Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, gospe in gospodje, lep pozdrav! Začenjam nadaljevanje 75. izredne seje Državnega zbora. Obveščam vas, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Željko Cigler, Lidija Divjak Mirnik, Aljaž Kovačič, Jerca Korče, Jože Lenart, Iva Dimic, mag. Dušan Verbič in mag. Bojana Muršič do 12. ure. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam! Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG USTAVNEGA ZAKONA O DOPOLNITVI II. POGLAVJA USTAVE REPUBLIKE SLOVENIJE. Predlog ustavnega zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Ustavna komisija in ste ga prejeli s poročilom komisije. Besedo dajem predstavniku Ustavne komisije mag. Dejanu Židanu za uvodno predstavitev poročila in Predloga ustavnega zakona.
Gospa podpredsednica, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, gospod državni sekretar, vsi lepo pozdravljeni! Strokovna skupina Ustavne komisije za vpis znakovnega jezika je na podlagi sprejetih odločitev Državnega zbora z dne 26. marca 2021 pripravila delovno besedilo Predloga ustavnega zakona, ki ga je Ustavna komisija obravnavala na svoji seji 15. aprila letos. Vsebina predloga Ustavnega zakona je identična vsebini sprejetega stališča Državnega zbora o Osnutku ustavnega zakona, dopolnjen pa je le z redakcijsko-nomotehničnega vidika, tako je dodan naslov člena. Ustavna komisija se je seznanila tudi z obrazložitvijo Ustavnega zakona, ki ga je skladno z dosedanjo parlamentarno ustavno-revizijsko prakso pripravila strokovna skupina. Obrazložitev. V pomoč Ustavnemu sodišču, strokovni in zainteresirani javnosti pri razumevanju predlagane dopolnitve ustave z novim 62.a členom. Obrazložitev sama pa je podrobno zapisana v poročilu komisije. Ustavna komisija je nato soglasno, z vsemi 19 glasovi navzočih članic in članov, sprejela prvi razdelek, drugi razdelek in besedilo Predloga ustavnega zakona v celoti. Ustavna komisija predlaga Državnemu zboru, da po opravljeni razpravi s potrebnimi najmanj 60 glasovi sprejme oba razdelka Ustavnega zakona kot tudi Ustavni zakon o dopolnitvi II. poglavja Ustave Republike Slovenije v celoti. Če bo Državni zbor sprejel predlagano besedilo Ustavnega zakona, bom takoj, ko bodo izpolnjeni pogoji za njegovo obravnavo in sprejetje, v imenu Ustavne komisije predložil v postopek sprejemanja že pripravljen Odlok o razglasitvi predmetnega Ustavnega zakona. Spoštovane in spoštovani! Ob tej priložnosti dovolite, da se zahvalim strokovni skupini za vpis znakovnega jezika, poročevalcu, zaslužnemu prof. dr. Cirilu Ribičiču in članicama dr. Simoni Gerenčer Pegan ter dr. Marjetki Kulovec za kvalitetno opravljeno delo in veliko izkazano pomoč, Vladi, ki je predložila predlog za začetek postopka za predmetno dopolnitev II. poglavja ustave, zainteresirani civilni družbi, ki sta jo predstavljala pobudnik novega 62.a člena, to je Zveza gluhih in naglušnih Slovenije in Združenje gluhoslepih DLAN. Članicam in članom Ustavne komisije in tudi vsem vam, cenjene poslanke in poslanci, za predloge za izboljšavo besedila, razprave in vso dosedanjo podporo vpisu pravice svobodne uporabe in razvoja slovenskega znakovnega jezika in jezika gluhoslepih ter svobodne uporabe znakovnega jezika naših avtohtonih narodnih skupnostih na območjih, kjer živita italijanska in madžarska narodna skupnost. Zahvala pa gre tudi službam Državnega zbora in televiziji Slovenija ter tolmačkam znakovnega jezika, ki so omogočili gluhim in naglušnim, da so lahko sledili celotni ustavno-revizijski razpravi na ustavni komisiji kot tudi na plenarnih sejah zbora ter nas lahko spremljajo tudi danes. Ob tej priložnosti naj omenim tudi besede predsednika Združenja gluhoslepih Dlan, gospoda Janka Plesca, izražanje na seji komisije, da je bila prav Ustavna komisija prvo delovno telo Državnega zbora, ki je kdajkoli povabila k sodelovanju pri postopku obravnave predlogov aktov predstavnike gluhoslepih in jim tako dala možnost, da se vključijo v razpravo na delovnem telesu Državnega zbora. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, predstavniki Vlade in vsi, ki nas spremljate. Slovenija bo s sprejemom 62.a člena Ustave peta država v Evropi, ki bo urejala znakovni jezik v svoji Ustavi ter prva na svetu, ki bo na ustavni ravni uredila jezik gluhoslepih. Svobodna uporaba obeh znakovnih jezikov bo tako ustavno zaščitena na podlagi nadaljnjih še potrebnih sprejemanj sprememb zakonskih predlogov in drugih podzakonskih aktov na podlagi spremembe Ustave, pa bo predmetna nova določba tudi resnično zaživela in tako ne bo le mrtva črka na papirju. Hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Besedo sedaj dajem predstavniku Vlade za uvodno prestavitev mnenja Vlade, gospod Cveto Uršič, državni sekretar na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog za spremembo Ustave Republike Slovenije za umestitev znakovnega jezika v Ustavo je podala Vlada Republike Slovenije na predlog Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije, predlog pa so kasneje podprli tudi v društvu oziroma v Združenju gluho slepih DLAN. Umestitev slovenskega znakovnega jezika in jezika gluho slepih pomeni velik korak k zagotavljanju enakih možnosti ter lažjemu vključevanju uporabnikov slovenskega znakovnega jezika, to je gluhih, naglušnih oseb in oseb s polžjim vsadkom ter uporabnikov jezika gluho slepih v družbo. Republika Slovenija na ta način sledi zavezam iz konvencije OZN o pravicah invalidov, ki jo je tudi podpisala med prvimi na svetu v času predsedovanja leta 2008. Ta sprememba Ustave oziroma predlog je primer dobre prakse, saj bo, kot je že omenil predsednik Ustavne komisije, s tem Slovenija med prvimi državami v Evropi za Avstrijo, Finsko, Madžarsko in Portugalsko, ki bo umestila znakovni jezik v Ustavo in prva država, ki bo v Ustavi imela zapisan jezik gluho slepih. Vlada Republike Slovenije se vseskozi zavzema za pravice najranljivejših skupin in vseskozi podpira, saj je predlagatelj, tudi spremembo Ustave. Zaveda se, Vlada se zaveda, da je skrb za najranljivejše eden glavnih temeljev socialne in ljudem prijazne države. Spoštovane in spoštovane, zato hvala vsem vam poslanke in poslanci za dosedanjo podporo predlogu za spremembo Ustave, hvala Ustavni komisiji in predsedniku gospodu Dejanu Židanu za učinkovito in hitro delo in strokovno seveda. Hvala strokovni skupini za delo. Hvala vsem invalidskim organizacijam posebej Zvezi Društev gluhih in naglušnih Slovenije in Združenju gluho slepih Dlan za aktivno podporo seveda hvala tudi vsem ostalim deležnikom, vsem ostalim strokovnim skupinam za dosedanjo podporo. Spoštovane in spoštovani, še enkrat hvala za dosedanjo podporo in trdno verjamem, da boste na koncu tudi izglasovali to spremembo Ustave. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Igor Zorčič. Predstavil bo stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Kolegice in kolegi, gospe in gospodje! Ustavna komisija je 15. aprila letos sprejela še zadnjo odločitev glede predloga za začetek postopka za dopolnitev drugega poglavja Ustave Republike Slovenije glede vpisa znakovnega jezika gluhih in gluho slepih v najvišji pravni akt naše države. S tem, ko je oblikovala besedilo predloga ustavnega zakona, ki je bil pripravljen na podlagi na marčevski seji sprejetega stališča o osnutku ustavnega zakona za dopolnitev Ustave se je zaključila druga faza ustavodajnega postopka in sedaj je na vrsti Državni zbor, da sprejme ustavni zakon v predlagani obliki. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev nas veseli, da se je ustavno revizijski postopek glede predmetnega predloga pospešil, da sem s tem tudi kot predsednik Državnega zbora pripomogel, da bo lahko Državni zbor o dopolnitvi Ustave odločil do pričetka predsedovanja Slovenije Svetu Evropske unije. Predlog za spremembo Ustave s strani prejšnje Vlade je bil ustavodajni postopek vložen že leta 2019 in pravijo, da po dolgih dveh letih Državni zbor postopek zaključi in predlagani ustavni zakon sprejme. Gluhi, naglušni, gluho slepi in osebe s polževim vsadkom trenutno nimajo enakih možnosti pri uveljavljanju človekovih pravic zapisanih v Ustavi, zato je nujno, da se vanjo vpiše tudi pravica do svobodne uporabe in razvoja njihovega jezika. V Sloveniji je namreč približno tisoč gluhih oseb, ki uporabljajo slovenski znakovni jezik približno 450 oseb ima polžev usade, približno 100 je gluho slepih oseb, ki uporabljajo taktilni znakovni jezik, približno 75 tisoč oseb pa uporablja slušni aparat. Predlog za spremembo Ustave je namreč nastal na podlagi pobude njihove reprezentativne organizacije Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije, zato menimo, da ko gre za pravice ranljivih družbenih skupin kot so invalidi in hkrati za temeljno človekovo pravico do sporazumevanja v avtohtonem maternem jeziku mora Državni zbor prisluhniti takšnim pobudam, kajti s predlogom se zasleduje plemeniti cilj, da se na ustavi ravni gluhim uporabnikom slovenskega znakovnega jezika in gluho slepim, ki uporabljajo taktilni znakovni jezik zagotovi ustavno pravne podlage za ustrezne ukrepe, s katerimi jim bo dejansko omogočeno polno uveljavljanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki jih določa tudi konvencija Združenih narodov o pravicah invalidom. Ustava Republike Slovenije med človekove pravice in temeljne svoboščine med drugim uvršča tudi pravico do uporabe svojega jezika in pisave. Sporazumevanje in jezik ter pravica do njune uporabe sta bistvena za socialno vključevanje in uveljavljanje temeljnih človekovih pravic. Potreba po komunikaciji in jeziku ter pravica do nje je bistvena kot pravimo, da je človek človek. Velja omeniti tudi to, da del ustavnega zakona, ki se nanaša na svobodno uporabo znakovnega jezika na območjih, kjer živita obe narodni skupnosti italijanska in madžarska, da torej ustavna sprememba naslavlja tudi to manjšino in primerno ureja njihov položaj podobno kot za vse ostale, ki jih pač ta predlog spremembe Ustave naslavlja. Poslanska skupina Nepovezanih poslancev bo, zato podprla tako prvi kot drugi razdelek ustavnega zakona in seveda tudi ustavni zakon v celoti. Se pa moramo zavedati, da je to samo prvi korak k temu, da se sledi enakopravnemu vključevanju gluhih oseb tako v delovno kot širše družbeno okolje ter tudi ustrezna umestitev slovenskega znakovnega jezikav slovenski šolski prostor. Torej naj bo ta sprememba Ustave dobra popotnica za vse nadaljnje korake na tem področju, ki jih pričakujemo v bližnji prihodnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji bi moral stališče Poslanske skupine italijanske in madžarske narodne skupnosti prebrati gospod Ferenc Horváth, pa ga ne vidim v dvorani, tako da je naslednji za stališče na vrsti mag. Branko Grims, predstavil ga bo v imenu Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Posebno lep pozdrav ob tem trenutku vsem, ki jih zadeva tema, ki je danes pred nami neposredno, se pravi gluhim, naglušnim in seveda gluhoslepim. Zgodba, ki se danes odvija, je dolga več kot dve leti od prvotnega predloga za to, da se ta pravica do uporabe znakovnega jezika zapiše v slovensko Ustavo. Prvi del te zgodbe sem izpeljal kot predsednik Ustavne komisije v času do menjave Vlade in sicer smo takrat začeli s postopkom, povabili k sodelovanju vsa društva, tako da tista pohvala, da smo bili prvi, ki smo povabili društva k sodelovanju, zadeva našo komisijo pod mojim vodstvom in pohvalo, ki jo je izrekel gospod mag. Dejan Židan, z veseljem sprejemam. In potem smo imenovali tudi strokovno komisijo in pripravili prve podlage. Strokovna komisija je takoj na začetku predlagala tudi nekoliko širšo obravnavo te teme kot je bil prvoten predlog in skladno s tem je zdaj tudi celotno besedilo nekoliko širše zastavljeno kot je bila prvotna ideja, ki jo je dala Vlada Republike Slovenije. Potem je prišlo do menjave Vlade, saj veste, Šarec je iznenada odšel in delo je potem, ko sem prevzel Odbor za notranjo politiko nekoliko zastalo za več mesecev, moram priznati, da ne vem zakaj, ampak končno je pred nami predlog. Predlog, ki je ustrezen, ki je dober in ki ga v SDS razumemo predvsem kot gesto, kot dokaz volje, da nihče v svoji ne sreči ne sme ostati sam, da 2. člen Ustave Republike Slovenije, ki pravi, da je Slovenija pravna in socialna država pomeni, da vsakomur, ki zaradi neke objektivne okoliščine je kakorkoli prikrajšan, je država dolžna omogočiti kvalitetno, bogato življenje, tako kolikor je le mogoče in mu zagotoviti za to vsa sredstva. Prvo in osnovno kar je seveda nujno, če človek želi polno funkcionirati je sporazumevanje. Zaradi tega je za tiste, ki jih to zadeva, izjemnega pomena, da imajo možnost sporazumevanja na način, ki jim omogoča vključitev v življenje, komunikacijo z okolico, seveda uresničitev svojih želja, potreb in vsega kar lahko pripomorejo tudi oni, da so dragocen enakopraven člen skupnosti, kajti za to v resnici gre. Zakon, ustavni zakon kot je zdaj pripravljen, je po naši oceni ustrezen in zadeva dovolj veliko širino te rešitve, ki je potrebna. Bi pa opozoril, da se ne strinjam s tistimi, ki so zdajle nekoliko rekli, da do zdaj se je na te ljudi pozabilo, kajti v Sloveniji te stvari že ureja veljavni pravni red, že ureja zakon, se pravi, gre zdaj za to, da to dvignemo na višji nivo in še dodatno okrepimo. Gre za to, da se poudari, da imajo tudi oni vso pravico, tako da izobraževanje kadra, ki je za to potreben do šolanja v taki obliki, ki jim potem omogoča maksimalno sodelovanje in vključenost in seveda, da je potrebno zagotovit tisto kar jim omogoča normalno življenje in to, da so enakopraven, še enkrat poudarjam, enakopraven člen družbe, tako kot to velja za vsakega človeka, in država kot taka je dolžna vzpostaviti pogoje za to, da se to tudi uresniči. Iz vseh navedenih razlogov bomo v SDS predlagane rešitve, tako glede postopka kot tudi glede Ustavnega zakona in glede njegovega besedila, v celoti soglasno podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine LMŠ bo predstavil gospod Jani Möderndorfer.
[[pozdrav v znakovnem jeziku]] Zdaj bom prosil tolmačice, da nadaljujejo prevod. Predstavitev stališča sem začel v znakovnem jeziku, česar pred 30 leti nismo mogli slišati v Državnem zboru, ko je ta parlament začel s svojim delom. Tisti, ki so bili takrat v Državnem zboru in se spomnijo, kako je to zgledalo, vedo, da je bilo zelo težko. Težko je bilo predvsem zaradi tega, ker večina v resnici sploh ni razumela, za kaj gre, zakaj je ta pravica. In spomnim se tega dneva pred 30 leti, ko je zaprisegel prvi predsednik Republike Slovenije Milan Kučan in smo se cel dan ukvarjali s protokolom, ali bo slovenski znakovni jezik v Državnem zboru prisoten ali ne bo. Namreč, ni bilo dileme o tem, ali je to pomembno ali nepomembno, ampak ali to paše ali to ne paše; ali bo to motilo format slike na televiziji, ker se bo pojavilo neko mahanje rok. In kdor spremlja takšno zaprisego - kot veste, danes je to nekaj najbolj običajnega v vseh razvitih demokratičnih državah – ve, da je ob inavguraciji, zaprisegi predsednika obvezno prisoten tolmač slovenskega znakovnega jezika oziroma jezika, ki ga uporabljajo v tisti državi. Veste, pred 30 leti je bila zanimiva popotnica tudi to, da so mi pomagale, da smo lahko prevajali slovenski znakovni jezik, ženske, sploh ne moški. Edino ženske so bile tiste, ki so razumele, da je to v bistvu ena od človekovih pravic. Še danes lahko naštejem ta imena, bile so iz različnih političnih skupin, bila je Spomenka Hribar, bila je gospa Vika Potočnik, Metka Mencin, ki so imele posluh in pritisnile na posamezne odločevalce, da so spustili znakovni jezik v ta hram demokracije. Seveda je bizarnost cele zgodbe v tem, da je prevod lahko trajal samo deset minut, govor predsednika republike pa je bil dolg več kot pol ure. Si predstavljate, da nekdo nekaj govori, potem ga pa po desetih minutah izklopiš in rečeš, da ni več pomembno – vse samo zaradi nerazumevanja, kaj pravzaprav sploh pomeni pravica, enakost pred zakonom, to, kar so vsi predhodniki govorili, kako nujna in pomembna je. Še več, v Državnem zboru smo v zadnji razpravi celo slišali, da si nekateri delajo spomenik na tem področju. Žal, tu ni spomenikov, je pa veliko hude krvi in borbe za to, da bo ta pravica tudi dejansko uveljavljena. Kljub temu, kot je rekel predsednik Državnega zbora, da bo še trnova pot, preden se bo vse to uveljavilo, naj povem, da ob sprejemanju spremembe ustave in Ustavnega zakona že pri 2. točki, ki jo bomo obravnavali v torek – gre za resolucijo o nacionalnem programu za samo jezikovno politiko, je odbor na svoji obravnavi te resolucije, gladko zavrnil pet amandmajev, gladko brez pomisleka zavrnil pet amandmajev, ki bi uresničevale to politiko, katero danes hočemo zapisati za spremembo v ustavni zakon, kar pomeni, da gre za popolno nerazumevanje. Kakšne pravice pravzaprav hočemo doseči. Danes smo vsi za, v torek bomo pa sprejemali resolucijo, ki ima pomanjkljivosti. Niti na Ministrstvu za kulturo ni bilo enega posameznika, ki bi podprl te amandmaje, ki bi jih hotel razumeti, zato pričakujemo od tega visoko cenjenega zbora, da to napako popravi, v torek je ne bomo zaradi postopkovnih razlogov, ampak pozivam Ministrstvo tudi za kulturo, da reši ta problem, če mislimo iskreno. Zakaj so potrebne te spremembe? Treba je povedati na glas. Danes gluhi, naglušni in gluhoslepi še vedno nimajo zagotovljene pravice kljub Zakonu o slovenskem znakovnem jeziku do izobraževanja v svojem jeziku. Imajo zelo velik posluh v matičnih ustanovah, kjer je ta jezik doma, kjer se uporablja dnevno, čim pa prestopi univerzitetni prag, se pravi visokošolski študij, pa je to že zelo velik in resen izziv za posameznike, ki se ukvarjajo z vprašanjem ne ali ima to pravico ali ne, ampak, da nimajo denarja za tovrsten način poučevanja. Zato je treba narediti še ogromno v tej smeri. Naj na zadnje povem v tem Državnem zboru se velikokrat ob sprejemanju zakonodaje sklicujemo in zgledujemo recimo po Republiki Nemčiji kako imajo to tam urejeno ali pa v Avstriji. Ampak tudi ta Državni zbor bo moral spremeniti na svojih spletnih straneh in narediti en korak naprej. Marsikaj se že prevaja na nacionalni televiziji, vendar seje, tako kot je danes ta prevedena, ta točka, že 30 let še vedno tega ni. Mi nimamo posluha in gluhe osebe, naglušne osebe ne morejo spremljati razprav v Državnem zboru, lahko spremljajo samo na tretjem programu, pa še to ne vedno in ne pri vsaki stvari. Zato je nujno potrebno razmišljati tudi o rezervaciji novih sredstev in prilagoditvi spletne strani, kjer bo Državni zbor prvi, ki bo moral pokazati, da ima posluh tudi za dejansko implementacijo teh sprememb, ki jih delamo tako z Ustavo in po veljavnem, že veljavnem zakonu. Ne glede na vse pa je današnji dan za mene za uporabnika slovenskega znakovnega jezika izredno pomemben in poseben dan, za njih lahko rečem skoraj nacionalni praznik. Še pred 30-mi leti so bili to ljudje in osebe ne, ki so uporabljale znakovni jezik, ampak ljudje, ki so bili za večino ljudi malce zaostali, nekateri, ki so ubogi in usmiljenja vredni in pravzaprav že od samega začetka že, ko so se rodili je bilo več ali manj nekaterim jasno, da iz njih ne bo nič. Smo ena redkih držav, ki ima po številu uporabnikov slovenskega znakovnega jezika najmanj visoko izobraženih ljudi. Vi morate vedeti, da če je za povprečnega državljana izobrazba ključna in temeljna zato, da lahko uresničuje in nenazadnje živi svobodno življenje, je za njih še toliko bolj pomembna, kajti dokler imajo starše, dokler imajo pomoč še nekako gre, ko ostanejo sami, pa se borijo skozi življenje s pomanjkljivo izobrazbo, s pomanjkljivim in nespretnim vključevanjem v družbo, pa to nastane velik problem in tudi breme družbe, zato dajmo obrniti koncept razmišljanja. Ne jim pomagati z denarjem, ne jim pomagati z ne vem kakšnimi odpustki. Dajmo jim možnost, da pridejo enakovredno do znanja tako kot mi vsi ostali. V Poslanski skupini LMŠ bomo podprli to spremembo in se tega tudi v resnici veselimo. Sam osebno pa izrekam pohvale vsem poslankam in poslancem v tem Državnem zboru in vsem, ki so prispevali na takšen ali drugačen način in ste zaslužni za to, da je prišlo do te spremembe. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Samo Bevk. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Socialni demokrati smo predlog za začetek dopolnitve Ustave z opisom znakovnega jezika podprli. Podpiramo tudi pripravljeni ustavni zakon za dopolnitev Ustave za 62.a členom Ustave znakovni jezik in jezik gluho slepih. Predlagano končno besedilo ustavnega zakona je bilo pripravljeno na podlagi predloga Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti z dne 18. aprila 2019 ter na podlagi predlogov strokovne skupine in mnenja instituta za narodnostna vprašanja. Vpis slovenskega znakovnega jezika v Ustavo je pomembe akt predvsem za tiste posameznike s težavami sluha in vida ali obojega in ki se, zaradi tega težje vključujejo v skupnost. Kako pomembna je komunikacija smo spoznali praktično vsi v obdobju pandemije. Nenehno smo bili pod pritiskom več je bilo negativne kot pozitivne komunikacije, kar je zagotovo vplivalo tudi na odnos do virusa ukrepov in še česa, zato se morda šele sedaj zavedamo kako težko je ljudem s prizadetim sluhom, slepoto ali celo s prizadetostjo tako vida kot sluha. Mnoge naše sodržavljanke in sodržavljani so celotno življenjsko obdobje soočajo s hendikepom pomanjkanja komuniciranja in težjega vključevanja v družbo. Nekateri pa ta hendikep doživijo kasneje zaradi starosti ali bolezni. Onemogočeno jim je samostojno vključevanje v izobraževanje in so težje zaposljivi. Težje uveljavljajo državljanske pravice in politične pravice ter še mnoga druga družbena dogajanja. Osebam z okvaro sluha in vida je ogroženo razvijanje komunikacijske in jezikovne spretnosti, posledično pa to vpliva na izobraževanje, na razvoj kognitivnih sposobnosti in tudi na psihološki razvoj, zato je sedaj res čas, da se pravica do komuniciranja in jezika za gluho slepe vpiše v Ustavo. Spoštovani, ustavno revizijski postopek se zaključuje. Socialni demokrati ne dvomimo, da bo predlagani ustavni zakon z novim 62.a členom sprejet. Zavedamo pa se, da bomo morali kot družba storiti še marsikateri korak, da se bo ta pravica dejansko udejanjila. Posodobiti bo potrebno zakonodajo in pripraviti zakon, ki bo urejal svobodno uporabo in razvoj jezika gluho slepih. Gluho slepe osebe imajo okvaro sluha in vida do tolikšne mere, da se okvarjena čutila med seboj ne morejo nadomestiti. Te osebe se lahko opirajo le na čutila, dotika, vonja in okusa je pa dotik kljub vsemu najpomembnejši saj se s pomočjo dotika izvajajo številni načini sporazumevanja z osebo z gluho slepoto poleg tega pa oseba z gluho slepoto v različnem obsegu potrebuje tudi spremstvo in osebno pomoč pri vključevanju v družbene aktivnosti. Z uporabo informacijske tehnologije je mogoče vzpostaviti različno komunikacijo, a kar smo ljudje socialna bitja je potreba po osebni komunikaciji še kako pomembna pri razvoju posameznika. Po ustavnem zakonu in ustrezno pripravljeni zakonodaji pa bi morala biti naša prioriteta tudi omogočanje širšega prenosa znanja znakovnega jezika in jezika sporazumevanja z gluhoslepimi predvsem med mlajše. Kot sem že v uvodu poudaril, bomo Socialni demokrati ustavni zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Nataša Sukič bo predstavila stališče Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo predsedujoča. Lep pozdrav! V Levici pozdravljamo, da sta Ustavna komisija in Državni zbor uspela soglasno pripeljati k zadnji etapi projekt vpisa znakovnega vpisa v Ustavo. To je velik in prelomen trenutek, saj gre za pomembno spremembo Ustave, ki gre v smeri izboljšanja položaja in vsakdanjega življenja za vse uporabnice in uporabnike znakovnega jezika in jim vsaj načelno zagotavlja enak izhodiščni položaj pri udeleževanju v družbi. Smo pa v Levici trdno prepričani, da pri spremembah Ustave sploh kadar gre za vpis novih pravic, ne sme biti to zgolj simbolna gesta in ostati le mrtva črka na papirju. Vsaka taka nadgradnja oziroma popravek Ustave mora imeti hitre in konkretne posledice v področni zakonodaji, ki bo nove določbe Ustave spravila v življenje. Zapis znakovnega jezika v Ustavo mora tudi v praksi pomeniti izboljšanje področja na katerega se sprememba nanaša. Zato še vedno pričakujemo jasna in nedvoumna pojasnila in zagotovila s strani Vlade, ki je tudi predlagateljica te spremembe Ustave, kdaj, kako in kater pravice bodo spremembo pridobili uporabniki in uporabnice znakovnega jezika. Iz dodatnih pojasnil, ki smo jih do sedaj prejeli je jasno, da je odprtih še kar nekaj vprašanj. Denimo, eno d teh področij je izobraževanje. Če želimo, da postane znakovni jezik zares del običajnega vsakdanjega življenja, bo potrebno spremeniti učne načrte, zagotoviti tolmače na šolah in univerzah, uvesti nove ustrezne študijske programe in tako naprej. Glede na to, da nas k izvajanju ukrepov s katerimi se uporabnikom znakovnega jezika omogoča polno uveljavljanje vseh človekovih pravic in temeljnih svoboščin, že danes zavezujejo konvencije o pravicah invalidov, Zakon o izenačevanju možnosti invalidov in zakon o uporabi slovenskega znakovnega jezika, poleg tega pa tudi resolucijo o nacionalnem programu za jezikovno politiko 2014-2018, je namreč na mestu vprašanje ali država danes sploh kakorkoli skrbi za uporabnike in uporabnice znakovnega jezika. Kot rečeno, v Levici močno podpiramo vpis znakovnega jezika v Ustavo, istočasno pa s trdno prepričanostjo od Vlade pričakujemo in seveda tudi od pristojnih ministrstev, da v čim krajšem času in na ustrezen način zagotovijo vse zakonske podlage, da bo ta simbolni vpis tudi dejansko zaživel v praksi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Jožef Horvat, predstavil bo stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovani državni sekretar, nekje nas gotovo spremlja, drage kolegice in kolegi! Na začetku naj povem, da bomo poslanke in poslanci Nove Slovenije z veseljem podprli predlog Ustavnega zakona o dopolnitvi drugega poglavja Ustave Republike Slovenije. Drage kolegice in kolegi! Upam in pričakujem, da bomo od danes naprej poslanci in poslanke ponotranjili ta novi 62.a člen, ki bo zapisan v slovenski Ustavi. Kaj to pomeni, da bomo ponotranjili? To pomeni, da bodo od danes naprej oziroma od uveljavitve novega 62.a člena v Ustavi verjetno naše razprave morale biti nekoliko drugačne. Če bodo takšne, da tolmačke in tolmači v znakovni jezik naših razprav ne bodo mogli tolmačiti, potem enega pomembnega dela slovenske družbe ne nagovarjamo. To je velika naloga za se nas, saj mi v Novi Sloveniji tako razumemo. Sporazumevanje in jezik ter pravica do njune uporabe sta bistvena za socialno vključevanje in uveljavljanje temeljnih človekovih pravic. Jezik je urejen sistem znakov, besed, gibov, oblik, povezan s slovničnimi pravili in se uporablja za komunikacijo. Jezik je komunikacijski sistem, s katerim proces komunikacije realiziramo. Znakovni jezik se realizira z gibi rok govorca, z notacijo jezika in z gibi rok poslušalca. Zakaj pravzaprav gre, kaj pravzaprav piše oziroma bo pisalo v novem 62.a členu slovenske Ustave, mislim, da je prav, da to preberem, ker javnost, ki nas spremlja, najbrž nima pri sebi tega gradiva, kar ga imamo mi. Zagotovljena sta svobodna uporaba in razvoj slovenskega znakovnega jezika na območjih občin, kjer sta uradna jezika tudi italijanščina ali madžarščina je zagotovljena svobodna uporaba italijanskega in madžarskega znakovnega jezika. Uporabo teh jezikov in položaj njihovih uporabnikov ureja zakon. Svobodno uporabo in razvoj jezika gluhoslepih ureja zakon. Potreba po komunikaciji in jeziku ter pravica do nje je bistvena za človeka, je bistvena za človeštvo. Brez komunikacije posameznik v družbi ne more postati učinkovita in produktivna odrasla oseba ali obveščen državljan. Pomembnost komuniciranja in jezika za osebe z okvaro sluha je tako osnovna, da razprava o tem ni dopustna. Gluhi, naglušnih, gluhoslepi in otroci s polžjim vsadkom, ki kot svoj avtohton jezik uporabljajo slovenski znakovni jezik, se soočajo z ovirami med drugim na področju izobraževanja, odrasli pa pri zaposlovanju, uveljavljanju državljanskih pravic, političnih pravic, na področju kulture in tako naprej. Glede na zgodovinske težave, s katerimi se od nekdaj soočajo osebe z okvaro sluha, njihove ogrožene komunikacijske in jezikovne spretnosti ter izobraževalne, družbene, kognitivne in psihološke posledice je ustavna pravica do komunikacije zakonita in nujna. Če Ustava določa pravico do govora, je pravica do komunikacije in jezika enaka ali še celo večja vrednost. Spoštovane kolegice in kolegi, v nadaljevanju želim izreči opravičilo v imenu vseh nas, ker Državni zbor prejšnji ponedeljek ni bil sposoben sprejeti predloga dnevnega reda oziroma zaradi tega bo predlog ustavnega zakona, ki ga obravnavamo danes, 27. maja, bi pa že moral biti sprejet 18. maja. Nekdo bo rekel, ja 9 dni pa ja ni dolga doba. Če čakaš 30 let je 9 dni izredno dolga doba, da o odnosu in rešpektiranju tega pomembnega dela slovenske družbe niti ne govorim. Na koncu pa se tudi sam želim v imenu Poslanke skupine Nova Slovenija-Krščanski demokrati zahvaliti vsem, prav vsem, ki so, ki ste prispevali k temu, da bomo danes sprejeli ustavni zakon. Gotovo bom koga izpustil želim pa nekaj ljudi oziroma skupin navesti. Zahvala gre seveda obema predsednikoma Ustavne komisije mag. Branku Grimsu in mag. Dejanu Židanu. Zahvala gre strokovni komisiji, ki je nam v Ustavni komisiji pomagala. Zahvala gre tudi državnemu sekretarju Cvetu Uršiču z Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve, ki je pred dobrima dvema letoma takrat še v drugi funkciji spisal predlog za začetek ustavno revizijskega postopka z osnutkom ustavne zakona na pobudo Zveze gluhih in naglušnih Slovenije, katerim gre pravzaprav tukaj posebna zahvala. Zahvala tudi Združenju gluho slepih Slovenije Dlan. Gotovo sem koga še izpustil, ampak ponavljam zahvala vsem, ki so dobrohotno prispevali k temu, da imamo danes na mizi za odločanje pripravljen predlog ustavnega zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Mojca Žnidarič bo predstavil stališče Poslanske skupine SMC. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanci in poslanke! Državni sekretar! Pozdravljeni vsi, ki nas spremljate še posebej gluhi, naglušni in gluho slepi. Osebne z okvaro sluha si že vrsto res prizadevajo za enakovredno družbeno obravnavo in ustavno priznanje slovenskega znakovnega jezika. Z dopolnitvijo Ustave Republike Slovenije z 62.a členom bomo zagotovili svobodno uporabo in razvoj slovenskega znakovnega jezika in jezika gluho slepih na območjih občin, kjer sta uradna jezika italijanščina ali madžarščina pa tudi italijanskega ali madžarskega znakovnega jezika. V Sloveniji živi okoli tisoč gluhih oseb, ki uporabljajo slovenski znakovni jezik, ki jim pomeni njihov prvi materni jezik. Približno pet sto oseb uporablja polžev vsadek, približno sto je gluho slepih oseb, ki uporabljajo taktilni znakovni jezik, približno 75 tisoč oseb pa je uporabnikov slušnega aparata. Predlog za spremembo Ustave je namreč nastal na podlagi pobude njihove reprezentativne organizacije torej Zveze društev gluhih in naglušnih Slovenije, zato menimo, da mora Državni zbor sporočilo, da ko gre za pravice ranljivih družbenih skupin in hkrati tudi temeljne človekove pravice kot je pravica do uporabe oziroma sporazumevanja v njihovem maternem jeziku, da tukaj torej ni prostora in ne časa za politična preigravanja. S predlogom se namreč zasleduje plemeniti cilj, da se na ustavni ravni gluhim uporabnikom slovenskega znakovnega jezika in gluho slepim uporabnikom taktilnega znakovnega jezika zagotovi ustavno pravno podlage za ustrezne ukrepe, s katerimi jim bomo dejansko omogočili polno uveljavljanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin, ki jih določa tudi konvencija Združenih narodov o pravicah invalidov. Slovenski znakovni jezik namreč ni enakovreden slovenskemu jeziku, saj prevladuje izrazito nepoznavanje in neznanje javnosti. Tako so gluhi otroci danes v izobraževanju izrazito prikrajšani. Učijo se v jeziku, ki v resnici ni njihov materni jezik. Osebe z okvaro sluha, ki kot svoj avtohtoni jezik uporabljajo slovenski znakovni jezik se tako soočajo z številnimi ovirami na področju izobraževanja, zaposlovanja, uveljavljanja državljanskih pravic, političnih in kulturnih pravic. Slovenija bo z dopolnitvijo Ustave postala peta država Evropske unije, ki bo materni jezik gluhih oseb vključila v najvišji pravni akt države. V SMC tako podpiramo zapis slovenskega znakovnega jezika v ustavo, saj kljub zakonski ureditvi pravice niso zadostno urejene. Verjamemo in upamo, da bo slovenski znakovni jezik zapisan v ustavi in bo s tem končno prepoznan kot ustrezno varovana ustavna materija. Čas je, da gluhim, naglušnim in gluhoslepim prisluhnemo v njihovem jeziku.
Hvala lepa. Gospa Maša Kociper bo predstavila stališče Poslanske skupine SAB.
Spoštovane poslanke in poslanci, spoštovani gluhi, naglušni in gluhoslepi gledalci! V zadnjih dveh desetletjih je slovenski znakovni jezik doživel več prelomnic. Leta 2002 je dobil svoj zakon, leta 2014 svoj dan, 2. januar, leta 2018 pa doživel vpis v nesnovno kulturno dediščino. Leta 2019 je nastala prva slovenska slovnica znakovnega jezika. Vsem tem prelomnicam se zdaj vedno bolj pridružuje še njegov vpis v slovensko ustavo in priznanje statusa avtohtonega jezika skupnosti, ki ta jezik uporablja. Svobodna uporaba in razvoj pa ne bosta zagotovljena le slovenskemu znakovnemu jeziku, temveč, kot je bilo že rečeno, tudi madžarskemu in italijanskemu. Prav tako bodo mesto v ustavi dobili gluhoslepi. In če se zdaj nam zdi kaj takšnega že povsem logično in nujno, se ni treba ozreti daleč, da vidimo, da to ni tako. Že v sosednji Italiji znakovni jezik, denimo, še vedno sploh ni priznan v zakonodaji. Prav tako je zgovorno dejstvo, da se bomo z vpisom znakovnega jezika v ustavo pridružili zgolj štirim državam, ki so kaj takega že storile, to so Finska, Madžarska, Avstrija in Portugalska. To nam bo omogočilo, da skupaj z njimi na pomembnost tega področja opozarjamo tudi ostale članice Evropske unije, kar navsezadnje ni nepomembno tudi v luči predsedovanja Evropski uniji, ki nas čaka spomladi. Toda zavedati se moramo, da bomo z zapisom v ustavo spisali zgolj eno od pomembnih poglavij, ogromno pa jih mora še slediti. Gluhim, naglušnim in gluhoslepim je treba ustvariti pogoje, pod katerimi bo njihov položaj enak položaju slušečih oziroma polno čutečih državljanov in pod katerimi v nobeni sferi javnega življenja ne bodo občutili drugačne obravnave ali diskriminiranosti. Okolje, v katerem živijo, mora postati veliko bolj prilagojeno tako njihovim potrebam kot njihovim zmožnostim. Če hočemo, da bodo lahko tudi oni enakopravno deležni boljšega izobraževanja, da jim bo omogočeno lažje vključevanje v družbo in da bodo posledično lahko dosegli primerne zaposlitve, potem mora temu simbolnemu dejstvu slediti še niz sprememb in korakov, ki bodo prinašali konkretne rešitve in možnost njihovega udejanjanja v praksi. Trud in zanos prostovoljcev ter posameznikov, ki sta bila dolga leta glavno gonilo pri vseh napredkih te skupnosti, mora zamenjati skrb države. Država je tista, ki je dolžna zagotoviti kontinuirano in sistemsko skrb za razvoj tega jezika in to predvsem z zadostnim zagotavljanjem sredstev. Področje, kjer ključne deležnike čaka največ dela, kar je bilo danes že večkrat omenjeno, pa je nedvomno področje izobraževanja. Vsak posameznik, vključno z vsemi gluhimi, naglušnimi in gluhoslepimi, mora imeti možnost dostopa do znanja in pridobivanja izobrazbe. Zaenkrat to, žal, ni tako. Raziskava Zveze društev gluhih in naglušnih je, denimo, pokazala, da ima 89 % gluhih največ srednjo poklicno šolo, manj kot odstotek pa dosega akademsko izobrazbo. Zakaj je to tako? Ambicije, želje in vedoželjnost invalidnih gotovo niso manjše. 89 % ne pomeni, da je 89 % dejansko želelo doseči zgolj poklicno srednjo šolo, temveč v mnogih primerih jasno kaže, da so jim domet začrtali in določili neenakovredni pogoji v primerjavi s slušečo populacijo. Vsem nam, ki slišimo, je nepredstavljivo, da se v šoli ne bi mogli učiti lastnega jezika, in enako mora postati realnost tudi za uporabnike znakovnega jezika. Posebej zato, ker posledice neustrezne ureditve kot domino efekt vplivajo in zaznamujejo celotno življenje prizadetih. Šibka pismenost vodi v slabo izobraženost, ta pa v težko zaposljivost. Slednja rezultira slabem in gmotnem položaju, nizkih dohodkih, odvisnosti od socialne pomoči in socialne zaznamovanosti za vse življenje. Možnost izobraževanja v njihovem jeziku je torej nujna. Četudi smo lahko danes vsi skupaj ponosni, da bomo kot eni redkih v Ustavo vključili tudi gluho slepe, pa njihov jezik zaradi vseh specifik ostaja področje, ki mu bo treba prav tako nameniti veliko pozornosti. Posebej pomembo je to ob dejstvu, da gluha slepota ni le težava tistih, ki se s to invalidnostjo rodijo, temveč gre lahko za stanje, ki nastopi s staranjem posameznika. Glede na to, da se staramo kot družba moramo to vprašanje nasloviti tudi iz tega vidika. Vse našteto ne bo izbrisalo desetletij prezrtosti, zapostavljenosti, odrinjenosti in morebitnih krivic, ki so se dogajala gluhim, naglušnim in gluho slepim. Vsem, ki so se trudili, da bi se ta situacija spremenila in da bi prišlo do vpisa v Ustavo se ob tej priliki najlepše zahvaljujem. Nikoli ne bom tudi pozabila ganljivih govorov, pripomb in zahval, ki smo jih slišali od gluhih, naglušnih in gluho slepih na naši komisiji za ustavne zadeve. Predlog sklepa bomo v SAB seveda soglasno podprli.
Hvala lepa. Še kot zadnji bo stališče Poslanske skupine Desus predstavil gospod Franc Jurša. Izvolite.
Podpredsednica, hvala za besedo. Vse prav lepo pozdravljam! Počasi se bližamo sklepnemu delu razprave za spremembo Ustave, ki bo pustil pomemben pečat o uresničevanju ene od temeljnih človekovih pravic in svoboščin, to je sporazumevanje. Jezik je temeljno sredstvo komunikacije in se manifestira na različne načine. Govorno in slušno sporazumevanje je za večino prebivalcev nekaj povsem običajnega. Gluhi, naglušni in gluho slepih pa so v takem načinu sprejemanja informacij in izražanju govora zelo prikrajšani. Komunikacija s svetom v najširšem smislu je ključna za socialno vključevanje v družbo, je ključna za polnomočno in polnovredno življenje. Ključna je pri pridobivanju izobrazbe, pri izvrševanju državljanskih pravic in obveznosti, ključna je v smislu poklicne kompetentnosti opravljanja dela in s tem ekonomske neodvisnosti. Artikuliranje besed je temelj družbenega življenja, kulturno-umetniškega udejstvovanja in tako naprej. V naši poslanski skupini že od vsega začetka pozdravljamo pobudo za priznanje znakovnega jezika kot ustavnopravne kategorije. Veseli nas, da se bo ustavno priznanje glede uporabe in razvoja jezika gluhi in naglušnih razširilo še na aktivni jezik gluho slepih. Enako pomembno vlogo kot za slovensko govoreče gluhe in naglušne pomeni slovenski znakovni jezik pa za manjšine, ki živita na naših tleh, pomeni italijanski in madžarski znakovni jezik, zato je prav, da se tudi njiju vključi v polje ustavnopravne kategorije. Vsi poslanci naše poslanske skupine smo naklonjeni tako izboljšanemu zapisu ustavnega dopolnila. Moram pa opozoriti na naslednje. Lepo je, da bomo na formalni ravni peta evropska država, ki v največjem pravnem aktu zgledno skrbimo za uporabnike znakovnega jezika. Da pa ne bo ostalo samo pri tem nas čaka še ogromno dela in truda, da se bodo uporabniki teh jezikov kot resnično enakopravni v tem prostoru tudi počutili. Slednje pomeni ogromno dela na zakonodajni ravni, na ravni stroke, ki se ukvarja s tovrstnimi jeziki, v izobraževalni sferi na vseh stopnjah, v komunikaciji na upravnopravnih področjih in še bi lahko našteval. skratka, vse skupaj kot celotno družbo nas čaka izgrajevanje mozaika, boljših možnosti in priložnosti za ljudi, ki zaradi slušno-govornih hib še ne uživajo popolnega življenja čujočim enakovredne pozicije. Hvala.
Hvala lepa. S tem smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Imamo samo še dva prijavljena razpravljavca. Gospod Jurša, želite besedo še za razpravo? [[Ne.]] Potem zaključujemo razpravo, ker so se vsi prijavljeni razpravljavci odjavili. In prehajamo na sklepni del razprave o obeh razdelkih predloga ustavnega zakona ter o predlogu ustavnega zakona v celoti, v katerem dobita besedo še predstavnik Vlade in pa predstavnik predlagatelja. Gospod državni sekretar, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci! V imenu Vlade in v imenu resornega ministrstva, matičnega ministrstva za področje invalidskega varstva hvala za vso podporo, ki ste jo izkazali predlogu spremembe Ustave, ko ste predstavljali stališča poslanskih skupin. Vsi ste omenili, da je to velik dogodek za gluho skupnost, za naglušno in za gluho slepe osebe. Vsi ste izpostavili, da to ni samo simbolni, ampak je dejanska sprememba, ki je posledica dogajanja v preteklih desetletjih, že od tega, da je bil leta 2002 sprejet Zakon o uporabi slovenskega znakovnega jezika, da smo 2008 ratificirali konvencijo o pravicah invalidov, in da je bil leta 2010 sprejet Zakon o izenačevanju možnosti invalidov, ki je gluhim prvič zagotovil tudi pravice do tehničnih pripomočkov. Gluhi pred tem niso imeli te pravice. Tudi prvič je zakon zagotovil gluhoslepim pravico do tehničnih pripomočkov. Zato je pač to en proces v katerega je bilo vključenih veliko ljudi, veliko skupin in zato hvala vsem, ki so v preteklih desetletjih prispevali k temu kar se danes dogaja, kar boste, trdno verjamem, sprejeli z ustrezno večino. Bi se pa ob tem opravičil poslancu gospodu Grimsu, ko sem v uvodnem nagovoru se zahvalil sedanjemu predsedniku gospodu Dejanu Židanu, da sem spregledal, da je Ustavna komisija začela delo že leto 2019, torej hvala tudi vam gospod Grims in članom Ustavne komisije v tisti sestavi, za vaše delo. Hvala lepa še enkrat v imenu Vlade in resornega ministrstva za dosedanjo podporo in tudi za podporo v katero trdno verjamem pri glasovanju. Hvala.
Hvala lepa. Sedaj dobi besedo še predstavnik predlagatelja, mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala gospa podpredsednica. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavnik Vlade! Hvala tudi za današnjo podporo, ker je dobro, da zgodovinski spomin kljub vsemu varujemo, negujemo. Se spomnim, da je 14. novembra 2018, so predstavniki Zveze gluhih in naglušnih obiskali tedanje vodstvo Državnega zbora, vendar so čisto nepomembna, ni pomembno, da sem bil jaz takrat predsednik, vodstvo so obiskali in takrat na dan slovenskega znakovnega jezika tudi izrazili prošnjo, da pomagamo pri vpisu za Ustavo. Tudi takoj so bili o tem informirane vodje poslanskih skupin in tudi na tem delovnem posvetu je bila velika, veliko soglasje prisotno. Odločitev, da v bistvu formalno pripravi pobudo Vlada ob aparatu administrativnem, ki ga ima na razpolago, je bila pravila. Tudi zato je mogoče bil postopek nekoliko lažji. Potrebno je povedati, da tudi sedanji državni sekretar dokler niste postali, ste bili del te strokovne skupine, za kar se vam tudi zahvaljujem, pa se opravičujem, ker nisem tega takoj povedal v prvem delu govora. Vsi, ki ste spremljali delo Ustavne komisije in strokovne komisije Ustavne komisije ste videli, da je bila pot takšna, da je bilo nekaj odprtih vprašanj, na katera je bilo treba odgovoriti. Za to je bilo potrebnega tudi nekaj časa in kar nekaj strokovne razprave in zdaj je na ta strokovna vprašanja odgovorjeno. Zato na koncu v imenu Ustavne komisije vsem najlepša hvala za sodelovanje. Hvala.
Hvala lepa. Ker želje po razpravi ni, ne bomo prešli v fazo delitve časa, zato razpravo zaključujem. Glasovanje o prvem in drugem razdelku ter o Predlogu ustavnega zakona v celoti bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po zaključeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in se obenem zahvaljujem tolmačicam za prevajanje. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O USTAVNEM SODIŠČU. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložil poslanec, gospod Jože Tanko, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predlagatelju, torej gospodu Jožetu Tanku.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Ustava v 23. členu vsakemu jamči pravico do sodnega varstva in v 25. členu tudi pravico do pravnega sredstva, se pravi, do pritožbe ali drugega pravnega sredstva proti odločbam sodišč in drugih državnih organov, organov lokalnih skupnosti in nosilcev javnih pooblastil, s katerimi se odloča o njegovih pravicah, dolžnostih in pravnih interesih. Zadnja instanca na tej poti je Ustavno sodišče in v skladu s 162. členom ustave lahko da pobudo za začetek postopka na Ustavnem sodišču vsak, ki izkazuje pravni interes, kar pomeni, da Ustavno sodišče ob vložitvi pobude preveri, in če ugotovi, da pobudnik pravnega interesa ne izkazuje, tako pobudo zavrže. Če pa Ustavno sodišče ugotovi, da pobudnik izpolnjuje pravni interes, se pravi, da pravni interes obstaja, pa v naslednjem koraku v skladu s 26. členom Zakona o Ustavnem sodišču še preveri, ali pobuda rešuje tudi pomembno pravno vprašanje. Če Ustavno sodišče presodi, da pobuda tega ne izpolnjuje, se tako pobudo zavrne. In šele, ko Ustavno sodišče ugotovi, da sta izpolnjena oba kriterija, se pravi, da pobudnik izkazuje pravni interes in da se s pobudo rešuje pomembno pravno vprašanje, tako pobudo sodišče sprejme v obravnavo in jo postavi v eno izmed čakalnih vrst. Če ste, na primer, nekdanji predsednik sodišča ali nekdanji minister za pravosodje, se taka pobuda obravnava v nekaj dneh, če ste pa običajen državljan, pa lahko na razsodbo Ustavnega sodišča čakate tudi nekaj let. Po obstoječem zakonu Ustavno sodišče ves čas postopka za sprejeto pobudo preverja, ali še obstaja pravni interes, in če ugotovi, da pobudnik tega ne izpolnjuje več, ker se mu je vmes zaradi dolgotrajnosti postopkov na sodiščih ali na Ustavnem sodišču spremenil pravni status ali morda tudi kakšen drug bistveni pogoj, njegovo pobudo izloči iz obravnave, kar pomeni, da je postopek na Ustavnem sodišču končan na osnovi procesne in nevsebinske odločitve. S to novelo, ki sem jo vložil, pa se določa, da v primeru, ko pobudnik izpolni oba pogoja za začetek postopka na Ustavnem sodišču, to je izpolnjevanje pravnega interesa in da se rešuje pomembno pravno vprašanje, o čemer samostojno in neodvisno odloči Ustavno sodišče, mora Ustavno sodišče o taki pobudi tudi vsebinsko odločiti. Primerov, zaradi katerega se pobudniku spremeni pravni interes, je veliko. Na primer, pri pravicah iz delovnega razmerja, ko recimo vlagatelj išče pravico zaradi izgube službe, pa se potem po določenem času zaposli ali v primeru družinskih sporov, recimo pri uveljavljanju skrbništva nad otroki pa v tem času dolgotrajnih postopkov postanejo otroci polnoletni ali recimo v primerih, ko pobudnik izgubi status, ne vem, dijaka, študenta in v takih primerih potem, ko to Ustavno sodišče ugotovi, take pobude zavrne. Bistvo predloga je torej to, da v primeru, ko Ustavno sodišče pobudo sprejme v obravnavo, da mora o njej odločiti in da usoda pobude ni več odvisna od hitrosti in učinkovitosti dela Ustavnega sodišča in s tem, ko bo ta predlog sprejet, se bo tudi preprečilo [[znak za konec razprave]] , da bi sodišče zaradi dolgotrajnosti postopkov take pobude, s takim pristopom, ko je izločalo pobude naknadno, na nek način čistilo tudi svoj dosje in skrajševalo, ne vem, »pripad«, in zmanjševalo »pripad«. Menim, da mora biti v ospredju človek in njegova pravica, torej človekova pravica, pri čemer vemo, da je Ustavno sodišče ključni varuh človekovih pravic [[znak za konec razprave]] in če kdo, potem mora Ustavno sodišče o teh pravicah tudi odločiti. Z vidika Ustave, izboljšanja pravne varnosti, ter zaupanja v sodno vejo in vladavino prava ocenjujem, da je ta sprememba Zakona o Ustavnem sodišču smiselna in potrebna, saj se z njo na ustrezen način zaključujejo postopki, ki so sproženi in pri katerih se pričakuje odločitev najvišje inštance. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za pravosodje, zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora, gospodu Blažu Pavlinu. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem! Odbor za pravosodje je na 26. seji 5. maja 2021, kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Ustavnem sodišču, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložil poslanec Jože Tanko in je bil 4. februarja 2021 objavljen na spletnih straneh Državnega zbora. Odbor je bil predhodno seznanjen z mnenje Zakonodajno-pravne službe in mnenjem Državnega sveta. V poslovniškem roku je amandma vložil poslanec Jože Tanko, k 2. členu. Dne 5. maja 2021 so bili s strani poslanca Jožeta Tanka vloženi predlogi za amandmaje odbora k 1., 2. in 3. členu. Predlagatelj, poslanec Jože Tanko, je v dopolnilni obrazložitvi členov predloga zakona predstavil predlagane rešitve predloga zakona. Med drugim je omenil, da se posameznikom, ki vložijo pobudo za oceno ustavnosti in zakonitosti, zaradi dolgotrajnosti presoje Ustavnega sodišča Republike Slovenije, tekom postopka lahko spremeni njihov status, zato Ustavno sodišče v posameznih primerih, ko ugotovi, da njihov pravni interes ne obstaja več, njihovo pobudo zavrže. Povedal je, da Ustavno sodišče ob vložitvi pobude preveri obstoj pravnega interesa vlagatelja pobude, ter ali pobuda predstavlja pomembno pravno vprašanje. Po izvedenem poskusu pobude pa se začne postopek odločanja o pobudi, ki lahko traja tudi več let. Poudaril je, da se s predlogom zakona predlaga, da bi moralo Ustavno sodišče odločati o pobudah tudi v primerih, če se tekom postopka ugotovi, da ni več podanega pravnega interesa pobudnika. Predlog zakona tudi predvideva, da Ustavno sodišče pozove pobudnika na dopolnitev pobude, če je le ta pomanjkljiva. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe, Damjana Mlakar je v predstavitvi pisnega mnenja povedala, da je Zakonodajno-pravna služba predlog zakona proučila z vidika svojih pristojnosti, ter nato podrobneje predstavila pripombe Zakonodajno-pravne službe. Med drugim je predstavila pomen pravnega interesa, dejala, da je pravni interes procesna predpostavka, ki mora veljati v vseh fazah postopka, tudi ob odločanju, ter omenila, da mora biti pravno varstvo učinkovito in da predlagana ureditev posega v sam koncept pravnega interesa. V razpravi sta koalicijska poslanca dejala, da predlog zakona podpirata. Med drugim je bilo omenjeno, da ima Ustavno sodišče pomembno vlogo, saj odloča tudi o zaščiti človekovih pravic in temeljnih svoboščin posameznikov. Dotaknila sta se tudi ustavnega reda, delovanje Ustavnega sodišča, postopka odločanja o vloženih pobudah, obstoja pravnega interesa in pomembnosti pravnega vprašanja, dolgotrajnosti postopkov na Ustavnem sodišču ter možnosti zlorab in zavrženja pobud, zaradi izgube pravnega interesa. Opozicijski poslanec je podal kritiko glede postopka obravnave predloga zakona in dodeljevanja Vlade ter poudaril, da je treba Ustavno sodišče spoštovati. Predlagatelj je na koncu podal dodatna pojasnila med drugim se je odzval na stališče Zakonodajno-pravne službe in dejal, da predlog zakona ne posega v ustavno določbo prav tako ne posega v odločanje Ustavnega sodišča o obstoju pravnega interesa in pomembnosti pravnega vprašanja ob vložitvi pobude. Odbor ni glasovalo o amandmaju poslanca Jožeta Tanka k 2. členu predloga zakona, saj ga je predlagatelj umaknil je pa sprejel amandmaje odbora k 1., 2. in k 3. členu ter glasoval o vseh členih predloga skupaj in jih soglasno sprejet. Glede na sprejete amandmaje je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo gospod Dušan Šiško predstavil bo stališče Poslanske skupine SNS. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovani! Rešitve, ki jih zasleduje predlagatelj se nam zdijo dobre. Predlagatelj želi, da ne bi bilo pobudniku več treba izkazovati pravnega interesa za postopek pred Ustavnim sodiščem ves čas, ko traja ta postopek temveč le ob vložitvi pobude. Ustava v 127. členu določa, da je najvišje sodišče v državi Vrhovno sodišče. Res je, da je treba v vseh sodnih postopkih zagotoviti splošno procesno predpostavko in sicer, da obstoji pravni interes ves čas trajanja postopka. Menimo, da se tovrstna zahteva izčrpa do Vrhovnega sodišča. Ustavno sodišče pa je najvišji organ sodne veje oblasti za varstvo ustavnosti in zakonitosti ter človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Kadar poteka postopek pred Ustavnim sodiščem se strinjamo s predlagateljem, da je dovolj, da obstoji pravni interes za vodenje postopka zgolj ob vložitvi. Gre za milejše pogoje kot v drugih primerih. Argumenti, da bi bilo, zaradi tega Ustavno sodišče preobremenjeno niso vzdržni, saj je treba vsakemu pobudniku omogočiti, da se o njegovem problemu izreče Ustavno sodišče, če gre za materijo, o kateri sme odločati. S predlagano spremembo menimo, da se zasleduje interes do dostopnosti do Ustavnega sodišča in do transparentnega poslovanja le-tega. Preprosto povedano Ustavno sodišče naj opravlja svojo nalogo in odloča o stvareh, za katero je pristojno, saj bo s tovrstnim delovanjem bogatilo sodno prakso. V Slovenski nacionalni stranki se strinjamo s Predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Ustavnem sodišču tako, da ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branko Grims bo predstavil stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav. Slovenija je pravna in socialna država pravi 2. člen slovenske Ustave. To seveda pomeni v okviru pravne države vsakomur v celoti pripada pravica do sodnega varstva ta pravica je celovita. V Sloveniji izvršujejo sodišča kot samostojna veja oblasti in seveda, ko gre za človekove pravice Ustavno sodišče, zato je vloga Ustavnega sodišča v slovenskem pravnem redu izjemno pomembna. Ureditev, ki jo trenutno imamo se je v praksi izkazala za pomanjkljivo. Kaj omogoča? Da vsaka zadeva, ki pride na Ustavno sodišče preživi oziroma mora preživeti rigorozni pregled, in sicer preverjanje v dveh stopnja. Prvi pravnega interesa predlagatelja in potem ali gre ta relevantno, to se pravi za pomembno pravno vprašanje, samo v tem primeru, da sta izpolnjena oba pogoja Ustavno sodišče predmet sprejem v obravnavo, sicer ba zavrže že na začetku postopka. V praksi se je pa potem izkazalo, da je prihajalo do stranpoti, in sicer na ta način, da so se postopki v nekaterih primerih vlekih nesorazmerno dolgo, Ustavno sodišče je sam svoj gospodar, samo določa roke, samo določa postopke, zaporedja, skratka avtonomnost Ustavnega sodišča je maksimalno zagotovljena, razen v izjemnih primerih, ki jih določa sama Ustava in pa zakoni, ki urejajo to področje. Vendar potem je prihajalo do tega, da se je zaradi dolžine postopka nekje vmes ob ponovnem preverjanju ugotovilo, da zdaj pa ne obstaja več pravni interes in zadevo se je potem zavrglo. Kaj to v praksi pomeni? To pomeni, da neko relevantno, pomembno pravno vprašanje, kajti tudi ta preizkus je že na začetku zadeva morala preživeti, ni doživelo ustreznega odgovora na Ustavnem sodišču, ker je Ustavno sodišče, kot sem poudaril na začetku slovenskem pravnem redu najvišji branik človekovih pravic, to pomeni, da je očitno iz nekega procesnega razloga nekomu bila odvzeta možnost, da bi imel dostop do učinkovitega dejanskega pravnega varstva svoje človekove pravice. To ni dobro in ne ustreza ustavnim normi kot je zapisana v 2. členu slovenske Ustave. Zaradi tega je to treba popraviti, da ko enkrat zadeva prestane pozitivno oba nivoja preverjanja, to se pravi, da se dokaže pravni interes in da se ugotovi, da gre za relevantno pomembno pravno vprašanje, mora priti potem tudi do končne odločitve. Tako predlog je pred mani in v SDS ga bomo v celoti podprli. Še en razlog je, da upam, da bo imeli enotno podporo vseh, tako kot je to [[nerazumljivo]]na odbor. Poglejte, nedavno smo že spremenili zakon, ki ureja postopek pred Ustavnim sodiščem, in sicer v tistem delu, ki zadeva poslance. Tudi tam je bila podobna zgodba, da je prišlo do dolgega postopka, vmes se je spremenil mandat in nekdo od poslancev ali pa več njih ni bilo ponovno izvoljenih in ni več imelo potem pod zadevo v tistem trenutku, ko se je ponovno preverjalo, zadostnega števila podpisov, čeprav prvotno jih je bilo 30 ali pa več pod zahtevo in si je potem zahtevo zavrnil. Zdaj smo to uredili, tega ni več, če se enkrat zahteva vloži, mora o njej biti tudi dokončno odločeno, tak zakon je bil v Državnem zboru že sprejet in v tem mandatu tudi objavljen in velja. Se pravi bi bilo izredno slabo sporočilo, če bi za poslance to uredili, za ostale državljane pa ne, kajti zadeva je tukaj popolnoma enaka oziroma enakovredna samo z drugega zornega kota, v danem primeru gre za zahtevo poslancev na osnovi Ustave, v drugem primeru gre za uveljavljanje človekovih pravic posameznika pred Ustavnim sodiščem zopet na osnovi Ustave in pa z ustreznimi procesnimi pogoji. Zaradi tega je po naši oceni nujno, da se ta novela sprejeme in da se vseeno zagotovi res dosledno spoštovanje 2. člena slovenske Ustave in dosledno spoštovanje načela, da je vsakomur v razumnem roku dopustna in dovoljeno in predvsem omogočena oblika pravnega varstva zlasti, ko gre za občutljivo področje zaščite človekovih pravic, kjer je zadnja instanca najvišja instanca v Republiki Sloveniji prav Ustavno sodišče. V SDS bomo zato predlog zakona v celoti podprli.
Hvala lepa. Gospod Rudi Medved bo predstavil stališče Poslanske skupine LMŠ. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovane in spoštovani! Ustavnosodno varstvo ima v vsaki pravni in demokratični državi izredno pomemben položaj. Dostop državljank in državljanov do Ustavnega sodišča predstavlja ključen branik njihovih človekovih pravic in temeljnih svoboščin. Zato je vsakršno zakonsko urejanje ustavnega sodstva izjemnega pomena. Predlog zakona, ki je pred nami, izpostavlja pomembno pravno procesno vprašanje, ki bo imelo velik vpliv na obravnavo pobud za presojo ustavnosti in zakonitosti in posledično na delo Ustavnega sodišča. Slednje si že več let prizadeva, da bi zakonodajalec sprejel rešitev, v skladu s katero bi ustavni sodniki sami odločali, katere zadeve se jim zdijo bistvene, in bi jih sprejeli v vsebinsko obravnavo. Na ta način bi zmanjšali pripad zadev in posledično hitreje odločali. Seveda tudi takšna rešitev odpira posamezne strokovne pomisleke, ki bi jih bilo treba nasloviti. A ker do takšnih zakonodajnih sprememb še ni prišlo, smo v zadnjih letih s strani Ustavnega sodišča pogosto priče restriktivni razlagi pravnega interesa. Tudi pri pobudah, ki sicer naslavljajo pomembna družbena vprašanja, pa se zaradi posameznih nebistvenih procesnih pomanjkljivosti ne sprejmejo v obravnavo. V Listi Marjana Šarca menimo, da je treba najti ustrezno ravnovesje med dostopnostjo ustavnopravnega varstva in obremenitvijo sodišča. Zato na nek način pozdravljamo razpravo o možnih rešitvah na tem področju, vendar ne na podlagi predlogov enega poslanca, ki so nastali brez sodelovanja strokovnih deležnikov. Do zakona se formalno ni opredelila niti Vlada, ni se opredelilo pristojno ministrstvo. Mogoče je razlog v tem, da predlog zakona vsebuje številne sporne rešitve, na kar je v svojem mnenju opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba in zapisala, da predlog zakona vsebuje zelo pomanjkljive obrazložitve predlaganih rešitev; da uvaja rešitev, ki predstavlja odstop od splošnega koncepta pravnega interesa in od sistemsko procesne ureditve, ki velja v vseh drugih sodnih in pravdnih postopkih; da je v neskladju z ustavo, saj briše zakonske razlike med upravičenimi vlagatelji in vsakršnimi pobudniki; da ureja zadeve, ki jih na ustrezen način rešuje že obstoječa zakonodaja, in da bi tovrstna ureditev še podaljšala odločanje Ustavnega sodišča, kar bi se izrazilo tudi v kršitvi pravice do sojenja v razumnem roku. Torej, več kot očitno je, da tako pravno pomanjkljiv in ustavno neskladen zakon ni primeren za resno obravnavo, kaj šele za sprejetje. Prav tako je evidentno, da predlagatelj z vloženimi amandmaji na pristojnem odboru ni odpravil ključnih pravnih pomislekov. Če je težava v dolgotrajnem reševanju zadev na Ustavnem sodišču, smo v Listi Marjana Šarca mnenja, da je najprej treba sprejeti ukrepe, ki bodo sodišče finančno in kadrovsko okrepili. Šele nato se lahko lotimo iskanja rešitev za spremembe na področju ustavnopravnega postopka, vendar ne brez poglobljene strokovne razprave vseh relevantnih deležnikov. V Listi Marjana Šarca zato predloga zakona ne bomo podprli.
Hvala lepa. Mag. Meira Hot bo predstavila stališče Poslanske skupine SD.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Ustavnem sodišču brez vsakršnih utemeljenih, kaj šele strokovnih argumentov temeljito posega v institut pravnega interesa. Ustava Republike Slovenije namreč določa, da lahko pobudo na Ustavno sodišče vloži vsakdo, če izkaže svoj pravni interes. V upravni naravi pravnega interesa kot procesne predpostavke pa je, da mora biti izpolnjen ves čas postopka. Po predlogu zakona, ki je danes pred nami pa se ta pravni interes zahteva zgolj takrat, ko se pobuda sprejme v obravnavo. Če bo interes pobudnika kasneje prenehal bo sodišče moralo o taki pobudi kljub temu odločiti in ne več zavreči pobude kot jo je do sedaj. Prav tako bo moralo Ustavno sodišče pobudnika pozvati k dopolnitvi pravnega interesa, če ga ta ne bo utemeljil z ustreznimi listinami. Socialni demokrati smo prepričani, da so predlagane spremembe na ustavne in nestrokovne ter da na eni strani spodkopavajo avtonomnost, samostojnost Ustavnega sodišča na drugi strani pa bodo Ustavno sodišče le še dodatno obremenile, kar bo vplivalo tudi na učinkovitost njegovega delovanja. Namen ustavne zahteve je po izkazanem pravnem interesu je namreč preprečiti sprožanje postopkov zoper predpise, ki posamezniku sploh ne zadevajo oziroma jih ne zadevajo neposredno in konkretno. Cilje takšne ureditve je tako preprečiti nevzdržno obremenitev Ustavnega sodišča. Ustavno sodišče pa je v zadnjih letih samo že večkrat poudarilo, da je preobremenjeno. Enako ugotavlja tudi Evropska komisija v poročilu o stanju pravne države za leto 2020, ki pravi, da se zaradi povečanja števila ustavnih pritožb za ostanek na Ustavnem sodišču še naprej povečuje. postopki pa so vse daljši. Tudi Zakonodajno-pravna služba je v svojem mnenju opozorila, da bo po novem pobuda tako dobila značaj akcija Popularis in da se ta koncept razlikuje s konceptom zahteve pravnega interesa, ki je določeno v naši Ustavi. Določba pravnega interesa namreč ščiti Ustavno sodišče pred zasutostjo s pobudami. Predlagana ureditev pa predstavlja tudi odstop od sistemske procesne ureditve, ki velja v vseh sodnih in drugih pravnih postopkih, po katerih je pravni interes absolutna procesna predpostavka, ki mora biti podana ves čas postopka. Predlagatelj tako ni izkazal nobenih utemeljenih razlogov za takšne spremembe niti ni opravil nobenih primerjalnih analiz in ne pogovorov s strokovno javnostjo. Seveda se Socialni demokrati strinjamo, da je razprava o sodstvu in pravosodju potrebna in koristna, vendar naj bo ta razprava spoštljiva in objektivna. Rezultat te razprave pa naj bo priprava sistemskih sprememb tam, kjer so potrebne skupaj z deležniki, ki imajo znanje in imajo podatke, da pripravijo take spremembe, ki bodo koristne. Socialni demokrati predloga zakona ne bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levice bo predstavila gospa Nataša Sukič. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav! Pred nami je rokohitrski poizkus poslanca vladajoče koalicije, da se malo pristriže peruti Ustavnemu sodišču. Trenutna Vlada spoštuje odločitve Ustavnega sodišča, ko ji ustreza, ko pa so odločitve Ustavnega sodišča v nasprotju z njenimi pričakovanji pa kot po pravilu sledi sovražna retorika sledijo diskreditacije. Vlada je že nekaj časa nezadovoljna s tem kako Ustavno sodišče presoja pravni interes pobudnikov. To vprašanje je še pomembnejše v času, ko zaradi spornih vladnih ukrepov na Ustavno sodišče dežujejo pobude za presojo njihove ustavnosti. Po mnenju Vlade in njenih dvornih pravnikov ustavno sodišče preširoko razume koncept pravnega interesa, zato je pred nami poizkus [[nerazumljivo]]določila obveznega poziva Ustavnega sodišča glede dokazil za utemeljitev pravnega interesa s tem se oži polje presoje in razlage pojma pravni interes ter Ustavnemu sodišču jemlje ustrezno avtonomijo glede reguliranja vprašanj postopka. Število pobud, ki jih sprožajo nepremišljeni vladni ukrepi kažejo, da mora Ustavno sodišče to avtonomijo pri uporabi postopkov in presoji čim bolj ohraniti in ne obratno. To je tudi edini način, da ustrezno zavarujemo in varujemo človekove pravice. Dejstvo je, da ta Vlada deluje mimo demokratičnih standardov in brez kančka slabe vesti, tepta ustavna načela in pravice in to namerno. Ko predstavnike Vlade opozorimo, da policisti kršijo zakon, nas napotijo na sodno varstvo. Ko opozorimo na ustavno sporne predpise, nas napotijo na Ustavno sodišče. In ko pride do številnih pobud in zahtev za presojo ustavnosti na ustavnem sodišču, se Vlada in koalicijski poslanci zgražajo, da Ustavno sodišče ne deluje dovolj hitro, in da se uboga Vlada ne more učinkovito spopadati z epidemijo COVID-19, za to koaliciji tipično prelaganje odgovornosti. Zdaj bi predlagatelji radi spremenili zakon tako, da bi moralo Ustavno sodišče do konca obravnavati vse pobude tudi v primeru ko pobudnik ne bi več imel pravnega interesa, to pomeni povečan obseg dela ustavnega sodišča, Vlada pa ves čas toži, da je Ustavno sodišče prepočasno. Povsem shizofreno, saj z nalaganjem dodatnega dela Ustavnemu sodišču njegove dela zagotovo ne bomo pospešili. Sklenemo lahko, da je predlog zakona slab, nepotreben in škodljiv. Napisan je amatersko s pomočjo prišepetovalcev. Njegov edini namen je otežiti dostop pobudnikov za oceno ustavnosti in zakonitosti predpisov in splošnih aktov za izvrševanje javnih pooblastil. Vemo tudi zakaj se trenutna Vlada tako zelo boji presoje ustavnosti in njenih ukrepov, saj so ti ves čas na meji ustavno dopustnega, zato bomo v Levici glasovali proti predlogu zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Blaž Pavlin bo predstavil stališče Poslanske skupine NSi. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane kolegice in kolegi! Pobuda za oceno ustavnosti oziroma zakonitosti je poseben institut našega ustavnopravnega reda. Omogoča nadzor skladnosti zakonov z Ustavo ter tudi podzakonskih aktov z zakoni in Ustavo. Odločitev Ustavnega sodišča pri oceni ustavnosti neposredno vpliva na vse, saj imajo odločbe Ustavnega sodišča v teh primerih tako imenovani učinek »erga omnes«, kar pomeni, da učinkujejo za vse. Narava odločitve o morebitni neustavnosti ali celo razveljavitvi zakonov in drugih predpisov je za vse državljane in državljanke tako pomembna, da velja pri njenem urejanju razmisliti o načinu ugotavljanja pravnega interesa. Po obstoječi ureditvi Ustavno sodišče denimo o neustavnosti nekega zakona ne bo odločalo zgolj zato, ker je pravni interes po vložitvi ocene ustavnosti odpadel, čeprav bi ta odločitev imela velik vpliv na veliko število ljudi in ne le zgolj na vlagatelja. Novela zakona to spreminja na način, da tudi v takih primerih zadostuje, da je izkazan pravni interes samo ob vložitvi pobude. Novela prinaša tudi do vlagatelja pobude bolj prijazno ureditev v primeru, da je treba njeno vsebino dopolniti. V primeru, ko pobudnik po mnenju Ustavnega sodišča ne predloži ustreznih listin, po noveli Ustavno sodišče pobudnika pozove k njeni dopolnitvi. Pobudnik tako lahko naknadno dopolni pobudo z dodatnimi listinami pred končnim odločanjem Ustavnega sodišča in se s tem izogne položaju, ko Ustavno sodišče oceni, da listine niso ustrezne ter za to pobudo zavrže. V poslanski skupini NSi ocenjujemo, da gre pri pobudi za oceno ustavnosti za poseben institut s širšim vplivom na vsebino predpisov, ki poleg tega omogoča tudi zagotavljanje dejanske moči slovenske Ustave v zakonih in ostalih predpisih. Zaradi navedenega bomo novelo Zakona o ustavnem sodišču podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SAB bi moralo biti naslednje, pa ne vidim nobenega predstavnika, tako da dajem naprej besedo gospodu Francu Jurši, predstavil bo stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo Še enkrat vsem lep pozdrav! Največji organ sodne oblasti, ki skrbi in bdi nad ustavnostjo in zakonitostjo ter nad spoštovanjem človekovih pravic in temeljnih svoboščin, je Ustavno sodišče. Ključna pristojnost tega visokega organa je presoja ustavnosti zakonov in drugih aktov, ki jih sprejmemo v Državnem zboru, ter presoja ustavnosti in zakonitosti predpisov izvršne veje oblasti, tudi lokalnih skupnosti. V marcu 2020 smo v Državnem zboru soglasno sprejeli novelo zakona, s katerim smo omogočili doslednost izvajanja pravice poslancev do zahtevanja presoje ustavnosti Ustavnega sodišča za posamezni zakonodajni akt, pri čemer bodo postopki pred Ustavnim sodiščem izpeljani do konca, ne glede na spremembo ob številu podpisnikov v času trajanja postopka, kakor tudi v primeru prenehanja mandatne dobe Državnega zbora. Do sprejetja te novele je namreč Ustavno sodišče zavračalo zahteve, če se je le eden od podpisnikov spremenil, na primer, ni več bil izvoljen kot poslanec. Tokrat imamo pred seboj novelo, katere namen je v postopku pred Ustavnim sodiščem dolžnost izkazati pravni interes le ob podaji pobude za začetek postopka. Sedaj veljavna ureditev namreč določa obveznost izkazanega pravnega interesa tekom celotnega postopka, na kar pa po uradni dolžnosti pazi samo Ustavno sodišče. Če pravnega interesa ni izkazanega, Ustavno sodišče pobudo zavrže, brez da bi se vsebinsko opredelilo do izpostavljene tematike. V Poslanski skupini Desus povsem razumemo intenco predlagatelja, argumentirano pa je tudi stališče Ministrstva za pravosodje, ki se je do predloga opredelilo negativno. Pri tem je ministrstvo izpostavilo učinkovanje ustavnih določil, vloženih na podlagi pobud posameznikov, zgolj na predlagatelja pobude in ne na splošno, ter na problematiko tistih pobud, ki se opirajo na zakonska določila, ki ne veljajo več, bodisi so bila spremenjena in bi tako odločanje bilo povsem nesmiselno ter po nepotrebnem obremenjevalo Ustavno sodišče samo. V naši poslanski skupini obžalujemo, da tekom zakonodajnega postopka nismo pridobili mnenja samega Ustavnega sodišča. Bi pa želeli na tem mestu dodatno opozoriti še na en vidik, kaj pomeni sprejetje takšnega predloga, torej neobveznost izkazanega pravnega interesa. V drugih postopkih, kjer je ravno tako zakonsko določeno vodenje postopka zgolj ob predpostavki izkazanega pravnega interesa strank v postopku. Na podlagi navedenega bomo poslanci naše poslanske skupine glede predlaganih sprememb glasovali po svoji vesti.
Hvala lepa. Še kot zadnja bo stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev predstavila gospa Janja Sluga.
V Poslanski skupini nepovezanih poslancev novele Zakona o Ustavnem sodišču, ki jo je letos februarja v zakonodajni postopek vložil poslanec Tanko, ne bomo podprli. Gre za isto novelo, ki jo je že lani novembra želela vložiti Poslanska skupina SDS, a smo temu takrat še kot člani SMC v vlogi koalicijskih partnerjev nasprotovali. Novembra lani sta noveli z isto vsebino nasprotovala tudi preostala koalicijska partnerja, Nova Slovenija in Desus. Nato se je SDS odločila za novo taktiko - počakala je nekaj mesecev, namesto poslanske skupine pa jo je zdaj vložil zgolj poslanec Tanko. Kot veste, to ni prva novela Zakona o Ustavnem sodišču, ki jo je v tem mandatu pripravila SDS. Marca lani je Državni zbor brez glasu proti sprejel predlog zakona, na podlagi katerega se postopek ocene ustavnosti in zakonitosti, začet na zahtevo tretjine poslancev, nadaljuje, ne glede na morebitno prenehanje mandata katerega od poslancev, ki so podpisali zahtevo. Predlog je podprlo kar 88 poslank in poslancev. Takrat je namreč šlo za odločitev, ki temelji na temeljnem ustavnem načelu delitve oblasti in možnosti zakonodajne veje oblasti oziroma opozicije v njej, da zahteva ustavno presojo predpisov, za katere meni, da so v nasprotju z Ustavo. Tokrat je namen predlagateljev popolnoma drugačen. Predlagane rešitve bi po naši oceni ošibile učinkovitost dela Ustavnega sodišča in dosegle ravno nasproten učinek. Pravni interes je namreč filter pripada zadev o katerih mora odločati Ustavno sodišče. In če ta filter odpravimo oziroma ga na široko razpremo, bo moralo Ustavno sodišče, ki je že danes preobremenjeno, odločati še o več zadevah, ki glede na pomanjkanje pravnega interesa posameznika morebiti sploh ne zadevajo oziroma mu ne kratijo njegovih temeljnih pravic in svoboščin. Taktika predlagateljev je naslednja. Če želite paralizirati Ustavno sodišče, ga čim bolj obremenite z novimi procesnimi zahtevami in s trivialnimi zadevami. Na to opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, ki je v svojem mnenju jasno zapisala: namen zahteve po izkazanem pravnem interesu je preprečiti sprožanje postopkov zoper predpise, ki posameznikov sploh ne zadevajo oziroma jih ne zadevajo neposredno in konkretno. Cilj takšne ureditev pa je preprečiti pretirano obremenitev ustavnega sodišča, do katere bi prišlo, če bi lahko vsak brez konkretne povezave z lastnim pravnim položajem sprožil postopek meritornega odločanja. Pravni interes je vzvod, ki abstraktno kontrolo ustavnosti približuje individualni kontroli. S tem se tudi zagotavlja, da Ustavno sodišče lahko učinkovito opravlja svojo vlogo varuha ustavne demokracije in človekovih pravic in zagotavlja odločanje v razumnem roku v primerih, ko je odločitev Ustavnega sodišča z vidika njegove vloge in položaja v ustavnem sistemu nujno potrebna. Poleg tega kar pravi ZPS želimo opozoriti, da ureditev glede pravnega interesa za vložitev pobude za oceno ustavnosti in zakonitosti predpisov in splošnih aktov velja že od leta 1994 in ga v 27-ih letih ni poskušala spremeniti nobena vlada, koalicija, pa tudi ne opozicija. Poleg tega ta ureditev temelji na 162. členu Ustave, ki istočasno ureja predlagatelje, tiste, ki imajo poseben položaj kot so tretjina poslancev, varuh človekovih pravic in drugi, na drugi strani pa so posamezni državljani in pravne osebe. Za te pa Ustava določa, da mora v času odločanja Ustavnega sodišča obstajati pravni interes, kar je bilo z namenom vpisano v Ustavo leta 1991. Res je, da Ustavno sodišče ni del rednega sodstva in da je postopek pred njim drugačen, a hkrati opozarjamo, da mora biti pravni interes podan ves čas sodnega postopka pred vsakim sodiščem, ne le ustavnim. Tisti, ki berete poročila o delu Ustavnega sodišča, veste, da je to že danes preobremenjeno. Na preobremenjenost opozarja tako predsednik Ustavnega sodišča pa tudi bivši ustavni sodniki kot je na primer dr. Petrič, dr. Ribičič in še mnogi drugi. Do predloga zakona se Vlada niti ni opredelila. Zakaj? Zato, ker je Ministrstvo za pravosodje za odločanje na Vladi pripravilo negativno mnenje, SDS oziroma predsednik Vlade pa je to preprečil. Zato bo današnje odločanje o predlogu zakona tudi neke vrste test za koalicijski stranki Novo Slovenijo in SMC. Glasovanje bo pokazalo ali SMC še stoji za svojo ministrico za pravosodje, za Novo Slovenijo pa ali je načelna stranka in stoji za svojo odločitvijo iz lanskega novembra ali pa z SDS trguje po načelu daj dam.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, torej pol ure po zaključeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 2. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O REŠEVANJU IN PRISILNEM PRENEHANJU BANK. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada, zato za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade, mag. Petru Ješovniku, državnemu sekretarju. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Leta 2016 je bil za prenos evropske direktive o vzpostavitvi okvirja za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij sprejet nov zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank. Ta direktiva je del celovite reforme Evropske unije bančnega sektorja, kateri neposredni povod je bila svetovna finančna kriza iz obdobja 2018-2013, ki je močno prizadela tudi Evropsko unijo. Z reformo se je pričela vzpostavitev bančne unije, ki temelji na treh stebrih, na enotnem mehanizmu nadzora, na enotnem mehanizmu za reševanje in na enotnem sistemu jamstva za vloge. Med tem, ko sta prava dva stebra bančne unije že vzpostavljena in delujeta že nekaj let, pogajanja o vzpostavitvi tretjega stebra bančne unije še potekajo. Za učinkovito in dosledno delovanje enotnega mehanizma za reševanje v letu 2015 je začel delovati enotni odbor za reševanje kot neodvisna agencija Evropske unije. Enotni odbor za reševanje tako neposredno odloča o shemah reševanja sistemsko pomembnih bank, ki se znajdejo v težavah, kar vključuje tudi odločitev o uporabi instrumentov za reševanje in sredstev enotnega sklada za reševanje. Za financiranje ukrepov za reševanje bank je že vzpostavljen enotni sklad za reševanje bank katerega letni prispevek plačujejo vse banke, ki imajo sedež v državah članicah Evropske unije, ki so hkrati tudi članice bančne unije. Do leta 2024 bo sklad za reševanje bank razpolagal s ciljno vrednostjo v višini 1 % točke vsote vseh zajamčenih vlog pri bankah, kar po sedanjih podatkih pomeni približno 70 milijard evrov. Celovito reforme upravne ureditve bančnega sektorja v Evropski uniji se je uveljavilo tudi novo načelo glede reševanja bank in sicer se banke rešujejo s sredstvi delničarjev in upnikov bank, s tem pa se zaščitijo davkoplačevalci, ki bi v nasprotnem primeru morali prispevati potrebna sredstva za kritje izgub bank. Poleg tega dodatna sredstva za kritje izgub bank, ki kljub prispevku delničarjev in upnikov banke ostajajo nepokrita, prispevajo druge banke posredno preko plačevanja prispevkov v enotni sklad za reševanje. Načelo reševanja bank je s sredstvi njenih delničarjev in upnikov, se zagotavlja z zahtevo, da mora banka stalno zagotavljati minimalni obseg kapitala in kvalificiranih obveznosti, ki se posamezni banki določi v višini, ki zadostuje za pokrivanje celotne izgube za katero se pričakuje, da jo bo utrpela banka in za dokapitalizacijo banke v postopku reševanja v obsegu, ki zagotavlja, da banka lahko še naprej izpolnjuje pogoje za pridobitev dovoljenja za opravljanje bančnih storitev v skladu z zakonom, ki ureja bančništvo. Za navedeno zahtevo se je uveljavil izraz MRLE zahteva, kar v slovenščini pomeni »minimalna zahteva za kapital in kvalificirane obveznosti«. Poleg MRLE zahteve, ki velja za banke s sedežen na območju Evropske unije, je bila na mednarodni ravni v novembru 2015 v okviru odbora za finančno stabilnost sprejeta podobna zahteva glede skupne sposobnosti pokrivanja izgub, ki velja le za globalno sistemsko pomembne banke. Tudi ta zahteva določa, da morajo globalno sistemsko pomembne banke v vsakem trenutku razpolagati z zadostnimi kvalificiranimi obveznostmi, ki bodo v primeru večjih finančnih težav banke zadoščale za kritje izgub oziroma njeno dokapitalizacijo. Za to zahtevo se je uveljavil izraz TLAC zahteva, kar v slovenščini pomeni »sposobnost pokrivanja izgub banke«. Ker so med globalno sistemsko pomembnimi bankami za katere velja TLAC zahteva, tudi čezmejne bančne skupine s sedežem na območju Evropske unije, za katere hkrati velja tudi MRLE zahteva, se je evropska komisija ob sprejetju TLAC zahteve zavezala, da bo predlagala spremembo bančnih predpisov na način, da se zagotovi skladnost MRLE zahteve za mednarodno TLCA zahtevo. Spremembe so bile sprejete z direktivo EU 2019/879 o spremembi direktive EU2014/59, glede sposobnosti kreditnih institucij investicijskih podjetij za pokrivanje izgub in dokapitalizacijo. S predlaganim zakonom se torej določbi direktive EU2019/879 prenesejo v nacionalni pravni red, pri tem se že uveljavljena pravila in načela reševanja iz obstoječega zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank v ničemer ne spreminjajo, so pa del predloga novega zakona, saj zaradi nomotehničnih pravil priprava sprememb in dopolnitev obstoječega zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank ni bila primerna oziroma ustrezna. S predlaganim zakonom se tudi v ničemer ne spreminja pravna ureditev glede prisilnega prenehanja bank, ki se tudi ureja s tem zakonom. Predlagam, da dopolnjeni predlog zakona podprete. Predsednica hvala za pozornost.
Hvala lepa tudi vam. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance, zato za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku odbora gospodu Robertu Polnarju. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 58. nujni seji 15. maja letos kot matično delovno telo obravnaval Predlog Zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank, ki ga je Državnemu zboru v sprejem in obravnavo predložila Vlada po nujnem postopku. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile Poslanske skupine SDS, SMC in NSi in sicer k 27 členom predloga zakona. Državni sekretar z Ministrstva za finance je predstavil cilje in poglavitne rešitve predloga zakona ter ozadje celovite reforme bančnega sektorja v Evropski uniji. Povedal je, da se je z reformo uveljavilo novo načelo glede reševanja bank in sicer se banke rešujejo s sredstvi delničarjev in upnikov s tem pa se zaščitijo sredstva davkoplačevalcev. Poleg tega dodatna sredstva za kritje izgub bank, ki so kljub prispevkom delničarjev in upnikov banke ostala nepokrita prispevajo druge banke posredno preko vplačevanja prispevkov v enotni Sklad za reševanje. S predlaganim zakonom se v nacionalni pravni red prinašajo tudi določbe Direktive Sveta Evropske unije 2019/879. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je povedala, da je služba dala pisno mnenje, kjer je izpostavila predvsem jasnost in odločnost zakona ter pojasnila, da je večina pripomb z vloženimi amandmaji tudi upoštevana. Predstavnica Banke Slovenije je povedala, da je banka s strokovnimi nasveti tesno sodelovala z Ministrstvom za finance pri pripravi predloga zakona, poudarila pa je predvsem kompleksnost zakonske materije. Najpomembnejše pa je seveda uskladitev zakonske ureditve z določili oziroma z Direktivo Evropske unije glede okvira za reševanja bank. V razpravi je član odbora povzel, da gre za prenos direktive v slovenski pravni red ter, da je najpomembnejše, da morebitne izgube bank ne bodo več plačevane iz javnih sredstev se pravi iz državnih proračunov. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vseh 27 vloženih amandmajev in jih sprejel. V skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora je odbor glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji in ta dopolnjen predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvi dobi besedo mag. Marko Pogačnik. Predstavil bo stališče Poslanske skupine SDS. Izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog Zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank. Finančna kriza je po mnenju Mednarodnega denarnega sklada med letom 2007 in 2010 Evropskim bankam povzročilo izgubo v višini več kot tisoč milijard evrov oziroma 8 odstotkov BDP držav Evropske unije. Kot odgovor na hudo finančno krizo so se evrske države članice Evropske unije odločile za ustanovitev Bančne unije, ki temelji na treh stebrih: enotnem mehanizmu nadzora, enotnemu mehanizmu za reševanje in enotnemu sistemu jamstva za vloge. Prva dva mehanizma sta že vzpostavljena med tem, ko pogajanje za delovanje tretjega stebra še potekajo. Republika Slovenija je Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank sprejela leta 2016. Takrat sprejete rešitve glede na način reševanje in prenehanju bank pa se v predlogu zakona prenašajo in se ne spreminjajo. Spreminja se koncept reševanja in sicer na način, da se zaščiti davkoplačevalce, saj se bodo banke reševale s sredstvi njihovih delničarjev in upnikov. Za izvajanje nalog reševanja v Republiki Sloveniji bo pristojna Banka Slovenije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo Predlog zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavila Andreja Zabret.
Spoštovani! Glede obravnavanega Zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank je Kolegij predsednika Državnega zbora marca odločil, da se obravnava po nujnem postopku. Zakonodajna naglica pa očitno ni posledica kakega nujnega reševalnega primera v našem bančnem sistemu, pač pa Sloveniji grozi izdatna kazen, ker zamuja s prenosom ustrezne evropske direktive v svoj nacionalni pravni red. Evropska komisija je namreč Sloveniji 3. februarja 2021 že izdala uradni opomin zaradi nenotifikacije predpisov za prenos te direktive v naš pravni red. Zakon, ki je pred nami, vsebuje kar 294 členov in je nov zakon, zato se glede uvedbe nujnega postopka v Poslanski skupini LMŠ na kolegiju nismo strinjali, saj si je za pregled tako obširne zakonodaje bolje vzeti kak dan več. Tako nam tudi ni jasno, zakaj so na Ministrstvu za finance tako dolgo odlašali z vložitvijo v zakonodajni postopek. Zato nam danes grozi najvišji pavšalni znesek denarne kazni do 980 tisoč evrov ter možnost dnevne denarne kazni, pri čemer so se zneski gibali že tudi do 10 tisoč evrov dnevno. Po padcu zakonov, ki sta blokirala njegovo obravnavo, torej o Javni agenciji Republike Slovenije za trg, varnost prometa in potrošnike in Javni agenciji Republike Slovenije za finančne trge, se obravnava lahko končno začne. Predlog zakona v celoti ohranja cilje in načela, uporabljena pri pripravi obstoječega zakona, saj se način reševanja s predlaganim zakonom ne spreminja in se večina določb, ki so urejale reševanje bank, ohrani. Enako velja tudi za določbe, ki so urejale postopek prisilnega prenehanja banke, ki se v celoti prenesejo v predlagani zakon. S predlogom zakona se pristojnosti Banke Slovenije na področju reševanja bank bistveno ne spreminjajo. Glavna vsebina sprememb pa je vezana na določene kategorije instrumentov, ki jih izdajajo banke, ter na pogoje, pod katerimi se ti instrumenti priznavajo pri izpolnjevanju zahtev glede kapitala bank in priznavanja kvalificiranih obveznosti. Te zahteve postanejo pomembne v trenutku, ko se pojavijo težave bank ter razlogi za njihov morebiten propad in je treba s hitrimi in pravočasnimi ukrepi zagotoviti preživetje ključnih dejavnosti bank, zaščito deponentov in stabilnost bančnega sistema, navsezadnje tudi stabilnost javnih financ. Namen predloga zakona in cilji, ki jih zasleduje, torej ostajajo enaki – narediti vse, da se banke, ki se znajdejo v težavah, upravljajo urejeno in brez uporabe javnih sredstev, s čimer se prepreči širjenje negativnega vpliva na druge institucije kot tudi nas, državljanke in državljane. V LMŠ se strinjamo s tem, da se še naprej razvijajo instrumenti, ki omogočajo preventivno obravnavo bančne krize, zaščito finančne stabilnosti in zmanjšanje izpostavljenosti davkoplačevalskim izgubam, ki smo jim bili priče v preteklosti. Zato predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil dr. Franc Trček.
Spoštovani! Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank predstavlja temeljni insolvenčni in stečajni predpis bančnega sektorja. Je odziv na finančno-dolžniško krizo, določa način reševanja bank v težavah ter odgovornost lastnikov in obveznosti njihove udeležbe pri izgubah, ki jih ustvarijo banke. Bistvo te ureditve je poskrbeti, da bank v prihodnji krizi ne bi bilo treba reševati z državnimi intervencijami. Okvir za reševanje bank je torej vzpostavljen na evropski ravni, predvsem s tako imenovano Direktivo BRRD, ki je bila v praksi prvič uporabljena, še preden je bila uzakonjena, v letih 2013, 2014 pri sanaciji našega, slovenskega bančnega sistema. Torej, če kaj, bi to moral biti razlog, da spremembe in dopolnitve bančnih predpisov v Sloveniji sprejemamo s temeljitim premislekom, tudi če gre za uskladitve z na evropski ravni dopolnjenimi direktivami. Vlada je besedilo predloga zakona sprejela 24. februarja letos in ga v Državni zbor poslala po nujnem postopku, v svežnju s prav tako novim Zakonom o bančništvu. To je utemeljevala z rokom za prenos direktive, ki je potekla konec lanskega leta in opominom, ki ga je Sloveniji zaradi te zamude izrekla Evropska komisija. Vlada se je sklicevala na težko popravljive posledice in zahtevala nujni postopek. Vladajoča koalicija je tak postopek potrdila in s tem preprečila splošno razpravo o predlogu zakona, hkrati pa zagotovila postopkovno možnost nepreglednega dopolnjevanja zakona z amandmaji do samega konca postopka. Tako imenovan nujni postopek ne pomeni nujno hitrosti, pomeni pa lahko nepreglednost, površno razpravo, ter izključevanje javnosti z nje. Danes smo 27. maja, praksa Državnega zbora pa je že velikokrat dokazala, da tudi redni postopek lahko pomeni hitro obravnavo. Celo brez vsakega hitenja bi lahko po rednem postopku marca opravili morebitno splošno razpravo, najkasneje aprila pa bi obravnavali predloge na odborih in plenarni seji. Če bi se odrekli splošni razpravi, bi pridobili še kak teden, sprejeta zakona pa bi bila že v veljavi. Danes pa, 3 mesece in 3 dni po vložitvi, obravnavamo izjemno obsežen zakonski sveženj po nujnem postopku zaradi težko popravljivih posledic, kot pravi Vlada, ki naj bi nastale zaradi zamud, zaradi maksimalno enega milijona evrov kazni, ki bi ga Slovenija lahko plačala. Naj spomnimo, da smo na podlagi zakonov, ki jih Vlada zdaj nadomešča z novimi, sprejeli 5 milijard dodatnega javnega dolga, podržavili in prodali banke, da sta ta zakona podlaga za razlastitev tako imenovanih podrejencev, da smo zaradi posledic teh zakonov ustanovili DUTB, ki smo jo morali ob ustanovitvi podpreti z skoraj 2 milijardama javnih sredstev. Vladajoči si mažete oči in tudi ogled, z »kvazi« nujnim postopkom dveh kompleksno obsežnih zakonov, z izjemnimi posledicami na življenje in delo vseh nas. Kakšne so lahko te posledice, bi lahko pokazala javna obravnava in sodelovanje javnosti na sejah. Vse to so vladajoči preprečili z nujnim postopkom, pri čemer pa dobro vemo, da Evropske komisije ne zanima neka naša ihta, s katero sprejemamo predpise, temveč rok izvedbe, ki pa ga je ta tako zelo učinkovita Vlada že sama zamudila za skoraj 2 meseca. To ni primerna obravnava, to je le način dela te Vlade, ki sestavlja pakete zakonov in izsiljuje njihovo sprejemanje z zamudami, ki jih povzroča sama. Morebitne pomanjkljivosti v predpisih, ki bodo posledica nepopolne obravnave, očitno vladajočih ne zanimajo in napake se dogajajo. Sorodna ihta pri popravljanju meja volilnih okrajev je tako na primer odvzela volilno pravico 811 volilnim upravičencem. Koliko napak bi se lahko skrivalo v tem in v Predlogu Zakona o bančništvu, ki skupaj obsegata več kot 500 členov oziroma, če retorično ponovim, koliko napak se skriva v teh čez 500. členov? Odgovor na to bi dala poglobljena in demokratična obravnava, ki pa so jo vladajoči z zlorabo nujnega postopka preprečili. Iz navedenih razlogov v Poslanski skupini Socialnih demokratov Predloga novega zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank ne moremo podpreti. [[znak za konec razprave]] Hvala za besedo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavila Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo. Zakon prinaša nadgradnjo osnovnih stebrov evropske bančne unije in evropskih pravil za reševanje bank. Ključna so predvsem nova pravila sanacije bank po principu »buy in« [[?]] , kar pomeni, da izgube bank primarno pokrivajo lastniki in upniki, ki je nadomestil princip »buy out«, kar pomeni, da izgube bank primarno krijejo države. Glede na izkušnje dolžniške krize v letu 2012 in aktualne krize, postaja vse bolj jasno, da evropska monetarna unija ne more financirati brez bančne unije zavarovalno shemo za bančne depozite, fiskalne unije s skupnim proračunom in transferne unije, ki bi zagotavljala transferje za investicije v periferne članice Evropske unije. Kljub temu na ravni izvajanja bančne unije ni videti bistvenega napredka, poleg tega pa dosedanja prizadevanja pri ustanavljanju bančne unije prinašajo številne pasti, ki jih je treba kritično reflektirati. Osnovni namen bančne unije je bil prekiniti vez med državami članicami in njihovimi domačimi bankami. Pozitivna plat tega procesa je, da so države članice s tem do neke mere razbremenjene stroškov saniranja bančnih kriz, negativna plat pa je ta, da države izgubljajo vsakršen nadzor nad lastnimi bančnimi sektorji, ki v vse večji meri prehajajo v last zasebnega kapitala, kar se na žalost dogaja tudi v Sloveniji. Osnovni problem je v tem, da je bil na ravni EU dosledno vzpostavljen zgolj en steber bančne unije, to je enotni mehanizem nadzora, ki je prispeval k centralizaciji nadzora nad evropskimi bankami s strani ECB. Vzpostavljen je bil tudi drugi steber tako imenovani enotni sklad za reševanje bank, ki pa je zgolj brezzobi tiger. Sklad trenutno razpolaga s sredstvi v višini 37,6 milijard evrov, kar je občutno premalo. Po ocenah mednarodnega denarnega sklada so izgube, ki so jih Evropske banke utrpele v zadnji krizi, znašale 1000 milijard evrov. S sredstvi sklada zato očitno ne bo mogoče sanirati resne bančne krize na ravni Evropske unije. Sklad je zamišljen le kot pomoč državam članicam v skrajni sili. Države bodo tako mogle še naprej nositi levji delež izgub bančnega sektorja nad katerim bodo zaradi vzpostavitve enotnega mehanizma nadzora izgubile praktično vsakršen vpliv. Dodaten problem je v tem, da se pogajanja v vzpostavitvi tretjega stebra, to je enotnega sistema jamstva za vloge brez katerega ni mogoče govoriti o resni bančni uniji, ne premaknejo nikamor. V primerjavi z reševanjem bank v preteklih krizah, ki so v celoti temeljile na »bailoutu« [[?]] , ki je pomenil socializacijo stroškov zasebnih bank z javnim denarjem, je mehanizem »bailina« [[?]] sicer dobrodošel, saj državam omogoča, da račun za vsaj del stroškov propadlih bank izstavijo zasebnim lastnikom in upnikom bank. Kljub temu pa imajo lahko toga evropska pravila, ki ne glede na situacijo v posamezni državi zapovedujejo primat »bailina« nad »bailoutom«, izrazito negativne posledice. V zvezi s temi posledicami sicer predlagani zakon prinaša tudi eno pozitivno spremembo, ki določa, da podrejenih obveznic praktično ne bo več mogoče prodajati malim in nepoučenim vlagateljem. S tem se bo mogoče izogniti scenariju, v katerem bi kakor pri sanaciji bank v letu 2013 v Sloveniji, zaradi odpisa podrejenih obveznic nastradali tudi mali nepoučeni vlagatelji. Problem pravil, ki zapovedujejo primat »bailina«, pa je v tem, da bo služil nadaljnji centralizaciji bančnega kapitala v državah centra z velikimi sistemskim bankami zlasti v Nemčiji in Franciji. Vlagatelji bodo namreč v času negotovosti v strahu pred »bailini« kapital umikali iz držav s podkapitaliziranimi bančnimi sektorji in ga selili v center, kar bo prispevalo k dodatni centralizaciji in koncentracij bančnega kapitala v državah centra Evropske unije. Na zadnje pa lahko bančni sektorji držav na periferij zaradi bega kapitala utrpijo še večje izgube, kar na koncu povem več in ne manj stroškov reševanja bank za države članice. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov bo predstavil Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, dragi kolegice in kolegi! Namesto uvoda tisti, ki nam zdaj očitajo nujni postopek niso naredili nič oziroma niso naredili dovolj, da bi ta zakon lahko bil že zdavnaj pod streho. Zakaj sploh Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank? Zato, kolegice in kolegi, ker smo se iz zadnje finančne krize v Sloveniji in tudi Evropski uniji nekaj naučili. Mimogrede s sanacijo bank v Slovenijo smo dejansko zapravili toliko našega davkoplačevalskega denarja, da nam je to povzročilo najmanj 10-letni razvojni zaostanek. Posledica zadnje finančne krize, ki je po ocenah Mednarodnega denarnega sklada povzročila, da so izgube, ki so jih evropske banke utrpele med leti 2007 in 2010, znašale skoraj en bilijon evrov ali 8 % bruto domačega proizvoda Evropske unije, je tudi vzpostavitev Bančne unije, katere članice so države članice Evropske unije, ki so že prevzele skupno valuto evro, pridružijo pa se ji lahko tudi druge države članice Evropske unije. Bančna unija temelji na treh stebrih, in sicer: na enotnem mehanizmu nadzora, na enotnem mehanizmu za reševanje in na enotnem sistemu jamstva za vloge. Medtem ko sta prva dva stebra Bančne unije že vzpostavljena in delujeta že nekaj let, pogajanja o vzpostavitvi tretjega stebra Bančne unije še potekajo. Pravna podlaga za vzpostavitev in delovanje drugega stebra Bančne unije, ki opredeljuje reševanje bank, sta zlasti dva akta Evropske unije, eden je Uredba Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. julija 2014, drugi pa direktiva z dne 15. maja 2014. Na področju reševanja bank je ena od bistvenih novosti, ki jih prinaša nova pravna ureditev, pravna uveljavitev pravila, da izgubo banke najprej krijejo njeni delničarji, če to ne zadošča, pa tudi imetniki podrejenih kvalificiranih bančnih obveznosti. Če tudi to ne zadošča, se sredstva za reševanje banke zagotovijo iz posebnega Evropskega sklada za reševanje bank, v katerega prispevke vplačujejo vse banke s sedežem v državah članicah Bančne unije. Stroški reševanja bank torej po novih pravilih reševanja davkoplačevalcev ne bremenijo več. V Sloveniji smo prav to naredili, saj to seveda zna vsak, da vzame denar davkoplačevalcem in vrže v bančno luknjo; tega zdaj ni več. S tem da je treba tu še opozoriti, da sanacija bančnega sistema v Sloveniji še ni zaključena. Pred kratkim smo bili na Banki Slovenije vodje poslanskih skupin, ne sicer vseh poslanskih skupin, kjer so nam povedali, da je treba pripraviti še okrog 960 milijonov evrov plus obresti, kar pomeni, da bo to za davkoplačevalce najbrž še izjemno velik zalogaj. Kakšni so cilji tega zakona. Cilj tega zakona je zagotoviti, da se banke, ki se znajdejo v težavah, upravljajo urejeno in brez uporabe javnih sredstev ter da se s tem prepreči širjenje negativnega vpliva na druge institucije. V ta namen se s predlaganim zakonom pristojnim organom zagotovijo učinkoviti instrumenti in pooblastila za vnaprejšnjo obravnavo bančne krize, zaščito finančne stabilnosti in zmanjšanje izpostavljenosti davkoplačevalcev izgubam. Gospe in gospodje, Poslanska skupina Nove Slovenije bo ta novi Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank soglasno podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes odločamo o Predlogu zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank, ki bo zagotovil, da bodo banke, ki se bodo znašle v težavah, upravljane urejeno in brez porabe javnih sredstev. S tem bo bistveno omejen tudi njihov negativni vpliv na druge institucije. Predlog novega zakona nadzornim bančnim organom zagotavlja instrument za hitro reakcijo ob morebitni bančni krizi ter jim daje pooblastila za zaščito finančne stabilnosti in zmanjšanje izpostavljenosti davkoplačevalskega denarja. Osrednja vnos, ki se jo vnaša v naš pravni red je pravilo, da izgubo banke najprej krijejo njeni delničarji. V primerih, ko to ne bo zadoščalo pa tudi imetniki podrejenih bančnih obveznosti. V skrajnem primeru, ko tudi to ne bi zadoščalo pa se sredstva za reševanje banke zagotovijo iz posebnega Evropskega sklada za reševanje bank, ki se napaja s prispevki vseh bank s sedežem v Bančni uniji. S predlogom zakona se ta implementirajo načela, ki so v skladu z direktivo EU. Ta določa, da mora banka neprestano zagotavljati ustrezen minimalni obseg kapitala in kvalificiranih obveznosti. S tem mehanizmom banka jamči, da bodo sredstva v primeru reševanja banke lahko v čim večji meri krita iz sredstev njenih delničarjev in upnikov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra pozdravljamo prizadevanja v smeri stabilizacije bančnega sistema. To se nam zdi še posebej pomembno zato, ker imamo Slovenci izjemno slabe izkušnje z reševanjem bank. Prepričani smo, da si nihče od nas ne želi, da se slabe prakse iz preteklosti na tak ali drugačen način ponovijo. Slovenija je bila za reševanje bančne krize v času Vlade Alenke Bratušek primorana v bančni sistem vložiti preko 5 milijard evrov, kar je botrovalo tudi občutnemu dvigu našega javnega dolga. Ta se je tedaj povečal za več kot 10 odstotnih točk. V takšnem položaju pa se je naš bančni sistem znašel, ker Banka Slovenije v času ekspanzije ob izjemno povečanem kreditnem povpraševanju podjetij in fizičnih oseb ni reagirala, poslovne banke pa so se nanj odzivale v skladu z njihovimi poslovnimi interesi. Za tako hudo bančno krizo pa so odgovorni tudi tisti, ki niso reagirali pravočasno in ustrezno, ko je bilo situacijo še mogoče ustaviti. Že, ko je bančnemu sistemu grozila nelikvidnost in je nujno potreboval svež kapital se je v času Vlade Boruta Pahorja namesto nujno potrebne državne dokapitalizacije ukrepalo s popolnoma neprimernimi ad hoc ukrepi. Cilj predloga zakona, ki je pred nami je torej preprečiti, da bi se Slovenija še kdaj znašla v podobni bančno finančni krizi. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da so poslovne banke tiste, ki morajo v takšnih primerih nositi poslovno škodo in da ta ne sme postati breme državne proračuna oziroma davkoplačevalcev, zato bomo predlog tega zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj. Državni sekretar, kolegice poslanke in poslanci! Z novim zakonom, ki ureja reševanja in prisilno prenehanje bank se v naš pravni red prinaša nova Evropska direktiva. Dosedanji način reševanja in prenehanja ostaja nespremenjen, a se dopolnjuje z novimi pravili, s katerimi se želi preprečiti finančno in bančno krizo, s katero se je celotna Evropa borila pred desetletjem. Nova pravila uvajajo poenotenje metod za zagotovitev kapitalske ustreznosti bank in njihovo redno poročanje sled pravočasne reakcije nadzornih organov v primeru finančne nestabilnosti. Zakon vsebuje varovalko za nepoučene vlagatelje in sicer tako, da se določa minimalna višina vrednosti posamezne kvalificirane obveznosti, ki je namenjena ne profesionalnim vlagateljem in to je 50 tisoč evrov. Takšne zaščite nepoučeni vlagatelji, ki so kvalificirane obveznosti bank kupovali na bančnih okencih v preteklosti niso imeli, zato se v SAB zavzemamo, da se tem ljudem omogoči takojšnja možnost izplačila nadomestila, ki predstavlja socialni korektiv brez, da bi bili podvrženi dolgim in dragim sodnim postopkom. Bistvena novost na področju reševanja bank pa je uveljavitev pravila, da izgubo banke najprej krijejo njeni delničarji, če pa to ne zadošča, imetniki podrejenih bančnih obveznosti. Četudi slednje ne zadošča, se sredstva za reševanje banke zagotovijo iz posebnega evropskega sklada za reševanje bank, v katerega prispevke vplačujejo vse banke s sedežem v Evropski uniji. Stroški reševanja bank torej po novih pravilih davkoplačevalcev ne bremenijo več. Hierarhija, ki se danes prenaša v nacionalni pravni red je enaka tisti, kot je bila v času Vlade Alenke Bratušek. Tudi najnovejša evropska zakonodaja določa, da se za kritje izgube banke razlastijo imetniki podrejenih obveznosti. Spomnimo, da so bile leta 2013 banke na robu propada, slovenja pa je tako kot druge države imela izbiro, ali bo tvegala kolaps finančnega sistema, izgubo bančnih depozitov prebivalstva in gospodarstva, prisilila tudi redno odplačujoče kreditojemalce, da bi morali svoje obveznosti do bank v celoti hipoma poplačati, ali pa bo dokapitalizirala banke z državno pomočjo ob upoštevanju pravil Evropske komisije. Dejstvo je, da je v bančnem sistemu največji delež slabih kreditov nastal med leti 2005 in 2007, in da so zanjo odgovorni bankirji, ki so jih na mesta državnih bank postavili takratni vladajoči politiki. Spomnimo se odobrenih kreditov za tajkunske posle, Zvon 1, Zvon 2, kreditov za številne nasedle projekte pri katerih je bilo celotno tveganje projekta preneseno na banko, saj so bankirji podeljevali kredite brez ustreznega jamstva. Ko se ozremo torej nazaj v leto 2013 in pogledamo dogodke in učinke, ki so sledili, 7-letna gospodarska rast, ugled Slovenije v Evropski uniji, razvoj države in odprava varčevalnih ukrepov ne glede na kateri strani te dvorane sedimo, lahko vsi skupaj ugotovimo, da je Vlada Alenke Bratušek leta 2013 sprejela premišljeno in pravo odločitev. Enaka hierarhija poplačila kot je bila uporabljena tedaj, se danes uzakonja na ravni celotne Evrope. V Poslanski skupini SAB zakonu ne bomo nasprotovali. Hvala lepa.
Hvala. Stališča Poslanske skupine Desus bo predstavil Robert Polnar. Izvolite.
gospod podpredsednik, hvala za besedo. Gospe in gospodje! Temeljni smoter Zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank, ki je bil sprejet junija 2016, je bilo izpolnjevanje zahteve, da mora banka stalno zagotavljati ustrezen obseg kapitala in kvalificiranih obveznosti. Namen zakona je bil zagotoviti nadaljevanje izvajanja kritičnih funkcij kreditnih institucij ter preprečiti resnejše negativne vplive na stabilnost finančnega sistema. Prav tako je bil namen zakona zaščititi vlagatelje iz naslova zajamčenih vlog pri bankah in investitorje iz naslova zajamčenih terjatev do investicijskih podjetij ter zaščititi premoženje in sredstva strank. Evropska unija na podlagi krivulje izkušenj pri sanaciji bančnih sistemov po finančni krizi dopolnjuje svojo zakonodajo na način, da je obseg teh sprememb po količini tako velik, da je potrebno sprejeti nov zakon. Poslanstvo centralne banke, Banke Slovenije torej je zagotavljanje urejenega reševanja bank v hudih težavah z najmanjšimi možnimi posledicami za gospodarstvo in javne finance. Cilj vzpostavitve mehanizma reševanja je prenesti breme morebitnega reševanja bank na bančni sektor ne pa na javne finance, s tem zmanjšati moralno tveganje in povečati zaupanje javnosti oziroma vlagateljev v banke. Banka Slovenije je tudi skrbnik sistema za jamstvo vlog, ki ima dva temeljna cilja, zaščititi vlagatelje in ohranjati njihovo zaupanje v bančni sistem in trden in učinkovit sistem jamstva za vloge je eden od pomembnih pogojev za vzdrževanje finančne stabilnosti v državi. Predlagane rešitve v novem zakonu opredeljujejo pooblastila in odgovornost Banke Slovenije, varovanje zaupnosti informacij in pripravo ocen rešljivosti, ter izdelavo načrtov reševanja posameznih bank ali bančnih skupin. Pomembne so skupne določbe za uporabo ukrepov za reševanje in za odločanje o uporabi teh ukrepov. Instrumenti za reševanje so specificirani v štiri kategorije - v odpis in konverzijo kapitalskih instrumentov, v prodajo poslovanja, v ustanovitev premostitvene banke, ter v instrument izločitve sredstev s prenosom na družbo za upravljanje sredstev. Najpomembnejši element reforme institucionalnega reševanja bank predstavlja zakonska določitev ustreznega minimalnega obsega kapitala in kvalificiranih obveznosti za vse banke s sedežem v Evropski uniji, glede na njihovo velikost in tveganost poslovnega modela, ki ga prakticirajo. Zahteva skupne sposobnosti pokrivanja izgub banke pa velja za največje banke, za tiste z bilančno vsoto nad 30 milijard evrov. Bistveno je, da zakonodaja o reševanju in prisilnem prenehanju bank zasleduje cilj, da stroški pokrivanja izgub in reševanja bank po novih pravilih ne bremenijo več javnih sredstev, marveč lastnike bank. V končni posledici pa se lahko uporabi tudi poseben sklad za reševanje bank, v katerega vplačujejo denarna sredstva vse banke, s sedežem v Evropski uniji. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo glasovali za Zakon o reševanju in prisilnem prenehanju bank. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško. Izvolite.
Hvala spoštovani najstarejši podpredsednik. Bančne krize in zlomi bank so nam v Evropi pokazale, da imajo veliko večjo moč, kot bi si to marsikdo od nas predstavljal in velika moč pomeni v krizi tudi hude posledice na gospodarstvo in življenje ljudi. Zadnja kriza nam je pokazala, kako zelo pomembni so bančni mehanizmi velikih evropskih bank, tudi pri vsakodnevnem življenju. Da preprečimo še kakšno novo bančno katastrofo, ki bo na koncu bremenila davkoplačevalce in malega človeka, je potrebno določene mehanizme urediti. Trije stebri bančne unije in sicer, mehanizmi za nadzor, reševanje, ter jamstva za vloge, so bili šibkejši, kot smo predvidevali. Še posebej tretji steber, torej enotni sistem jamstva zaloge je bilo nujno potrebno urediti. Reševanje tako velikih kapitalističnih institucij, kot so to banke, nikakor ne sme biti na plečih davkoplačevalcev in navadnih ljudi. V Slovenski nacionalni stranki vedno pozdravljamo zakone, ki ščitijo malega človeka, še posebej pa pri tem, da bi morali oni prispevati sredstva za kritje izgub bank. Četudi smo zelo kritični do same politične strukture Evropske unije, pa je realnost taka, da smo že globoko vpeti v skupno ekonomijo. Smo v bančni uniji, zato je dobro, da pokrivamo ukrepe, ki bodo krepili in varovali skupno ekonomijo, kar bo krepilo in varovalo naše slovensko gospodarstvo. Seveda obstaja nevarnost, da bomo spet plačevali Grčiji ali pa kakšni drugi evropski državi, če bodo spet zavozili lastno ekonomijo. Pa vendar, kot je omenjeno, smo tako globoko vpeti v skupni trg, da so rešitve, ki jih prinaša ta zakon, bolj pozitivne, kot pa negativne. Zelo podpiramo to, da se z zakonom tudi poskuša preprečiti kakršenkoli resnejši negativen vpliv na finančni sistem Republike Slovenije. Kot sem že prej poudaril, v Slovenski nacionalni stranki vedno podiramo predloge, ki razbremenijo Slovence, zato bomo zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji niso vloženi. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po zaključeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O BANČNIŠTVU V OKVIRU NUJNEGA POSTOKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnitev obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade mag. Petru Ješovniku. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je 4. marca 2021 določila besedilo Predloga zakona o bančništvu in ga posredovala v obravnavo Državnemu zboru. Osnovni cilj predloga zakona je nadgraditev obstoječega Zakona o bančništvu s prenosom direktive 2019/878 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 so spremembi direktive 2014/36 v zvezi z izvzetimi subjekti, finančnimi holdingi, mešanimi finančnimi holdingi, prejemki, nadzorniškimi ukrepi in pooblastili ter ukrepi za ohranitev kapitala v pravni red Republike Slovenije. Dovolite mi, da v nadaljevanju na kratko povzamem poglavitne rešitve, ki jih zajema predlog zakona. Slednje lahko povzamemo v petih vsebinskih sklopih. Prvič, rešitve, ki so bile vključene že v okviru ZBan-2, drugič, rešitve v okviru implementacije direktive 2019/878. tretjič, rešitve, ki so povezane z odločbo Ustavnega sodišča. Četrtič, rešitve, ki predvidevajo tako imenovano licenciranje članov organa nadzora banke. In petič, druge rešitve, ki bodo med drugim izboljšale nadzorne pristojnosti Banke Slovenije. Navedene sklope rešitev v nadaljevanju na kratko nekoliko podrobneje predstavljam. Glede rešitev, ki so bile vključene že v rešitev obstoječega Zakona o bančništvu, velja omeniti, da slednje izhajajo zlasti iz prenosa preteklih direktiv in ostajajo v večjem delu nespremenjene. Ob enem velja poudariti, da navedene rešitve predstavljajo sicer glavnino novega Zakona o bančništvu. Glede rešitev v okviru implementacije direktive 2019/878, torej rešitev, ki predstavlja glavnino dopolnitev glede na obstoječi Zakon o bančništvu v splošnem pojasnjujemo, da naslavljajo vprašanja, ki so se pojavila v zvezi z določbami direktive 2014/36 o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij in investicijskih podjetij. Za nekatere določbe se je namreč v praksi izkazalo, da niso dovolj jasne in so se zato različno razlagale ali pa je bilo zanje ugotovljeno, da so preveč obremenjujoče za nekatere institucije. S predlaganimi spremembami se med drugim sedanji regulativni okvir bolje usklajuje z mednarodnim razvojem ter tako spodbuja skladnost in primerljivost med različnimi jurisdikcijami. Zaradi obsežnosti sprememb v tej zvezi v nadaljevanju izpostavljam nekaj ključnih poudarkov. Uvajajo se dodatne kapitalske zahteve, ki jih Banka Slovenija dodatno naloži za pokrivanje tveganj, ki jih ima posamezna banka zaradi svojih dejavnosti vključno s tveganji, ki odražajo učinek nekaterih gospodarskih ali tržnih gibanj na profil tveganosti posamezne banke. Nadalje. Določajo se dodatne obveznosti o zagotavljanju ustreznega notranjega kapitala, ki mora po novem upoštevati tudi nadzorniške stresne teste. Nadalje. Podrobneje se določa uporaba različnih kapitalskih blažilnikov. Med drugim se opredeljuje za račun blažilnika sistemskih tveganj. Določa se, da mora biti politika prejemkov nevtralna glede na spol, uvaja se postopek odobritve finančnega holdinga in mešanega finančnega holdinga, uvaja se vmesna EU nadrejena oseba, ki jo morata imeti dve ali več instituciji s sedežem v Evropski uniji, ki so del iste skupine iz tretji držav, če je vsaj ena izmed teh institucij banka in katera skupna vrednost sredstev skupine iz tretje države EU presega 40 milijard evrov. Nazadnje. Opredeljuje se majhna in nekompleksna banka, ki jo z odločbo opredli Banka Slovenije. Glede rešitev, ki so povezane z odločitvijo sodišč predlog zakona vključuje dve dopolnitvi. Prvič, ureja se delo skozi soupravljanje, kar je povezano z odločitvijo Ustavnega sodišča o razveljavitvi 4. odstavka 33. člena Zakona o bančništvu. Določbe predloga zakona, ki veljajo za člane upravljalnih organov, veljajo tako po predlogu tudi za člane predstavnikov delavcev v organih nadzora. Drugič, predlog zakona upošteva odločbo Evropskega sodišča za človekove pravice glede navajanja novih dejstev in dokazov v sodnem postopku ter v tej zvezi tudi prilagoditev sodni odločbi Vrhovnega sodišča. Glede rešitev, povezanih z licenciranjem članov organa nadzora banke, se po novem predvideva uzakonitev pristopa predhodne ocene primernosti nadzornega organa in posledična izdaja dovoljenja za opravljanje funkcij člana organa nadzora banke. Slednji v dvotirnem sistemu upravljanja pomeni nadzorni svet banke, v enotirnem sistemu upravljanja pa neizvršne člane upravnega odbora banke. Druge rešitve predloga zakona se nanašajo na tri dopolnitve. In sicer bodo banke plačevale po novem letno nadomestilo za nadzor v enkratnem znesku namesto dveh dosedanjih, zaradi racionalizacije poslovanja; obenem se uvaja periodično plačilo denarnega zneska v primeru, če neupravičeni imetnik delnic ne bi odsvojil v predvidenem roku, določenem z odločbo Banke Slovenije. Dodatno se uvaja tudi določba o prisilni prodaji delnic, ki jo bo izdala Banka Slovenije, če neposredni neupravičeni imetnik v roku 6 mesecev po pravnomočnosti odločbe o prepovedi uresničevanja pravic ne bo odsvojil delnic. Za konec naj povzamem, da Vlada meni, da bodo navedene rešitve še dodatno izboljšale trdnost slovenskih bank, kar posledično lahko prispeva k normalnemu kreditiranju gospodarstva in prebivalstva ter posledično k še večji finančni stabilnosti, kar je še posebej pomembno v času okrevanja po pandemiji Covid-19. Amandmaji, sprejeti na matičnem delovnem telesu, besedilo predloga zakona še izboljšujejo. V skladu z navedenim predlagam, da predlog zakona podprete. Podpredsednik, hvala za vašo pozornost.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za finance. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku Robertu Polnarju.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Odbor za finance je na 58. nujni seji, 15. maja letos, obravnaval Predlog zakona o bančništvu, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo in sprejetje po nujnem postopku predložila Vlada. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora so amandmaje k predlogu zakona vložile poslanske skupine SDS, NSi in SMC, in sicer k 40 členom, en amandma k 36. členu predloga zakona pa je vložila Poslanska skupina Levica. Državni sekretar Ministrstva za finance je predstavil predlog zakona in pojasnil, da se s predlaganim zakonom v pravni red Republike Slovenije prenaša Direktiva 2019/878 Sveta Evropske unije. Predstavil je pet vsebinskih sklopov, ki jih ureja predlog zakona. Po mnenju predlagatelja bodo rešitve, navedene v teh petih sklopih – maloprej so bile tudi predstavljene v stališču Vlade -, prispevale h krepitvi stabilnosti slovenskih bank, k ustreznemu kreditiranju gospodarstva in prebivalstva ter finančni stabilnosti, kar je v luči ukrepanja po pandemiji virusa covid-19 še posebej pomembno. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je podala dopolnilno obrazložitev k pisnemu mnenju in pojasnila, da je bila večina pripomb iz pisnega mnenja ustrezno upoštevanih v amandmajih koalicijskih poslanskih skupin. Predstavnik Banke Slovenije je predstavil razloge, zaradi katerih Banka Slovenije predlagane rešitve in celoten predlog zakona podpira. Pri tem se je osredotočil predvsem na implementacijo evropske direktive, na urejanje instituta majhne in nekompleksne banke ter na nadzorniški del, pri katerem gre deloma za spremembe na podlagi preteklih izkušenj, deloma pa za implementacijo direktive. V razpravi, ki je bila precej kratka, je bila s strani Poslanske skupine Levica uvodoma podana pripomba glede postopka obravnave. Opozorjeno je bilo, da gre za pomemben sistemski zakon, ki ureja regulacijo bančnega sistema in pomembnih institucij, ki razpolagajo s sredstvi v višini, ocenjeno, 45 milijard evrov, zato po njihovem mnenju obravnava po nujnem postopku ni ustrezna. Glede amandmaja Poslanske skupine Levica k 36. členu je predstavnik predlagatelja amandmaja poudaril, da amandma omogoča, da predstavniki zaposlenih kot neodvisne osebe na podlagi Zakona o sodelovanju delavcev pri upravljanju sodelujejo ne zgolj v nadzornih organih bank, ampak tudi v upravnih organih bank. Državni sekretar na Ministrstvu za finance je nato podal še vsebinska in postopkovno pojasnila glede izraženih dilem v razpravi. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval vse amandmaje. 40 amandmajev poslanskih skupin koalicije je sprejel, amandmaja Poslanske skupine Levica pa ni sprejet. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona pa je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Igor Peček.
Hvala lepa, predsedujoči. Spoštovani kolegice, kolegi in državni sekretar! Izkušnje so nas naučile, da finančne krize zlasti tiste, ki izvirajo iz bančnega sektorja oziroma so posledica dogajanj v bančnem sektorju povzročajo veliko škodo tako državnem proračunu kot realnem sektorju oziroma če sem bolj natančen gospodarstvu. Obe krizi tako finančna kot gospodarska sta med seboj povezani in imata ena na drugo vzajemen vpliv. Ne glede na to o kakšnem tipu finančne krize govorimo obstaja nekaj lastnosti, ki so skupne za večino njih. Gre za ustvarjanje ekonomskim neravnotežij, gre za izgubo zaupanja v denarno valuto in oviran oziroma onemogočen dostop poslovnih subjektov do virov financiranja. Naj za ponazoritev povedanega navedem vsem znano dejstvo. Države članice Evropske unije so med letoma 2008 in 2014 za reševanje finančnega sektorja porabile skoraj dva bilijona evrov v obliki državnih pomoči. Tudi pri nas so večinoma vsi segmenti prebivalstva občutili posledice v obliki zategovanja pasu dokler nam na njem skoraj ni zmanjkalo lukenj. Evropska unija je zato izvedla temeljito reformo regulativne okvira z ciljem povečanje odpornosti kreditnih institucij in s tem utrdila finančno stabilnost držav članic. Banke so namreč ključni vir financiranja tako za gospodinjstva kakor tudi za poslovne subjekte. Bistvo predloga, ki ga obravnavamo danes je nadaljnje zmanjševanje tveganj v bančnem sektorju, da ne bi bilo potrebno v primeru nove krize oziroma novih kriz spet potrebno poseči po državnih pomočeh in denarju davkoplačevalcev. Zaradi številnih sprememb je predlog zakona pripravljen v obliki novega zakona, ki nadgrajuje ZBAN-2 zlasti s prenosom direktive Evropske unije 2019/878 v pravni red Republike Slovenije. Namen direktive je obravnavati vprašanja, ki so se pojavila v zvezi z določbami o dostopu do dejavnosti kreditnih institucij in bonitetnem nadzoru kreditnih institucij ter investicijskih podjetij. Izkazalo se je namreč, da le te niso dovolj jasne in je zaradi tega prišlo do različnih razlag ali pa je bilo zanje ugotovljeno, da so za nekatere institucije preveč obremenjujoče. Poleg nadgrajevanja ZBAN-2 predlog zakona uvaja rešitve, ki so povezane z odločitvami sodišč, kjer pa očitno prihaja do različnih interpretacij v povezavi z odločitvijo Ustavnega sodišča glede delavskega soupravljanja. Ureja se namreč vloga predstavnikov v nadzornem svetu ne pa tudi v upravi. Predlogu zakona v Poslanski skupini LMŠ ne bomo nasprotovali je pa ob tem namesto kritika Ministrstvu za finance, zaradi zamude hkrati pa tudi dobrohotno priporočilo, da tako pomembnih zakonov v prihodnje ne bomo več obravnavali zadnji hip in tako na hitro. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine SD bo predstavil Soniboj Knežak. Izvolite.
Hvala predsedujoči. Lep pozdrav. Spoštovani kolegice, kolegi! Vse kar smo povedali v stališču naše poslanske skupine pri prejšnji točki, to je Zakon o reševanju bank, velja tudi pri obravnavi Zakona o bančništvu. Njegova suhoparnost in dejstvo, da gre za področje kjer pravila usmerja Evropska unija, nas ne bi smela zavesti, da nima posledic za vsakega od nas. Glede na vse kar je morala Slovenija prestati v zadnjem desetletju zaradi bančne sanacije, si nikakor ne bi smeli privoščiti lahkomiselnosti pri spremembah zakonodajnega okvirja. Ihta, naglica in nekritičnost pri sprejemanju so že povzročile uzakonitev slabih rešitev in prav zakon o bančništvu je dober primer. Iz njegovega sprejemanja pred sedmimi leti na primer izvira nerešeni problem podrejencev kot tudi porabljena sredstva za bančno sanacijo. Isti zakon je uveljavil tudi neoliberalno prepričanje maskirano v strokovnost, da o finančnih inštitucijah ne velja sicer uzakonjeno pravilo sodelovanja delavcev pri upravljanju. To jim je preprečilo ravno veljavni Zakon o bančništvu, saj so pripravljavci zakona takrat trdili, da je edini način za izpolnitev strogih kriterijev o članstvu v nadzornih svetih in uprave bank ta, da iz njihovega kroga izključimo zaposlene. To je bila seveda napaka. Spoštovani! Da je tako izključevanje zaposlenih nepravilno in protiustavno, je lani odločilo tudi Ustavno sodišče. Na pobudo sveta delavcev v bančništvu je prisodilo, da ni razlogov, da bi zakon preprečeval zaposlenim sodelovanje v upravi bank v katerih delajo. Predstavljali bi si, da bi vladna koalicija, ki toliko poudarja potrebo po uzakonitvi odločb odločitev Ustavnega sodišča izkoristila to priložnost in ob prenovi predpisov popravila tudi to napako, ki je posledica nekritičnega prinašanja direktiv. Vlada je to področje žal povsem ignorirala in v predlogu ohranja protiustavno stanje, delavci pa ostajajo brez ustavno zajamčene pravice. Namesto tega pa imamo pred seboj nov obsežen in kompleksen zakon, ki ga moramo obravnavati po nujnem postopku, vse to le zato, ker je Vlada predložila zakon v parlament več kot dva meseca po roku za njegovo sprejetje. Milijonska kazen, ki nam grozi zaradi zamud je zanemarljiva v primerjavi s potencialni milijardno škodo, ki bi lahko nastala zaradi površnosti, ki je vedno spremljevalka nujnih in ihtavih postopkov. Socialni demokrati ne moremo prevzeti odgovornosti za sprejem tako pomembnega predpisa, ki hkrati negira odločitev Ustavnega sodišča, krati delavcem pravice do sodelovanja pri upravljanju in zlorablja nujnost postopka za to, da iz razprave izključuje zainteresirano javnost in dopušča površno obravnavo, vse tole zaradi zamud, ki jih je povzročila sama Vlada. Zato v Poslanski skupini SD ne moremo podpreti predloga novele Zakona o bančništvu. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica, bo predstavila Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem! Prvi odstavek 143. člena Poslovnika Državnega zbora jasno določa, da se nujni postopek za sprejem zakonov uporablja samo, ko je to nujno zaradi interesov varnosti ali obrambe države ali zaradi odprave posledic naravnih nesreč ali zato, da se preprečijo težko popravljive posledice za delovanje države. Vlada Republike Slovenije 24. februarja 2021, Državnemu zboru predlagala, da se predlog zakona obravnava po nujnem postopku. S predlogom zakona se v nacionalni pravni red prenaša direktiva evropskega parlamenta in sveta z dne 20. maja 2019, pri čemer je rok za prenos te direktive potekel že 28. 12. 2020. Vlada zato navaja, da bi neugoden izid postopka lahko pomenil veliko finančno breme za republiko Slovenijo in bi torej nastale težko popravljive posledice za delovanje države. Najvišji znesek denarne kazni za nepravočasen prenos direktiv v slovenski pravni red bi lahko namreč po oceni Vlade znašal 890 tisoč evrov. Poudarjamo pa, da je Vlada imela na razpolago vse možnosti, da bi z novelo trenutno veljavnega zakona o bančništvu v slovenki pravni red pravočasno vnesla omenjeno direktivo, vendar tega ni storila. Namesto tega se je odločila, da bo pod pretvezo lovljenja rokov za prenos direktive parlamentarno proceduro po nujnem postopku mimo kakršnekoli javne razprave ter brez obravnave na Ekonomsko socialnem svetu postala povsem nov sistemski zakon o bančništvu, ki bo urejal regulacijo celotnega slovenskega bančnega sistema. Težko popravljive posledice, ki bi lahko nastale, zaradi neustrezne regulacije bančnega sistema so neprimerno večje od posledic, ki lahko nastanejo, zaradi denarnih kazni, zaradi zamude pri prenosu direktive. Za sanacijo zadnje bančne krize, ki je med drugim nastala prav, zaradi neustrezne zakonske regulacije bank smo v letih 2013 in 2014 porabili kar 4,5 milijarde evrov javnega denarja. Namesto, da bi Vlada z ustrezno regulacijo poskrbela da se to ne ponovi nepremišljeno hiti s sprejemanjem nove regulatorne zakonodaje za celotni bančni sektor. Nov Zakon o bančništvu med drugim določa, da se za banke ne uporabljajo določbe zakona, ki urejajo delovanje delavcev pri upravljanju glede imenovanja predstavnikov delavcev v organe vodenja banke in to kljub temu, da je Ustavno sodišče Republike Slovenije 13. 6. 2019 jasno določilo, da omejevanje sodelovanja delavcev pri upravljanju bank ni v skladu z Ustavo. Ustavno sodišče je takrat razsodilo, da zakonodajalec ni utemeljil razumnega razloga za izključitev predstavnikov delavcev iz organov upravljanja o bankah, ki bi bil stvarno povezan z upravljanjem dejavnosti bančništva. Vlada to sodbo tolmači tako, da problem ni bil v teptanju ustavno zagotovljenih pravic delavcev do soupravljanja temveč zgolj v tem, da za to teptanje zakonodajalec ni navedel razumnega razloga. Vlada zato meni, da je ponovna izključitev delavcev iz upravljanja o novem Zakonu o bančništvu upravičena, ker sedaj za to navaja domnevno razumne razloge predstavnikov delavcev v upravah bank po mnenju Vlade nimajo kaj delati, zaradi zagotovitve učinkovitega varnega in preglednega upravljanja s tveganji bank. Vladno navajanje posebnosti bančne dejavnosti niti slučajno ni zadostni argument za kakršnokoli omejevanje sodelovanja delavcev pri upravljanju in nima relevantnih pravnih razlogov pač pa temelji na politični odločitvi v korist lastnikov kapitala in na škodo delavstva. Poleg tega temelji na predsodku, da predstavniki delavcev v nasprotju s predstavniki kapitala niso sposobni opravljati kompleksnih nalog upravljanja bank pa, čeprav so ravno predstavniki z vrst zaposlenih z dolgoletnimi delovnimi izkušnjami v bančnem sistemu tisti, ki so pogosto najbolj kompetentni in strokovno usposobljeni za vodenje in upravljanje organov bank. Glede na to, da je bila v preteklih letih izvedena privatizacija bank, zaradi katere večina lastništva slovenskih bank prišla v roke tujega kapitala bi moralo biti v nacionalnem interesu, da delavci v bankah ohranjajo predstavnike vseh upravnih organih bank, saj so banke ključne za delovanje nacionalnega gospodarstva. Omejitev delavskega soupravljanja zgolj na nadzorni svet pomeni padec zadnje protiuteži popolne prevlade tujega kapitala v bančnem sektorju in s tem v celotnem gospodarstvu, ki je odvisno od bančnih kreditov. Zaradi vsega navedenega v Levici takega predloga ne moremo podpreti. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanski demokrati bo predstavil Jožef Horvat.
Hvala za besedo. Spoštovani gospod podpredsednik, državni sekretar, gospod Ješovnik, kolegice in kolegi! Finančne krize zlasti v bančnem sektorju lahko povzročijo velike stroške tako, zaradi neposrednih fiskalnih stroškov kot zaradi s tem povezanih stroškov za realno gospodarstvo. Primer tega je bila zadnja finančna kriza. Velike so bile tudi izgube gospodarstva, zaradi krize. Nekatere ocene kažejo, da lahko sedanja vrednost kumulativnih izgub v celotni EU znaša od 50 do celo 100 odstotkov letnega BDP Evropske unije pred krizo to je približno od 6 do 12 in pol bilijonov evrov, če ne celo več. Kot odgovor na prejšnjo krizo je Evropska unija izvedla temeljito reformo regulativnega okvira za finančne storitve, da bi povečala odpornost med drugim tudi kreditnih institucij Evropske unije in s tem utrdila finančno stabilnost Evropske unije. Evropska komisija se je tako med drugim v svojem poročilu z dne 24. novembra 2015 zavezala, da bo predložila zakonodajne predloge na podlagi mednarodnih sporazumov, da bi odpravila ugotovljene slabosti v sedanjem bonitetnem okviru. Ta zaveza je bila del paketa ukrepov za zmanjšanje tveganj, katerih cilj je bil doseganje nadaljnjega napredka pri dokončanju bančne unije. Na tej podlagi je Evropska komisija 23. novembra 2016 objavila predlog regulatornih sprememb, katerih cilj je dokončati regulativni program za čas po krizi, pri čemer bi zagotovili, da regulativni okvir obravnava vse preostale izzive v zvezi s finančno stabilnostjo, hkrati pa zagotavlja, da bodo lahko banke še naprej podpirale realni sektor gospodarstva. Gospe in gospodje in prav ta evropski regulatorni okvir najdemo v novem Zakonu o bančništvu. Ta je pravzaprav nadgradnja vsem dobro znanega ZBan-2. Kakšna so načela tega novega Zakona o bančništvu? V okviru predloga zakona se upoštevana naslednja. Načelo varnega, skrbnega in preglednega poslovanja bank, saj morajo banke z ustrezni ukrepi učinkovito upravljati tveganja, ki so jim ali bi jim lahko bile izpostavljene pri svojem poslovanju in vzpostaviti ustrezen korporacijski ustroj. Načelo učinkovitega poslovanja bank, saj morajo banke pravila o upravljanju tveganj uresničevati sorazmerno z značilnostmi, obsegom in zapletenostjo poslov, ki jih upravljajo. Načelo skrbnega in učinkovitega nadzora, saj mora zato, da banke poslujejo v skladu s pravili upravljanja tveganj in drugimi pravili varnega in skrbnega poslovanja nad bankami upravljati nadzor ustrezen nadzorni organ, ki mu zakon daje možnost za izrekanje ukrepov nadzora, s katerim se lahko učinkovito doseže namen nadzora in načelo uskladitve s pravnim redom Evropske unije, saj s predlogom zakona pravni red Republike Slovenije usklajuje s pravnim redom Evropske unije. Kolegice in kolegi, poslanska skupina Nove Slovenije bo Zakon o bančništvu soglasno podprla. Hvala lepa za vašo pozornost.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Stranke Modernega centra bo predstavila Monika Gregorčič. Izvolite.
Spoštovani poslanci in poslanke, ter predstavniki Vlade! Pred seboj imamo predlog Zakona o bančništvu, ki je zaradi svoje celovitosti pripravljen v obliki povsem novega zakona. V bistvu pa gre pri tem predlogu za nadgradnjo obstoječega Zakona o bančništvu, ki v naš pravni red vnaša določila in usmeritve za bolj stabilno in transparentno delovanje bančnega sistema. Predlog zakona implementira evropske direktive na način, da določa pravila o dostopu do informacij o delu kreditnih inštitucij, hkrati pa ustrezneje zapoveduje pravila bonitetnega nadzora nad kreditnimi institucijami in investicijskimi podjetji. Na tem področju se je v preteklosti izkazalo, da določbe niso bile dovolj jasne. To je povzročilo, da so se posamezna določila med institucijami razlagala različno, v nekaterih primerih pa se je institucijam celo nalagalo nesorazmerno veliko breme. Verjamemo, da so snovalci tega zakona te probleme pravilno prepoznali in da jih nov zakon zdaj ustrezno naslavlja. V smeri prizadevanj za še večjo stabilnost bančnega sistema, pa predlog zakona bankam nalaga dodatne kapitalske zahteve, ki bodo sorazmerne s količino tveganj, ki so jim banke izpostavljene. V Stranki Modernega centra smo prepričani, da je potrebno bančno regulativo oblikovati na podlagi gospodarskih razmer ter z zavedanjem o vsem kar smo se o stabilnosti bančnih sistemov naučili skozi obdobja prejšnjih kriz in prav zadnja kriza nas je opozorila na težave, ki lahko nastanejo z nesorazmerno izpostavljenostjo tveganju, povezanim z izvedenimi finančnimi instrumenti. Kot odgovor na to problematiko se poleg višjih kapitalskih zahtev uvaja tudi omejevanje finančnih vzvodov. Podrobneje se določa tudi uporaba različnih kapitalskih blažilnikov. V Poslanski skupini Stranke modernega centra predlog novega Zakona o bančništvu razumemo kot del preudarnih prizadevanj za stabilnejše bančno okolje, to pa je nadalje osnova za nemoteno delovanje gospodarstva, torej podjetij in tudi prebivalstva. Zakon vpeljuje tudi določene rešitve, ki so vezane na delavsko soupravljanje. Predlog tako sistemsko ureja vključitev predstavnikov delavcev v organe nadzora banke in sicer, skladno z že izvedenimi odločitvami sodišč. Pri tem novela zapoveduje, da bodo morali delavski predstavniki izpolnjevati enaka merila, kot ostali nadzorniki. V Poslanski skupini Stranke modernega centra smo prepričani, da je predlog zakona pripravljen v luči prizadevanj za modernejšo bančno ureditev, ki temelji na usmeritvah Evropske unije in na dobrih praksah držav članic EU. Pozdravljamo, da se natančneje definira pravila delovanja finančnih institucij in nadzora nad njimi, kajti menimo, da je visoko transparentnost mogoče doseči samo z jasnimi pravili in z ustreznim nadzorom, zato bomo predlog tega zakona podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil mag. Andrej Rajh. Izvolite.
Lep pozdrav vsem skupaj! Odločamo o novem zakonu, ki ureja področje bančništva. Rešitve, ki jih je vseboval že prejšnji zakon so razširjene in posodobljene zaradi implementacije obsežne evropske direktive, s katero se nadaljuje izboljševanje pravnega sistema unije. Učinkovit in poenoten pravni sistem na področju bančništva preprečuje bančne nestabilnosti in krepi finančne institucije. Neodvisno od direktive, zakon v sled odločbe Ustavnega sodišča omogoča sodelovanje delavcev pri upravljanju in sicer na način, da so del nadzornega sistema in sveta banke. Zakonodajne spremembe je narekovala tudi sodba Vrhovnega sodišča. Po novem se v zakonu črtajo določila, ki omogočajo, da sodišče v pravnem sporu odloča brez opravljene glavne obravnave. Tožnik bo lahko po novem v postopku pred sodiščem navajal nova dejstva in dokaze, če jih brez svoje krivde ni mogel navajati v postopku prve stopnje zoper Banko Slovenije. Po novem se bo ustreznost nadzornikov preverjala pred nastopom njihove funkcije, enako, kot se preverja pri članih uprav. V SAB resnično obžalujemo, da ta Vlada počne tisto, kar je očitala vsem prejšnjim vladam in sicer, zamude s prenosom direktiv v nacionalni pravni red, zaradi česar Sloveniji grozijo milijonske denarne kazni. Tako zakon, ki ureja reševanje in prisilno prenehanje poslovanja bank, kakor tudi Zakon o bančništvu, bi morala biti sprejeta že konec prejšnjega leta, saj je rok za implementacijo iztekel že 28. 12. 2020. Vladna zamuda v Evropi ni ostala neopažena, saj je Slovenija s strani Evropske komisije že prejela uradni opomin. Ne samo, da ta Vlada s svojim početjem negativno vpliva na ugled Slovenije, tvega tudi povsem nepotrebne obremenitve državnega proračuna, z denarno kaznijo, in to je zadnje, kar Slovenija danes potrebuje. Pojasnila Vlade, češ, da je razlog za zamudo epidemija, ne moremo sprejeti. Razlog za zamudo so napačne prioritete te Vlade, ki svojo energijo namesto v reševanje posledic Covida, usmerja v napade na medije. Prenašanje celotnega državnega premoženja pod eno streho, kadrovanje, vmešavanje v delo represivnih organov, v podreditev, razkroj neodvisnih regulatorjev, pa še bi lahko naštevali. Kot da to ni dovolj, da ta Vlada svojih naporov ne usmerja v reševanje posledic epidemije, teh ni usmerila niti v pravočasen prenos direktiv, in to ob zavedanju, da bodo davkoplačevalci zaradi zamud nosili dodatno breme visokih denarnih kazni. Zato na tem mestu Vlado pozivamo k bolj odgovornemu ravnanju do svojih državljanov in izogibanju podiranja novega rekorda v višini zadolževanja. Poslanska skupina SAB zakonu ne bo nasprotovala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bo predstavil Robert Polnar.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Gospe poslanke, gospodje poslanci! Identifikacija, spremljava in ocenjevanje sistemskih tveganj za finančno stabilnost ter sprejemanje potrebnih ukrepov za njihovo omejevanje in preprečevanje so poglavitni cilji, ki jih zasleduje novi Zakon o bančništvu, ki je sicer v sedmih desetinah besedila identičen prejšnjemu zakonu. Potreba po blažitvi finančnih ciklov in povečevanju odpornosti finančnega sistema na motnje izhaja iz demistifikacije bank kot racionalnih akterjev, ki s svojimi operacijami izvršujejo optimalno alokacijo kapitala. Po tej teoriji naj bi bilo vseeno, kdo so lastniki bank, zato ker je med interesi finančnega sektorja in družbenimi interesi postavljen enačaj. Vsak poskus močnejšega nadzora in omejevanja finančnega sektorja bi tako po taki teoriji postal kontraproduktiven. Izkušnje kažejo, da deluje finančni sektor izključno v lastnem interesu in da so ti interesi dosledno v nasprotju z razvojnimi interesi družbe. Finančni sistem, ki ni čvrsto kontroliran, lahko povzroči gospodarstvu in družbi ogromno škodo. To je še posebej jasno od 80. let minulega stoletja, ko je bila opravljena deregulacija finančnih sistemov razvitih držav. Od takrat naprej finančni sistemi nekaznovano proizvajajo finančne krize, ki v predhodnih desetletjih, ko je še obstajal močan nadzor nad finančnimi institucijami, niso bile možne v tako izrazitem obsegu. Logika in jezik ekonomije, tudi monetarne, ne smeta izpodriniti politike in prava. To je gordijski vozel, ki ga Evropska unija in Slovenija v njej skušata presekati z modificirano zakonodajo o bančništvu. Ključna je obramba ekonomske suverenosti držav in temeljnih postulatov tržne družbe, kamor spadajo lastninska razmerja in obligacije. V predlaganem Zakonu o bančništvu so podrobno opredeljena področja pristojnih organov in splošnih načel izvajanja nadzora, statusnih ustrojev bank, storitev, ki jih opravljajo banke, ureditev notranjega upravljanja in ustreznih vrednosti notranjega kapitala ter kapitalskih blažilnikov. Urejena je participacija zaposlenih v skladu z Zakonom o sodelovanju delavcev pri upravljanju, toda le v nadzornih organih, ne pa tudi v upravi preko instituta delavskega direktorja. Določeni so ukrepi nadzora in posebne vrste nadzora, kjer so posebnega pomena postopki odločanja Banke Slovenije v posamičnih zadevah in postopki sodnega varstva. Nadzor Banke Slovenije se nanaša na zagotavljanje finančne stabilnosti, odraža se v nadzorniških aktivnostih, kjer je poglavitni cilj pravočasno zaznati tveganja na vseh področjih poslovanja bank in hranilnic. Če upoštevamo, da so tveganja zelo raznolika, kreditna, likvidnostna, obrestna, operativna, kapitalska, tveganja s področja dobičkonosnosti, notranjih kontrol in korporativnega upravljanja, tveganja s področja preprečevanja pranja denarja, potem si moremo predstavljati kompleksnost učinkovitega ukrepanja pri zagotavljanju stabilnosti kreditnih institucij in finančnega sistema. Ali pa bodo kreditne institucije na podlagi določb novega Zakona o bančništvu bolje kapitalizirane ob stabilnejših virih financiranja, to pa se bo videlo skozi postopke in procese vsakodnevnega poslovanja. Poslanci Poslanske skupine Desus bomo glasovali za sprejetje Zakona o bančništvu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Dušan Šiško.
Lep pozdrav vsem skupaj! Predlog zakona o bančništvu je zelo dobro zasnovan. Z amandmaji so bile tudi odpravljene še zadnje pomanjkljivosti zakona. Dobro se bo uredilo področje nadzora in vrednotenja tveganja bank. Zakon je zelo dober za bančni sektor in zaposlene v tem sektorju, saj je dobro urejeno predstavništvo zaposlenih v organih upravljanja. Ocenjevanje likvidnosti in kreditnega tveganja je v današnjem času nujno potrebno. Pravilno je, da morajo velike kapitalske institucije, kot so banke, razkriti določene informacije pristojnim mednarodnim organom. Regulacija bančnega sistema v Sloveniji je spremenljiva. Tudi Banka Slovenije bo v enotnem mehanizmu nadzora lahko dobro funkcionirala. Predstavniki Banke Slovenije in Združenja bank Slovenije ocenjujejo, da gre za težko pričakovan sistemski zakon, ki bo izboljšal poslovno okolje za banke. Zakon je bil korektno pripravljen že nekaj časa nazaj in z amandmaji izpopolnjen. V Slovenski nacionalni stranki ga bomo podprli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Pred nami je Predlog zakona o bančništvu, tako imenovani ZBan-3. Predlog zakona o bančništvu je zaradi številnih sprememb pripravljen v obliki novega zakona in pomeni nadgradnjo veljavnega Zakona o bančništvu-2, katerega cilj je bil prenos več različnih direktiv in uredb Evropske unije. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenaša Direktiva EU 2019/878, s katero se urejajo področja v zvezi z izvzetimi subjekti, finančnimi holdingi, mešanimi finančnimi holdingi, prejemki članov vodenja in nadzora, nadzorniškimi ukrepi in pooblastili, ukrepi za ohranitev kapitala, dostop do dejavnosti kreditnih institucij, bonitetnim nadzorom kreditnih institucij in investicijskih podjetij. Predlog zakona prenaša v slovenski pravni red direktivo Evropske unije in je usklajen s pravnim redom Evropske unije. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Amandmaji niso vloženi. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Odločanje o predlogu zakona bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po zaključeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA – DRUGA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PLANINSKIH POTEH, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 43 poslank in poslancev s prvopodpisano Matejo Udovč. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici predlagatelja Mateji Udovč.
Spoštovani! Zakon o planinskih poteh ni samo potreben, ampak ga moramo nujno spremeniti in dopolniti, če želimo zagotoviti varnost pohodnikov turistov in čimprejšnje okrevanje našega turizma. Usmerjanje in razvijanje turizma v naše visokogorske turistične kmetije, hribovje in planine je prava usmeritev. Tu imamo še veliko razvojnih potencialov in možnosti, da s pravim pristopom povečamo obisk domačih in tujih turistov, da jih dlje časa zadržimo v turističnih krajih, da poskrbimo za njihovo varnost in varno gibanje in da ob tem ohranimo tudi naravo. Ob vsem tem pa se moramo zavedati, da so urejene, varne in vzdrževane poti planinske poti predpogoj za dosego tega cilja. To materijo je že pred 14-mi leti uredil Zakon o planinskih poteh. V praksi pa se je izkazalo, da ima zakon veliko pomanjkljivost glede financiranja. Zakon sicer načeloma ureja možnost vire financiranja, vendar pa ne določa obveznega nosilca sistemskega vira financiranja. Tako se je v praksi ta odgovornost porazgubila med različnimi nosilci, glavno finančno breme pa nosijo markacisti, planinska društva, Planinska zveza Slovenije in deloma tudi lokalne skupnosti. Zato je nujno potrebno, da spremembah določimo konsistenten in po obsegu zadosten sistemski vir financiranja za to področje, poleg tega pa moramo omogočiti tudi zainteresiranim lokalnim skupnostim neposredno financiranje te dejavnosti na njihovem območju. Obnova in vzdrževanje planinskih poti je zelo zahtevna naloga, saj je povezana z visoko usposobljenim dobro fizično pripravljenimi kadri, uporaba posebne varovalne opreme, orodja, sredstva za delo in transporta. Poleg vsega pa se pojavljajo še nepredvidljivi dogodki, ki jih je potrebno interventno sanirati. Prav zaradi navadnega moramo čim prej zagotoviti konstanten vir financiranja, da bomo lahko sistemsko skrbeli za varne in urejene planinske poti. Vsakoletna sredstva v višini 400 tisoč evrov, ki jih bo zagotovilo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, so namenjena predvsem za usposabljanje in pridobivanje novih markacistov, nabavo njihove varovalne opreme, orodja, sredstva za delo in povračilo materialnih stroškov. Ta sredstva pa nikakor niso namenjena profesionalizaciji tega dela, izvedbi raznih študij in izvedbi raznih projektov ali pa administrativnim stroškom. Ta sredstva so za ljudi, ta sredstva so za markaciste. S tem načinom financiranja bomo ohranili tradicionalno prostovoljno delo tudi na tem področju. Markacisti svoje delo opravljajo v svojem prostem času in pogosto tudi s svojo predvsem zaščitno opremo, orodjem in drugimi sredstvi za delo, da ne omenjam lastnih prevoznih sredstev in stroškov prevoza. Prostovoljno delo markacistov je tudi garant, da bodo planinske poti še naprej vzdrževane in varne. Kljub vsem nepredvidljivim dogodkom ti čudoviti in srčni ljudje imajo svoje delo za poslanstvo, bodo pa zelo veseli, če ga bomo mi s svojimi odločitvami prepoznali, ovrednotili in nadgradili. Predlog sprememb zakona je naletel na zelo ugoden odziv med planinci, markacisti, planinskimi društvi, na Planinski zvezi Slovenije, lokalnih skupnosti, pristojnih komisij v Državnem svetu, delu medijev in konec koncev tudi na matičnem odboru v Državnem zboru. Torej gre za velika pričakovanja, da končno uredimo sistemsko financiranje planinskih poti in s tem tudi načrtovanj in usmerjan razvoj planinskega turizma. Nepredvidljive razmere v gorah pogosto zahtevajo tudi interventne ukrepe, predvsem zadnja zima je pokazala kako surova je narava. Zaradi obilice snega je v gorah prišlo do velikih podorov, velikih plazov, ki so na določenih odsekih v julijskih in kamniško-savinjskih Alpah povsem uničili planinske poti z vso infrastrukturo. Zato je nujno, da se zakon prične uporabljati s 1. 1. 2022 in da se sredstva čim prej sprostijo. Spoštovane kolegice in kolegi, naj nas planinske poti ponovno združijo in povezujejo kot so nas že tolikokrat v zgodovini, da bo bolje za vse. Že v naprej hvala vsem za podporo k zakonu.
Hvala lepa. Predlog zakona je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsednici Mojci Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Pozdravljeni! Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino je obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o planinskih poteh, ki ga je državnemu zboru v obravnavo po skrajšanem postopku predložila skupina poslank in poslancev s prvopodpisano Matejo Udovč. Odboru je bilo posredovano številno gradivo, objavljeno na spletnih straneh državnega zbora. Pri delu odbora so sodelovali: predstavnica predlagatelja, Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, Ministrstvo za okolje in prostor, Komisija državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, Zakonodajno-pravna služba in Planinska zveza Slovenije. Predstavnica predlagatelja je predstavila ključne cilje predloga zakona. Predstavniki vlade so povedali, da vlada predlog novele podpira. V mnenju Komisije državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport, ki ga je na seji odbora predstavil njihov predstavnik podpira predlog zakona, ker zlasti z vidika financiranja nadgrajuje ureditev vzdrževanja planinskih poti in omogoča stabilnejšo podlago za nadaljevanje usposabljanja markacistov. Odboru je bilo posredovalo mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog zakona proučila z vidika njegove skladnosti z Ustavo, pravnim sistemom in zakonodajno tehničnega vidika. Po mnenju te službe predlog zakona prinaša konceptualne razlike z veljavnim zakonom, do katerih ima zdržke z vidika njegove skladnosti z Ustavo in pravnim sistemom. V pisnem mnenju je opozorila, da gre v primeru planinstva, planinskih poti PZS in planinskih društev za preplet pravnih ureditev, predmet urejanja pa v zakonu ni dovolj določno opredeljen, tako da bi ga lahko uvrstili v pristojnost enega ministrstva. Kot temeljna je Zakona-pravna služba v zvezi s predlagano novelo izpostavila vprašanje javnega pooblastila financiranja pristojnosti ministrstva in prenormiranost, ki jih je v mnenju tudi natančno opredelila. Na seji odbora je njihova predstavnica predstavila mnenje ZPS, podala pa tudi pripombe na vložene amandmaje, ki le delno sledijo mnenju in ne odpravljajo njihovih pripomb. Predstavniki Planinske zveze Slovenije so povedali, da predlog zakona podpirajo, saj je treba zaradi naraščajočega obiska gora nujno urediti stabilnejši način financiranja vzdrževanja in označevanja planinskih poti ter usposabljanja markacistov. Zveza sama namreč zaradi visokih stroškov ne more vzdrževati in razvijati višje ravni celotne planinske infrastrukture. Zavedajo se, da vseh problemov zakon res ne rešuje, rešuje pa najbolj pereče probleme, zato ga seveda podpirajo. V razpravi so nekateri člani in članice opozorili na problem nesistemskega urejanja, na odsotnost nadzora, amandmaji pa le delno sledijo mnenju ZPS, ki je dala številne pripombe. Predlog zakona sicer odpira pomembna vprašanja, ki jih je treba rešiti, vendar so rešitve nedodelane, zato se bo težko zakon izvajal. Zakon je seveda všečen, težko ga je zavrniti, je pa gotovo zakon, ki bi ga morala pripraviti vlada na medresorski ravni. Drugi razpravljavci pa so menili, da je ključni cilj zagotavljati stalni cilj financiranja za vzdrževanje in obnovo planinskih poti. Vzdrževanje, označevanje in opremljanje planinskih poti še vedno temelji na prostovoljstvu. Skrbniki poti oziroma planinska društva so opravičena do povračila materialnih stroškov za vzdrževanje, označevanje in opremljanje planinskih poti. Zakon pa določa, da sredstva zagotavlja pristojna planinska zveza oziroma planinska zveza Slovenije. Finančno breme torej v celoti nosijo nevladne organizacije same oziroma osebe zasebnega prava. Razvidno je, da 26 planinskih poti sploh nima skrbnikov, ki bi te poti vzdrževali. Menili so, da je namen vsekakor pravi, pomagati je treba markacistom, zvezi in vsem obiskovalcem gora, da bodo varni. Predlagatelji zakona so opozorili, da je uporaba oziroma hoja po planinskih poteh povezana s tveganji. Nekatera so subjektivne narave in so povezane z nezadostno telesno pripravljenostjo. Na prvo lahko vplivajo planinske organizacije s tako imenovanimi mehkimi pristopi, na drugo pa vplivati ne morejo, če za vzdrževanje planinskih poti ni zagotovljenih zadostnih sredstev. Predlagatelji tako menijo, da je dejavnost vzdrževanja, označevanja planinskih poti v javnem interesu, saj so označene zavarovane planinske poti nujno potrebne za varno hojo uporabnikov, ki jih je vsako leto več. Predstavnik Poslanske skupine Levica je povedal, da novele ne podpirajo, saje neustavna, menijo da bi morala pripraviti zakov Vlada, v Poslanski skupini SAB predlogu zakona sicer ne bodo nasprotovali, ne bodo ga pa tudi podprli glede na pripombe ZPS. Odbor je sprejel vložene amandmaje in svoj amandma ter na koncu sprejel vse člene. Pripravljen je dopolnjen predlog zakona.
Hvala lepa. Za uvodno obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, Robertu Rožacu, državnemu sekretarju na Ministrstvu za okolje in prostor. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Lepo pozdravljeni vsi prisotni! Mreža planinskih poti v Sloveniji po podatkih znaša nekaj čez 10 tisoč kilometrov in ugotavljamo tudi, da je obisk planinskih poti vse večji, njihovo dobro vzdrževanje pa pomeni manjša tvegana za nesreče v gorah. Cilj novele zakona je, da se pristopi k oblikovanju dodatnih ukrepov za podporo Planinski zvezi Slovenije in planinskim društvom kot skrbnikom planinskih poti. Bistvo predloga sprememb zakona je v neposrednem državnem financiranju, usposabljanju in izpolnjevanju merkacistov, nabavi njihove osebne zaščitne opreme, sredstva za njihovo delo, materialno-tehničnih sredstev, orodja in transporta. Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki je pristojno za turizem, bo tako zagotovilo namenska sredstva za vzdrževanje planinskih poti, MGRT bo tako na letni ravni zagotavljal približno 400 tisoč evrov. Ministrstvo pristojno za prostor bo imeli pristojnost potrjevanja prostorskega prikaza planinskih poti, ki mu ga posreduje pristojna planinska zveza. Kategorizacijo planinskih poti pa posreduje pristojna planinska zveza v potrditev ministrstvu pristojnemu za šolstvo. glede na navedeno in glede na to, da so amandmaji kot dopolnjenemu Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o planinskih poteh usklajeni z mnenjem Vlade, Vlada predlog zakona podpira. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Samo Bevk, ki nam bo predstavil stališče Poslanske skupine SD. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Verjetno se vsi strinjamo, da ima današnji predlog sprememb zakona dober namen, to je z dodatnimi ukrepi podpreti Planinsko zvezo Slovenije in planinska društva ter urediti nemoteno in varno uporabo ter vzdrževanje pohodnih poti. Pohodništvo je med Slovenci ena izmed najbolj priljubljenih aktivnosti na prostem. Vsako leto beležimo večji obisk gora, zato je temu primerno tudi treba prilagoditi zakonodajo, poskrbeti za še večjo varnost pohodnih poti in seveda z najvišjo stopnjo zaščite narave. Na tem mestu gre velika zahvala Planinski zvezi Slovenije in vsem planinskim društvom, ki že vrsto let skrbijo za naše pohodne poti. Predlog zakona tako ureja nemoteno in varno uporabo pohodnih poti, zaščito Knafelčeve markacije, prenaša pristojnosti glede regulacije markacistov iz ministrstva na pristojno planinsko zvezo, nadalje predlog zakona dopolnjuje pravno podlago za izvajanje nalog Planinske zveze Slovenije glede kategorizacije markacistov, določitve pogojev za vpis v evidenco markacistov in izvajanje usposabljanja ter preverjanja usposobljenosti. Planinska zveza bo po predlogu zakona določala tudi osebno opremo in zaščitno-tehnično opremo, ki jo uporabljajo markacisti za vzdrževanje in označevanje planinskih poti. Z novelo se ureja tudi obvezno financiranje izvajanja programa usposabljanja in preizkusa usposobljenosti za markaciste, občine pa bo lahko za sofinanciranje vzdrževanja in označevanje planinskih poti sklepala tudi pogodbe neposredno s pristojno planinsko nevladno organizacijo in skrbniki planinskih poti na svojem območju. Predlog zakona podpirajo tako številne občine kot tudi Planinska zveza Slovenije, ki pravi, da je treba zaradi naraščajočega obiska gora nujno urediti stabilnejši način financiranja vzdrževanja in označevanja planinskih poti ter usposabljanja markacistov. Ni prav, da finančno breme nosijo le nevladne organizacije. Kljub vsemu pa je treba opozoriti na obširno in kritično mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je opozorila, da je predlog zakona nesistemski in v nasprotju z nekaterimi drugimi zakoni ter da bi bilo treba proučiti tudi pravni status planinske zveze in društev ter materijo enotno in celovito urediti. Aktualen Zakon o planinskih poteh so leta 2005 vložili poslanci in tudi ta predlog je plod interesa nas, poslank in poslancev, zato je razumljivo, da zakon ni popoln. Zato bi si želeli, da bi tudi Vlada pokazala zanimanje za enega izmed najbolj priljubljenih slovenskih športov in bi, če bo ta predlog sprejet, sama pripravila zakon, ki bo enotno in na celovit način uredil odprta vprašanja in pomanjkljivosti, ki jih izpostavlja Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Socialni demokrati predlogu zakona ne bomo nasprotovali. Bomo pa prispevali tudi nekaj glasov »za«, med njimi bo tudi moj glas. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil Boštjan Koražija.
Predsedujoči, hvala za besedo. V zakonu, ki ga danes obravnavamo, se pristojnost za določitev kategorizacije markacistov, vodenja evidence, pogoje za markaciste in preizkus njihove usposobljenosti prenaša z Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport na Planinsko zvezo Slovenije. Izvajanje programa usposabljanja in preizkus usposobljenosti pa bo v celoti plačala država. Določa se tudi, da bo država s Planinsko zvezo Slovenije sklenila neposredno pogodbo za vzdrževanje planinskih poti, vzdrževanje pa bodo lahko sofinancirale tudi občine. Vse pristojnosti v zvezi z izborom skrbnikov planinskih poti se prenašajo z Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Se pravi, da se poleg dveh ministrstev, pristojnih za izvajanje zakona, uvaja še tretje ministrstvo, to je, kot že omenjeno, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo. Plemenitim ciljem navkljub je zakon, na žalost, zelo slabo napisan. To izhaja tudi iz mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. Zakon je slab in se ga tudi v tem primeru ne da popraviti tako, kot bi se ga moralo. In tudi kljub gori amandmajev, ki jih boste ali ste jih že predlagali, se zakona ne da popraviti v takšni meri, kot bi se ga moralo, saj bi že v osnovi moral biti povsem drugače napisan in zastavljen, ne pa da je potem prišlo tako, bom rekel, zelo kritično mnenje s strani ZPS službe. In kolikor sem razumel, je tudi predstavnik Vlade bil na seji odbora zelo kritičen do zakona. En absurd se pa kljub temu pojavlja, in to je, da dejansko tudi stranka SMC v bistvu forsira ta zakon, ker ste konstantno opoziciji nasprotovali zaradi nesistemskega urejanja, tudi ko so bili predlogi zakonov na vseh točkah usklajeni s pripombami Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora. In tu vidimo v Levici velik problem oziroma največji problem tega zakona, da dejansko ni bil pravilno in tako urejen, kot bi si mi to želeli oziroma kot si želi tudi Zakonodajno-pravna služba. In kot je gospod poslanec iz SD omenil, bi bilo prav, da bi Vlada prišla z nekim obsežnejšim in bolj holističnim zakonom, glede Zakona o planinskih poteh, o samem financiranju in teh stvareh. V zvezi s to novelo se postavljajo tudi zelo resna vprašanja, in sicer v zvezi z javnim pooblastilom, financiranjem, pristojnostmi Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo in prenormiranostjo tega zakona. Predvsem je problematična tudi ureditev tega javnega pooblastila za financiranje, zlasti slednje je še posebej problematično, saj se s tem zakonom pristojnost za financiranje vzdrževanja planinskih poti, seli prav na ministrstvo, ki je predsednik stranka SMC, se pravi na Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo in to na način, da se to ne izvaja niti več prek javnega razpisa, ampak z neposredno pogodbo in pri tem prvotni predlog zakona niti ni predvidel nikakršnega nadzora, z amandmajem pa se je vneslo nek »kvazi« nadzor, ki bi pa naj bi se v bistvu tudi bolj določno verjel kasneje, s pogodbo, se pravi med Ministrstvom za gospodarski razvoj in tehnologijo in Planinsko zvezo Slovenije. Zakon, ki ga danes obravnavamo je predvsem populističen in dejansko res, bom rekel, namenjen nabiranju in aktiviranju [[znak za konec razprave]] volivcev, ker tudi gospa predlagateljica je prej zelo lepo povedala, da so ti ljudje, ki imajo svoje poslanstvo in ga res imajo in si zaslužijo ne samo financiranje, ampak predvsem boljši in bolj dodelan zakon, tudi bolj, bom rekel, na strokovni ravni obdelan oziroma dodelan, pa, če resno mislite to, kar ste rekli prej, v vašem stališču, da si zaslužijo več [[znak za konec razprave]] in jaz se strinjam in tudi v Levici se strinjamo, da si zaslužijo več, bi bilo prav, da pridete z nekim novim predlogom zakona, ki bojo tudi potem ti ljudje, ki res delajo na terenu, dobili več oziroma bili tudi bolj zavarovani. Zaradi vsega tega povedanega, bomo v Levici glasovali proti zakonu in upamo, da boste tudi še vi enkrat premislili, glede tega. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov bo predstavil Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Spoštovani državni sekretar, kolegice in kolegi! Slovenija, od kod lepote tvoje, prepeva Avsenik v svoji ponarodeli pesmi, ki je zapisana v srcu vseh Slovenk in Slovencev. V življenju sem obiskal veliko lepih krajev, ampak naši hribi in gore so najlepši, kar nam neradi pritrjujejo tudi tuji gostje in vse več svetovno znanih medijev. Te lepote si od blizu ne bi mogli ogledati brez zgledno, ampak res zgledno urejenih planinskih poti, ki jih vsakodnevno urejajo in popravljajo prostovoljci Planinske zveze Slovenije. V prihodnosti se bo prepoznavnost Slovenije, kot turistične destinacije še povečevala, s tem pa tudi število obiskovalcev naših gora, ki se približuje mejniku 2 milijona. Na 18. redni seji Odbora za izobraževanje, znanost, šport in mladino, 5. maja 2021, smo poslanci obravnavali Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o planinskih poteh, ki so ga sopodpisali tudi poslanci Nove Slovenije. V Novi Sloveniji smo veliki ljubitelji gora in pohodništva, zato spremembe zakona, ki nudijo podporo Planinski zvezi Slovenije in planinskim društvom, kot skrbnikom planinskih poti, podpiramo. Sprejeti Zakon o planinskih poteh iz leta 2007 je pomanjkljiv in neustrezen, predvsem v delu, ki govori o markacistih. To so strokovni delavci, ki skrbijo za vzdrževanje in označevanje planinskih poti. Ureditev tega področja kaže odnos države do planinstva, Planinske zveze Slovenije in samih markacistov. Planinska zveza Slovenije se je pred 130. leti razvila v prostovoljno, nepridobitno in civilno družbeno organizacijo, ki jo sestavlja skoraj 290 planinskih društev. Sama organizacija je razvejana po celotni Sloveniji in s 60 tisoč člani prostovoljno skrbijo za planinske poti. Zavedamo se, da so in bodo tudi v prihodnje prostovoljci hrbtenica urejenih in varnih planinskih poti. S predlaganim zakonom želimo v Novi Sloveniji finančno podpreti materialno podporo pri urejanju planinskih poti in za nujno potrebna izobraževanja markacistov, z načrtom Planinske zveze Slovenije, kot krovne planinske organizacije v Sloveniji. Z zakonom želimo podpreti trud več generacij prostovoljcev, ki so v več kot 130 letih naredili, opremili in zarisali več kot 10 tisoč kilometrov poti. V zakon smo zapisali tudi zelo jasne varovalke, ki bodo zahtevale pregledno in jasno porabo javnih sredstev. Predlagatelji zakona želimo, da se zagotovijo stalna sredstva za vzdrževanje in označevaje planinskih poti, da se finančno in organizacijsko uredi usposabljanje za markaciste in da se markacistom zagotovi osnovna oprema za opravljanje njihovega dela. Po novem zakonu se bo financiranje urejalo z neposredno pogodbo v višini do 400 tisoč evrov. Ta znesek ne smemo gledati samo kot strošek, ampak kot investicijo za obnovo planinskih poti, ki bodo povečale zanimanje za slovenske gore. To bo koristilo tudi drugim področjem v državi, ker me drugim prinaša dodatna delovna mesta. Veliko Slovencev zahaja v gore, zato lahko rečemo, da smo planinski narod. Naše gore privabljajo tudi ogromno tujih obiskovalcev, saj imamo prekrasno narave, vendar se tudi planinska infrastruktura in poti ob pomanjkanju pozornosti uničijo in postanejo celo nevarne. Hvala markacistom, ki so do sedaj brezplačno urejali poti. Njihova srčnost je neizmerljiva. Poslanska skupina bo soglasno podprla predlog Zakona o planinskih poteh in vložene amandmaje koalicije. Pohodniki smo v hribih vedno veseli, ko koga srečamo, zato se vedno pozdravimo in želimo srečo. Želim vam lep sončen dan še naprej in srečno. Hvala za besedo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mojca Žnidarič. Izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! Danes bom z veseljem predstavila stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra. Naša kolegica Mateja Udovč se je namreč lotila na vse pomembne in aktualne teme za vse Slovence. Teme, ki nas mora kot planinski narod združevati in povezovati. Torej pred nami je Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o planinskih poteh. Aktualni Zakon o planskih poteh je bil sprejet pred 14 leti. V njem je ta zahtevna in več plastna problematika dokaj korektno urejena, vendar pa se je z časom izkazalo, da ima zakon veliko pomanjkljivost, ker ni uredil sistemskega financiranja kljub temu, da so v zakonu jasno navedeni nosilci posameznih pristojnosti nalog in aktivnosti pa v vseh teh letih nihče ni zagotovil sredstev za njihovo realizacijo, zato predlagatelji želimo z novelo zakona zagotoviti sistemski vir financiranja, ki bo konstanten in dovolj obsežen za realizacijo vseh zakonsko določenih nalog na prvem mestu predvsem za ureditev, vzdrževanje in obnovo planinskih poti. Pri uresničevanju tega cilja so najpomembnejši kadri to so markacisti, ki skrbijo za okoli 10 tisoč kilometrov planinskih poti, vendar pa se soočajo s staranjem populacije, saj je poprečna starost markacista 56 let in s pomanjkanjem kandidatov za to delo. Trenutno jih je registriranih okoli 770. Po ocenah Planinske zveze Slovenije pa bi jih potrebovali še najmanj 250. Markaciste je potrebno kvalitetno usposobiti in jim zagotoviti osebno in zaščitno opremo za opravljanje te dejavnosti. Prav tako jim je potrebno zagotoviti orodje in druga potrebna sredstva za to delo kot so varovala jeklenice. Do sedaj so namreč v veliki meri uporabljali svojo osebno in zaščitno opremo, prevozna sredstva ter sredstva za delo in nenazadnje jim je potrebno zagotoviti tudi finančna sredstva za povračilo stroškov prevoza in prehrane. Predlagane spremembe v noveli povezujejo urejanje in vzdrževanje planinskih poti z razvojem planinskega turizma. Minister pristojen za turizem gospod Zdravo Počivalšek je edini minister, ki je do sedaj prepoznal sinergijo teh področij za uspešen gospodarski razvoj Slovenije, zato je tudi brez zadržkov prevzel obvezo sistemskega zagotavljanja sredstev za te namene. Strateška usmeritev turizma v visokogorske kmetije, hribovje in planine je vsekakor korak v pravo smer. Predvsem zato, ker ima vlaganje v planinski turizem velike multiplikativne učinke na gospodarstvo. Vzdrževane in urejene planinske poti so osnovni pogoj za varno gibanje v gorah. Le tako bomo v gore zvabili še več planincev, pohodnikov in poskrbeli za njihov varni kora. Z vzdrževanimi in urejenimi potmi bomo dosegli, da pohodniki ne bodo iskali bližnjic in novih poti, kar pomeni tudi preprečevanje plašenja in preganjanja divjadi ter uničevanja narave. V Poslanski skupini SMC smo seznanjeni s posledicami zadnje s snegom izjemno bogate zime, ki je na določenih odsekih poti pustila pravo razdejanje. Zato se odločno zavzemamo, da se zakon prične izvajati s 1. 1. 2022. V naši poslanski skupini se dobro zavedamo pomembnosti prostovoljnega dela markacistov za vzdrževanje in obnovo planinskih poti, zato je pomembno, da tem čudovitim in srčnim ljudem, kot jih rada in z razlogom poimenuje kolegica Mateja, z našimi odločnimi odločitvami izkažemo zahvalo in jim pošljemo jasno sporočilo, da je njihovo delo koristno, opaženo in pomembno za vse nas. Hkrati se zavedamo, da ima tudi prostovoljstvo svoje meje. V Poslanski skupini SMC spoštujemo in podpiramo prizadevanja naše kolegice Mateje Udovč na tem področju. S takšnim delom in pristopom si bo lahko prislužila častno mesto ob štirih srčnih možeh. Novelo zakona, katere podpisniki smo vsi poslanci in poslanke koalicije bomo v SMC z veseljem in soglasno podprli, prav tako vložene amandmaje. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek bo predstavil Vojko Starović. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Slovenci se večkrat radi pohvalimo s tem, kako lepa in zelena je naša dežela na sončni strani Alp. In res je, narava se v Sloveniji kaže v svoji najlepši luči. Temu pritrjujejo tudi mnogi tujci. Turisti, ki v vedno večjem številu odkrivajo, kot temu sami radi rečejo, skriti dragulj v osrčju Evrope. A za dragulj, katerega velik del so planinske poti, je treba skrbeti in ga vzdrževati. In to delajo člani Planinske zveze. In to na prostovoljni bazi. In ravno slednje naslavlja zakon, ki je pred nami. Predlog zakona tako določa usposabljanje in standarde za ohranjanje veljavnosti kategorije za skrbnike planinskih poti oziroma markaciste. Z novelo zakona se tako ureja usposabljanje in licenčno izpopolnjevanje markacistov, zagotavlja pa se tudi ustrezna opremljenost za varno delo, kar je zelo pomembno. Največji doprinos novele določa 20. člen, ki določa obveznost ministrstva, pristojnega za turizem, ker gre tu za turizem, da zagotavlja sredstva za vzdrževanje in označevanje planinskih poti. Slednje, kakor je bilo že povedano, temelji na prostovoljstvu, toda nekateri poti nimajo svojih skrbnikov. V Poslanski skupini SAB vemo in razumemo kaj ta zakon pomeni in kaj prinaša. Navsezadnje je poslanec SAB, na žalost veliko prezgodaj umrli Franc Kramar, neutrudno delal za kronski kamen slovenskega dragulja, za Triglavski narodni park. Prav tako se strinjamo s predlagateljem, da je dejavnost vzdrževanja in označevanja planinskih poti v javnem interesu, saj so označene in zavarovane planinske poti potrebne za varno hojo uporabnikov, pohodnikov, turistov, ki jih je vsako leto več. Na glede na povedano pa je treba povedati, čeprav zakon odpira zelo pomembne teme, ki jih je treba rešiti, da je dejansko nad drugi strani nedodelan, kakor ugotavlja naša Zakonodajno-pravna služba. Ravno zato menimo, da bi v zadevi lahko pristopila Vlada in z zadevo uredila celovito in na nomotehnično ustrezen način. Do takrat pa seveda upamo, da bo predlog zakona, ki je pred nami, in ki se mu obeta široka podpora, zadostoval. Tudi v Poslanski skupini SAB ga bomo podprli. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Desus bo predstavil Ivan Hršak. Izvolite.
Hvala za besedo spoštovani podpredsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Slovenija je raj za pohodništvo in planinarjenje, sprehodi po razgibani in neokrnjeni pokrajini v deželi na sončni strani Alp zagotovo pustijo prijetne spomine ne samo nam domačinom, ampak tudi tujim turistom, ki jih počitniški čas zanese k nam. več kot 10 tisoč kilometrov označenih poti, različnih težavnosti razveseljujejo tako zahtevne gornike, alpiniste kot tudi obiskovalce, ki si želijo predvsem sprehodov in ogledov lažje dostopnih naravnih lepot in kulturnih znamenitosti. 200 planinskih društev in 820 markacistov pri nas skrbi za to, da bi bil korak pohodnikov varen. Vzdrževanje, označevanje in opremljanje planinskih poti se opravlja na prostovoljni bazi, skrbniki poti so upravičeni do povračila materialnih stroškov za vzdrževanje, označevanje in opremljanje planinskih poti, veljavni zakon pa določa, da sredstva zagotavlja pristojna planinska zveza oziroma Planinska zveza Slovenije. Nekaj sredstev se na zvezo steče od fundacije za šport in delno iz občin, največje breme pa nosijo društva sama. Obisk planinskih poti in slovenskih gora narašča, s tem pa tudi obremenitev planinskih poti. Dobro vzdrževane planinske poti zagotavljajo varnost obiskovalcev gora, pomembno zmanjšujejo tveganje in preprečujejo nesreče v gorah. Potrebe po intenzivnejšem in temeljitejšem vzdrževanju in označevanju naraščajo, posledično se višajo tudi stroški povezani s tem. Jasno je, da zveza sama zaradi visokih stroškov ne more vzdrževati in razvijati višje ravni celotne planinske infrastrukture. Poslanci Poslanske skupine Desus se s predlagano zakonsko rešitvijo s katero se ureja stabilnejše financiranje, vzdrževanja in označevanja planinskih poti ter usposabljanja markacistov v celoti strinjamo in jo tudi podpiramo. Vlogo financerja bodo v večji meri lahko odigrale občine, ključno vlogo pri zagotavljanju sredstev pa bo odigralo ministrstvo pristojno za turizem. Ekonomski in socialno-družbeni učinek planinstva pri nas je odličen, prav tako ta vrsta športa, pa naj si se ljudje z njim ukvarjajo profesionalno ali samo ljubiteljsko, ustvarja pa posredne pozitivne ekonomske učinke na mnogoterih drugih področjih. Z novelo zakona se bo uredilo tudi usposabljanje in licenčno izpopolnjevanje markacistov ter ustrezno opremljenost za varno delo, kar se bo odrazilo v večji kvaliteti poti in varnosti koraka njihovih uporabnikov. Vsled navedenega zaključujemo, da je vsebina predloga nedvomno v širšem javnem in nacionalnem interesu in si zato zasluži vso našo podpro. Hvala.
Hvala lepa. Stališča Poslanske skupine Nepovezanih poslancev bo predstavil Jurij Lep. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Državni sekretar, kolegice in kolegi, vsem lep dober dan! Planinstvo zaradi možnosti aktivnega preživljanja prostega časa v neokrnjeni naravi vse bolj postaja naša vrednota. V Poslanski skupini Nepovezanih poslancev želimo opozoriti, da ni tako samoumevna kot se nam zdi. Verjetno večina ne ve kdo je tisti, ki skrbi za to, da lahko nemoteno in varno uporabljamo več kot 2 tisoč planinskih poti in 62 planinskih veznih poti. Planinske poti namreč niso urejene za to, ker bi zanje skrbela država ali lokalna skupnost na območju katere teče. Varne in urejene so zato, ker zanje nesebično in brez ekonomske računice skrbijo številni prostovoljci, ki to počnejo zaradi svoje ljubezni do gora, v svojem prostem času večinoma s svojo osebno in varovalno opremo, s svojimi delovnimi pripomočki in kot že omenjeno popolnoma brezplačno. Najbrž mnogi tudi ne vedo, da si morajo ti prostovoljci, člani planinskih društev zato, da lahko skrbijo za nemoteno porabo in našo varno pot v gorah celo sami plačati usposabljanje za vzdrževanje in vzdrževanje planinskih poti. Planinske poti vzdržujejo, označujejo, na njih postavljajo usmerjevalne table, čistijo in urejajo, kot že omenjeno, člani planinskih društev, ki jih imenujemo markacisti. V Sloveniji se za označevanje planinskih poti uporablja markacija z belo piko obdano z rdečim kolobarjem, imenovano po Alojzu Knaflcu, se pravi knaflčeva markacija. Kot vse je bilo Slovensko planinsko društvo odgovor na nemško prilaščanje slovenskih gora in si je kot društvo rodoljubov in slovenskih planincev prizadevalo za ohranitev slovenske podobe gora. Delovalo je od leta 1893 do konca druge svetovne vojne. Po vojni pa je iz nje nastalo Planinsko društvo Slovenije, ki se je leta 1948 preoblikovalo v Planinsko zvezo Slovenije, ki deluje še danes in ki skupaj s svojimi članicami planinskimi društvi kot pred 100-mi leti slovensko planinsko društvo skrbi za planinske poti. V Poslanski skupini Nepovezani poslanci želimo opozoriti, da en markacist skrbi približno za dobrih 12 kilometrov planinskih poti. V Sloveniji imamo 820 markacistov, ki tako na leto opravijo okoli 40 tisoč prostovoljnih delovnih ur. Zato smo prepričani, da je več kot utemeljeno, da se politika po 13-ih letih od kar je bil sprejet Zakon o planinskih poteh, spomni nanje in jih za njihovo vestno in srčno delo nagradi vsaj z brezplačno osebno pohodniško in varovalno opremo, da skrbijo za našo varnost na planinskih poteh ne bodo trgali svojih hlač in da jim omogočimo s tem brezplačno usposabljanje ter da bodo lahko pri svojem delu uporabljali delovne pripomočke, ki jim bo za srečo države in lokalne skupnosti priskrbela Planinska zveza oziroma planinska društva. Da ne bi izzvenelo, da se skozi celotno novelo predlagatelji [[nerazumljivo]]mi smo namreč tudi nepovezani poslanci, ukvarjamo zgolj z rešitvami za markaciste, želimo poudariti tudi to, da celotna novela opravlja največjo pomanjkljivost leta 2007 sprejetega zakona. To je pomanjkanje sistemskega vira financiranja za vzdrževanje planinskih poti kot tudi planinske infrastrukture. Slednja vpliva tudi na razvoj gospodarskega turizma, gorskega turizma, ki ima otipljive ekonomske posledice, ki jih nekateri strokovnjaki ocenjujejo na približno 21 milijonov evrov, se pravi neposrednih ekonomskih učinkov. Zato se nam zdi neupravičeno, da finančno breme vzdrževanja planinskih poti nosijo nevladne organizacije, in sicer Planinska zveza in skrbniki posameznih poti, planinska društva ter za njihov oziroma svoj račun markacisti. Obisk slovenskih gora narašča, s tem pa tudi obremenitev planinskih poti in potrebe po boljšem vzdrževanju in označevanju. Zaenkrat so planinske poti pohodne in varne, a če se bodo država in lokalne skupnosti še naprej izogibale zagotavljanju finančnih sredstev zanje, obstaja velika verjetno, da jih bodo začeli posamezni skrbniki planinskih poti oziroma planinska društva zapirati. Zato bomo v Poslanski skupini Nepovezanih poslancev novelo zakona podprli, podprli pa bomo tudi predlagane amandmaje, ki po naši oceni odpravljajo pomanjkljivosti prvotnega besedila členov, na katere je v okviru obravnave na matičnem delovnem telesu opozorila Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora in omogočajo, da se bo zakon lahko izvajal v korist planinskih organizacij oziroma v splošno družbeno korist. Na koncu pa kritikom, ki so na delovnem telesu opozarjali na problem nesistemskega urejanja in vladno dolžnost za njegovo spremembo, pa odgovarjamo, da posluha za planinske poti doslej ni pokazala nobena Vlada. Zato, da je bil leta 2007 sprejet zakon sta bila potrebna dva mandata. Takrat kot tudi danes sta morala zakon sklicati v prioriteti prvopodpisani poslanec oziroma poslanka, ki sta vztrajala toliko časa, da je novela dobila podporo vlade, vladne koalicije in tudi večine v Državnem zboru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke bo predstavil Jani Ivanuša. Izvolite.
Lep dober dan vsem skupaj prisotnim v dvorani! Slovenska pokrajina je zelo raznolika in kot taka tudi zelo privlačna tako za domače kot tuje obiskovalce. Zaradi naravnih lepot in neokrnjene narave je še posebej priljubljeno planinarjenje. Zaradi večjega obiska gora se povečuje tudi število nesreč. Zelo veliko lahko pri preprečevanju le-teh pripomorejo planinske zveze, in sicer z rednih vzdrževanjem, označevanjem in opremljanjem planinskih poti. V Sloveniji imamo okoli 10 tisoč 45 kilometrov planinskih poti, ki jih ureja okoli 200 planinskih društev. Planinske poti urejajo, označujejo, čistijo markacisti, in sicer povsem prostovoljno. Na leto opravijo približno 30 tisoč ur prostovoljnega dela. Skrbniki poti so upravičeni le do povračila materialnih stroškov, tako da večina finančnega bremena pade na pristojna planinska društva oziroma planinsko zvezo. Novela zakona zato predvideva spremembe financiranja, ki bodo finančno razbremenile planinsko zvezo oziroma pristojne planinske zveze in planinska društva. Novela ravno tako planinski zvezi nalaga pristojnosti, da določi ustrezno kategorijo planinskih poti, določi ustrezno kategorijo markacistov, pogoje za vpis v evidenco markacistov, pogoje za veljavnost kategorije in podobno. Osnovno vzdrževanje in označevanje planinskih poti je vsekakor nujno za zagotavljanje varnosti obiskovalcev gora, zato bomo predlog zakona podprli. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil Tomaž Lisec.
Hvala, spoštovani podpredsednik, za besedo. Spoštovana državna sekretarja, kolegice in kolegi, vsem skupaj lep pozdrav! Dejstvo je, da je planinstvo med Slovenci priljubljena prostočasna dejavnost in urejene planinske poti privabljajo zaradi tega še kakšnega obiskovalca več. Za vzdrževanje planinskih poti skrbijo za to posebej usposobljeni markacisti Planinske zveze Slovenije, ki zaenkrat svoje delo opravljajo prostovoljno. Zato smo tudi v Poslanski skupini SDS veseli, da se danes s predlogom zakona zagotavlja sistemski vir financiranja vzdrževanja planinskih poti in delo markacistov. Že samo informacije, da je mreža planinskih poti razporejena po vsej Sloveniji, da znaša več kot 10 tisoč kilometrov, da planinska društva skrbijo za več kot 2 tisoč planinskih poti in 62 planinskih veznih poti obhodnic oziroma da je vsak markacist poskrbel do sedaj za približno 12 kilometrov planinskih poti, so dovolj zgovorne. V Sloveniji imamo trenutno registriranih 820 markacistov in markacistk. Na leto skupaj opravijo okoli 40 tisoč ur prostovoljnega dela. Dejstvo pa je tudi, ne samo zaradi koronavirusa, ampak zaradi naših lepih gora, da obisk planinskih in gorskih poti v Sloveniji narašča, tako s strani nas, Slovenk in Slovencev, kot tudi mnogih tujcev, ki jih znamo privabiti v naše lepe hribe in gore. S tem pa na drugi strani nastaja dodatna obremenitev planinskih poti in potreba po temeljitejšem vzdrževanju in označevanju ter s tem povezanimi sredstvi. Zaradi povečanega števila ljudi v gorah, večjih količin snega, nalivov, neurij se uničujejo planinske poti, ki jih je treba še bolj skrbno vzdrževati, od čiščenja, obrezovanja grmovja, nameščanja proti [[…]] [[?]] zaščit, risanja markacij, nameščanja smernih tabel in še kaj bi se našlo. Največ truda, znanja in tudi alpinističnih veščin pa zahteva delovanje zelo zahtevnih planinskih gorskih poti. S sprejetjem Zakona o planinskih poteh leta 2007 so planinske poti v pravni ureditvi dobile poseben status, z današnjimi spremembami zakona pa so upoštevani tudi predlogi zakonov primerljivih alpskih držav, ki znajo izkoristiti pozitivne povezave med planinstvom in turizmom. Z novelo zakona se bo torej uredilo usposabljanje in licenčno izpopolnjevanje markacistov in ustrezno opremljenost za varno delo. A tudi v Poslanski skupini SDS menimo, da bo največja dodana vrednost tega zakona, da se bodo na letni ravni zagotovila sredstva v višini 400 tisoč evrov za označevanje planinskih poti. Po našem mnenju bo ta učinek za proračun celo pozitiven, saj bo zaradi še bolj urejenih in varnih planinskih poti manj potreb za pomoč gorske reševalne službe, manj ur helikopterja Slovenske vojske v gorah za pomoč poškodovancem in nenazadnje tudi manj dela za zdravstveno osebje. Prav tako nas veseli, da je bil na odboru sprejet amandma, da se zakon začne uporabljati že s 1. 1. 2022. Torej, danes je velik dan za slovensko planinstvo. V Poslanski skupini SDS se zahvaljujemo Mateji Udovč za pobudo k spremembam Zakona o planinskih poteh. Prav tako se zahvaljujemo tudi Planinski zvezi Slovenije z vsemi strokovnimi sodelavci za strokovno pomoč in sodelovanje pri pripravi zakona. Zahtevala tudi trem ministrstvom, ki so prispevali svoje znanje, da naredimo ta zakon še boljši predvsem pa se želimo v Poslanski skupini SDS zahvaliti vsem markacistom za do sedaj opravljeno delo in jim želimo uspešno in varno delo še v naprej. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Igor Peček. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi, državna sekretarja! Verjetno ni nikogar med nami, ki bi ne bi pritrdil, da Slovenija kot Alpska država z izjemno gorniško zgodovino in tradicijo na eni strani ter vse bolj intenzivnim gorskim turizmom na drugi strani potrebujejo urejene, vzdrževane ter ustrezno označene planinske poti. Poti, ki so tudi v skladu z najvišjimi standardi gorniško razvitih držav. Republika Slovenije je skupaj z osmimi državami sopodpisnica mednarodne pogodbe Alpska konvencija, ki je pravno zavezujoči akt, katerega namen je varovanje občutljivih alpskih eko sistemom ter regionalnih kulturnih identitet dediščine in tradicije v Alpah. Urejene slovenske planinske poti so posledica neštetih ur prostovoljnega dela markacistov v več kot 100 letih organiziranega planinstva pri nas in če je bilo pred leti prostovoljno delo v okviru lokalnih društev številčno zastopano pa se ob današnjem hitrem življenjskem tempu sooča z različnimi preizkušnjami, ki od vodstev planinskih društev terjajo veliko napora in iznajdljivosti in to ne samo pri navduševanju mladih za obiskovanje gora, ampak tudi za delo v planinskih društvih, kamor sodi delo markacist in markacistov. Prihaja do vse večjega razkoraka med številom markacistov v Sloveniji in številom kilometrov planinskih poti, ki jih je potrebno kakovostno označiti, zato se število ur prostovoljnega dela, ki jih markacisti opravijo na leto nenehno povečuje. Potrebno je sistemsko ukrepanje, ki bo nudilo zadostno materialno in finančno podporo skrbnikom planinskih poti. Obisk gora se je v zadnjih letih izrazito povečal. To ne vpliva samo na gibanje ekonomskih kazalnikov ter na splošno družbeno razpoloženje, ampak tudi na gorsko naravo. Za njeno ohranitev je nujno potrebno slediti največjim etičnim ter okolijskim standardom. V Poslanski skupini LMŠ pozdravljamo zakonodajno pobudo predlagatelja, saj že samo nekaj omenjenih okoliščin ter analitičnih podatkov kliče po tem, da se država ambiciozneje vključi v uresničevanje tega javnega interesa. Tega z družbeno koristnim delom vzdrževanja in obnove planinskih poti vršijo tako planinska društva v načelu s Planinsko zvezo Slovenije se pa hkrati z navedenim odpirajo tudi tehtna vprašanja. Tako kot obstoječi zakon spremembe ponovno prinašajo neskladje z zakoni ter Ustavo, zato da se bo zakon lahko izvajal v predvidenem obsegu in da bi se izognili napakam pri sprejemanju zakona iz leta 2005 bi bilo smotrno, da so predlagane rešitve predlog celostnega medresorskega pristopa predvsem, zaradi ustrezne pravne ureditve zakonodaje o planinskih poteh. Delo, ki ga opravljajo markacisti in markacistke je vitalnega pomena za ohranjanje slovenke gorniške kulture in predlagane spremembe so gotovo korak k krepitvi področja vzdrževanja in obnove planinskih poti. So dobra podlaga, da predlagane spremembe zakonodaje o planinskih poteh dokončno dobijo ustrezen pravni okvir, ki bo na koncu tudi rezultat dobre in solidne medresorske usklajenosti. V Poslanski skupini LMŠ bomo novelo Zakona o planinskih poteh podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih. V razpravo dajem 1. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Dobro, potem najprej državni sekretar Andrej Čuš. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Spoštovani poslanke, poslanci! Dovolite, da se opravičim, da sem nekaj predstavitev zamudil, sem ravno s seje vlade z Brda pri Kranju. Kakorkoli pa sem seveda prisluhnil in moram povedati, da me veseli ta enotna podpora in enotnost k predlogu zakona. Moram povedati, da smo o samem besedilu in predlogu zakona imeli že precej obširno in tudi na čase pestro razpravo na matičnih delovnih telesih in veseli me, da se danes to poglavje tudi uspešno zaključuje. Kakorkoli, zakon tudi posega v pristojnosti Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, konkretneje na področje Direktorata za turizem in seveda je tudi prav, da mi se do tega opredelimo in predstavimo na kratko nekaj aktivnosti in pa tudi stališč, pa predvsem seveda kar nas čaka v prihodnje. Slovenski »outdoor« produkt, kamor tudi seveda nesporno sodi tudi pohodništvo je med najkonkurenčnejšimi v Evropi in temelji na izjemnih naravnih danostih, trajnostnih poslovnih praksah ter odgovorni rabi naravnih in kulturnih danosti. Produkt ima tudi izjemen vpliv na celotno podobo Slovenije kot zelen in aktivne ter tudi atraktivne destinacije. Zakonodaja na področju planinskih poti, ki je v pristojnosti Ministrstva za okolje in prostor ureja področje vzdrževanja planinskih poti. Tu je torej zakonsko področje ustrezno urejeno, ni pa bilo vse do danes urejeno financiranje vzdrževanja planinskih [[…]]
Gospod državni sekretar, o amandmajih bi prosil [[…]]
Seveda, seveda [[…]]
[[…]]ne na splošno o zakonu.
Seveda, brez skrbi. Lahko torej seveda povem, da to besedilo zakona daje kar nekaj aktivnosti in dodatnih bremen za naš resor, torej Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ampak to bomo seveda z veseljem naredili. Tudi zagotovili finančna sredstva v proračunih. To smo tudi že uredili. Kakorkoli gledano pa, lahko povem, da Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo podpira zakonodajni predlog katerega prvopodpisana poslanka Mateja Udovč in seveda tudi podpiramo vložene amandmaje treh poslanskih skupin, torej koalicije, ki so bili kovani v pravo smer in bodo izboljšali besedilo zakona, kakor je bilo seveda tudi že razprava na matičnih delovnih telesih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlagateljica kolegica Udovč Mateja. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Naj samo podam kratko obrazložitev glede amandmajev. Predlagani amandmaji sledijo pripombam Zakonodajno-pravne službe le v tolikšnem delu, da se odpravljajo najnujnejše pomanjkljivosti, kar bo omogočalo, da se bo zakon lahko izvrševal na način kot smo si ga predlagatelji predvideli. Naj vas spomnim, da predlagatelji ne želimo spreminjati obstoječega koncepta zakona, kar smo večkrat povedali tudi že med razpravo na odboru. Za konec pa naj še enkrat ponovim besede, ki jih je povedal predstavnik Planinskega društva na matičnem delovnem telesu: Bolj pomembno od nomotehničnega zakona je zagotoviti stalni vir financiranja za markaciste. Toliko za enkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Andrej Černigoj. Izvolite.
Spoštovani, gospod predsedujoči, hvala za besedo. V Novi Sloveniji – krščanski demokrati bomo podprli tudi predlagane amandmaje koalicije. Sami krščanski demokrati se veselimo današnjega glasovanja. Strinjamo se, da je danes velik dan za slovensko planinstvo in tudi nas veseli, da bodo te amandmaje in celoten zakon podprla večina strank v tem državnem zboru. To kaže, da je zakon pravilno pripravljen za namen, ki ga želimo rešiti. Na drugi strani pa obžalujem, prav mi s temi predlogi amandmajev smo želeli slediti zakonodajno-pravni službi v tolikšni meri, da ne bi izgubili rdečo nit, to se pravi pomoč markacistom. Me pa na drugi strani zelo zelo žalosti, da ena stranka teh naporov, teh želja ne vidi. In moram reči, da ta stranka, ki ima tudi v svojem logotipu barvo zeleno, se bo ta stranka kot zelena stranka za vedno zapisala, ki bo glasovala proti planinskim potem proti markacistom in to bo zelo težko izprati iz sebe, zato naj zaključujem, da velik dan za slovensko planinstvo, amandmaje bom podprl, prav tako zakon. Za konec pa naj želim, da bi ta stranka še enkrat premisli, pa bi bila vsak vzdržana. Hvala.
Hvala lepa. Predlagam, da se osredotočite na razpravo o vsebini amandmajev, stališča svojih poslanskih skupin strank bodo tako ali tako povedali predstavniki teh strank. Kolega Koražija, imate postopkovno? Kako? [[oglašanje iz ozadja]] A ha, potem sprašujem, če želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Boštjan Koražija, izvolite.
Spoštovani predsedujoči, najlepša hvala za besedo. Mi bomo pri amandmajih vzdržani, vi pa se prej tudi, v stališču je bilo jasno povedano zakaj in kako si želimo, da bi bil ta zakon narejen oziroma tudi sprejet in tudi v Levici si želimo, da bi te ljudje, ki delajo prostovoljno, dobili še več finančnih sredstev, ne samo, da si jih zaslužijo, ampak dejansko tudi potrebujejo. In to sta dva aspekta. Se pravi, želimo si boljši, obsežnejši in bolj dodelan zakon in definitivno več financ oziroma tudi več sredstev za te skupine ljudi oziroma za posameznike, ki delajo na terenu. Bi se pa še navezal. Ja, zdaj kakorkoli, zakon pač mora biti usklajen, da potem tudi zakonodajno in tudi ustavno zdrži in glede na to kaj se je vse dogajalo na teh odborih, raznoraznih s predlogom, je prav, da bi tudi še enkrat mogoče celo Vlada oziroma glede na to, da imamo predstavnika Vlade tukaj, vložila še boljši pa še bolj dodelan zakon s tega stališča. To je to. Teh podtikanj raznoraznih s strani določenih strank ne bom imenoval, pa naj tudi sami pri sebi pobrskajo oziroma poiščejo kako in zakaj. To pa, če rečeš, da se z neko zadevo ne strinjaš, še ne pomeni, da ne podpiraš tistega, ampak si želimo še več in še boljše in to ste tudi že v drugih strankah dostikrat v tem Državnem zboru naredili in tudi zahtevali in od nas in od drugih in prav je, da se tudi neki standard vzdržuje, če delamo za ljudi, potem delajmo 100 % [[nerazumljivo]]. Se pravi, če si nekdo zasluži več, ne dobi tudi več oziroma tudi boljši zakon. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 2. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo tukaj razpravljati? [[Ne.]] Vidim, da ne, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 3. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 4. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Nihče ne želi, zato zaključujem razpravo. V razpravo dajem 6. člen ter amandma Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Nihče, zato zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po zaključeni 14. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 14. TOČKO DNEVNEGA REDA – NA DRUGO OBRAVANVO PREDLOGA ZAKONA O ZNANSTVENORAZISKOVALNI IN INOVACIJSKI DEJAVNOSTI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina 12 poslank in poslancev s prvo podpisanim mag. Markom Koprivcem. Predlog zakona je na 18. seji, 5. 5. 2021, obravnaval Odbor za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matično delovno telo. Ker po končani razpravi odbor členov predloga zakona ni sprejel, je bila druga obravnava predloga zakona na seji delovnega telesa končana. Besedo dajem predstavnikom poslanskih skupin za predstavitev stališč. Najprej dobi besedo Miha Kordiš iz Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Slovenija je v Evropi na samem dnu po javnih vlaganjih v raziskave in razvoj saj zanje iz proračunov namenjana zgolj 0,6 odstotka BDP, kar je krepko kod povprečjem Evropske unije, ki znaša 1,4 odstotka. To so za znanost zagotovo zelo zaskrbljujoči podatki, ki izražajo potrebo po sprejetju jasne podlage, da bo znanost, vendarle končno dobila dovolj sredstev in da bo zagotovila varnost zaposlitev svojim raziskovalcem pa tudi usmeritve v avtonomen in družbeno koristen razvoj. Problematičen pa ni samo znesek, ki ga v tej državi znanosti namenjamo, ampak tudi način financiranja k javnim raziskovalnim organizacijam ne zagotavlja stabilnega institucionalnega vira financiranja. Posledica je taka, da so raziskovalke in raziskovalci obsojeni na eksistenčno in profesionalno negotovost. Skoraj nikoli ne vedo ali si bodo lahko zagotovili financiranje za naslednjih nekaj let ne morejo se tematsko včasih niti področno specializirati, ker morajo delati pač tisto, kar s tem ali onim projektom dobijo odobreno. Na ta način se cepijo njihove specializacije in kariere. Znanje, ki se proizvaja je plitko, strokovne avtoritete so lažne. Posebej je znotraj tega ogroženo temeljno raziskovanje, ker nima nikakršne kontinuitete, je stihijsko poleg tega pa sam sistem ne zagotavlja identifikacije nikakršnih nacionalnih raziskovalnih prioritet. V takšnih okoliščinah ima znanstveno publiciranje samo še kvantitativne učinke, vsebinski učinki se ne preverjajo vse je podrejeno profitnemu interesu oderuških zasebnih založniških podjetij prazna hiper produkcija pa ovira dejanski znanstveni napredek, saj izpostavlja bibliometrične namesto znanstvenih avtoritet in raziskovalcem ne dopušča ne časa ne kontinuitete znanstvenega dela iz česar bi lahko klepali kakovost. Vse to so zelo močni razlogi zakaj je Zakon o znanstveno raziskovalni dejavnosti potrebno sprejeti nujno po možnosti že včeraj, ampak na žalost ugotavljamo, da je ta SDS zakon kot ga imamo na mizi pol izdelek še vedno nedodelan, nejasen, pomanjkljiv in bi lahko bil celo, če bi bil sprejet na nekaterih točkah tudi škodljiv. Podobno ne ugotavljamo samo v Levici, ampak se je izrekla tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora. Temeljna vsebina predloga zakona to je opredelitev znanstveno raziskovalne dejavnosti pogoji in način za njeno izvajanje ter organiziranost je opredeljena nejasno, nepregledno in nedosledno je dejala. Da bi v Levici tak zakon lahko podprli in v resnici si ga želimo podpreti, ker sem izpostavil v začetku svojega stališča zakaj ga res potrebujemo bi moral predlagatelj odpraviti pomanjkljivosti v vsaj približno še 30 členih, za katere se je navkljub precej jasnemu mnenju in navodilom Zakonodajno-pravne službe predlagatelj ni odzval s pripravo amandmaja. Niso pa težave tega zakona zgolj nomotehnične so tudi vsebinske. Višina in tempo financiranja sta opredeljena precej medlo. Stabilnost, ki naj bi prihajala iz razvojnega stebra financiranja je pa tako široko opredeljeno, da iz nje ni jasno nič. Namesto, da bi zakon omogočil redne pogodbe za raziskovalce torej pogodbe o zaposlitvi še kar naprej omogoča njihovo prekarno delo. Samovolja ARRS pri dodeljevanju sredstev ostaja, čeprav bi v zakonu moral opisovati kriterije, po katerih se sredstva razporejajo. Pod določenimi pogoji pa se raziskovalne zavode spreminja v gospodarske družbe na ta način pa odpira nevarnost privatizacije. Zakaj ta zakon ni bil naprej usklajen v opozicijski vrsti in v teku usklajevanju zaprte vse te luknje in pomanjkljivosti na katere sem opozoril ne vem. Ker je pa prišlo do zaključka obravnave se pa nadejam, upam da bo stekel nov krog obravnave in da bomo v opoziciji skupaj ne solo skupaj napisali tak zakon, ki bo pil vodo in bo dejansko koristen za znanstveno raziskovalno dejavnost in ji bo omogočil manevrski prostor, ki ga že dolgo dolgo časa nima in ga zagotovo pod vlado Janeza Janše ne bo dobila. Čeravno ima vlada na voljo cel aparat Ministrstva za izobraževanje in bi lahko poskrbela za ureditev področja znanosti se raje ukvarja s privatizacijami in uslugami svojim prijateljem v znanstveno raziskovalnem sektorju kot dejanski podpori znanosti in napredku družbe, ki s to znanostjo gre. Hvala.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavila Iva Dimic. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani kolegice in kolegi! Predlagani zakon o znanstveno raziskovalni inovacijski dejavnosti je poslanska skupina SD s prvopodpisanim Markom Koprivcem vložila, ker njihovemu ministru dr. Pikalu v vseh letih ministrovanja ni uspelo zakona uskladiti in ga zakonodajno izpeljati skozi sprejemanje v državnem zboru. Uvodni del besedila zakona je v delu ocene stanja in razlogih za sprejem zakona ter tudi prikaz ureditve v drugih pravnih sistemih in prilagojenosti ureditve pravu EU neažuren in potreben posodobitve, kar kaže na to, da se je zakon pisalo kar nekaj let že nazaj. Tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora Republike Slovenije je opozorila, da predlog zakona na več mestih vsebuje določbe programske narave, ki nimajo normativne vrednosti in v zakon ne sodijo. Vsebina predloga zakona je glede na njegov naslov neuravnotežena, saj v pretežni meri ureja le znanstveno raziskovalno dejavnost, inovacijsko pa le v okviru splošnih določb. Da se je predlagatelju res mudilo z vložitvijo zakona pričajo napake pri označevanju strukturnih delov besedila zakona in kažejo na to, da se predlagatelj v končno pripravo in popravo zakona ni poglobil. Izobraževanje, znanost in raziskovanje so temelji naše blaginje. Raznolik srednješolski in raziskovalni prostor je naša velika prednost, ki jo moramo ohraniti. Brez izobraževanja, znanosti in raziskovanja v globalno povezanem svetu ne bomo mogli biti konkurenčni na področju sposobnosti in idej. Visoko šolstvo in znanost sta temelj družbenega napredka. V Novi Sloveniji si želimo tesnega sodelovanja z gospodarstvom, saj je za uporabo novih tehnologij in ustvarjalne dodane vrednosti ključen prenos novih tehnoloških idej v prakso oziroma v življenje. Državni sekretar na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport dr. Mitja Slavinec je na seji odbora poudaril, da ima ministrstvo pripravljen zakon o znanstveno raziskovalni in inovacijski dejavnosti, ki je usklajen z vsemi deležniki in ima podporo vseh, ki so vpeti v znanstveno raziskovalno inovacijski dejavnost in ga bomo dobili v prihodnjih dneh na svoje mize. Poslanci Nove Slovenije današnjega predloga zakona ne podpiramo.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra bo predstavila Mateja Udovč. Izvolite.
Spoštovani! Danes obravnavamo predlog zakona o znanstveno raziskovalni in inovacijski dejavnosti, ki ga je v zakonodajni postopek vložila stranka Socialnih demokratov. Iz samega predloga zakona izhaja, da so poglavitne rešitve usmerjene v uresničevanje resolucije o raziskovalni in inovacijski strategiji Slovenije. S predlogom zakona naj bi se tako zagotavljali pogoji za razvoj kakovostne in globalno primerljive znanstveno raziskovalne dejavnosti, podlage za ustrezno in stabilno financiranje javnih raziskovalnih organizacij, možnost nagrajevanja odličnih raziskovalcev, odprt dostop do znanstvenih objav in raziskovalnih podatkov. Predlog zakona naj bi tudi vzpostavljal pogoje za strateško načrtovanje in usmerjanje znanstveno raziskovalne dejavnosti na najvišjem nivoju. Za uresničevanje navedenih ciljev je s predlogom zakona predvideno oblikovanje razvojnega Sveta Republike Slovenije in uvedba stabilnega financiranja znanstveno-raziskovalne dejavnosti. Stabilno financiranje naj bi sestavljali štiri stebri: institucionalni, programski in razvojni steber ter steber, v katerega so vključeni programski nacionalni raziskav. Predvidena je tudi možnost nagrajevanja raziskovalcev do 2-kratnika osnovne plače pod določenimi pogoji, seveda med bolj izpostavljene rešitve v predlogu zakona sodijo še na novo opredeljena javna služba v znanstveno-raziskovalni dejavnosti, odstop do sistemske ureditve pravnih sredstev in nadzora nad zakonitostjo odločb po Zakonu o javnih agencijah, izjema od veljavnega Zakona o javni rabi slovenščine in prenos direktive o pogojih za vstop in prebivanje državljanov tretjih držav za namene raziskovanja in študija in opravljanja pripravništva. Eno od osnovnih poslanstev poslancev je vlaganje zakona v zakonodajni postopek. Vsako tako iniciativo pozdravljamo, se pa potem na neki točki lahko tudi razidemo. Razlogi so lahko bodisi politični, bodisi vsebinski. Predlog zakona, ki je pred nami, pa je več kot očitno bil vložen z namenom, da bi z njim prehitel predlog, ki ga je pripravljalo pristojno resorno ministrstvo oziroma Vlada. Slednje se odraža tudi v sami vsebini, ki je pomanjkljiva in v določenih segmentih nedodelana. Pri obravnavanju predloga zakona o znanstven raziskovalni in inovacijski dejavnosti na matičnem odboru je bilo navedenih kar nekaj razlogov za njegovo zavrnitev. Med njimi bi izpostavila le najpomembnejše in to so naslednje. Tveganje za nenadno in obsežno zmanjšanje sredstev za znanstveno raziskovalno dejavnost, če v referenčnih letih ne bi bilo možno doseči cilja 1 % BDP. Pomanjkanje določb po možnosti kombiniranja različnih sredstev ter o prenosu premoženja iz države na javno-raziskovalne zavode, omejitev za vodje raziskovalnih programov ali projektov, ki so vezane na izpolnjevanje pogojev za starostno upokojitev, diskriminatorni minimalni pogoji za pridobitev stabilnega financiranja pravnim osebam, ki niso javno raziskovalne organizacije temveč so javni zavodi ustanovljeni na podlagi druge zakonodaje in zasebni subjekti. Poleg tega pogrešamo še določbe o možnosti sodelovanja slovenskih raziskovalcev, ki delajo v tujini v različnih posvetovalnih telesih, da bi na tak način lahko svoje znanje delili tudi strokovnjaki v Sloveniji. Nekaj pomislekov je bilo tudi glede številčnosti članov upravnega odbora javne agencije za raziskovalne dejavnosti, ali je skupaj 11 članov upravnega odbora še vedno optimalno število, da bi ga lahko šteli za operativni organ. To so le nekateri pomisleki, vendar iz njih izhaja, da bi predlog zakona morali v celoti spremeniti z dopolnili. V Poslanski skupin Stranke Modernega centra predloga zakona na matičnem odboru zato nismo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Rajh bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, kolegice poslanke in poslanci! Znanost je gibalo napredka in podlaga za razvoj visokošolske družbe ter gospodarstva z visoko dodano vrednostjo. Zaradi pozitivnega vpliva na različna področja družbe si z urejanjem sistemskih vlaganj prizadevamo, da postane znanost ena od nacionalnih prioritet. S tem bomo utrdili in še povečali mednarodno prepoznavnost ter vplivnost naših znanstvenih dosežkov. Tako je zapisano na spletni strani Vlade Republike Slovenije. Pa je v praksi res tako? Vsi vemo, da je kriza, v kateri se je pred leti znašla naša država, močno vplivala tudi na znanost. Dejstvo je, da je financiranje znanosti v Sloveniji od leta 2012 močno upadlo glede na druge družbene sektorje. Z namenom, da bi povečali finančna sredstva namenjena znanosti, so predstavniki organizacijskega odbora shoda za znanost že septembra 2017 Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino predlagali sklep o povečanju financiranja znanosti za 20 in 40 milijonov v letih 2017 in 2018. V letu 2019 pa bi financiranje dvignili na 1 % bruto domačega proizvoda; takrat znanost ni dobila podpore. Za leto 2018 je bilo znanosti namenjenih 156 milijonov evrov, kar je enako kot leto prej. A tudi danes znanost ne uživa takšne podpore, kot bi ji glede na dodano vrednost, ki jo daje družbi, morala pripadati. Ko govorim o podpori, seveda ne mislim le finančnih sredstev, ampak tudi pogoje za uspešno znanstveno in raziskovalno delo. Mnogi mladi raziskovalci in znanstveniki se tako odločijo za odhod v tujino, ne samo zaradi slabšega financiranja zaledja, ampak tudi ker so v tujini na splošno veliko boljši pogoji. Slovenski znanstveniki delajo čudeže z opremo, staro več kot deset let, kar pomeni, da slovenske raziskovalne organizacije težko ali pa ne morejo ponuditi vsaj približno enakovrednih pogojev, kot jih lahko organizacije drugih držav Evrope. V Poslanski skupini SAB se močno zavedamo pomena znanosti in inovacij za razvoj naše države in se pridružujemo mnenju znanstvenikov, ki pravijo, da je postati tehnološko razvita država in družba stvar izbire, ki ji moramo slediti ne glede na to, kakšna je politika, ki je v nekem trenutku na oblasti. Predlog novega zakona, ki ureja znanstveno-raziskovalno delo in inovacijsko dejavnost, tako vzpostavlja nov sistemski okvir, ki s sproščanjem razvojnega potenciala omogoča večjo kakovost pri izvajanju znanstveno-raziskovalnega dela, njegov hitrejši razvoj in boljše vključevanje v evropski in svetovni raziskovalni prostor ter učinkovitejši prenos znanja in povezovanja z gospodarstvom. Poglavitne rešitve predloga zakona se nanašajo na uresničevanje raziskovalne in inovacijske strategije, in sicer se predlaga ustanovitev Razvojnega sveta Republike Slovenije, Nacionalnega sveta za integriteto v znanosti, ureditev odprtega dostopa do znanstvenih objav in raziskovalnih podatkov, možnost nagrajevanja raziskovalcev, stabilno financiranje, na novo pa je opredeljena tudi javna služba, ki bi obsegala vso podporno dejavnost. Na zakon, ki bi ustrezno uredil predvsem financiranje znanosti in raziskovanja, smo čakali dolga leta in kot kaže, se bomo še načakali, saj aktualna Vlada denar raje namenja za nakup orožja kot za investicije v znanost in šolstvo. Slednje imajo daleč največji pomen, saj spodbujajo gojenje lastnega znanja in pripomorejo h gospodarskemu in kulturnemu razvoju prihodnjih generacij ter s tem celotne družbe. Ravno v času zdravstvene krize, ki smo ji priče, bi morali, tako kot to počnejo nekatere druge države, vlaganja v znanost in razvoj še dodatno okrepiti, saj predstavljajo gonilo gospodarskega napredka in rasti. V Poslanski skupini SAB smo za družbo znanja, saj je to edina pot do države blagostanja. Zato pozivamo Vlado, da če že ne more podpreti zakona, ki je danes na naših klopeh, naj takoj pripravi predlog ambiciozne raziskovalne politike, ki bo odražala to, kar je zapisano na spletnih straneh Vlade, torej, da je znanost gibalo napredka, ki naj postane ena od nacionalnih prioritet. Poslanci SAB predlog zakona seveda podpiramo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Znanstveno-raziskovalna dejavnost in njen razvoj predstavljata pomemben vidik družbenega razvoja in imata pomembno vlogo pri družbenem napredku in ustvarjanju blaginje za državljane. Slovenci se lahko pohvalimo z odličnimi raziskovalci, katerih imena so dobro poznana in predstavljajo elito po vsem svetu, pa naj gre za znanstvenike uglednih raziskovalnih inštitutov ali pa za akademike naših univerz. To nenazadnje dokazujemo tudi na področju razvoja zdravila proti bolezni covid-19. Zakon o raziskovalni in razvojni dejavnosti že od leta 2002 narekuje okvir delovanja znanstveno-raziskovalne sfere. Že leta potekajo priprave novega, modernejšega, naprednejšega zakona, ki bi raziskovalcem, znanstvenikom in raziskovalnim institucijam omogočil lažje delo, predvsem pa več finančnega vlaganja na to področje in stabilnejše financiranje. Kot del prejšnje koalicije in Vlade smo spremljali nastanek pričujočega predloga zakona, ki ga je zavrnil že pristojni matični odbor, tako da o njem niti ne bomo glasovali. Naša ključna pripomba, ki pa je naletela na gluha ušesa, se je nanašala na diskriminatorno omejevanje starejših raziskovalcev, ki izpolnijo pogoje za upokojitev, saj bi se jim odreklo plačilo polovice delovnega časa. Prav tako bi zakon omejil oziroma onemogočil vsakomur, ki bi izpolnil upokojitvene pogoje za vodenje raziskovalnega projekta. Na ta zakonska določila je podala pripombo tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, pri čemer je jasno izpostavila ustavno sporni poseg v svobodo dela iz 49. člena Ustave in prepoved diskriminacije na podlagi starosti iz 14. člena Ustave. Je pa ob tem zanimivo mnenje Vlade, ki je prav tako opozorila na tveganje neustavnosti zakona v tem delu, sama pa v tako imenovanem osmem protikoronskem paketu uzakonila prisilno upokojevanje. Pri tem smo v Poslanski skupini Desus opozarjali na ustavno spornost in nekonsistentnost s pokojninskim sistemom, ki je usmerjen k podaljševanju delovne aktivnosti. Enako je menila tudi stranka, ki je predlagateljica tega zakona, zato nas čudi, da se v svojem zakonskem besedilu drznili obdržati takšno očitno sporno določilo. Raziskovalci si zaslužijo stabilno in stimulativno delovno okolje, njihovo znanje in kreativnost sta neprecenljive vrednosti. Ne zaslužijo si slabe zakonske popotnice, ki bi še naprej ovirala oziroma omejevala njihovo inovativnost in delitev znanja in s tem napredek celotne družbe. Strinjamo se, da mora biti posebna skrb namenjena stabilnemu zagotavljanju virov financiranja prav tako pa je nujno, da so vzpostavljeni enakopravni pogoji za znanstvenoraziskovalno delo za prav vse raziskovalce. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Branislav Rajić bo predstavil stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani! Nepovezani poslanci pri obravnavi zakona na matičnem delovnem telesu nismo sodelovali, ker so nam vodje poslanskih skupin koalicije onemogočile odločanje o njem. Predlog zakona prav tako ni prejel zadostne večine zaradi česar se njegov zakonodajni postopek danes končuje. Ne glede na ti objektivni dejstvi pa je pomembno, da zaradi vsebinske relevantnosti predloga zakona o njem izrazimo naše stališče, tudi zato ker z novim zakonom o znanstvenoraziskovalni dejavnosti politikantsko in po nepotrebnem odlašamo že predolgo. Prvi resnejši poizkus je formiranje novega, celovitega in sistemskega zakona, ki ga znanost in ljudje, ki udejanjajo, nestrpno in več kot upravičeno pričakujejo, segajo v prejšnji mandat. V dveh poizkusih pa je zmanjkalo nekoliko časa, ki je v politiki vreden kot zlato. Zmanjkalo je tudi vsesplošnega družbenega razumevanja pomena znanstvenoraziskovalnega in inovacijskega sistema. Ta bo omogočal višjo kakovost življenja za vse s kritično refleksijo družbe, učinkovitim reševanjem družbenih izzivov in dvigom konkurenčnosti slovenskega gospodarstva. Nesporno dejstvo je, da Slovenija v zadnjem desetletju ne dosega željene dinamike znanstvenoraziskovalnega razvoja. Razmere v slovenski znanosti niso dobre in to tudi zato, ker je zakonodajni okvir zastarel in ostaja nespremenjen že od leta 2006. Inštitute pestijo težave z nabavo nove opreme in pridobivanju primernih prostorov za delo. Velik izziv je vprašanje kako pritegniti in zadržati najboljše mlade raziskovalce, državni proračun znanosti namenja premalo denarja, delež je skorajdane sramoten, saj je cilj vlaganja javnih sredstev v višini 1 % BDP danes bolj oddaljen kot je bil leta 2011. Kljub okorelosti neperspektivnega zakonodajnega okvirja in sistemskim težavam, ki pestijo znanstvenoraziskovalno dejavnost se slovenska znanost lahko pohvali s trendom rasti izjemnih in odmernih dosežkov in mednarodno priznanih znanstvenikov. Naša pamet je k sreči bolj pametna od sistema, ki skuša uokviriti. Zakon ta vprašanja ustrezno naslavlja in ponuja odgovore na akutne probleme slovenske znanosti, koaliciji je zgolj sledila vladnemu diktatu in ga zavrnila. Škoda, da je resorno ministrstvo vladno nepodporo pospremilo zgolj z besedami, da je zakon nomotehnično neustrezen, členi nepravilno oštevilčeni, potrebna pa bi bila tudi lektura zakonskega besedila. Koalicija, ki ji je mar bi s takšnimi opombami zakon pospremila v drugo branje. Nomotehnika, oštevilčevanje in lektura niso razlogi ustavitve zakona na prvi stopnici so pa indikator sprenevedanja prve stopnje. Kako zelo pomembno je znanost smo vsi izkusili v zadnjem letu, ko smo spoznali virus, njegove razsežnosti in posledice za družbo. Če ne bomo poskrbeli za neoperečnost znanosti, za zadostnost njenega financiranja, za pogoje, ki bodo znanstvenikom omogoči kakovostno delo in potrebno infrastrukturo in nenazadnje tudi za njeno popularizacijo bo v prihodnje še več teorij zarot, anticepilcev in dvomljivcev v napredek. Facebook epidemiologi utihnejo šele ob intenzivnem bližnjem srečanju s predihovalnikom do takrat so pa zelo glasni. Razvoj znanosti je in mora biti dodatna vrednost vsake družbe in države, zato je za njen nadaljnji razvoj nujna jasna vizija in odgovorna držav vseh, ki pri doseganju teh ciljev sodelujejo. To sporočilo je še posebej relevantno za ministrico za znanost, ki jo pozivamo, da bo zakon pravočasno pred koncem mandata pripeljala pod parlamentarno streho in to s takšno vsebino, ki se ne bo lakajsko klanjala parcialnim interesom tistih, ki bi skozi zadnja vrata in pod blažjimi pogoji prišli do dela pogače, ki mu v političnem žargonu rečemo javni interes in javna služba. Hvala.
Hvala lepa. Dušan Šiško bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani vsi prisotni! Predlog zakona, ki ga obravnavamo je v določeni meri dobro zastavljen in se z nekaterimi usmeritvami tudi strinjamo. Nikakor pa ne moremo mimo sedmega odstavka 53. člena predloga zakona, ki se glasi: »Ne glede na zakon, ki ureja javno rabo slovenščine se lahko deli postopkov na izbor aktivnosti znanstveno raziskovalne dejavnosti pri katerih sodelujejo tuji strokovnjaki in izvajajo v tujem jeziku.« V primeru, ko gre za slovenski jezik se slednji namreč prepogosto potiska na stranki tir. Dobro je poznana zgodovina intelektualcev v preteklih stoletjih in njena umeščenost v akademske kroge prav, zaradi zavzemanja za slovenski jezik. Povod za nastanek tega odstavka je verjetno praktične narave. Mnogi prijavitelji projektov namreč pišejo projekte že izvorno v angleščini tudi ocenjevalci jih ocenjujejo na podlagi angleških prijav. Mnogi torej dojemajo slovensko varianto projektne prijave kot nepotrebno in dodatno birokratsko delo, vendar je treba tukaj gledati širše, mnogo širše. Gre za zagotavljanje statusa slovenskega jezika v slovenskih upravnih postopkih in za vprašanje razvoja in ohranjanja slovenske terminologije. Hvala, ker vas je toliko me poslušalo.
Hvala lepa. Mojca Škrinjar bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Pozdravljeni! Predlog Zakona o znanstveno raziskovalni in inovativni dejavnosti, ki ga je vložila skupina poslancev s prvopodpisanim poslancem Socialnih demokratov Markom Koprivcem je nedodelan. Po solidnih uvodnih členih se sistematično konča in nadaljuje [[…]]
Prosim za pozornost!
[[…]]dokaj zmedeno zaporedje členov, kjer se mešajo vloge Vlade, ministerstev in drugih dejavnikov. Pričakovali bi urejeno hierarhijo dejavnikov, kjer kot poglavitni odločevalec in predstavnik javnega financiranja najprej nastopa Vlada Republike Slovenije s temeljnim dokumentom znanstveno raziskovalna in inovacijska strategija Slovenije, ki jo sprejme Državni zbor ter iz tega izbirajoče pristojnosti in naloge Vlade nato pa opis izvedbene strukture ter načini financiranja. Neurejenost zakona se kaže tudi v tem, da se poglavje o zbirkah podatkov in njihovem vodenju, vzdrževanju deli na dva dela za poglavjem o ARRS in nato posebej za poglavjem o javnih raziskovalnih in javnih infrastrukturnih zavodih. Smiselno bi bilo zbrati določila o osebnih podatkih na enem mestu v zakonu in s tem omogočiti večjo preglednost zakona. V besedilu je razvidno preprosto kopiranje in prenašanje celotnih delnih delov pravilnikov v besedilo zakona, pri tem pa se porušijo zaradi napačnega številčenja vsi sklici. Terminologija ni usklajena, zakon pa niti lektoriran ni. Določitev financiranja je nesistematično opisana, kar doprinaša k nepreglednosti zakona. Ni jasno zakaj naj bi upravni odbor agencije za raziskovalno dejavnost Republike Slovenije štel 11 članov in se menjaval vsaki dve leti. Predlog zakona vsebuje določbe, po katerih mora ustanovitelj, Republika Slovenije, za katero ustanoviteljske pravice izvršuje vlada, podati soglasje k statutu javnega raziskovalnega zavoda, ki ga sprejme upravni odbor javnega raziskovalnega zavoda ter soglasje k imenovanju in razrešitvi direktorja javnega zavoda. To je v nasprotju z izraženim stališčem o večji avtonomiji zavoda. Zakon ima v naslovu izraz inovativnost, tej pa je v zakonu namenjena pičla pozornost in niti ni jasno kaj vse država omogoča, da bi se inovativnost spodbujala. Zakon ne ponuja spodbudnega okolja za delovanje nejavnih raziskovalnih organizacij in jim za pridobitev stabilnega financiranja iz javnih sredstev nalaga najmanj 30 polnih zaposlitev raziskovalcev za znanstveno raziskovalno dejavnosti v skupaj najmanj šestletnem obdobju. Od tega pa najmanj 9 zaposlitev, polnih zaposlitev financiranjih za izvajanje znanstveno raziskovalne dejavnosti iz sredstev ARRS in centralnih programov Evropske unije na področju znanstveno raziskovalne dejavnosti, kar je za mlade organizacije v mladi državi z relativno dobro komaj dobro uveljavljeno zasebno lastnino na tem področju težko. Zakon tako zasebne raziskovalne institucije postavlja v nemogoče pogoje in jih obsoja na prenehanje, kar jev nasprotju z evropsko prakso in prakso razvitega sveta. Znanost in znanje ni javno ali zasebno. Znanje in znanost morajo služiti vsem ljudem. Razumemo, da je zakon potreben, pričakujemo, da bo pristojno ministrstvo pripravilo ustrezen uravnotežen in urejen zakon v najkrajšem času. Iz navedenih razlogov Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke tega predloga zakona ne podpira. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Marko Koprivc bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Spoštovane in spoštovani! Danes svojo zakonodajno pot neuspešno zaključuje predlog novega zakona o znanstveno raziskovalni inovacijski dejavnosti, saj žal ni prejel potrebne večine na pristojnem odboru. Gre za zakon, ki ga področja znanosti, raziskav, razvoja in inovacijskih dejavnosti čakajo že vse od leta 2011, ko je bila v času socialdemokratske vlade v državnem zboru sprejeta resolucija o raziskovalni inovacijski strategiji Republike Slovenije za obdobje 2011-2020. Predlog zakona, ki smo ga predložili v obravnavo poslankam in poslancem je kompleksen sistemski zakon s področja znanstveno raziskovalne in inovacijske dejavnosti, ki je bil in to se nam v poslanski skupini zdi izredno pomembno, januarja 2020 potrjen na vladnem svetu za znanost in tehnologijo s strani vseh ključnih deležnikov. Predstavnikov javnih inštitutov, univerz, sindikatov in mladih v znanosti. Sprejetje tega zakona bi predstavljal velik doprinos k razvojnemu potencialu naše države na področju raziskav in inovacij ter uzakonil finančna sredstva za znanost v višini 1 % BDP, stabilno institucionalno financiranje javnih raziskovalnih organizacij ter ustrezno povezanost znanosti, inovacij in gospodarstva. Zakon bi na novo organiziral raziskovalno in inovacijsko okolje, da se poveča učinek vloženih sredstev z višjo dodano vrednostjo ter dolgoročno povečal konkurenčnost in dodano vrednost gospodarstva ter s tem na ta način zagotavljal predpogoje za povečanje splošnega družbenega blagostanja. Vendar kljub našim iskrenim in dobronamernim namenom nismo naleteli na plodna tla, ker smo se zavedali, da gre za kompleksno sistemsko zakonodajo smo s svojo roko sodelovanja pri sprejemanju tega zakona ponudili resornemu ministrstvu, a žal brez uspeha. Kljub temu, da je aktualno vodstvo ministrstva na primopredaji prejelo usklajen predlog zakona, se v zadnjem letu in nekaj mesecih na tem področju ni naredilo nobenega večjega premika v smeri javnih politik. Sicer vemo, da se je predlog zakona dopolnjeval in spreminjal, a to se je dogajalo stran od oči javnosti in deležnikov mimo javne razprave brez transparentne delovne skupine ali usklajevanja na pristojnem vladnem svetu kot ključnem posvetovalnem telesu. Tako danes v resnici nihče ne ve kaj se dejansko kuha na ministrstvu na tem področju. Kljub obljubljam v odgovorih na poslanska vprašanja pa smo že več kot eno leto mesec dni pred začetkom predsedovanja Svetu EU brez predloga v zakonodajnem postopku. V svoj zagovor so Vlada in ministrstvu v mnenju obljubljali goloba na strehi, zato danes vrabec v roki ne bo potrjen, a v resnici ne vemo kaj, če sploh kaj bodo pripravili na tem področju na ministrstvu. Verjetno si ni nemogoče predstavljati, da bo aktualna vladajoča klika na mestu za krepitev javnega znanstveno-raziskovalnega prostora poskusila s svojim zakonom ponovno kot že doslej v PKP najti nekakšen obvod za nova darila za svoje politične prijatelje in podpornike v zasebni sferi. Vse to na škodo odlične znanosti in potencialov, ki ga imajo v slovenske javno-raziskovalne organizacije. Spoštovane in spoštovani, zato Socialni demokrati obžalujemo, da zakon med poslanci ni naletel na plodna tla. Samo upamo lahko, da smo s tem vsaj spodbudili Ministrstvo za znanost in Vlado, da vendarle pred nas prinese nov z deležniki usklajen predlog zakona o znanstveno-raziskovalni dejavnosti, saj Slovenija nujno potrebuje nov sistemski Zakon za financiranje in organizacijo znanstveno-raziskovalne in inovacijske dejavnosti, saj je nov okvir za boljše raziskovanje in inovacije nujen, da bo mogoče z njim učinkoviteje uporabiti evropska sredstva za okrevanja in odpornost, s ciljem, da slovenska družba postane bolj inovativna, naše gospodarstvo pa poveča dodano vrednost, s tem pa ustvarimo kakovostnejša delovna mesta, boljše plače in višjo blaginjo. Ne sprejetje našega predloga zakona tako lahko žal ocenimo kot zamujeno priložnost. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. V skladu z razlago Komisije za Poslovnik z dne 9. decembra 2009 Državni zbor ugotavlja, da je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 75. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 14.40. (Seja je bila prekinjena ob 14.03.) (Seja se je nadaljevala ob 14.40.)
Spoštovani kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje. Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Državni zbor bo glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu, 1., 13., 2., 3. in 6. točka dnevnega reda. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga ustavnega zakona o dopolnitvi drugega poglavja Ustave Republike Slovenije. Prehajamo na odločanje o 1. in 2. razdelku ter o predlogu ustavnega zakona v celoti. Preden preidemo na odločanje, vas želim opozoriti, da je skladno s 169. členom Ustave Republike Slovenije za sprejem predloga ustavnega zakona potrebna dvotretjinska večina vseh poslancev, to je 60 ali več poslancev. Enako velja tudi za sprejem posameznega razdelka. Prehajamo na odločanje o prvem razdelku. Obrazložitev glasu, Nataša Sukič v imenu poslanske.
Hvala predsedujoči. Rada bi povedala, da v Levici pozdravljamo, da sta ustavna komisija in Državni zbor uspela soglasno pripeljati v zadnji etapi projekt vpisa znakovnega vpisa v Ustavo. Končno lahko rečemo. Gre za zelo pomembno in prelomno spremembo Ustave, ki gre v smer izboljšanja položaja in vsakdanjega življenja za vse uporabnice in uporabnike znakovnega jezika in je vsaj v načelu nekako s tem zagotavljamo polnopravni položaj pri vključenosti v družbo, seveda če bomo mi to lepo ustavno načelo implementirali tudi v praksi, zato od ministrstev in od Vlade pričakujemo zdaj, da v čim krajšem času in na ustrezen način zagotovijo vse ustrezne zakonske podlage, da bo ta simbolni vpis lahko tudi ustrezno torej zaživel v praksi in začel učinkovati na ravni vsakdanjega življenja. Recimo eno od teh področij je izobraževanje. Če želimo, da postane znakovni jezik zares del vsakdanjega življenja naših sodržavljank in naših sodržavljanov, bo potrebno spremeniti učne načrte, zagotoviti tolmače na šolah in univerzah, uvesti nove ustrezne študijske programe, itn. Skratka, ne dopustimo, da ostane samo lep vpis v Ustavo, naredimo vse, da to postane tudi del življenja teh ljudi, uporabnikov torej znakovnega jezika in seveda bomo podprli ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. To je odločanje o prvem razdelku. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je prvi razdelek sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem razdelku. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti 1. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je drugi razdelek sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu ustavnega zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 78, proti nihče. [[Za je glasovalo 78.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je ustavni zakon sprejet. Skladno s prvim odstavkom 182. člena Poslovnika zbora bo Državni zbor ustavni zakon o dopolnitvi drugega poglavja Ustave Republike Slovenije razglasil predvidoma osmi dan po njegovem sprejemu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o Ustavnem sodišču v okviru rednega postopka. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona amandmaji niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu, kolega Jože Tanko. V imenu poslanske?
Hvala lepa. Zakon, dopolnjen predlog zakona so v njega vključeni amandmaji, ki so pravzaprav usklajeni z mnenjem Zakonodajno-pravne službe, tako da glede skladnosti z zakonom in Ustavo ni pri tem zakonu prav nobene kolizije. To, da kljub temu, da Ustavno sodišče sprejme v obravnavo pobudo državljana, ker izpolnjuje pravni interes in ker se rešuje pomembno pravno vprašanje, se lahko ali pa se velikokrat v postopkih zgodi, da Ustavno sodišče o njegovi pobudi sploh ne odloči, zato ker zaradi dolžine postopka, bodisi na sodiščih, bodisi na Ustavnem sodišču, se vmes zgodi, da mu ugasne tako imenovan pravni interes. Mi imamo različne primere, imamo primer, ko Ustavno sodišče v primeru, recimo, bivšega ministra za pravosodje in pa bivšega sodnika ali predsednika sodišča v Ljubljani odloči v nekaj dneh. In imamo primere, ko Ustavno sodišče o zadevi državljana odloča lahko tudi dve leti, tri leta in na koncu, kljub temu, da je državljan bil sprejet po kriterijih Ustavnega sodišča v postopkih njegovo pobudo celo zavrne. Jaz mislim, da pomeni to izvotlitev ustavne pravice državljana, ki je v več določbah Ustave zapisana tako glede sodnega varstva kot glede pravnega interesa. In tudi naloženo Ustavnemu sodišču, da pobude, ki pravni interes izpolnjujejo vzame v obravnavo. To, kar se kasneje dogaja naknadno mislim, da je neskladno s pozitivno zakonodajo. Pa še nekaj je, mislim, da strokovni ljudje, zaposleni na Ustavnem sodišču nimajo nobenega pooblastila, da brskajo po evidencah državljanov in ugotavljajo kakšen status ti državljani imajo. Zato predlagam, da se ta zakon sprejme. Poslanska skupina ga bo podprla, zato ker mislimo, da tisto kar je zapisano v Ustavi, v uvodnih določbah pri človekovih pravicah in tudi pri določbah glede sodstva in posebej Ustavnega sodišča pač je potrebno izpolnjevati. Če katera od teh pravic ni realizirana pomeni, da dobi leva aristokracija na Ustavnem sodišču pravico in se o njej odloči zelo hitro, med tem ko razni Jerneji do svoje pravice tudi po zaslugi Ustavnega sodišča ne morejo priti. Kot rečeno, mi bomo ta zakon podprli.
Hvala lepa. Glasujemo. Navzočih je 82 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 36. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 36.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 2. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o reševanju in prisilnem prenehanju bank v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo se prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo predloga zakona o bančništvu v okviru nujnega postopka. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona, to je na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu kolega Vojko Starović v imenu poslanske.
Hvala lepa. V imenu poslanske. Poglejte, pojasnila vlade, da je razlog za zamudo pri sprejemanju tega zakona in tudi zato kako kratek postopek epidemija ni sprejemljiv. Namesto, da bi svojo energijo usmerila v te pomembne zadeve je Vlada usmerjala v druge prioritete, napade na medije, prenašanje celotnega državnega premoženja pod eno streho, vmešavanje v delo represivnih organov, v podreditev in razkroj ne odvisnih regulatorjev pa še bi lahko naštevali. Poglejte, s pravili ni mogoče zamenjati države pameti. V Sloveniji je bil prvi bančni zakon iz leta 1991 je štel 5 tisoč 6 besed. Leta 2006 torej v času Vlade Janeza Janša smo sprejeli zakon, ki je štel 47 tisoč 532 besed. Nov predlog zakona sedaj tukaj, ki ga imam pred seboj pa vsebuje 140 tisoč besed. Prejšnjega, ko smo dali skozi pa vsebuje 111 tisoč 555 besed. A kdo garantira, da bo vse to naredilo, poboljšalo situacijo? Smo zopet pred enormno zadolženostjo v letih poglejte 2004 do 2008 se je iz manj kot 20 milijard povečala zadolženost Slovenije na 40 milijard in to nismo uspeli znižati kaj veliko v teh letih torej zopet opozarjam, če mislimo, da bomo s tem zakonom z večjo normiranostjo kaj dosegli brez uporabe zdrave pameti, ker prenormiranost vam povem znižuje občutek za odgovornost ljudi, ker navsezadnje imaš vse odgovore v zakonu in ti ni treba nič razmišljati in kaj pametnega pri tem narediti in paziti, da ne zaidemo zopet v špekulacije, v katerih je danes kolega govoril na veliko kam nas je pripeljalo špekulacija bank, da smo morali vse skupaj sanirati, da nismo prišli do stečaja banke drugače bi izgubili prihranke, hiše, avtomobile, stanovanja, če ne bi takrat sanirali bančno situacijo. Pazimo, da še enkrat ne pademo v njo. Hvala lepa.
Hvala. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 50, proti 17. [[Za je glasovalo 50.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o planinskih poteh v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 27. 5. 2021. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti 1. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 2. členu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 3. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 64, proti 1. [[Za je glasovalo 64.]] [[Proti 1.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 62.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanskih skupin SDS, SMC in NSi k 6. členu. Glasujemo. Navzočih 74, za je glasovalo 62, proti nihče. [[Za je glasovalo 74.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejeli amandmaje k 1., 2., 3., 4. in 6. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje ali nameravajo k tem členom vložiti amandmaje? [[Ne.]] Ugotavljam, da ne. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev sprejetih na drugi obravnavi predlog zakona neusklajen. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obrazložitev v imenu poslanske Mateja Udovč.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Novela Zakona o planinskih poteh prinaša sistemski vir financiranja za urejanje in vzdrževanje planinskih poti. Prinaša finančna sredstva za markaciste, za tiste srčne, čudovite ljudi, ki so opaženi, ko njihovo delo ni opravljeno. Zato bom z veseljem podprla danes ta zakon. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 79, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 75. izredno sejo, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri.