek, dobro me poslušajte: "Toliko časa je padal dež, da so vsi prašiči postali čisti in vsi ljudje blatni." Pa se zamislite malo nad tem stavkom. Samo naivni verjamejo, da so resnični razlog za današnjo interpelacijo in medijske napade name kakšne letalske karte in razrešitev Boža Predaliča in sredstva za delo poslanske skupine. Resnični razlogi so drugje. Prvi resnični razlog je, da gre mnogim na živce pogumna, učinkovita, delovna, predana in neodvisna policija. Med osumljenci so mnogi močni, celo zelo močni posamezniki, ljudje, ki so imeli ali pa še imajo finančno, politično, medijsko moč. Seveda jim gre na živce, da nihče od njih ni sveta krava in seveda bi jim še kako pasalo, če bi lahko slovenski policiji nadeli uzde. Drugi resnični razlog za mojo današnjo interpelacijo je, da se mnogi bojijo javnosti, poslovanja podjetij v državni lasti. Po novem zakonu bo treba pokazati in tudi razložiti učinke milijonskih pogodb in pojasniti, zakaj nekaterim firmam in posameznikom posli zacvetijo v obdobju točno določene oblasti. To bo izjemno bogato polje za raziskovanje za novinarje, za strokovnjake in tako naprej. Že ko se je delala supervizija v ožjem javnem sektorju, se je lepo pokazalo, da obstajajo dvorne firme. Ko pride ena oblast, jim zacveti posel, ko pride druga oblast, gre takole dol, takrat pa drugim zraste. Kaj šele bo, ko se bo to pogledalo tudi za podjetja v državni lasti, kjer so vsa ta leta mislili, da lahko počnejo vse kar hočejo. In ko se te dni pogovarjamo o dvigu DDV – kaj je eden od glavnih razlogov, zakaj smo tisti, ki smo in nas veseli, da je tudi Pozitivna Slovenija proti dvigu DDV, zato ker ne smemo iti po liniji najmanjšega odpora, ampak nas mora situacija prisiliti v to, da iščemo denar tam, kjer je. In verjemite, veliko ga je tudi v podjetjih v državni lasti, mogoče tam še največ, ker so najmanj pod kontrolo in najmanj natančna pravila za njih veljajo, najbolj lahko tam denar odteka. Tretji resnični razlog za mojo interpelacijo. Nekatere skrbi javnost slabih kreditov pa moja namera o združevanju občin, ki je spravila v zrak pol slovenskih županov. To, vidite, so resnični razlogi za mojo interpelacijo. Ob vsem tem je pa seveda to tudi interpelacija zamere in maščevanja. Zamere gospoda Vogrina, za katerega še enkrat povem, Državljanska liste ga ni vrgla iz svoje poslanske skupine zaradi poslovnega neuspeha, to ni nekaj, kar bi bilo vredno obsojanja, ampak zato, ker je na našo stranko letelo na desetine mailov ogorčenih, užaljenih, razočaranih, prevaranih upnikov, ki vam jih lahko tudi pokažem. Zato ste leteli iz Državljanske liste, gospod Vogrin, in ne zato, ker je vaše podjetje propadlo. Kaj več pa v nadaljevanju.
Hvala ministru. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vogrin, ste želeli postopkovno ali [[…]]? Besedo boste dobili naprej v razpravi, ko opravimo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Jasmina Opec bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani ministrski zbor, kolegice in kolegi! Jeseni lanskega leta smo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke kot prvi napovedali interpelacijo zoper ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta in jo kasneje skupaj s kolegi iz Nove Slovenije, iz Slovenske demokratske stranke tudi vložili. Takratni naši očitki so bili usmerjeni predvsem na nedomišljen in po našem prepričanju zgolj populističen pristop do področja lokalne samouprave, predvsem na napoved o zmanjšanju števila občin, s čimer bi po ministrovih besedah prihranili 200 milijonov evrov letno. Da so bile številke navržene nepremišljeno in da nimajo nikakršne podlage v analizah in študijah, se je izkazalo že kmalu za tem, ko je ta prihranek nenadoma znašal le 10 milijonov evrov. Do njegovega prvotno napovedanega prihranka bi namreč lahko prišlo le ob izbrisu vseh občin z manj kot 5 tisoč prebivalci zemljevida Slovenije, seveda z njihovimi prebivalci vred. V Slovenski ljudski stranki podpiramo reformo lokalne samouprave, zato se strinjamo, da je smiselno na novo določiti in redefinirati, nekatere naloge prenesti iz države na upravne enote, nekatere iz upravnih enot na občine, nekatere iz občin morda na državo. Toda če kje obstaja težnja po združitvi posameznih občin oziroma bi se kje izkazalo, da bi lahko združeni občini delovali bolje in uspešnejše, s tem ni nič narobe. Toda ta pot mora biti pot analize, dialoga, konsenza, predvsem pa strokovnega pristopa. Reformiranje lokalne samouprave je dolgoročen projekt, ki zahteva več kot le enega ministra in en poslanski mandat, predvsem pa vključitev vseh ključnih akterjev na tem področju. Ukrepanje na podlagi trenutnega javnega mnenja je po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke nedvomno škodljivo za Slovenijo, za vse državljanke in državljane. Kot vemo, takrat interpelacija ni bila uspešna in minister dr. Gregor Virant ni bil razrešen. Interpelacija zoper ministra, ki jo je vložila skupina 10 poslancev s prvo podpisanim mag. Ivanom Vogrinom in jo obravnavamo danes, pa v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke sproža precej mešane občutke in nekatere pomisleke, saj se vsebina v pretežni meri sploh ne nanaša na delo ministra. Tako o vsebini današnje interpelacije zaradi njene vsebinske nepovezanosti z opravljanjem funkcije ministra za notranje zadeve ni vredno izgubljati besed. Očitane navedbe in dokumenti so, po našem mnenju, tipičen primer za Računsko sodišče, ki revidira smotrnost porabe javnih sredstev oziroma kateri drug državni organ, ki je pristojen za odkrivanje in preiskovanje tovrstnih kaznivih dejanj, če je seveda za to podan utemeljen sum. Zaradi tega in dejstva, da aktualno koalicijo vodi skrajen samoohranitveni nagon, zaradi katerega je vsako ugotavljanje odgovornosti dela ministrov že vnaprej obsojeno na neuspeh, tudi nismo prispevali svojih podpisov pod besedilo interpelacije. Spoštovani! Odgovornost nas politikov, še posebej v današnjih časih, ko je zaupanje v ljudi vse, kar je povezano s politiko na posebej nizki točki, je ne samo, da s svojim delom sprejemajo ukrepe, ki bodo ljudem lajšali življenje, temveč tudi ali pa predvsem, da s svojim delovanjem in ravnanjem pri ljudeh zbujamo zaupanje. To od nas politikov zahteva ogromno napora in premišljenih potez. Vendar smo tudi politiki zgolj ljudje, ki lahko naredimo kakšno napako. Toda te napake, tudi če smo jih storili pred prevzemom politične funkcije, je treba priznati in sprejeti odgovornost. Zavajanje javnosti, državljank in državljanov, je najslabše možna izbira, ki si jo noben politik oziroma državnik ne bi smel privoščiti. Čeprav poceni letalske katre Adrie Airways, o katerih je zadnje čase veliko govora, niso predmet interpelacije, se temu vseeno ni mogoče izogniti. Državljanke in državljanke zadnje čase poslušajo izgovore o izogibanju prevzemanja odgovornosti in o tem, kako bi se vsak obrnil na svojega prijatelja, da mu nekaj "zrihta", in da v takem ravnanji ni nič spornega. Morda res ne. Vendar če gre pri tem za sume sistemske korupcije, ki deluje po načelu daš – dam, se morajo najvišji državni funkcionarji do nje odločno distancirati in jo obsoditi, še toliko bolj, če so ti funkcionarji izpostavljali določena merila na področju transparentnosti, etike in integritete. Spomnimo se samo moralnih naukov o primernosti oziroma neprimernosti določenih poslancev, ki so se zaradi svojih dejanj znašli v središču pozornosti in so bili velikokrat kar neposredno pozvani k odstopu. Pa je pri tem šlo za očitek iz preteklosti, preden so ti posamezniki sploh bili izvoljeni za poslanca. Pa ostri odzivi na poročila Komisije za preprečevanje korupcije o premoženjskem stanju predsednikov političnih strank, kar je posredno vodilo do padca prejšnje vlade, in nekateri drugi primeri v vrstah sedanjih ali bivših ministrov. Načelnost in spoštovanje visokih moralno etičnih načel ter postavljanje ultimatov oziroma vrednostnih sodb, ki jih dajejo politiki drugim politikom, morajo potem veljati v vseh primerih enako, tudi ali predvsem ko gre za moje ali naše. V parlamentarnem sistemu smo poslanci kot predstavniki ljudstva, ki ima v tej državi oblast, tisti, ki potrjujemo ministre in jih posledično razrešujemo, ko začutimo, da med našimi ljudmi, med našimi volivci, državljankami in državljani zaradi svojih dejanj ne uživajo več zaupanja. Glede na vsa razkritja, do katerih je prišlo v minulih tednih, glede na zanikanje dejstev, ki so se kasneje izkazala za resnična in so bila kasneje potrjena tudi z dokumenti, v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je minister Virant izgubil zaupanje, ne samo opozicijskih poslancev, pač pa vseh državljank in državljanov Republike Slovenije. Zato bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke interpelacijo o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta oziroma sklep o razrešitvi ministra z njegove funkcije podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani člani Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta postajajo že redne točke sej Državnega zbora. Minister Virant namreč danes že drugič prihaja pred nas, poslanke in poslance, prav zaradi očitkov njegovemu delu. Če smo v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije že ob prvi interpelaciji izrazili razočaranje nad vsebino interpelacije, naj tokrat povem, da smo bili nad vsebino tokratne interpelacije osupli. Pa ne zato, ker bi bila napisana tako kakovostno, temveč ravno obratno. Pričakovali smo, da se bodo predlagatelji usmerili na vsebino dela dr. Gregorja Viranta kot ministra za notranje zadeve. Žal pa se vsebino bere kot povzemanje govoric in namigovanj, nikakor pa ne kot kritike dela, podkrepljene s konkretnimi dejstvi. Zato se v Poslanski skupini DeSUS do te vrste očitkov ne nameravamo opredeljevati, saj nikakor nimamo namena nastopati kot neke vrste mediator med interpeliranim ministrom Virantom ter prvopodpisanim predlagateljem interpelacije Ivanom Vogrinom, to naj rešita sama. Zgolj dva očitka, ki se nanašata na delo ministra, vsebuje ta interpelacija. Prvi očitek se nanaša na politično kadrovanje, kjer naj bi minister nekdanjemu izvršnemu direktorju Državljanske liste Janku Jenku pomagal v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla. Šlo naj bi tudi za sistemsko korupcijo v povezavi z Jenkovim podjetjem PCX Invest. V Poslanski skupini DeSUS omenjenih očitkov ne moremo niti potrditi niti ovreči, verjamemo lahko le zagotovilom ministra Viranta, da na imenovanje nadzornega sveta omenjenega podjetja ni vplival formalno ali neformalno niti kot minister niti kot član vlade, saj so odločitve o imenovanju članov nadzornih svetov v pristojnosti Slovenske odškodninske družbe. Minister celo zagotavlja, da je gospoda Jenka kot vidnega člana Državljanske liste zaradi konflikta interesov pozval k odstopu z mesta člana nadzornega sveta. Drugi očitek pa se ravno tako nanaša na politično kadrovanje načelnikov upravnih enot. Minister je tudi ta očitek zavrgel že v času svoje odločitve. Podrobno je vse pojasnil tudi v svojem odgovoru. In zaključek naše poslanske skupine, v pristojnosti ministra je izbira profesionalnega kadra za vodenje ožjih organizacijskih enot, konkretno upravnih enot. Kot sem omenil že na začetku, ta interpelacija ne pomeni interpelacije kot take, ne nanaša se namreč na delo ministra. Zato na tem mestu izražamo bojazen, da si bodo tovrstni dokumenti sledili tudi zoper druge ministre, ne samo te Vlade, temveč tudi v prihodnje. In s takšno prakso – lahko bi celo rekli, da gre za zlorabo instituta interpelacije – res ne bi smeli nadaljevati. Še več, prepričani smo, da današnja razprava ne bo tekla o predloženi vsebini interpelacije in odgovora nanjo, vsaj v večjem delu ne. Tekla bo predvsem v smeri zgodbe o nakupu letalskih vozovnic pri Adria Airways. Minister Virant bo končno dobil priložnost, da nam vsem skupaj enkrat za vselej pojasni to zadevo. Sami namreč težko ocenjujemo, kaj je res in kaj ne. Prepričani pa smo, da bo v primeru potrditve navedb slovenskega dnevnega časopisa opozicija verjetno vložila že tretjo interpelacijo o delu ministra Viranta. Vendar pa Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenija zaupa in verjame, da bi v primeru, da bi bil minister postavljen na laž s konkretnimi dejstvi, sam ravnal kot častni človek. Kot izhaja iz stališča Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije poslanke in poslanca tokratne interpelacije o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve dr. Grega Viranta ne bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani gospod minister, najbrž nas kje zunaj posluša oziroma spremlja, spoštovani predstavniki Vlade! Danes obravnavamo že drugo interpelacijo zoper ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta v tem mandatu oziroma v zadnjih 380 dneh. Celotna današnja razprava o njegovem delu in odgovornosti bo zagotovo tekla v luči nedavnih, novih objav njegovih elektronskih pisem v zvezi z nakupom letalskih kart, naslovljenih na njegovega znanca, tedanjega komercialnega direktorja Adria Airways, Tomaža Kostanjška. In pravzaprav ta pisma postavljajo ministrove odgovore in zagovore v prvi interpelaciji na laž, na laž. Ali pa ne, če se vsi, ampak res vsi v tej državi strinjamo z nekoliko socialističnim razmišljanjem znanega slovenskega ekonomista, ki pravi, da je Adria Airways tukaj zato, da ljudje lahko potujejo. Ti novo objavljeni dokumenti kažejo na to, da je minister iskal neke privilegije v obliki cenejših letalskih vozovnic za svoja potovanja preko zveze in poznanstev, in to po cenah, ki so bile nekajkrat nižje od cen vozovnic v redni prodaji ali, kot bi rekli, za običajne potnike. V svojem dosedanjem pojasnjevanju je to dejstvo zamolčal oziroma celo zanikal. Prav posebno težo ima to njegovo dejanje glede na resor, ki ga vodi minister dr. Virant. Namreč v resor notranjih zadev sodi boj proti kriminalu in boj proti korupciji, ki v zadnjih 20 letih dobesedno prepredla našo državo in jo neverjetno razžira. Področje boja proti korupciji je zato v tem mandatu v ospredju pozornosti javnosti, politike in tudi dela pravosodnih organov, saj tako upamo. Najvišji funkcionarji v državi, zlasti pa funkcionar, ki vodi resor s tega področja, mora biti oseba z visokimi etičnimi standardi, brez najmanjše sence dvoma v njegovo integriteto. Kolegice in kolegi, kako je že ravnala švedska ministrica, ko je ugotovila, da je menda celo po pomoti s službeno kartico kupila čokoladico za svojo hčerko? V trenutku je odstopila. Minister za notranje zadeve v svojih javnih nastopih poudarja visoke etične standarde, ki naj veljajo v politiki, in da se jih mora vsak politik držati. Mi pa dodajamo, ja, tudi on, tudi minister Gregor Virant. Zgledi namreč vlečejo, ne demagogija. Kaj je že demagogija? Slovar slovenskega knjižnega jezika enostavno navaja, da je demagogija "dajanje lažnih obljub, trditev za pridobivanje zaupanja v ljudi in s tem politične moči". To je demagogija. Krščanski demokrati Nove Slovenije menimo, da pojav teh novih dokazov, da je bil notranji minister dr. Gregor Virant deležen posebnih popustov pri nakupu letalskih vozovnic Adrie Airways, in to na podlagi dogovorov preko zvez in poznanstev, da terjajo od njega resen razmislek o odstopu s te funkcije, še prej pa velja poziv ministru, da nam razloži, zakaj je v Državnem zboru pri obravnavi prve interpelacije govoril drugače. V medijih se minister brani, češ da gre za klevete in obrekovanja, kljub temu, da obstajajo pisni dokazi, da je sam iskal letalske karte pod posebno ugodnimi cenami, ki so bile sicer namenjene le točno določenemu krogu ljudi, oseb, med katere on sam nikakor ni spadal. Početje ministra Viranta krepi nezaupanje ljudi v politiko in javne osebe, zato je čas, da minister sam realizira tisto njegovo trditev, da v Sloveniji ne sme biti ne svetih krav in ne malih bogov, ter odstopi z mesta ministra za notranje zadeve. Z dokazi podkrepljene medijske objave v čudno luč postavljajo tudi odločitev Komisije za preprečevanje korupcije, ki je pri spornem nakupu letalskih vozovnic sum korupcije ovrgla. Sedaj pa je očitno, da je bila Komisija za preprečevanje korupcije v postopku najmanj kar je premalo natančna in ni zbrala vseh dokazov. Po mnenju krščanskih demokratov bi komisija morala prevzeti za tako pomanjkljivo delo tudi odgovornost. Pričakujemo pa, da bo Komisija vsaj zdaj, ko so novinarji prišli do novih dejstev in podatkov in dokazov, postopek nemudoma obnovila in ob upoštevanju teh novih dokazov oddala o zadevi novo poročilo oziroma mnenje. Tukaj, prav v tem primeru bi se gospod Štefanec lahko na samem startu svojega poslanstva pokazal kot kredibilen in da je bil dobra izbira. Na očitke predlagateljev o ministrovih kadrovskih potezah pri razrešitvi dveh načelnikov upravnih enot, minister pravzaprav ni odgovoril. Sklicuje se, da je bil postopek pri razrešitvi Mojce Kucler Dolinar in tudi dr. Boža Predaliča z mesta načelnikov upravnih enot izveden iz razloga, ker so okoliščine imenovanja, citiram, "zbujale dvom v odprtost in transparentnost postopka", konec citata. In ta dvom naj bi izkazovalo dejstvo, da sta bila imenovana namesto načelnikov kratek čas pred iztekom mandata prejšnje vlade. S tem dejanjem je minister Virant izrekel nezaupnico takratnemu in sedanjemu ministru in strankarskemu kolegu Pličaniču, pa naj razume kdor more. Ta odgovor ministra Viranta, ki je pravzaprav izgovor, kaže na dejstvo, na jasno dejstvo, da je bil razlog za njuno razrešitev izključno politični. Sta pač pripadala napačni politični opciji. Namreč številni načelniki upravnih enot so in so bili namreč člani političnih strank leve politične provinjence oziroma tudi članov njegove politične stranke. V teh primerih se ministru ni zdel potreben razmislek o njihovi razrešitvi. Nasprotno, mandat jim je podaljševal, enega za drugim, vedno celo brez javnega natečaja, pa čeprav nekateri načelniki zasedajo to funkcijo kontinuirano od ustanovitve upravnih enot dalje do danes, to je skoraj 19 let. Pa njihovo delo niti približno ni strokovno in ne dobro. V bran moram seveda vzeti mnoge dobre primere. Imamo v Sloveniji odlične načelnike upravnih enot, ki se danes tudi oglašajo in protestirajo, da namerava minister Virant reorganizirati upravne enote, kar bi bilo napačno. Sam je namreč za to govornico povedal, da upravne enote delajo dobro. Če delajo dobro, potem jih pusti pri miru, zakaj jih greš reorganizirati. Zoper delo nekaterih načelnikov upravnih enot so bile vložene številne pritožbe na različne nadzorstvene organe. In kar je še pomembneje, ti načelniki niso niti enkrat šli preko sita komisije uradniškega sveta. Pričakujemo, da bo minister znal pojasniti, s kakšnimi mehanizmi je preverjal kakovost dela takih načelnikov. In še nekaj besed o delu Komisije uradniškega sveta. V njem dolga leta sedijo eni in isti člani, ki so kakovost svojega dela nazorno prikazali v postopku imenovanja senata Komisije za preprečevanje korupcije. Kako in če sploh so preverjali usposobljenost kandidatov za javne funkcije v preteklosti? Ali so člani uradniškega sveta res lahko tista avtoriteta, ki se izreka v primernosti posameznega kandidata za zasedbo posamične funkcije in s čim utemeljujejo tako avtoriteto? Če so svoje postopke vodili tako, kot je bilo razvidno pri postopku imenovanja senata Komisije za preprečevanje korupcije, torej brez preverjanja referenc kandidatov in z uničenjem gradiva o zaslišanju kandidatov, ni čudno, da številna funkcionarska mesta zasedajo osebe z vprašljivimi strokovnimi referencami in z vprašljivo osebnostno integriteto. Med državljani se zato utemeljeno krepi prepričanje, da so uradniški svet oziroma njene komisije samo krinka za politično kadrovanje. Pričakujemo, da bo minister podal svoje stališče do dela članice uradniškega sveta, ki je sodelovala v izbirni komisiji za imenovanje predsednika in članov senata KPK ter tudi v številnih drugih posebnih natečajnih komisijah ter zahteval njeno odgovornost. Najbrž se strinjate s tem, da je vsak odgovoren za svoje delo, tudi za delo, ki ga opravi kot član posamičnega kolegijskega organa. Zlasti še, če je njegovo delo nezakonito. Pričakujemo, da boste, gospod minister dr. Gregor Virant, tudi sami prevzeli objektivno odgovornost za nezakonito delo članice uradniškega sveta, ki spada v vaše resor. Interpelacijo zoper ministra Viranta bomo poslanci Poslanske skupine Nove Slovenije podprli oziroma glasovali za njegovo razrešitev.
Hvala. Gospa Saša Kos bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Spoštovani, današnja točka dnevnega reda se glasi Interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta. Torej naj ponovim, o delu in odgovornosti ministra. In celotno gradivo, ki ga je vložila skupina desetih poslank in poslancev s prvopodpisanim mag. Ivanom Vogrinom in devetimi sopodpisniki iz SDS, ima s samim delom in odgovornostjo ministra bolj malo skupnega. Ob tem, da opozicija inštitut interpelacije nenehno zlorablja, interpelacije pa se vlagajo kot po tekočem traku od nastopa vlade Alenke Bratušek, danes razpravljamo že petič. In predvidevam, da se tovrstno delovanje opozicije ne bo končalo, pač pa le še stopnjevalo. Najverjetneje zaradi tega, ker je tudi interpelacija politično sredstvo, uporaba le-teh pa je jasno napovedana. O tem, kaj je interpelacija oziroma kaj naj bi bila, ter o vsebinski neprimernosti interpelacij, ki jih obravnavamo v zadnjem času, je bilo veliko povedanega že v ponedeljek, ko smo ravno tako obravnavali interpelacijo, ki ni izpolnjevala ne vsebinskih in ne formalnih predpostavk za obravnavo, le da je bila v ponedeljek na tnalu minister za izobraževanje, znanost in šport dr. Jernej Pikalo. Očitno pa je, da bo treba to ponavljati vse do trenutka, ko bodo to razumeli tudi predlagatelji. Gremo lepo po vrsti. 112. člen Ustave Republike Slovenije določa, da ministre imenuje in razrešuje državni zbor na predlog predsednika vlade, in v 114. členu, da so ministri skupno odgovorni za delo vlade, vsak minister pa za delo svojega ministrstva. Tudi Zakon o vladi Republike Slovenije določa, da so ministri odgovorni za odločitve in stališča vlade ter za njihovo izvajanje, za svoje odločitev pri vodenju ministrstev, kakor tudi za opustitev ukrepov, ki bi jih morali sprejeti. Minister v skladu s sprejeto politiko vodi in predstavlja ministrstvo, daje politične usmeritve za delo ministrstva in organov v njegovi sestavi, nadzoruje njihovo delo, izdaja predpise in druge akte iz pristojnosti ministrstva in organov v njegovi sestavi ter opravlja druge naloge, ki jih določa zakon ali drug predpis. Dalje. Tudi 118. člen Ustave Republike Slovenije določa dve različni obliki interpelacije, in sicer interpelacijo o delu vlade ter interpelacije o delu posameznega ministra, in sicer določa, da lahko najmanj 10 poslancev sproži v državnem zboru interpelacijo o delu vlade ali pa posameznega ministra. Kot je razvidno iz gradiva vložene interpelacije, pa v tem primeru ne gre toliko za očitke, ki bi se nanašali na delo ministra in na njegovo politično odgovornost, pač pa bolj za vsesplošno razpravo o ministru kot takem, o stranki, iz katere prihaja, pa tudi o njegovih strankarskih kolegih, celo o drugih ministrih. Predlagatelji ga najprej kar obsodijo zaradi korupcije, nato naznanjajo sume kaznivih dejanj, prilogi pa manjka le še spisana obsodba. Interpelacija bi se torej skladno s svojimi osnovnim namenom morala nanašati na zgolj in samo delo ministra in na področje njegovega resorja. V nobenem primeru torej interpelacija ni vložena skladno z določili Poslovnika Državnega zbora, še manj pa je vložena skladno z glavnim namenom instituta interpelacije. Interpelacija je namreč uveljavljen parlamentarni institut parlamentarnega nadzora nad delovanjem vlade ali posameznega ministra, katerega okviri so določeni že v sami Ustavi Republike Slovenije. V interpelaciji pa naj bi si parlament zastavil formalna vprašanja, na katera mora vlada ali minister odgovoriti, in s tem opravičiti svojo politiko. Na podlagi priloženega gradiva pa takšne razprave sploh ni mogoče opraviti. Glede na to, da je interpelacija uperjena zoper ministra enega od temeljnih državotvornih ministrstev, bi od vlagateljev pričakovali, da bo interpelacija utemeljena in dobro argumentirana, predvsem pa, da se bo dejansko nanašala na njegovo delo in politično odgovornost. Kot izhaja iz gradiva, ki smo ga prejeli, so vlagatelji interpelacijo vložili iz treh razlogov. Prvič, zaradi političnega kadrovanja, klientelizma in posledično korupcije. Drugič, zaradi suma storitve kaznivega dejanja in vpeljave sistemske korupcije, zlorabe položaja in ponarejanja uradnih listi. In tretjič, zaradi dvojnih meril oziroma situacijske morale. V okviru prvega očitka vlagatelji navajajo, da je minister s tem, ko je podprl višje davke, deloval v nasprotju z obljubami in pričakovanji volivcev ter v ospredje postavil lastne politične ambicije. S tem naj bi minister dokazal, da sta zanj politični oportunizem, koristoljubje in dvojna merila nad vrednotami in načinom dela, ki se pričakuje od ministra. V takšnem smislu naj bi se ta očitek nanašal na delo in pristojnosti, ki jih ima minister za notranje zadeve, ne vem, bodo pa o tem zagotovo lahko odločali volivci na naslednjih volitvah. Dalje vlagatelji navajajo, da se je minister svoj čas zgražal nad kadrovanjem prejšnjih vlad in političnih veljakov, takoj, ko je bilo mogoče, pa se je kritiziranih manevrov poslužil sam. Očitek se nanaša na imenovanje Janka Jenka v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla. Glede na to, da je imenovanje članov nadzornega sveta v pristojnosti Slovenske odškodninske družbe in ne ministra za notranje zadeve, se tudi ta očitek ne nanaša na delo ali odgovornost ministra. Naslednji očitek vlagateljev je ta, da je dr. Gregor Virant podpiral ministra Sama Omerzela. V gradivu je navedeno, da Gregor Virant kot minister za notranje zadeve, ki vodi in usmerja delo policije, ne bi smel podpirati ministra Omerzela, in sicer zaradi tega, ker je, citiram, "situacija, kjer je minister za notranje zadeve nekdo, ki v javnosti zagovarja svojega strankarskega kolega in ministra v vladi, pri tem pa teče kriminalistična preiskava, na katero lahko minister Gregor Virant v skladu z Zakonom o policiji vpliva, najmanj v smislu zavlačevanja postopka in s tem zastaranja, je v nasprotju s pričakovano integriteto, ki jo mora minister zagotavljati pri svojem delu." Pri tem se vlagatelji sklicujejo na določila Zakona o policiji, ki so prenehala veljati že v času prejšnje vlade, kar ponovno kaže na to, da se vlagatelji niso preveč poglobili v samo vsebino interpelacije. Pa ne glede na to, Zakon o organiziranosti in delu v policiji določa, da ministrstvo v razmerju do policije določa razvojne, organizacijske, kadrovske in druge temeljne usmeritve za delo policije, izvaja strokovne naloge na področju upravljanja kadrovskih, finančno-računovodskih in logistično podpornih virov za policijo, izvaja strokovne naloge ravnanja s stvarnim premoženjem policije, usmerja in nadzoruje izvajanje nalog in pooblastil policije, opravlja naloge, ki se nanašajo na pritožbe posameznikov na delo policistov, predlaga, usmerja in koordinira določene naloge mednarodnega sodelovanja policije ter opravlja druge naloge v skladu z zakonom. Skladno z Zakonom o nalogah in pooblastilih policije pa policisti opravljajo policijske naloge ali uporabljajo policijska pooblastila po uradni dolžnosti, odredbi policijskega vodja ter nalogu sodišča, državnega tožilca ali drugega organa, ki ga za to pooblašča zakon. Glede na to, da 9 sopodpisnikov interpelacije prihaja iz SDS, ki je imela že več ministrov za notranje zadeve iz njihovih vrst, srčno upam, da očitki ne prihajajo iz lastnih izkušanje. Druga točka interpelacije. Upam, da je bila posredovana tudi organom, ki so pristojni za pregon kaznivih dejanj, saj vlagatelji naznanjajo sum kaznivega dejanja in vpeljavo sistemske korupcije, zlorabo položaja in ponarejanja uradnih listin. Prepričana sem, da vlagatelji dobro vedo, da Državni zbor ni pristojen za odločanje o tem, ali obstajajo zadostni razlogi za uvedbo kazenskega postopka, še manj pa, da bi ugotavljal krivdo posameznikov in izvajal posamezne dokaze, ki pa jih v gradivu tako ali tako ni. Sum kaznivega dejanja se nanaša na sklenitev domnevno fiktivne pogodbe s področja strokovne pomoči poslancem ter izdajo lažnega poročila o izvedenem delu, s tem pa naj bi minister pridobil protipravno premoženjsko korist. Kot je razvidno iz gradiva, navedena pogodba ne samo, da ni sklenjena v času, ko je bil dr. Gregor Virant minister za notranje zadeve, pač pa naj bi bila sklenjena celo v času prejšnje vlade. Za vsak slučaj naj ponovno ponovim naslov današnje točke Interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve, in ne, ni naperjena zoper dr. Vinka Gorenaka. Tretja, zadnja točka pa se, ne boste verjeli, celo nanaša na področje dela ministra za notranje zadeve in tudi na čas, ko je že bil minister za notranje zadeve. Nanaša se namreč na odpoklic Boža Predaliča ter Mojce Kucler Dolinar z mest načelnikov upravnih enot, vendar pa, kar se tega tiče, vlagatelji že sami priznavajo, da z nobeno od razrešitev ni bilo nič narobe, saj ministru to možnost dopušča zakon, zato menim, da dodatna utemeljitev ali obrazložitev ni potrebna, saj dogodka od ministra, to je, ali je škodljiva oziroma nepravilna posledica nastala v institucionalni sferi, ki je neposredno podrejena ministru, ali pa sferi, na katero lahko minister vpliva zgolj posredno. Dalje navaja, da lahko Državni zbor v primeru hujših nepravilnosti proti ministru sproži interpelacijo, pri čemur mu lahko v skrajnem primeru izreče tudi nezaupnico oziroma ga neposredno razreši s funkcije. Opredeli pa se tudi do razlike med institutom poslanskega vprašanja ter institutom interpelacije, in sicer interpelacija vsebuje vprašanja o nekem načelnem vprašanju politične narave, medtem ko se poslansko vprašanje navadno nanaša na nek posamičen položaj. Pomeni nekakšno vmesno sredstvo med poslanskim vprašanjem in glasovanjem o nezaupnici. Iz tega lahko zaključimo, da ne samo, da navedbe v gradivu niso primerna podlaga za interpelacijo, ampak niso primerne niti za postavitev poslanskega vprašanja. Ampak na vse to, je ta teden že bilo opozorjeno. Ne samo, da je bilo opozorjeno, v ponedeljek smo o tem razpravljali od 9. ure zjutraj pa vse do 6. ure zvečer. Na podlagi vsega povedanega menim, da je jasno, da gre za še eno izmed zlorab instituta interpelacije. Sama vsebina se le bežno dotika dela in odgovornosti ministra za notranje zadeve, očitki pa so neutemeljeni, brez pravnih argumentov in brez vsakršnih dokazov, ki bi očitke potrjevali. Zato smo se v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija odločili, da v nadaljevanju razprave ne bomo sodelovali. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Branko Grims bo predstavil stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani. Vsem zbranim lep pozdrav! Danes je predsednica Vlade gospa Alenka Bratušek branila v svojem uvodnem nagovoru gospoda ministra Viranta z besedami, da bi pač ne razpravljati o tej interpelaciji pomagalo k, citiram, "normalizaciji političnega prostora". In dejala, da se pač kažejo rešitve in napredovanja v slovenskem gospodarstvu, in si to pač pripisala. Dovolite samo eno manjše opozorilo k tem besedam. Vsa vlada, z gospodom Virantom vred, je v tem trenutku soustvarjalka neverjetnih 28,8 milijarde evrov dolga, ki ga prelaga na slovensko gospodarstvo, slovensko podjetniško in na naslednje generacije. Vsakemu otroku, ki čeblja v zibki, ta vlada polaga v zibko 14 tisoč evrov dolga, za en avto, ki ga je ta vlada že "zagonila", otrok ga bo pa plačal. Vsaki družini, ki išče stanovanje, je ta vlada zapravila 56 tisoč evrov oziroma eno majhno hišo ali pa vsaj eno dobro stanovanje, ki ga bo ta družina morala plačati, videla ga pa ne bo nikoli. Zato ne govorite o tem, da se ponuja ta vlada kot rešitev za slovensko podjetništvo. Vi niste rešitev, vi ste problem! V tem problemu in v tem okviru pa ima gospod minister Virant še prav posebno mesto. Kajti, nihče ne govori toliko o etiki, o pomenu ravnanja in tudi včasih lika posameznega funkcionarja za ugled institucij, za ugled celotnega političnega sistema, kot prav dr. Virant, ki vedno znova ponuja etične norme, pravilnike in vse ostalo. Ampak tudi nihče v slovenski politiki ne ravna tako dvolično kot dr. Virant, kajti on vedno govori eno, ravna pa točno nasprotno. Najlepši primer tega so nedavno objavljeni dokumenti v zvezi z nakupom avionskih kart, kjer je bilo ves čas zatrjevano, da on s tem osebno ni imel nič. Potem se je iz tiste korespondence, ki smo jo lahko videli v medijih, videlo, da je še kako imel, saj je to ravnal osebno. In sedaj se postavlja vprašanje, ki ste ga načeli mnogi že v svojih uvodnih nagovorih. Ali on v trenutku, ko ne opravlja neke funkcije, lahko potem pravzaprav, kot on reče, trpi očitke na račun tistega ravnanja, ki ga je opravljal takrat, ko na funkciji ni bil? Če bi to bil nekdo drug bi morda tak ugovor še razumel. Vendar dovolite, da vam osvežim spomin. Ko je šlo za nekatere druge ljudi, je, recimo leta 2013, prav gospod Virant izjavil, da mora imeti funkcionar razčiščene, to je citat, "razčiščene osebne in poslovne račune, sicer si te funkcije ne zasluži". Pri čemer gospod Virant takrat v ničemer ni ločil tisto, kar se je dogajalo v času opravljanja funkcije ali pa v času pred tem. Ali pa drug primer, morda še bolj očitan, ko je šlo za poslanko prav Državljanske liste gospod Trudo Pepelnik, ki je pač odstopila po pogovoru z vodstvom stranke, berite z dr. Virantom, in potem je gospod Virant o tem pogovoru zatrjeval, da ni bilo nobenih pritiskov. Zanimivo pa, da smo pa lahko takrat v medijih prebrali tudi, da je šlo za izjemno hude pritiske. No, ampak karkoli že, citiram gospoda Viranta, da si je s tem, citiram, "postavila najvišji možen etični standard, ki mora veljati v politiki". Zanimivo. To se pravi, standardi takrat, ko gre za druge ljudi, so izjemno visoki, takrat, ko gre za gospoda Viranta, se pa iznenada spremenijo. In zakaj se pravzaprav nikoli ne ugotovi, da je kaj narobe, ker prej je poudarjal, da so nekateri v sodnih postopkih, o drugih je dala KPK negativno mnenje. Veste te stvari je zelo na zanimiv način danes osvetlil predlagatelj te seje. Moram reči, da je bilo še to za vse nas zelo poučno, ko je povedal, da je gospa, ki ima neposredno povezavo z bivšim namestnikom predsednika KPK opravljala storitve in je solastnica firma, ki je opravljala storitve za Državljansko listo. Kateri predsednik je bil ravno v tistem trenutku verjetno ali pa malo pred tem ali za tem predmet preiskave. In poglejte čudo, ravno ta podpredsednik je potem v času ministrovanja gospoda Viranta postal iznenada ena od vodilnih oseb na Novi Ljubljanski banki, ki je v večinski državni lasti in je sanirana z denarjem davkoplačevalcev. Če uporabim besede nekdanje visoke funkcionarke, podpredsednice LDS, "zaposlitev Roka Praprotnika v Novi Ljubljanski banki najbrž res ni kriminal, je pa zagotovo velika svinjarija". In zato, gospe in gospodje, pri tej interpelaciji gre. Za vse tisto, kar je in se je dogajalo v času, o katerem govorimo, to je čas sedanje vlade, v kateri, kot rečeno, ima gospod minister Virant prav poseben položaj. Danes ste že bili priče, ko je gospod Virant na široko razpravljal o tem na podoben način, kot prej predsednica Vlade, kako je policija izjemno strokovna in učinkovita. Saj mu pravzaprav kar pritrjujem. Ampak veste, tudi tukaj gre za isto nerazumevanje, ki sem ga poudaril že v uvodu, ko sem govoril o gospe Bratušek, ki se je poskušala promovirati kot rešiteljica slovenskega podjetništva, ki ga v resnici točno njena vlada vsak dan obremenjuje z novimi in novimi davki do te mere, da preprosto tega ne zdržijo več, niso več konkurenčni in prihaja do nazadovanja. Rešuje nas v resnici samo dejstvo, da smo člani Evropske unije, evrskega območja in da Evropska unija kot celota že dalj časa napreduje. V Nemčiji so v tem času imeli v bistvu že dva razvojna cikla, Nemčija je pa naš največji razvojni partner. In končno se je po strahovitem padcu le začelo nekaj tega odražati tudi v Sloveniji. Ampak to ni zasluga te vlade, to je zasluga okoliščin, ki gredo, hvala bogu, Sloveniji oziroma slovenskemu podjetništvu v korist. Medtem ko slovenska vlada, še enkrat poudarjam, ni rešitev za slovensko podjetništvo, ampak problem, taka kot je, ker pač prekomerno troši, ker obremenjuje z vedno novimi in novimi dajatvami, z vedno novimi in novimi davki pač to slovensko gospodarstvo. In tudi tista lekcija na Ustavnem sodišču, ko je dejansko dobila predsednica Vlade ustavnopravno nezaupnico, saj je padel zakon, na katerega je vezala svojo zaupnico, očitno ni zalegel nič. V tem primeru, ko pa govorimo o policiji, pa enako. To, da policija dobro deluje, kljub takemu ministru, kot je, je samo dokaz visoke usposobljenosti in profesionalnosti slovenske policije, ne pa njegovih osebnih zaslug, kot se je poskušal tukaj promovirati. V čem pa so te njegove zasluge? Da je kar nekaj zelo zelo spornih stvari, ki jih je iz materialnega področja danes prikazal tukaj že predlagatelj te seje, da gre za zelo zanimiva poslovanja, ki bi bila verjetno lahko predmet kakšnega zelo podrobnega pregleda, ampak tisto morda še ne bi bilo tako zelo bodlo v oči, če ne bi te stvari imele tudi nadaljevanja v tem obdobju, ko pa je on minister in ko je za karkoli kot minister tudi soodgovoren, seveda izrecno in osebno odgovarja za področje, ki ga on pokriva. Je pa kot član vlade soodgovoren tudi za vse drugo, kar se dogaja. In mene ne bo nihče prepričal, da ni bil obveščen o tem, da je v nekem podjetju, saniranem z denarjem davkoplačevalcev, beri v Novi Ljubljanski banki, iznenada zaposlen gospod Rok Praprotnik, namestnik vodje KPK, ki je nekatere tako vehementno rušila, pri nekaterih pa sploh ne opazi, da bi bilo kaj narobe. Merila bi morala biti pa enaka za vse. Nerodna zadeva, ali ne? To bi bil lahko konec koncev tudi predmet kakšne policijske preiskave. Jaz osebno mislim, da so tukaj kakšni elementi kriminalnega ravnanja. Korupcija konec koncev po spremembi Kazenskega zakonika, nekatera koruptivna dejanja pa še posebej, so zdaj zajeta tudi v Kazenskem zakoniku, novem, ki ga je sprejela ob koncu svojega mandata vlada Janeza Janše, in je moderen in zelo zelo dobro ureja te stvari, na evropsko primerljiv način. Se pravi, bo tukaj še zelo zanimivo, če so merila enaka re za vse. Ko gremo pri tej interpelaciji naprej, lahko tudi ugotovimo, da je marsikaj od tega, kar je bilo predstavljeno, predstavljeno na način, da tisto, kar počneš sam, pripisuješ drugim. Gospod Virant se je v nekem trenutku v svojem zagovoru sam zagovoril, ko je uporabil izraz čistke, govoril je konkretno o mariborski upravni enoti, če ste ga pozorno poslušali, da je tam marsikaj za počistiti. To je zelo zanimiv izraz, če ga uporablja politik, ko govori o kadrovskih menjavah, kar pomeni, da se je za hip pokazal način razmišljanja. In v tej luči seveda tudi njegov zagovor v luči njegovih lastnih besed, njegov zagovor njegovega ravnanja, ko je šlo za menjavo dveh že imenovanih načelnikov oziroma načelnico in načelnika upravne enote, ki nista mogla niti nastopiti svojega mandata pošteno, pa jih je že zamenjal, seveda odražata prav to, kar je on v bistvu tukaj povedal, ko je uporabil izraz čistka. To pa je seveda politična odločitev. To nima s stroko potem več nobene zveze. In za to je v resnici v teh primerih šlo. Če pa gre za političen kriterij, ki nima s stroko več nobene zveze, potem je pa to seveda še kako lahko predmet interpelacije, ker gre za očitno zlorabo funkcije, ki jo ta posameznik opravlja. V tem primeru je to gospod minister Virant, ki ima o etiki in strokovnosti v politiki, dajmo to še nekajkrat ponoviti, tako izjemno veliko vedno znova za povedati. Ga še enkrat citiram, ko je šlo za njegovo lastno poslanko, gospo Trudo Pepelnik, "da bi moral vedno biti najvišji možen etični standard, ki mora veljati v politiki". Pa naj ga gospod minister pri sebi pokaže in naj danes tukaj odstopi in končno gre. Mislim, da bi bilo to za politiko izjemno izjemno koristno. Tudi vse ostalo, kar ste lahko slišali v uvodnem nagovoru, očitno drži. In v tem času smo lahko že dobili razmnožene nekatere dokumente, tisti, ki jih želite, vam jih bo zagotovo predlagatelj z veseljem odstopil, si jih skopirajte, recimo, o opravljeni tej delavnici, vsaj načrtu zanjo, tako, kot je bilo predstavljeno, gre za prav tisto gospo, o kateri smo prej govorili, pa še vse ostalo, o čemer je predlagatelj govoril. Vse je podprto z ustreznimi dokumenti. Zdaj, če gospod minister kaže s prstom na druge člane svoje stranke, češ da so oni odgovorni, ste, ko je šlo za kakšne druge primere, je ta isti gospod Virant vse kar je kdorkoli storil, pripisal poem vodstvu tiste stranke. Konkretno predsedniku. V danem primeru je na to nekoliko pozabil, ampak tudi pri njem samem se bo moral enkrat navaditi, da so enaka merila za vse, in če jih želi on vzpostavljati za druge, jih mora najprej in najbolj pri samem sebi. Prej je bilo izraženo pričakovanje, da ga bo koalicija podprla, z njegove strani. Nekaj takega je bilo razumeti tudi predsednico Vlade. Samo v tem primeru je vendarle tukaj ena stvar odprta. Jaz nisem tako prepričan, da so vsi v vladi tako navdušeni nad dvojnimi merili, ki se vedno znova kažejo pri načinu dela gospoda Viranta. Tisti, ki se s tem strinjajo in ki štejejo, da je gospod Virant odličen simbol te vlade, ker pač govori eno, dela pa točno nasprotno, ga bodo zagotovo podprli. Tisti, ki se s tem ne strinjajo, bodo verjetno to izrazili na drug način. V dokumentu o interpelaciji so navedene konkretne rešitve in problemi, ki predstavljajo osnovo za to interpelacijo. O teh smo prvič v zgodovini dobili tako pitijski odgovor, da ga je bilo mogoče natisniti na dveh straneh. V preteklosti je bilo to seveda drugače. Kar je odraz, po mojem mnenju, preprostega dejstva, da protiargumentov, ki bi ji dali na mizo, ni bilo. In zaradi tega je bila danes ta uvodna predstavitev samega ministra tako agresivna, ker če nimaš argumentov, potem se seveda zatečeš k agresiji. Argumentov pa v danem primeru ni mogel imeti, ker tukaj gre za vprašanje tistega osnovnega, ali sodi v vlado nekdo, ki uporablja dvojna merila, ki tudi v lastnem nagovoru uporabi izraz čistka, da je nekoga poslal z namenom, da čistko opravi, pred tem je seveda to vedno zanikal, ali tak človek sodi na ministrsko mesto. Jaz trdim, da ne. Da je edino odgovorno, da tak človek te svoje funkcije ne bi več opravljal, ne v tej ne v katerikoli drugi vladi. V bodočih vladah bodo odgovorno odločali ljudje na volitvah. In tam sem prepričan, da bo nastopil trenutek resnice za gospoda Viranta in za vse tiste, ki ga bodo podpirali. Po drugi strani se pa bojim, da za vse nas že v tem trenutku nastopa trenutek resnice zaradi težkih okoliščin, v katerih smo, in v katerih še toliko manj ne bi smelo nikoli biti prostora za dvojna merila, za to, da se govori eno, dela pa čisto nekaj drugega. In simbol tega je prav gospod Virant. Nekaj tega sem že citiral. Lahko poiščem še mnogo drugih podobnih izjav, ki jih vsi zelo dobro poznate. Poznate pa verjetno tudi vsi vedno znova njegove predloge, da se vse ureja s pravilniki, v katerih bi potem govorili o etiki, pa z etičnimi normami in vrednotami. Kako je s tem, smo si lahko ogledali pri vprašanju, če osvežim spomin samo na zadnjo zadevo, letalskih kart, ko se je reklo, s tem nisem imel nič. Potem so bili objavljeni dokumenti. Ne samo, da je imel, ampak on osebno jih je "rihtal". Šlo pa je za karte, ki navadnim državljanom sploh niso dostopne, tudi funkcionarjem ne. To je zanimivo. To so karte, ki so dostopne samo zaposlenim v Adrii Airways, za člane njihovih družin, recimo, če gredo nekam pa da jih vzamejo s seboj in nikomur drugemu, razen gospodu Virantu. To je pa že zelo zanimivo. S tem, da tega gospod Virant pravzaprav ni počel v času, ko bi bil povsem izven politike, kajti pred tem je on že bil državni sekretar in minister. In v tistem obdobju je bil, pod narekovaji, "malo na čakanju", preden je svojo kariero nadaljeval. To se pravi, nikakor ni mogoče pristati na trditev, da takrat s tem ni imel ničesar. Bil je pač prisoten v politiki in– to je to. In kot je on sam rekel, mora funkcionar imeti razčiščene osebne in poslovne račune, sicer si te funkcije ne zasluži. Boljše samokritike, ki si jo je sicer izrekel nehote, pa vendar, si sploh ni mogel izreči. Ob tem naj vas spomnim še na to, da je gospod Virant ravnokar očital vsem, da gre za zlorabo, ker da davkoplačevalci plačujejo naše plače. Mi smo po ustavi dolžni opozoriti, če ocenimo, da nekaj v državi ni v redu, da nekaj pri delu vlade ni v redu. In če konkretno pri nekem ministru nekaj ni v redu, je za to ustavni institut interpelacija. In tega smo uporabili. To se pravi, gre točno za uresničevanje tistega, kar je pravica in dolžnost po sami ustavi. Če pa se govori o zlorabah, veste, to je bilo pa za trenutek pri gospodu Virantu, ko nam je očital plače, tako, kot da smo za hip gledali tisti znani srbski film Ko to tamo peva. Kdo pa je bil tisti funkcionar, ki je vedno grmel proti zlorabam poslanskih oziroma funkcionarskih privilegijev, potem pa kot bivši minister potegnil 66 pa še nekaj tisoč evrov in obenem v istem obdobju, po pisanju medijev, zaslužil 95 tisoč evrov z različnimi svetovanji, delom na fakulteti in podobnim. To je pa čista zloraba tega instituta, kajti ta institut je namenjen tistim, ki ne bi mogli najti dela, ne bi mogli drugače najti sredstev za preživljanje, da ohranijo nek standard, saj so nekaj storili za to državo. Če pa v tem času sami več zaslužijo celo, kot so dobili tam tega nadomestila, je pa to čista zloraba tega instituta. In tak človek nima najmanjše pravice komurkoli kadarkoli govoriti ne o etiki ne o morali, še najmanj pa očitati plačo in govoriti o njegovih privilegijih, kajti vsakdo bi najprej lahko počistil pred svojim pragom, gospod Virant pa prvi. In če govorimo o normalizaciji političnega prostora – ta izraz je uporabila prej gospa Alenka Bratušek –, največji prispevek k normalizaciji političnega prostora bi bil, če bi enkrat že odšla ta koalicija in Vlada in bi imeli volitve. Do takrat pa se lahko za normalizacijo političnega prostora tudi v sedanjem okviru stori s tem, da se danes glasuje za interpelacijo in za odstop dr. Viranta. V Poslanski skupini SDS bomo to seveda tudi storili.
Hvala lepa, gospod Grims. Na vrsti je mag. Majda Potrata v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod državni sekretar oziroma sekretarka in sekretar, poslanke in poslanci! Delovni teden Državnega zbora se končuje tako, kot se je začel, z interpelacijo. Pa presodimo, koliko koristi je od tega. 10 poslank in poslancev je po 118. členu Ustave sprožilo interpelacijo zoper posameznega ministra, vendar je namen širši. To je vnovičen poskus destabilizacije celotne vlade. 250. člen Poslovnika Državnega zbora terja od vlagateljev interpelacije jasno postavljeno in obrazloženo vprašanje, ki je predmet interpelacije. Prav tu pa se začnejo težave, ker v Poslanski skupini Socialnih demokratov ne razberemo zastavljenih vprašanj, ki bi jim sledila dovolj argumentirana in s tem tudi dovolj prepričljiva in tehtna obrazložitev, ki bi nas prepričala za podporo interpelaciji. 17. člen Zakona o Vladi Republike Slovenije namreč ministrom nalaga, navajam, "ministri so odgovorni za odločitve in stališča vlade ter za njihovo izvajanje, za svoje odločitve pri vodenju ministrstev kakor tudi za opustitev ukrepov, ki bi jih morali sprejeti". V zvezi s tem navajam stališče dr. Franceta Grada, ki pravi takole: "Za nejasnosti in težave pri uveljavljanju odgovornosti ministra pri nas je manj kriva pravna neurejenost, bistveno bolj pa pomanjkanje demokratične tradicije, ki se kaže tako pri nosilcih političnih funkcij kot tudi pri politični javnosti, ki je na koncu odločilna za uveljavljanje take odgovornosti." V Poslanski skupini Socialnih demokratov ne oporekamo opoziciji pravice do vlaganja interpelacij. Bi pa spomnila na mnenje dr. Mira Cerarja, ki ga bom v nadaljevanju v dveh delih navajala dobesedno. Prvi navedek: "V zadnjem času se večkrat zastavlja vprašanje, ali pogosto oziroma prepogosto vlaganje interpelacij zoper ministra ne pomeni nekakšnega razvrednotenja tega ustavnega inštituta. Pravno torej zadostuje, da jih v ustrezni formalizirani obliki vloži oziroma sproži ustavno legitimirani predlagatelj, toda to še ne daje jamstva, da se ti inštituti sprožajo in izvajajo v tistem ustavnem duhu, ki ga oblikuje in zahteva razvita pravna in politična kultura. Neupoštevanje tega ustavnega duha sicer samo po sebi še ne pomeni neustavnosti, pomeni pa dejansko degradacijo pravne kulture." Pa izpust, "pri presoji, ali je minister objektivno odgovoren za določeno napako oziroma nepravilnost, je treba upoštevati predvsem naslednje štiri okoliščine oziroma dejstva. Prvič, kakšna je teža dejanja oziroma dogodka sama po sebi, drugič, kakšna je teža dejanja oziroma dogodka ob upoštevanju celotnega preteklega dela ministra ter ministrstva oziroma družbenih sfer, ki neposredno ali posredno sodi v okvir delovanja ministrstva, tretjič, ali je dejanje oziroma dogodek povzročil škodljive posledice ter kako velika škoda je ali pa je bilo dejanje samo po sebi napačno, vendar pa ni privedlo do negativnih družbenih posledic in četrtič, kolikšna je oddaljenost dejanja oziroma dogodka od ministra, to je, ali je škodljiva oziroma nepravilna posledica nastala v institucionalni sferi, ki je neposredno podrejena ministru, ali pa v sferi, na katero lahko minister vpliva zgolj posredno." In zdaj drugi navedek. "Minister na hearingu pravilom predstavi tudi temeljne smernice oziroma okvirni program svojega bodočega dela, kar ga še dodatno zavezuje prav nasproti Državnemu zboru. Le-ta lahko v primeru hujših nepravilnosti proti ministru sproži interpelacijo, pri čemer mu lahko v skrajnem primeru izreče tudi nezaupnico oziroma ga neposredno razreši njegove funkcije. Takšna močna vezanost ministra na parlament pomeni, da si morajo poslanci Državnega zbora intenzivno prizadevati za širše poznavanje uveljavljenih principov demokratičnega preverjanja politične odgovornosti ter za izoblikovanje takšnih parlamentarnih običajev, ki bodo vzpostavili čim bolj jasne kriterije za vsebinsko presojanje ministrske odgovornosti v posameznih primerih." Menim torej, da se mora vsak pri sebi ali da si lahko vsak pri sebi odgovori na vprašanja, kolikšna je utemeljenost pričujoče interpelacije, pa tudi tiste zoper dr. Jerneja Pikala. Za Poslansko skupino Socialnih demokratov je torej ključno vprašanje, kateri očitki iz interpelacije utrjujejo domnevno neizpolnjevanje ministrovih zavez, ki jih je dal pred Državnim zborom ob prisegi. Menimo, da v 1. točki navedeni očitki posegajo v območje oblikovanja strankinega programa in notranjestrankarskih razmerij, o katerih ne moremo in ne želimo razsojati, ko gre za tehtanje odgovornosti ministra v koalicijski vladi. Socialni demokrati smo volivke in volivce nagovarjali s svojim programov. Iz svojih dosedanjih izkušenj delovanja v koalicijskih vlada pa vemo, da je moč posamezne stranke v koalicijski vladi odvisna od njenega volilnega rezultata, ki se preslikava v število poslank in poslancev oziroma število ministrskih mest. O interpelaciji zoper ministra Sama Omerzela smo se že izrekli, zato o njej ne nameravamo ponovno razpravljati. Kar pa zadeva razmerje med ministrom za notranje zadeve in policijo, pa se Zakon o organiziranju in delu v policiji, v tem delu gre za posebno poglavje, ki govori o razmerju med ministrstvom in policijo, ni v ničemer spremenil, zato bi si bilo mogoče za staviti vprašanje, ali so na vplivanje ministra na policijo vezani očitki morda posledica izkušenj katerega od prejšnjih ministrov, morda tistih iz stranke vlagateljev interpelacije. Se pa ob tej interpelaciji znova zastavlja v zadnjem času že sproženo vprašanje, namreč, ali je članstvo v politični stranki ovira za zasedbo posamezne funkcije. Znano je, da Socialni demokrati ponudbe za članstvo v nadzornih svetih, temelječe na razmerju med koalicijo in opozicijo, v času prve Janševe vlade nismo sprejeli in da smo temu stališču sledili tudi kasneje. Spomnimo tudi na primere izstopov iz organov strank, da se je ohranila navidezna nepolitičnost nosilcev vodstvenih funkcij. Vlagatelji interpelacije bi morali samo malo pobrskati po strankinem spominu. In za konec. Od ministra dr. Gregorja Viranta v Poslanski skupini Socialnih demokratov pričakujemo, da bo v celoti spoštoval koalicijsko pogodbo, normativni plan dela vlade, Resolucijo o normativni dejavnosti vlade, da bo usklajeval svoje poglede z vsemi deležniki, kajti le tako bo sledil zavezi, ki jo je dal ob prisegi. In računajoč na vse to bo Poslanska skupina Socialnih demokratov glasovala proti predlaganemu sklepu o razrešitvi ministra dr. Gregorja Viranta. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani minister, državna sekretarka, spoštovani državni sekretar! Nekako se mi je zdelo situaciji primerno, da se oblečem v črno obleko, danes ni praznik demokracije, danes je farsa demokracije. Obravnavamo temo, ki ni vredna tega državnega zbora. In smo priča pravzaprav napadu in diskvalifikaciji ne samo predsednika naše stranke, ministra, tudi celotne poslanske skupine. Vložena interpelacija je žalosten in zrele ter odgovorne politike nevreden poskus osebne diskreditacije ministra za notranje zadeve. Kot takšna je pravzaprav nevredna kakršnekoli pozornosti, nevredna je človeka, proti kateremu je uperjena, nevredna je tega državnega zbora, kot tudi časa in davkoplačevalskega denarja, ki bosta za njeno obravnavo porabljena. Očitno je vredna le svojih avtorjev. Naslovljena je zoper ministra, po svoji vsebini pa je naperjena proti vsem drugim in še najmanj proti samemu ministru, uperjena je tudi proti temu državnemu zboru. Kot bi rekli rimski pravniki že pred 2000 leti Ab absurdo. In vsebine interpelacije oziroma bolje rečeno diskreditacijske je mogoče izluščiti pravzaprav štiri temeljne očitke. Prvi očitek se nanaša na imenovanje bivšega člana Državljanske liste gospoda Janka Jenka v Nadzorni svet Slovenske industrije jekla. Kdo je pravzaprav kandidiral v nadzorni svet? Janko Jenko ali Gregor Virant? Kaj je bilo napačno v kandidaturi? Zgolj to, da je bil Janko Jenko nekoč izvršni direktor naše stranke. Kako je ravnal minister, ko je za to izvedel? Ga je pozval k odstopu. In kaj se je potem zgodilo? Gospod Jenko je izstopil iz naše stranke. To so dejstva glede prvega očitka interpelacije in tukaj se pojavlja pravzaprav cela vrsta vprašanj. Kaj je bil minister pravzaprav dolžan storiti pri vsem tem? Kaj bi kot predsednik stranke moral še storiti pri vsem tem? In najpomembnejše, kako bi minister moral ravnati, da bi se izognil očitkom avtorjev te interpelacije. Tega ne povedo. In pa poglejmo, kaj se je pravzaprav v resnici zgodilo. Gospod Janko Jenko se je prijavil v sistem SOD kot kandidat za člana nadzornih svetov. Izpolnil je zahtevane obrazce, podpisal je zahtevane izjave, napisal je prijavo, priložil je CV in priložil je tudi potrdilo za nadzornika v Združenju nadzornikov Slovenije. Čez nekaj časa je bil poklican na kadrovsko komisijo Soda. Akreditacijska komisija, kjer sedi 9 strokovnjakov oziroma 7 strokovnjakov, ga je soglasno 7 : 0 potrdila kot primernega za zasedbo funkcije v nadzornem svetu. Uprava Soda ga je soglasno potrdila Nadzornemu svetu Soda v potrditev. Skupščina družbe Slovenske industrije jekla ga je soglasno izvolila za nadzornika. Vendar je Slovenska industrija jekla pravzaprav podjetje v večinski tuji lasti, 75 % ima tuji partner, to je ruski deležnik. In ruski deležnik pravzaprav tukaj diktira svoja pravila igre in on določa, koga bo na skupščini potrdil za nadzornika. Ni šlo za slovensko podjetje, slovenska država ima tukaj zgolj 25 % in še na žalost, tudi teh 25 % ni potrebno, da bi jih imela, če bi pravzaprav politika izkoristila možnost, da se iz tega podjetja umakne in pravzaprav za dobro ceno, pogodbeno ceno tudi pridobi nekaj proračunskih sredstev. In tuji zasebni lastnik je tega gospoda potrdil v nadzorni svet in ne slovenska politika in še najmanj minister Gregor Virant. Drugi očitek se nanaša na popolnoma isto vsebino, kot je bila obravnavana na interpelaciji zoper ministra Omerzela, ki jo je Državni zbor obravnaval in o njej odločal 30. januarja letošnjega leta. Iste očitke o nepravilnostih poslovanja Omerzelovega podjetja z Darsom, ki so bili vsebovani v interpelaciji zoper ministra, so avtorji današnje interpelacije uporabili proti drugemu ministru. O teh očitanih vsebine je Državni zbor že razpravljal in se do njih opredelil. Kako se je Državni zbor o tem opredelil, nam je vsem jasno. In zoper koga je vložena današnja interpelacija? Zoper ministra Viranta ali ministra Omerzela, ali celo zoper Državni zbor, ki se je po mnenju nekaterih očitno napačno odločil? V tretjem delu očitkov interpelacija ministru očita sklepanje ne pogodbe, pogodbice za strokovno pomoč in svetovanje poslancev oziroma Poslanski listi Državljanske liste. Očita mu nekaj, kar sploh ni bilo nikoli v njegovi pristojnosti in v pristojnosti njegovega odločanja. Poraba sredstev za zagotavljanje strokovne pomoči poslanski skupini je namreč v izključni pristojnosti vodje poslanske skupine. Predvidevam da je tako tudi po drugih poslanskih skupinah, in minister, takrat predsednik Državnega zbora, verjemite, da je imel druge naloge, druge obveznosti, druge preokupacije, da se s temi detajli pravzaprav niti ni mogel ukvarjati, niti ni želel ukvarjati, niti ni takšne vrste predsednik, da se bo ukvarjal z detajli, s pristojnostmi drugih, in on zaupa svojim sodelavcem. In zopet smo pri vprašanju, zoper koga je naslovljena ta interpelacija. Očitno je zoper vodjo poslanske skupine, vendar to ni instrument, ki bi ga v tem primeru lahko uporabili. V zvezi s tem je prvopodpisani vložil kazensko ovadbo. Leto dni nazaj se je v moji pisarni zvrstila cela vrsta obiskov na to temo, od policije do Računskega sodišča, do proračunske inšpekcije in kdo od novinarjev vse ne, in smo razpravljali in smo utemeljevali in tako dalje. To se pravi, ta pogodba, ki bi ji lahko rekli pogodbica, je pravzaprav ena najbolj presojanih pogodb v tej državi. In ponovno povem, če ima kdo težave s to pogodbo, naj pride k meni v pisarno in bomo šli še enkrat čez. Mislim, da se je že toliko institucij zvrstilo na tem detajlu, da nam mora biti pravzaprav jasno, da je to že preseglo vse meje dobrega okusa. Še mogoče glede dokumentov, ki so priloženi tej interpelacijo. Ja, to so dokumenti, ki so nastali in pripadajo Poslanski skupini Državljanske liste. Bivši kolega je še po tem, ko že kar nekaj časa ni bil več član poslanske skupine, kar hodil v naše prostore in kar kopiral, mi seveda ne skrivamo nič pri vsem tem, in je seveda skopiral vse tisto, kar si je že takrat mislim, da bi prišlo nekako v poštev. Očitno se je pač zapičil v te detajle in iz teh detajlov potem bivši kolega, bivši kolega z nekimi maščevalnimi cilji dela svojo zgodbo. In še nekaj, Alenka Vižintin, ki je bila danes tukaj predstavljena, oseba s takšnim imenom nikoli ni sodelovala s Poslansko skupino Državljanske liste, takšne pogodbe ne boste našli in jaz takšne osebe ne poznam in za njo tudi ne vem. V letu 2012 je Poslanska skupina Državljanske liste imela na voljo blizu 200 tisoč evrov sredstev za strokovno pomoč. Sorazmerno po veličini stranke je pač Državljanski listi to pripadalo. In s temi sredstvi je poslanska skupina poslovala racionalno in gospodarno, tako, da je v letu 2012 v proračunu iz tega naslova pustila 72 tisoč evrov oziroma 37 % vseh sredstev, iz naslova izobraževanja pa skoraj 45 % vseh sredstev. Ali tukaj kaže na pohlep ali tukaj kaže na neko prakso, da je treba počrpati vsa sredstva, ki so na voljo iz proračunskega denarja, ali poslujemo tako, da pravzaprav črpamo tista sredstva, v tistih primerih, ko so nam ta sredstva res nujno potrebna za poslovanje poslanske skupine. In na tej točki lahko tudi pozovem vse ostale stranke oziroma še posebej tiste, ki so tukaj dale svoj podpis, da predstavijo, kako one pravzaprav črpajo ta proračunska sredstva, in ali one tudi kaj pustijo davkoplačevalcu, katere dnevno prispevajo davke in davke za to, da te inštitucije te države tudi funkcionirajo. Pa še nekaj. Obrazložitev tega očitka interpelacije se navezuje z navedbami o uporabi grožnje ter natolcevanji o oviranju policijske preiskave. Slednje navedbe in natolcevanja pa niso podprte niti z najmanjšim dokazom, po svoji vsebini so še najbolj podobna klevetanju. O njih ni vredno izgubljati besed. Vsaj tukaj ne, na tem mestu. In ko smo že pri policiji. Policija je samostojen organ v sestavi ministrstva, pri čemer ministrstvo opravlja zgolj razvojne, organizacijske in kadrovske naloge, usmeritev in nadzor izvajanja nalog in pooblastil, pa ne gre pozabiti omeniti povečanja intenzivnosti ministrstva za notranje zadeve, zlasti na področju boja z gospodarskim kriminalom in korupcijo. In rezultati te policije kažejo, da se je obseg obravnave in s kazensko ovadbo zaključene gospodarske kriminalitete v prvih devetih mesecih leta 2013, v primerjavi z istim obdobjem v letu 2012, povečal za skoraj 60 %. Če se osredotočim na korupcijo, je policija v letu 2013 obravnavala in s kazensko ovadbo zaključila 62 kaznivih dejanj tipične korupcijske kriminalitete, kar je za 7 % več kot v letu 2012. Zakaj to govorim? Minister na tem mestu ni poudaril, da je zasluga za dobro delo policije predvsem njegova, je pa njegov prispevek ta, da ima policija pogoje, da dela dobro, da dela kvalitetno in dela po poslanstvu, za katero je zadolžena. V zadnjem delu interpelacija ministru očita dvojna merila pri imenovanju oziroma razrešitvi nekaterih načelnikov upravnih enot. Tu je potrebno poudariti, da minister pri imenovanjih in razrešitvah načelnikov upravnih enot pač nima neomejene diskrecijske pravice. Načelnike lahko izbira le izmed kandidatov, ki so prestali strogi preizkus pred Komisijo uradniškega sveta. Na delo tega sveta pa minister nima prav nobenega vpliva. Tudi za razrešitev načelnikov minister nima neomejene diskrecije. Omejujejo ga določbe, tako imenovane uslužbenske zakonodaje, ki jih je minister v postopkih tudi dosledno upošteval. In koga je pravzaprav razrešil? Kandidate, ki so bili na mestu načelnikov imenovani na zalogo, nekateri celo 7 mesecev vnaprej, pri tem nismo imeli nobenih izrednih razmer v državi, da bi bilo to potrebno. Od kje takšna praksa imenovanja uradnikov na položaj in s kakšnim namenom? To so dileme, na katere naj pač odgovorijo avtorji interpelacije preden očitajo ministru netransparentnost in dvojna merila pri imenovanjih in razrešitvah, za katere je minister pristojen in jih izvaja skladno z veljavno zakonodajo. Na tem mestu gre pravzaprav citirati znanega grškega filozofa Sokrata, sprašujem predlagatelje: Ste preverili, to kar ste napisali, če je to resnično? Je kaj dobrega v tem, kar želite povedati? Je to koristno, kar ste želeli povedati? Ponovno ponavljam, da je minister s svojim pionirskim pristopom dregnil ob marsikatera pereča vprašanja v tej državi, zato to interpelacijo kot tudi predhodno in še katero razumemo kot obrambni mehanizem vseh tistih, ki se zaradi njegovega aktivnega in uspešnega delovanja počutijo ekonomsko, eksistenčno pa tudi politično ogrožene, zato s takšnimi in podobnimi manevri poskušajo preusmeriti pozornost državljank in državljanov iz dobrih zgodb, uspešnih projektov, problemov, ki so dejansko tu in se je treba z njimi soočiti. Pravijo, da je diskreditacija najboljše orožje, ko zmanjka argumentov. Če bodo predlagatelji nadaljevali s svojo prakso, to je z zlorabo tega inštituta interpelacije, potem se bojimo, da interpelacija že kmalu ne bo več spoznana kot element demokracije, temveč kot orodje v rokah hipokracije. In končno, pri vsaki zadevi, ki jo obravnava Državni zbor, je pomembno, kdo je predlagatelj. To namreč obravnavani tematiki daje ali odvzema kompetentnost, verodostojnost in iskrenost. Prvopodpisani je bil član naše poslanske skupine, vendar smo se kasneje z njim razšli zaradi njegovih težav, ki jih ni znal rešiti in so obremenjevali celotno delo poslanske skupine. To nam je očitno tudi zameril, čeprav smo mu poskušali pomagati. Vedeti moramo, da v tistih nekaj mesecih, kolikor je bil bivši kolega član naše poslanske skupine, smo se pravzaprav več ali manj morali ukvarjati tudi z njegovimi težavami. Mi smo dobivali maile, telefonske klice, ljudje so hodili na stranko, vsi z eno in isto težavo, kdaj nam bo kolega, vaš kolega odgovoril na mail, odgovoril na SMS, odgovoril na pismo, odgovoril na klice, kje ga lahko dobimo in kdaj nam bo dobavil stavbno pohištvo. Niso klicali na njegova podjetja, klicali so na sedež stranke Državljanska lista. In tukaj smo mu dali proste roke, kolega, uredite zadeve, vzemite si čas. Kot danes priznava, pravzaprav pravi, da so bila njegova podjetja v bankrotu že takrat. Mi tega nismo vedeli. Vedeli so samo, da stečajni postopki niso niti začeti in ti stečajni postopki, ki bi morali biti očitno začeti in predlagani že zdavnaj s strani lastnika teh podjetij, so bili predlagani šele leto dni kasneje. In žalostno je, da je to morala storiti Davčna uprava Republike Slovenije zaradi dolga, ki je nastal temu proračunu, in da tega ni bil sposoben storiti menedžer tega podjetja, ki je bil odgovoren za ta podjetja. In še zdaj imamo tri podjetja, kolikor vidimo iz medijev, ki imajo blokirane račune in za katere ni nihče zahteval stečajnega postopka. Cela vrsta upnikov bo tukaj oškodovanih. Pravzaprav naj odločijo tisti, ki se bodo s temi zadevami ukvarjali. Tukaj ne štejemo več zahtev za kazenski postopek. To niso kazenske ovadbe, to so kazenski postopki z obtožnicami, z obtožnimi predlogi, ki prihajajo po soglasje v Državni zbor. Vedno na eno in isto temo – poslovna goljufija. Kolega je v svoji predstavitvi te interpelacije sebe predstavil kot ustvarjalca v tej državi. Podjetje Belcont je ustvarilo, po njegovem ustvarilo dolg do študentskega servisa za 2 tisoč evrov. Malenkost. Študentje niso dobili plačila. Ups, napaka. Napaka, bi rekel kolega. Dvanajst fizičnih oseb, okna manjkajo tam, ko je nekdo vzel verjetno avanse. Spet napaka. Državna banka NLB – skoraj 700 tisoč evrov po podatkih AJPES. In mi iščemo bančno luknjo in flikamo bančno luknjo. Delček bančne luknje sedi tudi v zadnji vrsti tega državnega zbora in piše interpelacije zoper ministra za notranje zadeve. NKBM – 800 tisoč evrov, Republika Slovenija iz naslova davkov – 30 tisoč evrov in kolega govori o tem, da je ta država bankrotirala. Ja, bi bankrotirala, ampak ta kolega dobiva tudi plačo vsak mesec, to se pravi, ta država ni bankrotirala, ker se mora truditi, da zagotovi njemu plačo, on se pa trudi oziroma se ni potrudil, da bi naredil tisto, kar je treba, da so plačani prispevki, davki in tako naprej, pa seveda vrnjeni kredit vsem tistim bankam, ki so jih morali davkoplačevalci izdatno sofinancirati. Interles, d. o. o. – 236 tisoč neplačanih davkov in prispevkov, skupne terjatve, 76 upnikov, 4 milijone in pol. Fizične osebe, opeharjeni potrošniki. Zavod za zdravstveno zavarovanje – 10 tisoč evrov, Preživninski in invalidski sklad – 5 tisoč evrov. Zadaj so usode konkretnih ljudi. Državna banka NKBM – 2 milijona evrov. Bančna luknja je tu, kajne, v tem državnem zboru tudi. In kot rečeno, še cela vrsta podjetij v obvladovanju te skupine uspešnega menedžerja, ki ima blokirane račune, za katere pravzaprav nihče ni zahteval stečajnega postopka in verjetno je to tudi mrtva zadeva. Govorim o integriteti nekoga, ki je prvopodpisani pod to interpelacijo, ne samo prvopodpisani, tudi sam je celo napisal. In kolegi iz SDS so, žal, pod takšno umetniško delo prispevali svoje podpise in dali tudi s svoje strani neko legitimiteto temu, kar danes počnemo. In je zelo napačno, da to počnemo tukaj, na tak način. Prepričan sem, da bo naš kolega v okviru najavljenega časa – časa ima še veliko – uspel pojasniti tudi vse te zgodbe, ki sem jih odprl. To niso insinuacije, to so podatki iz javno objavljenih podatkov AJPES, iz stečajnih postopkov. Filozof Cicero je pred leti takole rekel po latinsko Minime sibi quisque notus est et difficillime de se quisque sentit – Vsak najmanj pozna sebe in najtežje sodi o sebi, najlažje pa o drugih. Predlog sklepa o razrešitvi ministra za notranje zadeve in javno upravo dr. Gregorja Viranta v Poslanski skupini Državljanske liste ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Braniselj. Končali smo predstavitve stališč poslanskih skupin. Na vrsti je razprava poslank in poslancev. Prvi se je javil k besedi v imenu predlagatelja mag. Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Dolžan sem popravek. Pri agenciji Propiar sem povedal napačno ime in priimek, rekel sem Alenka Vižintin, da je to žena člana senata KPK gospoda Roka Praprotnika – ni Vižintin, ampak gospa Alenka Vidic, piše, da je moderatorka in partnerka v agenciji Propiar. Zdaj pa še eno pojasnilo. Mislim, da je zadeva res večplastna. Eden od osnovnih problemov Slovenije je ta, da ministri, politiki bolehajo za neko boleznijo in simptomi te bolezni so naslednji. Oseba, ki jo napade ta bolezen, ima naslednje znake. Napadena oseba ne more odgovoriti na vprašanje, ampak govori o nečem čisto tretjem. Napadena oseba govori v enakih situacijah in podobnih okoliščinah povsem različno. Napadena oseba se ne spominja dejanj iz bližnje preteklosti. Napadena oseba gre po svoje mnenje praviloma k nekomu drugemu. Napadena oseba govori eno in dela drugo, na primer, govori, da dela za narod, v resnici pa le zase in za svoj trop. Šestič, napadene osebe ni ničesar sram. Cilj opravičuje vsa sredstva. Napadena oseba je izgubila sposobnost orientacije v prostoru in času. Napadena oseba za vsako stanje in situacijo krivi druge. In pa devetič, napadena oseba je sposobna navezovati stike le s sebi enakimi, torej okuženimi osebami, kar je še posebej nevarno. To je devet simptomov za obstoj primarnega nespozavidisa. Sedaj pa mogoče pojasnila, če grem od zadaj naprej. Poglejte, seveda podjetje Interles je zašlo v težave. Leta 2008, 2009, težave smo poskušali reševati. Šli smo na NKB, ki je dala kredit in je bila naša največja kreditodajalka, prosili moratorij dve leti, ga nismo dobili. Ne boste verjeli, še leta 2012 sem imel kupca za Interles, dokumentirano je. Šel na banko s tem kupcem, Novo Kreditno banko, prosili smo za soglasje, ker so seveda bili največji hipotekarni upnik, da bi transakcijo izvedli. Jaz ne smem javno povedati, vendar so zapisniki. Veste kaj je bil rezultat? Niti odgovora nismo dobili. Toliko o odgovornosti. Seveda jaz se ne branim odgovornosti. Jaz sem odgovoren. Vprašanje pa je, kako delajo institucije iz sistema. In to ni edini primer. Veste, ta primer je samo zelo obelodanjen zato, ker sem pač jaz poslanec. Kupca smo imeli, ki bi večino naših dolgov poravnal. Podjetje bi spet delalo. Nismo dobili soglasja, dame in gospodje. Veste, koliko je takšnih primerov? Ne deluje ta država! Nazadnje smo bili pri gospe, ki je sedaj v Kreditni banki in je priromala iz RTV, je predsednica in je na Kreditni banki in je predsednica odbora Državljanske liste v Mariboru. Jaz imam njeno korespondenco. Vsega ne morem objaviti. Večino sem objavil. Rekla je, žalostno, kaj se vam je zgodilo. Je bila poštena. Rekla je, žalostno, niti odgovora niste dobili. Tako je to. Kar se tiče, kako deluje država, vam bom povedal. Če pa koga zanimajo konkretni podatki, jih bom tudi povedal. Mi smo bili dolžni davčni 236 tisoč evrov, mislim, da je gospod Braniselj tako navedel. Drži. Davčna nas je dala v stečaj. Sosednjega podjetja iz Radgone, ki pa je dolžan – pojdite pogledati med davčne dolžnike, jaz vam bom povedal, katero podjetje je – 2 milijona evrov, pa niso dali v stečaj. Ko sem gospoda Marka Horvata iz davčne, Lenarčan je, šel sem k njemu in sem ga vprašal, zakaj ste me dali v stečaj? Mi smo med manjšimi davčnimi dolžniki. Rekel je, navodilo smo dobili iz Ljubljane. Vprašal sem, ali je to mogoče. Ja. Vam povem še drugo zgodbo. Niso stvari takšne, kot se prikazujejo. Vprašal sem ga, gospod Horvat, krajana sva, občana sva, kako lahko to naredite? Rekel je, gospod Vogrin, vaše težave mene ne zanimajo. Mi samo delamo po črki paragrafa, pa še to ne za vse enako. Poglejte, koliko je davčnih dolžnikov danes na današnji dan, ki imajo milijonske dolgove, nobenega ni dala davčna s stečaj. Ste videli? Interles je dala davčna v stečaj. In kaj bo dobila iz stečaja? Nič. Kreditna banka ni dala soglasja za prodajo, podjetje bi delalo. Kupec, ki bi kupil podjetje, pa ima 4 milijone depozita na Kreditni banki. Kar se tiče dolga in poslovanja in menedžiranja pa sposobnosti, bi tako rekel, vsak dan gredo dva do tri podjetja v stečaj. A mislite, da res gre za toliko nesposobnih ljudi, da so ljudje to namenoma naredili. Gospod Braniselj, če vi in vaša koalicija ne bi imeli te možnosti, da vsakokratno, ko imate bančno luknjo, greste po kredit na trge in ta dolg prepišete državljanom. Pa kaj to ni goljufija? Da smo mi za 15 tisoč evrov zadolžili otroke, ki se bodo rodili. Kaj to ni luknja? Veste, kako različno obravnavamo ljudi. Lahko je biti velik politik, če dvigneš vsakokrat, ko ti zmanjka denarja, davek. Če greš na svetovnem trge, prodaš obveznice, pa še za nekaj milijard zadolžiš. Kaj ni to goljufija državljank in državljanov, da sprejmeš plačno reformo, napredovanja v javnem sektorju, kjer ljudje avtomatsko vsaki dve leti napredujejo, pa če s sploh bili v službi ali ne. In delaš luknjo za luknjo. Veste, samo različno se to imenuje. Bom še povedal o mojih poslovnih goljufijah. Popolnoma napačne interpretacije. Nobene slabe vesti nimam, edino žal mi je, da se mi je to zgodilo, da nisem bil bolj previden. Veste, nikogar Ivan Vogrin ni ogoljufal. Ta državni zbor mi je 9-krat vzel imuniteto, pa sploh nisem prosil za imuniteto. Na zadnje sem na 9 straneh obrazložil svoje stališče do tega. Nihče ne sliši, nihče ne vidi in tako dalje. Objavil na spletni strani, poslal vsem poslankam in poslancem, da bi vendarle komu malce, zakaj jemati imuniteto, če se jaz nisem skliceval. Gospod Virant je rekel, da je 16 ovadb. Ne, 9 jih je. Točno 9-krat mi je Državni zbor vzel imuniteto. Ampak vse za isto stvar. Bom jaz povedal, približno 20 strank podjetja ni dobilo oken, pa so vplačali avans. Bilo jih je veliko več, pa smo sanirali. Na koncu več ni bilo ničesar, ni bilo česa sanirati. In te iste stranke so pač 9-krat, 10-krat, preden bo še kakšna prišla vložili ovadbo. To je samo sum storitve kaznivega dejanja, tega ni nihče povedal, da je ena ovadba že bila zavržena, ena sodba iz prejšnjih razveljavljena, za isto stvar, 9, 10, 11 strank ni dobilo oken. Pa ne zato, ker bi si Ivan Vogrin vzel denar. Veste, žalostna resnica je, ki je nihče noče slišati. Tisoče slovenskih podjetnikov in gospodarstvenikov je izgubilo premoženje, ker so reševali svoja podjetja. Ko smo mi leta 2010 bili v težavah, sem jaz šel na banko, vzel še dodatno kredit in so zahtevali moje osebno jamstvo. Osebno menico na vso premoženje. Sem to podpisal. Vprašajte v računovodstvu, koliko dobim plače. Nič, zajamčeno. Pa nič se ne pritožujem, za to sem si sam bil kriv. Jaz sem si sam kriv. Ampak seveda utemeljevati – Ivan Vogrin je nedostojen poslanec, ker je naredil to in to, je milo rečeno, sprevrženo dejanje. To je naslajanje nad težavami. Družinsko hišo je banka dala na dražbo. Stanovanje smo pa v Mariboru 2010 prodali, denar dali v firmo, da bi firmo rešili. Gospod Braniselj in gospod Virant, kaj sta vidva dala za rešitev Slovenije? Kaj? Odgovorili niste na niti eno postavljeno vprašanje, ki se vas tiče in gospoda Viranta. Kako je mogoče, da je potekalo svetovanje od 16. do 23., če ni bila sklenjena pogodba? Kako je bilo mogoče, da ste sklenili pogodbo za 30 ur na dan, kajti pogodbo, osnovno, ste sklenili 7. marca, aneks pa 23. Ne odgovarjate na vprašanje, samo blatite in to blatenje in tiščanje dol tisoče in tisoče gospodarstvenikov, ki so leta in leta polnili ta proračun, nas je pripeljalo v bankrot. Jaz sem pošteno povedal, da ni samo kriza povzročila bankrota mojega podjetja, ampak situacije, tudi moje odločitve, napačen sklop. Ne, jaz mislim, da še čez 10 let, kjerkoli se bom pojavil, bo prvo, ko te bo hotel kdo ponižati, ti vzeti dostojanstvo, te onečastiti, kaj si takrat naredil. Pa še eno drugo stvar je zelo pomembno vedeti, da podjetje, o katerem mi govorimo, sploh ni podjetje Interles, ki ni ostalo praktično nobenemu nič dolžno, to je bilo res moje podjetje. Ker pa nam je eno podjetje ostalo dolžno veliko vsoto, nismo več vedeli, kako bi se rešili, smo mislili, da bomo ustanovili novo podjetij Interles - Belcont, kjer sem jaz bil 25 % solastnik, prokurist, in to podjetje je ostalo dolžno, ampak nikogar nič ne zanima. Nikogar. Samo streljati je treba, blatiti in tako dalje in ne odgovarjati na vprašanje. Niti slučajno 9 simptomov primarnega ali idiopatskega nespozavidisa si je dobro pogledati na spletni strani, napisal pa je dr. Lačni Državljan. Glejte, minister Stepišnik je moral takoj odstopiti, so ga odstopili. Pa veste zakaj? Njegov največji greh je to, da je gospodarstvenik celo življenje in da njegovo podjetje 100 % izvaža, ni politik. Za ista dejanja v tem kontekstu se omenja gospod Omerzel, pa gospod Omerzel Vse opravičuje cilj. Vse. Gospod Stepišnik ni pomemben, njega lahko odstavimo, po njemu lahko vsujemo, kaj hočemo, en drug minister, vidite, to je dvojna situacijska morala. Ko je gospod Gašpar Gašpar Mišič, on je bil državni sekretar v kabinetu, to je moj prijatelj še vedno, jaz po prijateljih ne pljuvam, tudi če se kdaj kaj ne strinjam, on je bil zadolžen v kabinetu predsednice Vlade za nekako koordinacijo, reševanja vseh firm v težavah v slovenskem prostoru, za izdelavo nekega modela, pomoč ministru Stepišniku, za to je bil primeren. Ko je pa seveda želel oditi v Luko Koper, ni bil primeren, ker ni politični prostituiranec. In seveda naslednje sprevrženo dejanje. Greš v nadzorni odbor in rečeš, zdaj pa zapustim stranko. Saj veste, da je ne zapustiš, če si bil prej izvršni direktor. Kar se tiče uhajanja dokumentov iz Državljanske liste, gospod Braniselj, natančno vem, preštejte člane sveta Državljanske liste, pa ugotovite, kateri bi lahko meni bili blizu, kaj se pogovarjate na vsakem svetu. Nič ni rožnato. Dokumenti pa so prišli od vaših članov. Vprašajte se, s kom ste grdo ravnali ali s kom grdo ravnate. Ljudje so jezni na sprevrženo politiko, laži in na sprenevedanja. In seveda to z gospodom Jankom Jenkom niti slučajno nima zveze s političnim kadrovanjem. Niti slučajno ne. Vsi radi citiramo kakšne dobre misli, ne. Bom jaz zdaj dve povedal. Pa sem vesel, če tudi meni kdo kaj pove. Samo si jih mogoče različno razlagamo. Sedmi ameriški predsednik Jackson, je rekel naslednje: "Kar govorite o drugih, pove več o vas kot o drugih", konec citata. Seveda je treba povedati, opozoriti na napake, ampak poglejte, če jaz priložim v interpelacijo vso dokumentacijo, vse pogodbe, vse naročilnice, vsa poročila in se ne more ujemati, pa rečejo ljudje, "ja, saj to je neutemeljeno", pa to je [[…]]pa počakajte, kje živimo, če pa jaz vem, da vi, ko greste to prebrati, če si vzamete, ugotovite, ne morete drugega ugotoviti, ker od 16. do 23. je evidentno, da pogodba ni bila sklenjena. Torej doktor prava in odvetnik s pravosodnim izpitom ne vesta, da je bila pogodba nezakonita, in sploh ne govorita o tem. Po tem, to so simptomi idiopatskega nespozavidisa. Pa ne boste mislili, da sem si jaz to izmislil. To je ugotovil dr. Perkins. To ni Perkinsonova bolezen, ki je pred 50 leti napisal knjigo Perkinsonov zakon. Od tam sem to črpal. Potem, ja, verjetno, če smo mi poslanci bili na terenu v ponedeljkih, ni moglo biti nobenega svetovanja. O tem ni govora. In ko smo bili v Državnem zboru, spet ni moglo biti svetovanje. O tem ni govora. Pa 30 ur na dan. O tem ni govora. Govora pa je o Ivanu Vogrinu, o njegovem podjetju in tako dalje. Veste, niso podjetja bankrotirala Slovenijo. Posledica uveljavitve zakonov, ki jih je pripravil gospod Gregor Virant, je 800 milijonov vsakoletne luknje. To je v petih letih 4 milijarde. Zapomnite si. 4 milijarde! In še naprej delamo to. Bom na nekaj drugega opozoril. Silni strokovnjaki. Ali je vam to ali nam razumljivo, da so v vladi doktorji prava – jaz predsednici Vlade niti ne zamerim – podpredsednik dr. Gregor Virant, dr. prava, je ja verjetno, predno so na Vladi sprejeli nepremičninski zakon, vsaj zakon bežno preletel. Ja, pa kot vrhunski doktor, vrhunski strokovnjak bi ja moral ugotoviti, da zakon ni ustrezen, pa vsi so to govorili. Ne, mi smo šli. Kje je tu kakšna doktoriada? Se ne bi mi, najboljši, vsi odpovedali svojim titulam? Bom povedal eno zgodbo iz enega drugega podjetja. To so poučne zgodbe. Saj danes imam malo več časa. Poglejte, ko so v enem našem sorodnem podjetju razvijali nov tip okna, ker seveda delaš projekt, pa moraš dati, da dobiš še kakšno subvencijo na to institucijo, to inštitucijo, pa so hoteli imeti strokovnjake zraven, pa je prišel predlog, da naredijo ekipo treh strokovnjakov, pa je eden rekel, dobro, dajmo dva doktorja znanosti, pa enega, ki nekaj ve. [[smeh v dvorani]] To je, oprostite, redkim izjemam, tusi jaz imam znanstveni naziv magistra, torej ne govorim samo o drugih, govorim konec koncev, veste, mora biti človek samokritičen. Potem imamo silne strokovnjake [[…]] V odgovoru na interpelacijo je bilo rečeno, da je polno žalitev. Pa kakšne žalitve so to, če so priloženi dokumenti, da nekaj ni bilo mogoče opravljeno? Če so priloženi primeri, ko smo Gašpar Gašpar Mišiča tako obravnavali, Janka Jenka pa tako, ko smo Stepišnika obravnavali tako, Sama Omerzela pa tako. Kaj je to žalitev?! Ta revež Željko Vogrin, načelnik upravne enote, jaz sem ga enkrat v življenju srečal, ga sploh ne poznam, ampak to slučajno na nekem srečanju. Ta je verjetno bil razrešen, ker se piše Vogrin. [[smeh v dvorani]] Pa je resno, to je bil odličen načelnik upravne enote. Jaz sem malo vseeno povprašal ljudi, je odlično delal, ampak seveda, pojdite vi gledati strukturo članstva Državljanske liste, strukturo članstva, pa boste videli, od kje so. Državna uprava je tam, kjer se napaja ta stranka. To je tipična stranka državnih organov. Tipična stranka državnih organov. Če nisi na liniji v državnem organu, nisi tudi simpatizer te stranke, te odžagajo. To je resnica. Naredimo analizo. Jaz ne oporekam analizi, nekim navedbam gospoda Branislja o številkah, sem pa povedal, zakaj je do tega prišlo. In proti meni tečejo samo začetni postopki suma poslovne goljufije. Veste, kaj je poslovna goljufija? Enostavno bom povedal. Če si ti v podjetju denar vzel ven in si kupil jahto ali pa šel na potovanje ali pa [[…]]to bi meni težko dokazali. Nič ni bilo od tega. Jaz sem moje premoženje zastavil za dolgove firme, stanovanje prodal, dal denar v firmo, da bi jo rešil. Vidite, to je resnica. Da sem se pa narobe odločal 2008 leta, ko je nastala kriza, smo mi v pol leta v začetku leta začeli investicijo, smo zaposlili dodatnih 40 ljudi, do srede 2008 leta smo imeli 40 ljudi. Potem pa smo kar naenkrat, ker smo investirali veliko, kupili smo dve novi proizvodni liniji, postavili novo halo dodatno za 40 ljudi, 2009 smo imeli 80 ljudi, ni bilo toliko dela, jaz bi moral zmanjšati. Jaz vem, da je to napaka, samo, dame in gospodje, to ni poslovna goljufija. Pa to bi enako morali narediti v državi. Mi bomo državo bankrotirali. Glejte, kakorkoli je, še enkrat poudarjam, niso ljudje krivi, da so zaposleni v državni upravi, če smo jih mi vlačili noter za to, da smo si delali bazo stranke, bazo volivcev. Pa to je Gregor Virant delal od leta 2000 naprej. Sledite. Sledite! On si je delal vedno bazo. Dr. Jože P. Damijan je rekel, da je iz plačne reforme Gregor Virant, to je zapisano v moji knjigi, pa bilo je prej publicirano, ne vem kje, iz zelo zahtevno ekonomsko socialnega problema napravil fantastičen projekt političnega marketinga. Pa veste, kdaj je govoril Gregor Virant minus en procent v državni upravi – leta 2004. Pa če je to zabeleženo, to je vse dokumentirano, pa veste, kje bi morali biti zdaj, mi smo pa samo še zraven. Prodajamo ista gnila jabolka. In tako, kot je izjavil, da Državljanska lista gnila jabolka izloča. Je dr. Janez Šušteršič gnilo jabolko? Mag. Rado Pezdir – gnilo jabolko? Dr. Marko Pavliha – gnilo jabolko? In tako dalje. Veste, kaj je? Gnila jabolka ostajajo v Državljanski listi. Ostajajo, razen redkih izjem, da ne bi koga prizadel, povsod so izjeme. Ne smem biti žaljiv, seveda so izjeme. So izjeme. So izjeme, tudi med podjetniki so takšni, ki so res kradli. Seveda so. Seveda, samo ne večina. To so izjeme in še tem je treba dokazati. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Vogrin. Naslednji je na vrsti gospod Ljubo Žnidar, za njim Kristina Valenčič, Jakob Presečnik in Matej Tonin.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani kolegice in kolegi! Ne morem izreči pozdrava gospodu ministru dr. Virantu, kajti verjamem, da se je najlažje izogniti očitkom tako, da jih ne slišiš, in najlažje se je izogniti z nedajanjem odgovorov na določene argumentirane očitke. Na splošno se mi postavlja vprašanje, ali je Slovenija sploh pravna država, ali v naši državi sploh vlada pravica oziroma ali so za vse državljane v Sloveniji postavljena enaka merila. Prav minister dr. Virant je bil tisti, ki se je izjemno zavzemal, da bi bilo tako, se pravi, izjemno zavzemanje za doslednost, načelnost in za tako imenovano ničelno toleranco. Vendar, ko pa gremo korak, dva naprej, pa v njegovih ravnanjih ni tako, kot je bilo v njegovih besedah. Moč je zaslediti dvojna merila, kar pomeni, za nekatere tako, za druge drugače. Primer Gertrude Pepelnik – iz svoje stranke in poslanskega mesta jo je odslovil zaradi povsem majhne uradniške napake. In če dam ekvivalentno na tehtnico odstop ministra gospoda Stepišnika in nepravilnosti gospoda Omerzela, se pravi, dveh ministrov – en minister je odstopil, drugi ni. Ali je to merilo enakosti? Po mojem mnenju je gospod Stepišnik neupravičeno odstopil z mesta ministra, če ga ekvivalentno primerjam z ministrom gospodom Samom Omerzelom. In zopet se postavlja vprašanje enakih meril. Ta merila postavlja dr. Virant. Sami si lahko odgovorite. Nadalje, naslednja primerjava, primer Ivana Vogrina. Ga ne zagovarjam, ne poznam njegovih poslovnih dejavnosti, ampak minister dr. Grega Virant je podal razlog, češ da je proti njemu vloženih več kazenskih ovadb. Ja, drži, res jih je. Ampak, če pogledam ekvivalentno merila, v Uradniški svet dr. Grega Virant imenuje osebe, zoper katere so vložene pravnomočne obtožnice, ekvivalentno, tako kot proti gospodu Ivanu Vogrinu. Ali gre tu za dvojna merila ali je to popolnoma enako? Vidimo očiten primer dvojnih meril, za nekatere tako, za druge drugače. Sicer ne bi omenjal že velikokrat omenjenih letalskih vozovnic, pa se zopet tu vprašam, ali je to za vse enako? Ni. Ker izhajam zaradi svojega predhodnega dela iz lokalnega okolja, pa vem, da to ni danes tema interpelacije, vendar sem izjemno razočaran nad ministrovim delom in ravnanjem do lokalne samouprave oziroma do občin v Republiki Sloveniji. Namesto, da bi občinam kot njihov resorni minister pomagal tudi v teh hudih časih, ki jih občine preživljajo, namesto tega v lokalno okolje vnaša zmedo s svojimi hitrimi, nepremišljenimi ravnanji. Vprašajte župane. Slovenski župani so z njegovim delom izjemno nezadovoljni. Tudi sam sem z delom ministra dr. Gregorja Viranta nezadovoljen.
Hvala lepa. Gospa Valenčič.
Hvala za besedo. Spoštovani! Sama sem še vedno pod vtisi včerajšnje razprave, ki je bila vsebinska, konstruktivna, analitična, je včeraj dejal predlagatelj današnje interpelacije. Tekmovali smo v tem, kdo bo bolj argumentirano predstavil pluse in minuse nove rešitve. In ne glede na izid včerajšnjega glasovanja je bil dan uspešen, pozitiven. Dan, ko si z veseljem lahko poslanec Državnega zbora. Vendar je takih dni premalo, saj je tako, kot na primer ta ponedeljek, ta teden že drugič, izgubljamo čas in energijo za obtoževanje, insinuacije in žalitve. Za razprave, ki niso dostojne Državnemu zboru. Prepogosto smo priča zlorabi institutu, tako poslovnika, kot recimo danes v današnjem primeru ustavnega instituta – interpelacije. In danes me je sram in je nedostojno, da je predsednica Vlade, ves ministrski zbor in smo tudi mi poslanci prisostvoval samopromocijski predstavi poslanca Vogrina, promociji njegovih knjig in njegovih spletni strani. Ta državni zbor postaja teater. Ob prvi interpelaciji ministra Viranta sem dejala, da lahko pričakujemo še kakšno, glede na to, da je poslala praksa, da so interpelirani tisti ministri, ki delajo in imajo rezultate. In če sem prvo interpelacijo lahko razumela kot obrambni mehanizem opozicije, ki se zaradi ministrovega aktivnega in uspešnega delovanja, čutijo ogrožene in zato s takšnimi manevri poskušajo preusmeriti pozornost javnosti iz dobrih zgodb, uspešnih projektov in le-te minimalizirati. Današnjo interpelacijo lahko razumem – in pod to interpelacijo se je podpisal gospod Vogrin – kot reakcijo prizadetega in užaljenega človeka, ki je bil zaradi nekorektnega odnosa do svojih strank pozvan, da zapusti našo poslansko skupino. Razumem jo kot poskus osebne diskreditacije ministra za notranje zadeve Gregorja Viranta in tudi celotne Državljanske liste. Diskreditacija je najboljše orodje, ko zmanjka argumentov. Dejstvo je, da je Gregor Virant moteč kot minister in kot predsednik stranke. Veliko je takih, ki bi se ga želeli znebiti, uničiti. Očitno odpira in rešuje prave probleme te družbe, dregnil je v osje gnezdo, odvzel posameznim privilegiranim skupinam sok, iz katerega so se politično, finančno ali medijsko napajali. Trudi se v politični prostor vnesti novo politično kulturo, ki temelji na konstruktivnosti in sodelovanju, profesionalnosti in strokovnosti, verodostojnosti, strpnosti in transparentnosti. Ima rezultate in se ne vtika v konkretno delo policije, MPU, tožilstva. Marsikateri problem, ki so ga nekateri zavestno potiskali v predal, je spravil na plano in ga tudi uspešno zaprl. Res je, minister Virant zna razburkati javnost, ker odpira prave probleme, ker opozarja na sistemsko korupcijo in na nujo po transparentnosti. Za dobrim konjem se vedno praši. In ta prah dvigujejo napovedana reforma lokalne in državne uprave, uspešne kriminalistične preiskave, sprememba Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, ki zahteva, da se javnosti razkrijejo sponzorske, avtorske, donacijske pogodbe, razkritje slabih kreditov. To so seveda rezultati ministra Viranta pa tudi te vlade in te koalicije. Današnja interpelacija ne govori o delu ministra ali pa o njegovem nedelu, o tem, kaj bi moral narediti, pa je opustil dolžno ravnanje. Današnja interpelacija naj bi bila ogledalo o morali in etiki. Politik stoji in pade na etiki, je večkrat slišan stavek v tej dvorani. Najbrž ne najdemo človeka med nami v tej dvorani, ki ne bi naredil kakšne napake, storil kakšnega greha, pa vendar je velika razlika med napako, kazensko ovadbo, obtožnim predlogom ali celo sodbo. Ne gre posploševati in vse metati v en koš. Tudi sama kdaj pohodim kakšno mravljo ali pa ubijem kakšno nadležno muho, pa zato še nisem mučitelj živali. In današnji interpeliranec, minister Virant, nima nobene ovadbe, nobene obtožnice, nobenega obremenjujočega poročila, ni v nobenem kazenskem postopku. Kar, kot smo slišali za predlagatelja, ne velja. Glede na rdečo nit današnje interpelacije, ne gre spregledati predlagateljstva te interpelacije. Ta vloga je pomembna, saj vsebini daje verodostojnost in iskrenost. Pa se ne bom sama postavljala v vlogo sodnika, še manj v vlogo častnega razsodnika. Vsak, ki spremlja to razpravo, si bo ustvaril svojo sliko in potegnil svoj zaključek. Delim pa lahko le osebno izkušnjo, ki sem jo imela v času, ko je bil gospod Vogrin še poslanec Poslanske skupine Državljanske liste. Se pravi naš član. Takrat so se name dnevno obračali opeharjeni kupci Vogrinovih oken iz Primorske in me prosili naj posredujem gospodu Vogrinu njegove prošnje, da jim bodisi vrne njihov denar ali pa dobavi dogovorjena okna. Prosili so me zato, ker se gospod Vogrin na njihove klice ni odzival. In res je, vsakič, ko so me prosili, sem se o tem z njim tudi govorila, ga prosila in večkrat se je na to tudi odzval. Poklicali so me ti ljudje povedali in povedali, da jih je kontaktiral. In če mi dovolite, takih pisem je bilo že omenjeno s strani vodje poslanskih, je v poslanski skupini ogromno, pa naj preberem enega izmed njih. "Starši so v začetku avgusta 2011 pri podjetju Interles - Belcont s pogodbo naročili sedem oken in vplačali 50-odstotno aro. Okna naj bi bila dobavljena in zmontirana v 30–60 dneh. Dva tedna pred iztekom pogodbenega roka je postalo jasno, da se Interel pogodbe ne bo držal, saj kljub našim večkratnim dnevnim pozivom nismo uspeli izvedeti natančnega dneva montaže. Pravega sogovornika ni bilo, zgolj ustno smo bili tako s strani Interesa seznanjeni, da bi lahko morebitni nov dobavni rok bil prvi teden v novembru. Po mnogoštevilnih klicih in elektronskih sporočilih smo dosegli le nekakšno ustno pojasnilo, da je vračilo vplačane are zaradi težke likvidnostne situacije težko izvedljivo. Zato smo naivno privolili, da se dobavni rok sporazumno podaljša do 10. decembra. Kot odškodnino za 100 % prekoračen dobavni rok, pa Interles brezplačno izdela še tri dodatna okna. Seveda se tudi tega roka v Interlesu niso držali, temveč so nas popolnoma ignorirali brez vsakršnega pojasnila. 7. februarja 2012 smo podjetje Interles ponovno pisno pozvali k reševanju težave, a odgovora v kakršnikoli obliki nismo sprejeli. Ker tudi preko telefona nismo uspeli stopiti z njim v stik, smo pridobili novo mobilno številko, v tem času je namreč gospod Vogrin postal poslanec. Oče se je pogovarjal z njim in gospod mu je zagotovil, da bo proučil dokumentacijo in posredoval odgovor do konca tedna. Ponovno se je izkazalo, da so tudi to bile prazne obljube, kajti gospod Vogrin spet ni držal obljube. Njegovo ravnanje v celotnem času našega poslovnega odnosa je bilo v duhu zavajanja in zavlačevanja." In zaključuje: "Na podlagi lastnih izkušenj in izkušenj mojih staršev z gotovostjo lahko zatrdim, da poslanec Vogrin ne drži svojih lastnih obljub niti z naše strani ni zaupanja vredna oseba. Tovrstni posamezniki naj ne bi imeli kaj iskati v slovenskem političnem prostoru, še manj je gospod Vogrin primeren za poslanca kljub dejstvu, da ima vsak posameznik pravico biti voljen in izvoljen." Ker je danes tekla beseda oziroma v tej interpelaciji teče beseda tudi o porabi sredstev poslanskih skupin, v rokah imam poročilo Komisije za preprečevanje korupcije iz 29. novembra 2012, ki pravi: "Mag. Ivan Vogrin, nepovezani poslanec, je s svojim ravnanjem izpolnil znake korupcije, kot jo opredeljuje 1. točka 4. člena Zakona o integriteti in preprečevanju korupcije, s tem, ko je v nasprotju z dolžnim ravnanjem uradne osebe kršil načela gospodarne in učinkovite rabe sredstev ter pravni osebi Vinestra, d. o. o., oziroma drugim fizičnim osebam neposredno omogočil premoženjsko korist. Omenjeno ravnanje poslanca predstavlja zlorabo javne funkcije." Govorijo torej dejanja in ne besede. Pa naj zaključim. Vsi očitki v interpelaciji so neutemeljeni, nimajo nobene povezave z delom ministra. Očitno je namen predlagatelja javno oblatiti ime Gregorja Viranta in Državljanske liste, ker je Gregor Virant več kot očitno uspešen, delaven, prodoren minister in politik.
Hvala lepa. K besedi se je javil mag. Vogrin.
Da pojasnim zadnjo navedbo. Gospa Valenčič, ko je bilo to objavljeno, je bilo na vseh televizijah. To je bilo objavljeno na vseh televizijah, v vseh časopisih, tako da nič nenavadnega. Nenavadno je samo to, da je ta prijava šla na davčno upravo. Davčna uprava je naredila v tem podjetju preiskavo in izdala poročilo. Pa tudi to poročilo davčne ste vi dobili kot poslanka, vsi poslanci ste dobili – ker jaz to pošiljam, včasih nekateri so jezni – vsi mediji so dobili, tega pa niste povedali. In da je davčna ugotovila na osnovi prijave protikorupcijske komisije, da ni nobenih znakov, da je vse v redu. Veste, zakaj je pa v mojem primeru KPK tako hitro odreagiral. Jaz sem dal prijavo, utemeljeno, za vaš primer. KPK je najbrž niti v roko ni vzel, ker je Alenka Vidic seveda žena od člana senata. Jaz pa nisem najel takšnega podjetja, ki bi bilo v kakršnemkoli sorodstvenem razmerju. In seveda, čisto korektno je bilo vse narejeno in tudi dokazala je preiskava davčne, odločbo smo dobili, vsi te jo dobili. Vidite, to je iskanje resnice in pravice. Samo do sem pridemo, da nekoga oblatimo. In zakaj se je KPK zrušil? Ker je imel tak način dela – selektivno. Tisti, ki so dajali delo njim in njihovim družinskim članom, niso bili nikjer omenjeni, da je bilo kaj narobe. In to je samo sum, davčna pa naredi preiskavo in ugotovi, ali je to res ali ne. In je naredila in vi ste to odločbo dobili in ste nepošteno sedaj ravnali, ker ste pokazali samo eno odločbo oziroma nek sklep komisije, morali bi še drugo. To je to. Zdaj se bom pa res nazadnje oglasil, kar se tiče Interlesa, Interles - Belconta. Vi ste lepo prebrali, da je šlo za podjetje Interles - Bencont, seveda, nekdo vam že mora piarovsko svetovati. Verjetno Propiar, da tako lepo preusmerjate pozornost iz Gregorja Viranta na Ivana Vogrina. Kaj sem jaz interpeliran? Zadnjič bom dal pojasnilo. Seveda, nekaterim našim strankam nismo dobavili oken. Pa veste koliko jih je? Približno 20. V skupni vrednosti cirka 85 tisoč evrov. Jaz si hudo, še vedno, prizadevam, boste videli, da mi bo uspelo, da bom začel s podjetjem spet delati. Jaz nisem dolžan pravno formalno tem strankam, fizičnim osebam vrniti denar. Jaz lahko rečem, vam je podjetje dolžno, dokažite mi, da sem vzel kaj denarja s podjetja, in bi se pravno formalno opral. Ne, jaz sem vsem tem strankam poslal dopis, da ko bom v finančnem stanju, takšnem, jim bomo ali okna naredili ali denar vrnili. Sem to naredil in bom tudi naredil. In stanovanje smo prodali zato, ker smo fizičnim osebam vrnili denar. Pa dajte vi, politiki, enkrat nekomu nekaj vrniti [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ste dolžni, gospod Brulc, ste dolžni. [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] [[…]]Prihodnost! Razumete. Tako da, glejte, jaz se ne želim tukaj kregati, jaz nisem interpeliran. Če bi, pa jaz namenoma nisem šel brati zdaj teh pisem, ki pošiljajo. Ker, ko je bila vložena interpelacija, pa naj vam pokažejo v Državnem zboru, koliko pošte je sem priromalo. Ljudje pošiljajo dokumente, navedbe. Jaz se pa s tem nisem hotel ukvarjati, so prišli novinarji, pa sem to dal novinarjem. Razumete, to ni moje delo. Jaz se s tem nočem ukvarjati, nočem brati tukaj pisem, ki jih je kdo pisal, ki ga je kdo spodbudil in tako dalje. In zadnjič odgovarjam na navedbe okoli mojega podjetja, poslovanja podjetja moje odgovornosti. Jaz še niti obtožnega predloga nimam, to je samo sum in se delajo preiskovalna dejanja, v času preiskave bo mogoče ugotovljeno, da pa Ivan Vogrin nič ni kriv. Dal sem ministru danes eno razveljavitev sodbe in eno prijavo, ki je bila, kjer je sodišče zavrglo prijavo. O tem pa nihče ne govori, pa na spletni strani sem objavil, pa vam sem poslal gospa Valenčič. Glejte, seveda, jaz še vedno govorim – in s tem bom zaključil –, obžalujem, kaj se je zgodilo s podjetjem. Vendar, kar moram popraviti, čisto moralno etično, bom. In kar lahko popravim, bom. Določenih stvari se ne da. Fizičnim osebam, ki pa je moje podjetje, vseeno v kakšni lastniški strukturi sem bil, ali sem bil 100 % lastnik ali 25, bom pa jaz vrnil denar ali naredil okna. Samo ne ubijte me. 9-krat ste me ubijali v Državnem zboru z jemanjem imunitete. Ste si prebrali mojo 9 strani dolgo pismo. Ubiti me ne smete! In ne ubijati državljanov Slovenije! Mediji niti več ne poročajo, koliko samomorov je. Namen take medijske torture je, da ljudje napravijo samomor, obupajo, se zapijejo, izgubijo upanje. In tudi današnja interpelacija – je vprašanje, kaj bo prinesla. Kljub temu se je treba boriti za pravico in resnico, čeprav ni upanja na uspeh, kajti Vaclav Havel, pa saj njega so isto obravnavali, samo 30 let nazaj, je bil zaprt, je bil vse, zato, ker se je boril za pravico in resnico. Veste, kaj je on rekel? Upati pomeni delati stvari, ki imajo smisel, ne da bi zagotovo pričakovali uspeh. In ta interpelacija ima smisel. Pa četudi zdaj izgleda, kot da sem jaz interpeliran. In seveda, to je tudi bilo za pričakovati, saj so mene opozorili: "Ne vlagaj interpelacije. Veš, kaj bo vse, saj to bo bolj po tebi letelo kot po Gregorju Virantu!" Ampak nič ni to hudega. Gospa Kristina Valenčič dajva še malo ta pingpong, potem pa zaključimo. Na upravni enoti vam Gregor Virant drži mesto načelnice, da vam poslanski mandat odteče, in potem se boste vrnili. To je etika. Razumete. In potem jaz razumem, da morate vi za njim stati tudi, če bi pobijal. Birokratski morilci so umorili Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Na vrsti je gospod Presečnik, izvolite. Se opravičujem, replika, gospa Valenčič.
Glede na to, da sem bila izzvana, bom samo to rekla. Živi bili pa vidjeli!
Gospod Presečnik, imate besedo.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi! Saj ne vem točno, jaz se v takih primerih po navadi ne oglašam, ampak na današnji seji sem pa odločil, da nekaj besed le spregovorim. Ampak prve tri ure in pol, če se ne motim, je bila v glavnem pozornost preusmerjena na neke notranje odnose ali pa spore, če hočete, znotraj ene od poslanskih skupin in na težave ene od slovenskih firm, za katero mi je seveda žal, žal mi je vseh teh zaposlenih, ki so očitno bili v tej firmi, katere lastnik je eden naših poslanskih kolegov. Ampak, zdaj vas pa sprašujem vse skupaj, ali smo se kdaj pogovarjali o težavah mnogih, tisoče zaposlenih, ki so izgubili delo v posameznih gradbenih podjetjih, kot so Primorje, Vegrad, Kraški zidar, samo največje sem naštel, SCT in še mnogo takih. Nikoli se nismo pogovarjali, tudi nobena od vlad se, žal, ni kaj dosti ukvarjala s temi problemi, ampak firme so šle enostavno v stečaj. Ne vem točno, kako bi imenoval današnjo interpelacijo, ampak vse skupaj je, morate priznati eni in drugi, na vseh straneh, v vseh poslanskih skupinah, je nekako čudna. Ampak to, kar je prej kolegica Kristina Valenčič rekla, da se opozicija počuti ogroženo, moram reči, da se jaz ne počutim ogroženega. Tudi nisem podpisal interpelacije in tudi današnja razprava kot moja razprava zagotovo ne bo prinesla k temu, da bi se počutil ogroženega. Je pa res, da sem se počutil v kar nekaj mandatih v preteklosti mnogo bolj koristnega, tudi takrat, ko sem bil v opoziciji. Zdaj se počutim popolnoma, priznam, nekoristnega, ker pač pri večini stvari ne morem, žal, kaj dosti pomagati. Samo ena stvar bom omenil, in če mi bo podpredsednica vzela besedo, mi jo pač bo, ker mislim, da ta stvar ni omenjena v interpelaciji; stvari, ki so v interpelaciji, bodo tako ali tako mnogokrat komentirane s strani drugih kolegic in kolegov poslancev. Pa tudi ne bom govoril o občinah, ki so očitno tema dr. Viranta, pa je bila že tudi dostikrat omenjena, zato o tem ne bom govoril, mislim, da sem to govoril na današnji jutranji seji dveh odborov, o tem ukinjanju ali pa združevanju občin. Jaz trdim, da je treba naloge občin združevati in ne vznemirjati ljudi po terenu z ukinjanjem in tako naprej, tistega dela, našega upravnega dela v naši državi, ki praktično še edino dobro funkcionira, malo mu še manjka denarja, pa bi funkcioniral odlično. Govoril bom pa o temi, ki sem jo že večkrat odpiral ali pa za njo izkoristil to govornico ali ta mikrofon, to je pa zmanjšanje prisotnosti države na lokalnem nivoju. Ali pa, če hočete, bolj pravilno je, dostopnost državljank in državljanov do institucij države, kjerkoli. To dostopnost z vsakim letom bolj zmanjšujemo, možnost dostopa, nekega normalnega dostopa do institucij države zmanjšujemo. In zakaj to govorim danes pri interpelaciji notranjega ministra dr. Viranta? Zaradi tega, ker, prvič, verjamem – tega dokaza seveda nimam –, verjamem, da dr. Virant v funkciji takratnega ministra in sedanjega ministra ni glavni motor tega zmanjševanja prisotnosti, je pa zagotovo glavni promotor tega, to pa zagotovo. Motorji so na posameznih resorjih, v posameznih ministrstvih in tako dalje. Še enkrat, zakaj omenjam dr. Viranta s tem v zvezi, bom to svojo trditev razvil na enem konkretnem primeru. Namreč, dr. Virant je, mislim, da je bilo to oktobra 2006, odpiral nov upravni center v Mozirju. To je bila naložba, s katero je takratno področje Zgornjesavinjske doline združilo vse državne institucije plus občino v enem objektu, prej so bili razpršeni po celem kraju, bi rekel, tudi v nemogočih razmerah. In dr. Virant je takrat na tej otvoritvi kot glavni govornik vzel ta primer kot primer odlične prakse ali dobre prakse, se običajno reče, ali pa primer racionalizacije. Isti primer je dr. Virant navajal tudi pri, kdaj je bilo to, pomladi, pred dobrim letom, na predstavitvi kandidata za ministra za notranje zadeve ali hearingu, kot mu rečemo, to sledi iz magnetograma, zopet kot primer dobre prakse Upravni center v Mozirju, kjer so združene te državne institucije. In kakšen je rezultat, kakšna je slika na današnji dan? Jaz se bojim, da bo ta upravni center počasi postal hiša strahov. Namreč, vse institucije se ali izseljujejo, o eni smo pretekle dni govorili, pri davčnih uradih in davčnih upravah pa med tistimi, ki so ostali, ni tega, ampak je tam neko vložišče za eno gospo, ki dvakrat na teden sprejema neke vloge ali karkoli že sprejema. Torej, nekatere se ukinjajo in izseljujejo, pri nekaterih se pa njihov obsega dela in število zaposlenih bistveno zmanjšuje. To sicer lahko imenujemo racionalizacija, jaz pa temu rečem zmanjševanje dostopnosti za državljanke in državljane. In zakaj rečem, da ni racionalizacija? Bom vzel samo primer Geodetske uprave, namreč, ko je v tej izpostavi geodetskega urada službo zapustil, zaradi smrti, en zaposleni, na lokalnem nivoju geodetski urad ni dobil dovoljenja za novo zaposlitev, pač pa so ta minus ena izkoristili na centrali Geodetske uprave Republike Slovenije. In znotraj se je fino število pošlihtalo, kot rečemo, ta izpostava pa z leti zaradi krčenja števila zaposlenih ne bo več potrebna in pač te institucije ne bo več. Ampak to, spoštovani kolegice in kolegi, velja popolnoma za vse izpostave državne uprave na konkretno tem lokalnem nivoju, takšnih lokalnih nivojev pa je kolikor hočete. In kakšna je posledica? Posledica je ta, da imajo državljani od, ne vem, nekateri so že zdaj imeli po 30 kilometrov daleč do teh institucij, zdaj bodo imeli pač 70 kilometrov ali celo še več. Govoril pa sem to zaradi tega, ponavljam, ker dr. Virant, verjamem, zopet ni glavni motor tega, je pa glavni promotor. In trdim, da to ni racionalizacija. In to, kar je bilo v preteklosti, je dobra praksa, to kar je pa zdaj, pa ni dobra praksa. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Presečnik. Mag. Matej Tonin, potem [[…]]trenutek, gospod Tonin, gospod Tanko, postopkovno. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana predsedujoča, danes imamo tukaj točko interpelacija o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve dr. Gregorja Viranta. Mi danes ne obravnavamo interpelacije zoper državno sekretarko ali državnega sekretarja. Ministra Viranta v dvorani ni že dve tretjini časa, ko obravnavamo to interpelacijo. Hodi po kuloarjih, bled, ne vem sicer, kaj tam počne, srečam ga na tem hodniku, na drugem hodniku, v dvorani, kjer bi lahko na očitke, ki jih imajo poslanci, odgovarjal, ga pa ni. In predlagam, da če imamo to interpelacijo o delu ministra, da pač zagotovite udeležbo ministra pri tej točki dnevnega reda. Ne moremo se mi zadovoljiti z neodgovori, z ignoranco Državnega zbora. Ne vem, ni službeno odsoten, v Državnem zboru hodi po hodnikih, v dvorani ga pa ni. In naredite nekaj, da bo ta institut interpelacije dobil neko težo v Državnem zboru. Tudi prav je, da minister odgovarja na očitke. Saj to ni interpelacija Državljanske liste, ni interpelacija Vogrina, ni interpelacija tistih preostalih devetih podpisnikov interpelacije Slovenske demokratske stranke, ampak ministra. In naredite red v Državnem zboru. Prostim, da zagotovite udeležbo ministra ali pa prekinete sejo za čas, ko je minister zadržan. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Tanko, za vaš postopkovni predlog. Jaz se strinjam, da je skrajno nenavadno, da ministra tukaj ni z nami in da bi bilo primerno, da bi bil, da bi lahko odgovoril na kakšno vprašanje, kakšne pomisleke, vendar mi žal poslovnik ne daje nobenega orodja, da bi ministra pozvala k tem, da je prisoten. Lahko tudi ni. Ker pa se načeloma strinjam z vami, da bi pa vendarle pretežni čas bilo dobro, da je prisoten, lahko tudi kakšen trenutek manjka, to bomo seveda opravičili, me verjetno minister sliši in napovedujem, da pa bom v nadaljevanju, če se nam pa ne bo pridružil v kratkem času, prekinila sejo, da pride potem v dvorani. Zdaj pa nadaljujemo z razpravo. Na vrsti je mag. Tonin, potem Branko Kurnjek, Franc Breznik in Franc Pukšič.
Spoštovani kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Če bi v tej dvorani na tem sedežu sedal minister Virant, bi mu povedal, zakaj ima takšne težave oziroma zakaj je to že druga interpelacija zoper njega. Čisto preprosto, ker se ne drži enostavnega svetopisemskega reka, ki pravi: Kdor je brez greha, naj prvi vrže kamen. Gospod Virant je teh kamnov kar nekaj zmetal, sem in tja, nekaj na gospoda Vogrina, na gospoda Simčiča, gospoda Ambrožiča in tudi na številne poslance Pozitivne Slovenije. In najverjetneje je tudi napoved poslancev Pozitivne Slovenije, da bodo podprli to interpelacijo, posledica metanja teh besednih kamnov. In morda, če so moje informacije pravilne, da bo predsednica Vlade vezala zaupnico na to glasovanje, to zgolj potrjuje, da je nezadovoljstvo v Pozitivni Sloveniji zaradi tega odnosa, ki so ga imeli znotraj koalicije, zelo veliko, in da se bodo vrste spravile v red, bo morda treba vezati tudi zaupnico. Zdaj, problem, ki ga ima gospod Virant, je, da eno so njegove besede, drugo pa so objave v častniku Dnevnik. Zdaj tukaj gre za dve pomembni razliki in vsak državljan se najverjetneje sprašuje, komu naj verjame, ali besedam gospoda Viranta ali tistemu, kar je zapisano v dnevniku. Doslej pa ni bilo še nikakršnih prizadevanj oziroma vloženih tožb, da bi se navedbe Dnevnika ovrgle oziroma, da bi se izpodbijalo tisto, kar je bilo tam zapisano. Imamo tudi težave številni opozicijski poslanci, ker je bistvena razlika med tistim, kar je ugotovila KPK, in tistim, kar je zapisal Dnevnik. In jaz sem prepričan, če se bodo te stvari razčistile, da se bo ugotovilo, kaj je zdaj resnica, potem bodo tudi težave manjše in bo število vloženih interpelacij manjše. Ampak, da ne bo kdo narobe razumel, da želim banalizirati to zgodbo v zvezi s kartami in kakorkoli, tukaj gre za, recimo, bom rekel, morebitno potencialno oškodovanje državnega premoženja v višini par tisoč evrov. Jaz se bom raje posvetil področjem, kjer lahko pride do večmilijonskega oškodovanja oziroma škode za državo Slovenijo. In sicer je eno izmed takšnih področij reforma lokalne samouprave oziroma napoved ukinitve več kot sto občin v Sloveniji. Jaz ministra še vedno nisem slišal, da bi minister od te napovedi odstopil, da bi se pomaknil nazaj. Minister se tem besedam še vedno ni odrekel. In če se minister tem besedam ni odrekel in če piše v reformnem programu te vlade, katere član je, na šesti strani, da se bo nekaj z občinami dogodilo, potem jaz lahko upravičeno verjamem, da še vedno drži beseda in da je še vedno gospod Virant na stališču, da bodo občine ukinjale. Razlogi, ki se jih navaja za ukinjanje občin, naj bi bili stroški. Tukaj imamo zdaj dve dilemi, ali stavimo na lokalno demokracijo oziroma se ukvarjamo s stroški. Ocena Nove Slovenije in krščanskih demokratov je, da lahko ohranimo sedanji nivo lokalne demokracije in kljub temu zmanjšamo stroške za občine oziroma lokalno demokracijo. Mi smo že pri tisti prvi interpelaciji govorili, da rešitev ni ukinjanje slovenskih občin, ampak da je rešitev racionalizacija njihovega poslovanja, kar pomeni, da bi morala država sprejeti usmeritve in ureditev, ki bi male občine spodbujale k skupnim občinskim upravam. Nekatere se tega že poslužujejo, vendar bi morali biti ti postopki in ti procesi še bolj intenzivni. Vprašati se moramo tudi, zakaj so te male občine sploh nastale. Nastale so zaradi tega, ker so veliki mestni centri, mestni konglomerati, pozabili na določene odročne kraje v občini. Oziroma, če sem še bolj natančen, da bom še bolj plastičen, zakaj je v nekdanji veliki občini Domžale, katere občan je tudi gospod Virant, zakaj so iz tega nastale občina Moravče, Lukovica, Mengeš, Trzin. Zakaj? Zaradi tega, ker je center pozabil na te dele občin, in ljudje so želeli sami odločati o svojem denarju, kaj in kako se bodo določene stvari naredile. In zdaj mi ukinjamo tisto, kar so si ljudje želeli, in tisto, kar danes dobro deluje. Argumenti za to pa so stroški in korupcija. Za stroške sem že povedal, da se jih da zmanjšati, brez da ukinjamo občine in brez da zmanjšujemo nivo lokalne samouprave, s tem da spodbujamo in nagrajujemo skupne občinske uprave. To je ena stvar. Druga stvar, da je argument za ukinitev manjših občin korupcija, ta argument je zelo slab in ne drži. Pojdite prebrati časopise, glejte okoli sebe in se vprašajte, ali so majhne občine problematične in težavne z vidika korupcije – in odgovor je ne. Velike korupcijske zadeve in afere so se zgodile v dveh največjih slovenskih občinah. Ne v dveh najmanjših, ampak v dveh največjih! In priložnosti za korupcijo je največ tam, kjer je najmanj nadzora in je več denarja, to pa je v velikih mestnih občinah. V malih občinah, pod 5 tisoč prebivalcev, kjer se ljudje praktično vsi med seboj poznajo, vsi vedo, kdo je s kom v žlahti, in vsi vedo za vsak evro, kje se bo kaj investiralo, tam velikih zgodb in velikih priložnosti in možnosti za korupcijo enostavno ni. Jaz resnično pričakujem, da bo minister Virant priznal in spoznal to zmoto v zvezi z reformo lokalne samouprave, da bo vendarle videl, da je to eden izmed delov naše javne uprave, ki deluje dobro, da je to eden izmed delov, ki je v teh zadnjih 10, 15 letih prispeval največ k razvoju naše države. Pojdite si pogledati kakšne stare slike, kako so izgledali kraji pred 15, 20 leti, in kako izgledajo danes. Jaz imam sorodnike iz Stuttgarta, ki nas ob večjih praznikih sem ter tja obiščejo, in ko potujejo po Sloveniji, ne morejo verjeti svojim očem, kako je Slovenija v zadnjih desetih letih napredovala, zlasti na področju izgradnje infrastrukture. In zdaj te stvari, ki so bile dobre, ki so učinkovite, ki so nam pomagale, da se izboljšujemo, bomo pa na nek način ukinjali oziroma povzročali težave. Če je Slovenija država, ki želi staviti na turizem kot eno od temeljnih gospodarskih panog, potem je urejena infrastruktura osnoven in nujen predpogoj. In kdor ima vizijo, kdor dolgoročno razmišlja in gleda, potem ve, da takšen pristop, kot ga je ubral minister Virant, enostavno ni primeren in ni prav, ker ljudje so se za takšen nivo lokalne demokracije odločili sami na podlagi referendumov. Kaj – ali bomo potem ljudem zanikali to samoodločbo in to odločitev za občine? Jaz mislim, da kot demokrati, zlasti pa v Državljanski listi kot Liberalni demokrati na te stvari ne morejo pristati, če spoštujejo voljo ljudi. Seveda pa obstaja mnogo možnosti, da ta sistem izboljšamo, ga naredimo bolj racionalnega. Enega sem že večkrat ponovil in ga bom še enkrat ponovil, to so skupne občinske uprave, kjer se lahko stroški majhnih občin zmanjšujejo. In druga stvar, ki na prvi pogled zdi zelo draga in zelo nemogoča, pa je uvedba drugega nivoja lokalne samouprave, to je uvedba pokrajin. Pokrajine bi prevzele funkcijo, da bi koordinirale te majhne občine med seboj, ker jih številni kritizirajo, da zaradi parcialnih interesov in da zaradi številnih majhnih občin večji infrastrukturni projekti ne morejo biti izvedeni, ker se župani enostavno med seboj ne morejo dogovoriti. To vlogo bi lahko prevzela pokrajina. Pa zato ni potrebno nobenih novih zaposlitev, nobenih novih javnih uslužbencev, ampak zgolj del nalog, ki jih danes opravlja država preko upravnih enot, se prenese na pokrajine, in del nalog, ki jih danes opravljajo občine, se prenese na pokrajine, in imamo neko dobro zaokroženo celoto. Kot sem rekel, jaz še vedno pričakujem, da bo minister priznal svojo napako, da je bila izjava o ukinitvi stotih občin nepremišljena in nepotrebna, da bo od tega koncepta odstopil in da bo začel drugače delati. Zaenkrat jaz te njegove izjave še nisem slišal. In kot sem rekel, v reformnem programu Vlade, ki smo ga nedavno dobili, na 6. strani še vedno v tej smeri piše. Druga stvar, ki jo želim tudi omeniti poleg lokalne samouprave, kjer se ne morem strinjati z ministrom Virantom, je področje urejanja slovenske javne uprave. Če kaj, potem je treba ministru Virantu priznati, da je eden izmed, rekel bom, očetov oziroma najbolj zaslužnih za sedanjo ureditev in sedanji sistem slovenske javne uprave. Torej, to kar imamo, je neposredno delo ministra Viranta, ali iz vlad pred letom 2004 ali iz vlade 2004–2008, in tudi sedaj pokriva to področje. In plačna lestvica, odprava plačnih nesorazmerij, to je vse delo in avtorstvo, pod katerim je podpisan gospod Virant. Skratka, če mu priznamo, da je odgovoren za sedanjo situacijo v javni upravi, potem mu moramo tudi priznati, da je najbolj odgovoren za spremembe v tej javni upravi, kot tisti, ki je ta sistem ustvaril, in tudi tisti, ki je danes formalno zanj zadolžen. Ogromno je bilo izrečenih besed, nekoliko manj dejanj, ampak kljub vsemu mislim, da se bomo vsi v tej dvorani lahko strinjali, da si bomo lahko privoščili samo takšno javno upravo, kot jo bomo lahko tudi plačali. Ali si priznamo ali pa si ne, je pa današnja javna uprava prevelika in tudi neučinkovita. Da je prevelika, govorijo številke. Če pogledamo samo zadnjih 20 let. Vprašati se moramo, zakaj je bilo v zadnjih 20 letih v slovenski javni upravi zaposlenih 40 tisoč javnih uslužbencev več oziroma če postavimo vprašanje drugače, zakaj je pred 20 leti Slovenija lahko prav tako kot država funkcionirala s 40 tisoč javnimi uslužbenci manj. Zakaj? V času krize, ko je ta država v realnem sektorju izgubila 90 tisoč delovnih mest, jih je javna uprava pridelala 6 tisoč. To so podatki. In kljub temu, da dolgoletni in znani sindikalist Štrukelj pripoveduje, da je pripravljen na borbo z vlado, jaz pričakujem, da ga ta vlada vpraša: "Na kakšno borbo?" Na borbo – kaj – do dokončnega uničenja države, na borbo do dokončnega uničenja javnega sektorja? Glejte ta borba gospoda Štruklja je zelo podobna borbi neke stranke, ki sama pravi, da se bori za upokojence. In kaj ta stranka dela? Ta stranka praktično ne pristane na nobene reforme in na nobene posege, skratka na nič, da bi v državi karkoli spremenili zato, da bi imel jutri upokojenci lahko višje penzije oziroma vsaj isti nivo penzij. S tem, ko praktično vsako vlado blokira, da se nič ne spremeni, s tem zgolj in samo dosega to, da bodo pokojnine v prihodnjih letih in v prihodnosti še naprej realno padale. To je čista resnica. In če imamo zdaj v parlamentu nek takšen subjekt, imamo na drugi strani pri sindikalistih podoben subjekt. Nekoga, ki se bori, da se nič ne spremeni, čeprav ve, da ta sistem, ki ga imamo zdaj, da je nevzdržen in da pelje v pogubo. In dlje, ko bomo odlašali s spremembami in popravki sistema, bolj bodo stvari in ukrepi, ki jih bo treba prevzeti, boleči, žal. In zato od ministra Viranta pričakujem več iniciative zlasti v pogovorih s sindikati, da pač jim pove, da jim nalije čistega vina, kako stvari stojijo, in da s takšnimi izjavami, da smo pripravljeni na boj, da smo pripravljeni za to, da se nič ne spremeni, uničiti tudi državo, da to enostavno ne gre. Se pravi, jaz nisem videl nobenega negodovanja ali pa nestrinjanja, da je slovenska javna uprava prevelika, ker najverjetneje na dane podatke je. Druga moja teza je, da je slovenska javna uprav neučinkovita. Neučinkovita pa je zaradi tega, ker so v tej javni upravi plačani vsi enako. Garači, tisti, ki so neškodljivi, in celo tisti, ki so za delo države zelo škodljivi. Vsi ti trije tipi javnih uslužbencev so plačani enako. Tisti, ki v tej javni upravi izgoreva, ali za "šalterjem" ali v kakšni pisarni dela 10 ur in več, tudi kaj na svoje lastne stroške in na svojo lastno pobudo, je nagrajen ravno toliko kot tisti, ki praktično s svojimi odločitvami in nedelom povzroča škodo državi. In takšen sistem, ki ga imamo, je nespodbuden, ne motivira uslužbencev k pravemu delu. In enostavno se slej ko prej številni vprašajo, ali je vredno riskirati moje zdravje za to, da se praktično nič ne spremeni in da se mi tisti, ki so isto plačani kot jaz, pa ne delajo nič, kvečjemu še smejijo. V času naše vlade – pa se ne želim vračati zato nazaj, da bo kdo spet izrekel kakšno obtoževanje ali kdo je kaj naredil, ampak vam samo želim predstaviti koncept. Jaz se spomnim, da smo v času naše vlade razmišljali, da bi maso denarja, ki je namenjena za regrese javnih uslužbencev, namenili za nagrajevanje najbolj pridnih javnih uslužbencev. V sistemu, ki smo ga imeli in ko so nam še javne finance to dopuščale, so bili lahko najboljši javni uslužbenci nagrajeni z nekaj 10 evri, praktično to ni nobena motivacija. Če želimo resno nagrajevati javne uslužbence, potem je treba za to zagotoviti večje zneske. Edini način je, da maso, ki je namenjena za regrese in ki ga vsi dobijo enaki, pridni, ne pridni, na nek način uporabimo za to, da nagradimo tiste najbolj pridne javne uslužbence. O teh stvareh se je takrat razmišljalo. Danes o tem več ,vsaj da bi jaz vedel, ne razmišlja. In še ena stvar, ki jo pogrešam v javni upravi, je tudi več odgovornosti. Žal je v javni upravi vse prevečkrat odgovornost kolektivna, torej, odgovorni so vsi, največkrat smo pa tako ali tako politiki krivi za vse, ampak poskušati bi pa mogli vsaj uveljavljati sistem za več odgovornosti tudi na nivoju čisto posameznih uradnikov. Spet se bom vrnil na leto 2012, 2013. Najverjetneje se boste spominjali, da je takratna naša vlada v proračunu za leto 2013 predvidevala znižanje mase plač za minus 6,5 odstotkov. In to znižanje je bilo naloženo predstojnikom posameznih oddelkov, enot javne uprave, torej, da tisti, ki vodi posamezni oddelek, najlažje predvidi, kako in na kakšen način bo lahko maso plače za 6 in še nekaj odstotkov znižal v svojem oddelku. Meni se je zdel to zelo smiseln predlog, dober koncept, ker je uporabljal princip subsidiarnosti. Predstojniki imajo najboljši vpogled, kdo v njihovem oddelku dela, kdo dela slabo, in morda tudi najboljši uvid, kje se da kakšno stvar še privarčevati in zmanjšati. Ampak, kot se je vlada zamenjala, je gospod Virant spremenil koncept in tega ni naložil predstojnikom, ampak je šel sam v neposredna pogajanja s sindikati , se sam dogovoril za neko znižanje, kar je seveda predstavil kot velik ali pa zelo pomemben dosežek te vlade. Zdaj, vprašajmo se realno, do tega znižanja, bi prišlo kljub temu, samo s to razliko, da bi po našem predlogu znižanje opravili predstojniki oddelkov, po predlogu gospoda Viranta je bilo pa v dogovoru s sindikati to znižanje upravljano za vse enako, torej za tiste, ki garajo, kot tudi za tiste, ki so nekoliko manj pridni. Če počasi zaključim, bom rekel, če je gospod Virant avtor sedanje ureditve javne uprave, potem od njega upravičeno pričakujemo, da bo tudi motor, kot so danes številni se izražali, sprememb v tej javni upravi. Da ta javna uprava potrebuje spremembe, je dejstvo, dlje kot bomo z njimi odlašali, težje nam bo. Če je kaj vizionarskega v tej vladni koaliciji, potem mora s temi spremembami nemudoma začeti.
Hvala lepa. Besedo je prosil gospod minister dr. Gregor Virant.
Ja, javljam se k besedi, ker tako, kot sem rekel na prejšnji interpelaciji, da ko razpravlja gospod Tonin, odpre teme, o katerih je pa res smiselno razpravljati, ker gre za vsebino, ker gre za problemska vprašanja, gre za vprašanja politike države. In tokrat ste odprli vprašanje javne uprave in pa stroškov dela v javnem sektorju in plačnega sistema v javnem sektorju in tako naprej. Večkrat se govori, tudi v Državnem zboru se je večkrat govorilo o tako imenovani plačni reformi javnega sektorja. In večinoma se govori zelo zelo na pamet, tudi v medijih se o tem govori večinoma zelo zelo na pamet. Sem pa pred nekaj dnevi, mislim, da je bilo dva dni nazaj, na Pop TV videl en zelo korekten, strokovno korekten prispevek o gibanju števila zaposlenih in plačne mase v zadnjih letih. Sem bil kar začuden, redkokdaj se zgodi, da novinarji tako zahtevno problematiko tako korektno zgrabijo in opišejo. Poglejte, plačna reforma v javnem sektorju se je začela leta 2002 kot posledica ugotovitve, da v plačnem sistemu javnega sektorja vlada totalen kaos. Totalen kaos zato, ker je ta plačni sistem urejalo na stotine kolektivnih pogodb, zakonov in podzakonskih predpisov. Vsaka dejavnost se je urejala po svoje, vsak sindikat je imel možnost, da s svojim ministrom izbori, izpogaja neke dodatne pravice, neka povišanja plače. In to je vodilo v plačni stampedo, zaradi katerega so plače v javnem sektorju med letom 1994 in 2002 rasle hitreje kot plače v gospodarstvu. Ves čas je rast plač v javnem sektorju prehitevala rast plač v gospodarstvu. In potem je leta 2002 prišla tako imenovana plačna reforma javnega sektorja – Zakon o sistemu plač v javnem sektorju. Tedaj je vlado vodil dr. Janez Drnovšek, minister, ki je bil za to pristojen, je bil Rado Bohinc, sam sem bil takrat na ministrstvu državni sekretar, ne sicer zadolžen za področje plačnega sistema, pa vendarle sem od strani te stvari spremljal in mislim, da je bila potegnjena s tem plačnim sistemom dobra poteza. Od leta 2002 naprej – če samo maso plač gledamo oziroma višino, nivo plač – vidimo, da se je trend v hipu obrnil. Od leta 2002 pa tja do leta 2008, so plače v javnem sektorju začele krepko zaostajati za rastjo plač v gospodarstvu. To je med drugim pripomoglo tudi k temu, da je Slovenija lahko prevzela evro, ker smo izpolnjevali maastrichtske kriterije. V vsem tem obdobju 2002–2008 so tekla pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb v javnem sektorju. In res je, da je šele leta 2008, junija, uspela sklenitev teh kolektivnih pogodb. Zakaj ravno tisti trenutek? Se da razložiti. Bil je trenutek, ko sta obe pogajalski strani, vladna in sindikalna, vedeli, da bo vlak odpeljal. Bližale so se volitve, sindikalna stran je želela zaključiti sporazum pred volitvami, ker ni vedela, kaj se bo zgodilo po volitvah, ali bo mogoče nadaljevati pogajanja ali bo neka druga vlada popolnoma obrnila politiko ali kako, vladna stran je bila pa seveda tudi zainteresirana, da pred volitvami zgodbo zaključi in zapre ta plačni sistem. In tako je prišlo do kompromisa. Ko sem jaz konec leta 2004 prevzel pogajanja za sklenitev kolektivnih pogodb, je bila razlika med vladno in sindikalno pozicijo ena milijardo evrov. To sem prevzel od tedanjega ministra Bohinca. Se pravi, Vlada in sindikati so si bili narazen za eno milijardo. Potem smo skozi dolga, mukotrpna leta pogajanj prišli do sklenitve te kolektivne pogodbe, ki je bila po oceni tedanjih makroekonomistov, UMAR, finančno makroekonomsko vzdržna. In res je, da zaradi zajezitve plač v letih 2002–2008, da so se potem, bi rekel, da je ta akumulirana masa se v tistem trenutku sprostila in bila namenjena odpravi plačnih nesorazmerij. Po domače povedano, da so tisti, ki so bili podplačani, dobili več, recimo zaposleni v kulturi, medicinske sestre, nekatere kategorije medicinskih sester, itd. Potem je nastopila kriza in ravno novi plačni sistem je omogočil, da se je dalo tudi v krizi maso plač omejevati. Tako kot vsak delodajalec v gospodarstvu, je morala tudi Vlada na krizo odreagirati tako, da je omejila plačno maso, se dogovarjala s sindikati, včasih malo bolj uspešno, včasih malo manj uspešno, enkrat tudi očitno protipravno, ko je ministrica Krebsova sklenila en aneks h kolektivni pogodbi, ki je zdaj pred kratkim padel na sodišču, ampak rezultat, posledice vsega tega skupaj, torej tako imenovane plačne reforme je pa sledeč, da so od leta 2002, ko se je reforma začela, pa do danes plače v javnem sektorju, nivo plač v javnem sektorju ostal realno na isti ravni. Torej plače so realno praktično ostale na isti ravni, medtem pa so plače v gospodarstvu v tem obdobju 2002 pa do danes zrasle za približno 13 % realno. Torej plačna reforma je v resnici omogočila obvladovanje plačne mase javnega sektorja oziroma predvsem nivoja plač, višine plač in zagotovila, da je krivulja rasti plač v javnem sektorju po letu 2002 zaostaja za krivuljo rasti plač v gospodarstvu. Seveda, druga zgodba, ki pa je realen problem, pa je, da v vsem tem času ni bilo obvladovano naraščanje števila zaposlenih v javnem sektorju, razen v enem delu javnega sektorja, to je v državni upravi. V državni upravi sem še sam kot minister za javno upravo zastavil politiko zmanjševanja števila zaposlenih leta 2005 v neki drugi vladi, če se spomnite, in ta politika se je izkazala za uspešno. V tem obdobju se je državna uprava zmanjšala, je zmanjšala število zaposlenih za približno 10 %, civilni del državne uprave celo več. Upravne enote, za katere sem bil najbolj direktno zadolžen, so zmanjšale število zaposlenih za 15 %. Dejstvo pa je, da drugi deli javnega sektorja, to so zdravstvo, šolstvo, kultura in sociala, pri tem niso bili uspešni in se je število zaposlenih v javnem sektorju povečevalo. Višek je doseglo tam nekje v letu 2012, januarja 2012, recimo, ta trend je pa obrnil šele ZUJF. ZUJF je bil tisti zakon, ki je obrnil trend rasti tudi v drugih delih javnega sektorja. Po ZUJF je začelo število zaposlenih rahlo padati tudi v zdravstvu, šolstvu, kulturi in tako naprej. In če pogledamo podatke lanskega leta, ugotovimo spet isto zgodbo, da je bila najbolj pridna pri zmanjševanju števila zaposlenih v javnem sektorju državna birokracija, državna uprava, zmanjšala za 2,6 %, celoten javni sektor je pa, žal, zmanjšal samo za 0,3 % število zaposlenih. Plačno maso pa za 2,1 %. Torej, plačna masa se je v celem javnem sektorju lani vendarle zmanjšala za 2,1 %. Deloma zaradi tega rahlega vpada števila zaposlenih, pa seveda zaradi enega pomembnega dejstva, ker smo se s sindikati zmenili za nižje plače. Mi smo lansko leto maji s sindikati dosegli dogovor, da gredo plače dol. Najbolj so se plače znižale nam, torej tistim v najvišjih plačnih razredih v javnem sektorju, poslancem, ministrom, predsednici Vlade, predsedniku republike za 5 %, tistim v nižjih plačnih razredih, medicinskim sestram, policistom, referentom in tako naprej, so bila pa znižanja manjša. Tako kot se pač v krizi dela, ko se nižajo plače, neka solidarnost mora biti. In sindikati so to s tem tudi pogojevali znižanje plač in Vlada je na to pristala. Res je, kar pravi gospod Tonin, da je bila politika Janševe vlade porežimo plačne postavke v proračunu, potem naj se pa predstojniki znajdejo, kot vedo in znajo. Seveda je do nek mere to možno, ampak ne more pa predstojnik sam na ta način znižati plačne mase za 5 ali 10 %. Zakaj? Če mu vlada ne pomaga, ker bi s tem kršil predpise. Konkretno, ravnatelj osnovne šole, ki se mu, recimo, proračun zmanjša za 10 %, ne more kar vreči 10 % učiteljev na cesto, ker bi s tem kršil predpise o standardih in normativih v šolstvu. Zato je takšen način varčevanja v bistvu navidezno varčevanje. Če ti samo nižaš plačne postavke v proračunu, ne da bi pri tem tudi znižal, recimo, nivo pravic, torej znižal plače, znižal dodatke in podobno, potem nisi naredil nič, potem je tako, kot da bi noj vtaknil glavo v pesek. To je bila tista politika. Porežimo plačne postavke, potem pa bo kar bo. Nič ne bi bilo. Decembra meseca bi zmanjkalo za plače. In bi bilo treba obveznosti prenesti v naslednje leto. Plače so pa iztožljiva kategorija, jih je treba plačati. In zato sem jaz takrat, ko sem prevzel funkcijo ministra, videl, da bo voda začela teči v grlo. In mi je bilo kristalno jasno, da če ne popravim te napake in da če ne grem takoj v pogajanja s sindikati javnega sektorja, da bodo problemi neskončni. In sem to naredil. V trenutku smo se usedli za pogajalsko mizo, rekel sem takrat, do 10. maja se bomo zmenili, na drugi strani huronski smeh, sindikati so rekli, ja, do takrat se bomo komaj dobro ogreli, ampak smo terjali, zato ker je bila na vladni strani pogajalska ekipa, ki zna, ki to obvlada. In smo se pogajali intenzivno, strokovno, profesionalno, tako, kot se za gre, in dejansko v maju sklenili ta sporazum, ki je pa res omogočal, da se je plačna masa znižala. In seveda, podobna zgodba nas čaka za prihodnje leto. Jaz trdim, da je treba plačno maso, stroške dela v javnem sektorju še nadalje nižati. Nisem za radikalne poteze, nisem za to, da se odpušča, vrže na cesto 2 tisoč, 5 tisoč, 10 tisoč javnih uslužbencev, kot nekateri govorijo, ker to ni rešitev. S tem samo dobiš toliko in toliko dodatnih brezposelnih, stroške odpravnin dobiš, pa dobiš toliko in toliko socialnih problemov posameznikov in njihovih družin. To ni rešitev. Trdim pa, da je rešitev disciplinirana, dosledna politika zmanjševanja števila zaposlenih, postopno, procent, dva procenta na leto, na dolgi rok se obnese. Če si discipliniran, če se tega držiš, lahko narediš to, kar smo naredili v državni upravi – v nekaj letih zmanjšaš za 10 %. In to morajo narediti tudi v zdravstvu, tudi v šolstvu, tudi v kulturi in tudi v sociali, v vseh delih javnega sektorja. In to je politika, ki jo je treba zasledovati. Mi se bomo s sindikati za plačno maso naslednjega leta usedli v kratkem, to je normalen proces. Tudi vodstvo vsakega podjetja se glede na stanje v ekonomiji, glede na poslovanje, glede na prihodke, glede na napovedi s sindikati pač sproti dogovarja o višini plač. To je nekaj popolnoma normalnega. Tako, kot je bilo normalno, ko je nastopila kriza, da je vlada odreagirala, se usedla s sindikati in rekla, glejte, kriza je udarila, zdaj pa se zmenimo ali za odpuščanje ali za nižje plače. In sindikati so se odločili za nižje plače. In kot rečeno, to bomo naredili tudi za naslednje leto. Vladno pogajalsko izhodišče je zapisano v nacionalni reformni program – in pravi, plačna masa 5 % dol. Kaj bodo prinesla pogajanja, to bomo pa videli. Druga stvar, o kateri je govoril Matej Tonin, s katerim se pa tudi v tej točki strinjam, pa je, da manjkajo elementi stimulativnosti v tem plačnem sistemu. Toliko ljudi govori o plačnem sistemu javnega sektorja, ki o tem ne vedo nič, da ne bom uporabil kakšnega grobega izraza, mi imamo pa eno vrhunsko študijo OECD, torej mednarodne organizacije OECD, ki je opravila pregled naše plačne reforme javnega sektorja, ki ni Virantova, mimogrede, ne bom se kitil s tujim perjem, to je projekt več zaporednih vlad, kjer ima vsak svoj delež zaslug in odgovornosti. In OECD, to so bili res vrhunski strokovnjaki, je ocenil našo plačno reformo zelo pozitivno in če zelo na kratko opišem, rekel nekako takole. Vi ste s to reformo iz kaosa naredili red, v naslednjem koraku morate pa ventilček malo odpreti in dopustiti nekoliko več fleksibilnosti. In to je naš načrt za naprej. Mi imamo že spisane spremembe zakona, ki bodo šle točno v to smer, dati več manevrskega prostora menedžerjem v javnem sektorju, da lahko nagrajujejo tiste, ki bolje in uspešneje delajo. Na kakšen način? Če imaš ti kot ravnatelj ali pa kot direktor enega upravnega organa v proračunu zagotovljen denar 100 zaposlenih, ti pa greš v postopke, odpustiš, recimo, tri, ki ne dosegajo pričakovanih rezultatov, trem nesposobnim daš odpoved, potem recimo treh, ki ti odidejo, ne nadomestiš in prišparaš 6 plač. In ideja je, da bi lahko ta prihranek, ki ga na ta način predstojnik ustvari, da bi lahko namenil za boljše plačevanje, za stimulacijo, za boljše plačevanje tistih, ki več in bolje delajo v organizaciji. Torej, naslednji korak sprememb v plačnem sistemu bo šel v smeri večje fleksibilizacije. Kakšna bo reakcija sindikatov, težko rečem, po mojem ne bodo navdušeni, kajti sindikati po definiciji vedno zagovarjajo bolj kot ne uravnilovko in se bojijo vsakega stimulativnega nagrajevanja, ker trdijo, da je arbitrarno, da je diskrecijsko in tako dalje in tako dalje. In bomo videli, kaj bo. Ampak, če sem prav razumel, imam tako rekoč vnaprej zagotovljeno podporo za spremembe plačnega zakona, ki bi šle v to smer. Kolega Tonin je govoril tudi o učinkovitosti javne uprave. Veliko strinjanje, torej, jaz mislim, da je manevrski prostor slovenske javne uprave predvsem v poenostavitvah postopkov in v spreminjanju miselnosti, to se pa pravi, uradnik, uslužbenec javne uprave se mora zavedati, da dela kot servis za državljana oziroma za podjetje. To je tisto, kar nekateri so preklopili, veliko jih je preklopilo na to miselnost, vsi pa ne. Uradnik, ki odloča o nekem dovoljenju, o neki licenci, o nekem gradbenem, kakršnemkoli dovoljenju, se mora zavedati, da s tem, ko pomaga podjetniku rešiti njegov problem, ko pomaga firmi rešiti njen problem, da je s tem prispeval k boljšemu delovanju gospodarstva, da je s tem posredno prispeval tudi k temu, da bo država pobrala več davkov in si ustvaril lasten kruh. Kajti, iz davkov je plačana njegova plača. In v to smer delamo. Poznate projekt STOP birokraciji!, znotraj katerega se zbirajo predlogi za poenostavitve postopkov, ni bilo dovolj narejeno, nikoli ni dovolj, nekaj pa je bilo. Glejte, 8. aprila, v nekaj dneh, začne veljati novela Zakona o upravne postopku, ki po novem določa, da nobenemu državljanu, nobeni stranki ne bo več treba izpolnjevati obrazcev vloge. Se pravi, prideš na upravno enoto oziroma k upravnemu organu, poveš kaj rabiš, kaj želiš, katero pravico uveljavljaš in uradni na drugi strani je tisti, ki mora vzeti od tega podatke, ti sprintati vlogo, ti jo samo podpišeš in stvar je urejena. Seveda, marsikje to že dolgo tako funkcionira. Spomnite se samo za osebne izkaznice. Včasih si moral za novo osebno izkaznico izpolnjevati obrazec, danes to ni več treba. In mnogi postopki že danes tako tečejo, ostali pa še bodo. In to je velika stvar. Deregulacija. Zmanjšanje števila dejavnosti, ki sploh rabijo kakršnokoli dovoljenje. Andrej Vizjak, se bo spomnil, da sva prvi del tega posla opravila midva skupaj, to je bilo nekje leta 2006, ko smo število dejavnosti, ki potrebujejo obrtno dovoljenje, razpolovili s 120 na 60. Ali je bilo tako? V drugi rundi, lansko leto, smo to številko še enkrat razpolovili. Se pravi, smo zdaj, mislim da, tam nekje 28, 29. Pomembna poenostavitev za gospodarstvo, da marsikatera dejavnost ni vezana na to, da moraš imeti neke formalne pogoje, pa mojstrski izpit, pa ne vem, slaščičarsko izobrazbo in ne vem kaj, ampak če znaš peči piškote, peci piškote, odpri podjetje in jih prodajaj na trgu in naj trg presodi, ali si dovolj dober ali ne. Zakon o tujcih. Mislim, da ste ga včeraj sprejeli, ki ureja sistem pridobivanja, govorim o tistem, o čemer je govoril gospod Matej Tonin, o učinkovitosti javne uprave, o plačnem sistemu in o stimulativnem nagrajevanju v javnem sektorju. Točno o tej temi, natanko o tej temi govorim. Zakon o tujcih spreminja zadevo tako, da namesto situacije, kot jo imamo zdaj, da mora delodajalec ali tuj delavec iti na dva konca, na en konec po delovno, na drugi konec po bivalno dovoljenje, bodo lahko vse uredili po sistemu Vse na enem mestu. Torej, vse na upravni enoti, z eno enotno vlogo in ena odločba bo izdana. Torej velike poenostavitve. STOP birokraciji! se temu projektu reče. Torej, če sklenem z razpravo kolega Mateja Tonina, se v veliki meri strinjam, in točno v to smer, kot ste jo nakazali, tudi delamo, ne dovolj, ampak dela pa se. Kar pa se občin tiče, pa midva nikoli ne bova prišla skupaj, ker sem jaz trdno prepričan, da je v Sloveniji najmanj pol občin preveč, še več kot to, mislim, da bi bil sistem lokalne samouprave v Sloveniji najboljši, če bi jih imeli toliko, kot smo jih imeli leta 1994 in nazaj. Če bi imeli kakšnih 60 občin, ne pa tako kot danes, ko smo povrtičkali Slovenijo, jo razdrobili, "razprčkali" tudi denarne in kadrovske vire na 211 občin, pravega učinka pa iz tega ni. Toda, po zadnji razpravi, po razpravi po moji prvi interpelaciji, ste sami videli, da smo se na ministrstvu odločili, da se reforme lokalne samouprave lotimo postopno in preudarno. Sam sem videl, da se taka stvar ne more narediti na hitro, upori so preveliki, treba se bo veliko pogovarjati z ljudmi, z reprezentativnimi združenji lokalne samouprave. Reforma bo, ne bo pa tako hitra. Prva točka te reforme bo kmalu prišla v Državni zbor, to pa je odločanje o noveli Zakona o lokalni samoupravi, ki med drugim predvideva odpoklic župana in pa to, da bi župani v občinah z manj kot 5 tisoč prebivalcev opravljali svojo funkcijo nepoklicno. Tukaj pa ne boste mogli reči, da s tem kakorkoli ogrožamo lokalno samoupravo ali pa krnimo pravico ljudi do lokalne samouprave, kvečjemu župani bodo lahko nejevoljni in prizadeti. Torej to je bila moja razprava, ki se je direktno vezala na kolega Tonina.
Hvala lepa. Postopkovno repliko imate mag. Matej Tonini oziroma vi imate, gospod Jože Tanko, postopkovno. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zdaj minister je tu javno povedal pred tremi minutami, da ne dela dovolj. S tem se strinjam, podpišem takoj in to drži. Bi pa prosil, spoštovani minister, da kaj poveste tudi o pogodbi št. C 1211-12-000262, ki se nanaša na sodelovanje vaše poslanske skupine z agencijo Propiar, kjer je delavnica javnega nastopanja izvajala med drugim tudi partnerka ali pa žena gospoda Roka Praprotnika. O tem je bilo sproženo, tudi v razpravi opozorjeno, na to ni pa nobenega odgovora. Odgovor na to je pa sila pomemben, kajti marsikatero ravnanje Komisije za preprečevanje korupcije v povezavi z Gregorjem Virantom, ministrom, je v korelaciji z najbrž podpisano pogodbo. Ne čudim se, da – tudi prej je bilo omenjeno – ni nobenih ugotovitev glede avionskih kart. Da je cel kup stvari, na katere je opozoril gospod Vogrin, ni odgovorjeno. Tu pa se ukvarjate z reformo javne uprave, pa državne uprave, pa občin – to je brezpredmetna zadeva za interpelacijo, to ni tema interpelacije. O tem se lahko, po mojem skromnem mnenju in poznavanju poslovnika, pogovorite na kakšnem internem sestanku med kakšno poslansko skupino in pa ministrom. Predmet interpelacije so očitki, ki so zapisani v interpelaciji in tudi tisto, kar se je zdaj tudi v razpravi odprlo, in predlagam, gospod minister, da najprej pojasnite te kolizije interesov med KPK ali pa sorodstvom KPK in Državljansko listo. Šlo je za znesek, pogodba je bila realizirana, nakazilo je steklo, postopki stojijo, nedolžen do neskončnosti lahko nekdo na tak način, ko z nekim državnim denarjem, ki ga dobi poslanska skupina za delo, pač kupuje lahko neko lahko, domnevamo, neko lojalnost. Predlagam, da se posvetite tudi tem vprašanjem, ki so bila do sedaj povedana. Tiste ostale stvari bomo pa takrat, ko bomo zakone sprejemali. Mi govorimo o očitkih.
Hvala lepa. Izvolite dr. Gregor Virant. Samo malo dr. Virant, mag. Matej Tonin ima repliko in ima po poslovniku pred vami besedo.
Ministru Virantu bi rad repliciral, da je sicer omenil, da se glede javne uprave veliko strinjava, ampak pozabil je pa na eno bistveno razliko. To pa je, da jaz pri teh stvareh ne morem praktično narediti ničesar, minister Virant je pa v funkciji, da lahko naredi zelo veliko. Žal, slovensko gospodarstvo pa Slovenija od obljub in od strinjanja, žal, ne more živeti. In teh uspehov, o katerih je govoril gospod Virant, enostavno na terenu ni čutiti. In tako kot pri javni upravi morda tega ni čutiti, bi opozoril še na eno področje, in sicer gospod Virant je rekel, da v Sloveniji svetih krav ni. Jaz samo pričakujem, da bo to svojo besedo tudi držal v primeru, ko gre za gospoda Petriča s firme Kolektor, ki jo vi zelo dobro poznate, vmes sem dobil tudi obvestilo, da enostavno vas naj tudi opozorim na besede, da ste omenili, da svetih krav v Sloveniji ni. Zdi pa se, da kljub temu pa nekatere pa še vedno obstajajo.
Dr. Gregor Virant, gospod minister, imate besedo.
Hvala. Seveda, vi ste v opoziciji, jaz sem v vladi, vi na te stvari ne morete vplivati, jaz lahko. In, kot sem rekel, delamo v to smer, veliko je bilo narejeno, vse pa seveda še ne in še veliko manevrskega prostora je. Kar se tiče konkretnih oseb, seveda minister za notranje zadeve niti pod razno ne more vplivati na potek predkazenskega postopka, na potek preiskave. Minister za notranje zadeve pa prav gotovo lahko in mora zagotavljati pogoje za to, da policija ravna v vseh primerih enako profesionalno, učinkovito in nevtralno. In to je moja vloga in to vlogo bom vestno in skrbno izpolnjeval do konca, dokler bom minister. Torej ne glede na to, za koga gre, ime in priimek, to sploh ni pomembno. In slovenska policija tako ravna. Jaz pravim, za slovensko policijo ni svetih krav. Kaj je na tožilstvu, kaj je na sodiščih, ne bom komentiral, ker zato tudi nisem odgovoren, ampak kar se pa policije tiče, sem pa v to trdno prepričan. Svetovalna pogodba za poslansko skupino, še enkrat povem, je v domeni vodje poslanske skupine. Sam se s porabo sredstev za poslansko skupino pač kot predsednik stranke nimam kaj ukvarjati, se nimam v to kaj mešati in se tudi nikoli nisem. Kar se pa tiče gospoda Praprotnika ne vem, ali je poročen ali ni poročen, ali ima ženo ali nima žene, če ima ženo, je ne poznam in pojma nimam o osebi, o kateri govorite. Živ dan je nisem videl ali srečal ali kakorkoli, če sem pa jo, sem jo pa čisto naključno in nisem vedel, da je žena kakšnega gospoda Praprotnika.
Gospod Jože Tanko, imate postopkovno.
Hvala lepa. Gospa predsedujoča, jaz predlagam, da se ne blefira tukaj, v Državnem zboru. Za tiste, kdo je kje kakšen sorodnik, se najbrž ve, kdo je komu sorodnik. Zato ker tudi KPK ve, kdo je komu sorodnik in tudi napiše celo poseben elaborat, posebno poročilo, kdo je od koga, in ga tudi elaborira. Če niste vedeli v Državljanski listi, kdo je sorodnik od Propiarja, bi zagotovo vedel to gospod Praprotnik, zagotovo, celo moral bi. In jaz bi vas rad opozoril, gospod minister, da smo poslali več vprašanj, tudi na KPK, v zvezi s sodelovanjem družb v lasti sorodnikov KPK z družbami v državni lasti. In na ta vprašanja KPK ni hotela odgovoriti. In jaz menim, da vsak, ki podpisuje pogodbo, vsak, ki podpisuje pogodbo, tudi jaz jih podpisujem, mora vedeti, ali jih podpisuje z neko kolizijo, ali se tukaj vmes nekaj dogaja, ali pa je to pogodba kar tako, za nek PR nastop. Kako vi to ne bi vedeli, če ste dnevno sodelovali s KPK pri pripravi smernic, dobili ste predhodna poročila KPK o premoženjskem stanju predsednikov strank in tako naprej. O vsem ste bili predhodno obveščeni, popravljate zakon in se srečujete z njimi, pa take pomembne stvari ne veste. To enemu ministru za notranje zadeve ne moreš verjeti, če kaj takega izjavi, ne moreš. To, da se pa sklicujete na vodjo poslanske skupine, pa je problem tudi to, ker je ta pogodba bila sklenjena takrat, ko ste bili vi še v Državnem zboru, ste bili predsednik Državnega zbora, član poslanske skupine, ki je najbrž odločala o pogodbi. Niste bil kdorkoli, bil ste predsednik Državnega zbora. In tudi v nekaterih drugih primerih, ki so vam očitani iz interpelacije, ste bili predsednik Državnega zbora. In predlagam, da na ta vprašanja korektno odgovorite. Ni se treba tu nobenemu sprenevedati, tudi vam ne, vam sploh ne, zato ker so zadaj tudi dokumenti in pričakujemo en pošten odgovor od enega javnega funkcionarja, ki mu je integriteta zrasla za tri višine preko lastne višine. Nič drugega, gospod minister. In predlagam, da pošteno poveste zakaj. Se ni treba sprenevedati.
Izvolite dr. Virant.
Sem rekel, insinuacije, klevete, to se bo dogajalo cel dan. Bo pač treba potrpeti in zdržati. Zdaj če komu ni jasno, kdo sklepa pogodbe v imenu poslanske skupine, ali si ni nikoli prebral Poslovnika Državnega zbora ali se pa dela neumnega. Jaz mislim, da v vašem primeru gre za to drugo varianto. In še enkrat bom rekel, ko je poslanska skupina sklepala pogodbo za ta piar trening, gotovo ni šla gledati, kdo so družbeniki neke družbe, predvsem ni bila v nobeni zvezi ali koliziji interesov s komerkoli. To je bilo nekaj popolnega zgrešenega in mimo in se spet vračamo na tisto izhodiščno zadevo. Ker imate sami hude bolečine, zlasti s Komisijo za preprečevanje korupcije, ker imate ljudi v postopkih takih in drugačnih ovadene, obtožene, obsojene, se boste spravljali na primere, v katerih ni niti "s" od suma in niti "p" od nobenega postopka. To so tista dvojna merila, o katerih sem govoril, ko imate sami pri sebi velikanske probleme s pravnimi postopki, kazenskim predkazenskim in tako naprej, in se spravljate na tiste, ki nobenega takšnega problema nimajo ali nimamo, in pač nekaj skonstruirate ampak glejte. Ljudje razmišljajo s svojo glavo, razmišljajo logično in si lahko ustvarijo o tem svoj sklep. Jaz vedno računam na to, da velika večina ljudi razmišlja s svojo glavo in da jim ne morete nadomestiti njihovega razmišljanja z vašimi insinuacijami. Tu nimam več kaj dodati.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana predsedujoča. V gradivu so bili napisani nekateri dokumenti, ki so datirani na čas, ko je bil funkcionar, sedaj minister prej poslanec, predsednik Državnega zbora. Tudi ta pogodba, ki jo imam tukaj pred sabo in sem prebral tudi opravilno številko, o sodelovanju med Državljansko listo in agencijo Propiar, je pač pogodba, to ni namig ali pa namigovanje. To je dejstvo. Zadaj je bil plačilni nalog, zadeva je bila izvršena in tako naprej. In predlagam, gospod minister, da korektno poveste o tem ravnanju oziroma o tem dejanju. Kaj je bil namen te pogodbe, recimo, če ste že takrat vedeli, kdo so člani senata KPK, zagotovo se je vedelo, katera agencija je Propiar, zato ker sem jaz tudi pisna vprašanja postavljal, tudi javna vprašanja v vezi sodelovanja nekaterih posebnih družb družinskih članov KPK z drugimi družbami. Propiar je bila posebej navedena. In ne razumem, zakaj obtožujete druge, da imamo velike težave. Jaz nimam ne s policijo, ne s preiskavami, gospod minister, nobenih težav. Čisto nobenih. In to, kar vi govorite o tem, da imamo mi težave, ne nas obtoževati nečesa, česar še ni. Morda bodo. Zelo verjetno, da bodo, če bomo sledili tem insinuacijam, ki se dogajajo, ko se skonstruira nekaj neznanega, na nekem neznanem kraju in tako naprej. Takrat bomo lahko imeli težave. Ampak do zdaj pa mi nimamo nobenih težav zaradi tega. In se mi zdi to, gospa predsedujoča, da ministra opozorite, da govori o dejstvih in da ne namiguje ali pa napleta česarkoli o čemerkoli. Jaz sem samo zaprosil, da dogovori in pojasni ravnanja, tudi njegova, ker je bil takrat poslanec, sestavni del poslanske skupine, kaj o tej pogodbi, ki je podpisana z agencijo Propiar in treninge je izvajala partnerka gospoda Praprotnika, člana senata KPK, ki je pregledovala tudi premoženjsko stanje predsednikov parlamentarnih strank v tistem obdobju, KPK namreč. Govorim o teh povezavah, o teh kolizijah, ki so se tukaj vzpostavile. Gre na eni strani za družinska razmerja, pogodbeni odnos in pa javna sredstva navsezadnje. In tu pričakujemo en res korekten pošten odgovor ne pa namige, napletanja in obtoževanja vseh drugih, ki pri tej pogodbi sploh sodelovali niso. Prosim, gospod minister.
Hvala lepa. Roko je dvignil [[…]]verjetno ima postopkovni predlog gospod Rihard Braniselj, vodja Poslanske skupine Državljanske liste. Imate besedo.
Kolega Tanko, verjetno me niste poslušali, ko sem imel stališče in sem povedal, da so takšne stvari v izključni pristojnosti vodje poslanske skupine, tako je bilo pri pogodbi z PCX in tako je v pogodbi s Propiarjem. In to ni stvar ministra, ni bila stvar takrat niti predsednika Državnega zbora. Če bi pa želeli kaj več v zvezi s tem, pa smo na razpolago oziroma smo na razpolago tistim, ki pravijo, da je s to pogodbo karkoli narobe. Mi smo dobili konkurenčne ponudbe in odločili smo se za najboljšega izvajalca z referencami. In kdo se kje piše in kdo je s kom v sorodu, veste tega mi nikoli ne gledamo, ker nismo po tem zbirali.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko, imate postopkovni predlog.
Hvala lepa za besedo. Gospa [[…]]Je kaj narobe?
Niste rekli, pa so gospe mislile, da imate repliko, vendar vi še ne morete imeti replike, ker niste razpravljali. Imate postopkovni predlog, ne?
Hvala lepa. Poglejte, sem vprašal zelo jasno ministra za notranje zadeve, pravnika, in jaz upam, da ve, kaj se naj takrat, ko se nekomu postavi zelo jasno vprašanje. Nisem vprašal jaz Riharda Branislja, nisem vprašal nikogar iz poslanske skupine, ampak sem vprašal ministra, ki je bil takrat član Poslanske skupine Državljanske liste in istočasno tudi predsednik Državnega zbora. Sprašujem zato, ker smo takrat imeli veliko razprav o integriteti funkcionarjev Državnega zbora, veliko vprašanj, veliko izjav, na tone, s kamioni bi jih lahko vozili o tem, kdo je primeren in kdo ni primeren za funkcionarja Državnega zbora. Celo za tiste, ki se jim je dogodek zgodil pred nastopom mandata, so letele izjave o primernosti. Zdaj imamo primere ministrov, ki se jim je zgodilo v njihovem mandatu, v sedanjem življenju, tega sklica Državnega zbora so se jim dogodile stvari, pa se sklicujejo na nepristojnost in nevednost. Gospodje, bodimo pošteni, bodimo resni, delajmo odgovorno. Zakaj nabijamo kogarkoli kjerkoli, v temu primeru, ko gre pa za povsem očitno pogodbeno razmerje, jasno znano, tako kot pri avionskih kartah, kjer se je zdaj spet pokazalo, da je še nekaj dodatnega zaledja zraven in aranžmaja, čeprav je bilo rečeno, da je minister rekel, da ni nikoli pri tem sodeloval, je zdaj prišlo do pisne korespondence, da je to dejansko bilo čisto drugače, kot je bilo povedano. Mi govorimo o integriteti. Celo za volilne odbore ne smejo biti sorodniki do ne vem katerega kolega v volilnem odboru, gospodje, če je nekdo kandidat; za županske volitve, za občinskega svetnika, poglejte, kam ste pripeljali to integriteto. V temu primeru pa predsednik Državnega zbora, nekdanji, takrat, ko je bil član poslanske skupine, pravi, da ne ve nič. Poglejte, to pa se mi zdi, da je veliko sprenevedanje. Če morajo volilni odbori preveriti za vsakega družinskega člana v ne vem katerem kolenu za sorodstveno razmerje, bi najbrž tudi tukaj lahko preverjali, ali so tisti, ki preiskujejo in nadzorujejo poslovanje nas funkcionarjev, v kakšni koliziji s temi zadevami, če ste takšno pogodbo tudi že sklenili. Gospod minister, lepo bi prosil, da nam te stvari pojasnite.
Hvala lepa. Še enkrat vidim, da želi besedo, postopkovno gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Ponovno postopkovno, tokrat v drugo smer. Očitek, ki ga sedaj očitate, pravzaprav ne vidim kot očitek interpelacije. Predlog interpelacije je na mizi skupaj s prilogami in glede tega se bomo danes pogovarjali, jaz upam. To je poslovniško določilo, ki tudi govori o tem, da se moramo držati predmeta razprave. Če bi vi to vključili v gradivo in v očitke, bi se temu primerno verjetno nekdo tudi pripravil. Zato je nekorektno, da zdaj prihajate vsake 5 minut z neko novo pogodbo, na katero mi niti ne moremo odreagirati, niti ne vem, kaj imate, jaz tudi nimam vseh pogodb v glavi in jih tudi nisem dolžan imeti. Spoštujmo poslovnik, ni točka dnevnega reda, ne nanaša se na interpelacijo, zato mislim, da je razprava v to smer popolnoma odveč in v nasprotju s poslovnikom.
Hvala lepa. Gospod Jože Tanko imate ponovno postopkovni predlog. Izvolite.
Imam, seveda. Poglejte. Pod točko 2 interpelacije je napisana še ena pogodba, ki se nanaša na sodelovanje z enim članom Državljanske liste, nekdanjim, gospod Vogrin je to odprl. Tudi takrat, ko se je sklepala ta pogodba in ko pač ni možno pridobiti podatke, na katere je opozoril gospod Vogrin, je bil gospod Virant predsednik Državnega zbora. Se pravi funkcionar, drugi funkcionar države, in se potem ta gospod sklicuje na to, da je to podpisal vodja poslanske skupine. Seveda je, ker ima to pristojnost. Ampak, da predsednik Državnega zbora ni vedel nič, kako, in član poslanske skupine, kako se in za katere namene razporeja denar, je pa težko reči, da tega ni vedel. Gospod Vogrin je povedal hude očitke o tem, da projekt naj ne bi bil izveden, ker je bilo to nemogoče. Niti enega argumenta nismo slišali v obrambo teh očitkov gospoda Vogrina. Jaz nimam težave s tem ali problema s tem, če je gospod Vogrin v takšnih in drugačnih postopkih. Meni pri tej interpelaciji zanima, ali njegove trditve držijo. In samo to preizkušamo tukaj. Vse ostale stvari bodo pač preizkusili na sodišču, tožilstvu, NPU, kdorkoli drug, čisto vseeno, ampak iz interpelacije pa preizkušamo v tem primeru samo te trditve, ki so tukaj napisane. Gospod minister si je dovolil, da se je na tak očitek izognil, ni odgovor niti v pisnem delu interpelacije niti v ustnem delu odgovora sedaj tukaj. Odgovarja pa o vseh mogočih in nemogočih zadevah. Povejte, gospodje, gospod minister, drži to ali ne drži. Predsednik Državnega zbora, član poslanske skupine bi najbrž o teh tečajih ali karkoli je že bilo moral vedeti. Najbrž, če je bilo to za poslansko skupino narejeno. Ne se delati nevednega. Je bilo narejeno ali ni bilo narejeno? Preprosto. Držijo trditve gospoda Vogrina ali ne držijo, da takrat teh stvari ni bilo možno izvesti? Ali pa ste njega sistemsko izločili iz teh svetovanj, ki so tu navedene pod točko 2? Predlagal je, da se to pregleda na kamerah, vpisih in tako naprej, ali so bile te zadeve dejansko v Državnem zboru. Nobenih odgovorov ni, gospod minister. Vi pa govorite in nam predavate o integriteti. Tudi jaz imam lahko probleme. Lahko. Predlagam – ker sem povedal, v čem je problem in zakaj ni odgovorov –, da minister na to odgovori. Sedaj vi lahko poslušate kogarkoli, ampak predlagam, da se na to zelo jasno odgovori.
Hvala lepa. Gospod minister ima besedo.
Jaz vem, da ima Poslanska skupina Državljanske liste precej omejene finančne resurse, in vem, da Rihard Braniselj s temi resursi dela zelo skrbno in zelo zelo preudarno. In da tisto, kar iz tega denarja plača, da je zelo oddelano, dvakrat oddelano. Da bi karkoli porabil iz denarja, namenjenega za strokovno svetovanje in pomoč poslanski skupini, neefikasno, neučinkovito, negospodarno, enostavno ne verjamem, ker je tega denarja premalo. Kako konkretno, katere strokovne pogodbe o strokovni pomoči, svetovanje in tako naprej, je pa Poslanska skupina Državljanske liste sklenila, to pa zanesljivo najboljše vesta njen vodja in pa sekretarka poslanske skupine in lahko kadarkoli, mirno, če vas to zanima, se dobite, pridete pogledati, čeprav ne vem, zakaj bi vas to zanimalo, saj Braniselj tudi ne hodi v vašo poslansko skupino spraševati, komu plačujete vi za svoje strokovno svetovanje. To je stvar Poslanske skupine Državljanske liste, prepustite jim to pravico. Vse ostalo pa diskutirati z vami, gospod Tanko, samo eno besedo lahko uporabim, brezupno. Brezupno.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Branko Kurnjek.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, državna sekretarka, državni sekretar, poslanke in poslanci! Prej sem poslušal gospoda Tonina in sem imel nekako občutek, da je zašel v času, da je odkril časovni stroj in je govoril o vsebini prejšnje interpelacije zoper ministra. Bivša predsedujoča mu je v celoti pustila besedo in pravzaprav se je izkazalo prav, ker očitno gospod Tonin ni našel vsebine v današnji interpelaciji, o čemer bi sploh lahko razpravljal. Sicer pa, ko sem danes ponoči oziroma zelo zgodaj zjutraj še enkrat prebiral interpelacijo in se pravzaprav pripravljal, kaj sploh reči o njej, sem se nekje našel v nekem čudnem imaginarnem svetu, v nekem pravljičnem svetu in sem si zapisal nekaj idej, ki bi jih želel sedaj tudi prebrati, če dovolite, ki bo mogoče izzvenelo tudi nekoliko pravljično. In sicer, glejte, moja draga piše pravljice. Da nekdo napiše dobro pravljico, mora najverjetneje biti tudi malo nadarjen. In če želiš, da bi tvojo pravljico ljudje z veseljem prebrali ali jo poslušali, mora pravljica imeti dobro vsebino, predvsem pa mora vsebovati tudi jasna sporočila. In pravljice moje drage ljudje radi berejo in poslušajo. Avtor današnje interpelacije, ki ga sicer tukaj ne vidim, je očitno tudi želel napisati pravljico. Problem pa je v tem, da očitno ni ravno najbolj nadarjen, saj pravljica nima kakšne posebne vsebine, še največja težava pa je, da ne nosi nikakršnega sporočila. In njegove pravljice ljudje ne bodo brali in poslušali samovoljno, ker bi to želeli, temveč jo bodo prebrali le tisti, ki so ali smo bili v to prisiljeni. Da gre v primeru interpelacije v resnici za poskus zapisa pravljice, bom navedel le nekaj stavkov, s katerimi se ministra Viranta obtožuje, da dela v škodo države in se ga s pravljičnimi stavki skuša odpraviti z mesta ministra. Torej, citiral bom nekaj stavkov iz interpelacije. Navajam, "da z neprestanim zagovarjanjem dvojnih meril pri kadrovskih in drugih odložitvah, zbuja pri javnosti vtis, da pri svojem delu deluje nenačelno". Ali bi torej zato moral minister odstopiti, ker zbuja pri javnosti vtis, da deluje nenačelno. Torej, ne zato, ker deluje nenačelno, temveč, ker zbuja vtis, da deluje nenačelno. Naslednje, iz interpelacije. "Njegove politične odločitve vsakokrat vzbudijo občutek, da postopa nepremišljeno." Vsakokrat vzbudijo občutek, da postopa nepremišljeno. Torej minister Virant ne more biti več minister, ker njegove politične odločitve vsakokrat vzbudijo občutek, da postopa nepremišljeno, torej, ne ker deluje nepremišljeno, ampak ker vzbuja tak občutek, da deluje nepremišljeno. Naslednje, citat, "zaslužimo si ministra, ki se bo zavedal pomembnosti in moči ter častnosti svoje funkcije in ki bo znal in zmogel koristi države postaviti pred svoje lastne interese in bo na tako pomembni funkciji uporabljal enake kriterije za vse, brez politične ali kakršnekoli diskriminacije". Ampak, dragi pisci tele pravljice, saj ga imate tamle, gospa ministra Viranta, takšnega, ki ga želite. Res je, da igra v pravljici vlogo tragičnega junaka, ampak nič zato, tragični junaki so še posebej pomembni. In na koncu še cvetka cvetk v interpelaciji, prosim, pozorno prisluhnite. "Politik in minister, ki javno piše in razpreda o tem, kako laž in neiskrenost zastrupljata odnose med ljudmi in kako je iskrenost temelj prijateljskih odnosov, temelj v ljubezenskem razmerju in temelj za varen občutek ljudstva, da ga vodijo verodostojni ljudje, sam pa s svojimi ravnanji v ospredje postavlja lastne politične ambicije oziroma pravilno rečeno, svoje politično preživetje, nedvomno predstavlja grožnjo državni varnosti." Minister Virant, sicer sedaj niste z nami, jaz vas res prosim, da pri sebi globoko razmislite in če boste ugotovili, da resnično predstavljate grožnjo državni varnosti, vsaj vi odstopite, če tega pač ne more storiti neka druga oseba, ki bi to morala storiti že zdavnaj. Ja, res, dr. Virant se je znašel v tej pravljici v vlogi tragičnega junaka, ki ga neprestano napadajo temne zle sile. Do konca pravljice bo tako moral prenašati udarce in trpljenje. Ampak saj vemo, kdo in kaj vedno zmanjka na koncu pravljic [[…]]ja, jezus, ja, gospod Grims, znani pravljičar – dobro in pošteno. Zato ministru Virantu v moralno podporo kličem, naj vztraja v tej pravljici, saj bo konec takšen kot mora biti, pravičen in v dobro dobremu in poštenemu. Pa da ne bo kakršnega koli dvoma, da želim omadeževati institut interpelacije. Sam več kot le spoštujem slovensko ustavo, ki med drugim uvaja tudi instrument interpelacije. Prav tako razumem, zakaj in s kakšnim namenom je interpelacija v ustavi zapisana. Žal pa si nikakor ne morem znebiti občutka, da so ta institut predlagatelji zlorabili. Sicer pa, če za trenutek stopimo iz pravljice in se vrnemo v resnično življenje, kot smo slišali, je minister Virant v svojem uvodnem govoru izrazil svoje videnje, da mu je zadnja medijska in splošna javna gonja zoper njega naredila tako privatno kakor tudi politično in karierno škodo. Ko se je pred nekaj dnevi govorilo o tem, sem izrazil svoje mnenje, pravzaprav prepričanje, da to nanj in njegovo delo najverjetneje ne bo imelo le kratkoročnih, temveč tudi dolgoročne posledice, žal. Sam mu še vedno verjamem in zaenkrat me še noben tehten argument ni prepričal v nasprotno. Pa mi lahko verjamete, da nisem sledilce nikakršnega lika Gregorja Viranta ali kogarkoli drugega. Nikoli nisem bil, nisem in ne bom. In v primeru, če bi bil kadarkoli v prihodnosti Gregor Virant obremenjen s pravnomočno tožnico, torej s tem, kar je Poslanska skupina Državljanske liste v paketu Mr. Muscolo predvidela kot mejo za odstop funkcionarja, in to seveda, da bo takšna pravnomočna obtožnica prišla s strani državnega organa in ne kakšnega medija ali javnosti, lahko javno zatrdim, da bom prvi, ki bom Gregorju Virantu podal roko v trajno slovo. In Gregor Virant to zelo dobro ve. Zaenkrat pa si lahko kadarkoli podava roke povsem brez zadržkov in slabe vesti iz katerekoli strani. Pravzaprav bo tudi zgodbo Gregorja Viranta nekoč sodila v zgodovina. Prepričan sem, da se ga bomo ali bodo ljudje spominjali po njegovem trdem in dobrem delu ter osebnem odrekanju za dobro državljank in državljanov. Prav tako sem prepričan, da bodo v prihodnosti morali tudi morebitni današnji dvomljivci priznati, ja, saj on je bil pa res eden redkih na tako visokem položaju, ki je v državo želel vrniti red in obračunati s privilegiranci s kriminalnim bremenom. In da bodo morali v prihodnosti priznati tudi to, da je bil Gregor Virant največji trn v korupcijski peti dotlej in je ali pa morda še bo za svojo držo moral plačati visoko ceno. In na koncu še bizarna bizarnost. Sam nastopam tukaj kot predstavnik ljudstva, poslanec, v življenju še nikoli nisem stopil navzkriž z zakonom, če odštejem to, da sem bil enkrat kaznovan zaradi napačnega parkiranja, enkrat zaradi malo prevelike hitrosti in enkrat zaradi vožnje po napačni strani kolesarske steze. Po drugi strani pa imamo tam predlagatelja mag. Ivana Vogrina, ki mu je samo v temu mandatu državni zbor devetkrat moral odreči poslansko imuniteto zato, da se bodo lahko začeli oziroma nadaljevali postopki pred sodiščem. In to je tudi človek, ki seveda zastopa državljanke in državljane, katerim je pravzaprav tudi nekaj dolžan, o tem pa je naš poslanski kolega Braniselj v uvodni besedi že govoril. Ker gospoda Vogrina ni, bi mu vseeno želel povedati, da verjamem, da verjame, da dandanes še vedno živijo pošteni ljudje, ampak zanj in tudi ostalih 9 predlagateljev, sopodpisnikov, je to najverjetneje le pravljica. Pa se opravičujem, ker sem svoje besede prebral. Hvala.
Gospod mag. Branko Grims, ne morete imeti repliko, ker osebno še niste razpravljali. Imeli ste predstavitev stališča poslanske skupine. Vem, da ste bili omenjeni, to lahko rečem. Imate postopkovni predlog? Izvolite.
Spoštovana gospa predsedujoča, jaz samo predlagam, da izrečete pravkar govorečemu predstavniku Državljanske liste opomin, ker je pač žalil kolege. Drugače pa, če on govori o pravljicah, pa predlagam, da ga vi vprašate – če so mediji objavili dokumente o tem, da je gospod Virant potegnil 66 tisoč, še nekaj več, evrov nadomestila, namenjenega funkcionarju, ki ne more priti do drugih dohodkov, in obenem v istem obdobju zaslužil privatno več kot 95 tisoč evrov in so bili dokumenti o tem objavljeni v časopisih –, kaj je na tem pravljičnega. Drugič. Če ga lahko vprašate – če je gospod Virant javno zanikal, da je imel karkoli z nakupim kart pod ugodnejšimi pogoji, potem pa se izkaže, da je osebno urejal nakup kart, ki so dostopne samo družinam tistih, ki so zaposleni na Adrii Airways, in jih je plačal 150 namesto 600 evrov in so bili dokumenti o tem objavljeni v časopisih –, kaj je na tem pravljičnega. In tretjič – če je bilo zdaj tukaj dokumentirano, v Državnem zboru, da je KPK pregledovala finančno stanje in nakup točno teh kart predsednika politične stranke, njegove politične stranke, pa je v tem istem mandatu žena visokega funkcionarja KPK opravljala storitve za poslansko skupino te iste stranke, pri tem zaslužila velik denar, morda kaj narobe –, ali je na tem kaj pravljičnega. Pravljično je samo to, da lahko zdaj Komisijo za preprečevanje korupcije z isto kratico KPK preimenujemo kar v Komisijo za prakso korupcije. Po drugi strani pa, da je pravljično verjetno to, da je nekdo "pobasal" ves ta denar v lastni žep in res živi kot v pravljici. Ampak tisto kar pa ni pravljično, je pa to, da vse to plačamo davkoplačevalci. Vsi skupaj. Tisti davkoplačevalci, ki ste jih vi v tej koaliciji spravili v tem trenutku do 28,8 milijarde evrov minusa, dolgov torej. In če je kaj pravljičnega v tem, je to samo še tista pravljica, ko ste vi nastopili oblast, je kot v pravljici Spopadli so se Butalci s pametjo. Ampak ni zmagala pamet, zmagali so Butalci.
Izvolite postopkovno, gospod Branko Kurnjek.
Hvala, gospa podpredsednica! Jaz se spoštovanemu poslancu mag. Grimsu opravičujem. Moj izpad prej je bil posledica tega, ker mi je vskočil v besedo, in to zelo naglas. Se opravičujem, vendar besedo, ki sem jo izrazil, sem prebral na marsikaterih medijih, forumih in tako dalje, tam, kamor tudi vaši strankarski zaposleni ljudje o meni marsikaj pišejo, pa se mi tudi nihče nikoli ne opraviči, pa nič od tega ne drži. Hvala.
Hvala lepa. Hvala tudi za vašo korektnost, gospod Kurnjek. Nadaljujemo z razpravo. Na vrsti je gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala, gospa podpredsednica. Lep pozdrav tudi iz moje strani! Jaz se zahvaljujem kolegu Branetu Grimsu, da nas je iz sveta pravljic vrnil nazaj v kruto realnost, da nas je vrnil v to kruto realnost, v kateri moramo delovati v dobrobit ljudi, in da nas je vrnil nazaj v bistvu v današnjo razpravo, današnjo razpravo torej interpelacijo zoper notranjega ministra. In z velikim veseljem sem poslušal argumente za in proti, ustvarjal sem si, tudi kot poslanec, nekakšen vtis moči argumenta, moči kontraargumenta, to je tisti žar parlamentarizma, ki ga poznajo resne parlamentarne demokracije. Poglejte, jaz bi začel svojo razpravo nekako takole. Prvič, vloga notranjega ministra ali ministrstva za notranje zadeve ni [[…]]To ministrstvo ima poseben status. Prvič, se moramo zavedati, da gre za državotvorno ministrstvo, tako kot za zunanje zadeve kot za finance in tako naprej. Po drugi strani pa je zahtevnost tega ministrstva toliko večja, ker gre za represivno ministrstvo, gre za represivni organ, ki ima določena pooblastila po zakonu in kjer v skladu z zakonskimi določbami lahko močno krši tudi, v svojih mejah, človekove pravice, posega v človekove pravice in osnovne svoboščine. Torej v skladu z zakonom. Torej represivni organ, katerega del pripadnikov nosi orožje, del pripadnikov nosi posebna vklenitvena sredstva, solzice, tako naprej, vdira v pošto ljudi, vpliva na procese, vpliva na preiskave, začne preiskave, marsikdaj seveda tudi z delom državnega tožilstva. In danes govorimo o integriteti nekoga, ki opravlja funkcijo ministra točno tega ministrstva. Ne gre za ministra za Slovence po svetu, ne gre za ministra za gospodarstvo, ampak gre za ministra za notranje zadeve. In poglejte, minister za notranje zadeve pa je posebej pod vplivom tega, da dokazuje svojo integriteto, svojo poštenost, svojo načelnost zato, ker se marsikdaj okoli takšnih ljudi potem krešejo mnenja, tako kot se danes. In ta razprava torej danes je šla kar nekaj, v nekaj zadev. Prvič je minister na začetku govoril zakaj več kot 9 ur razprave o temu, zakaj se ne ukvarjamo z današnjimi težavami, ki so v vsakdanjem življenju in tako naprej. Poglejte, moje mnenje je sledeče, jaz sem tu zato, da se ukvarjamo s temi težavami, večkrat jih ponovim, večkrat ponovim tudi rešitve za te težave. Moram priznati, marsikdaj se strinjam vsaj z delom ministrov, predvsem z zdajšnjim novim ministrom za gospodarstvo in upam, da bo dobil neko tudi svojo priložnost. Tisto, kar pa je pomembno za današnjo razpravo, glede tega pa bi omenil eno zadevo. Torej poglejte, glede prihodnosti, 95 tez slovenskih obrtnikov in podjetnikov, kako rešiti probleme gospodarstva, kako rešiti probleme te države, večjo konkurenčnost, tudi to se tiče njega kot ministra. Zakaj govorim o 95 tezah? Nekoč je nekdo, leta 1517, skoraj bo 500 let od tega, Martin Luther, točno tudi govoril o 95 tezah. Govoril je o skorumpiranosti v Katoliški cerkvi, govoril je da Katoliška cerkev zgublja zdrav razum, celo pisal je v Mainz nadškofu, da se ne strinja. V bistvu je tudi zlagana tista pravljica, ker govorimo o pravljičarstvu, da je to tezo nabil na cerkev v Wittenbergu, ni bilo res. To so zavrgli, torej bilo je protestno pismo, v katerem je knezu nadškofu Albertu poslal v Mainz svojih 95 tez. Govoril, predvsem je bila kritika tako imenovanih odpustkov. Kolega Grims je danes začel temo odpustkov. Govoril je predvsem o nekomu, ki je po svoji funkciji takratnega ministra koristil tako imenovani funkcionarski dodatek, ki nam ga kot funkcionarjem [[…]]Imamo za to seveda zakonsko podlago, seveda pa je ta institut tega nadomestila predvsem vezan na to, da poslanci ali pa javni funkcionarji resnično lahko delujemo s to etiko, s to integriteto, da nismo tudi materialno vezano tudi na, po nekem mandatu, na neke zadeve, in da imaš vsaj nekaj mesecev po mandatu še neko možnost neke materialne oskrbe. In potem zelo različno gre vsak svojo pot. Jaz, recimo, nimam, nobeno delovno me ne čaka, tako kot marsikoga tu. Nekatere, kot smo danes videli, čaka dobro, solidna mesta spet v javni upravi po tej funkciji. Tisto, kar je pomembno pri teh odpustkih, je, da je minister, torej bivši minister, ko je to koristil, torej v obdobju po letu 2008, konec leta 2008, poleg vsega tega seveda svetoval kot bivši minister, specialist za javno upravo, za modernizacijo javne uprave, tudi številnim državam. In kot je rekel kolega Grims, je v tem času zaslužil, mislim da, 95 tisoč evrov še dodatnega denarja. Torej, koristil je tisti funkcionarski dodatek ali pa funkcionarsko nadomestilo po opravi funkcije, v drugem trenutku še zaslužil 95 tisoč evrov kot doktor prava, kot svetovalec, kot strokovnjak za modernizacijo javne uprave. V istem času, torej ravno v tem obdobju 2009, 2010, je ta človek koristil izredno ugodne lete Adrie, torej neke karte, ki niso na nobenem javnem portalu, ki noben človek ne more do njih priti po neki normalni poti, ampak gre za tipično neke povezave, ki jih je lahko koristil kot bivši minister. Ker kot bivši minister za javno upravo, je seveda sklepal pogodbe ali pa bil vsaj zraven, ko smo predsedovali Evropski uniji in tako naprej, ko je bilo celo vrsto letov Adrie tudi za naše funkcionarje. Zakaj govorim tudi o tem in sem tudi na začetku tega, že več kot eno leto nazaj sklical novinarsko konferenco, je zelo enostavno, spoštovani. Enostavno je, ker sem takrat razložil. Glejte, sam sem sodeloval v svoji raziskavi letalske nesreče na Korziki 2006, 2007, 2008, imel sem stike tudi z gospodom Kostanjškom, ki so ga nekoč omenjali z njegovim pomočnikom, gospodom Tomažem Škoficem, in smo večkrat sedeli na kakšnem sestanku. Glejte, zakaj jaz kot Franc Breznik nisem koristil teh povezav. Zakaj ni mailov Franca Breznika na Adrio, da po vsem tem, kar smo naredili, da letim na neke destinacije in da bi rabil neke lepše, boljše karte? Tu gre za tiste principe v življenju človeka, gre za enostavne principe, ljudi spoznavaš v najmanjših situacijah. Tu gre za tiste principe. Iz tega raste tudi integriteta enega človeka, njegova osebnost. In poglejte, če mi danes ocenjujemo osebnost gospoda Viranta. Poglejte, prvi primer dejanskega obtoževanja, kar je normalno za eno interpelacijo, torej dokaze zoper domnevo, da bi naj poslanska skupina nekako z nekimi fiktivnimi pogodbami poskušala črpati denar iz Državnega zbora preko nekih svetovalnih pogodb za piar. Poglejte, tukaj vidite tudi osebnost. Kolega minister za notranje zadeve to breme, ki je obtožujoče, nekako takoj spravi na vodjo poslanske skupine, ne prevzame sam nobene odgovornosti. Ali je to vodja, ali je to osebnost, ali je to resni politik prihodnosti? Ali ta človek lahko za sabo potegne množice? Ali zaščiti svoje podrejene ali svoje sodelavce? Ne, ne bo nikoli zaščitil. Takoj, na spoštovanega kolega, ki ga cenim, mislim, da je pošten človek, tako kot je marsikdo od vas tu notri, marsikdaj se s kom ne strinjam, nikoli pa ne bom nekoga obtoževal. In poglejte, kolega Braniselj danes dobesedno mora opravljati dva poklica, vodja poslanske plus svoj odvetniški poklic je moral nekako vzbuditi, ker nekako s svojim odvetniškim znanjem rešuje danes v interpelaciji notranjega ministra. Z vsem spoštovanjem, mislim, da svoje delo dobro opravlja, zelo dobro se je temu postavil, neke argumente, minister, o katerem pa teče interpelacija, pa nič. Minister Gregor pa nič. Kot bi rekel Fran Levstik. Druga zadeva, ko sem govoril o slovenski obrti in podjetništvu, je tudi zelo dobra razlaga danes ministra Viranta. Za mene pomeni to, da odpravimo birokratske ovire v javnem sektorju, da nekdo, ki se bo ukvarjal, recimo, z obrtniškimi poklici, ne potrebuje nobene kvalifikacije. Tu pa je srž cele naše ekonomije, spoznavanja načel v življenju. Torej, obrtnik ne potrebuje nobenega znanja, to je želel povedati, vsak, ki je slaščičar, ne potrebuje nobene šole, nobenih dovoljenj, torej predvsem govorimo o poklicnih kvalifikacijah. Nekako daje v nič vse te skupine. Torej, zakaj potem gospod Gregor Virant postavlja določene pogoje, ko govorimo o javni upravi. Zakaj pa potrebuje nekdo, da je vodja, že magisterij danes v javni upravi. In zato ima tudi plačilni razred mislim, da nad 40. Zakaj to potrebujemo potem? Zakaj velja za gospodarski del, to ne velja, torej lahko vsak opravlja vsak poklic, v javni upravi pa to vse velja. To ne drži, to ne pije vode. Ne drži. In jaz moram priznati, tistih nekaj let, ki sem jih preživel poleg gospodarstva v javni upravi, mi imamo celo vrsto ljudi z univerzitetno izobrazbo, ki vsak dan opravljajo dela, ki bi jih lahko nekdo opravljal z normalno triletno šolo. Poglejte, to je problem javne uprave. Problem je, da so nekatera mesta tako visoko vrednotena in tako malo strokovno se tam opravlja, da ne moreš verjeti. Po drugi strani pa imamo vrhunske srčne kirurge z dvajset let znanja, ki imajo velikokrat isto ali pa še manjšo plačo o klasičnih birokratov. In ravno ti birokrati, poglejte, ko pride do nekih mnenj, recimo padec pred Ustavnim sodiščem, toliko doktorjev znanosti sedi in magistrov, diplomiranih pravnikov, in ničesar se ni zgodilo tudi tukaj. Fiasko. Totalni fiasko v tej stroki. Potem minister Virant pravi, interpelacija mora težiti k temu, k mojemu dosedanjemu delu, ne gledati nazaj, gledamo naprej, na to delo. Zelo zanimiva teza. Danes v razpravi torej vsi poslanski kolegi, ki morajo sedeti nekako v zadnjih vrstah, so imeli neke probleme v preteklosti, skupaj s spoštovano kolegico Trudo Pepelnik, ki je bila res dobra prijateljica, moram priznati in mi je zelo žal, kar se je zgodilo, torej celo ona je zapustila te poslanske vrste. Torej vse tisto, kar se je pa z njim dogajalo, torej laganje javnosti o letalskih kartah, to je tudi zanimivo, ker je to po prvi interpelaciji nastalo, čisti dokaz, čisti dokaz laži javnosti. In sedaj, poglejte, v zaključku te razprave, poglejte si, kaj se dogaja v nekem realnem svetu od tam, kjer bi naj bile nek liberalne ideje, o katerem kot predstavnik neke liberalne stranke govori. Poglejte si Nemčijo, recimo, Christian Wulff je dobesedno, dve leti pa en mesec je nazaj, odkar je odstopil, povedal, da tega bremena ne zdrži. In na koncu je bila obtožba, da bi naj si prilastil ali pa torej nekje okoli 700 evrov, ko je bil, mislim da, na funkciji v Spodnji Saški pokrajini nekaj let nazaj, bi naj bil povabljen na Oktoberfest in je nekdo to plačal, 700 evrov. Za 700 evrov je padel nemški predsednik. Poglejte te karte od Adrie, 100 evrov je ena karta, za 100 evrov je nekdo letel v biznis klasi, na najbolj frekventni liniji. Karta poslanca Državnega zbora, ki sedi v zadnji vrsti v ekonomskem razredu, ko se peljete v Vilno, v Bruselj ali pa greste v Frankfurt je 600 evrov. 600 evrov, karta biznis klase je najmanj tisoč evrov in več. Torej 100 evrov karta. Maili letijo Kostanjšek–Virant, boš zrihtal–bom zrihtal, in vse ostalo [[…]]Poglejte, to je izven vsega dosega. In zdaj primerjava Christiana Wulffa s 700 evri, ki kot nemški predsednik odstopi, in gospoda Gregorja Viranta. Poglejte, to ne pije vode, ni argumenta proti temu. In še nekaj, ljudje pozabljajo. Adria je državno podjetje, država ima večinski delež, v to podjetje smo leta 2011 dali dodatnih 50 milijonov evrov davkoplačevalskega denarja. Torej 50 milijonov ljudje preko davkov dajo v to podjetje zato, da se lahko en del privilegirancev vozi v prvem razredu, ima večji prosto za noge, dobi boljšo hrano in vse ostalo, ljudje ki pa delajo za 400, 500 evrov, predvsem tisti obrtniki, o katerih sem na začetku govoril, ki jih vlada ni uslišala, tisti to vse plačujejo preko davkov. To so ti vatli, to je ta razlika med nami. Za nekatere veljajo strašno stroga pravila, za nekatere pa ne velja čisto nič. Ko pride red na mene, ne velja nič. To je nekaj takšnega, kot če bi jaz razlagal, kako morate voziti počasti, sam pa sem večkratni kršitelj cestnoprometnih predpisov. Moram biti tiho, moram biti kritičen, moram reči, poglejte, vozil sem hitro, plačal bom kazen. Vsak ima, kot je nekako kolegica danes rekla, ima tudi kakšno [[…]]ni stoprocenten. Ja, ampak do kje se ta nestoprocentnost tolerira? In veste, v tujini je najhujši prekršek, ki pa ga ima samo Gregor Virant v temu trenutku, okoriščanje z javnim dobrim, okoriščanje z javnim denarjem. To pa je tista razlika, ki je ni zgrešil ne kolega Simčič, ne kolega Vogrin in vsi ostali. Nič, nihče. Kolega Simčič je sam moral revež plačevati svojo šolnino, mislim da tudi drugi kolega, kolega Vogrin je bil dolgoletno uspešen podjetnik, na žalost je svoje rezultate, je sprejel nekaj slabih poslovnih odločitev in je žal podjetje propadlo. In mi je žal za številne podjetnike, ki propadajo. Ampak ravno v tej Nemčiji, o kateri sem govoril, so najboljše zgodbe, najboljše zgodbe nastajajo od bivših propadlih podjetnikov, ne boste verjeli. Ko sem nekoč sedel na enem kosilu, testirali smo neka vina na Kapfenbergu na eni restavraciji na tisoč metrov, Pogusch se imenuje, in je sedel zraven Didi Mateschitz, lastnik Red Bulla. Štirikrat je propadel, dokončno. Tako je propadel, da si je sposodil denar, da je lahko prišel [[…]]
Če bi se na interpelacijo vseeno osredotočili, zdaj smo majhno res zašli širše.
Tako je propadel, glejte, in je dobil novo priložnost in je danes drugi največji brand. V Avstriji je najbogatejša familija, drugi je Didi Mateschitz. Kaj je pomembno? Pomembno je, da če govoriš do svojih volivcev, če govorimo o liberalizmu, kaj je ostalo od te stranke, glede liberalizma? Torej tistih njegovih načel, ki jih je Gregor Virant prodajal tudi svojim volivcem, slovenskim državljanom. Kakšen liberalizem je to? Visokih davkov? Kakšni liberalizem ustvarjanje monopolov? Kakšen liberalizem je to, da v času, ko smo dali 5 milijard v slovenske banke, pa si notranji minister pa gledaš zraven v vladi, kjer slaba banka skupaj z dvema bankama, ki sta v državni lasti dasta dvema gospodoma, ki sta dolžna 208 milijonov evrov, gospod Rigelnik, gospod Petan, 208 milijonov evrov, dobita moratorij na kredit z enoprocentno obrestno mero, v istem času, ko se je šestprocentno država zadolževala. Povejte mi, kakšne razlike so tu. Ali so ti podjetniki, ko so vse to napisali, ali obrt, ali je imela takšno priložnost? Imajo tisti, ki imajo težave, enoprocentne moratorije danes z enoprocentno obrestno mero? In glejte kakšni liberalizem je to? Ali je to liberalizem? Jaz edino od tega liberalizma, ki ga vidim danes, glejte, je edino liberalni pogled na kajenje trave, ki ste ga tu predstavljali. To je edini liberalni pogled, ki ga imamo. Pa moram pohvaliti morda zadnji liberalni pogled, da ne dopustite več, da se davki zvišujejo, predvsem DDV. Seveda to je nenormalno. Če pogledate rezultate lanskega leta, smo prodali, smo 5 % manj davkov pobrali in trošarin. Vse to kaže na eno osebo. Jaz sem liberalist, jaz sem pošten, jaz nikoli nisem nič naredil, na vsakem malem koraku pa vidiš, da se je človek okoristil z malimi dejanji. In najhujše in najbolj pokvarjeni so ravno ljudje, ki se okoristijo z najmanjšim denarjem. Pa ne govorim zdaj to za gospoda Viranta, o katerem govori samo sum, govorim zdaj splošno, da ne bi bila to neka žalitev do njega. Ampak poglejte, tu se kaže potem na eno celovito osebnost, vse skupaj kaže eno veliko celovito osebnost. Jaz verjamem, danes da mogoče ta interpelacija ne bo uspela. Ampak kot je rekel predlagatelj danes, kaže pa na neke vrednote, ki jih zastopamo poslanci. Na koncu, zadeva se je začela z leti in danes boste vi tisti, spoštovani kolegice in kolegi, ki boste odločili, ali bo ta let dokončen, ali bo minister Virant dokončno odletel od tam, kjer je priletel, ali bo poletel spet s poceni kartami, ali bo ta karta nekaj dražja. Ta karta zato, da je gospod Virant priletel ali pa da je v bistvu uničil prejšnjo z drugo Janševo vlado, se kaže. Kaže se v novih 10, 15 milijardah zadolžitve, to je ta odgovornost. Torej gremo z neke rešitve, desne rešitve, smo šli v totalno skrajno levo rešitev. In to so vse tiste zadeve, ki jih bo pa moral nekdo prevzeti tako imenovano politično odgovornost za svoja dejanja v življenju. In moral bi reči, kako je zastopal liberalne vrednote, kako je zastopal svojo tisto neko skrajno poštenost, o kateri je danes govoril. In jaz verjamem, da sem v tem svojem nastopu nekako šel mogoče širše, širše sem pokaza, kako deluje normalna Evropa, kako deluje ta integracijski del med politiki, kaj pomeni 700 evrov pa da odleti predsednik Nemčije in kaj pomeni vse to, kar je očitano ministru za notranje zadeve, in kaj je sploh danes bistvo, na kar sploh nismo danes dobivali odgovora. Torej, na koncu pa, poglejte, lahko postavim samo eno retorično vprašanje. Vodja poslanske gospod Tanko je danes dejansko predočil gospodu Virantu listino, dokument o neki domnevni, fiktivni pogodbi, govoril je o družinskih povezavah, govoril je o standardih, ki veljajo, in glejte na koncu se postavlja, zakaj je Gregor Virant pred dobrim letom prišel prvi pred kamere in povedal, da on zapušča vlado. Kako je on to izvedel pred predsednikom, ki je bil v tem pred obema predsednikoma strank? To se mi postavlja vprašanje. In verjamem, da to sliši, verjamem, da to sliši in da bo na to tudi odgovoril. Najlepša hvala.
Najlepša hvala. Ker je prišlo do nekaj sprememb pri prijavi razpravljavcev oziroma nekaj zamenjav vrstnega reda razprav, bi sedaj, preden dam besedo gospodu Francu Pukšiču, prebrala še naslednje poslanke in poslance, ki bodo potem na vrsti za razpravo: gospa Alenka Jeraj, dr. Ljubica Jelušič, gospa Eva Irgl, mag. Ivan Vogrin in za njim gospa Ljudmila Novak. Gospod Franc Pukšič ima besedo.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice, kolegi, sekretarka, sekretar! Jaz bi iz tega mesta najprej prosil, če bi v doglednem času, v kakšnih petih minutah prišel v dvorano tudi gospod minister, gospod Gregor Virant, ker veliko zadev smo lahko prebrali preko medijev, konkretnih mailov, ki bi naj potekali in za katere je tudi protikorupcijska komisija povedala, da jih ni imela, da jih seveda ni mogla preučevati, torej jih predstaviti, jaz jih pa imam in bi rad, da seveda na te maile tudi konkretno odgovori, ali je resnica, kaj v teh mailih piše, ali so to ponaredki. Torej gre za dokumente, ki jih KPK ni dobila, in zato bi prosil, da gospod minister, upam, da me sliši, pride v doglednem času v dvorano. Sem seveda pričakoval, da bo tu, zato bom svoj nastop moral nekoliko spremeniti, ker želim biti korekten do njega, da bo direktno in konkretno, brez ovinkarjenja na zadeve, ki tukaj pišejo, tudi odgovoril. Torej, ne po medijskih zapisih, ampak po mailih, ki so potekali med njim in tistimi, ki so mu urejali karte.
Spoštovani gospod Franc Pukšič, predlagam, glede na vaš predlog – lahko njegov čas ustavite, če samo izklopite za minutko – predlagam, gospod Franc Pukšič, da vprašanja, katera imate, podate. Namreč, če pogledam na uro, ura je 15.30 in glede na to, da je bil ta čas, odkar jaz vodim sejo, minister dr. Gregor Virant tukaj v dvorani in je tudi podal kar nekaj odgovorov in razprav, je tudi moja odločitev, da ima možnost od tega trenutka dalje, da mu damo vsaj toliko časa, tudi on ima kot človek pravico, da tudi lahko ima nekaj časa, da ni cel čas prisoten v dvorani, lahko tudi spije kavo ali mogoče tudi karkoli poje. Zatorej, mislim, da ne boste zamerili, če ga mogoče še nekaj časa ne bi bilo tukaj fizično v dvorani. Vsekakor pa sem prepričana, da se bo odločil in potem tudi odgovoril. Izvolite. Se pa opravičujem, ker sem vam že vmes odgovorila na vaš predlog.
Nič hudega, podpredsednica, saj mi niste časa pobrala, tako je bilo korektneje. Seveda želim dokumente, ki jih imam v roki, predstaviti pred njim in njemu, da bo lahko na njih odgovoril, prav iz razloga, o katerem ste vi govorili, verjetno je ali na kavi, kosilu ali karkoli že in ima, absolutno ima pravico do tega, ne more spremljati tudi tega, kar bom povedal, kar bom vprašal. Seveda potem ne bo mogel tudi direktno odgovoriti, zato sem rekel, da bom začel svoj del nekoliko drugače. Pričakujem, da bo v doglednem času prišel v dvorano. Toliko za začetek. Danes je na začetku, kar je pač normalno, predsednica Vlade branila ministra in je rekla takole: "Interpelacije imajo smisel, če so zelo dobro argumentirane in šele takrat lahko pričakujemo kakšno drugačno odločitev, kot je pa pričakovana. Ker pričakovano je, da koalicija ministra brani." No in iz tega naslova seveda in tudi na to, kar je rekla predsednica Vlade, bom odgovoril prav s temi konkretnimi vprašanji, z dokumenti, ki niso bili še danes v Državnem zboru oziroma nekje predstavljeni, razen seveda na osnovi, verjetno, tudi takšnih dokumentov, so bili narejeni določeni članki. Ampak, ne bom govoril o člankih. Torej, potem je pa rekla predsednica Vlade: "Če bi le drugi politiki znali določiti mejo, do koder bodo šli, in da bi se pri neki meji znali tudi odločiti, da bodo odšli." Tukaj se z njo še kako strinjam, mogoče je imela celo v mislih zapis iz sobotnega Dela, 29. marca, ko so bili narejeni že drugi paketi ovadb zoper Zorana Jankovića, ki je osumljen zlorab položaja in pranja denarja iz Elektroenergetike, katere lastnik je Občina Ljubljana, prepeljal preko Grepa v Bazo Dante in KLM, kar je njegovo podjetje v svoj lastni žep sto tisoč evrov [[…]]
Interpelacija se nanaša sedaj na ministra dr. Gregorja Viranta.
[[…]]in ne na Zorana Jankovića. Na Zorana Jankovića se interpelacija nikoli ne bo nanašala, ker nikoli v tej državi, verjamem, ne bo zasedel takšne funkcije, da bi lahko bil interpeliran. Ampak seveda nekako sem razbral v nastopu predsednice Vlade in govorim seveda o tem. No, sedaj se bom dotaknil nekaterih zadev, ki jih je rekel tudi v svoj zagovor sam gospod minister, ko je govoril o insinuacijah, žalitvah, potem osebni diskreditaciji in tako dalje. In moje, danes pri tej interpelaciji pravzaprav edino vprašanje bo, ali ste, gospod minister, slovenski javnosti lagali ali ne. Na to seveda želim, na osnovi dokumentov, ki jih imam, tudi njegov jasen in glasen odgovor. Če se seveda izkaže, da je gospod minister slovenski javnosti lagal, potem je seveda prizadeta njegova integriteta ministra in je torej verjetno dovolj elementov, da koalicijski partnerji zaznajo, da je po današnji interpelaciji, ki je potem seveda dovolj argumentirana, ni argumentov, da bi ga podprli in da seveda odstopi. Ne glede na to, kaj to pomeni za koalicijo, to ni pomembno, pomembno je, kaj to pomeni za državljanke in državljane. Pa ne bom govoril o gospodarskih spodrsljajih in o uspehih, o katerih je predsednica Vlade govorila. Res je, da sta ona in koalicija edini, ki vidita uspehe, podjetniki, obrtniki, gospodarstveniki, kmetje, delavci, brezposelni in tako dalje ne vidijo tega, ampak tudi Evropa ne vidi uspehov. Pred kratkim smo dobili opozorilo, ampak ne bom o tem govoril, ni to danes predmet. Bi pa bilo seveda prav oziroma tudi preko poslanskih vprašanj smo velikokrat pravzaprav že zahtevali, da bi o tem opravili razpravo. Ko je minister govoril o insinuacijah, žalitvah, osebnih diskreditacijah in tako dalje, ko je govoril, da bi bilo boljše, da bi danes iskali rešitve za ljudi, ker smo plačani iz žepov davkoplačevalcev. To je res, o tem smo prav v Slovenski ljudski stranki velikokrat govorili. Tudi naše razprave pri zakonodaji in podpiranju zakonodaje gredo vedno v tej smeri, kaj lahko naredimo dobrega za ljudi. Seveda pa je pozabil povedati, da je tudi on plačan iz žepov davkoplačevalcev, tudi minister, celotna ministrska ekipa in da je prav na njih odgovornost in tudi največ možnosti, da naredijo kaj dobrega za ljudi. Jasno, ne tako, kot so si zamislili. Ko dvigujejo davke, dvigujejo zadolžitve. In v položaju, v kakršnem smo bili pred letom in še nekaj, naslednjih 20, 30 let ne bomo, ker bo treba ves ta zapitek plačati in narediti pogoje, da bo gospodarstvo to ustvarilo in se bo to vrnilo. Gospod minister je med drugim rekel, da ga ne zanima, če tečejo kakšni predkazenski postopki zoper ministra Omerzela. In še kako ga je pa zanimalo, če tečejo oziroma kakšni postopki, da se niso znali prešteti, saj jaz mislim, da v Državnem zboru od 10 do 20 znajo šteti, to je v, mislim, prvem razredu osnovne šole, okrog seveda postopkov, o katerih je govoril o Ivanu Vogrinu. Ko je govoril minister okoli načelnikov upravnih enot, jaz tu ne bom ponavljal, to sem predstavil pri zadnji interpelaciji v zvezi z načelnikom upravne enote Željkom Vogrinom iz Maribora, ko ga je prav ta isti minister gospod dr. Gregor Virant v pisni obliki nagradil kot najboljšega med načelniki upravnih enot, kot načelnika, ki je za vzor tudi ostalim, in kot načelnika, ki je veliko prispeval k dobremu delu in sistemskim spremembam v celotni državi prav na upravnih enotah. Danes ga je okarakteriziral kot enega lumpa, ki ga je moral zamenjati zaradi povezav, lovk in tako dalje. Vprašam ministra javno tukaj, katere lovke je med tem časom odkril, katere porezal. Kaj je naredil narobe Željko Vogrin, načelnik upravne enote Maribor, torej prej in ali so proti njemu vložene kakšne kazenske ovadbe? Vemo pa, da nekatere stvari se zgodijo tudi zato, če kdo kje samo kaj reče, kaj predlaga, pa lahko dobi zelo hitro po grbi. Proti koncu je minister v svoji obrambi govoril tudi, da je tako rekoč narobe svet, da ni nič nezakonitega in da je svet šel tako daleč, torej narobe, da je dež padal tako dolgo, to je on rekel, po citatu, da so "prašiči postali čisti in ljudje blatni". Sprašujem se, na kateri strani so ministri. Ali na strani prašičev, ali na strani ljudi? To, kar se seveda pri nas, žel, dogaja. Ker se je okrog nabave kart, pa sploh danes več to ni pomembno, glede cene in glede vsega ostalega, ampak seveda pomembno je, ali je minister sedaj, ko je minister, slovenski javnosti na očitke, ki so mu leteli v zvezi z letenjem z Adrio odgovoril resnicoljubno, ali se je slovenski javnosti zlagal. Na to seveda mora danes minister odgovoriti. Pred letom dni, 26. aprila 2013, je Delo zapisalo, da je minister opozoril, da je v tistem času morda stokrat letel z Adrio, predvsem po Balkanu. Pred poleti, torej, preden je letel, pred poleti je vprašal za ceno in če je bila ugodna, je kupil karto, sicer je šel z avtom. "Niti zahteval, niti pričakoval nisem privilegijev", je dejal Virant in dodal, da je dobil le popuste, ki so bili običajni. Gospod Virant, ali je to res, da niste pričakovali in zahtevali nobenih popustov? Da jih niste zahtevali, vam mogoče celo verjamem, da pa jih niste pričakovali, pa ne, ker potem, če jih ne bi pričakovali, napišete mail oziroma vprašate na Adrio, čisto normalno, ali pogledate na internet, če pa pričakuješ, pa seveda pišeš nekomu, ki ti lahko to nudi. Potem ne pišeš pisma v pekarno ali slaščičarno, ampak komercialnemu direktorju ali direktorju nekega podjetja. To se je seveda dogajalo. Da ni bilo, torej, da se ta njegova izjava demantira in da ni bilo nobenih povezav ter nekih namenov, da nekdo ni imel interesa gospodu Virantu urediti poceni karte, seveda ne drži. Gospod Tomaž Kostanjšek je bil komercialni direktor na Adrii, njegov pomočnik pa je bil Tomaž Škofic, oba skupaj, gospod Kostanjšek in gospod Tomaž Škofič, skupaj z Mitjem Brazom, so imeli eno podjetje, podjetje Arena d. o. o., ki je upravljalo z, menda, ledeno dvorano v Kranju. Torej, Kostanjšek in Tomaž sta bila komercialni direktor in njegov pomočnik, skupaj z Mitjo, torej na Adrii Airways, skupaj z Mitjem Brazom, Mitja Braz je pa imel ženo, ženo Mojco, ki sta pa skupaj s svojim možem imela podjetje Mi Projekt v solastništvu. Ta Mi Projekt pa je opravljal nadzorna dela v Adrii. Torej, minister je bil kot član Vlade, lastnik Adrie, ti pa, Mojca, ki pa je prijateljica od žene gospoda Viranta, je imela interes, da dobi poceni karte, pa je torej preko svojega moža, ki je pa bil solastnik še enega podjetja s komercialnim direktorjem in njegovim namestnikom v Adrii, jasno imelo dovolj linkov in povezav, da so se osebno med sabo poznali in si urejali, eden drugemu, koristi na račun davkoplačevalcev za svoje osebne koristi. Temu se tudi reče korupcija in klientelizem. Zanima me, ali okoli tega potekajo tudi kakšne policijske preiskave, ker minister Virant pravi, da svetih krav ni in da se bodo dotaknili vseh, tudi tistih, v katerih je vpleten sam. To je drugo vprašanje gospodu ministru Virantu. 26. 4., torej lansko leto, je gospod minister Virant izjavil: "Ne vem, res ne vem, ne vem po kakšnem ključu sem se znašel na seznamu", je presenečen Gregor Virant. "Nikoli nisem ne zahteval ne pričakoval kakšnih ugodnosti," zatrjuje Virant. To je bilo v Primorskih novicah. In 9. maja 2013, lansko leto: "Virant potoval z vozovnicami, namenjenim za uslužbence Adrie." Mimogrede je treba povedati, da je seveda vozovnice, katere je dobil po izredno nizkih cenah, dobil za poslovni razred. To je torej tisti dražji, najvišji razred. No in potem maja smo tudi v poslanski skupini poslali poslansko vprašanje predsednici Vlade in smo jo povprašali, ali je zahtevala od ministra pisno pojasnilo. Predsednica Vlade je odgovorila, da ni zahtevala pisnega pojasnila in tudi, kolikor vem ali pa do danes še nihče ni povedal, da je torej kaj takšnega tudi zahteva. No in potem se je seveda razgaljenje teh kart nadaljevalo in je bilo zapisano takole: "So bili leti za 150 evrov stalna praksa. Virantova obramba pred očitki, da je z Adrio Airways letel krepko ceneje kot običajni potniki, je do zdaj temeljila na dveh točkah. Prvič, da je med letom 2009 in 2011 z Adrio letel okoli stokrat, nikoli pa ni zahteval niti pričakoval kakršnihkoli privilegijev in ugodnosti. In drugič, da nobene vozovnice ni dobil zastonj." To je verjetno res, da nobene ni dobil zastonj, ampak seveda, da ni pričakoval nobenih ugodnosti, pa mu je seveda ta njegova obramba padla. Padla tudi seveda z razkritjem teh povezav med gospodom Kostanjškom, njegovim pomočnikom in tako z Mojco kot Mitjo Brazom. Potem se je zgodba nadaljevala lanskega leta v maju: "Virant potoval v vozovnicami namenjenim uslužbencem", o tem sem tudi prej govoril. Sedaj, če je po podatkih vozovnica do Frankfurta v tem poslovnem razredu, označeno z [[nerazumljivo]] 800 evrov, on je plačal oziroma njegova družina in ožji člani, sedem plus en mladoletni otrok, pa ne bom o njemu govoril, ampak za onih sedem članov po 150 evrov, je to tisoč 50 evrov namesto po 800 evrov, kar je 5 tisoč 600 evrov. O teh 5 tisoč 600 evrov, če odšteješ tisoč 50, kar so dali za lete, šli so očitno na dopust, je ostalo 4 tisoč 550, če to razdeliš na osem dni, ko so bivali v Frankfurtu, in to na sedem ljudi, potem dobiš 81,25 evrov na posameznika na dan. Kar pomeni, da imaš dovolj tako rekoč za polpenzion enega hotela, če že ne še za kaj več. No in zgodba se je nadaljevala s tem, da je menda na takšnem seznamu več kot 260 tistih, ki so dobili te vozovnice. Postavlja se vprašanje, to je tretje vprašanje: Ali je uvedena kakšna kriminalistična preiskava, kdo vse so bili na tem seznamu? In za vse tiste, ki so bili na temu seznamu in so torej javni uslužbenci, v javnih službah tako ali drugače, se bi morala začeti preiskava in prijava tudi na protikorupcijsko komisijo. Ko smo 25. marca imeli interpelacijo proti ministru dr. Gregorju Virantu je na svojem zagovoru na očitke v zvezi z letalskimi kartami odgovoril: "Tudi za preteklo uporabo storitev te družbe sem že večkrat pojasnil, da nisem nikoli zahteval ali pričakoval kakšnihkoli posebnih ugodnosti in da nisem imel niti poskušal ali želel imeti nikakršnega vpliva na oblikovanje cen letalskih vozovnic." Nisem imel nikakršnega vpliva ali namena vplivati na oblikovanje cen letalskih vozovnic. Gospod minister, ali je to res ali ne? Ali ste se tokrat tudi v Državnem zboru, pred slovensko javnostjo in poslanci zlagali ali ste govorili resnico? Ali ste povedali vse po pravici? Očitno ne, ker tudi s strani KPK je bilo zapisano naslednje. Gospod minister Virant je rekel, zagotavljam vam, da sem KPK predočil vsa dejstva o zadevi. Na KPK pa so zapisali, da to ne drži. Sama KPK je potrdila, da ne razpolaga z vsebino elektronskih sporočil, iz katerih je razvidno, da se je Gregor Virant o nakupu letalskih vozovnic neposredno dogovarjal s takratnim komercialnim direktorjem Adrie. V sredo so nam na KPK potrdili, da so sprožili nadaljnje poizvedbe v zvezi z zadevo. Če na KPK nimajo prav teh elektronskih sporočil, ki so potekala med komercialnim direktorjem in gospodom Virantom, da bi lahko s svojo preiskavo nadaljevali, potem lahko pridejo do mene in bodo ta elektronska sporočila dobili od mene. Sedaj je že 22 minut žal poteklo od začetka moje razprave. Gospod minister se še vedno ni vrnil v dvorano in seveda prav nehvaležno bo, ker bom moral preiti na to najpomembnejšo dokumentacijo, s katero ne razpolaga KPK, je tukaj pri meni v rokah, in minister na to ne bo direktno mi odgovoril. Očitno bom moral ubrati še kakšen manever, da se bodo te stvari zavrtele tako, kot se morajo. Pa vendarle, za poslanke in poslance koalicije tako, kot je predsednica Vlade rekla, ali imate torej dovolj argumentov za interpelacijo. Če jih imate, potem bo glasovanje drugačno, kot se pričakuje. In ker seveda druge možnosti nimam, kot da nadaljujem, poslovniško nimam možnosti prekiniti in nadaljevati, ko bi bil minister tukaj, bom žal s tem moral začeti. Prvi mail, ki ga imam v rokah, je naslovljen na Tomaža. Jaz sem seveda že omenjal, če želiš kakšen privilegij oziroma kaj podobnega, potem se pač obrneš na tiste, ki ti to lahko uredijo. Če nimaš tega namena, greš enostavno na internet in pogledaš tam na internetu, kaj se da videti, in seveda stvari sproduciraš tako, kot pač misliš, da je prav. Torej očitno ni res, tako kot je danes sicer minister povedal, da žene ali prijateljice gospoda Praprotnika ni poznal, ne pozna, torej ni res, da ni poznal gospoda Tomaža Kostajnška, komercialnega direktorja. Če ga ne bi poznal, potem mu ne bi napisal maila Tomaž. Spodaj je osem kandidatov za Ljubljana–Frankfurt–Ljubljana, zraven so številke potnih listov. Nekdo bo takrat star deset let. Torej to je to. Hvala in lep pozdrav, podpiše se pa ne Gregor Virant ali dr. Gregor Virant, ampak Grega. To pomeni, takšen mail pošlješ lahko le osebnemu prijatelju, dolgoletnemu znancu, družinskemu prijatelju in kaj podobnega. To se je zgodilo 8. julija leta 2010. Potem Tomaž Kostanjšek napiše, vrne mail 14. julija 2010, in sicer takole: "Grega, rezervacijo imate narejeno." Pa do sem še okej, no, in sedaj pride ta ključni del. "Cena, kot sva dogovorjena, 150 evrov, all inclusive za odrasle in 100 evrov all inclusive za …, torej cena, kot sva dogovorjena. Gospod minister je na interpelaciji rekel, še enkrat bom prebral, "tudi za preteklo uporabo storitev te družbe, sem že večkrat pojasnil, da nisem nikoli zahteval ali pričakoval kakršnihkoli posebnih ugodnosti". Tomaž Kostanjšek, komercialni direktor, mu pošlje mail, "cena, kot sva dogovorjena". Ne samo pisno, torej očitno tudi ustno, po telefonu, na kakšnem poslovnem kosilu, družinskem, ali karkoli, kje sta se dogovarjala. Torej, "cena, kot sva dogovorjena". Gospod minister, ali ste govorili resnico, ali ste slovenski javnosti lagali, ko ste odgovarjali na interpelacijo lani novembra? To je vprašanje. Na tem mailu. Ali ste se zlagali, ali ste govorili resnico? KPK pa bo seveda na osnovi teh mailov lahko, lahko razbrala, kaj je resnica in kaj je laž. No in potem, seveda, ker je to bilo že julija, zelo hitro je bilo urgirano, potem meseci tečejo, julij, avgust, september, 10. september, napiše gospod Virant naslednji mail: "Dragi Tomaž, prosil bi te za povratno karto Ljubljana–Skopje–Ljubljana." Dragi Tomaž, prosil bi te za povratno karto. "Odhod v ponedeljek, 20. 9., povratek v petek, 24. 9. Počasi bi kupil tudi rezervirane karte za Frankfurt 22. oktober–1. november. Upam, da ste okej, lep pozdrav, te še pokličem." Te še pokličem. Torej, dragi moji, kaj več kot listninski dokazi za nekoga, ki je govoril o morali, za nekoga, ki je znal v vsakem trenutku povedati marsikaj, za nekoga, ki se je postavljal za moralista v tej državi. Jaz pričakujem, da bo sedaj vstopil gospod Gregor Virant, da bo končal s to zgodbo, ki se dogaja, da bo stopil pred govornico in bo rekel, priznam, sem grešil, sem se zlagal, sem se pogovarjal, sem telefoniral, sem pisal maile, vsega tega ni delala moja žena. Ali pa je to njegova žena? Ali se ima danes tukaj za ženo Gregorja Viranta? Ali je to delal v imenu žene Gregorja Viranta? In bo odstopil. Vsaj kanček morale. Ti ljudje, te državljanke in državljani si to zaslužijo. Dovolj je bilo zadolževanja, dovolj je bilo poniževanja, dovolj je sramotenja. Ljudje nimajo za kruh, ljudje nimajo za kruh, ljudje so brez služb, ljudje so do 80 procentov BDP zadolženi. Ta država drvi v katastrofo, v katastrofo z lažmi, ki so bile izrečene, napisana so pa konkretna in drugačna dejstva. Pričakujem, da bo gospod minister na to danes, sedaj, čim prej odgovoril. Ni ga že več kot pol ure v dvorani, čeprav sem ga poklical. Tudi to je njegov odnos do slovenske javnosti. Ni pošten, ni korekten. Prav je imel, ko je rekel, da so prašiči čisti, jaz pa pravim, še kdo.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Alenka Jeraj. Izvolite.
Hvala za besedo. Premierka je v začetku, ko je zaključila svoj govor, dejala, da opozicija politikantsko nagaja in se ozira v preteklost. Gospa bi morala najprej pomesti pred svojim pragom, ker toliko oziranja v preteklost, kot ga je pri njej, "za vse je kriva Janševa vlada", kar koli se zgodi, katerokoli neumnost že naredi, celo takšno, da jo Ustavno sodišče razveljavi, želi naprtiti krivdo nekomu iz preteklosti, torej vladi Janeza Janše. Tako da tisti, ki se ozira v preteklost, je najprej premierka. Mi smo večkrat vložili interpelacije, te sicer ne, oziroma z nekaj podpisi naših poslancev, in so se v glavnem vse izkazale za upravičene, če ne takrat, ko so bile na dnevnem redu, pa čez nekaj časa. Tako za gospo Kresalovo, ki je morala potem odstopiti zaradi NPU, pa je potem preživela celo dve interpelaciji, ampak se je kasneje izkazalo, da smo imeli prav. Podobno z gospodom Lukšičem, dodelitev denarja za Stožice, tudi za to je bil interpeliran, Mestna občina Ljubljana je morala vrniti dva milijona. Minister Pikalo, v ponedeljek je sicer preživel interpelacijo tukaj, ampak včeraj smo že lahko gledali na POP TV nove dokumente, ki ne samo, da v zelo slabo luč postavljajo njega, pač pa tudi dekana fakultete za družbene vede. Tako da čas bo pokazal, da je bila tudi ta interpelacija upravičena, tako kot sem prepričana tudi za današnjo, če jo bo minister Virant preživel oziroma ne bo odletel, kot bi se lahko izrazili. Minister Virant je na začetku namesto, da bi odgovarjal na očitke, ki so mu očitani v interpelaciji, obrazlagal, kaj je interpelacija, nas poučeval, kaj je zagovor, kaj je odgovor, nam razlagal o izbrisanih, to je bilo mimogrede v prejšnji interpelaciji zoper njega. Skratka, poučeval nas je o vsem mogočem, ni pa odgovoril na tisto, kar mu interpelacija očita in na kar smo želeli opozoriti. Tudi gospa Potrata je rekla, da interpelacija nima nobene koristi [[…]]Veste, interpelacija ni zaradi koristi, pač pa da se opozori na napake in probleme in da se prepreči kakšne dodatne zlorabe in napake in tako naprej. Zdaj pa k očitkom, kolegi so že omenjali, kako ravna minister Gregor Virant v primerih imenovanja načelnikov upravnih enot. Gospod Vogrin je navedel nekaj primerov, vsi poznamo primer Mojce Kucler Dolinar, edina kandidatka v razpisanem roku za načelnico Upravne enote Ljubljana. Edini argument, ki ga je imel minister, ko jo ni imenoval oziroma zanj je bilo sporno samo to, da je sicer članica Nove Slovenije, ki je bila imenovana v času vlade Janeza Janše. Njegov izgovor je bil, da se je na zalogo delalo razpise. Ta očitek bi moral seveda nasloviti na svojega kolega gospoda Pličaniča, ki je te razpise objavljal, pa tega ni nikoli storil, na to ga ni nikoli opozoril niti ni od njega zahteval pojasnil, zakaj je tako zgodaj razpisal mesta načelnikov. Mimogrede jih je pa razpisal skladno z zakonom, ki ga je mimogrede razpisal gospod Virant v nekem drugem obdobju. Podobno v primeru načelnikov Upravne enote Grosuplje – dr. Boža Predaliča. Tudi tam niti ene navedbe konkretne kršitve v postopku imenovanja, ničesar, skozi natečajno komisijo in skozi vse strokovne reference, torej skozi natečajno komisijo je prišel s pozitivnim odgovorom – tako kot Mojca Kucler Dolinar –, da strokovno ustreza in izpolnjuje vse pogoje. Vendar to za ministra seveda ni dovolj, ker on kadruje drugače, lahko rečemo politično, kar se je izkazalo pri imenovanju načelnikov Upravne enote v Mariboru oziroma načelnice. Treba je bilo odstraniti prejšnjega načelnika zato, da je potem lahko imenoval novo načelnico gospod Karin Jurše, ki je kandidirala na listi Pozitivne Slovenije. Takšnih primerov imamo cel kup, samo še kadri Pozitivne Slovenije v tej državi so primerni za različne funkcije. Spomnimo se primera predsednika KPK gospoda Štefaneca in tako naprej. Recimo, ni ga pa zmotilo, da je minister Senko Pličanič zadnji dan svojega odstopa v januarju imenoval načelnico Upravne enote Žalec. Te pa ni zamenjal, tam pa ni bilo nobenega problema, da se je to naredilo v zadnjem hipu. To kaže na dvojna merila gospoda Viranta in tudi, če se še tako posipa s pepelom in se dela najbolj pravičnega med pravičnimi, seveda temu ni tako. V svojem razlogu, ko je govoril o pravnih enotah, je rekel, da hoče na upravnih enotah najboljše ljudi. Jaz ga sprašujem, kaj očita Mojci Kucler Dolinar in gospod Predaliču. V čem ne bi bila najboljša in kako on ve, da ne bi delala za prijazno in učinkovito javno upravo, kar je baje njegov cilj. Uradniški svet je ugotovil strokovnost, ugotovil, da izpolnjujeta vse pogoje, razpise je razpisal minister Pličanič, njegov kolega, na kar ga ni opozoril, da je prezgodaj ali pa prepozno, ali pa ne vem kaj. Ampak se je potem samovoljno odločil, da teh mandatov ne bo podelil. Druga stvar, ki se ministru očita, letalske karte. Nam je rekel, da bi lahko imeli občutek za merila, da smo v postopkih in tako naprej. Jaz sem prepričana, da bi bil tudi minister Virant že v postopku, če bi seveda gospod Klemenčič in Rok Praprotnik, s katerim vidimo, da imajo zelo zanimive povezave, če bi svoje delo opravila tako dobro, kot sta ga, na primer pri letalskih kartah gospoda Janeza Janše. Tam so bili zelo natančni pregledi, kdo je kupil, kdaj je kupil, za koliko je kupil. Tam je bilo vse zelo zelo zelo natančno. Medtem ko pri gospodu Virantu ravno sporne letalske karte zgrešijo, še več, minister Virant se nekajkrat zlaže, ker pravi, "najnovejše razkritje o tem, da sem si vozovnice naročal sam, niso nobena novost, saj nikoli nisem trdil nasprotno". Kar je laž. KPK je potrdila, da ne razpolaga z vsebino elektronskih sporočil, iz katerih je razvidno, da se je Gregor Virant o nakupu letalskih vozovnic neposredno dogovarjal. In KPK je v svojem poročilu zapisala, "iz izjav in dokumentacije, ki jo je predložil Gregor Virant, izhaja, da je za družinska poleta v Pariz in Bruselj nakup letalskih vozovnic urejala njegove žena. To je počela prek prijateljice Mojce Braz, ki je to v pogovoru potrdila KPK." Kaj pa je rekel minister Virant? Za vozovnice sem se včasih obrnil na družinskega znanca, ki je bil komercialni direktor pri Adrii. Od njega nisem zahteval ali pričakoval nobenih posebnih ugodnosti, pričakoval sem samo korektno ponudbo, skladno s pravili letalskega prevoznika. Torej, če minister Virant – pa spomnimo takrat, ko je on zelo poceni kupoval letalske vozovnice, smo državljani s svojim denarjem dokapitalizirali Adrio, 80 milijonov evrov smo takrat dali, že zato bi minister Virant, ki je tako pošten, raje plačal več ne pa manj za karte po tej logiki. Ampak ne, njemu se to ne zdi problem. V pismu svojim članom napiše, "za karte sem se včasih obrnil na družinskega znanca, ki je bil komercialni direktor pri Adrii, od njega nisem zahteval ali pričakoval nobenih posebnih ugodnosti, samo korektno ponudbo". Torej če minister Virant ni ničesar kršil, kar on pravi, da ni v tem primeru, je očitno zakon kršil gospod Kostnajšek. In sprašujem ministra Viranta, ali je sprožil kazenski postopek oziroma ga ovadil, da je on poslal njemu prošnjo in ga prosil za korektno ponudbo, ta lump mu je dal pa prepoceni ponudbo. Ali ga je ovadil in prijavil? Zdaj je notranji minister in mora te stvari z organi v sestavim, torej s policijo, preiskovati. Ali je naredil ovadbo? Enako ga sprašujem tudi, ali je naredil ovadbo glede na povedano v zvezi z pogodbo, ki jo je imela njegova poslanska skupina z podjetjem, svetovalnim podjetjem. Kajti tudi tu ga najprej sprašujem, ali se mu stvar zdi sporna, ali ne. On se je zgovarjal samo na to, da s tem ni imel nič, pač pa za vse dogovarja gospod Branisej. Sprašujem ga, ali je to sporno ali ni, ali je to korupcija ali ni. In če je, ali je prijavil podjetje oziroma svojega kolega Branislja, da se ugotovi, ali je korupcija, ali je šlo za kršitev zakona? Minister je zdaj minister za notranje zadeve, zadolžen za takšne stvari, ki jih mora po uradni dolžnosti sprožiti, če jih ve. Razen če se mu zdi, da ni korupcija, ampak potem naj to tukaj izjavi. Doslej ni povedal nič o tem, samo da ni on podpisoval in da ni imel s tem nič on, ker je vodja poslanske skupine gospod Braniselj. Še na eno cvetko moram opozoriti, ki jo je minister Virant povedal. Rekel je, da so korektno poročali na televiziji, da se je zmanjšalo število zaposlenih po ZUJF. Res je, vendar on ravna precej drugače. Jaz imam podatke, najprej iz zapisnika sestanka, ki ga je imel s Sindikatom državnih organov Republike Slovenije 30. 8. 2013 v Domu sindikatov, Dalmatinova 4, Ljubljana, kjer je povedal pri reformi upravnih enot: "Minister se obvezuje, da reorganizacija ne bo imela za posledico presežek javnih uslužbencev, zaposlenih v upravni enoti, za kar je pripravljen tudi podpisati poseben dogovor s sindikati." Ta minister, ki nam tukaj razlaga, za koliko je zmanjšal upravne enote in zaposlene v javnem sektorju, govori tukaj eno, na sestanku sindikatov pa jim obljubi, da ne bo nobenega odpuščanja. In res ga ni, on ne dela tega, kar je govoril, da se po ZUJF dogaja, ker imamo eno upravo enoto, na kateri povedo, da ni več dela na oddelku in zato predlagajo premestitev za stalno, ne vem, koliko delavcev, istočasno pa vodja oddelkov, ki bi morala maja in junija 2014 v pokoj, podaljša zaposlitev za dve leti. Tako dela minister Virant. Tukaj nam sadi rožice in razlaga, kako on dobro dela in tako naprej, kako zmanjšuje zaposlene v javnem sektorju in tako naprej, v resnici pa dela popolnoma drugače. Zmanjšanje javnih uslužbencev je šlo na račun drugih poklicev, predvsem v policiji in še kje. Na upravnih enotah pa verjetno ne, ker je minister obljubil, da tega ne bo naredil, da je pripravljen tudi podpisati poseben dogovor s sindikatom, da ne bo manj zaposlenih, tukaj pa bo prišel zagovarjati reformni program, v katerem pišete, da boste za 5 % zmanjšali javni sektor, in to minister, ki je odgovoren za javni sektor. Preveč laži, če lahko rečem, preveč zavijanja v celofan, preveč izogibanja odgovornosti, zato seveda jaz mislim, da si minister Virant zasluži, da začne delati kaj drugega, ne pa da je minister.
Hvala lepa. Dr. Ljubica Jelušič, izvolite, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Danes je takšne vrste razprava, kot smo je bili deležni že večkrat, in sicer o vsem mogočem in zelo malo o tistem, kar je na dnevnem redu. Po svoje sem hvaležna predhodnici, ker je vendarle odprla eno od tem, ki dejansko zadeva delo in odgovornost ministra za notranje zadeve in javno upravo. Velika večina predhodnih kritikov pa se je nanašala na stvari, ki so bodisi iz osebnega življenja ministra pred opravljanjem funkcije bodisi zadevajo stvari, ki niso vsebinsko povezane z njegovim delom in odgovornostmi ministra oziroma ministrstva, na katerem zdaj dela. Smo pa spet dobili občutek, da obstaja cela vrsta kritik oziroma očitkov, ki bi jih nekateri radi naslovili na bodisi tega ministra bodisi na predsednico Vlade ali pa na kakšnega drugega ministra. In ta potreba po pogovoru o očitkih se vedno bolj kaže, in zdi se mi, da naš poslovnik v bistvu sploh ne omogoča razprave o takšnih stvareh, če se ga seveda strogo držimo, ker se vedno bolj spreobračamo v neke vrste Hyde park očitkov, kjer je tema daleč od tistega, o čemer se govori oziroma je tema, ki je na dnevnem redu, in kjer ni pravih odgovorov, kjer je tudi veliko zamolčanih očitkov, pa jih ni mogoče vedno povedati na glas in kjer se na koncu seveda glasuje o temi bolj po presoji, ali smo opozicija ali koalicija, kot pa po tistem, kar je bila obravnavana vsebina. Imeli smo danes priliko poslušati obračun z ministrom, ki je bil dolga leta politični sopotnik ene od strank, ki ima danes zelo veliko kritik na njegov račun. In tisti, ki smo opazovalci od strani, si ne moremo tega drugače razlagati, kot da gre za zamere iz nekega časa, skupnega, da ne rečem celo družinskega življenja. Očitno je, da čas, ko je minister s svojo stranko zapustil neko koalicijo in je zaradi tega vlada padla, da tega časa očitno ne morete preboleti. In še vedno želite nek pogovor o tistih časih. Ampak, jaz predlagam, da če ne gre drugače, da uvedemo tu, v Državnem zboru ta prostor govornikov, v katerem ne bo javnosti, kjer boste lahko obračunali za tisto, kar se je zgodilo nekoč. Tako kot smo že uvodoma v začetku, v pisnem gradivu in pa tudi danes zjutraj lahko poslušali bes nekega posameznika zato, ker je bil izgnan iz določene politične stranke, ki mu je pravzaprav pomagala do poslanskega sedeža v Državnemu zboru. Ni se mogoče znebiti občutka, da gre za družinske prepire in obračune, ki pa bi jih radi spravili v kontekst interpelacije, torej razprave o delu in odgovornosti ministra za notranje zadeve in javno upravo. Imeli smo tudi eno posebno lekcijo danes, zelo zanimivo lekcijo, in sicer lekcijo iz zlorabe poslovnika, ko je eden od naših poslancev več kot pol ure zasliševal ministra, s postopkovnimi vprašanji mimo tistega, kar poslovnik predpisuje za postopkovna vprašanja. Prišel, zasliševal in odšel. Vsi tisti, ki pa smo na seznamu za diskusije, seveda čakamo, da gospod, ki je trenutno imel čas opraviti to svojo misijo, izgine. Take vrste interpelacij seveda, na takšen način pripravljenih in na takšen način zagovarjanjih, ni mogoče podpreti. Karkoli si že kdo od nas misli o delu ministra za notranje zadeve ali javno upravo ali je kritičen do katere od točk dela tega ministrstva, ampak takšne vrste interpelacije in take vrste vsebine, o kateri danes govorimo, pa res ni mogoče podpreti. In tukaj se mi zdi, da se moramo vsi skupaj vprašati, kaj so vrednote nas poslancev, kaj so vrednote ministrov. Ali so vrednote nas poslancev, da se nenehno krši poslovnik, ki je bil nekoč sprejet? Ali so vrednote v tem, da se ukvarjamo z vprašanji, za katere naša javnost pričakuje, da jih bomo v Državnemu zboru v temu trenutku reševali? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Eva Irgl, imate besedo.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Če bi bil gospod minister, ki je danes interpeliran, dr. Virant z nami, bi tudi njega pozdravila, upam, da nas kje spremlja v Državnem zboru. Vendarle bi pričakovali, da ob interpelaciji sedi tukaj z nami v Državnem zboru in posluša, kakšni so očitki iz interpelacije. Naj pojasnim, da se sama nisem podpisala pod to interpelacijo, ki so jo podpisali tudi nekateri poslanci Slovenske demokratske stranke, vendar pa menim, da bi minister za notranje zadeve moral oditi iz ministrskega položaja že ob prvi interpelaciji. Druga sploh ne bi bila potrebna, že ob prvi interpelaciji bi minister za notranje zadeve moral zapustiti to funkcijo. Ob prvi interpelaciji smo razpravljali o vrsti tem, vendar pa tista, ki je po mojem mnenju bila najbolj ključna, se veže tudi na sedanjo interpelacijo, in to je vprašanje poceni letalskih krat. Vprašanje poceni letalskih kart je vezano na vprašanje integritete. Na vprašanje integritete. Seveda smo želeli, da se ob prvi interpelaciji doda tudi točka kadrovanje, in sicer glede načelnikov upravnih enot, vendar takrat nismo bili uslišani. Nova Slovenija, ki je predlagala to interpelacijo, se potem ni odločila, da bi tudi o tem govorili, vendar pa je sedaj v tej interpelaciji pa vendarle zajeta tudi ta točka. Naj spomnim na nekaj zares čudnih kadrovanj, predvsem z načelniki upravnih enot v primeru Grosuplje, v primeru Ljubljana, pa na primer sporno imenovanje v Mariboru ter ponavljajoči se razpis v primeru upravne enote Ilirska Bistrica. Da bo vsem jasno, naj še enkrat povem, da s postopki za ta imenovanja oziroma za natečaje ni začel gospod Černač kot minister, kot je prej omenil minister za notranje zadeve, ampak je s temi postopki začel minister, ki prihaja iz ministrove stranke, torej kolega dr. Viranta. Gospod Pličanič je bil tisti, ki je začel s temi postopki. Je pa res, da je potem minister Virant, ko je prevzel to ministrstvo od kolega, lastnega kolega Pličaniča, potem obrnil vse na glavo. Na glavo je obrnil logiko lastnega ministra. In tukaj nedvomno gre za vprašljive odločitve ministra Viranta, ki izkazujejo, da upravne enote v tem primeru na nek način delujejo kot vrtiček za politično kadrovanje Državljanske liste. Druga zadeva, ki je izjemnega pomena in kaže na posameznikovo integriteto, govorili smo že v prvi interpelaciji, so letalske karte, neupravičeno visok popust pri slovenskem letalskem prevozniku Adrii Airways. Ni odveč pripomniti, da gre za podjetje, ki je v državni lasti. Minister je kupoval poceni letalske karte ne samo zase, ampak tudi za svojo družino. In dejstvo je, da spoštovani gospod Virant nikoli ni znal prepričljivo pojasniti nakupov letalskih vozovnic. V zadnjem času imamo tako iz političnih kot tudi oblastnih organov zelo zanimive primere, ko se šele pod pritiskom javnosti vključi etičnost. Na eni strani imamo gospoda Viranta, na drugi strani imamo zdaj ne več predsednika Komisije za preprečevanje korupcije, ampak do nedavno predsednika komisije, ki sta oba znala takoj s prstom pokazati na tiste, ki sta si jih izbrala za tarčo, zase pa sta oba imela bistveno nižje kriterije, kar zadeva integriteto. Tukaj mi ne govorimo o spoštovanju zakonov, o ustavi, ampak o integriteti. Pred približno štirimi meseci sem predsedniku Komisije za preprečevanje korupcije mag. Goranu Klemenčiču poslala odprto pismo, kjer sem ga prosila, da pojasni v prvi vrsti sporne letalske karte, kajti v proučevanje jih je gospod Klemenčič dobil. Vendar odgovora še do danes nisem dobila. Štiri mesece je potem še trajalo, da je dejansko Komisija za preprečevanje korupcije prišla do ugotovitve, ki je bila že tako ali tako znana vsem vnaprej, kakšna bo in tudi dogovorjena. Kaj je tisto, kar je ključno? Če se odločiš, da boš presojal o ravnanjih drugih, kar je pač spoštovani minister počel, sploh ko je bil predsednik Državnega zbora, potem moraš biti sam skorajda neoporečen, prvi zgled in vzor. To je ključni problem dr. Viranta. Gospod Virant se je tudi skliceval na to, da takrat, ko je zahteval po trikrat nižje cene letalskih kart, se pravi, če rečemo, da je on dal za karte 150 evrov, sicer pa stanejo za navadne smrtnike okoli 600 evrov, takrat pravi, da ni bil funkcionar. In seveda je to dvolično, kajti v drugih primerih, ko je s prstom pokazal na druge, je ravnal drugače. Tukaj je problem. Gospa Truda Pepelnik – bila je že večkrat tukaj omenjena – je odšla iz Državljanske liste oziroma kot poslanka zato, ker je storila neko dejanje, ki se ji je očitalo, ampak to še pred nastopom funkcije, bistveno bistveno prej. Se pravi, tu so ta dvojna merila. Kot predsednik Državnega zbora se je dr. Gregor Virant postavil, bom rekla, na nek način namesto moralnega razsodnika, ki lahko sodi, presoja o vsakomer in zahteva pojasnila. Danes, ko želimo mi pojasnila od ministra Viranta, ki je interpeliran, pa ne sedi tukaj in ne pojasnjuje. Pojasnil je samo kolegu Toninu. To je bilo vse, kar je pojasnil. Nam, ki tudi postavljamo vprašanja, moji poslanski kolegi so jih precej postavili, pa ni odgovoril nič. Komisija za preprečevanje korupcije je torej zahtevala ustrezne podatke letalskega prevoznika o spornih letalskih kartah, seveda z namenom, da bi lahko ugotovila, ali je v tem primeru šlo za sum koruptivnega ravnanja. Ampak kot smo lahko danes videli, za pregled zgolj nekaj kart, letalskih, je gospod Klemenčič potreboval približno eno leto, za pregled nekaj spornih letalskih kart. Očitno je bila to najbolj ali pa ena izmed najbolj zahtevnih operacij Komisije za preprečevanje korupcije za sicer že vnaprej znan in dogovorjen rezultat, kajti roka roko umije. Vsi vemo, kako so potekale te stvari. Še navadnim ljudem so popolnoma kristalno jasne. Zrušenje Janeza Janše oziroma vlade je bil konkreten cilj in pri tem je dr. Virant imel ključno vlogo. Ključno vlogo skupaj z gospodom Klemenčičem. In danes so seveda botri iz ozadja, takšni in drugačni, poskrbeli, da je gospod namestnik Praprotnik, Komisija za preprečevanje korupcije, za to bil lepo nagrajen, dobil službo v NLB, zato verjetno tudi niso preiskovali spornih kreditov. Se pravi, tukaj je vse med seboj povezano. In ne se sprenevedati, da ni povezano, ker je to tako prozorno in tako jasno, da še tistim, ki se ne ukvarjajo s politiko in je ne spremljajo vsak dan, je to popolnoma jasno. Tu ni nobenega argumenta, ki bi kazal, ki bi lahko povedal, da temu ni bilo tako. Najverjetneje se tudi gospodu Klemenčič sedaj išče dobro plačano službo. Dejanja ministra Viranta kot javnega funkcionarja so torej v nekaterih pogledih v nasprotju z zakonsko opredeljeno integriteto, zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bi minister Virant moral oditi s položaja. Naj še pojasnim, prej je gospod minister veliko govoril o vsem, samo o točkah interpelacije ne. To pomeni samo to, da nima odgovorov na nekatera ključna vprašanja. Še enkrat bom ponovila tisto, kar je naš vodja poslanske skupine gospod Jože Tanko večkrat zahteval od ministra, da pojasni, pa ni pojasnil, torej dejstvo je, da je bila podpisana pogodba s Propiar, ki je opravljala neke vrste tečaje v Državljanski listi. V tej firmi, družbi je zaposlena tudi žena ali pa partnerica gospoda Praprotnika, ki naj bi tudi opravljala te tečaje. In tisto, kar je ključno in kar predstavlja bistvo, zakaj smo danes tukaj, je, da je gospod Gregor Virant bil v tistem času preiskovanec Komisije za preprečevanje korupcije, najprej v primeru, ko se je preverjalo premoženjsko stanje predsednikov strank, bil je v postopku, tako kot tudi ostali, tudi gospa Ljudmila Novak je bila v tem postopku, tudi gospod Janša, tudi gospod Zoran Janković in tako naprej, kot predsedniki strank in tako tudi dr. Gregor Virant. Bil je v temu postopku. Ampak on se je takrat pa tudi kasneje, ne samo da je bila podpisana ta sporna pogodba zaradi družinskih razmerij, ampak gospod Gregor Virant se je potem večkrat sestajal z gospodom Klemenčičem. In to so problemi. V drugem primeru pa je šlo za poceni letalske krate, o katerih je prav tako presojala Komisija za preprečevanje korupcije. In tukaj gre za vprašanje integritete, za te povezave, za povezave, ki nastanejo med seboj. Tukaj je ključni problem. In seveda, zaradi tega menim, da bi moral minister za notranje zadeve oditi iz tega položaja. Lahko rečem samo še to, da minister uporablja, zaenkrat sicer, kot lahko vidimo, verjetno tudi zaradi medijske pomoči, dovolj uspešne izgovore, on pravi, da ga mora obsoditi uradna institucija. Drugi dokazi, vprašanja integritete – pa ne pomenijo nič. Postavlja se torej ključno vprašanje, kako namerava minister Virant delati naprej s tako porušenim zaupanjem v javnosti. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Kristina Valenčič, imate repliko ali proceduralni predlog?
Repliko.
Repliko, izvolite.
Hvala lepa. Glede na to, da je kolegica Irglova omenjala politično kadrovanje na upravnih enotah, in ker se to ne samo danes, ampak že večkrat uporablja v Državnem zboru in omenja tudi Upravno enoto Ilirska Bistrica, na kateri sem bila tudi sama načelnica, mi dovolite, da pojasnim nekaj stvari. Prvič, upravna enota ima kompetentno načelnico. To je oseba, ki je na upravni enoti od leta 1995, strokovna, nepolitična, nikoli ni bila članica nobene stranke. In res, ni korektno, da jo omenjate v kontekstu političnega kadrovanja. Naslednji, jaz sem bila imenovana leta 2007, prvič sem prišla v državno upravo. Kdo je bil takrat na oblasti? In takrat ne v budnem stanju pa tudi v sanjah nisem razmišljala o politiki. Tako da ne govoriti o političnem kadrovanju, pustite načelnike in upravne enote pri miru, naj opravljajo svoje delo strokovno in zakonito naprej. In če se že sprašujemo o imenovanju načelnikov upravnih enot, ali veste, kje je ključni problem. V tem, da se strokovni kadri na takšna delovna mesta sploh ne prijavljajo. V konkretnem primeru Upravne enote Ilirska Bistrica kljub temu, da smo izgubili številna delovna mesta prav v državni upravi, zapirali so se mejni prehodi, davčne uprave in tako naprej, ni bilo prijavljenih kandidatov. To je ključni problem kadrovanja na takšnih institucijah, sploh pa na manjših upravnih enotah oziroma tudi na drugih državnih organih. Zato res, še enkrat prosim, ne imejmo upravnih enot za to, da politično obračunavamo.
Hvala lepa. Naslednji je k besedi kot razpravljavec prijavljen mag. Ivan Vogrin, izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani kolegice in kolegi! Moja izkušnja je pač naslednja. Resnica in pravica največkrat zamujata, ampak vedno prideta. Vedno prideta! Velikokrat z zamudo, vendar prideta. Tako bo najbrž tudi tokrat. Seveda, japonski pregovor pa pravi Ko je učenec pripravljen, učitelj pride. Vprašanje je, ali smo seveda mi pripravljeni, na drugačen pristop. Zdaj pa o naših superiornih politikih in uspešnosti. Vsako uro se Slovenija zadolži za en milijon. Vsak dan je vsak prebivalec Slovenije dodatno obremenjen s kreditom 12 evrov, na mesec je to 360 evrov, na leto je to 4 tisoč 320. Tako uspešni smo. Če bi podjetja lahko tako delala, potem bi bili super uspešni in ne bi vsak dan šla v stečaj dva do tri podjetja. Vsak dan, dame in gospodje, od leta 2008. Če bi mi lahko, ko nam je šlo slabo, dvignili cene in si najeli kredit, pa ga obesili nekomu drugemu, v tem primeru ga obesimo državljanom. In jaz sprašujem, sprašujem ministra Viranta, od leta 2000 naprej, danes smo pa 2014, je glavni igralec na slovenskem političnem parketu. Ali se mu zdi, da je kaj prispeval k temu? Čuti kakršnokoli odgovornost za polom slovenske države? Ko smo se osamosvojili, smo imeli velike besede o drugi Švici. Veste, kje smo zdaj po vseh kazalcih? To nam ne more biti v veselje. Glejte, sem povedal, kaj so značilnosti bolezni primarnega ali idiopatskega nespozavidisa, opredeljeno v knjigi Parkinsonov zakon pred 50 leti: Da ne odgovoriš na nobeno vprašanje in govoriš o čisto tretjih stvareh. Danes smo temu priča. Ponovno sprašujem, jaz sem naslovil, še enkrat, mogoče nisem bil dobro razumljen, na generalno sekretarko Državnega zbora prošnjo, željo, da bi seveda razčistili domnevo, ali so svetovanja bila ali ne, naj dovoli vpogled v dnevnik obiskov. Kajti jaz trdim, in to je v interpelaciji napisano, da ob teh dnevih, ko bi naj bilo nam svetovano, gospa podpredsednica, sploh teh ljudi tukaj ni bilo. Ali je to izmišljeno? In gospa generalna sekretarka Državnega zbora mi je najprej odgovorila, da ne more, ker je to varstvo osebnih podatkov in tako dalje, vse to je objavljeno na spletni strani, jaz pa držim to v roki. Če koga zanima, mu z veseljem to dam. In sva si malce, pet, šestkrat dopisovala, nakar sem jaz predlagal njej, da naj napiše dopis ministru Gregorju Virantu, gospodu Rihardu Branislju in gospodu Janku Jenku, da je najbrž v njihovem interesu, da dokažejo, da je svetovanje bilo. Odgovorila mi je, da žal do začetka seje ni dobila odgovora. Če pa jaz ne dam odgovora, kaj pomeni? Jaz sem že prej povedal, da če bi jaz nekje bil v enem podjetju, pa dokazoval, da sem svetoval, bi rekel, poslušajte, hitro mi dajte izpisek, pa bi [[…]]Ni bilo, zato ni nobenih odgovorov. In nihče ni odgovoril na to vprašanje. Nihče ni odgovoril. Dr. Gregor Virant je doktor pravnih znanosti, kako je mogoče, da je seveda poslanska skupina imela svetovanje, tudi jaz bi ga moral imeti, samo jaz se nič ne spomnim, od 16.–23., če pa ni bila sklenjena pogodba, niti aneks, torej gre za nezakonito stanje. Seveda, posledično, če je res za vse kriv gospod Rihard Braniselj, ali ga je pozval k odstopu, on je diplomiran pravnik, univerzitetni odvetnik, saj je mene pozval, pa gospoda Meršola, pa gospoda Stepišnika in tako dalje. Dame in gospodje, ne bomo prišli na tak način iz razvojnih zablod. Ste ugotovili, da sem manjkal nekaj časa? Prišel je en gospod v Državni zbor, šla sva na kavo in mi je povedal naslednjo zgodbo. To kar dežujejo, zgodbe in dokumentacije. Mi je rekel, veste, z letalom Brnik–Skopje, to je Adriino letalo, poseben let, zato ker vozi makedonske delavce, ki jih je veliko v Sloveniji, s tem letalom se je vozil minister Virant. Na tem letalu je 90 % delavcev, ki delajo v Sloveniji za 900, 800, 700 tisoč, 1200 evrov. Gredo vsake toliko časa k družinam v Makedonijo. Vsi radi imamo družine, otroke in tako dalje, vsaj normalni ljudje. To nam največ pomeni. Ti so plačali za karto 350 evrov, povratno, minister Virant pa 100. So mu ti ubogi delavci plačali. Etika in morala pa takšna. Glejte, ko govorimo o tej birokratizaciji, zdaj pa vprašajmo prebivalce, kdo ima občutek, da je Slovenija nebirokratska država. Med tremi, štirimi razlogi za ekonomski padec Slovenije so naslednji. Visoki davki, neživljenjska zakoni za trg dela, visoka birokracija in nedelovanje bančnega sistema. A komu mi lažemo. Komu? Komu bomo še lagali, kako dolgo? A veste, da bodo ljudje prišli pa bodo ta parlament zažgali. Mi jih kličemo. Kličemo ljudi, ker so naveličani teh laži, prevar, zablod, tega, da nismo sposobni poslanci reči bobu bob. Se izrazim drugače? Ne bom. Skoraj sem mislil po domače kaj reči. Poslanci, kolegice in kolegi, devetkrat ste mi jemali imuniteto, pa sploh prosil nisem. Pa še danes trdim, da bom težko obsojen. Zdaj tečejo preiskovalna, pa če se spomnite, sem vedno bil v parlamentu. Neprijetno je, neprijetno je. Kje je minister. Nima jajc. Tu moraš biti, ko te obtožujejo. Če si človek časti, dokažeš, da si nedolžen. Nobene pravnomočne obsodbe nimam, pa me neprestano dve leti obtožuje doktor prava, ki bi moral vedeti – domnevna nedolžnost, dokler nisi pravnomočno obsojen. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Ljudmila Novak, imate besedo.
Spoštovani kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Danes ta razprava, moram reči, da je izredno zanimiva. Pokazala je na marsikaj. Predvsem pa na bolezen slovenske družbe. In vsa čast gospodu Vogrinu, ki je do potankosti razložil tukaj pred nami tudi svoje probleme, ki je priznal tudi svojo krivdo, tudi svoje napake pri poslovanju in tako naprej. In zakaj se mi zdi današnja razprava tako zanimiva po človeški plati? Zato ker ta razprava in minister Virant je simptom bolezni slovenske družbe. Simptom bolezni sprenevedanja, dvojnih meril, dvojne morale, dveh resnic, laganja in tako naprej. V Sloveniji vsak dan oziroma kadar imamo zasedanja, sprejmemo veliko veliko zakonov, pa kljub temu smo na vrhu lestvice korupcije, imamo nerazrešene spore že vrsto in vrsto let in tako naprej. Težko pridemo do resnice. Zakaj? Sama pravim, zato ker ne spoštujemo osnovnih zakonov, ki so zapisanih v Desetih božjih zapovedih, pa če prvo spustim, bom rekla, pa gremo naprej, ne laži, ne kradi, ne pričaj po krivem, ne želi svojega bližnjega blaga in tako naprej. Če bi samo te temeljne zakone spoštovali, potem bi lahko spoštovali tudi vse druge zakone. Ker pa teh ne spoštujemo, najdemo luknje v vseh drugih zakonih. Pred časom sem dobila neko alergijo pa sem menjavala kreme in mazala in vsakič je nekje drugje izbruhnil novi madež. Ni bilo in ni bilo konca, dokler nisem šla k zdravniku. Kaj pa je zdravnik naredil? Dal mi je pravo mazilo, vzrok mojih težav je odkril in še tablete mi je dal, da sem začela zdraviti mojo bolezen od znotraj. In to je tudi simbol za Slovenijo, potrebuje zdravljenje od znotraj, in začnete se v nas samih in začne se tudi v tem državnem zboru. In zakaj toliko očitkov navajamo zoper ministra Viranta, meni jih je že kar zoprno ponavljati, ker smo ta proces že šli enkrat skozi v prejšnji interpelaciji. Zakaj? Zato, ker je tako pogosto s prstom kazal na vse, žal pa svojih napak ni videl. To je tisto največje, kar mu lahko očitamo. In tudi tukaj so dvojna merila. Nekateri so obsojeni, obtoženi za zelo majhne stvari, ki se dajo zelo hitro povečati, in nekateri imajo precej masla na glavi, pa se to da zelo zrelativizirati in speljati v druge vode. Tam nasproti mene sedi gospod Simčič. Veste, zaradi česa so ga mediji dneve in dneve vlačili po časopisih, in ko sem bila s stranko na regijskem obisku v Ilirski Bistrici in je beseda nanesla tudi na poslanca Simčiča, niso ga mogli prehvaliti domačini, kaj je vse dobrega za kraj naredil, kakšne knjige je napisal in tako naprej. Tukaj je pa šel v zadnjo klop. In še več takšnih stvari bi lahko naštevali. Minister Virant pa dokazane laži, pa žal še vedno minister te vlade. In tudi zaradi tega ima ta vlada težava in kolikor sem sedaj slišala od novinarjev, na bi šla v zaupnico v parlament. Prav je, če bo šla, kajti na ta način, mislim, da ni mogoče več vladati in je bolje, da gremo na nove volitve, kot pa da vedno nekdo govori eno, dela pa drugo. In res je, škoda da večino časa minister ni tukaj, saj je ta interpelacija namenjena predvsem njemu. In še kako prav so mu prišli očitki mojega kolega Mateja Tonina zato, ker se je ob tem lahko pohvalil, kaj je vse naredil, ni pa odgovoril na tisto, kar mu očitamo. Žal mi je, ker imamo v Sloveniji poleg teh dvojnih meril tudi dvojne resnice, in nam grozi, da bomo zaradi tega imeli še naprej kakšne nove težave. Mislim na odkritje spomenika v Grahovem, meni je zelo žal, jaz bom šla tja, nenazadnje je bila nečakinja Franceta Belantiča dolga leta moja sodelavka v Kamniku, dobri ljudje, dober pesnik. In tja bi morali iti pravzaprav vsi in reči, dovolj je bilo tega, gremo naprej. In, če so se naši dedje kregali zaradi treh hudih ideolog, ki so prišle od zunaj k nam in zastrupile slovenski narod, jim jaz oprostim, kajti mi grešimo še bolj. Mi imamo samostojno državo, živimo v miru, v demokraciji, blagostanju in smo to državo uničili ali pa smo na tem, da jo uničimo, zaradi teh notranjih bolezni, zaradi tega, ker se ne znamo odkrito pogovoriti, ker ne znamo reči laži laž in ker imamo dvojna merila. Interpelacijo zoper ministra Viranta bom podprla, če pa je junak, pa naj sam odstopi in bo še večji junak.
Hvala lepa. Gospod Ivan Simčič imate besedo.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani navzoči! Nekaj sem si napisal, ampak ne vem, če je smotrno sploh govoriti, glede na to, da ni ministra tukaj. Bom pa pričel takole. Za ime gospoda Gregorja Viranta sem slišal nekje leta 2001, ko sem bil predstavnik sindikata Slovenske vojske. Z drugimi sindikati, danes še zmeraj v Državnem svetu razno razni gospodje, isti, so sedeli na eni strani in nasproti nas je stal gospod Miran Bogataj, pogajalec države glede nove plačne reforme. In kar nekajkrat je poklical nekoga, da se je lahko nekaj usklajevalo, popustilo in dodalo. In takrat sem jaz prvič slišal, ne, gospod Virant, to soglaša, to ne soglaša. In danes je tukaj rekel, da je s strani gledal in poslušal, kako so sestavljali plačno reformo. Če je gledal s strani, jaz kar nekaj sindikalnih zaupnikov še poznam, ki so bili z meno, in takrat se je začela plačna reforma, ki ni nič dvignila v javni upravi, ampak pripadnice in pripadniki Slovenske vojske nimajo niti za mesečne položnice. Ni. In tukaj je bil danes že citiran en zanimiv citat, ker danes ste vsi polni nekih mislecev, znanih osebnosti, nekdo je pa pred 2000 leti in več nekaj povedal, ki se še danes slavi, ta mesec obhajamo največji praznik, pa je rekel Farizejcem: "Kdor izmed vas je brez greha, naj prvi vrže kamen." In so se Farizejci umaknili. Jezus pa je vprašal prešuštnico: "Ali te je kdo obsodil?" Odgovor je bil: "Ne." "Pojdi in ne greši več." Gospod minister, pojdite in ne grešite več. Od tam izvira tisti delček, če nisi pravnomočno obtožen, nisi kriv. Danes se sklicujejo vsi ministri na pravnomočno obtožbo. Pred dvema letoma je pa nek Ivan Simčič bil največja težava v tej državi. Baje spričevalo iz neke druge države. In gospod Simčič je šel po potrdila o nekaznovanju, o šolanju. In je izpadlo na koncu, da je nedolžen. Nikoli nisem videl ne sodišča niti policije ne. Ampak moralni sodnik v tej državi je ocenil, da je dejanje, uf, kaznivo. Narejeno vse. In moram povedati, da se mu moram tudi zahvaliti. Bi nadaljeval tam, kjer je ostala gospa Ljudmila Novak, v zadnji vrsti je zelo lepo. Vse vas vidim, kaj delate. Kako šepetate, kako se pogajate, tako je lepo, da knjigo bom napisal, ampak ko bom kdaj prišel v pokoj, prej ne, ker imam dosti dela na lokalnem nivoju. In če se vrnem nazaj na upravno enoto oziroma na javno upravo. V Ilirski Bistrici, sem že večkrat povedal, da imamo vse. Ne rabimo nič od te države. Čisto nič. In tam, gospod Virant, glede na to, da upravlja to javno upravo zadnjih lepih let, čakamo – vsaj na papirju, mi vse nekaj na papirju čakamo avtocesto, obvoznico, vse na papirju čakamo – in čakamo tudi novo stavbo javne uprave, upravne enote po domače povedano. Ali bomo dočakali? Ne vem. Za zaključek. Gospod Virant ima pa eno zelo dobro lastnost in upam, da bo uspel kdaj tudi na RTV. Ko vidi kamere, je nekaj narobe. Gospodu je treba pomagati. Tako in drugače. Res mu je treba pomagati. Na več načinov. Ker jaz vem, da eni, ki so na medijih zelo prepoznavni, so v nekem mestu v Ameriki. Sedaj, če bo do tja prišel, ne vem, ampak ne moreš delati drugemu nekaj, kar ne želiš, da tebi delajo. In vse tisto kamenje, ki ga je zmetal v vse nas, se sedaj samo vrača. Očitno imajo probleme tudi v koaliciji, ker ta dvojna merila se lahko kvačkajo deset, dvajset, trideset let, pa prej kot slej prideš pred črto, potegneš črto in moraš nekaj pokazati. In ko sem prišel v Državni zbor, ni dva meseca minilo, o, zdaj bomo pa ukinili Državni svet, pa bomo ukinili občine, pa bomo ukinili ne vem še kaj. In jaz, ki sem s podeželja, ker bom jutri verjetno moral nekaj dati v njivo, da jeseni zraste, bo treba nekaj žeti. Očitno eni žanjejo še, samo ne vem kaj. Državni svet še imamo, občine, hvala bogu, tudi, pa še kaj bi se lahko dalo našteti. Tako, da res nisem imel volje, da se bom oglašal, ampak ljudje iz mojega kraja so rekli, pa za božjo voljo, saj si bil glavna zvezda, ker ti je on delal reklamo. Pa sem rekel, dobro, bom povedal nekaj: "Gospod Virant, vse vam odpuščam. Uživajte v svojem poslanstvu."
Hvala lepa. Mag. Katarina Hočevar, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav državnemu sekretarju in vsem kolegicam in kolegom! Danes imamo očitno debatno-opravljivi krožek, ker to interpelacija ne more biti, ker je interpelacija po ustavi institut, ki govori o delu in odgovornosti ministra. In zgolj to in samo to lahko očitate ministru Virantu – odgovorno delo. Kadarkoli je bil Gregor Virant minister, se je na tistem resorju veliko naredilo in mnogo delalo, pa ne glede na to, kdo je bil predsednik vlade. In zato, ker gre nekaterim to v nos, ker je seveda veliko lažje, če se nič ne dela, ker potem ni problemov, ni konfliktov in ker ne morete v njegovem delu najti nobene napake, se potem iščejo kvazi natolcevanja iz žilnih pet. Gregorja Viranta pač zanimajo rešitve. On se zaveda, da narod ne more jesti papirja in da se ne more nasititi od besed. Plačno reformo mu velikokrat očitate. Gospod Simčič pravi, da imajo vojaki prenizke plače, gospod Vogrin pravi, da smo zaradi njegove plačne reforme zadolženi. Pri denarju se vse neha, dejstvo je pa nekaj, da če ne bi v to krizo vstopili z novo plačno reformo, bi imeli 16 odstotkov višjo plačno maso. Sedaj so ta razmerja v javni upravi vsaj obvladljiva. In plačna reforma, gospod Vogrin, je bila v prakso uvedena že leta 2008, vi ste pa na listi Gregorja Viranta kandidirali v letu 2011. Največkrat izraženi pomislek oziroma kritike letijo na to, da on rad meče kamne, da rad kaže s prstom na druge. Ampak, poglejte, jaz imam pa občutek, da toliko gnojnice, toliko enih kritik, kot ste jih vsi skupaj, posamezne poslanske skupine, tako ali drugače vrgle ali pa nakazale na Državljansko listo, Državljanska lista je ni na nikogar izmed vas. Poglejte, velikokrat slišimo od poslanca, da politik pade na etiki in morali. Pa nikoli nisem očitala, pa moram velikokrat poslušati te kritike na račun nas ali pa našega predsednika, da je v tej poslanski skupini na kongresu odstopil član nadzornega sveta, ker je rekel, da oni sicer nimajo sestričen, ampak da skrivajo pa račune. Tako, da dajmo si tudi pred svojim pragom pomesti, pa pogledati sebe, kaj vsak posameznik izjavlja, ne pa, da je v tej državi čisto za vsako stvar kriv dr. Virant. Pa še nekaj bom zdaj tudi javno povedala. Vedno pred kamero v javnosti govorite, kaj vse je on delal narobe, ampak v zaodrju mi pa največkrat poveste tisto stvar – Kaj je moral poseči v poslanske privilegije, v mobitele, v poslanske pavšale in v nižje plače? Prva novela, ki smo jo vložili v Državljanski listi, je bila novela Zakona o poslancih, ampak javno tega ne govorite, zato se potem vse sorte naplete. Edini očitek, ki je nekako povezan z njegovim delom, je kadrovanje oziroma imenovanje načelnikov upravnih enot. Res je postopek začel dr. Pličanič, ampak končal ga je pa minister Černač. Ni dr. Pličanič imenoval teh načelnikov, ki jih vi očitate. In zdaj vam bom povedala samo dva primera. Ali bi se vam zdelo korektno, da bi Zoran Janković, župan Ljubljane, danes imenoval Britto Bilač za direktorico občinske uprave s 1. novembrom? Ali, da bi vaš vodiški župan, gospod Aco Šuštar, z današnjim dnem imenoval za direktorja vodiške komunale, gospoda Jerneja Pavlina? V enem primeru bi skočili eni, v drugem drugi. Hočem samo povedati, da je bilo to kadrovanje na zalogo, na sedem mesecev vnaprej, in to je on razveljavil oziroma v to posegel. Ta interpelacija je votla, okoli je pač nič ni. Tudi glede teh nesrečnih letalskih kart. Če jaz prav vem, je minister izjavil, da kot minister na funkciji si nikoli ni urejal sam karte. In zdaj poglejte, lepo vas prosim, ali kupite, spoštovani državljani ali državljanke, en izdelek ali storitev, ali naredite prodajno analizo in strategijo določenega podjetja. On je kupil karte, saj jih ni naročil pri kadroviku Adrie, ampak pri direktorju marketinga vendar. In za karto do Skopja je plačal 150 evrov in ima za to račun. Nekateri pa ne znajo pojasniti, od kje jim 30 tisoč evrov gotovine, na primer. Tako da, ni problem v tem, da nekatere skrbi, da je nek državljan dobil pri določeni firmi popust, mene skrbijo bolj druge zadeve, to, da je res, da so pristojne institucije ugotovile v državni firmi katastrofalno poslovno prakso. In ko ste eni navajali ene maile, bom jaz prebrala mail, ki mi ga je včeraj poslal eden izmed naših državljanov: "Že pred kakšnimi petnajstimi leti je imela Adria Airways posebno kategorijo – prodaja skupinskih kart. Takrat je sin študiral v Nemčiji in jaz sem preko redne prodajne službe po zelo ugodni ceni nabavil dvakrat po šest kart. Mislim, da je bila cena povratne vozovnice okoli 60 mark. Pa verjemite, da nisem imel nobenih zvez in poznanstev." Tako da, poglejte, problem je v tem, da ta policija očitno dela preveč dobro, ker se dr. Virant politično ne vmešava in to seveda ni povšeči tajkunom, tudi nekaterim politikom. Da on predlaga združevanje občin, pa "je v luftu" pol županov. Da je spravil pod streho en kup zakonov, na katere so nas že mednarodne institucije opozarjale, recimo tudi Zakon o političnih strankah, pa se je na njih desetletja nabiral prah na ministrstvu. Da je pač njegovo ravnanje malo drugače kot večine v politiki. Da Nova Slovenija isti dan, ko podpiše interpelacijo, najprej zanj, se on vseeno s to poslansko skupino prijazno usklajuje, kako naj koalicija podpre njihov amandma. In smo ga. To je pač politika Gregorja Viranta, ki seveda nekaterim ni po godu. Najhujša je pa seveda novela ZDIJZ. Jaz kot poslanka sem šele po dveh letih v Državnem zboru pri temu zakonu v bistvu spoznala, da eni strici oziroma močni lobiji v ozadju res obstajajo. In takrat so se s pripravo oziroma ko je šla zadeva h koncu, da bomo to novelo spravili pod streho, so se začeli seveda tudi ti napadati na ministra Viranta. Nenazadnje pa je treba tudi pošteno povedati, da je največji prihranek pod to vlado naredil prav minister Virant s podpisom s sindikati o znižanju plač v javnem sektorju. Jaz te interpelacije seveda ne morem podpreti, res pa vam predlagam malo več razuma in preudarnosti pri proizvodnji novih interpelacij. Meni marsikdo pravi, da sem naivna, ampak jaz sem nekaj prepričana, predvsem tisti poslanci na nasprotni strani, ki ste jo podpisali, jaz še pač vedno verjamem, da je ne bi, če bi jo prebrali. Takšno je pač moje mnenje, če sem naivna, pa bog pomagaj. Jaz mislim, da je glas proti Virantu glas proti pravni državi in proti boju proti korupciji. In bom tako rekla, naj sodišča in druge pristojne institucije ugotovijo oziroma že ugotavljajo, kdo so resnični zajedavci te države in kdo je pojedel žito iz žitnice. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. K repliki se je prijavil gospod Ivan Simčič, v nadaljevanju pa bodo razpravljali gospa Sonja Ramšak, Miran Pojbič, Marko Pavlišič in Danijel Krivec. Izvolite, gospod Simčič.
Hvala na besedi. Repliciral bi gospe Hočevar. Povedal sem samo tisto, kar so povedali sindikati Ministrstva za obrambo. V nedeljo imate koalicijo, vprašajte obrambnega ministra, kaj so mu povedali. Nič več. In ravno, ko so se nam pridružili bivši predsednik Državnega zbora in sedanji, bi samo še dopolnil mojo prejšnjo razlago, da gospod Veber bi bil dober mentor gospodu Virantu na mestu predsednika Državnega zbora, saj ima vse poslance približno na istih valtih. In ne komentira določenih poslancev, preden pravna država nekaj ne pove in sklene. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Sonja Ramšak, izvolite.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Spoštovani minister, državni sekretar! Nisem podpisnica interpelacije proti ministru Gregorju Virantu, vendar današnji nastop predsednice Vlade in samega ministra Viranta je dal piko na i, da mi je žal, da nisem podpisana pod interpelacijo, spoštovana kolegica Hočevarjeva. Ravno zaradi tega, kar očitamo na tej strani, bom rekla, zopet tiste delitve vaši : naši, zgornji : spodnji, levi : desni. Jaz pa bom rekla, mi smo vsi skupaj poslanke in poslanci, delamo po isti ustavi in delamo po istih zakonih, ampak delamo še po nečem drugem, delamo po morali, po etiki, po spoštovanju, po kulturi dialoga. In to, kar se je danes dogajalo s strani ministra, ko je žalil na tej strani poslanke in poslance, je žalil Državni zbor, je žalil institucijo Državnega zbora, pa ni nihče z vaše strani oporekal temu nastopu. Nihče. In potem boste rekli, da ima minister Virant enaka merila. Nima jih, oprostite. Eni smo proti njemu, eni ste za njega. Jaz pa osebno proti ministru Virantu nimam ničesar. Imam pa proti temu, kar zahtevajo status integritete, morale in etike, in ko ti obsojaš druge, je prav, da se ti to v bistvu nekako po zakonu narave nekako vrne kot bumerang. In to se danes dogaja. Glede na to, da se je zelo malo poslank in poslancev danes priglasilo k razpravi, sem tudi sama že razmišljala, da bi dejansko svojo napovedano razpravo odpovedala. Ampak, sem si rekla, če boš to naredila, boš v bistvu delovala v nasprotju s svojo integriteto. In kaj je moja integriteta? Celo življenje, od malega me vsi ali v šoli, ali v službi, ali kjerkoli poznajo po tem, da sem se vedno borila za tiste, ki se jim je dogodila krivica. Tudi danes, če bi se ministru Virantu godila krivica, če ne bi obstajali dokumenti, bi bila tista, na tisti strani, kot pravite, na vaši pravi strani, ki bi ga vzela v zaščito, pa ga ne morem zaradi tega, ker od prvega dne, ko sem prestopila prag tega parlamenta, sem nekako čutila zgroženost nad tem, kar se je dogajalo nad nad nekaterimi poslankami in poslanci. Pogrom nad nekaterimi. Pa na osnovi česa? Vsi govorite, da je treba spoštovati ustavo in zakone. Tudi jaz pravim tako, ampak ko obsojaš druge, pazi, da ne boš res obsojen tudi sam. In minister Virant, velikokrat sva, štiri leta sva praktično vsak ponedeljek sedela na nekih delovnih kosilih, ko je še bil pripadnikov tako imenovane te strani, Slovenske demokratske stranke. Ko smo na strokovnem nivoju diskutirali v okviru vodstva strokovnega sveta Slovenske demokratske stranke o rešitvah in o tistem, kar bi bilo dobro za Slovenijo, jaz moram reči, da sem se velikokrat strinjala z njegovimi strokovnimi razpravami in moram tudi reči, da morda prvič, ko se nisem strinjala z njim, je bilo enkrat v zvezi z neko razpravo v zvezi z ustavo, ker pač saj veste, pet različnih pravnikov, pet različnih mnenj. Ampak to ne vpliva na to, ampak kdaj je izgubil pa moje zaupanje in integriteto pri meni. Tisti trenutek, ko se je odločil, da je, brez, da bi povedal tistim, ki so ga spoštovali in cenili, da bo ustanovil svojo stranko, da bo prevzel program tiste stranke in da bo šel na volitve z ljudmi, ki so ali zapustili Slovensko demokratsko stranko ali so bili iz nje izključeni. Da bo izkoristil svoje zveze, ki jih je imel v preteklosti in povabil v svojo stranko, kolikor vem, nekje okoli 16 načelnikov upravnih enot, pa vem, da so klice dobili tudi drugi. Takrat je gospod Virant izgubil integriteto in spoštovanje z moje strani. In to, kar danes govorite in da danes praktično interpelirate kolega Iva Vogrina. On je res, tako kot je že tudi kolegica Novakova lepo povedala, jaz ga spoštujem. To, kar je naredil, je naredilo ogromno ljudi v tej državi. On je z dobrim namenom s svojim denarjem ustanovil podjetje, ga uspešno vodil, zaposloval ljudi, ampak v določenem trenutku je nekdo nekje odločili, da je treba pipico Ivanu Vogrinu zapreti. Pa ni Ivan Vogrin edini državljan ali pa podjetnik, ki se mu to dogaja. Zakaj ne obsojate tistih, ki so dovolili, da je Ivan Vogrin imel tako gromozanski kredit, ki ga ni mogel odplačevati, da ni mogel plačevati prispevkov, da Davčna uprava ni reagirala pravi čas. Zakaj ne obsojate tistih ljudi, zakaj mu niso takrat dali podjetje v stečaj, ko bi lahko te zadeve poravnal. Ne, v naši državi se za določene ljudi uporabijo instituti takrat, ko nekdo vrže lučko ali pa senco na tistega človeka, zato ker mu zaradi določene izjave, zaradi določenega dejanja ni všeč. In danes, ko govorite, kaj je Ivan Vogrin, in zdaj bom pa rekla, da je v bistvu že takoj na začetku v obrazložitvi interpelacije spoštovani minister Virant rekel: "Med petnajst in dvajset kazenskih postopkov o tej interpelaciji pove zelo veliko, ne vsega, imam še marsikaj drugega povedati, ampak pove zelo veliko, tudi prešteti jih niso znali." Gospod Vogrin je povedal sam, devet imunitet oziroma postopkov smo obravnavali na Mandatno-volilni komisiji, ampak minister Virant jih je naštel od petnajst do dvajset. Zdaj pa vas jaz sprašujem, zakaj se ob tem vprašanju niste zamislili, zakaj naša sodišča ne združijo vseh teh postopkov v en postopek? Ne. Treba je zapravljati davkoplačevalski denar, treba je človeka uničiti z devetimi kazenskimi ovadbami in tako naprej. Ampak v določenih primerih pa se postopki združujejo. In, kaj povzročimo s tem, če se vodi proti gospodu Vogrinu devet postopkov? Devet sodnikov, devet senatov, devet tožilcev se je ukvarjalo verjetno s to zadevo. In je nedopustno, da je devet postopkov. To je problem naše države in to je problem zaostankov v sodstvu in to je problem naše pravične in pravne države. In gremo naprej. In naprej minister pravi: "Toliko o kredibilnosti prvopodpisanega. In v tej družbi se očitno dobro počutite tudi poslanci Slovenske demokratske stranke, ker niste izbirčni, kar se je treba spraviti na Viranta." Kaj je tu naredil minister Virant? Nedopustno za ministra, izrekel je vrednostno sodbo. Kdo daje ministru Virantu pravico do vrednostne sodbe? Jaz mislim, da nihče. Lahko jo izreka na svoj račun, ne pa na račun poslank in poslancev Državnega zbora. In gremo na prej. "Gre za izigravanje ustavnega reda," mišljena je bila interpelacija, "Državnega zbora in norčevanje iz državljank in državljanov, ki tudi vam vlagateljem interpelacije plačujejo plačo." Zdaj se pa jaz tukaj vprašam, a se nihče ni vprašal, kaj je pa s plačo obeh državnih sekretarjev tukaj, zakaj morata državna sekretarja tako pridno tukaj sedeti, zakaj gospod Virant ne sedi. Ne, on se raje sprehaja tukaj po parku okoli Državnega zbora, vsaj tisto uro, ko je prejšnja vodja današnje seje dejala, da je gospod Virant na kosilu. Toliko o tem. Zakaj? Zato, ker morata pisati, da bo lahko gospod minister odgovarjal na vprašanja poslank in poslancev, na katera pa tako ali tako ne bomo dobili odgovora. In jih je zajeten kup. Sedaj se bom pa usmerila tudi na tisti vsebinski del interpelacije in zopet se bom vrnila tudi na tisto, kar morda nekatere poslanke in poslance boli, to pa je k tako imenovanemu političnemu kadrovanju načelnikov upravnih enot. Poglejte, minister Virant dejansko ni reagiral pri imenovanju načelnika upravne enote Murska Sobota Dominika Štajnerja, ki je bil imenovan s strani ministra Senka Pličaniča, kajti Dominik Štajner je bil kandidat Državljanske liste Gregorja Viranta na državnozborskih volitvah leta 2011 in kot tak politično profiliran. Če bi bilo tako, da bi se vedno uporabljalo le strokovni kriteriji ne pa politična diskriminacija, se verjetno to ne bi dogajalo. Izrazito politično kadrovanje načelnikov upravne enote, kjer sta bila politična pripadnost in osebno poznanstvo prvi in edini kriterij, se je izvedlo na upravni enoti Maribor, kjer je minister Gregor Virant imenoval za načelnico Karin Jurše, njegovo sodelavko in kandidatko na listi Pozitivna Slovenija. Pri tem pa je ponovil razpis, na katerega se Karin Jurše prvič ni prijavila, okoliščina, ki nakazuje, da minister Gregor Virant tudi tokrat ni ravnal po strokovnih, ampak samo političnih kriterijih, je nedvoumno samo dejstvo, da na prvem razpisu ni bil izbran dotedanji načelnik Željko Vogrin, ki ga je kot primernega ocenila posebna natečajna komisija uradniškega sveta in ga je pred tem minister Gregor Virant ocenil z oceno odlično. Kaj je to? To je politična odločitev Gregorja Viranta. In še kaj ima možnost minister, ki je zadolžen za javno upravo. Vi zelo dobro veste, da načelniki upravnih enot ne zapadejo vsi pod javni razpis, zato ker ima tudi minister pravico, da določeno kvoto načelnikov ponovno imenuje brez javnega razpis. Pa kaj je to drugega kot v bistvu način političnega kadrovanja, če si mi všeč, če te bom spoštoval, te bom seveda še ponovno zaposlil in če si seveda naš, če pripadaš pravemu sistemu in pravi opciji. Če bi šli analizirati v zadnjih desetih letih vsa imenovanja načelnikov upravnih enot, bi prišli do tega, da gre v več kot 50 procentih za politično kadrovanje. Pa lahko me kar jutri prijavite ne vem kam, na katero institucijo, saj sem navajena že groženj, tudi s strani odvetnikov iz drugih držav, pa nihče ne reagira, toliko o dvojni morali. In zanimivo. Primer, ki smo ga opisali, nanaša se pa na načelnico uprave enote Žalec in ko tako pravite, kako morajo vsi biti brezmadežni in tako naprej. Načelnica upravne enote Žalec Simona Stanter je bila prej sicer, pred javnim razpisom, zaposlena na Komisiji za preprečevanje korupcije in potem je bila imenovana za načelnico Upravne enote Žalec, ampak zanimivo, načelnica Upravne enote Žalec je bila že prej zaposlena tudi na upravni enoti, naredila je kaznivo dejanje, ker je nezakonito, izdala orožni list in je bila zato tudi obsojena. Ampak zanimivo, jaz je ne obsojam, ker če je preizkusi rok potekel in tako naprej, izpolnjuje vse pogoje za načelnico. Ampak dvojna merila, v enem primeru se to upošteva, pri drugih se to ne upošteva. In tu je tisto, ko pravimo na tej strani, da res politik pade na integriteti, morali in etiki. Naj mi bo dovoljeno še, čeprav vem, da se marsikomu zdi danes zapravljanje časa, jaz pa mislim, da ne, da je takšnih razprav premalo, da smo preveč omejeni s poslovnikom Državnega zbora in da tisti, ki danes mislijo, da imajo bolj pametno delo, ja, mogoče res, ampak rezultati države so katastrofalni. In to nas mora skrbeti. Ko boste prišli v Državni zbor, da bo predsednica Vlade z nami 24 ur tukaj notri, da bo usklajevala ukrepe, ki bi bili potrebni, ko se bosta koalicija in opozicija poenotila, takrat bom pa rekla, to pa je ta prava koalicija, katero je treba podpirati, njene ukrepe, ko bo delala v dobro ljudi in državljank. In o dvojni morali in etiki, spoštovane kolegice in kolegi. Meni je žal, s to pogodbo, ki ste jo sklenili s Propiar družbo, seveda ni nič spornega. Sporno pa je to, da je ena od ustanoviteljic te družbe tudi Alenka Vidic, ki je žena ali partnerica, ker očitno glede na priimek nista poročena, ali živita v izven zakonski skupnosti, ki je tretirana enako, dejansko lastnica te družbe. In zanimivo, seveda skupaj z gospo Anjo Križnik Tomažin, in zanimivo ta družba opravlja piar, javno svetovanje tudi za druga ministrstva. In da se je prav zanimivo to, kar je prej govoril minister Virant, da se bo pokazalo, kdaj nastane tista spirala gor in dol, kdaj nekdo dobi več posla. Ravno ta družba je dobila v letu 2013 – zanimivo – ogromno novega posla, svetovanja in med temi so tudi Računsko sodišče, Ministrstvo za pravosodje, baje celo državna podjetja in tako naprej. To je dvojna morala. In da danes minister pravi, da ne ve, kdo je lastnik te firme, v bistvu je bil pa na eni javni tribuni, kjer je bil celo partner te Alenke Vidic gospod Rok Praprotnik namesto gospoda Klemenčiča, ker se mu je zdelo neokusno, ker so ga mediji začeli povezovati s to firmo, in bil je minister Virant. In nič. Pa ne nas hecati, da mislimo, da minister Virant govori resnico. Ja ne reče ravno laž, mogoče pa nekaj vmesnega. Ampak to za enega ministra ni dostojno. In ko obsoja posamezne poslanke in poslance, spoštovane kolegice, in ko vi ne obsodite, ko govorite za enega, za gospoda Vogrina, da je dovolj, da so vložene obtožnice, da obstaja sum, da je naredil goljufijo, ja pa v Vladi imamo ljudi, za katere se sumi, da so opravili goljufijo, fiktivne pogodbe, ampak ne na račun svojega denarja in svoje firme, ampak na račun države, proračunskega denarja oziroma denarja lokalne skupnosti. Pa niste tega obsodili z eno besedo v tem parlamentu! To je problem naše družbe in naše integritete in morale. In seveda zopet te sporne karte. Tu je zoper dvojna morala. Jaz takšne karte ne morem dobiti, niti ne bi pomislila, da lahko pokličem koga in rečem: "Joj, jaz si pa želim jutri na Bahame, a lahko dobim za polovično ceno letalske karte:" Niti v sanjah. V življenju vse, kar plačan, plačam s svojim denarjem, zato mi pa eni očitajo, da ne poravnavam računov, ker nimam bogatih staršev, ker nimam morda kakšnega tajkuna, ki bi mi prinesel kakšno kuverto, zato ker se borim za pravično in pravno državo, ker obsojam kriminal in korupcijo, zato se to dogaja danes, kar se dogaja. In ker ne ločite, kaj je moralno in kaj je etično in kaj je integriteta enega javnega funkcionarja. Meni je žal, da sem morala nekatere stvari Izpostaviti, ampak mislim, da je prav, da je bila danes ta razprava, da je interpelacija. Jaz moram reči, da jo bomo podprla. Nisem očitala strokovno, čeprav se ne strinjam v marsikateri stvari, ki jo predlaga minister Virant, ki z lahkoto ukinja polovico občin. Spoštovane kolegice in kolegi, jaz vam res predlagam, pojdite na teren po Sloveniji, pojdite v male občine in vam naj ljudje in zaposleni na občini povedo, kako težko so si priborili in kakšen napredek so naredili v letih, ko imajo dobre župane, ko imajo dobro vodstvo občine in ali so ljudje zadovoljni s tem. Mestna občina Celje je včasih zajemala območje Dobrne, Vojnika, Štor in Celja, ampak takrat Dobrna, recimo, ki je zelo mala občina, ni imela tega, kar ima danes in se razvoja. Jaz verjamem, da bi lahko imela še več, če bi, recimo, bila možnost, da bi bil pravi župan pa, da bi lahko kje kandidiral tudi za kakšna sredstva ali pa, da bi bil kakšen projekt podprt. Ali pa če bi se država kot solastnica nekih term obnašala na drugačen način, da bi celoten kraj lahko dihal. Ali pa, ko govorimo o občini Štore, tudi ta je iz mojega volilnega okraja, pa govorim o teh občinah, ampak bom govorila tudi še o manjših občinah, ko sploh nimajo krajevnega urada. Pet tisoč ljudi nima možnosti urejati svojih zadev in morajo iti v Celje. Enkrat na teden nimajo krajevnega urada. In mi bi še kar ukinjali, namesto da bi dali določena pooblastila občinam. Kaj pa so upravne enote? Ali smo, kolegice in kolegi, pozabili, kaj se je zgodilo, kdaj so nastale upravne enote in zakaj? Zakaj smo pa vzeli pristojnost občinam, da opravljajo te posle za državo? Občine so bile sposobne opravljati prenesene naloge iz države na občine. Ampak ne, treba je bilo vzpostaviti neko novo strukturo javnih uslužbencev. In se je ta aparat razbohotil. In ne mi govoriti, jaz delam 37 let praktično, 32 let v javnem sektorju, 5 let v gospodarstvu, da ne poznam javne uprave, vem kako diha, vem, kako ljudje delajo. Kaj je problem naše javne uprave? Menedžment. To, kar je problem tudi v naših podjetjih v večinski lasti države ali pa celo v 100 % lasti, ker tisti, ki jih vodijo, so nesposobni, nestrokovni in kradejo za svoje žepe. In to je treba obsojati in to je treba obsojati tukaj in pokazati na tiste ljudi. Ko je že bilo govora, ko je minister Virant govoril o revolucionarnem Zakonu o dostopu do informacij javnega značaja, seveda je pozabi pri tem omeniti to, da je šele po tistem, ko se je sestal s poslanskimi skupinami opozicije, ugotovil, zakaj bi bilo dobro vključiti v dostop do informacij za slabe kredite, ki ostanejo na bankah, ker smo mu razložili, da bodo nekateri prijatelji zahtevali, da ostanejo krediti na bankah in da se ne razkrijejo in da je bilo to vkalkulirano v ta zakon. In šele potem je prišlo do oblikovanja teh amandmajev. Res je, amandma ki ga je predložila potem Državljanska lista je bil malo širši, bila je tudi državna sekretarka takrat na pogovoru, ko smo z argumenti pokazali, zakaj morajo biti vsi slabi krediti razkriti; kdo jih je dal, kdo jih je odobril, kdo jih je sproduciral. In danes, če boste vprašali podjetnike, uničujemo dobra podjetja. Dobra podjetja ste prenesli na Družbo za upravljanje terjatev. Zakaj? Zato, ker so nekateri že vrgli oko na določena uspešna podjetja ali pa predvsem iz področja tudi turizma na to družbo, zato da banke tem družbam za polovico zmanjšajo vrednost in da eni so že veselo pokupili terjatve in tudi te firme. Pa saj to se vam dogaja in če ste na terenu potem to veste. Tako da, spoštovani kolegice in kolegi, jaz bom vsekakor interpelacijo proti ministru podprla. hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Marijan Pojbič, izvolite.
Hvala lepa, spoštovan gospa podpredsednica. Jaz moram na začetku povedati, da sem res zelo žalosten, razočaran, da imamo v naši vladi takšne ministre, kot je minister Virant. Predvsem bi pričakoval od njega več, ker je pač, kolikor je razvidno ima doktorat, ampak po tem, kar sem prebral, se sprašujem, ali ima doktorat narejen na takšen način kot magisterij Alenka Bratušek, potem je to možno razumeti, kar je tukaj zapisano v odgovoru. Bom zdaj prebral in citiral stavek, ki je zapisan v njegovem odgovoru na interpelacijo. Zapisal je naslednje: "Pavšalni očitki vlagateljev dokumenta, ki ne temeljijo na dejstvih in dokazih, so navadno klevetanje, nedostojno in neprimerno za poslance Državnega zbora. Takšno ravnanje skupine poslancev [[gospoda Vogrina in devetih poslancev SDS]] znižuje že tako okrnjen ugled Državnega zbora." Znižuje že tako okrnjen ugled Državnega zbora. In jaz sem eden izmed tistih podpisnikov te interpelacije. To je zame nesramna žalitev. Torej, iz tega izhaja, če prav razumem, da sem sramota v tem parlamentu. In ljudje, ki so glasovali na zadnjih državnozborskih volitvah v mojem volilnem okraju – 40 odstotkov volilnih upravičencev v volilnem okraju je glasovalo zame in tretji mandat sem v Državnem zboru. Skoraj toliko glasov sem dobil, kot vse ostale stranke skupaj in vsi ostali kandidati skupaj. In eden izmed ministrov te vlade si dovoli na tak način izreči vrednostno sodbo o meni. To je skrajno neodgovorno, skrajno nedopustno, skrajno nesramno. Dragi moji, kolegice in kolegi, ker si je to dovolil minister Virant, minister Vlade Republike Slovenije, tako govoriti o nas poslancih, bom pa zdaj jaz povedal, kaj si jaz mislim o gospodu Virantu in kaj si misli večina Slovenk in Slovencev o gospodu Virantu. Zame je gospod Virant navaden arogantnež, zame. Čisti birokrat. In je zame zadnji človek v tej državi, ki bi lahko govoril o etiki, poštenosti, odgovornosti in politični higieni. Torej, spoštovani kolegice in kolegi, poglejte si javnomnenjske ankete in boste videli, da si lahko Gregor Virant postavi ogledalo in tisto ogledalo mu kaže, kaj mislijo slovenske državljanke in državljani o njem. In, spoštovani kolegice in kolegi iz Državljanske liste, vas nikogar ne obsojam, vendar vam pa povem, dokler boste imeli takšnega predsednika, ki si bo dovolil takšne vrednostne sodbe o poslancih, ne boste prišli na en odstotek na anketah, verjemite mi. In o tem se morate vi zamisliti, jaz s tem nimam nobenih težav. In zdaj, da grem malce naprej na to interpelacijo. Jaz sem prepričan, da je gospod Virant izgubil celotno svojo avtoriteto in vse, kar je doslej govoril, v drugi točki te interpelacije. Kot lahko ugotavljamo, je bil, ko so se te pogodbe, ki so zapisane tu, v tej drugi točki, ko so se te pogodbe podpisovale, je bil član te poslanske skupine, Poslanska skupina Državljanske liste, predsednik te strank, hkrati in on je danes trdil, da nič ne ve o teh pogodbah, da je to stvar predsednika, torej vodje poslanske skupine, in da on o tem nič ne ve. On pa predsednik stranke in član poslanske skupine. Ja, dragi moji, kolegice in kolegi, povejte, kdo, če lahko, nasede takšnim sprenevedanjem? Kdo v tej državi še bo sprejel takšno sprenevedanje? To ni možno, to ni normalno, to ni sprejemljivo, da si gospod minister dovoli prenesti odgovornost na neko tretjo osebo samo zato, da bi zaščitil v tej koaliciji in vladi sebe in preprečil, da bi padla vlada. Pa tudi ne bi bilo potrebno, da bi padla, ker sigurno imate v Državljanski listi ljudi, ki so bistveno bistveno bolj odgovorni, bistveno bolj spoštljivi v tej naši državi in bi bistveno boljše opravljali funkcijo notranjega ministra, kot to opravlja sedaj Gregor Virant. Da nadaljujem. V zadnjem času, v zadnjem letu dni je bilo v medijih marsikaj zapisanega o gospodu Virantu in o njegovi moralno-etični drži. Med drugim je bilo zapisano naslednje, če se spomnite malce nazaj, meni se zdi to izjemnega pomena in državljanke in državljani Republike Slovenije so si to vse zapomnili, bodite brez skrbi, ne bodo tega nikoli pozabili, če se spomnite, ko je prejemal nadomestilo za smrad v višini 22 tisoč evrov. In na koncu se je ugotovilo, da tam sploh ni stanoval. Prejemal je rento, ker je pač blizu odlagališča, ampak tam sploh ni stanoval. In brezsramno je prejemal 22 tisoč evrov. Druga stvar. Za 40. rojstni dan – to je vse iz medijev, tega si nisem jaz izmislil, to je vse zapisano –, ki ga je praznoval v protokolarnem centru Brdo, je naročil mize, stole, baldahine, tudi senčnike, ki so mu jih tja pripeljali, postavili in tudi odpeljali in zato je plačal samo 60 evrov. Poglejte, če je to, mi lahko kdo to pojasni, ali je to normalno in logično, in če so to neke normalne cene za te storitv, potem [[…]]ne vem. Bil je tudi soavtor študije Upravljanje protokolarnih objektov, za katero je prejel 2 tisoč 170 evrov. Po zaključenem ministrskem mandatu je v letu dni prejel 61 tisoč 762 evrov in šele potem, ko so novinarji odkrili to zadevo, to problematiko, ker je hkrati delal tudi pogodbeno z makedonsko vlado in hkrati zaslužil preko 106 tisoč evrov pogodbenega denarja, je v proračun Republike Slovenije vrnil 18 tisoč 888 evrov in mislil, da bo slovenski narod to kupil. Da bo slovenski narod to kupil. To pa je, preden novinarji niso odkrili, zamolčal. Potem naprej, bil je tudi soavtor kolektivne pogodbe za Rdeči križ, za katerega je njegov inštitut zaračunal 9 tisoč 300 evrov. In nadalje, ko je bil predsednik Državnega zbora je podpisal pogodbo za nakup 156 prenosnih računalnikov, ki so bili po oceni nekaterih preplačani za 80 tisoč evrov. Kje je ta denar? Zakaj to nikoli ni nihče razkril in odkril?
Gospod Pojbič, to ni stvar interpelacije.
Še kako je, ker je vezana na integriteto. Govorimo o integriteti, spoštovana draga podpredsednica. In če bi danes slišali, kaj vse je govorila predsednica Vlade tu, ko je predstavljala program, in ne vem kaj vse, kaj je gospod minister govoril, kar so vse v zadnjih letih naredili in kaj bodo še naredili. Ali je to vezano na interpelacijo? Zato vas lepo prosim, če ste bila skozi tukaj, da me ne prekinjate, ker nimate nikakršne pravice, ker ta razprava je danes šla v vse smeri. Prosim lepo, da [[…]]
Sem bila tukaj in imam pravico po Poslovniku, da vas prekinem.
Vem, da imate, gospa podpredsednica, ampak prosim lepo, če so vsi ostali lahko vse povedali, dovolite meni še teh nekaj minut, da tudi jaz do konca povem in zaključim to svojo razpravo.
Izvolite.
Hvala lepa. Hotel sem, ker ste me prek koncem prekinili, sem se hotel vrniti na nakup letalskih kart. Konec koncev te letalske karte morda sploh ne bi bile ne vem kako sporne, morda ne vem kako sporne. Vendar, veste kje je problem? Da je gospod Virant, minister za notranje zadeve, lagal. Zlagal se je. Tu je vse napisano, vam bom prebral, citiral bom vse, da ne bo kdo rekel, da sem si kaj izmislil, ker je vse tu napisano. Tega si nisem jaz izmislil. Niti ene besede. In bom prebral, in sicer napisano je, Dnevnik 18. 3. 2014. Virantove trditve in dejstva, piše naslednje: "Od Adrie nisem nikoli niti zahteval niti pričakoval kakršnihkoli privilegijev ali kakršnihkoli ugodnosti –, 26. april 2013. Dejstvo: Virant se je pri kupovanju vozovnic obrnil neposredno na komercialnega direktorja Adrie ne pa na redna prodajna mesta in spletno stran. Motiv za to je lahko bila le pričakovana ugodnost. Drugič: Nikoli nisem vplival na te cene. Naročil sem ponudbo, jo dobil in plačal račun, kakršen je bil – 9. maj 2013. Dejstvo: Ne drži. Virant je vedel, da bo pri naročilu vozovnic preko Kostajnška zanje plačal manj. Ni šlo za klasično naročanje ponudbe, pri tem je Virant kot redni uporabnik letalskih prevozov zagotovo vedel, koliko stane vozovnica v redni prodaji. Za nameček so bili popusti, ki jih je dobil Virant, višji od popustov, ki jih za vozovnice iz njegovih razredov dopuščajo resolucije IAT. Tretjič: V letih, ko sem bil deležen ugodnosti, nisem bil javni funkcionar. – 9. maj 2013. Dejstvo. Ne drži, ugodnejših vozovnic je bil deležen tudi v času, ko je bil minister za javno upravo. Poleg tega etičnost in integriteta posameznika nista lastnosti, ki bi jih lahko funkcionar izklapljal v obdobjih, ko ni na javni funkciji. Četrtič. Odstopil bom z vseh funkcij, če se ugotovi, da sem naredil kaj nezakonitega ali neetičnega – 9. maj 2013. Dejstvo: Virant kljub oceni KPK, da je nesprejemljivo, da so bile osebe, ki zasedajo pomembna delovna mesta v javnem sektorju prejemniki cenejših letalskih vozovnic Adrie, ki je v večinski lasti države, do včeraj ni odstopil. In četrtič. Nakup letalskih vozovnic je urejala soproga – 14. oktober 2013 na zaslišanju KPK. Dejstvo: Ne drži, o njih se je dogovarjal tudi Gregor Virant osebno." Torej, spoštovani kolegice in kolegi, je tukaj sploh še treba kaj dodati? Je tukaj še treba kaj dodati? Ali še lahko kdo izmed poslank in poslancev zagovarja takšnega ministra, ki govori o nekih velikih etičnih standardih, ki jih pa sam pri sebi ne upošteva? Vsakemu v temu parlamentu soli pamet, kako se morajo obnašati, kaj je tisto, kar je prav in tako dalje. Pri sebi pa počenja vse povprek, kar mu pade na pamet. Zame je takšen minister nedostojen in seveda bom zaradi tega jaz tudi to interpelacijo proti njemu podprl.
Hvala lepa. Naslednji ima besedo gospod Marko Pavlišič. Izvolite.
hvala za besedo. Gospod Pojbič, seveda je marsikaj še za dodati v tej debati, predvsem to, da pri nekaterih ni problem dvojna morala, ampak je predvsem večji problem to, da so v celoti brez morale. Pa če vas smem opomniti, pozabili ste omeniti slovenski narod v svoji razpravi, kar sicer zelo radi počnete. Gospod Pojbič, vi ste član Poslanske skupine SDS, dajte našteti, prosim, nekaj pogodb, za katere veste, da so podpisane s Poslansko skupino SDS. Ena, dva, tri, štiri, pet, izvolite, kot replika, naštejte, saj jih veste iz glave. To pričakujete od članov poslanskih skupin, da vemo za vse, kaj je podpisano, bom rekel tako, iz glave. In preberite, kdo je podpisan pod te papirje, s katerimi mahate tam čez. Preberite, kdo je podpisan spodaj, ker tisti vedo, kaj so podpisovali, drugi, poglejte, žal ne. Poslanec Vogrin je omenil, da je davčna ugotovila, da ni bilo nič narobe z onimi posli, ki mu jih očita KPK. Ja, verjetno so bili davki plačani, to pregleduje davčna. Davčna ne pregleduje vsebine teh pogodb in tega, kar je KPK očitala. Davčna pač pogleda, če so davki plačani, in ja, verjetno so bili davki plačani, saj je šlo iz računa Državnega zbora ta zadeva in je že po tej logiki moralo biti poskrbljeno tudi za ta način. Večkrat je bila omejena bivša članica Poslanske skupine Državljanske liste gospa Truda Pepelnik. Gospa Truda Pepelnik je bila pravnomočno obsojena na Višjem sodišču. In to je bil razlog za to, da ni več članica poslanske skupine. Ne vem, kakšne imate vi kriterije, kakšna bi morala biti kazen, da bi se to zgodilo pri vas, ampak tukaj je bil razlog pravnomočna obsodba. Gospa Jerajeva je omenila nekaj glede racionalizacije javne uprave. Ni bila pa jasno, ali bi po njeno morali to racionalizirati ali ne. Naj pove jasno, ali se zavzema za to, da je treba racionalizirati ali ne, in bomo videli, da zelo verjetno podpira gospoda Viranta v teh namerah. Gospa Irglova – nekaj kart so toliko časa pregledovali. Preberite si poročilo KPK. To poročilo govori o tisočih kart, ki so jih pregledovali, ko so začeli odpirati to zadevo, so naleteli na tisoče kart in zato je trajalo, po njihovih besedah, toliko časa. Ja, seveda ni bilo vseh tisoč kart vezanih na gospoda Gregorja Viranta, nekaj jih je bilo njegovih, ampak ko so šli pregledovati celoto in če se resno lotiš zadeve, pač pogledaš vse, kar je s tem povezano. In gospa Irglova, ki je žal ni tukaj, pa verjamem, da posluša in bo odgovorila, za našo pogodbo nismo preverjali sorodstvenih vezi, me pa prav zanima, če ste pregledovali sorodstvene vezi za vašo pogodbo, za vašega učitelja angleščine. Ali ste tam preverili sorodstvene vezi? Imeli ste učitelja angleščine, ne? Gospa Sonja Ramšak, lepo grem po vrsti, da malo odgovorim, kar je bilo vse sklevetano tukaj v Državnem zboru. Gospa Sonja Ramšak, koliko časa ste vi na sceni oziroma vaša stranka in koliko časa DL? To si odgovorite. In koliko je za vse naštete slabosti državne uprave, ki ste jih na dolgo in široko razlagali in povezovali z občinami, koliko je za to odgovorna vaša stranka in koliko naša. Za vse minulo delo, vseh 20 let, verjetno, je odgovorna Državljanska lista, saj smo vendarle že 2 leti tule, seveda. In kako niste vsega tega popravili, takrat, ko ste imeli štiri leta časa? Ja, Virant je kriv tudi za tista 4 leta. In gospod Janša je popolnoma nesposoben in tega ni uspel urediti. A ne da, gospod Grims? Ampak, poglejte, da ne bom samo, bom rekel, grdo govoril o vas, moram reči, da si večina Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke zasluži pohvalo. Že v prvem poskusu so namreč uspešno prestali test. Tistih devet, ki so sopodpisani pod to interpelacijo, pač ima očitno danes popravni izpit. Drugače si ne znam razložiti, zakaj je bilo samo 9 podpisanih. Verjetno morajo opraviti popravni izpit, ker v prvo niso opravili svojega dela tako, kot je bilo treba. In gospod prvopodpisani verjetno danes opravlja sprejemni izpit, drugače, oprostite, si tega ne znam razložiti. Sicer bi bilo pa zelo zelo čudno, če ne bi poslanec, ki ima težave z organi pregona, vložil interpelacije proti ministru za notranje zadeve. Znašel se je namreč v težki stiski. Z veseljem bi verjetno interpeliral sodnika, pa ga ne more. Z veseljem bi interpeliral tožilca, pa ga ne more. Z veseljem bi verjetno interpeliral tudi vse tiste, ki so ga ovadili, pa tudi njih ne more. In zato je nekako logično, da bo pač interpelirati notranjega ministra in si poskušal na ta način olajšati vse svoje travmatične bolečine, ki mu jih to vse skupaj prizadene. In bo pač interpeliral ministra, ministra, ki personalizira boj proti takšnim, kot je prvopodpisani pod interpelacijo. Kaj je namen interpelacije in kaj tukaj imamo, zakaj imamo to interpelacijo? Že v ponedeljek sem omenil, interpelacijo imamo samo zaradi tega, ker nekdo stalno poskuša vzbujati ta občutek, da smo v izrednih razmerah. Da smo v izrednih razmerah. In zakaj potrebuje vzbujanje tega občutka, zato ker v izrednih razmerah lahko kriminalec postane junak. In zato so dopuščena vsa pravna in politična sredstva. Že stari Rimljani so vedeli, o čem gre beseda Abusus non est usus, sed corruptela – Zloraba ni uporaba, ampak pokvarjenost. In to kar se dogaja danes in to kar se je dogajalo še nekaj interpelacij nazaj, ni nič drugega kot navadna zloraba in iz tega izhaja pokvarjenost. Ampak glejte, saj tukaj sploh ne gre za interpelacijo, bom rekel tako, že v tem sklicu smo imeli kar kakšno interpelacijo, ki je imela neke primerne vzroke, ali pa bom rekel, je bilo prav, da smo o tem debatirali. To sta bila, recimo, primera izbrisanih ali pa Factor banke oziroma likvidacija bank. To so bile teme, o katerih je bilo vredno razpravljati. In je prav, da si povemo, kaj mislimo, in se potem odločimo, ali je minister ravnal narobe ali prav, in to smo naredili, na koncu smo pač sprejeli odločitev. Ampak glejte, tu danes sploh ne gr za interpelacijo, ampak gre za konfirmacijo, konfirmacijo za vso dobro delo, ki ga je opravil v svojem mandatu minister. Boj proti korupciji, boj za transparentnost, reševanje desetletje v kot postavljenega problema izbrisanih in še marsikaj drugega. Saj veste, kaj pomeni konfirmacija? To po Slovarju slovenskega knjižnega jezika pomeni uradna potrditev, se pravi uradna potrditev dobrega dela, danes se tu dogaja. Zakaj? Zato ker če bi imeli eno slabost v njegovem delu, v delu ministra, bi jo navedli v interpelaciji. Pa niti ene niste našli. Niti ene. In zato ste se zatekali v neke čudne razloge, ki sploh nimajo veze z interpelacijo in zaradi česar je ta interpelacija zloraba. V SDS menite, da bi minister Virant moral oditi s svojega položaja. Pa vas jaz sprašujem nekaj drugega. Po katerih kriterijih tako menite? Po čigavih kriterijih? Po vaših kriterijih ali morda po kriterijih koga drugega? Po kriterijih ministra Viranta to menite. No, me veseli. Verjetno vam je gospod Virant spisal tudi etični kodeks vaše stranke, pa boste znali verjetno povedati, kateri so ti vaši kriteriji, ki ste jih povzeli po njemu, ki vam jih je pripravil, ki vam jih je pripravil, ne, in ki jim še dandanes sledite. Skratka stranka SDS sledi nekim kriterijem, prosim, naštejte jih. Čeprav so to morda od ministra Viranta ti kriteriji. Naštejte jih. Glejte, nekoč pred davnimi časi je vsak sodil po svojih kriterijih. To so bili časi barbarskih hord. Ampak od takrat dalje je razvoj civilizacije, vsaj večini izmed njih, šel nekako naprej in je prišlo do poenotenja kriterijev in so za razsodbe potrebne ustrezne inštitucije. Seveda je prav in nujno, da ima tudi vsak sam pri sebi svoje kriterije, po katerih deluje. In jaz vas sprašujem za te vaše kriterije. Povejte jih, da bomo vedeli za drugič, ali je to pravnomočna obtožnica, je to navadna obtožnica, je to pravnomočna obsodba, je to navadna obsodba. Kje je tista meja, ko nekdo lahko opravlja javno funkcijo in kje je ta meja presežena. Povejte to. To sem v ponedeljek spraševal gospoda Tanka, ni bilo odgovora, danes sprašujem gospoda Grimsa. Povejte te vaše kriterije, kje je ta meja. Ampak glejte, saj tukaj imamo opravka s tistimi, ki po vzoru nekih drugih dni, nekih dni, ko je bilo še nekako smiselno, mislim, ko so nekateri hodili v Kumrovec in tam in so kričali: "Ja ne priznajem ovaj sud!" S tem imamo tukaj opravka. Zdaj mene res zanima, kakšni so ti kriteriji, in prosim, če jih lahko poveste. Sicer pa tukaj gre za interpelacijo proti ministru. Gre pa tudi za interpelacijo proti Državljanski listi. Gre tudi za interpelacijo proti vladi, ki jo vodi Alenka Bratušek. Ampak zakaj nas vse skupaj interpelirate? Interpelirate nas zato, ker se borimo proti korupciji, tudi včeraj je bilo, recimo, neko dejanje iz tega konca, zato ker se borimo za transparentnost Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, je marsikoga zelo prizadelo in se zdaj oglaša tam čez, zato ker se je rešil problem izbrisanih in nenazadnje tudi zaradi programa, ki mu sledi tudi minister, programa stranka, katerega zadnje dejanje je nasprotovanje dviga DDV. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pojbič se je še prej prijavil k repliki. Izvolite. Ste bili narobe razumljeni?
spoštovana gospa podpredsednica, hvala lepa. Poglejte, kako se je točno pokazalo dejstvo, ko sem rekel, da imajo v Državljanski listi odlične kandidate za ministre, potem imajo pa Gregorja Viranta za ministra, ki je pokazal svoje sposobnosti, svoje kvalitete in vse tisto, kar sodi zraven, o čemer danes govorimo. Gospod Pavlišič, jaz mislim, odlično, pravi minister bi bil po moji osebni oceni, po tem, kar ste zdaj povedali. Res, vsaka vam čast. Govorili ste danes, da v Slovenski demokratski stranki delamo čisto vse, da bi poskušali delati v tej državi izredne razmere. Gospod Pavlišič, lepo vas prosim, vi ste gospodarstvenik. In če ste gospodarstvenik, kar jaz mislim, da ste, bi morali še kako dobro vedeti, da smo v izrednih razmerah, da ste državo ta koalicija in vlada pripeljali pred bankrot. 30 milijard je zadolžena država, na 80 % BDP smo prišli. In vi govorite, da nismo v izrednih razmerah. In vi govorite, da nismo v izrednih razmerah! Poglejte, 130 tisoč brezposelnih. Ali to za vas niso izredne razmere? Pri 500, 600 tisoč zaposlenih in tako dalje. Govorili ste, da je gospod minister interpeliran zato, ker se bori proti korupciji. Gospod Pavlišič, verjemite mi nekaj. Veste, kdaj bo šla prava bitka proti korupciji? Ko se bodo raztrgala ta omrežja, omrežja, ki so se v tej državi od osamosvojitve zgradila. Takrat bo prava bitka proti korupciji. In ko bodo vsi podsistemi in sistemi delovali tako, kot je treba, da se bo začela ta korupcija preganja do vseh enako, pravično, da se ne bodo ene mape dajale v predale in da bo protikorupcijska komisija delala tisto, kar je njena naloga ne pa politično preganjala nekatere državljanke in državljane. Takrat bomo mi nastopili pravo bitko proti korupciji. In ko bomo v tej državi in tem Državnem zboru sedeli ljudje, ki v to verjamemo, da za to borimo in to delamo. In za konec še, gospod Pavlišič, če vi lahko zagovarjate to, kar je vaš predsednik stranke in minister gospod Virant naredil v zvezi z nakupom letalskih kart, potem verjemite, da je boljše in mislim, da je moja napaka, če sem vas prej [[…]]
Tri minute.
[[...]]če sem vas prej omenil, da bi lahko bil v tej vladi namesto Viranta minister. Mislim, da sem se zmotil. Oprostite.
Hvala lepa. Gospa Sonja Ramšak ima repliko. Izvolite.
Hvala. Saj bom čisto na kratko. Gospod Pavlišič, jaz vam svetujem, da si pogledate magnetogram, kaj sem jaz govorila o javni upravi. Nisem govorila, da je odgovornost na Državljanski listi. Povedala sem, da z bogatimi izkušnjami vem marsikatero stvar, na kakšen način se dogaja, in z besedo nisem omenila Državljanske liste, da je odgovorna za stanje v javni upravi. Sem pa povedala, na kakšen način se pa omogoča politična korupcija. In veste, kjer je integriteta, tam ni korupcije. In korupcija je to, kar je počel gospod Grega Virant z letalskimi kartami. V bistvu je v koruptivno ravnanje pripeljal nekoga drugega, ki je zaposlen na Adrii, in to je škodljivo. In vsak klic kakršnegakoli poslanca, ministra ali koga v kakšen kabinet za zaposlitev koga ali pa primernega kandidata, to je korupcija in to je padec integritete.
Hvala lepa. Še gospod Franci Breznik je želel repliko. Izvolite.
Prvič, glede svetovanj, ki se tiče piar nastopov poslancev, v katerem je v bistvu ena izmed točk današnje interpelacije. Poglejte, lahko greste do gospoda Jožeta Tanka, vam bom takoj dal pogodbe, s kom smo delali. Sam moram priznati, da smo se celo morali poslanci SDS vpisovati, stroga prisotnost, na teh sejah niti niso imeli možnost vstopa pred kamere tisti, ki imajo manj izkušenj. In poglejte, tako je tudi prav. Druga zadeva, kar se tiče kart. Poglejte, ne gre za to, za te subjektivne presoje v današnji interpelaciji. Hude obtožbe glede laganja javnosti kar se tiče letalskih kart, s katerimi je danes gospod Pukšič detajlno opozoril, točno maile, korespondenco, ki ga osebno poznam, torej z bivšim komercialnim direktorjem gospodom Kostanjškom. Zakaj ga nisem jaz ali pa kdo drugi poklical, ki sem ga poznal? Ker se to pač ne dela. Zato, ker sem poslanec v Državnem zboru ali pa sem minister. Treba je plačati in se voziti tako kot ostali ljudje, če pa hočeš luksuz "trajbati", po domače, kot rečemo v Lenartu, potem pa moraš doplačati za ta luksuz. To je dejansko. Zdaj pa poglejte točno korespondenco, kaj se je dogajalo na Adrii; poslali so mi moji kolegi iz Adrie, poglejte bom kar prebral. "Prva stvar po kavici na oddelku, ko se odprejo telefoni, je bil razburjen klic Viranta osebno in ne tajnice. Imel je karto za turistično klaso v rokah, beri, peljati bi se moral z navadno rajo. Uslužbenka Vanja mu je pojasnila, da prostora v biznis klasi ni več in da tam ne more dobiti prostora. Sledil je pravi izbruh, aroganten napad poln groženj, skratka, takšne komunikacije navajena uslužbenka je bila na meji živčnega zloma. Rezultat, čez čas je priletel Kostanjšek in zadeva se je uredila, nekoga se je pač degradiralo, vrglo v nižji razred." To je ta drugi del zgodbe. Torej ne samo, da poceni pride skozi, ta aroganca do državnega podjetja, katerega so ljudje za 80 milijonov evrov dokapitalizirali, leta 2011 50 milijonov. To ni problem teh kart, ni problem kart, če si jih midva kot kolega vzameva pri, ne vem pri Austria Airlines ali pa ne vem kateremu letalskemu prevozniku, ki ni v državni lasti. To ni ta problem, problem je, da je podjetje v državni lasti. Problem je, da jih ljudje, ki so na meji – pa ne bom zdaj govoril o sociali pa o težkem stanju –, morajo preko davkov plačevati in dokapitalizirati ta podjetja. To je problem. In tukaj potem vstopi, to je pa mimo vsake subjektivitete, to je zdravorazumsko, in ta človek se je imel za nadangela Gabriela in kazal s prsti na moje poslanske kolege, ki so sedeli tukaj notri. In je kazal, kdo je primeren in kdo neprimeren. In danes sem govoril, poglejte, v svoji razpravi, o dveh točkah. Govoril sem, kje je ta zdrava razumska meja v evropskih državah in kje je tukaj. In največje zlo, ko te dobijo kot politika, je, da si se okoristil z javnim dobrim, z javnim denarjem. To je največja kršitev, pa če gre tako kot pri nemškem predsedniku za 700 evrov, sedaj opran krivde, ampak za 700 evrov je nemški predsednik moral odstopiti. Razlika pri eni karti pri gospodu Virantu pa je bila 700 evrov. Ne boste me nikoli prepričali, da lahko v biznis klasi pri Adrii letiš za manj kot tisoč evrov na najbolj [[…]]
Gospod Breznik, čas za repliko je potekel, tako da prosim, če sklenete misel.
Hvala [[…]]In to je tisto, o čemer se pogovarjamo, in o tem ne morem [[…]]Poglejte, ko se postaviš na neki piedestal in učiš integritete, poštenosti, tudi jaz se ne morem, ker menim, da tudi imam kakšne napake, tudi jaz se ne morem, ampak potem moraš res stati. In mi smo te standarde sprejeli, gospoda Viranta, vsi smo jih sprejeli na koncu. In zdaj poglejte, zdaj pa ugotavljamo, da imamo največjega grešnika med nami [[…]]
Hvala, gospod Breznik. Gospod Breznik, čas vam je potekel. Boste sami zaključili?
Hvala lepa.
Hvala. Postopkovno, gospod Pavlišič. Izvolite.
Gospod predsednik, prosim če gospodu Brezniku organizirate individualno izobraževanje iz tega, kaj je replika in kaj ni. Namreč, veliko je govoril o nekih letalskih kartah, ki jih jaz v svojem nastopu niti enkrat nisem omenil, bilo je to tri interpelacije nazaj, ko sem omenil, ja, letalske karte, nekaj 200 evrov, tam nekam v Skandinavijo so letele, ampak danes pa o tem nisem govoril, tako da to ni bila nikakršna replika. In drugič, bi postopkovno predlagal, če lahko na te ekrane daste spletno stran investing.com, na kateri bo razvidno, da je trenutna obrestna mera desetletnih slovenskih obveznic 3,426 %, kar jasno kaže na to, da nismo v izrednih razmerah oziroma v tem, kar je gospod Pojbič ugotavljal. Hvala.
Hvala. Pri repliki je resnično treba biti pozoren. Če nekdo misli, da je bil narobe razumljen, potem seveda lahko sledi replika, sicer pa to ni replika, ampak najbrž razprava. Naslednji razpravljavec pa je gospod Danijel Krivec. Izvolite, gospod Krivec, imate besedo.
Hvala, spoštovani predsednik, za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, ministra trenutno ni, vendar lep pozdrav tudi njemu. Na začetku te seje je premierka Alenka Bratušek omenila, da je to najslabša interpelacija, najslabše pripravljena interpelacija v vsej zgodovino, ampak isto je govorila tudi ob ponedeljkovi interpelaciji, tako da se bo morala odločiti, katera je najslabša. Ampak v primeru gospoda ministra Pikala se je v oddaji Epilog že pokazalo, da ima veliko lukenj in da ima kar težave, ko mora zagovarjati stvari, ki so mu bile očitane tudi v interpelaciji. Tudi pretekle interpelacije, o katerih se je takrat govorilo, da so nepotrebne, brezpredmetne in tako naprej, so se v nadaljevanju izkazale kot prave, oziroma usmerjene v prave probleme. Spomnite se primerna Kresal in NPU, gospoda Lukšiča, kjer se je jasno pokazalo, da so bile Stožice problematične, in je bilo kar nekaj vračila denarja in tako naprej. Tako da predlagam kolegom, da počakamo do glasovanja, pa bomo videli, kaj je s temi interpelacijami. Minister Virant pravi, znižujemo ugled Državnega zbora tisti, ki se podpišemo pod interpelacije in s tem izigravamo ustavni red, znižujemo kredibilnost Državnega zbora in se norčujemo iz državljanov in državljank. Jaz moram reči, da sem podpisan pod to interpelacijo, in še ne norčujem iz ničesar, še manj pa, da bi hotel vplivati na nekredibilnost Državnega zbora ali pa da bi kršil kakšen ustavni red. O tem bi se lahko vprašal minister Virant, kdo znižuje kredibilnost Državnega zbora. Ko je bil predsednik Državnega zbora, je naredil Državnemu zboru, zaposlenim, predvsem pa poslancem, veliko veliko moralne škode v svojih izjavah, nepremišljenih in neusklajenih z vsemi drugimi deležniki v Državnem zboru. Tako da, ko govorimo o tem, kdo znižuje integriteto Državnega zbora, je prvi na tapeti minister Virant v vlogi predsednika Državnega zbora. Poglejte si njegove izjave za medije v določenem obdobju, ko je načrtno zbijal kredibilnost poslancev v Državnem zboru. Da ne preidemo na to, kako je obsojal določene poslance, ki so bili samo v postopkih, ki so jih mediji prenesli pred Državni zbor, še preden so bili kakorkoli obsojeni ali pa jim je bila dokazana kakršnakoli krivda. In v tem primerih nihče od poslancev ni bil tak, da bi vnaprej obsojal kogarkoli iz Državnega zbora, minister Virant, takrat v vlogi predsednika Državnega zbora, si je pa privoščil soditi o posameznikih v Državnem zboru. In to počne še vedno. In druga stvar, zaradi katere sem jaz podpisal to interpelacijo, je to, da res veliko dela, ampak tudi veliko laže. In tudi kadar dokažemo laži, se spreneveda, in tudi kadar dokažemo laži drugim ministrom, ki so iz njegovih vrst, jih vzame v bran in jih ščiti in s tem dokazuje svojo dvojno moralo. Ob tem, da piše etični kodeks za javne uslužbence, istočasno pa zahteva od teh uslužbencev, da mu dajo karte pod mizo. To je ta dvojnost, ki jo izkazuje venomer in tudi danes, pred tem državnim zborom, ni odgovoril na nobeno vprašanje, na noben očitek v interpelaciji ni bil sposoben odgovoriti. Ves čas je govoril o svoji pridnosti, marljivosti, o tem, kako dela z upravnimi enotami, kako pripravlja programe za spremembe na področju lokalne samouprave, kako "špara" tej državi. To je vse, kar je razlagal. In jaz takemu ministru, ki se dobesedno laže, težko tudi naprej zaupam. In zato bom tudi podprl interpelacijo. Prej je bila omenjena tudi Truda Pepelnik in govora je bilo o pravnomočni obsodbi. Ja, ampak, kolega Pavlišič, gospa Truda Pepelnik je naredila napako v svoji službi, napako v nekem postopku. Gospod Gregor Virant pa za lastne potrebe izkorišča javne uslužbence v neki drugi družbi, ki je v državni lasti. Če to primerjamo, bi jaz Trudo Pepelnik z veseljem podprl v Državnem zboru, ker niti ne vem, za koliko je obsojena, ampak ona je naredila napako v upravnem postopku, in to nenamerno in ne za svojo korist. Gospodu Gregorju Virantu pa glede na vse očitke, ki so v medijih, na žalost jih vsi beremo in minister jih ni demantiral niti v eni točki, težko zaupam. Najprej govori, da se vse žena dogovarja, kar bi skoraj verjel, glede na to, da slišim, da žena v tej družini ukazuje, potem se pa izkaže, da on po mailih kontaktira s svojimi prijatelji. Dvomim, da si kdo v tej združbi dovoli na tak način pridobiti karte pod mizo, ker to so karte pod mizo. Bodimo realni. Kdor zavaja, naj si sam pripiše. Karte se kupujejo na "šalterjih", kupujejo se v nekih birojih in tako naprej, ne pa pri nekem direktorju nekega sektorja, ki je slučajno tvoj prijatelj. Tisti, ki to misli, bo moral pošteno dokazati, kaj je s tem. Rečeno je bilo tudi, da smo na nek način nepošteni tisti, ki smo to podpisali, to peticijo oziroma to zahtevo za interpelacijo. Jaz moram reči, da se ne štejem za nepoštenega. Tako je bilo prej s strani kolega Kurnjeka rečeno, v njegovi razpravi, lahko si pogledate magnetograme. Jaz moram reči, da sem zavestno in pri polni zavesti podpisal. In povem še enkrat, dokler mi minister laže, tako kot minister Omerzel, ko smo mu v postopku dokazali, da se je eklatantno zlagal, ko smo mu dokazali, da se je zlagal na odborih, da se je zlagal v Državnem zboru, ko je zagovarjal svojo interpelacijo, ko ni znal pojasniti razlike med njegovim podjetjem, ki je dalo eno izjavo, in zagovorom v interpelaciji, ki je bil kontradiktoren, in ko minister Virant to pokrije, potem se res vprašamo o dvojnih merilih pri vseh ostalih. Tudi ko govorite o imenovanju načelnikov upravnih enot, v obrazložitvi, ki jo je Ministrstvo za notranje zadeve podalo, govori o tem, da je minister za notranje zadeve ocenil, da je za zagotovitev profesionalnega, politično nevtralnega, prijaznega in učinkovitega delovanja upravne enote Grosuplje primerno ponoviti postopek. Nikjer ne govorimo o nezakonitosti, to kar želite vi, in kar pravi tudi ministrica zdaj v medijih, minister se je sam zavzel, da bo odstopil, če se glede letalskih kart izkaže, da je kršil zakon, in pričakujem, da bo to tudi storil. Lepo, ampak potem zahtevajte to tudi od ostalih. Tudi ko so bili imenovani za načelnike upravnih enot, ni bilo nobene kršitve zakona, vsi postopki so bili transparentni. In ne govoriti o dvojnih merilih, povejte, da je politično kadrovanje in bomo vsi zadovoljni, ne da se zgražate nad Gašpar Gašpar Mišičem, na drugi strani pa vaš kolega Jenko ni problem. To so dvojna merila, o katerih ves čas govorimo, in tega ne morete zanikati. Minister Virant je rekel, "Krasna združba se je spravila name". Jaz nimam nobenih težav, lahko se pogovarjamo tudi naprej, vendar se minister očitno noče z nami pogovarjati. Tudi okrog drugih problematik ne. In še enkrat, tudi ko je bil predsednik Državnega zbora je kvečjemu škodil Državnemu zboru ne pa koristil, kajti na vsak način je skušal znižati kredibilnost Državnega zbora kot takšnega, in to se nam otepa ves čas. In tega mu jaz ne morem odpustiti. Prej je bilo tudi zavajanje z njegove strani, govoril je o kolegu Vogrinu, da je v 15, 20 postopkih, v resnici je v 9. Tudi tu se vidi njegova pravniška modrost oziroma njegov doktorat. Nekdo s tako visoko titulo si ne more privoščiti, da opleta v Državnem zboru s takšnimi dezinformacijami. Tega si niti vi kot poslanci in kolegi ne dovolite. Razlagal nam je, da je njegova glavna skrb, da ga skrbi javnost slabih kreditov, v prejšnji razpravi, namera o združenju občin, nam je razlagal, pa še to je rekel, da tisti, ki smo to podpisali, bi želeli policiji nadeti uzde. Se pravi, minister se enači s policijo. Tudi ta njegova izjava je zame zaskrbljujoča. Jaz vsaj upam, da policija deluje neodvisno od tega, kdo je minister, ampak minister ves čas v svojih razpravah enači sebe in policijo. Jaz močno upam, da je policija neodvisna od ministra Viranta, kajti v nasprotnem primeru se res sprašujem, ali je teh 10 podpisnikov še na nek način varnih pred kakšno stvarjo. Da ne bo pomote, tudi sam sem imel dostikrat opravka s Komisijo za preprečevanje korupcije in vem, kako hitro deluje in kako deluje, in zato sem še bolj prepričan, da v primeru ministra Viranta ni svojega dela opravila, ni pogledala vseh dokumentov, ki so bili vezani na letalske karte, in niso bili vsi postopki transparentni. Ko pride pa na mizo v interpelaciji in kolega Vogrin pokaže še pogodbo, v kateri se pokažejo še povezave znotraj Komisije za preprečevanje korupcije in ministra, je pa še toliko bolj upravičena skrb in bojazen, da se nam bo ponovno, v naslednjem koraku minister lahko zlagal, kajti niti na eno trditev do zdaj ni dal korektnega odgovora. Kadarkoli je problematično, vstane in gre iz dvorane, tako kot je naredil pri prvi interpelaciji. Prej je bilo rečeno, da mu je kolega Tonin postavil lepa vprašanja. Jaz verjamem, pa tudi takrat, pri prvi interpelaciji, mu je postavil lepa vprašanja in se je pogovarjal na hodniku z gospodom Toninom. Seveda, zato Tonin v tisti interpelaciji ni postavil vprašanja letalskih kart. Zdaj so pač na tapeti, kajti prej je gospod Tonin povedal eno dejstvo, naj tisti, ki je brezmadežen, prvi vrže kamen. Pa poznamo tudi še kakšen drugi rek v tej Sloveniji, da ima laž kratke noge. In minister je to večkrat dokazal in zato je prav, da zapusti svoj položaj.
Hvala. Besedo ima gospod Zvonko Lah, pripravi pa se mag. Andrej Vizjak. Izvolite, gospod Lah.
Hvala lepa, gospod predsednik, za besedo. No, jaz v svojem govoru ne mislim ponovno in večkratno ponavljati tisto, kar so že kolegi pred menoj, tiste napake, ki so bile pač napisane v interpelaciji, in argumentirati, ker je za mene očitno, da za ministra Viranta obstajajo dvojna merila. V času, ko je bil predsednik parlamenta, je vedno poudaril ničelne tolerance glede samih funkcionarjev. Odločitve njegove, čim je KPK odločil o primeru Janeza Janše in Zorana Jankovića, je bilo zanj takoj razumljivo, da morata oba odstopiti v vseh funkcijah, preden se je kaj dokazalo. V primeru njegovega ministra Omerzela pa čisto drugače, počakajmo, dokler ni obtožen pravnomočno, je pač nedolžen. Zakaj takšna merila? Danes smo tukaj videli tudi vrsto stvari povezanosti KPK in stranke Državljanske liste. Mene je takrat čudilo, kako je najprej za informacijo izvedel takratni minister Virant, o KPK, danes me ne čudi ta informacija, ki sem jih danes slišal, saj je verjetno bil mogoče dnevno celo seznanjen z delom KPK. Imam pa pripombe na njegovo delo kot ministra, predvsem kar se tiče lokalne samouprave, ker je bilo tukaj že s strani kolegov povedano, da izgleda, da njegova stranka in njegovo delovanje seže od upravnih enot navzgor, navzdol pa nič. Čeprav je zadolžen za lokalno samoupravo. Tudi vsi zakoni, ki so bremenili lokalno samoupravo: davek na nepremičnine, potem katastrski dohodek, Zakon o financiranju občin, Zakon o lokalni samoupravi [[…]]Njegovo delo je šlo vse v smeri, kako otežiti lokalno samoupravo, čeprav bi on moral biti minister oziroma je minister, ki bi moral lokalno samoupravo zagovarjati pred drugimi državnimi organi. Tudi sedaj je v proceduri, v vladni proceduri, zakon, ki posega na področju lokalne samouprave, glede odpoklica županov, nepoklicne funkcije županov do 5 tisoč prebivalcev in tako naprej. Vse v neko takšno smer, kako s tretjo lokalno samoupravo, od ukinitve občin, kar tako vehementno, "Imam soglasje vseh koalicijskih strank, da bomo že za letošnje volitve zmanjšali število občin".Malo morgen! Očitno si ni prebral Evropske listino lokalne samouprave in naše ustavo, ker brez referenduma se ne da ukiniti občin. Ampak on, prihranili bomo 200 milijonov, kar tako z glave, kar je bila velika laž, ukinili občine, na koncu ni bilo nič od tega, samo veliko medijske pozornosti. Celo za časa tekme evropskega prvenstva v košarki je bilo to najbolj zanimivo. In kaj imam pri lokalni samoupravi? Občina lahko zagotavlja svoje naloge, če ima 5 tisoč prebivalcev. A razumete, kaj je to 5 tisoč prebivalcev? Kot bi rekel, poslanec je lahko samo tisti, ki je visok najmanj meter sedemdeset. Ker tako piše v zakonu. In v zadnji popravi Zakona o lokalni samoupravi smo še vse pogoje ven vrgli. Občina je lahko ena mestna četrt, ki ima v petih, desetih blokih 5 tisoč prebivalcev, nima ne zdravstvenega doma, ne osnovne šole, nobene stvari. To je naš Zakon o lokalni samoupravi. Zdaj morajo biti še župani, naj bi bili še župani neprofesionalci do 5 tisoč prebivalcev. To se pravi glede na zahtevnost naloge ali pa če hočeš biti dober župan, moraš delati več kot osem ur na dan, če hočeš kaj narediti. Sploh pa sedaj, ko je denarja čedalje manj. In zdaj bodo lahko župani, verjetno tisti, ki bojo na borzi dela. In bo nepoklicni župan in brezposeln. Ker ne more biti poklicni župan. Ker verjetno drugi se tudi ne bodo javili pod takimi pogoji, kot so se sedaj na volitve. In kaj bomo dobili? Kaj je cilj? Dobiti neke hlapčke, ki so nesposobni za vsako delo, a župani bojo lahko. Glede na plačo, glede na vse pogoje opravljanja te funkcije. A po drugi strani Evropska listina o lokalni samoupravi pravi, da je temelj demokracije v Evropi lokalna samouprava. Kaj smo naredili mi iz nje? Kot da je lokalna samouprava zadnji hlapec. Ima pa lokalna samouprava izvirne naloge, ki jih mora opravljati, to se pravi javne gospodarske službe, vodooskrba, odvajanje in čiščenje odpadnih voda, ravnanje z odpadki, vzdrževanje in gradnja občinskih cest. Kako? Država nalaga nove in nove naloge. Katalog pristojnosti občine je osem centimetrov papirja. Ogromno nalog. In to naj bi po Virantovem opravljal nekdo, ki ni za nobeno drugo delo. Norca se delajte! In gospod Virant isto iz lokalne samouprave. Saj verjetno bo nagrada čez nekaj mesecev na lokalih volitvah tudi za Državljansko listo. Poleg tega pa imamo upravne enote. 13 kandidatov na parlamentarnih volitvah je bilo kandidatov načelnikov upravnih enot, ki so kandidirali ne samo v enem oziroma na enem volilnem okraju, ampak več. To je baza Državljanske liste. Povejte mi, kje v Evropski uniji imajo upravne enote? Kje? Gospod Virant je prodajal to politiko v Makedoniji. Zakaj ni šel v Bruselj prodajati upravnih enot? Evropa pozna prvi, drugi nivo, tretji nivo lokalne samouprave. Pri nas drugega nivoja nikakor ne moremo spraviti skupaj, ker nekomu ne paše, ker bi bili vodje oziroma predsedniki pokrajin premočni za tako politiko, kot jo imamo danes v vladi in tudi v parlamentu v pozicijskih strankah. Od Evropske unije očitno to koalicijo zanima samo še mesto evropskega poslanca, ki je dobro plačano, petkrat več kot kot poslanca Državnega zbora. Drugače bi pa kar pozabili na Evropsko unijo. Tako da jaz ne vidim, da minister Virant opravlja to nalogo dobro, nikakor ne, spušča se brezglavo v neke spremembe zakonodaje, kot da so to osnovnošolske naloge, ki jih lahko vsak pogoltne. Tako se igramo z državo. Jaz sem mnenja, da bo to državo treba enkrat graditi od spodaj navzgor, ne pa iti se neko strahovlado od zgoraj navzdol, povečevati kazni, obveznosti, naloge, brez da se zagotovijo sredstva. To, kar se sedaj dela z davki, z zakoni, se že opazi. V naših vinogradniških območjih ljudje sekajo vinograde, verjetno je tudi gospod Virant, ko je hodil po Makedoniji, se lahko ozrl na gorice, kako so zapuščene, kako vse propada v Makedoniji, pa je bilo pred 20, 30 leti tako kot v Sloveniji. Na isti poti smo. Nihče ne razmišlja za male ljudi. Temeljna celica družbe je družina, naslednja je lokalna samouprava. Za nas je pa pomemben samo vrh, državna uprava, ki se je razbohotila. Kaj je gospod Virant naredil na zmanjšanju zaposlenih v javnem sektorju? 2 % so zmanjšali – v koliko letih? V petih ali koliko letih. V upravni enoti, naloge upravnih enot – imamo referente za prodajo kmetijskih zemljišč. V Sloveniji jih je okoli 500. Prometa s kmetijskimi zemljišči čedalje manj, imamo agencije z licencami, ki bi lahko to opravljale, 500 delovnih mest viška v upravnih enotah. Afera z vozniškimi dovoljenji – je dobila kakšen epilog? A niso upravne enote nič krive za to, saj se lepo pozablja in gremo naprej. Zato ne morem podpreti gospoda ministra še naprej in bom podprl to interpelacijo, ker mislim, da ni upravičil svoje naloge, ravno tako pa kaže tudi javnomnenjska raziskava, ker tudi stranka ima tak rating, da ljudje tej stranki več ne zaupajo.
Hvala. Besedo ima gospod Rihard Braniselj, pripravi pa se gospod Tomaž Lisec. Izvolite, gospod Braniselj.
Hvala lepa. Malo časa je ostalo, ampak bom poskušal biti zelo jedrnat. O nekih pogodbah smo tukaj govorili, zdaj mislim, da bi bilo premalo časa, da bi o teh pogodbah tudi poglobljeno razpravljali. Kot rečeno, s temi pogodbami so se ukvarjale številne institucije in pustimo njim, naj presodijo, ali so te pogodbe pravzaprav perfektne ali ne. Vsekakor pa, delo je bilo opravljeno, delo je bilo naročeno korektno, racionalno, plačilo je bilo izvedeno in delo tudi v celoti. Glede kart. Mi imamo zdaj pravzaprav eno idealno priložnost, da se glede letalskih kart in vseh ostalih stvari, ki se tičejo nepravilnosti ali pa domnevnih nepravilnosti, v podjetjih v državni lasti po sprejetju Zakona o dostopu do informacij javnega značaja, praktično sprehodimo do Adrie Airways in potegnete vse karte ven in poglejte, kaj boste tam našli. Jaz se bojim, da se bo marsikje našlo tudi samega sebe, ampak o tem tiste, ki jih zanima, naj si to ogledajo, mislim, da bo zanimalo novinarje, in prav z veseljem bom čakal, da vidim, kaj bo tam padlo ven. Pogodba Propiar. Poglejte, pogodba je vredna dobrih 3 tisoč evrov. Dobrih 3 tisoč evrov. Ne vem sicer, kje ste dobili dokumentacijo, tudi to me večkrat čudi, da dokumentacija prihaja, da imate vi dostop do vse možne dokumentacije, ki se nanaša na Poslansko skupino Državljanska lista, ampak mi delamo transparentno, mi nimamo teh težav. Zaradi nas so lahko tudi vse pogodbe javno dostopne. Kot rečeno, pogodba je težka dobrih 3 tisoč, gre za piar storitve, ki so bile opravljene v celoti. V poslanski skupini smo izbrali izvajalca na podlagi zbiranja ponudb. Bil je najcenejši in imel je najboljše reference. In verjemite mi, storitev je bila opravljena. Nismo izbirali izvajalca po tem, kdo je s kom v sorodu, kdo stoji v ozadju, kdo je lastnik in tako dalje niti s kom kdo hodi in kdo je komu kakšen izvenzakonski partner, še priimki se ne ujemajo. Tako da zavračam vsakršne insinuacije na to, da je bilo s temi pogodbami kaj narobe. Za temi pogodbami stojim. In še enkrat, te pogodbe so korektne in pravilne.
Hvala. Besedo ima gospod Tomaž Lisec, pripravi se gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala predsednik, za besedo. Govorimo o ministru, čigar besede so največkrat visoki etični standardi, boj proti korupciji. Pa morda za začetek dovolite, da dokažemo to njegovo dvoličnost tako v besedah kot v delovanju prav preko njegovih besed. V primeru Ivan Simčič je gospod Gregor Virant rekel: "Za vsakogar velja, da je nedolžen, dokler se mu ne dokaže nasprotno." Zanimivo, preden je poročilo KPK glede gospoda Janše in gospoda Jankovića prišlo v javnost, je gospod Virant že obtožil in obsodil oba. In takrat se je verjetno ne samo začela, verjetno kar nadaljevala zgodba, ki ji pravimo povezava med notranjim ministrom in pa protikorupcijsko komisijo oziroma med njenima glavnima človekoma, gospodom Klemenčičem in gospodom Praprotnikom. Potem nadaljujem, v primeru gospoda Ivana Vogrina. Gospod Ivan Vogrin, s tega mesta iskrene čestitke, razgalili ste sebe, razgalili ste ministra in razgalili ste vso povezav med slovenskim gospodarstvom, pravosodjem, bančnim sistemom in verjetno sem še koga izpustil. Takrat je gospod Gregor Virant rekel: "Kolega Vogrin je svoje kolege in celotno stranko bremenil s svojimi spornimi poslovnimi razmerji." Lahko bi zapisali, minister Virant je svojo stranko in svoje kolege bremenil s svojimi spornimi poslovnimi razmerji. Z ministrom Virantom naj se ne bi zgodilo nič, gospod Vogrin pa sedi, kot je sam rekel, "kot trinajsto prase", čeprav včasih zelo zelo dobro razpravlja. In gospod minister nadaljuje: "Sem trdno prepričan, da mora imeti poslanec Državnega zbora razčiščene osebne in poslovne račune. Sicer si te funkcije ne zasluži." Pa sprašujem ministra, kdo je torej danes maščevalen, gospod Virant ali gospod Vogrin? "Poslanec," verjetno to velja tudi za ministra, "mora imeti razčiščene osebne in poslovne račune." Toliko je bilo danes povedano o letalskih kartah, minister Gregor pa nič. Morda za vse skupaj nas eno retorično vprašanje, predvsem pa za kolege iz Državljanske liste. Če bi člani Državljanske liste prej vedeli oziroma videli sliko gospoda Gregorja Viranta, ali bi z njim ustanavljali stranko in ga ustoličili za predsednika? Verjetno bi na to vprašanje najlažje odgovorili gospod Štih, Pavliha, Šušteršič, Pezdr, danes pa je gospod Vogrin kot nosilec povedal največ o tem primeru. Pa nadaljujemo glede Trude Pepelnik. Gospa Pepelnik si je postavila najvišji možni etični standard, ki mora veljati v politiki in se odločila, da se iz politike umakne, zaradi ene majhne napake. Minister Gregor pa nič. Še več, gospod Virant je izjavil: "Ker v Državljanski listi etika predstavlja temelj vseh vrednot, odločanje in odgovornost, se je gospa Pepelnikova odločila, da pod bremenom izrečene sodbe svojega dela v Državnem zboru ne želi nadaljevati." V Državljanski listi etika predstavlja temelje vseh vrednot, odločanja in odgovornosti. Minister Gregor pa nič. Spoštovani, minister Gregor Virant ima samo eno srečo, to pa je ta, da ga bo samoohranitveni nagon te vlade obdržal pri političnem življenju, pa četudi si bodo očitno kolegi in kolegice iz Poslanske skupine Pozitivna Slovenija danes vse do glasovanja, pa verjetno tudi med glasovanjem, grizli ustnice, kako se bo na koncu izcimilo. Morda preden nadaljujem z vsebino, ko smo leta 2011 pripravljali tako imenovano drugo Janševo vlado, se mi je eden viden funkcionar Pozitivne Slovenije smejal ob kavi in je rekel, "Dobili ste Viranta, sedaj boste pa videli". Eno leto kasneje smo videli, kaj se je naredilo. In očitno se tej koaliciji zgodba ponavlja. Mlinski kamen očitno tudi za to koalicijo, ime je pa isto. Preveč interpelacij. Spoštovani kolegi iz celotne koalicije, glede na to, kaj vse počnejo ministri te vlade, bi bile lahko interpelacije tedensko na dnevnem redu tega državnega zbora. Saj jim niti ne moremo slediti, toliko je neumnosti, ampak to je opravičljivo. Kdor dela, greši. Ampak to, da so zadeve, ker se gre mimo zakonodaje, neustavno stanje se povzroča, osebno izkoriščanje svojega položaja, minister Virant tudi tukaj nič. Gospoda Čuferja sploh ne vidimo, gospod Stepišnik je zaenkrat edina žrtev tega, ko je svoj politični vpliv dal oziroma zastavil za svoje podjetje, in namesto na tej strani sedaj sedi na tej strani. Ni velik premik, nekaj pa je le. Poglejte, gospod minister Virant, potem ko je med prvimi tudi vrgel kamen v bivšega ministra Stepišnika, pri svojem ministru Omerzelu in pri sebi je pa tiho. Dvojno ogledalo, ne samo dvojna morala. Skratka, kaj želim pokazati. Medtem ko minister Virant že nekaj let, prej je bilo rečeno že deset let, soustvarja slovensko politično sceno, govori visoki etični standardi, boj proti korupciji, in žuga z levo roko vsem tistim, ki kaj zgrešijo, ne vidimo pa to, da desno roko drži v kozarcu marmelade in tišči dol svojo krivdo, ki je nikakor noče pokazati. Jaz moram reči, da mi bo v bistvu ministra Viranta enkrat žal, takrat ko se bo ta sedanja koalicija odločila, da ga bo odvrgla, verjetno bodo šele tedaj prišle marsikatere skrivnosti, o katerih danes sicer še ni dokazov, verjetno še niti zgodbe niso, ampak verjetno bodo. Mislim, da ta zadeva glede letalskih kart, ki smo jo ministru Virantu že tudi posredno skušali dokazati pri prvi interpelaciji, ki smo jo vložili, in takrat nismo dobili odgovorov, očitno pa so odgovore, vsaj kolikor toliko uspešno, začeli iskati novinarji. Vsaj enkrat, če ni uspelo nam politikom, poslancem, pa uspeva medijem. Vedno sem kritičen do medijev, ampak če razgalijo politično klientelo po resnici, pa jim dam kapo dol. Moram reči, da vseskozi, odkar je ta neka famozna zgodba od ustanovitve KPK, se vedno nekje zraven pojavlja Gregor Virant. Prej je vodja Poslanske skupine SDS gospod Jože Tanko povedal nekaj stavkov, nekaj vprašanj, minister Gregor Virant pa nič. Resnično me zanimajo očitno ne samo službene povezave teh ljudi, očitno tudi družinske. Ne bom se spuščal, kako imajo posamezniki doma urejeno, kje je šef žena, kje je šef mož, kje sta oba enakopravna, ampak očitno sprege segajo ne samo poslovno, ampak tudi družinsko. Poleg protikorupcijske komisije ima Gregor Virant še eno stalnico – upravne enote. Sam se spominjam, ko sem bil še strokovni sodelavec v poslanski skupini, v tako imenovani prvi Janševi vladi, ko se je znotraj koalicije odprla neka široka razprava glede pokrajin, kaj in kako z njimi, bilo je že skoraj soglasje, ni bila toliko debata, ali 3 ali 6, 8, 12, največja debata znotraj koalicije je bila, kaj in kako z upravnimi enotami. In tukaj se je borec pokazal, za upravne enote, sedanji minister gospod Gregor Virant. Te uprave enote pa sedaj vemo, čemu so služile. Služile so očitno nabiranju kadrov za politične funkcije. Ko sem pregledoval listo kandidatov Državljanske liste, z vsem spoštovanjem do kolegice Kristine, ki mislim, da je ena boljših poslank v Državnem zboru, ampak ko sem pogledal malo življenjepise kandidatov in kandidatk, kar mrgoli raznih uslužbencev raznih upravnih enot, kar pa je razumljivo. Gregor Virant je imel od leta 2000 vseskozi vpliv na upravne enote. Pa bom morda še malo oseben. Ko smo se leta 2011 začeli pripravljati na državnozborske volitve, sem sam opravljal funkcijo programskega tajnika SDS in zato vem, kaj je iz programa SDS vzel Gregor Virant, in vem, koga in kako je nagovarjal, ki so bili vsaj blizu SDS, ali pa še katere pomladne funkcije. Imel je v domačem družinskem krogu celoten nabor možnih kandidatov. In kot veste, verjetno vsaka stranka ima, pa najsibodo lokalne volitve ali državnozborske volitve, v vsaki občini ali pa v vsakem volilnem okraju vsaj dva kandidata, morda celo trije dobri kandidati se najdejo. In minister Virant je potem v zadnjih tednih, ko se je že približno znotraj stranke SDS vedelo, kdo bo kandidat za poslanca in kdo pa ne, telefoniral tudi ljudem, ki so izpadli iz prvega kroga eventualnih kandidatov. Verjemite, dokazi obstajajo tudi v mojem volilnem okraju. Minister Virant verjetno – se strinjam z gospodom Krivcem – veliko dela, veliko pa greši in na žalost tudi laže. Jaz verjamem, da njemu javnomnenjske raziskave veliko pomenijo in da se včasih ravna po tistem, kar pokažejo javnomnenjske ankete. Hudič pa je, če neke javnomnenjske raziskave, na primer v nekem mediju, pokažejo diametralno sliko kot v nekem drugem mediju, potem je minister Virant pred veliko dilemo, kateremu verjeti. In pri tem, ko se gleda, kaj delovati, potem pripravlja različne zakonske akte, s katerimi na eni strani uničuje stranke, na drugi strani zaradi boja proti sivi ekonomiji in proti korupciji uničuje šport, kulturo, ker jim bodo državna podjetja zaprla pipice, tako kot se je zaprla pipica političnim strankam, napada občine, kljub temu, da je bil sam občinski svetnik in bi se moral zavedati, kaj pomeni lokalna samouprava, dokler jo še imamo v Državnem zboru. Resnično, če pa kaj nisem pričakoval od kolega Viranta, pa nisem pričakoval napada na lokalno samoupravo. Nekdo, ki je nekaj časa deloval v lokalni samoupravi, bi moral vedeti oziroma se zavedati, da prav lokalna samouprava je bistvo naše države. Jaz mislim, da najbolj uspešni poslanci so tisti, ki so bili kdaj vsaj občinski svetniki, župani, morda tudi člani krajevnih skupnosti ali pa četrtnih skupnosti, kakor koli jim rečete, ker tisti vedo, kaj se dogaja v praksi. Nek poslanec, z vsem spoštovanjem, ker upam, da nisem nikogar užalil, ki prej ni imel stika z lokalnim področjem, je njegovo delo v Državnem zboru veliko veliko težje, ker ne ve niti, kaj je sociala, kaj je zdravstvo, kaj je šport, kaj je vse ostalo razen, če ni morda iz svoje poklicne ali pa izobrazbene strukture na to področje navajen. Delo v lokalni samoupravi pa je toliko široko, kolikor je široko delo v državni službi oziroma v Državnem zboru. Skratka, da zaključim, minister Virant je na žalost še eden izmed tistih politikov, ki eno govorijo, drugo pa delajo in s tem žugajo drugim, sebi pa tega ogledala nikoli ne nastavijo in imajo ničelno toleranco do vseh, pri sebi pa so popolnoma tolerantni za svoja delovanja. Na vseh očitke, tudi tiste, ki so danes v interpelaciji, politično kadrovanje, klientalizem, posledično korupcija, dvojna merila, odgovarja z molkom ali pa kažejo s prstom na tiste, ki se mu upajo karkoli reči. Skratka, mislim, da danes ne bo deset ur brezplodne razprave. Za mene osebno je bilo brezplodno, da ste v sekundi koalicijski poslanci v "luft vrgli" 2,2 milijona zaradi nekega referenduma, to je bilo brezplodno. Deset ur razprave o korupciji, o klientalizmu pa, čeprav se gre o eni osebi, nikakor ni brezplodno. Skratka, minister Virant, z vsem spoštovanjem do vas kot osebe, ampak mislim, da je čas, da kot politik zapustite svoje delovno mesto. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Franc Jurša, pripravi pa se mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Mislim, da je po devetih urah razprave kaj novega in pametnega povedati zelo težko. Bi pa želel to kratko razpravo vseeno izkoristiti in biti dokaj objektiven. Za začetek pa bi rad povedal, da je med tistim, ki ga interpelirate, in med vami, ki ste podpisali to interpelacijo, ena skupna točka. Da se zelo dobro poznate in seveda zaradi tega tudi ministra Gregorja Viranta močno, pod narekovaji, napadate. Z vami je bil skupaj več let v vladi, z gospodom Virantom pa seveda skupaj v eni stranki [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Z Vogrinom, ja. Pa še nekaj o interpelacijah nasploh. Veste, ko smo bili skupaj v desnosredinski vladi, smo imeli eno srečo, da smo imeli na tej strani poslansko skupino in stranko, ki ni imela v začetek toliko izkušenj in je spisala samo eno interpelacijo, če me spomin ne vara. In zaradi tega je tisti vladi na nek način bilo lažje. Tej vladi pa je bistveno težje, ker imate kolegi iz Slovenske demokratske stranke na temu področju ogromno izkušenj, interpelirate, sklicujete izredne seje in ta vlada in ta koalicija se dejansko mora ukvarjati ogromno s temi vašimi predlogi interpelacij kakor tudi seveda izrednimi sejami. No, nekaj vseeno okoli občin; minister Virant je predlagal določene spremembe na področju lokalne samouprave. Pa če smo si odkriti in si damo roko na srce, je potrebna reorganizacija na tem področju. Zdaj kakšna bi pa naj bila ta reorganizacija, to pa je vprašanje skupne razprave in skupnega stališča in potem seveda tudi zakonodaje, ki jo moramo peljati skozi Državni zbor. Zaenkrat Gregor Virant ni ukinjal občin in tudi v tem novem predlogu zakona, noveli zakona ne predlaga ukinitev občin, predlaga pa nekaj tistega, kar bi bilo v vsakem primeru koristno, da državljanke, državljani, pravzaprav občanke in občani v lokalnih skupnostih imajo to možnost, da odpokličejo svojega župana, če ta ne dela v interesu razvoja občin, se pravi v interesu občank in občanov. Zdaj pa čisto na kratko. Spoštovani gospod Ivo Vogrin, interpelacije niste dobro spisali, ni dobro utemeljena. Verjetno bi jo lahko spisali boljše, saj ste se verjetno trudili, ampak to je vaša prva izkušnja na tem področju, verjetno boste drugo spisali bolje in jo bolje utemeljili, da bomo tudi v koaliciji lahko razmišljali o tem, da bi kakšnega svojega ministra potem tudi razrešili. Veste, ko poslušam te razprave – rekel sem, da želim biti objektiven –, ocenjujem, da je to medsebojno razčiščevanje oziroma bom rekel športno, čisto športni boj, zamere iz preteklosti. Vemo zaradi česa z gospodom Vogrinom, vemo zaradi česa tudi s Slovensko demokratsko stranko. Bi pa zdaj tu nekaj povedal, s čimer se tudi minister ne bo najbolj strinjal. Gospod minister, dostikrat neko misel prehitro pove. Če bi poznal posledice, v tistem trenutku verjetno včasih kaj takšnega ne bi povedal, ampak to ne pomeni, da je gospod Gregor Virant slab minister. To je zdaj druga interpelacija, posledica je tega, kar sem malo prej povedal. Prepričan sem, tako kot tu stojim, da imate pripravljeno tretjo interpelacijo. O tej ste že danes nekaj govorili, pa tudi na prvi, to je okrog letalskih kart. V tej interpelaciji tega ni. To se pravi, da boste prisiljeni še to interpelacijo tudi spisati, če mu boste želeli očitati tisto, kar mu mislite, da mu pripada. Res je, da minister govori o visokih etičnih standardih. Dobro bi bilo, da bi mi vsi izpolnjevali takšne standarde. In v tem je verjetno največji problem, da se nekaterim očita pa tudi tistim, ki mogoče niso naredili takšne napake, da bi morali sedeti tudi v tretji klopi. Zdaj pa bi se rad dotaknil še razrešitve Boža Predaliča in Mojce Kucler Dolinar. Poglejte, jaz nobenega osebno ne poznam, moram pa reči, da Boža Predaliča kot generalnega sekretarja Vlade in po tem, koliko vem o njegovem delu in tudi Dolinarjeve, bi lahko rekel, da bi verjetno oba bila lahko načelnika v Grosupljem in Ljubljani, ampak ena stvar se je pa res prehitro zgodila. Kolega Horvat Joža, veš tega imenovanje ni izpeljal minister Državljanske liste, to imenovanje je izpeljal nadomestni minister iz Slovenske demokratske stranke, in to 7, 8 mesecev prej, je malo problem. Dajte, zopet bom rekel, roko na srce, da ste tu prehitevali in da ste želeli pač narediti še zadnjo kadrovsko rošado. Sum storitve kaznivega dejanja in vpeljave sistemske korupcije. To je eno od poglavij, kjer govorite – mislim, da je to prvo poglavje vaše interpelacije –, o Janku Jenku kot izvršnemu direktorju stranke Državljanske liste in nadzorniku v Slovenski industriji jekla. Politično kadrovanje. To, kar je minister Virant razložil v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev, meni zadostuje za to, da vem, da na tem področju minister Virant ni naredil nobene napake, ni koruptivno deloval. In seveda na koncu, ker sem rekel, da bom kratek, bom še povedal to. Demokratična stranka upokojencev je bila po moji lastni presoji dober koalicijski partner v večini vlad, kljub temu, da smo dostikrat rekli, če se bo posegalo, preveč posegalo v pokojnine, da bomo potem odšli iz vlade. Je bila korekten koalicijski partner v prejšnji vladi in v tako želimo biti tudi v tej vladi, v kateri smo zdaj. Zato seveda osebno pa tudi moje kolegice in kolega te interpelacije ne bomo podprli.
Hvala. Besedo ima magister Branko Grims. Pripravi se pa potem v nadaljevanju minister. Izvolite gospod Grims.
Ja, še enkrat lep pozdrav! Zdaj ključna zagovora proti tej interpelaciji sta pravzaprav danes potekala skladno s tistim Murphyjevim zakonom političnega zagovarjanja, ki se glasi Če proti vam govori postopek, se sklicujte na dejstva, če proti vam govorijo dejstva, se sklicujte na postopek, če pa proti vam govorijo in postopek in dejstva, potem pa samo še vreščite na ves glas. V tem kontekstu je treba razumeti izjavo gospe predsednice Vlade, ki je prišla in je rekla, da ocenjuje, da je ta interpelacija v nasprotju s, citiram, "normalizacijo političnega prostora". Zdaj, kaj je normalizacija političnega prostora, bi se dalo razpravljati. Ampak, če vemo, da je ravno v tem obdobju dosegla zadolženost Slovenije 28,8 milijard evrov, kar je zdaj že dvakrat več, kot je bila zadolženost celotne Jugoslavije nekoč, na glavo prebivalca pa znese to 14 tisoč evrov ali pa na vsako družino, štiričlansko, recimo, 56 tisoč evrov, potem seveda je zelo nerodna stvar, če gospa predsednica Vlade govori o "normalizaciji političnega prostora", ker očitno bi bilo najbolj normalno, da bi taka vlada takoj odšla na smetišče zgodovine. Tisto, kar je pri tem še poseben problem, je to, da danes tudi to lahko razumemo kot poskus prevpitja te interpelacije, ki je očitno še kako upravičena, drugače bi se ravnalo nasprotno z argumenti, da je ravno danes gospa predsednice Vlade napovedala, da bo šla po zaupnico v parlament, in je bila seveda to potem osrednja novica. Tisto, kar je pa še bolj zanimivo in je prav v kontekstu te interpelacije, so bile pa potem izjave ministra, če bo odtegnjena njemu podpora največje poslanske skupine, ki ji seveda pripada predsednica Vlade, potem bodo pa to resne posledice. To seveda priča o nečem, da se ta vlada zaveda, da je skrajno neuspešna, da je med seboj sprta, neučinkovita in da zaradi tega seveda že medsebojno obračunava, s pogledom na prihodnje volitve, ko sama ne ve, kako bi tisti, ki ste v njej, šli sami do sebe na distanco. In zaradi tega danes tudi ta razprava poteka na tak način. To je za Slovenijo slabo. Če ste kaj odgovorni, dajte prepustiti potem odločitev volivcem samim, pojdimo na volitve in se naj postavi ena normalna vlada, ki bo evropsko primerljiva in ki bo opravilno sposobna, ki bo sposobna popeljati slovensko gospodarstvo v resen krog razvoja v naslednjem obdobju in ne bo samo obešala novih in novih davkov na podjetnike in na vse državljanke in državljane. To Slovenija krvavo potrebuje, vaša odgovornost pa je, da to tudi omogočite. En majhen korak je možen danes, da se izreče nezaupnica vsaj enemu od ministrov. Še večji korak lahko sledi očitno že v naslednjih dneh. Tisto, kar je problem, je to, da vas očitno druži samo še zapravljanje denarja bodočih generacij, saj se v ničemer več sami med seboj niste sposobni zmeniti. To pa je za Slovenijo žalostno in tega si ta država in sploh nobena država na svetu ne zasluži. Slovenija potrebuje vlado, ki ne bo prišla v parlament, kjer predsednica Vlade ne bo prišla v parlament in rekla, da je ona zaslužna za to, da se kažejo neki znaki okrevanja v gospodarstvu, ob tem, ko smo doživeli padec še v obdobju, ko je že cela Evropska unija doživljala gospodarsko rast in je zdaj očitno to, da smo vezani na izvoz na nekatera najbolj uspešna gospodarstva, predvsem na Nemčijo, začenja nekoliko vleči iz tistega skrajnega dna, kamor smo že potonili. Ampak to ni zasluga te vlade, to je dokaz, da imamo sposobno, odlično podjetništvo, evropsko primerljivo, da je kljub taki vladi začelo nizati uspehe, kljub obremenitvam, ki ste jim jih vi obesili, je začelo nizati uspehe. To je bistvo. In podobno je tudi z današnjo interpelacijo. Tudi tukaj se govori, kako je bila uspešna policija, seveda, za piar se je tudi včeraj naredilo kakšno akcijo. Vedno, kadar se pojavi interpelacija, se tisti dan ali pa kakšen dan prej zgodi nekaj takega. To seveda samo pomeni, da se tudi očitno politično vpliva na delo policije, kar je v nasprotju s tem, kot bi moralo biti. Ampak kljub temu bi se v eni tezi strinjal z ministrom, ko je rekel, da imamo visoko profesionalno in sposobno policijo. Tega smo res lahko vsi zelo veseli. Ampak to ni zaradi tega, ker bi imeli takega ministra, ampak kljub temu, da imamo takega ministra, ker je očitno ta organizacija tako profesionalna, da se je ne da v kratkem obdobju povsem pokvariti. In zato vsa skupna točka izjav ministra in predsednice Vlade je na enem preprostem dejstvu. Ne se ponujati kot rešitev, vi niste rešitev, vi ste bistvo problema, s katerim se sooča danes Slovenija. V zagovoru so padle nekatere prav zanimive besede. Tudi to gre seveda v kontekst tega, kot sem prej rekel, da se potem vrešči oziroma vpije na ves glas. Gospoda Viranta ste razglasili, da je, citiram, "tragični junak". Zdaj, glejte, lahko smo v časopisih v tem obdobju prebrali, da je več kot 60 tisoč evrov dobil nadomestila kot bivši minister, to je vezano na ministrsko funkcijo, in obenem zaslužil tam 95 tisoč evrov, po nekaterih podatkih še nekaj več, v istem obdobju. Pa gre za nadomestilo, ki je namenjeno kot pomoč nekomu, ki ne more zaslužiti sredstev za preživetje. In to je očitna zloraba neke pravice. To je očitna zloraba. O tem si lahko preberete celo razprave ustavnih pravnikov, ki so o tej temi v tem obdobju že bile objavljene. Po drugi strani smo lahko prebrali izjavo ministra, sedanjega ministra, da on pač z nakupom letalskih kart ni imel nič, potem so bili pa samo nekaj tednov nazaj, to pa je novo dejstvo, objavljeni dokumenti, ki seveda kažejo, da se je še kako sam angažiral pri teh stvareh, in ga v celoti postavljajo na tisto polje, ki se mu reče neresnica. To pa je že večji problem. In tudi tukaj gre za očitno zlorabo, za očitno zlorabo neke pravice, ki verjetno izvira iz političnih in drugih povezav, ampak v času, ko to zagovarjaš, ko si na neki funkciji, to vpliva tudi na tvojo funkcijo. To se pravi, je to še kako relevantno tudi za samo vprašanje zaupnice. To ste tudi nekateri iz koalicije, tudi eden od poslancev Pozitivne Slovenije, izrecno povedali, da ocenjujete to kot čisto navadno laž in da se to seveda ne bi smelo zgoditi. O tem, kako bomo temu rekli, prepuščam sodbo vam in javnosti, ampak dejstvo je, da gre tukaj za očitne zlorabe nekih pravic, ki navadnemu državljanu, navadni državljanki niso dostopne. Zdaj bom pa citiral drugega poslanca Državljanske liste, ki je dejal, citiram, "iz zlorabe izvira pokvarjenost". To se pa strinjam z vami v tem kontekstu, gospod. Pa še dodal bi, da je tudi obratno: Iz pokvarjenosti izvira zloraba. Lahko tudi obratno izvedemo, to preprosta filozofska analiza zelo jasno pokaže. Tukaj se pa oba strinjava. In zaradi tega je to problem. Nekateri ste rekli, "saj gospod minister odlično opravlja svoje delo". Veste, to je zdaj zelo relativno, kako to gledaš, mislim pa, da za celo vlado in seveda za njega kot ministra potem velja tisti rek, ki je za tistega legendarnega opata iz 16. stoletja v Parizu veljal, ko so mu napisali kot epitaf Dobro je opravil slabo, slabo pa je opravil zelo dobro. To približno bi bilo v skladu s to davčno politiko in z vsem, o čemer smo danes že govorili na tej seji, ki mislim, da je zelo koristna za tisti del ustavne naloge opozicije, ki se ji reče kontrolna funkcija. Pri tem se je izkazalo še marsikaj, recimo, nov podatek, ki je zagotovo zelo poučen za vse v luči sedanjega dogajanja, ko je gospod minister v svoji funkciji in ko je seveda soodgovoren za delo vlade pa hkrati tudi kot predsednik politične stranke še toliko bolj, saj zagotovo neposredno sodeluje na pogajanjih, tudi kadrovskih, kar se je že godilo z namestnikom predsednika KPK, Komisije za preprečevanje korupcije, ki je bil ravnokar kot diplomat FDV, Fakultete za družbene vede, torej neekonomist, nestrokovnjak za finance, postavljen na vodilno mesto v Novo Ljubljansko banko, ki jo je pred tem ta koalicija in ta vlada sanirala z denarjem davkoplačevalcev. In če obenem pogledamo, kaj se je danes pokazalo tukaj, da je prav tej stranki, konkretno njihovi poslanski skupini, partnerica te iste osebe opravljala določene storitve in zato dobila kar lepo plačilo. V istem obdobju in v istem mandatu. To pa je že precej nerodna zadeva, upam da se bomo okoli tega vsaj vsi strinjali. Ni bistveno, kdo je podpisal tisto pogodbo. Jaz verjamem, da jo je oseba, ki je za to pooblaščena, se pravi vodja poslanske skupine. Ampak, bistvo je, da je, kolikor je meni znano, v točno tem mandatu ta isti funkcionar bil vpleten v nadzor nad finančnim stanjem predsednika politične stranke. To je pa že precej nerodna zadeva. In če potem na koncu, v času, ko je ta isti predsednik politične stranke minister, postane ta ista oseba eden od vodilnih ljudi v Novi Ljubljanski banki, brez da bi za to imel kakršnekoli relevantne kvalifikacije in delovne izkušnje, potem pa, oprostite, se jaz vprašam, ali bomo z isto kratico uporabili še, da bomo rekli, da je to Komisija za preprečevanje korupcije ali pa Komisija za prakso korupcije. Pa nisem rekel, da je za to institucija kriva, ampak očitno gre za kombinacijo napačnih ljudi na napačnih mestih, tistih, ki so bili v minulem vodstvu KPK, in tistih, ki so bili v temu trenutku na položaju v vladi in so dejansko lahko vplivali. Kajti, govoriti, da vlada nima vpliva na kadrovsko politiko v Ljubljanski banki, je čisto sprenevedanje, to vsi vemo. Če gremo še naprej, poglejte, vprašanje današnje zaupnice je že – kot smo lahko prebrali na spletnih straneh – minister sam vezal na vprašanje obstoja te koalicije. Kar pomeni, da ni ravnal državniško niti v temu okviru, ki ga predstavlja sedanja koalicija. On je vedno bil tisto, čemur je po svojih dejanjih podoben, tistemu, čemur se je reklo na televiziji politik novega kova. On bo vedno poiskal varianto, ki bo njemu v korist. In problem tega ministra je predvsem to, da vedno govori eno, dela pa ravno nasprotno, kar ste ugotavljali vsi. Saj ste tukaj danes razpravljali o tem, kako je, recimo, nekatere vehementno odpisal, javno in z dejanji, zaradi tega, ker je bila proti njim vložena, recimo, neka pravnomočna obtožnica, druge je pa postavljal z enakim položajem, ker je bila tudi proti njim vložena neka obtožnica, na položaje v temu obdobju. To je pa že precej nerodna zadeva, upam da se okoli tega vsaj vsi strinjamo. In če k temu dodam še usodo poslanke njegove lastne stranke, gospe Trude Pepelnik, je on sam takrat dejal, da bi vsak funkcionar, citiram, "moral imeti urejene svoje račune". Pa se vprašajte, ali to, kar je bilo razgaljeno v zadnjih tednih, tudi v slovenskih medijih, ustreza tem besedam, da sicer po besedah istega ministra ni primeren za to, da svojo funkcijo opravlja. Ni vreden tega. Ampak tukaj se pa postavlja vprašanje dvojnih meril. Ko ste prej rekli, po katerih merilih, po tistih, ki jih minister sam postavlja, ampak jih pričakuje od vseh drugih, ko pa gre zanj, pa ne potegne ustreznih konsekvenc. Kje pa je tukaj vodenje z zgledom, ki bi moralo biti temelj kateregakoli delovanja v politiki, po njegovih lastnih besedah? Potem bi moral biti on prvi, ki je odstopil. Še vedno je čas, da to stori. Še vedno je tudi čas, da če tega ne stori, da v koaliciji zberete moči, in da pač vsaj ne prevzemate njegove odgovornosti, ker se zelo dobro iz razprave danes vidi, da se je še kako zavedate, da če ga danes branite, pa tudi če se pri tem samo skrijete oziroma poniknete in vas ni na glasovanju, s tem pravzaprav niste storili ničesar, kajti danes šteje samo 46 glasov, v resnici, za konkreten učinek. Politično sporočilo bo pa v vsakem primeru, kakršnegakoli glasovanja, seveda zelo jasno. In bo tudi zagotovo vplivalo na nadaljnji politični razvoj, zato je to današnje glasovanje in ta interpelacija zelo zelo pomembna. Zelo dobro se zavedate. To je bilo tudi očitno iz vaših lastnih razprav, da gre za politika, ki mu pač ni mogoče zaupati, ker je vedno, ko je šlo za njegovo korist, spremenil stran. Temu rečemo po domače izdal tistega, ki mu je pred tem pomagal, mu zaupal. In izdano zaupanje, veste, je nekaj najbolj sramotnega, kar je. O tem bi lahko povedali kar nekaj zgodb, pa to presega obseg današnje interpelacije. Tega se tudi vi zavedate. V bistvu je bilo to že napovedano v njegovih lastnih besedah, ko je povezoval vprašanje svoje zaupnice z obstojem te koalicije in z zaupnico predsednici Vlade, kar lahko preberete na spletnih straneh. Zelo poučno branje. Namig je več kot jasen. Veste, iz tega sledi preprosto dejstvo, da če kdo pooseblja to, da se govori eno in dela ravno nasprotno, je to prav gospod minister Virant. In da tudi zanj, pa še posebej zanj, velja tisti Murphyjev zakon, da karkoli vam v politiki govorijo, pa če so še tako visoko doneče besede o etiki, morali, vedno vam govorijo o denarju, o njihovem denarju. To je tisto, kar je v resnici problem. Vprašanje je samo, ali nekdo to pove odkrito in drži dano besedo ali pa se nonstop spreneveda. In ko pride trenutek resnice, ko se postavi stvari na laž, ko se objavi dokumente, takrat pa iznenada ni več tistih meril, vseh tistih visoko donečih besed, ki so bile prej prisotne. Javno vas sprašujem, najbolj pa gospoda ministra, kje so sedaj tiste besede o etiki, o etičnih pravilnikih za funkcionarje, o vrednotah, ki smo jih vedno poslušali od gospoda Viranta in ki jih je tudi on ob nastopu svojega ministrskega položaja izrecno postavil v ospredje svojega programa, ki ga je predstavil v Državnem zboru? Kje je zdaj ta silna etika in morala? V trenutku, ko bi se morala materializirati v njegovem lastnem odstopu, v tistem trenutku je pa etike in morale konec. In če danes gospod minister ne bo razrešen, boste tisti, ki boste s svojim glasovanjem omogočili, da ostane na svoji funkciji, prevzeli tudi za to del odgovornosti. Potem se bo upravičeno reklo, da v tem delu pravzaprav on odlično pooseblja dejanja in interese celotne vlade. Razmislite o tem. V Poslanski skupini SDS, pa vam zagotavljam, bomo enotno glasovali za njegovo razrešitev.
Hvala. Torej, besedo ima minister dr. Gregor Virant. Izvolite.
Ja, hvala lepa. Če prav zaključim, je tole že kot zaključna beseda.
Tako je.
Tako, kot sem pričakoval na začetku, mislim, da je tale današnji dan bil ena velika izguba časa v Državnem zboru, časa, ki bi ga lahko porabili za ukvarjanje z resnimi problemi te države, ki bi ga lahko porabili za iskanje rešitev, za probleme, ki jih imamo. Moram reči, ko sem bil seznanjen o tej interpelaciji, to je bilo konec februarja meseca, in ko sem videl, kako je pravzaprav vsebinsko prazna, sem se že takrat vprašal, kateri zajček bo še potegnjen iz klobuka. Potem seveda je iz klobuka padel zajček v obliki časopisnega članka v časopisu Dnevnik, ki govori o nekem mojem zasebnem mailu iz leta 2010, ko sem bil čisto običajen državljan, torej nisem bil ne minister ne poslanec, ne na katerikoli drugi funkciji, ampak sem bil čisto običajen državljan. Kako zasebna pošta pride v medij, mi ni jasno. To vprašanje bi tudi moral kdo zastaviti, ampak to seveda danes niti ni tako zelo bistveno. Vse v zvezi s temi zloglasnimi letalskimi kartami, kot sem rekel že danes, nekaterim se obesijo kante, kadar bi se jih radi znebili, drugim pa karte. Vse sem zelo natančno pojasnil Komisiji za preprečevanje korupcije. Ničesar nisem zamolčal o tem, kako sem naročal, kako sem kupoval karte, tudi nikoli nisem ne komisiji niti javnosti rekel, da teh kart nisem naročal, tudi sam pogosto, povedal sem kako, s kom sem komuniciral, vprašal sem komisijo, ali ji dam tudi korespondenco, in komisija je rekla, da želi korespondenco za dva privatna leta, edina dva privatna leta iz leta 2008, ko sem bil minister. Na vprašanje, ali želijo tudi kasnejšo korespondenco, so rekli, da ne. Torej, dal sem popolnoma vse, kar je bilo. Tisti, ki menite, da sem KPK zavajal, si lahko preberete intervju z gospodom Klemenčičem, ki je bil objavljen v prejšnji sobotni prilogi Večera, kjer je gospod Klemenčič zelo jasno povedal, da na podlagi tega, kar se je tudi naknadno ugotovilo oziroma kar so naknadno videli, v časopisu Dnevnik, domnevam, da ni nobenih indicev, da bi komisijo zavajal. Jaz sem komisiji povedal čisto vse, kar je bilo in kakor je bilo. Jaz dvomim, da je kdo od vas prebral poročilo Komisije za preprečevanje korupcije, kajti bistvo tega poročila je, da je v Adrii Airways že desetletja, od leta 1980 ali 1981, bil vzpostavljen nek sistem odločanja o cenah oziroma dodeljevanja popustov, ki ni bil okej, ki je bil netransparenten, ki je bil arbitraren, kot so zapisali, in tako naprej. Na ta način so izdali na tisoče kart s popustom. In res ne vem, kako bi lahko kupcem teh kart, torej tistim, ki so bili ali smo bili na drugi strani, pripisali krivdo, odgovornost za te popuste. Poglejte, jaz se nisem ne komisiji ne javnosti ničesar zlagal ali pa zavajal. Jaz sem trdil in še vedno trdim, da nisem bil odgovoren in nisem vplival na določanje cen v Adrii Airways in da tudi nisem nikoli pričakoval ali zahteval zase kakšnih posebnih popustov. Jaz sem karte preko določenega kontakta naročil, dobil ceno in plačal. In tudi cene, ki sem jih dobival, nobena od njih ni bila tako nizka, da bi se mi to zdelo posebej čudno. Če greste danes pogledati na spletno stran Adrie, boste našli akcijo, ki ponuja 17 destinacij po 139 evrov, moje letalske vozovnice so stale v glavnem po 150 evrov, pri čemer sem v letih 2009–2011, ko sem bil privatnik, privatnik, ne minister, ne poslanec, ne minister, privatnik, zelo veliko letel z Adrio Airways, jaz sem opravljal veliko dela po Balkanu. Glede na število teh letov in glede na to, koliko milj sem naletel, bi se mi zdel kakšen komercialni popust tudi čisto logičen. Včasih so se mi zdele celo malo predrage, recimo, ko sem se vozil do Sarajeva, bi se mi bolj splačalo iti včasih z avtom kot pa z letalom. Ampak pač zajčka je bilo treba iz klobuka dobiti, ker je problem v tem, da me odkar smo šli na volitve z Državljansko listo, od tistega trenutka dalje sem pod rentgenom, predvsem rentgenom SDS. In če je največ, kar lahko najdete, nakup kart s popustom, potem očitno ni kaj veliko narobe z menoj. Dve edini zadevi, ki sta mi bili do zdaj očitane, prvo je bilo tisto nadomestilo, drugo so pa te karte. Oba primera je obravnavala Komisije za preprečevanje korupcije. Prvega še v času Draga Kosa, ko je bil Drago Kos predsednik, pa nihče ne more reči, da je bil Drago Kos nek moj fan ali pa prijatelj, celo tržil me je na sodišču in izgubil, pa je Komisija takrat ugotovila, da v primeru mojega nadomestila ni bilo nič narobe. Črno na belem. Torej imam jaz z razliko od mnogih drugih še tiste edine stvari, ki sem jih imel, so, bi rekel, črno na belem potrjene, da je bilo vse v redu. Isto tudi za letalske vozovnice. KPK je logično zanimalo tisto, kar se je dogajalo v času upravljanja moje funkcije, ni se imela kaj ukvarjati z leti, ko sem bil navadni privatnik, torej zanimala sta jo léta iz leta 2008, to sta bila dva zasebna leta, in to je vse. In tisto je pa res urejala moja žena. Pa to sploh ni pomembno, tudi če bi ju jaz urejal. Tisto, kar je res bistveno, je to, kar zelo lepo piše v poročilu komisije, problem je, da je v Adrii Airways netransparentno določanje popustov. Oni bodo verjetno rekli, da to vse aviodružbe počnejo na takšen način, se strinjam s poročilom komisije, glede na to, da gre za firme v državni lasti, bi moralo biti to transparentno in bolje urejeno, vendar tega najbrž res ni mogoče pripisati kupcem, tistim, ki so te karte dobili oziroma kupili. Spet se vračam na tisto izhodišče, na izhodišče, ki kaže, da smo v narobe svetu, da se dejansko počutim kot v neke vrste narobe svetu. Da me interpelira nekdo, pa nikoli ne bi sicer tega očital, sploh ne bi govoril o tem, če se ne bi kot prvopodpisani pod interpelacijo znašel gospod Vogrin, torej nekdo, ki ima, danes je sam preštel, torej devet kazenskih postopkov. Meni so v Poslanski skupini malo pogledali po zapisnikih MVK in so mi rekli, da jih je tam nekje med petnajst in dvajset. Dobro, če trdite, da jih je devet, bo najbrž držalo. Ampak, človek, ki je v devetih kazenskih postopkih, bere levite meni, ki sem v edinih dveh primerih, ki ste mi jih v vseh teh letih, ko sem vam šel tako živce, bi rekel, spravili na plano dobil črno na belem, da je vse v redu od Komisije za preprečevanje korupcije. V kakšnih postopkih, policijskih ali kazenskih ali kaj takšnega, poglejte tudi od daleč se nisem v nečem takšnem znašel in se tudi ne bom, ker nimam ničesar takšnega. In poglejte, ko smo šli na volitve, od takrat, ko sem najavil, da bomo šli leta 2011 z Državljansko listo na volitve, se mi je začelo dogajati. Najprej so začele krožiti anonimke, tisti trenutke, ko je nekdo, nekdo – kaj mislite kdo?– izvedel, da bomo šli s svojo stranko na volitve, naslednji dan je bila anonimka, ne vem kje, v Požar Reportu ali je začela krožiti po mailu neka bolestna zadeva. In tako dalje in tako dalje in to se ves čas dogaja. Poglejte, trn v peti – pa ne samo jaz, ampak Državljanska lista. Ker vi morate vedeti eno stvar, vi se lahko še tako spravljate name, jaz imam močne živce, imam želodec, če si lahko sposodim Iztoka Mlakarja, kakor rostfrei, torej me ne boste spravili ob živce, pa tudi če bi se lepega dne naveličal in rekel, zdaj imam pa res poln kufer tega, je tukaj stranka Državljanska lista, ki ni več vezana samo na svojega predsednika, ampak živi svoje samostojno, liberalno življenje, ki je zavzela sredinski politični prostor v Sloveniji in ki ima odlično perspektivo. Čeprav bi dali vse, da ne bi bilo to tako in se boste zdaj smejali in tako dalje in tako dalje, ampak poglejte, to je stranka prihodnosti. Ja, sem optimist, imam razlog da sem optimist. Z mano ali brez mene je Državljanska lista stranka prihodnosti. Torej toliko kar se tiče tega mojega velikega, naglavnega greha, imenovanega letalske karte ali letalske vozovnice. Za vse ostalo pa, dejansko, moti vas, ker sem aktiven minister. Minister si lahko na več načinov, lahko se usedeš na fotelj, se lepo smehljaš, si prijazen do vseh, se izogibaš vsakemu konfliktu, vsakemu problemu in vsi ti bodo ploskali, vsem boš všečen, visoko boš kotiral na lestvicah priljubljenosti in tako naprej. Lahko pa se lotiš problemov. In če se lotiš problemov, prideš v konflikt. Če hočeš zmanjšati število občin, prideš v konflikt z župani. Če hočeš narediti poslovanje firm v državni lasti transparentno, prideš v konflikt z menedžmentom v teh podjetjih, pa tudi z vsemi tistimi, marsikomu od tistih, ki z njimi poslujejo. In jaz si politiko predstavljam tako, politiko si predstavljam kot aktivno delo za reševanje problemov. Zato smo tu, za to smo plačani in tako bom vedno tudi delal, pa ne glede na to, koliko polen mi boste zmetali pod noge. Če se bo današnja interpelacija iztekla tako, da ne bom razrešen, vam garantiram, da bom zasledoval natanko iste principe in delo na isti način, kot sem delal doslej. Policija bo funkcionirala učinkovito, profesionalno, neodvisno, strokovno in zanjo še naprej ne bo svetih krav, ne v svetu politike, ne v svetu gospodarskih elit, ne v svetu bančništva, ne kje drugje. Tako bo delovala policija še naprej. Ne kitim se s perjem policije, še enkrat pravim, ampak tisto, kar je dolžnost pa v končni fazi tudi zasluga ministra, pa je, da je tam postavljena ekipa, ki tako razmišlja, ki funkcionira na takšen način, ki razmišlja na takšen način in da se vzpostavijo potrebni pogoji. In tudi da policijo ščitim pred napadi in političnimi pritiski, ki jih je pogosto deležna. Pogosto, zlasti v zadnjem času, in to bom delal še naprej. Tudi na ostalih področjih s polno paro naprej, če mi boste danes dali zaupanje oziroma če ne bo izglasovana moja razrešitev. Škoda današnjega dneva, še enkrat bom rekel, jaz sem ga sicer v enem delu koristno uporabil, izkoristil, ni bilo čisto tako, kot je rekla podpredsednica, ki je vodila, da sem si vmes privoščil počitek, jaz sem vmes marsikaj naredil. Danes smo imeli sestanek pogajalske skupine, pripravili smo izhodišča za pogajanja s sindikati za dogovor o plačah za leto 2015, tako da čisto "v luft" dan ni šel, vsaj moj ne. Če pa ste vi pri tem uživali in če mislite, da ste mi pridelali kakšne želodčne težave ali kaj takšnega, vam lahko mirno s tega mesta rečem, da mojih živcev niste načeli, in da bom šel, seveda pod predpostavko, da ne bom razrešen, mirno in s polno paro delati naprej.
Hvala. Najprej replika, mag. Grims.
Spoštovani gospod minister, očitno se v eni ključni točki nisva razumela, kajti kdorkoli, ki opravlja javno funkcijo, mora seveda v javnosti, ko gre za stvari, ki lahko vplivajo na njegovo opravljanje funkcije, govoriti resnico. To je eno temeljnih načel, ki ne velja samo v etiki in drugih standardih, na katere se tako radi sklicujete, ampak jih tudi zelo resno uveljavljajo svetovni politiki. Celo nekateri ameriški predsedniki so padli ali pa so bili tik pred padcem ne zaradi problematičnih dejanj, ki so jih storili, ampak zato, ker potem niso govorili resnice. In se je to štelo, kot tisti ključni problem. In v danem primeru ste vi kot minister zatrjevali, da z nakupom teh kart niste imeli nič, kar so opazili tudi v koaliciji, saj je eden od poslancev Pozitivne Slovenije rekel, da bo glasoval proti vam, ker ste očitno vsej koaliciji lagali. To je citat iz časopisa. Se pravi, tukaj je bistvo problema. Še posebej zato, ker po drugi strani, ko je šlo, recimo, za gospod Trudo Pepelnik, poslanko vaše stranke, ste sami dejali. Sporočilo iz Državljanske liste. Citiram. "Ker v Državljanski listi etika predstavlja temelj vseh vrednot, odločanja in odgovornosti, se je gospa odločila, da pod bremenom tega svojega dela v Državnem zboru ne želi nadaljevati." Gospe in gospodje, nihče od nas ni trdil, da je to, da ste vlekli čez 60 tisoč evrov pa hkrati še zaslužil 95 tisoč evrov, čeprav je tista pomoč za funkcionarje po preteku funkcije, namenjena tistim, ki ne morejo zaslužiti za svoje preživetje, in je to očitna zloraba neke pravice. Nihče ni trdil, da je to kriminal. Tudi za te karte, kolikor jaz razumem, pa vsaj zase in za moje kolege lahko trdim, nismo rekli, da je to kriminal, da ste jih dobili pod povsem drugačnimi pogoji, pod katerimi jih navadni državljani ne morejo dobiti, res pa je, da ste sami zdajle povedali, da KPK o tem ni bila obveščena. In zanimivo je, sami ste povedali, da je to leto 2010, torej tisto leto po opravljanju funkcije, ko ste po zakonu, ki ureja to področje, še vedno bolj izpostavljeni, ker se domneva, da lahko tisto leto še uveljavljate nekatere povezave ali vzvode moči, ki jih vlečete iz svoje politične funkcije. In ste v letu dni po preteku funkcije še vedno bolj pod drobnogledom KPK kot sicer vsi ostali, že to je zanimiv podatek. Ampak tisto, kar je najbolj zanimivo pri tem, pa da ta [[…]]
Mag. Grims, čas za repliko je potekel, tako da sklenite svoj nastop.
Če dovolite samo, da končam. Ne tisto, da ste očitno zlorabili pravico do nadomestila, ne to, da ste očitno zlorabili pravico do ugodnega nakupa nekih kart namenjenih samo sorodnikom uslužbencev Adria Airways, najbrž nista kriminal, sta pa neetična. In vi v tej zvezi niste govorili resnice.
Zaključite gospod Grims, ker je čas za repliko potekel.
In zato je to relevantno in zato je to razlog za vašo razrešitev.
Postopkovni predlog ima gospod Franc Pukšič.
Gospod predsednik, ker je gospod minister odšel, sem imel namen drugega postopkovnega predloga, vendarle vas sprašujem, kaj ima po poslovniku prednost, replika ali postopkovni predlog. Prosim, če odgovorite na to.
Gospod Pukšič mag. Branko Grims se je prijavil k repliki pred vami. In takoj, ko razpravljavec, ki se prijavi k besedi zaključi, lahko dam besedo za postopkovni predlog. Ja izvolite, saj imate besedo, postopkovni predlog sem vam dal že prej, kar izvolite.
Verjetno sva istočasno dvignila roke in jaz sem rekel, da imam postopkovni predlog. Kolega Grims je rekel, da ima repliko. Šele takrat ste se vi odločili, čemu boste dali prednost. Dali ste prednost v nasprotju s poslovnikom. Rekel sem vam že, da sem imel pripravljen postopkovni predlog, vendar tudi sedaj ne morem povedati tega, kar sem imel prej namen, ker ni prisotnega gospoda ministra.
Hvala. Besedo ima predlagatelj, mag. Ivan Vogrin.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani minister, eden je zdaj tukaj, morda še eden pride. Danes je bilo seveda veliko govora o tem, da interpelacija kvari ugled Državnega zbora, Vlade, torej političnega zbora. In jaz bom povedal, kaj si jaz mislim o tem, kaj kvari ugled. Zakaj poslanci, vlada nismo v javnosti dobro zapisani? Ne zaradi današnje seje, ne zaradi interpelacije in podobnih stvari. Preprosto zato, ker ne zagotavljamo blaginje vsem prebivalcem. To je naloga politike. Da sprejema takšne zakone, takšne predpise, ustvarja takšen pravni red, da lahko tudi najšibkejši dostojno živijo. Zato ker sprejemamo ali bolje sprejemate katastrofalne zakone, ki imajo pogubne posledice za delovanje gospodarstva in blaginjo prebivalstva. Takšen je na primer eden zadnjih v seriji zakonov, Zakon o davku na nepremičnine, ki je razgalil vso intelektualno bedo zakonodajne in izvršne veje oblasti. Ustavno sodišče je to intelektualno bedo razgalilo, dame in gospodje. Zato nas ljudje ne marajo. Podpredsednik Vlade in nekaj članov Vlade so doktorji prava in najprej je ta zakon na Vladi sprejela vlada, potem pa Državni zbor. In tukaj smo tisti, ki smo bili proti temu zakonu, bili označeni za vse kaj drugega kot ljudi, ki želijo dobro Sloveniji, zato ker smo nasprotovali zakonu. Nadalje, zakaj je nizek ugled? Zato, ker so nas finančni strokovnjaki, politični strokovnjaki, v letu 2013 zadolžili za 7 milijard evrov, to je 7 tisoč milijonov evrov. Jaz sem glasoval proti temu zakonu. Na dan vsakega prebivalca Slovenije zadolžimo za dodatnih 12 evrov, na mesec za 360 evrov, na leto za 4 tisoč 320 evrov. Ljudje čutijo to, ker jim nižamo pokojnine, plače, socialne transferje, ker za to zadolžitev plačujemo obresti, zato nas ljudje ne marajo in nas bodo še vedno manj. Nadalje, v proračunu za leto 2013 je predvidena dodatna 7,7 milijardna zadolžitev. Zato nas ne marajo, ker je slovenski bruto družbeni produkt po pariteti kupne moči na osebo še leta 2008 znašal 91 % povprečja Evropske unije, danes pa samo 79 %. Ljudje čutijo, da Slovenija tone s hitrostjo Titanika, zato niso navdušeni nad našimi sejami, našim vladanjem, našimi razpravami, predvsem pa ne z našimi dosežki. Rezultati, dame in gospodje, so katastrofalni, zato trpi ugled. Ljudje nas ne marajo, ker dobijo podatke, da imajo nekateri v javnem sektorju bruto plačo 900 evrov, nekaterim izbrancem pa smo namenili 15 ali 20 tisoč evrov. Dame in gospodje, kje smo, kdaj smo izgubili čut za pravičnost? 13 let, od leta 2000 naprej minister Virant govori o debirokratizacije Slovenije. Pa čuti kdo to debirokratizacijo kje, čutijo naši državljani? V štirih točkah nas je Evropska komisija opozorila, da smo izjemno slabi. Prva točka je trg dela, nefleksibilen trg dela, drugo so visoki davki, tretje birokracija in četrto bančni sistem. Dame in gospodje, nič ne delamo od tega. Veste zakaj nas ne marajo? Ker polnimo proračun s plenilskimi trojkami, ki jih pošiljamo po podjetjih, da jim še plenijo tisto malega, kar imajo. Zato. In 32 % anketiranih je v anketi, ki je bila objavljena na 24ur.com izjavilo, da če bi imeli denar, bi se odselili iz Slovenije. To je bera našega 23-letnega ali bolje vašega dela, mojega bolj malo. Jaz sem bil župan, sem bil nepoklicni, v občini, ki je imela 12 tisoč prebivalcev, tako da zdaj ministra ne morem nič vprašati, mu tudi nič povedati, ker ga ni. Kljub temu, odgovorjeno ni bilo na niti eno ključno vprašanje, predstavljeno v dokumentu, niti eno. Prvič. Kako je mogoče, da je svetovanje 30 ur na dan, če ima dan 24 ur? Drugo. Kako je mogoče, da smo imeli svetovanje med 16. 3. in 23., ko nobena pogodba ni veljala? Tretjič. Zakaj interpelirani minister ne dovoli vpogleda v dnevnik obiskov v Državnem zboru? Ker bi na takšne način lahko najverodostojneje dokazali, da se seveda predlagatelji interpelacije motimo. Kar se pa tiče seveda mojih sodnih postopkov naj še enkrat ponovim, ministru sem to že povedal, ga ni bilo, ponovno ponavljam. Gre za eno in isto zadevo devetih strank, vseh upnikov, fizičnih oseb je pa okoli 20, dolžno pa je podjetje ostalo 85 tisoč evrov, cirka. Dame in gospodje, kdaj bo minister Virant vrnil tisto, kar je on vzel? Tisto vrnil, za kar smo prebivalce zadolžili. Tisoč let bi moral živeti. Če bi njega in mene sodili po enakih sodilih, bi imel on najmanj tisoč kazenskih ovadb. Zakaj Komisija za preprečevanje korupcije ni ugotovila nič? Ker gre za incestna razmerja, saj so se pa ja danes tukaj jasno razkrila in nihče jih ni zanikal. Če žena Roka Praprotnika, člana bivše komisije KPK opravlja storitve za Državljansko listo, torej živi od tega, pa kdo bo preiskoval? Spoštovane poslanke in poslanci, sem predstavnik tistih tisoč, 10 tisoč, 100 tisoč prebivalcev Slovenije, ki hodijo vsako jutro v službo ali bolje pridno na delo, pa si kljub temu ne morejo več zagotoviti pravočasnega plačila položnic, nakupa igrače za otroke, malo veselja ob koncu tedna in skromnega dopusta. Kam smo pripeljali to Slovenijo s takšno previrantsko politiko? Ko zdravnik operira človeka, lahko stori napako in ga ubije, vendar ubije eno življenje. Vi pa s svojim delovanjem, glasovanjem, podkupovanjem, lobiranjem, naenkrat, v enem trenutku ubijete 10 tisoč, 100 tisoč ljudi. 400 tisoč ljudi je na pragu revščine, ker ne zastopate interesov prebivalcev Slovenije, ampak svoje interese. Interese prebivalcev pa preprosto prodate. Ljudje se selijo iz stranke v stranko, kot da kupujejo žemlje, danes ena stranka, jutri druga, danes je bil predsednik sveta ene stranke, jutri imaš svojo. Kaj ljudje rečejo? Prodal se je. Ljudje točno vedo, kaj se gremo, da glasujemo proti svojemu narodu, proti blaginji najšibkejših. Ljudstvo ve. Tisti, ki se ne strinjamo s takšno previrantsko politiko, pa lajamo v luno. Toda v nedogled vi ne boste nedostopni kot luna in mi nismo ovce, niti psi, da bi lajali. In pogosto slišimo, pusti jih naj govorijo, mi bomo pa delali po svoje. Tisti, ki mislimo drugače, smo v območju tampona, tampona, ki ga zdravnik da na rano po operaciji, zato da ne krvavi več. Mi smo tampon med množico, ki krvavi, kajti ta množica prezira politiko, ker ne more živeti. Ne zaradi Ivana Vogrina, ne zaradi Simčiča, ne zaradi Meršola, ne zaradi Stepišnika, ki je moral odstopiti, ampak zaradi katastrofalnih rezultatov te politike. Ljudje govorijo, "Ne da se nič spremeniti". Tako kot vsa ta leta, 23 let po isti poti prevar, zablod, laganj. Ljudski pregovor pravi Kdor laže, tisti krade, tudi tisti v pekel pade. Ministra bi rad vprašal, kako se počuti ko tudi koalicija, pretežni del koalicije ve, da laže. Dokumenti so bili predstavljeni, nič ne ve o tem. Maili so bili predstavljeni, ko se je dogovarjal, nič ne ve o tem. Zaradi vseh laži, kraj, birokratskih latovščin ste pahnili v pekel 100 tisoč ljudi, da ste sebi kupili nebesa. Povejte, je to vredno? Je to vredno – takšna politika? Ljudje govorijo, tisti v parlamentu ves čas mlatijo prazno slamo. Vsi vemo, da se ponavljamo. Ponavljate isto, kar so izrekli že drugi, samo ste egoistični, pa se vam zdi, da iz vaših ust to nekako drugače zveni. Pa vedno iste zgodbe, rezultat pa vedno slabši. Obstajajo pa pametni, mladi ljudje, sposobni, ne pridejo na položaj, kjer jim sistem to ne dovoli, volilni sistem, ta sistem, oni sistem, ker jim vi ne dovolite. Delali bi desetkrat boljše, kot delamo mi tukaj. Parlamentarno delo, dame in gospodje, ni humoristična oddaja, s katero bi zabavali državljanke in državljani, ki so brezposelni, da ne bi šli na ulice. Ne, je nekaj popolnoma drugega, mislim jaz. Ta parodija, ki jo poslušamo, jaz jo poslušam dobre dve leti, vem, da jo gojite že leta in leta na podlagi neodgovornega dela, neodgovornega pritiskanja na glasovalni stroj, branja pamfletov, ki vam jih napišejo drugi, nas je pripeljala v bankrot. In nekaterim je to še vedno smešno. Komu se pravzaprav smejite? Sebi ali tistim državljanom, ki so lačni? Mnogo ljudem je onemogočeno, da bi prišli do besede, da bi prišlo na oblast, da bi dobili možnost odločanja. Jaz sem pač imel srečo, sklop naključij, da sem prišel v parlament, edino kar lahko, je to, da lahko povem. Povem, in mislim, da govorim, da čutite, ljudje čutijo, da govorim resnico. Čutijo. Verjemite mi, da čutijo in večina poslancev tukaj verjame in čuti, da govorim resnico. Koliko poslank in poslancev, dame in gospodje, koliko politikov je od leta 2000 vedno na pravi strani. Sedijo v parlamentu, ali kje drugje, ničesar niso krivi, za nič odgovorni, vedno pa na strani, kjer se reže potica. Kdaj ste dvignili glas, zakričali, zastavili svojo eksistenco za resnico in pravico? Kdaj tako silovito, da se vas je res slišalo? Nikoli, ali zelo redko, ali pa ste mijavkali, da bi dajali vtis, da vam gre za resnico in pravico. Kdaj ste jasno povedali, da je nacionalni interes opredmeten v obliki državnega lastništva v podjetjih le pretveza za navadno krajo vladajoče elite? Je to res elita? Vseeno mi je, kdo je na vladi, levi ali desni, samo da vodi takšno politiko, da ljudje lahko delajo in živijo, da gospodarstvo lahko dela. Knjiga Zakaj je Slovenija bankrotirala? Previrant: zakrinkali birokratski morilec Slovenije ni knjiga posvečena Gregorju Virantu, to je opomin novi generaciji, da ne bo delala istih napak. Od birokracije ne bomo živeli. To je poziv, da se je vredno boriti za pravico svobodnega ustvarjanja, svobodnega življenja. To, kar doživljamo sedaj, je ječa, ječa za večino državljank in državljanov, ki ne gojijo več upanja, da bo tukaj kmalu boljše, in se izseljujejo. Žal mi je, da moram to povedati, ljudje, politiki, ne občutite ljudstva. Ljudje jokajo, dovolj imajo tega jokanja, mladi niso huligani in si ne zaslužijo živeti v strahu, upokojenci pa ne želijo živeti v državi, kjer jim neprestano grozimo z zmanjšanjem ali odvzemom pokojnin, zato ker smo nekomu dali plačo 20 tisoč evrov na mesec. To ni moja izpoved, to je izpoved ljudi, ki jih zastopam, jaz sem samo v funkciji, da govorim, v imenu množice. To sem dolžen narediti za njih in za svoje dostojanstvo. Nekateri me celo svarijo, naj bom tiho, ker se mi bo najbrž kaj zgodilo. Nič ni hujšega, dame in gospodje, kot živeti nedostojanstveno, proti svojim načelom, v neskladju z naravnimi zakoni, delovati proti resnici in pravici! Mnogi med vami ste že ubili svojo osebnost s tem, da glas poslanca prodajate za bagatelno ceno in povzročate revščino v Sloveniji. To je največja kazen, ki lahko doleti človeka, da se spusti na takšen nivo. Pričakujem, da boste seveda glasovali po svoji vesti, če seveda tudi že te niste morda prodali. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem zaključujem razpravo o interpelaciji. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministru izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Če bo nezaupnica izglasovana, se šteje, da je minister razrešen. Prosim vas, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Postopkovno pa želi gospod Möderndorfer. Izvolite.
Spoštovani predsednik, kolegi in kolegice! Na podlagi 65. člena napovedujem obstrukcijo poslanske skupine. Istočasno naj pa samo povem, da seveda, kot ste verjetno že opazili cel dan, ne sodelujemo v tej razpravi niti ne želimo sodelovati pri interpelaciji, ki ni vredna omembe predlagatelja, ki si je idejno zamislil ta celodnevni postopek. O vsem ostalem pa lahko razmišljate sami. Skratka, pri tem ne bomo sodelovali. Hvala lepa.
Hvala. Želi kdo [[…]]Lahko odločimo? Obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Mag. Branko Grims v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite, imate besedo.
Spoštovani! Iz Državljanske liste, ko je iz parlamenta odšla gospa Pepelnik, njihova poslanka, so sporočili: "V Državljanski listi etika predstavlja temelj vseh vrednot odločanja in odgovornosti." To je veljalo do sedaj. Tudi gospod minister je v svojem uvodnem nastopu, po katerem je bil imenovan za ministra v tej vladi, postavil prav etiko kot enega temeljev svojih ravnanj, v bistvu kot izhodišče svoje politične kariere in delovanja. Danes smo lahko bili nekajkrat priče predstavitvi dejstev, kako se je ta isti minister nekoč okoristil, ko je zlorabil pravico, ki pripada funkcionarju, ki ne more drugače pridobiti sredstev za preživljanje, se ne more zaposliti in od države na račun davkoplačevalcev dobil več kot 60 tisoč evrov pomoči, obenem pa v istem obdobju zaslužil več kot 95 tisoč evrov. In seznanili smo se o tem, kako je kot minister zanikal, da bi imel kaj z nakupom kar pod izjemno ugodnimi pogoji, obenem pa so bili v časopisju in tudi danes tukaj predstavljeni dokazi o tem, daje bil seveda še kako tudi sam osebno angažiran. In da gre torej tudi tukaj za očitno zlorabo neke pravice, neke povezave, ki navadnemu državljanu in državljanski ni dostopno, saj tiste karte so bile namenjene izključno zaposlenim v Adrii Airways in njihovim družinam. To dvoje najbrž res ni kriminal, o tem naj odločajo tisti, ki so za to poklicani, zagotovo, gospe in gospodje, pa je skrajno neetično. In zdaj vas jaz sprašujem, gospod minister, zakaj vztrajate do tega glasovanja, ker zelo dobro veste, da vaše ravnanje ni bilo v skladu z etičnimi izhodišči, ki ste jih sami postavili kot standard sebe in svoje stranke, in zakaj ne odstopite že pred glasovanjem. Iskreno pa upam, da je bilo sporočilo tega ravnanja, da niste že kot minister govorili resnice, to pa je razlog, zaradi katerega je že padel marsikateri znan politik, v težavah so bili tudi ameriški predsedniki kot najbolj vplivni politiki tega sveta, kajti tukaj pa gre za nekaj bistvenega, če javno govoriš resnico ali izrecno zavajaš javnost, ko gre za neko vprašanje, ali boste v tem primeru razumeli rezultat glasovanja kakršenkoli že bo. Kajti, če bo danes glasov za vašo razrešitev več kot pa vam v podporo, in torej proti njej, bo politično sporočilo tega jasno in neizprosno. In prav bo tako. Poslanska skupna SDS bo seveda glasovala za [[izklop mikrofona]]
Hvala. V imenu Poslanke skupine Nove Slovenije bo obrazložil glas gospod Jožef Horvat. Izvolite.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Drage kolegice, dragi kolegi, spoštovani minister dr. Gregor Virant, interpeliranec, spoštovani dragi ostali predstavniki Vlade! Človek, ki živi in pade na etiki. 100-krat ponovljeno. Politik 100-krat prej stoji in pade na etiki. Danes je bilo v razpravah ministra in tudi tistih, ki so njega zagovarjali, blateno ime gospe Mojce Kucler Dolinar, gospoda Predaliča, v bran moram vzeti tudi nekdanjo kolegico Trudo Pepelnik. Mojca Kucler Dolinar je bila edina kandidatka, ki se je prijavila na razpis, ki ga je podpisal dr. Senko Pličanič, minister Državljanske liste. Ne 7 oziroma 8 mesecev prej, kot je prej povedal narobe moj spoštovani rojak, tu zdaj ne smem polemizirati, ampak 8 mesecev po tem, ko bi moral biti stari načelnik Upravne enote Ljubljana že v penziji, je bila imenovana gospa Mojca Kucler Dolinar za načelnico Upravne enote Ljubljana, in danes je skoraj že pol leta, odkar Upravna enota Ljubljana nima načelnika oziroma načelnice upravne enote. Danes povedane tukaj v tej dvorani nekatere izjave, ki so blatile dobro ime Mojce Kucler Dolinar, zaslužijo pravni postopek. Na žalost pravna država ne deluje. Danes nihče ni zmagovalec in ne bo zmagovalec, najmanj dr. Gregor Virant, najmanj tisti, ki ga zagovarjajo, pa tudi mi, ki bomo glasovali za nezaupnico, Poslanska skupina Nove Slovenije bo namreč tako ravnala. Sam se bom 200 kilometrov proti Prekmurju peljal v morečem razpoloženju, ker bo javnost rekla: "Vsi so isti, vsi kupujejo, ti politiki, kruh pri komercialnem direktorju pekarne, letalske karte kupujejo pri komercialnem direktorju letalskega prevoznika in tako naprej in uživajo svoj politični status." Vsi smo isti politiki – pa ni res, nismo vsi isti, nismo vsi takšni kot dr. Gregor Virant, ki pravi Stop birokraciji. Podpišem in čakam učinke. Ki pravi Stop novim in višjim davkom. Podpišem in čakam učinke. Ampak tudi pravi Ravnajte se po mojih besedah, ne po mojih dejanjih. Ne podpišem in glasujem za nezaupnico.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste bo obrazložil glas gospod Rihard Braniselj. Izvolite.
Hvala lepa. V Poslanski skupini Državljanske liste bomo glasovali proti, proti sklepu, proti tej interpelaciji. Tej interpelaciji manjka vse. Manjka tako aktivna kot pasivna legitimacija. Na strani aktivne legitimacije ugotavljamo, da je tukaj problem v pomanjkanju kompetence, kompetence predlagatelja te interpelacije. Na strani pasivne legitimacije pa ugotavljamo, da je pravzaprav ta interpelacija naperjena proti vsem drugim, samo ne proti ministru Gregorju Virantu. Naperjena je proti našemu kolegu Janku Jenku, naperjena proti našemu ministru Samu Omerzelu, naperjena je proti vodji poslanske skupine. Ja veliko je bilo očitkov, da je minister odgovoren za pogodbe, ki so v izključni pristojnosti vodje poslanske skupine. Izpostavljeni sta bili dve pogodbi, veliko je bilo govora o tem. Jaz sem že pojasnil, ne samo vam, tudi vsem inštitucijam, ki so se zvrstile v naši poslanski skupini, v moji pisarni glede teh pogodb. Glede današnje pogodbe s Propiarjem lahko zagotovim, da je bila sklenjena transparentno, za zelo majhen znesek in seveda ne z namenom, da bi karkoli bilo v ozadju. Vse storitve so bile opravljene korektno. Finančna sredstva, ki so šla iz naše poslanske skupine, so bila porabljena transparentno, racionalno. V letu 2012 smo kot edina poslanska skupina v Državnem zboru pustili v proračunu 72 tisoč evrov, ker smo s sredstvi ravnali gospodarno in tukaj ni prav nobene slabe vesti in nihče ni ugotovil, da bi bilo to drugače in za nič od tega ni vedel minister in ne vem, zakaj njemu očitate, da bi tukaj bil karkoli odgovoren. O avionskih kartah ste govorili. Zakon o dostopu do informacij javnega značaja ta trenutek velja. Pojdite v Adrio Aiways, poglejte situacijo in boste našli tudi mogoče koga, za katerega ne bi želeli. Zadeve so transparentne, mi s tem nimamo težav. Kot rečeno, interpelacije ne bomo podprli.
V imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov bo obrazložil glas gospod Matjaž Han. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, spoštovani ministri, državni sekretarji, sekretarke! V poslanski skupini Socialnih demokratov bomo glasovali proti interpelaciji, ker v politiki poleg dogovorov šteje tudi dostojanstvo. V stranki, v poslanski skupini smo se odločili, da spoštujemo interpelacijo, spoštujemo, da se vlaga interpelacije, ampak če želimo Državnemu zboru povrniti malo ugleda, je včasih treba biti tudi dostojanstven, pokončen in predvsem načelen. Slovenija je pred hudimi izzivi in nam ta moment ne bodo pomagali nobeni čustveni izlivi ali pa še kaj več, da ne bi še kaj več povedal. Vsi v tej dvorani smo naredili kakšno napako, vsem v tej dvorani se je kdaj tudi kaj zareklo, ampak če je to tista stvar, za katerega moraš biti pribit na križ, mislim, da ni v redu. Gospod Virant je verjetno v teh dveh interpelacijah dobil tudi svojo lekcijo. Pravijo, da se v življenju vsak dan učiš. Vendar, kot sem že rekel, Poslanska skupina Socialnih demokratov ostaja stalnica v političnem prostoru in bo tudi zaradi politične stabilnosti v tej državi danes glasovala proti interpelaciji.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke bo obrazložil glas gospod Franc Pukšič. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Ministri, kolegice, kolegi, ostali predstavniki Vlade! V Slovenski ljudski stranki bomo interpelacijo podprli. Razen v primeru, če tega ne bi bilo treba narediti, da bi minister stopil pred Državni zbor, poslanke in poslance in potegnil potezo, kot bi bilo korektno. To je za pričakovati, še vedno. Gospod minister, danes ob razpravi žal niste bili tu, čeprav sem vas pričakoval in vas želel vprašati oziroma sem vas vprašal, pa na postavljeno vprašanje niste dali odgovora, ali ste pred slovensko javnostjo govorili resnico ali ste se zlagali. Vprašal sem vas na osnovi odgovora na prvo interpelacijo, ko ste rekli, tudi za preteklo uporabo storitev te družbe [[…]]
Gospod Pukšič, minister ne more več odgovarjati, ne polemizirati, povejte, kako boste glasovali v poslanski skupini.
Gospod predsednik, res je, da se v mlinu pove dvakrat, norcem trikrat, tretjič ponavljam, da bomo interpelacijo podprli.
Hvala. V imenu Poslanske skupine DeSUS bo obrazložil glas gospod Franc Jurša. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Že v moji razpravi sem povedal, da v naši poslanski skupini interpelacije ne bomo podprli. Osnovni razlog nepodpori interpelacije pa sem navedel, da ni utemeljena. Če bi bila utemeljena in bi lahko ministru Gregorju Virantu utemeljeno očitali nepravilnosti, v takem primeru bi se znalo tudi to zgoditi. Glede na to, da pa smo podpisali tudi koalicijsko pogodbo in dogovor, s katerim smo se zavezali, da bomo skupaj nastopali, v tem primeru seveda te interpelacije ne bomo podprli.
Hvala. Lahko odločimo? Še v lastnem imenu želite obrazložiti glas, zato predlagam, da se prijavite k obrazložitvi. Prosim? Postopkovno, gospod Matjaž, torej, Matevž Frangež. Izvolite.
Se zgodi večkrat, gospod predsednik. Spoštovane, Spoštovani! Ura, sedaj je petek, četrt na devet zvečer, že dva tedna praktično poteka ta seja Državnega zbora. Jaz bi samo želel priporočati zato, da vendarle vidimo kaj tudi svoje družine, da opravimo zgolj en krog prijave. Prosil bi, če je mogoče, predsednik, da v prvem povabilu k prijavi k obrazložitvi glasu pozovete vse, ki želijo obrazložiti glas, in da to napravimo v enem krogu. Hvala lepa.
Hvala, gospod Frangež. Razumem vašo stisko, vendar žal ne morem upoštevati vašega postopkovnega predloga. Besedo ima gospa Tina Komel.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Se še spomnite, ko je bivši minister za gospodarstvo gospod Stanko Stepišnik odstopil? Se še spomnite, kdo je prvi zahteval njegov odstop? Mislim, da se prav vsi dobro spominjamo njegove zgodbe, saj ni dolgo tega. Takrat smo bili vsi mnenja, da je s svojim odstopom postavil visoka merila in visoke standarde. In kdo je največji zagovornik le-teh? Prav vi, gospod minister Gregor Virant. Lahko je drugim govoriti, kaj morajo storiti oziroma kdaj je pravi čas, da odstopijo, ker njihovo delo ali ravnanje ni etično ali moralno. Vendar je čas, da postanemo kritični tudi do sebe in pometemo najprej pred svojim pragom. Glasovala bom za interpelacijo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Kavtičnik. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani! Z bivšimi tesnimi sodelavci gospoda Viranta, ki so vložili interpelacijo, nisem v nobeni koaliciji ali dogovoru. Prav tako na mojo odločitev ni mogel vplivati nihče drug kot ravno gospod Gregor Virant z svojimi dejanji, početjem in dvojno moralo. Tisti, ki ste vložili interpelacijo proti gospodu Virantu, ga mnogo bolje poznate kot jaz, saj ste bili z njim v tesnem sodelovanju in dolgoletni podpornik stranke SDS. Je pa tudi kot predsednik stranke, iz katerega so izključili poslanca gospoda Vogrina, seveda dobro in dolgo sodeloval z njim, tako da ne oporekam njegovemu načinu tukaj v Državnem zboru. Pri moji nezaupnici gospodu Virantu gre za oceno moralno etičnih vrednot. Od vsakega ministra, ministrice pričakujem, da je načelen, da je pošten, da je pravičen, da je povezovalen, pripravljen za timsko delo, resnicoljuben, državotvoren in da bo z vsemi svojimi močmi deloval za dobrobit države, da interese države postavi pred lastne interese oziroma interese svoje stranke, da je strpen in takšen, da kar zahteva od drugih, tudi sam upošteva, da nima dvojnih meril. Gospod Virant je po mojem mišljenju prav nasproti tega, saj če bi imel le nekaj prej omenjenih lastnosti, bi sam ponudil odstop. Ker tega nisem dočakal bom nezaupnico podprl. Pa še to, če se izkaže, da ste pred državnim organom lagali, gospod Virant, bo to kaznivo dejanje krive izpovedi po 284. členu Kazenskega zakonika, verjetno se tega kot doktor prava še kako zavedate. Dobronameren nasvet, gospod Virant, še tako slaba resnica je boljša kot najboljša laž.
Hvala. Besedo ima gospod Stanko Stepišnik. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Razlogi, zakaj bom podprl interpelacijo zoper vas, spoštovani gospod minister dr. Gregor Virant: nehigieničnost pri delu, letalske karte, sprenevedanje, neupoštevanje integritete in neupoštevanje načel. Lahko je s prstom pokazati na drugega in govoriti o načelih, morali, vrednotah, integriteti, težko je pa priznati sam sebi in drugim, da delaš drugače, kot govoriš. Pregovor pravi: Težko je ptici, ki ji povedo, da slabo poje, še težje pa je, če ptica sama ne ve, da slabo poje. Ker spoštovani minister niste odstopili, bom interpelacijo podprl. Koalicijska zaveza vam ne daje pravice, da lahko počnete, kar vas je volja. Ob mojem odstopu je spoštovana predsednica Vlade gospa Alenka Bratušek izjavila: "Minister za gospodarstvo tudi po mnenju Protikorupcijske komisije ni storil nič nezakonitega. Naj takšni standardi, ki so jih nekateri omenjali v zadnjih dveh dneh, postanejo praksa v politiki in naj jih spoštujejo tudi tisti, ki so dva dni obtoževali ministra Stepišnika." Spoštovani predsednik Državljanske liste in notranji minister dr. Gregor Virant, moj odstop ste ocenili kot korektno potezo, ki ohranja kredibilnost vlade. Takšno korektnost bi pričakoval tudi od vas. Nisem za interpelacijo zaradi veselja opozicije ali za to, da bi vlada razpadla, ampak zato, da se, spoštovani gospod Virant, držite visokih standardov, ničelne tolerance in integritete in da dajete kot moder mož, izkušen politik, dober zgled. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Borut Ambrožič.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pozdrav tudi vsem prisotnim! Dovolite, da začnem s tem, da kognitivna stroka pozna veliko vrst inteligence. Večina ljudi nas jo povezuje s psihometrijo oziroma z merjenjem inteligenčnega kvocienta, ki ga poznamo kot IQ. Osebno pa mi je dosti bližje teorija Howarda Gardnerja, ki je mnenja, da je inteligenca sestavljena iz več komponent, kot so logična, lingvistična, prostorska, glasbena, telesno kinetična, naravna, osebna in medsebojna. Jaz bi jim dodal še politično, socialno ali pa tudi čustveno, seveda pa se mi ob tem zastavlja takoj vprašanje, ali jo sploh premoremo v naši družbeni stvarnosti. Gardner meni, da je družba osredotočena predvsem na logično in verbalno inteligenco, obe pa nam oporekajo mnogi sogovorniki na terenu, od koder smo bili poslanci izvoljeni v Državni zbor, ne zaradi opravljenega magisterija, ampak zaradi priznanega dela v lokalni skupnosti ali pa spleta srečnih okoliščin, kot je danes nekdo že dejal. To je samo potrditev teorije Gardnerja, da so različne inteligence relativno neodvisne med seboj, imajo pa vse enako težo. Najbolj idealen predsednik, minister, poslanec, direktor, zdravnik, pilot, bankir, veterinar, gospodinja, avtoprevoznik in še kdo bi bil tisti, ki bi v enaki meri imel zastopane vse vrste inteligenc. Verjemite mi, da takšnega ne bomo našli na tej strani Alp. Živi dokaz za to je tudi minister Gregor, ki nikakor ni brez napak. Kdo pa je? Ni ga takšnega junaka. Ironija je, da je minister Gregor tudi v Levstikovem Martinu Krpanu imel ključe od cesarske kase in mu je Martin Krpan dejal: "Glej, da mi kdaj v prihodnje ne bo potrebno reči, minister Gregor, a veste kaj, enkrat sem bil vaš bebec, drugič pa ne bom." Kot miroljuben človek zato ne morem obrcati človeka, ki je že na tleh, to naj počnejo drugi, ki ne premorejo socialne ali kakšne od drugih naštetih inteligenc. Zato interpelacije sicer ne bom podprl. Pri tem pa ne verjamem v človeka, pač pa v boljši jutri za vse regij Slovenije, ki ga obljublja aktualna vlada. Pri tem pa bo treba seveda vsakemu nastaviti namesto [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo ima gospod Branko Ficko. Izvolite.
Hvala. Spoštovani minister, 23. člen koalicijske pogodbe trenutne vlade govori o tem, da koalicijski partnerji, se pravi tudi mi poslanci, nismo za interpelacijo. Imamo pa tudi 22. člen, ki govori o tem, da partnerji ne bodo javno nasprotovali drugim in se bodo o obveščanju javnosti predhodno dogovorili. Minister Virant seveda to dela po svoje. In s tem ne spoštuje tega člena dogovora. Kaj pravi Virant o nas? Govori o korupcijski navezi Janša–Jankovič, govori o poslancih iz banane republike. Kaj govori o ministrskih kolegih, o Stepišniku? Že dva dni pred znanim razpisom, da je to nehigienično in da seveda predsednica Vlade mora udariti po mizi. Pet mesecev kasneje se seveda zgodi tisti bumerang glede kart, ko več mesecev zavaja javnost in seveda KPK. KPK, ki je tesni sodelavec policije, ki seveda spada pod ministrov resor. Ali pa ko je G. G. M. odšel v Luko Koper, takoj govorijo o političnem kadrovanju, pomanjkanju formalne izobrazbe in vodstvenih izkušenj, ko pa Rok Praprotnik odide v NLB, pa seveda vse tiho je bilo. Kriteriji niso isti in merila so dvojna. Kar se glasovanja tiče. Po kriterijih si ga seveda ne zasluži. Sam pa se bom držal 23. člena koalicijske pogodbe in tako bom tudi glasoval. Hvala.
Hvala. Lahko odločimo? Obrazložitev glasu še Barbara Žgajner, izvolite.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. No danes v tem trenutku je pomemben pravzaprav samo interpeliranec. In tu se bom dotaknila tudi sama morale. Ta je v prvi vrsti stvar vrednostnega sistema posameznika ne zakona. Minister je znal izkoristiti pravzaprav vsako minuto medijskega prostora zato, da se je igral besednega heroja v deljenju moralnih naukov in pa težkih neutemeljenih obtožb tudi na račun poslancev Državnega zbora, tudi na račun poslancev Pozitivne Slovenije. Pred tem pa je rad spregledal svoja lastna dejanja. Jaz se držim enega pregovora, da ne presojam ljudi po besedah. Če že, jih ocenjujem po dejanjih. In zato, spoštovani minister Gregor Virant, bi pričakovala vaš odstop kot vaš prispevek, korekten prispevek k ohranitvi integritete te vlade. Ker tega niste storili, enostavno nimam zaupanja v takega ministra in ne verjamem, da je njegov cilj ohranitev integritete Vlade Republike Slovenije. Zato bom tudi sama podprla interpelacijo.
Hvala. Lahko odločimo? Preden odločimo, vas želim obvestiti, da je sicer Poslanska skupina Pozitivne Slovenije napovedala obstrukcijo pri tem glasovanju, vendar v skladu z 82. členom Ustave poslanci niso vezani na kakršnakoli navodila, tako da kolegice in kolegi, ki so ostali, iz Poslanske skupine Pozitivna Slovenija v dvorani, imajo pravico glasovanja. Odločamo o naslednjem sklepu: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Prosim vas, če preverite delovanje glasovalnih naprav. Kar počasi, bom počakal. Torej, ponovno odpiram glasovanje. Glasujemo. Prekinjam glasovanje. Je v redu? Glasujemo o sklepu. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 39, proti 23. [[Za je glasovalo 39.]] [[Proti 23.]] Ugotavljam, da ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu nezaupnica ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in zaključujem tudi 23. sejo zbora. Hvala in nasvidenje do naslednje seje.