Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 19. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanec: mag. Melita Župevc, gospa Eva Irgl, gospa Janja Napast, gospa Aleksandra Osterman in gospod Brane Golubović. Na sejo sem vabil predsednico Vlade, ministrici in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, predstavnika Državne revizijske komisije za revizijo postopkov oddaje javnih naročil k 32. točki dnevnega reda, ministra za finance dr. Uroša Čuferja k 34. točki dnevnega reda in predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne še enkrat lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 19. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 8. novembra 2013, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu z drugim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda nisem prejel, zato prehajamo na obravnavo in odločanje o predlogu za širitev dnevnega reda. Po dogovoru na 72. seji Kolegija predsednika Državnega zbora 15. novembra 2013 Državnemu zboru predlagam, da dnevni red 19. seje razširi z obravnavo Predloga zakona o načinu izplačila razlike v plači zaradi odprave tretje četrtine nesorazmerij v osnovnih plačah javnih uslužbencev, nujni postopek, EPA 1592-VI . Predlog za širitev ste prejeli v petek, 15. novembra 2013. Sprašujem, če želi mogoče predstavnik Vlade, predlagateljice zakona, besedo pri razširitvi dnevnega reda. Minister dr. Virant, izvolite.
Hvala. Samo en stavek bom povedal. To je stvar, problem, ki ga moramo rešiti, ker imamo sodbo Vrhovnega sodišča. Izbire država tukaj nima, lahko bi, edina izbira bi bila potisniti glavo v pesek, se pustiti tožiti 10 tisočim ljudem, čakati na 10 tisoč izvršilnih postopkov, na koncu pa vse plačati z zamudnimi obrestmi in stroški postopka. Zato rabimo zakon.
Hvala. Ali želijo besedo predstavniki poslanskih skupin? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem razpravo o predlogu za širitev. Prehajamo na odločanje. Pred tem vas prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo o razširitvi dnevnega reda. Glasujemo.Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti 17. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti 17.]] Ugotavljam, da je predlog za širitev dnevnega reda sprejet. Zbor bo predlog zakona obravnaval kot 2.a točko dnevnega reda v četrtek, 21. novembra 2013. Prehajamo še na glasovanje o predlogu dnevnega reda v celoti. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem, s sprejeto dopolnitvijo. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti nihče. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 19. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 34.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE ZAHTEVA POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O VINU OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU. Kolegij predsednika Državnega zbora je na 71. seji 8. novembra 2013 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o vinu, EPA 1552-VI , ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada, obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 26 poslank in poslancev, s prvopodpisanim Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi Kolegija. Želi besedo predstavnik vlagateljev zahteve mag. Andrej Vizjak za predstavitev stališča? Da. Izvolite, mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani! V Sloveniji je tradicionalno, pa tudi zelo razširjeno opravilo pridelava grozdja ter tudi mošta in vina. Marsikomu predstavlja to vir za preživetje, marsikomu nadgrajuje materialni položaj, marsikomu pa je to zaradi te tradicije tudi način življenja. Številni kolegi ste verjetno zlasti v predvolilnih kampanjah in tudi sicer med temi ljudmi na slovenskih gričih in takrat lahko doživljate pomen tako tega zakona kot tega opravila za slovensko prebivalstvo, ne samo za industrijo. Sam izhajam iz krajev, ki so vinorodno bogati in so bili tudi tradicionalno navezani na hrvaški trg. Z vstopom Hrvaške v Evropsko unijo se dodatno odpirajo vzpostavitve teh trgovinskih in poslovnih povezav. Mislim, da govorimo o zelo pomembnem zakonu in pomembni temi. Slovenija je tudi v smislu turizma in povezave turizma in vinarstva zelo pestra. Imamo na relativno ozkem območju tri vinorodne dežele, imamo celo kopico vinskih sort, zvrsti, priznanega tradicionalnega poimenovanja in podobno. Gre za pomembno panogo, ki si zasluži, spoštovani, kaj več kot samo obravnavo enega zakona po skrajšanem postopku, z nekaterimi pomembnimi, predvsem pa s pomanjkanjem številnih ureditev in priložnostmi, ki bi jih lahko tak zakon predstavljal. Zato smo v Slovenski demokratski stranki upravičeno nasprotovali, da se ta zakon obravnava po skrajšanem postopku. Mislimo, da je treba imeti o teh rešitvah širšo diskusijo in tudi urediti marsikaj, kar ni urejeno, pa bo procedura to onemogočila. Pogrešamo predvsem ukrepe za spodbujanje in razvoj te dejavnosti. Imamo prej prakso, da se vinogradi in tudi pridelava, kasneje proizvodnja vina, opušča predvsem zaradi številnih težav, s katerimi se zlasti manjši vinogradniki srečujejo. Ocenjujem, da je regulacija tega področja pretirana, prezbirokratizirana, zahteva številne evidence, registre in aktivno vlogo tudi tistih najmanjših pridelovalcev. Menim, da bi, če je znala država skozi GURS oceniti nepremičnine, da bo znala tudi marsikaj sama postoriti brez tega, da tudi tisti, ki ima 0,1 hektar vinograda, to se pravi 10 arov, da to stori in na nekih procedurah, da ne govorim o veh možnih zbirokratiziranih določbah pravilnikov, ki govorijo potem o raznih pogojih za opravljanje te dejavnosti in tudi promet z vinom. Po naši oceni bi bilo treba proučiti tudi to, ali v Sloveniji še naprej prepovedovati proizvodnjo vin iz tako imenovanih samorodnih trt. Nekatere sosednje države so iz tega naredile pravo tržno ekspanzijo in se s tem ukvarjajo kot z neko nadgradnjo, pri nas je to še vedno prepovedano, čeprav vemo, da imamo tekmovanje v teh tako imenovanih samorodnih sortah vsepovsod po državi, bolj ali manj na ljubiteljski ravni, vendar jih imamo, hkrati pa si zatiskamo oči, kajti to je v skladu z zakonom o vinu praktično prepovedano. Da ne govorim o tem, da lahko kupite trto šmarnice za trikratno ceno navadne trte, kar pomeni, da je na nek način prav zaradi te prepovedi očitno bolj cenjena. Če pogledamo sosednjo Avstrijo, tam ta posel kar lepo cveti. In še enkrat, če se Slovenija deklarira kot država, ki želi razvijati turizem, hkrati pa ne posveča dovolj pozornosti tudi temu področju proizvodnje vin, ne nazadnje tudi promocije in ponudbe teh vin kupcem, potem zamuja pomembno priložnost. Na vse to v Slovenski demokratski stranki opozarjamo ob tej noveli zakona o vinu, kajti menimo, da je veliko veliko vprašanj nedorečenih, neodgovorjenih in da celo na nekaterih področjih ta novela uvaja dodatne birokratske postopke, po naši oceni tudi na pobudo nekaterih lobističnih proizvajalcev. To so temeljni razlogi. Prosimo vas za podporo temu predlogu.
Hvala. Ker o tem predlogu ni razprave in obrazložitve glasu, prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o vinu se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 29. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Zbor bo navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO SO VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 35 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanje je določen na podlagi dogovora z vodji poslanskih skupin in v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena ter 247. členom Poslovnika Državnega zbora. Na prva tri vprašanja poslanke in poslancev opozicije in na poslansko vprašanje poslanske skupine vladajoče koalicije bo odgovorila predsednica Vlade. Vsak poslanec oziroma poslanca ima za postavitev vprašanja ne voljo 3 minute. Predsednica Vlade, ministrici in ministri odgovorijo na vprašanja v največ petih minutah. Če je vprašanje postavljeno več ministrom, imajo vsi skupaj na voljo 5 minut za odgovor. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnitev odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pri postavljanju vprašanj pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v dveh minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ tri minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji sejo opravi razprava o odgovoru predsednice Vlade, ministrice ali ministra. O tem odloči Državni zbor brez razprave. V primeru, da poslanec na postavljeno vprašanje danes ne bo dobil odgovora, mu morajo predsednica Vlade, ministrica ali minister v 30 dneh predložiti pisni odgovor. Poslanec, ki je postavil vprašanje, na katerega ni bilo odgovorjeno, lahko izjavi, da vztraja pri ustnem odgovoru. V tem primeru bom vprašanje uvrstil na naslednjo redno sejo Državnega zbora. Obveščam vas, da so se v zvezi s to točko danes opravičili: gospod Roman Jakič, minister za obrambo, gospod Karl Erjavec, minister za zunanje zadeve, in dr. Jernej Pikalo, minister za izobraževanje, znanost in šport od 16.30 dalje. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Kot sem napovedal, na prva štiri vprašanja bo odgovarjala predsednica Vlade mag. Alenka Bratušek. Prvi bo postavil vprašanje gospod Franc Bogovič, Slovenska ljudska stranka.
Lep dober dan, spoštovani predsednik, kolegice in kolegi! Lep pozdrav, gospa predsednica Vlade, in ministrska ekipa! Vaša vlada se je odločila, da uvede nepremičninski davek. Ob splošnem vedenju in poenotenju mnenj, da je ta davek treba uvesti, ste se poleg tega odločili, da vzporedno s tem davkom oziroma s tem davkom uvedete 200 milijonov evrov kriznega davka, ki ga bo treba plačevati v naslednjih letih. Odločili ste se za nujni postopek. Koalicija vam je v tem postopku tudi stala ob strani in na ta način je bila v veliki meri tudi onemogočena kvalitetna razprava, predvsem pa da bi se slišala mnenja najrazličnejših skupin ljudi, ki se čutijo prizadete in želijo določena pojasnila. Zagotovo lahko govorimo o krivičnem vrednotenju nepremičnin in pa tudi o postopku, ko ne omogoča pritožbe, kar je na nek način tudi kratenje ustavne pravice, da lahko na določene oblastne ukrepe, odločbe države tudi s pritožbo odgovarjaš. S tem zakonom ste se dotaknili praktično vseh skupin, ki so v preteklosti ustvarjale. Tako je bilo v razpravi, ki smo jo opravili v tem času, slišati tudi o tem, da je to davek na poštenje, davek na pridnost, davek na tiste, ki so varčevali. Na to so se sklicevali tako upokojenci, ki jih je strah za mirno starost, glede na to, da so si v aktivni dobi življenja ob večjih prihodkih ustvarili določene nepremičnine, na katere bo treba sedaj precej zajetno plačevati davščine. Oglasili so se delavci z nizkimi prihodki, tudi obrtniki se čutijo zelo izpostavljene in na nek način v nizu ukrepov opozarjajo na slabšanje poslovnega okolja, v katerem se nahajajo. Prizadeti se čutijo ljudje na podeželju, bodisi kmetje bodisi lastniki nepremičnin. V tem času je potekalo tudi podpisovanje peticije proti temu davku, z osnovno ambicijo, da se davek kvalitetno predebatira in da se uveljavi s 1. 1. 2015. Imuni ste bili na te klice ljudi, niste jih želeli slišati. Kljub temu da se je v enem tednu zbralo 58 tisoč podpisov pod to peticijo, z vaše strani, s strani vlade enostavno ni bilo toliko časa in se ni zdelo vredno, da se na te podpise odgovori oziroma kaj pojasni. Do danes je zbranih že več kot 75 tisoč podpisov ljudi in enostavno se je vlada in vi ste se odločili, da ne komunicirate z ljudmi in da na to ne odgovarjate. Povedali smo že primer, ko smo v letošnjem letu v Evropi zbirali podpise pod peticijo, ki je nasprotovala privatizaciji vodnih virov, in takrat je podpisalo peticijo 1,5 milijonov Evropejcev. Če izračunamo v deležu prebivalstva, je to dvanajstkrat manj, kot je danes podpisnikov pod peticijo proti davku. Evropska komisija je zmogla toliko demokratičnosti, da je postopke ustavila, pri nas pa je očitno na nočni seji šla zadeva [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Lahko sem sicer malo slabo poslušala, nisem slišala vprašanja, ampak bom iz tistega, kar ste zapisali, gospod Bogovič, skušala odgovoriti. Hvala, da bom še enkrat dala argumente, zakaj smo se odločili za davek na nepremičnine in ne za krizni davek, kot ga predlagate vi, na mizo. Poslankam in poslancem in konec koncev tudi državljankam in državljanom bom še enkrat povedala, zakaj je bila odločitev takšna. Najprej pa želim povedati, da sem se dobila tako s predstavniki kmetov kot predstavniki obrtnikov, tako da vas lepo prosim, da ne operirate več s tem, da se nisem, ker jaz v zadnjih časih vam ob boku ne opažam nikogar več razen Slovenske ljudske stranke. Davek na nepremičnine je eden najbolj razširjenih in običajnih davkov v Evropski uniji. Dve državi tega davka ne poznata. Ena je Malta in druga je od 1. julija tudi Hrvaška. Po višini obdavčitve bo Slovenija nekje v povprečju držav Evropske unije. In to je davek od premoženja in ne rednih osebnih dohodkov. Kdor ima več premoženja, bo plačal več davkov, kdor ima eno stanovanje, v katerem prebiva, bo plačal manj kot tisti, ki ima dve stanovanji, in tisti, ki ima prazno stanovanje, se pravi, ne koristi ga nihče, ne uporablja se za nič, bo plačal še več. Jaz mislim, da je to absolutno pravično. Bi pa želela poudariti, gospod Bogovič, da sem prepričana, ampak res prepričana, da vas ne skrbijo stiske ljudi, ampak vaši župani, ki danes s prispevki, se pravi nadomestilom za uporabo stavbnih zemljišč v svojih občinah, delajo bistveno manj transparentno, kot bodo lahko, ko se ta davek uvede. Prepričana sem, da je to ključ celotne vaše zgodbe. Kar se tiče gospodarstva. Govorila sem z več direktorji, in vsi, s katerimi sem govorila, seveda pa nisem mogla govoriti z vsemi, mi pravijo, da bodo po novem plačevali enako oziroma celo manj. Se pravi, tudi ta dodatna obremenitev gospodarstva ne drži. Kar se tiče kmetov, smo, jaz mislim, v pogovorih z njimi popustili zelo. Dobila sem se z njimi, minister za finance se je z njimi dobil večkrat. Mi je pa marsikateri človek, ko so, mislim, da štirje traktorji tu okoli parlamenta krožili, rekel, da ga zanima, koliko so ti traktorji vredni. In ti traktorji so vredni tam med 150 do 200 tisoč evrov. In razlagati ljudem, mladim, ki nimajo stanovanj, da ne bodo mogli plačati davka na nepremičnine, mislim, da ni najbolj korektno. Kar se tiče obdavčenja povprečne slovenske družine. Težko rečemo kakšno nepremičnino ima v lasti, ampak iz podatkov, ki so na voljo, smo mi izračunali, da je povprečna stanovanjska nepremičnina velika 68,7 kvadratnega metra in vredna 78 tisoč evrov. In za to stanovanjsko nepremičnino, bo družina, lastnik v naslednjem letu 2014 plačal 93,6 evra. Danes je povprečno nadomestilo za uporabo stavbnega zemljišča znašalo 57 evrov. To, gospod Bogovič, pomeni 3 evre več na mesec. Če bi tistega, ki dela in zasluži povprečno plačo, , ker tukaj pač operiramo s povprečji, obremenili, s kriznim davkom, kot ga predlagate vi, bi to bilo 30 evrov mesečno. 10-krat več. 10-krat več, in to predlagate za vse. Tudi za tiste, ki nimajo nič. Bom pa v nadaljevanju, ker verjamem, da boste želeli dopolnitev, prebrala še nekaj stvari, ki so jih povedali študentje, se pravi mladi v zvezi s tem davkom.
Besedo ima gospod Bogovič za dopolnitev odgovora oziroma za zahtevo.
Spoštovana predsednica! Najprej, za koga se borimo, če je res samo Slovenska ljudska stranka in je v dveh tednih 75 tisoč ljudi za nami, sem zelo vesel. Mislim, da se temu davku pod to peticijo podpisujejo tudi tisti, ki niso samo naši člani. Očitno imate tudi danes tu napačne podatke. 150 tisoč evrov bi bili tisti traktorji največ vredni po kakšni poenoteni metodi vrednotenja, kot jo imate pri tem davku. Poznam to področje in vem, da so mogoče vsi štirje vredni toliko, pa dvomim, če so. Pa tudi nikogar od kmetov še nisem videl, da bi se s traktorjem odpeljal na Havaje, tudi na slovensko obalo ne. Rabijo jih zato, da delajo. In dovolite, da delajo. Dovolite, da delajo tudi obrtniki, ki opozarjajo, da bodo zaradi tega povprečenja, segedinarja, zelje in meso je to, gospa predsednica, nekateri imeli po šestkrat, osemkrat večje dajatve. Prav tako bodo šestkrat manjše dajatve pa za trgovske centre. Tudi na smo opozarjali, da bodo bremena zelo različno porazdeljena. Krizne davke vi uvajate. Mi nismo bili v poziciji. Ko smo bili v poziciji, smo predvsem poskušali zmanjševati porabo. Vaš krizni davek je sedaj 200 milijonov evrov na tej osnovi nepremičnin. Če bi bil naš predlog desetkrat večji, potem bi najbrž govorili o dveh milijardah. Upam, da jih toliko še ne rabimo za popolnjenje teh lukenj, ki nastajajo v proračunu Republike Slovenije. Oprostite, spoštovana gospa predsednica, oddaljujete se od vaših besed, ko ste dejali, ko ste prevzeli vlado, da je to dan upanja, povezovanja in spoštljivosti. Res ne opazim veliko spoštljivosti tudi do teh ljudi, niti do opozicije, ki poskuša konstruktivno in z resnimi opozorili sodelovati pri tem predlogu. Dejali ste, ko ste bili imenovani za predsednico Vlade: "Tu smo zato, da urejamo javne zadeve v skupno dobro, da v dialogu stroke in javnosti iščemo najboljše in najbolj sprejemljive rešitve." Ne potrudite se dovolj za ta dialog. Tisti, ki želimo, in na to opozarjamo [[...]] [[izklop mikrofona]]
Gospod Bogovič, jaz sem poskušal slediti tej razpravi in ugotavljam, da zahteve za dopolnitev odgovora niste podali. Bolj je bil komentar in očitek, kaj je naredila, česa ni naredila predsednica Vlade. Ampak če želite, predsednica Vlade, lahko dopolnite svoj odgovor kljub temu. Izvolite.
Hvala. Ja, ker sem dobila vprašanje napisano, seveda lahko odgovarjam. Ker mi je prej zmanjkalo časa, še to. Nepremičnine, gospod Bogovič, veste, da so v mestih vredne bistveno bistveno več kot na podeželju. Torej ne drži, da je to davek proti podeželju. Na primer 100 tisoč evrov v Kranju pomeni trisobno stanovanje. Marsikje pa to pomeni stanovanjsko hišo, in to bistveno večjo kot trisobno stanovanje. Jaz sem še vedno za to, da se dogovarjamo, ampak dajte predloge. Krizni davek, ki ste ga predlagali, na plače, če rečem tako, bi obremenil povprečno družino, se pravi tisto, ki zasluži povprečno plačo, pa če ima povprečno veliko stanovanje, po povprečni vrednosti desetkrat več na mesec. To so dejstva. To lahko izračunamo. Lahko vam tudi pokažem, kako sem do tega prišla. Sedaj pa še to, kar sem vam obljubila. Študentska organizacija Slovenije je 21. oktobra 2013 v svoji izjavi za javnost povedala takole, pa se mi zdi pomembno, ker so mladi res plačali veliko ceno te krize: "V zadnjih letih se je položaj mladih drastično poslabšal. Seveda je k temu močno prispevala sama kriza, ki pa je bolj kot udarila po mladih predvsem razkrila odnos politike do mladih in pripravljenost političnih strank za reševanje problematike mladih. Tako smo mladi že dalj časa talci brezidejne politike, ki pa se predvsem v zadnjem času kaže kot močno interesna in v želji privilegiranja določenih družbenih skupin. Predvsem se dvoličnost političnih strank pozna pri reševanju stanovanjske problematike. Država je z Zujfom, saj se ga še spomnite, gospod Bogovič, ukinila dodeljevanje subvencij mladim družinam za prvo reševanje stanovanjskega vprašanja, kar je bilo podprto tudi s strani tistih, ki želijo sedaj privilegirati položaj nekaterih drugih skupin. Medtem ko smo mladi večinoma brez stalnih prihodkov, brez nepremičnin, brez možnosti osamosvajanja in ustvarjanja kariere in družine, politika privilegira ostale družbene skupine, ki imajo večino naštetih reči zagotovljenih. Ureditev nepremičninskega trga je tako več kot nujna z zakonsko regulacijo, ki naj obremeni tiste, ki trenutno položaj izkoriščajo in niso pripravljeni sprostiti trga za mlade."
Hvala. Postopkovni predlog ima gospod Bogovič.
Kot je predsednica korektno dejala, vprašanje je bilo zelo jasno postavljeno, kakšen je vpliv na te ljudi in tudi v tem kontekstu poteka razprava. Predlagam, da se o tem problemu, kako bo davek vplival na vse nas, pogovorimo v Državnem zboru na naslednji seji. Danes je potekal Odbor za infrastrukturo in prostor, kjer so predstavniki ministrstva že povedali, da so vgrajene napake in jih bodo poskušali odpraviti do takrat, ko bo zakon stopil v veljavo. Upam, da je parlament tisto mesto, kjer lahko spregovorimo o teh napakah in ta davek dodelamo. Spoštovana predsednica, večkrat sem povedal, jaz nisem proti davku na nepremičnine, morali pa bi si vzeti dovolj časa in te napake odpraviti prej, preden bo davek začel delovati. Tudi v tem delu, ko govorite o tem poštenem obremenjevanju ljudi. Ali se vam zdi pošteno, da bo nekdo danes v mestu, kot ste dejali, imel tako drago obdavčeno stanovanje in bo tudi kakšen upokojenec drago plačeval, kot ste dejali, ker je pač na elitni lokaciji? Govorim o vrednotenju. Ali je pošteno to, da je kmetijsko zemljišče na Primorskem ovrednoteno 15-krat več kot tisto v Pomurju? Ali je pošteno to, da bo zdaj nekdo, ki je doslej na podeželju plačeval za stavbno zemljišče približno 30 do 50 evrov recimo v povprečju za večji stanovanjski objekt, zdaj pa bo, če se slučajno preživlja s kmetijstvom in ima v posesti 20 hektarjev zemljišč, na katerih ustvarjeno delovno mesto v govedoreji, prešel na 500 evrov približno, po tretjinah nekje približno na stanovanjsko površino, na stanovanjski objekt, na kmetijske objekte? Ali je prav to, da se v Celju, kot primeri kažejo, 6-krat do 8-krat zmanjša nadomestilo za trgovske centre, ker pač nismo sprejeli amandmaja, da se za takšne centre lahko tudi več obračuna, in da so lokali v mestnem jedru, kjer je bila danes politika občine takšna, da so znižali nadomestilo, pa po novem 13-krat več? In, oprostite, ja, tudi za slovenske občine se zavzemamo. Ker se očitno tisti, ki je v vladi in cela vlada se tega ne zaveda in dela na mnogih področjih niz škodljivih ukrepov za slovenske občine. In to je eden od teh, kjer se praktično to, na kar smo opozarjali, jemlje po principu subsidiarnosti ena od osnovnih temeljnih nalog, ki so zapisane tudi v Evropski listini o lokalni samoupravi, da imajo občine pristojnost upravljanja s tem področjem. Cel kup je takšnih pomanjkljivosti in anomalij v tem zakonu, zato smo bili trdno prepričani, da bi moral biti redni postopek, da bi se to odpravilo, da bi v vmesnem času poiskali rešitve. Vlada je tista, ki bo predlagala rešitve za tisto eno leto. Mi smo na odborih povedali, da so še kakšne druge rešitve, da je treba več kreativnosti. Kar se mladih tiče, z novimi davki ne bo novih delovnih mest. To, kar počnete vi, je jemanje prihodnosti mladim, ker čuvate obstoječi javni sektor nedotaknjen in na drugi strani zmanjšujete konkurenčnost gospodarstva. Predlagam, da o tem spregovorimo v Državnem zboru.
Hvala, gospod Bogovič. O vašem predlogu, da se opravi razprava o odgovoru, bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Drugo vprašanje bo postavila gospa Ljudmila Novak, Nova Slovenija.
Spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Vem, da ste se pred kratkim udeležili konference o mladih v Parizu. Zagotovo ste tam dobili tudi nove ideje. In ker želim, da ne bi tega pozabili, da bi to implementirali tudi v Sloveniji, sem se odločila, da vam danes postavim vprašanje v zvezi z mladimi. Vsi vemo, da so razmere v državi zaskrbljujoče, kar se tiče zaposlovanja mladih, Da imamo trenutno več kot 23 % brezposelnih mladih, da se je iz Slovenije lansko leto izselilo v tujino več kot 3 tisoč 300 mladih. In z dodatnim zadolževanjem nalagamo mladim tudi nove davke za prihodnost, ne samo za nas, ki smo sedaj zaposleni in delamo, ampak bodo te davke morali v prihodnosti plačevati prav tisti, ki so sedaj mladi, nimajo pa za to, da bi se osamosvojili, da bi imeli delovno mesto, da bi si ustvarili družino, skratka so v zelo težkem položaju. Zato vas sprašujem: Kako boste ukrepali ob teh alarmantnih podatkih – zahtevam tudi konkretne podatke iz vladnih načrtov za razbremenitev gospodarstva in posledično ustavitev podivjane rasti brezposelnosti med mladimi, ki jih rešujemo tudi s študentskim delom, verjetno bi bila sicer brezposelnost mladih še večja? Kako bi zajezili beg možganov? Kateri ukrepi, kakšno število delovnih mest bodo prinesli, do katerega datuma ali pa leta bodo izvedeni?
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Najlepša hvala, gospa Novak, za to vprašanje. In lahko vam povem, da ja, mladi absolutno so prioriteta te vlade. Nekoliko sem bila presenečena nad vašim pisnim poslanskim vprašanjem, kjer ste zapisali, "zahtevam konkretne podatke". Glede na to, da ste, še ni osem mesecev od tega, bili ministrica v prejšnji vladi, bi res želela vedeti, ali ste se s predsednikom prejšnje vlade Janezom Janšo kdaj pogovarjali o problematiki mladih, ker številke govorijo zase. V drugi polovici leta 2012 se je na žalost Slovenija uvrstila na prvo mesto po rasti brezposelnosti mladih: s 17,7 na 23,3 odstotka. Druga polovica leta 2013, mi na žalost te številke nismo uspeli znižati, je pa dejstvo, da se ne povečuje več. To smo uspeli v teh kratkih sedmih mesecih popraviti, če lahko tako rečem. V naslednjih dveh letih bo skupaj z vsemi ukrepi, ki smo jih naredili, približno 160 milijonov evrov namenjeno, pa jaz bom kar rekla, programom za mlade. To je vključno s temi prispevki, ko smo oprostili podjetja, če zaposlijo mlade. Ampak gremo po vrsti. Aktivna politika zaposlovanja je prva. Prvič jo povečujemo za 6 % v naslednjem letu na 131,5 milijona evrov in s programom aktivne politike zaposlovanja dajemo vključenim prednost na trgu dela in povečujemo njihovo konkurenčnost. Da smo pri tem uspešni, kažejo podatki, da se je letos kljub recesiji in pomanjkanju delovnih mest zaposlilo 13 % več mladih. 13 % več kot lani, in to mladih do 29 let, in 20 % več iskalcev prve zaposlitve kot lani. Jaz mislim, da so to zelo zelo konkretne številke. Kot drugo smo si, tako kot me je nekako zadolžil tudi Odbor za evropske zadeve, uspeli v okviru evropskih projektov, evropskega denarja zagotoviti 9,2 milijona evrov za pobudo za mlade, to je dodatni denar za Slovenijo, in mislim, da bo prav kmalu zaključen in dan v javno razpravo dokument, ki bo pokazal, kako bomo ta denar porabili. Sedaj mi ministrica pravi, da bo jutri tiskovna konferenca, kjer bomo to predstavili. In ne nazadnje, sprejeli smo zakon o interventnih ukrepih na področju trga dela in starševskega varstva, po katerih je delodajalec, ki bo za nedoločen čas zaposlil brezposelno osebo, mlajšo od 30 let, upravičen oziroma mu ne bo treba plačati prispevkov za pokojninsko in invalidsko zavarovanje, zdravstveno zavarovanje, za starševsko varstvo in zavarovanje za primer brezposelnosti. To smo speljali, čeprav je bilo v Državnem zboru s strani opozicije veliko veliko kritik takrat, ko smo ta zakon sprejemali. Od 1. novembra velja in upam in si želim, da bi podjetja, podjetniki te stvari spoznali kot pozitivne, in tudi da bi mladi ugotovili, da se bolj splača zaposliti, kot pa delati preko študentskega servis, ker imajo od tega več, in da bo ta ukrep, se pravi olajšava prispevkov, ki sem jih prej naštela, prinesel celo več pozitivnih učinkov, kot smo prvotno načrtovali. Naša ocena, mislim, da je bila 5 tisoč dodatnih delovnih mest, ampak še enkrat, kar se mi zdi pomembno, 13 % več mladih se je zaposlilo letos kot v lanskem letu, in 20 % več iskalcev prve zaposlitve kot leta 2012. Še enkrat vam pa lahko zagotovim, da mladi vsekakor so prioriteta te vlade. Tudi sama sem se udeležila Sveta za mladino in mislim, da bo to kar moja praksa, ker se zavedam, da so mladi res tisti del naše družbe, ki so na žalost plačali največjo ceno v tej krizi.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Ljudmila Novak.
Spoštovana gospa predsednica, nisem želela z vami polemizirati. Tako kot vi ne morete vseh problemov takoj odpraviti, jih tudi mi nismo mogli v enem letu, smo bili pa na dobri proti in smo delali na tem. Moje vprašanje je bilo čisto dobronamerno. Prej ste govorili, da je politika brezidejna. Tudi sama želim k temu nekoliko pripomoči po svojih trenutnih pristojnostih. Imamo kar nekaj različnih nacionalnih programov. Sprejeli smo nacionalni program za mlade, nacionalni program za izobraževanje, za mladino itn. Menim, da bi pa morali izdelati celostni akcijski program in pri tem povezati politiko izobraževanja, štipendiranja, zaposlovanja, naprej pa tudi nekaj več narediti za podjetništvo. Mislim, da se ne smemo ustaviti pri tem, ko damo spodbude podjetnikom, da bodo zaposlili mlade. Spoštovana predsednica Vlade, prosim, če me lahko poslušate! Mislim, da je potreben celostni akcijski načrt, predvsem pa je treba ugotoviti, katere poklice potrebujemo, kaj bi lahko proizvajali v Sloveniji in na kakšen način bi mladi lažje ustanavljali podjetja. Mislim, da moramo narediti korak naprej, ne jih samo zaposlovati, ampak kako bodo sposobni narediti korak naprej. Prihodnost je zagotovo v malih, srednjih in družinskih podjetjih in tukaj imamo v Sloveniji preslabo tradicijo in premalo naredimo za spodbujanje le-tega. Mentorstvo ni pomembno samo, ko se je nekdo zaposlil v podjetju, ampak kako, če sam ustanovi podjetje, delati naprej. Tukaj imamo še veliko manka. Nekdo mi je rekel, izobrazba, dobra izobrazba je tista, ko ti omogoča, da lahko zase ustvariš tudi delovno mesto in še nekoga zaposliš.
Hvala. Za dopolnitev odgovora dajem besedo predsednici Vlade.
Ja. Strinjam z vsem, kar ste povedali, spoštovana poslanka. Tudi jaz nisem želela biti zajedljiva ali karkoli ste že vi prej uporabili zame, ampak eno leto ste bili ministrica v prejšnji vladi in je bil čas, da se kakšen ukrep za mlade pa vseeno sprejme. Že prej sem prebrala, kar so mladi napisali, z Zujfom ste ukinili subvencije mladim družinam, želeli ste znižati sredstva za visoko šolstvo, pa smo uspeli skupaj potem v preteklem letu to ustaviti. Pripravljamo tako imenovani projekt Jamstvo za mlade, ki se pripravlja medresorsko, Ministrstvo za delo, Ministrstvo za gospodarstvo, Ministrstvo za šolstvo, in tam bodo zelo natančno opredeljeni ti ukrepi. Jaz sem vam zdaj navedla tiste, ki se že v tem trenutku izvajajo in kažejo zelo zelo pozitivne učinke. 13 % več mladih zaposlenih kot v lanskem letu, jaz verjamem, da se strinjate z mano, da je to velik korak. Lahko pa se jaz tudi strinjam z vami, da bi lahko bil še večji, in jaz verjamem, da v nadaljnjem obdobju bodo ti koraki še večji. Povečali smo sredstva za aktivno politiko zaposlovanja, povečali smo sredstva za štipendije, v okviru operativnih programov, se pravi evropskih sredstev imamo posebno prioriteto, ki se ji bo reklo "mladi". To, kar smo si uspeli izboriti iz evropskih sredstev dodatno, je več, kot smo lahko pričakovali v teh kratkih, kakorkoli obrnemo, 7 mesecih. Vsekakor pa je še vedno krajše obdobje, kot ste tudi vi bili ministrica v prejšnji vladi, pa bi res bila vesela tudi kakšnega podatka, kaj je bilo pa takrat za mlade narejenega.
Postopkovno zahtevo ima gospa Ljudmila Novak.
Bom takoj odgovorila. Akcija Prvi izziv in v ZPIZ-u dve subvenciji za zaposlovanje mladih. Ampak kot sem dejala, ni moj namen polemizirati z vami. Vas pa obveščam, ne bom dala postopkovnega predloga, da to obravnavamo na seji, ker vsi ti predlogi padejo v vodo, nobeden ni sprejet, pač pa najavljam, da bo Nova Slovenija podala predlog za nujno sejo Odbora za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti o položaju mladih in vas že sedaj vabim na to sejo, glede na to, da je ta problematika res tako nujna, gre za enega največjih problemov. No, me veseli, če bo vse tako, kot ste naštevali, bom zelo vesela, ker bo potem več mladih imelo zaposlitev. Ampak mislim, da je do tega, da bo prišlo do konkretnih rezultatov, še kar nekaj korakov, in k temu vas želimo spodbuditi. Obtoževanje za nazaj, mislim, da vam to samo jemlje kredibilnost.
Hvala. Moram opozoriti, da ta zadnji del, ki je namenjen postopkovnemu predlogu, je resnično namenjen temu, da zahtevate razpravo o odgovoru. Najavo sklica nujne seje je možno sporočiti na drug način. Predlagam, da se tudi vsi ostali, ki boste postavljali vprašanja, tega držite. Tretji, ki bo postavil vprašanje, je mag. Andrej Šircelj, Slovenska demokratska stranka.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za besedo. Spoštovana predsednica Vlade, ministrica in ministri, lepo pozdravljeni! Jaz verjamem, da imate veliko optimizma v svojih odgovorih, bi vas pa rad opozoril na realnost. Realnost pa je tista, ki je določena z napovedmi mednarodnih institucij tako glede zaposlenosti oziroma povečanja nezaposlenosti v letu 20214 kot glede padca gospodarske rasti. Tu smo ena redkih držav, v bistvu edina država v Evropski uniji poleg Cipra, za katero s napoveduje tudi padec gospodarske rasti v letu 2014 in v letu 2013. Poleg tega bomo imeli večjo inflacijo kot v ostalih državah Evropske unije, kar seveda slabi položaj ljudi, finančni položaj, dohodkovni položaj ljudi in ne nazadnje plače bodo realne padle. Ob tem da bo padla tudi potrošnja, me seveda zanima: Kakšni so ukrepi vaše vlade, tudi strukturni ukrepi, ki bodo privedli Slovenijo iz recesije, se pravi, ki bodo enostavno pokazali pot h gospodarski rasti, k ustavitvi nezaposlenosti in ki bodo tudi – kot naslednje vprašanje – povzročili to, da se bo Slovenija prenehala zadolževati? V zvezi s tem me zanima: Kakšna je politika Vlade glede zadolževanja, še posebej v zvezi s tem, da je ta zadolžitev krepko presegla 22 milijard in da je zadnja zadolžitev, ki je bila izvedena na zaprtem trgu, po donosnosti 4,84 po mojem mnenju škodljiva za Slovenijo, škodljiva za prebivalce in je ta obrestna mera previsoka? V zvezi s tem me zanima: Kakšno politiko vodi vaša vlada glede tega, kakšno politiko, da bo dejansko država morala v treh letih plačati toliko za obresti samo iz naslova petkove ali četrtkove zadolžitve, toliko bo morala plačati, kolikor bo dobil proračun od davka na nepremičnine? Skratka, dejansko se lahko takšno zadolževanje enači z utajevanjem davkov. Učinki na ljudi so zelo, zelo podobni. In tu bi vas prosil, da podate zelo jasen odgovor: Kakšen je vaš koncept zadolževanja te države – predvsem zaradi tega, da ta država enostavno ne bo propadla?
Hvala. Besedo ima predsednica Vlade.
Najlepša hvala. Ja, gospod Šircelj, jaz mislim, da je po petku kar veliko razlogov za optimizem. Ni posebno veliko razlogov za veselje, ker je še marsikaj treba narediti, za optimizem pa absolutno. Po mnenju Evropske komisije je naš proračun v skladu s programom, ki ga od nas zahteva Evropske komisija. Prvič po dolgih letih smo med petimi najboljšimi državami, samo Nemčija in Estonija sta pred nami, za nami v družbi sta Nizozemska in Francija. Jaz verjamem, gospod Šircelj, da to tudi vas navdaja z optimizmom. Ker je to poročilo tudi javno dostopno, jaz verjamem, da ste si ga pogledali, prebrali, sicer pa lahko še kakšen citat iz tega poročila dam tudi tukaj. In, ja, absolutno se je zgodil preobrat, absolutno smo dobili potrditev, da gremo v pravi smeri. Seveda pa je pot iz tega, kar ste nam pustili, in to le rdeče, minus 4,5 padec gospodarske aktivnosti, ko sem prevzela vodenje vlade. Janez Janša je bil takrat predsednik Vlade. Minus 4,5. Celotno obdobje vaše vlade ste bili pod minut 3 %. Prvi kvartal naše vlade, na žalost je še vedno pod nič, ampak 1,7. Če to niso razlogi za optimizem, gospod Šircelj, potem res težko razumem, kaj so lahko razlogi za optimizem. Daleč od tega pa, da smo stvari dokončno uredili. Lahko še enkrat gremo skozi vse ukrepe, o katerih ste zadnjih 10 dni temeljito debatirali tukaj v Državnem zboru; najprej eno noč in en dan na Odboru za finance, tri dni tukaj v Državnem zboru, ampak ustavila se bom najprej na odhodkih, kjer pravite, da ni nič narejeno. To seveda ne drži. Dogovor, ki smo sklenili s sindikati javnega sektorja, je prinesel približno nekaj manj kot 200 milijonov evrov na letni ravni prihranka, in na področju sociale je bilo v zadnjih dveh letih narejeno ravno tako za 200 milijonov evrov prihrankov. Mogoče si želite, ne vem, narediti drugačno državo z naše – ne več socialne in gospodarsko uspešne, ampak pri tem vam Alenka Bratušek in moja vlada ne bo pomagala. Se bom pa ustavila pri dveh ukrepih na prihodkovni strani. O davku na nepremičnine smo prej govorili, pa tudi cel teden prejšnjič. To sta siva ekonomija in davčni razkorak. Jaz verjamem, da boj proti sivi ekonomijo podpiramo vsi. Ne nanaša se samo na tiste ukrepe iz davčnega dela, če tako lahko rečem, gre za preprečevanje zaposlovanja in dela na črno, okrepitev in boljša povezanost inšpekcijskih služb, sistem graditve in preprečevanja črnih gradenj, sektorski ukrep za izboljšanje ureditev evidenc na področju dela in poslovanja v zdravstvu, gozdarstvu, pekarstvu, turizmu, prevoznih storitvah, rudarstvu, letalstvu in še bi lahko naštevala. Davčni razkorak, kjer smo zakon podprli vsi, jaz upam, da to še vedno podpirate, ker mislim, da je prav, da tiste, ki porabijo več, kot lahko dokažejo, obdavčimo tako, kot smo to naredili – s 70 %. Zadnjič sem vam dala podatek Davčne uprave, da nekdo s prihodki 30 tisoč evrov porabi 3 milijone. Prav tako je nedopustno pranje denarja, polaganje gotovine na svoje račune preko x y oseb. Verjamem, da to dobro poznate, ampak absolutno se bomo temu uprli in borili proti temu in ljudem pokazali, da Slovenija je pravična, in da bodo tisti, ki to delajo, najprej plačali, in to 70 % tistega, kar ne znajo povedati, od kod so dobili, potem bodo pa za to še kaznovani. Ampak, gospod Šircelj, morate priznati, da petkovo poročilo pa tudi vam mora dati razlog za optimizem.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima mag. Šircelj.
Hvala lepa. Jaz bi prosil dopolnitev odgovora glede zadolževanja, ker predsednica ni niti z besedico tega omenila. In jaz sem povedal, da je to škodljivo, kar se dejansko dogaja, škodljivo za ljudi. Šlo je za zaprti postopek, kar pomeni, da nihče ni sodeloval – razen izbranci. Kdo je dal 1,5 milijarde za naše obveznice? Kako so se določile obrestne mere 4,84? Če ima na primer Čile 4,42 za isto triletno obveznico, če ima na primer Hrvaška 4,05, Madžarska 4,290, Romunija 4,123 %. Odstotka, o tem govorimo. Kako lahko vi govorite, kako nam gre krasno, če nam mednarodni trgi tega ne priznajo? Pravzaprav to sili državo, da se sploh ni zmožna več zadolžiti na mednarodnem trgu, ker ni šla na odprti postopek, ker ni šla na to, da bi se dejansko lahko zadolžila po nižji obrestni meri, kot se je zadolžila zdaj. Tukaj se postavlja vprašanje, kaj se dogaja s to državo in ali jo boste zadolžili prekomerno, da se dejansko ne bodo mogli več odplačati vsi dolgovi in vse obresti. Naslednje leto čez 800 milijonov. In od kod je prišel ta denar?! Od kod je prišel denar 1,5 milijarde?! Ali je morda ta denar tudi preverjen v smislu tega, da je to čist denar? To nas danes zanima. Zakaj zaprt postopek in kdo je sprejel odločitev o takšni zadolžitvi po enormno visoki obrestni meri? Trgi nam pokažejo popolnoma nekaj drugega. Zaradi tega, gospa predsednica, pojasnite, in predsednik prosim za dopolnitev odgovora glede politike zadolževanja te države. Od tega so odvisne prihodnje generacije, od tega je odvisno, kako bodo živeli. Ali imata moralno pravico, da zadolžujete državo do takšne višine?
Hvala. Besedo za dopolnitev odgovora ima predsednica Vlade.
Najlepša hvala. Jaz bom rekla, da na žalost naša politika zadolževanja ni bistveno drugačna od tiste, ki ste jo vodili vi. Gospod Šircelj, treba pa je povedati, da je do danes najdražje zadolževanje v samostojni Republiki Sloveniji izvedla vaša vlada. In to po 5,5 obrestni meri. In takrat ste rekli nekako tako, "da se bo Slovenija zaradi velikega povpraševanja lahko zadolžila po občutno nižji obrestni meri, kot je pričakovano". Jaz sicer ne vem, kakšna so bila vaša pričakovanja, ampak še vedno je ta zadolžitev daleč najdražja, kar jih je Slovenija sploh imela. In to so dejstva, to so številke. Program zadolževanja je naša vlada sprejela. Ta zadolžitev je bila v skladu s programom zadolževanja. In kot do nedavnega član, bom rekla, slabe banke, bi lahko vedeli marsikaj tudi o tem delu. Tako da jaz verjamem, da je sprenevedanje lahko na nek način tudi politična igra, ampak dajte z dejstvi. Lepo prosim, tudi sama si želim, prvič, da bi naše zadolževanje bilo nižje, in danes so obrestne mere so še dodatno padle, tako da očitno je Slovenija res na pravi poti, kar potrjujejo najprej finančni trgi, kot drugo padec obrestnih mer. Da pa zadolževanja ni konec, kot je govoril en predsednik pred mano, pa jaz verjamem, da je vam, poznavalcu javnih financ, tudi preklemano jasno, kdaj bo konec zadolževanja – ko bomo ustvarjali tako velike presežke, da bomo iz tega odplačevali dolgove. Izračunajte, koliko bi lahko bil naš proračun, če bi približno 3 milijarde evrov oziroma nekaj manj dolga, kot zapade v naslednjem letu, morali plačati iz davčnih prihodkov. Ukinemo lahko pokojnine, ukinemo lahko šolstvo in še kaj bi se našlo. Ukinemo lahko več kot polovico, celotno socialno državo. Če je to vaša politika, prav. Ampak, še enkrat, Alenka Bratušek in moja vlada vam pri tem ne bo pomagala.
Hvala. Postopkovno zahtevo ima mag. Šircelj.
Imam postopkovno zahtevo, da se opravi javna razprava. Gospa predsednica, vi niste odgovorili na vprašanje, zakaj smo se zadolžili po 4,84 obrestni meri na zaprtem trgu, zakaj smo prevzeli od nekoga, ki je prišel verjetno, ne vem, k vam, ali na Gregorčičevo ali na Župančičevo, ponudil ta denar in ste ta denar od njega sprejeli po tej obrestni meri. Zakaj je bil zaprt postopek? Zakaj je bila ta odločitev sprejeta pred sprejetjem proračuna, pred mnenjem Evropske komisije? Kot sami pravite, to mnenje bi lahko zmanjšalo samo obrestno mero, to mnenje bi dejansko lahko prispevalo k temu, da bi se zadolžili po manjši obrestni meri. In ko vi govorite, da se je Janševa vlada zadolžila po višji obrestni meri, gospa predsednica, za desetletne obveznice je drugačna obrestna mera kot za triletne, zaradi tega ne morete mešati hruške pa jabolka. Tukaj gre za osnovno finančno vprašanje, na katerega je treba tukaj odgovoriti. In še enkrat. Jaz dejansko želim dobiti informacijo o dolgoročnih posledicah takšnega zadolževanja za to državo in za državljane in državljanke. Tukaj gre za ad hoc odločitve, za odločitve, ki so nenačrtovane, za odločitve, ki se sprejemajo, lahko rečemo, pod mizo. Kdo jih sprejema? Na podlagi kakšnih analiz? Zakaj jih sprejema? Če je minister Čufer dejal v Washingtonu, da nam do aprila ni potrebna nobena zadolžitev oziroma šele zadolžitev za tisto aprilsko vračilo dolga, ko moramo plačati milijardo dvesto, milijardo tristo, ali milijardo štiristo, ali, ne vem, koliko bo že, ker smo se vmes že toliko zadolžili. In tukaj je sedaj to vprašanje. Tukaj ne gre za sprenevedanje. Tukaj ni primerjave več, gospa predsednica, z vlado Janeza Janše. Lahko jo vedno poudarite, ni nobenih težav, ampak gledati je treba naprej, ne nazaj. Vi morate gledati naprej, po kakšni obrestni meri bodo ta mladina, o kateri ste govorili pri prejšnjem vprašanju, plačevala vaše dolgove. Gospod predsednik, predlagam, da se opravi splošna razprava o politiki zadolževanja v Državnem zboru. To ni le stvar te vlade, to je stvar prihodnjih generacij. Zaradi tega v skladu s poslovnikom dajem to napoved oziroma želim, da se to opravi.
Hvala, gospod Šircelj. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Četrto vprašanje bo postavila gospa Marjana Kotnik Poropat, Demokratična stranka upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo gospod predsednik. Lepo pozdravljam članice in člane Vlade, seveda spoštovane poslanke in poslance in vse ostale prisotne! Spoštovana gospa predsednica Vlade! Zakon o pokojninskem in invalidskem zavarovanju določa vire financiranja obveznega zavarovanja za pokojninsko in invalidsko varstvo. Med drugimi je kot eden izmed virov predviden tudi demografski rezervni sklad. Namen tega sklada naj bi bil financiranje primanjkljaja v pokojninski blagajni. Sklad bi tako zagotavljal vzdržnost pokojninskega sistema v primeru spremenjenih demografskih in gospodarskih razmer. Uporabljen bi bil takrat, ko viri iz sprotnih prispevkov in splošnih davkov ne bi več zadoščali. Delovanje in financiranje slednjega se mora urediti s posebnim zakonom v roku dveh let po uveljavitvi ZPIZ-2, kar pomeni do začetka leta 2015. Sicer je časa za pripravo pravne podlage za ustanovitev tega sklada še dovolj, ampak vendarle v Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je smiselno sočasno pripraviti pravne podlage za ustanovitev rezervnega demografskega sklada in novelo Zakona o Slovenskem državnem holdingu, katerega rešitve predvidevajo ukinitev Kapitalske družbe. Če spomnim, Kad je bil ustanovljen z namenom ohranjati in ustvarjati dodano vrednost s prenesenim takrat tako imenovanim družbenim premoženjem za potrebe pokojninskega in invalidskega zavarovanja. Naj dodam še, da se načrtuje pospešena prodaja državnega premoženja, da se pokojnine že dve leti ne usklajujejo in bo tako, kot kaže, še naslednji dve leti, da se je že poseglo v letni dodatek upokojencev ter da so pritiski na proračun za pokrivanje primanjkljaja v pokojninski blagajni iz leta v leto večji. Sprašujem vas, gospa predsednica: Ali že potekajo aktivnosti v zvezi z demografskimi rezervnim skladom? Kakšne so te aktivnosti? Predvsem pa nas zanima: Kakšne vire financiranja sklada predvidevate? Če je odgovor ne, prosim za pojasnilo. Hvala.
Hvala. Besedo dajem predsednici Vlade.
Odgovor ni ne, se pa ukvarjamo s tem, kako imajo to rešeno v drugih državah in kje bomo našli vire financiranja za ta sklad. Ideja o vzpostavitvi demografskega rezervnega sklada, kot neke vrste dodatnega vira za sofinanciranje primanjkljaja v pokojninski blagajni, kot vemo, se je razvila med pogajanji s socialni partnerji ob sprejemanju zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. Kljub temu da smo rekli, da bomo počakali eno leto, da vidimo konkretne učinke te tako imenovane pokojninske reforme, že danes lahko jasno povemo, da so bili bistveno bistveno manjši, govorim finančno, kot se je predstavljalo v Državnem zboru, ko sem tudi jaz kot poslanka podprla to pokojninsko reformo. Se pravi, da bomo morali skupaj prav kmalu spet zagristi v to jabolko in poiskati nove rešitve. Smo se pa v okviru nacionalnega reformnega programa zavzeli, da bomo že v naslednjem letu pripravili dokument, morda lahko temu rečemo tudi novo belo knjigo o reformi pokojninskega sistema, zadnja je bila narejena kar daleč nazaj, 15 let, ki bi pomenila začetek širše družbene in strokovne razprave o pokojninskem sistemu. Tudi s skladom, o katerem me sprašujete, se ukvarjamo, želimo primerjati prakse, predvsem pa v tej težki finančni situaciji težko najdemo vir financiranja za ta sklad. Gospodarstva po naši oceni res v tem trenutku ne moremo dodatno obremenjevati, če pa katerikoli drug prispevek zmanjšamo in ga namenimo za to, je pa izpad v tej blagajni, naj bo to zdravstvena ali pa še kaj drugega. Je pa res, da je treba vso razliko, ki v pokojninski blagajni nastane, pokriti iz državnega proračuna. In tudi zato se zadolžujemo, kar me je spraševal kolega prej, zadolžujemo se za izvrševanje proračuna, med katere spada tudi izplačilo pokojnin, in zadolžujemo se za odplačilo dolga. Bomo pa znotraj koalicije prav gotovo našli rešitev, s katero bomo zadovoljni in bo javnofinančno vzdržna. Se pa strinjam, da moramo biti pri iskanju teh rešitev pozorni, ne smemo nalagati prevelikih bremen predvsem mladim. In še enkrat, zadolžitev, tudi ta zadolžitev – milijarda in pol, ki je bila prej omenjena, lahko rečemo, da je deloma namenjena, ker se pač ne zadolžujemo namensko za to, to in to, ampak se skupaj zadolžujemo za izvrševanje proračuna in odplačilo dolgov, zato se mi zdi zelo pomembno še enkrat poudariti, da to ni bila najdražja zadolžitev Republike Slovenije. Najdražja zadolžitev je bila izvedena približno pred enim letom. In takrat so jo spoštovani kolegi, ki so zdaj v opoziciji, zelo hvalili, da je to v bistvu največji dosežek njihove vlade.
Hvala. Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala lepa. Spoštovana gospa predsednica! Jaz bi rada rekla tole, da razumem razloge, in tudi v Poslanski skupini DeSUS razumemo, da zdaj niso časi, ko bi lahko z veliko žlico zajemali denar in ustanavljali razne sklade in podobno. Dodala bi še to, da sem pa vesela, da razmišljate o tem, da se vsi zavedamo, da je treba te stvari imeti v vidu in jih reševati v okviru možnosti seveda. Še enkrat hvala lepa.
Hvala. Želite mogoče še kaj dodati kot predsednica Vlade? [[Ne.]] Zaključili smo postavljanje prvih štirih vprašanj predsednici Vlade, ki se ji zahvaljujem za podane odgovore. Prehajamo na odgovore na poslanska vprašanja, postavljena na 18. seji Državnega zbora. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan ter minister za finance dr. Urošu Čufer bosta odgovorila na vprašanje Franca Breznika v zvezi s prihodnostjo kmetijstva. Gospod Židan, imate besedo.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci ter ostali prisotni! Dovolite, da vam odgovorim oziroma odgovarjava v štirih sklopih, kar se tiče prihodnosti kmetijstva. Prvo je prihodkovna stran. V letošnjem letu do tega trenutka smo transferirali v kmetijstvo slovenskega in evropskega denarja, ki je prav tako naš, 256 milijonov evrov. V letošnjem letu smo za to, da vzdržujemo likvidnost v kmetijstvu, dosegli v bistvu rekord. Do 1.7.2013 smo izplačali vse, razen 80 vlog, ker nismo našli pravnega naslednika oziroma so bili drugi zapleti. Zakaj je to pomembno poudariti? Zato ker je povprečje Evropske unije v tem trenutku 5 %, mi pa smo prišli pod 2 %. Do konca leta bomo za različne ukrepe, ki so v korist kmetijstvu, pa tudi gozdarstvu in prehrani, predvidoma skupaj izplačali 330 milijonov evrov in toliko bodo plačila tudi v letu 2014 in letu 2015. To je prihodkovna stran. Moram reči, da smo uspeli v letošnjem letu izpeljati tudi dve intervenciji zaradi naravnih nesreč. Prva je bila intervencija zaradi suše v lanskem letu v vrednosti 5,6 milijona evrov. Druga intervencija je bila zaradi škode, ki je nastala zaradi vode. Prav tako pa smo realizirali obljubo glede letošnje suše, in sicer, da smo konec oktobra akontirali kmetijam, ki so bile najbolj oškodovane, že del akontacije neposrednih plačil, ki se drugače izplačujejo v letu 2014. Kar se tiče obremenitve kmetijstva, čeprav je potem podobno vprašanje gospoda Laha, pa bom potem več povedal o tem. Letos opazujemo dve obremenitvi. Prva obremenitev je zaradi katastrskega dohodka. To je zato, kot veste, ker je v parlamentu bilo soglasno dogovorjeno in tudi sprejeto, da se upošteva prag 10 %, kar je celo letošnje leto nižja obremenitev, kakor je bila lansko leto. Prav tako bi vas rad obvestil, da je podoben sklep Vlada že sprejela za naslednje in naslednja leta. V tem trenutku je začela delovati tudi ekspertna skupina, ki pregleduje oceno pavšala in bo predlagala tudi izboljšave. Kar se tiče obremenitve kmetijstva z novim davkom na nepremičnine, vi poznate moje stališče. Želel sem, da bi bilo kmetijstvo priznano kot dejavnost posebnega družbenega pomena, ki bi bila izvzeta. To stališče, ker se je potem pojavilo veliko podobnih sektorjev, ni bilo sprejeto, ker je prevladalo stališče, da mora vsak plačati davke. V tistem trenutku pa so se začela pogajanja, kako čim bolj znižati prvotni predlog. In moram reči, da do neke mere so bila ta usklajevanja uspešna. Če je bila prvotno predlagana nova obdavčitev, ki je imela vrednost skoraj 60 milijonov, govorim o neto učinku, je pa izpogajana vrednost 12 milijonov, govorim o neto učinku. Zakaj o neto učinku? Zato ker 2 milijona se že sedaj pobira za gozdne ceste in se potem vrača v gozdne ceste, v bodoče pa se bo, kar se tega tiče, pobiralo 3 milijone, kar se bo pa ponovno vračalo v gozdne ceste. Tretja stvar, ki je za bodočnost kmetijstva pomembna, je, kar se tiče povpraševanja znotraj Slovenije in tudi izven Slovenije. Tu moram reči, da kampanja, ki smo jo pričeli načrtno voditi leta 2011, je po treh letih dala učinek. V letošnjem letu opažamo, da se je prvič, odkar bolj natančno spremljamo kmetijstvo, ugotovilo, da povpraševanje po slovenskih kmetijskih surovinah in tudi proizvodih že presega zmožnost trenutne proizvodnje, kar pa je dobro, ker višek povpraševanja na nek način potem potegne za seboj tudi proizvodnjo. Dodaten ukrep, za katerega tudi verjamem, da je dober, je pa ukrep, da smo odprli javne zavode v Sloveniji. Javni zavodi v Sloveniji imajo letnih naročil kmetijskih surovin oziroma prehranskih proizvodov v vrednosti 140 milijonov evrov. Vlada je nekaj tednov nazaj sprejela priporočila za naročanje lokalne hrane v javne zavode v Sloveniji, čemur je potem sledila okrožnica pristojnih ministrov. Moram reči, da javni zavodi sedaj se počasi preobračajo. Edina težava je v tem, ker nekateri imajo triletne pogodbe. In ko pogodbe padejo, potem se pač prilagajajo novim razmeram. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Franc Breznik, dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala. Spoštovani minister za kmetijstvo, moje vprašanje se je nanašalo predvsem na severovzhodno Slovenijo, predvsem na področje, iz katerega prihajam. To je področje obširnih Slovenskih goric, občin Lenart, Cerkvenjak, Benedikt, Sveta Trojica. Delno tudi, bi lahko rekel, gre za specifiko področja, gre za zelo gričevnato področje, kjer ni toliko ravninske zemlje, kjer je težko obdelovalna zemlja. Niste samo minister za kmetijstvo, ampak ste tudi podpredsednik Vlade. Ko govorite o tem, da ste se vi zavzemali, potem ste se premalo zavzemali. Nekaj je tisto, kar govorite pred kamerami, drugo pa tisto, kar vidijo vsi ti kmetje v okviru ukrepov, ki jih sprejema ta vlada, in v okviru tistih zakonskih predlogov. Recimo, nepremičninski davek ni ločil niti tiste ravninske zemlje, recimo, od tiste težko obdelovalne gorske zemlje in gorskih kmetij. Ljudje ne morejo neko višjo dodano vrednost dodajati. To so manjše kmetije, kot veste, povprečna velikost slovenske kmetije je nekje 6,5 hektarjev. Kot veste, so nam tudi, ko smo vstopali v EU povedali, da kmetija, ki bo imela manj kot 50 glav živine ali 50 hektarjev, se bo morala ukvarjati tudi z določenimi dejavnostmi na kmetiji, da bo lahko ekonomsko preživela. Vi ste tudi podprli dvig DDV, spodnje in zgornje stopnje, kar dodatno uničuje konkurenčnost slovenskih pridelovalcev hrane. Kot ste nekoč povedali, uvozimo hrane za več kot 1,5 milijarde evrov. Vsi ti ukrepi bodo te trende, ki ste jih sedaj napovedali, zmanjšali kot takšne. To je tisto vprašanje, kako bodo te manjše kmetije preživele na trgu. Kot sem slišal na obisku poslanske skupine v Prekmurju, se pa predvsem zavzemate za tiste največje kmete, ki imajo že nek monopol in imajo neko prednost na tržišču. V bistvu favorizirate tiste, ki so prekupčevalci. To je tisto, kar me osebno moti. Prosim vas, da mi konkretno odgovorite: Kakšna je možnost preživetja v Slovenskih goricah enemu kmetu manjše kmetije? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala. Meni kmetje govorijo drugače, da so veseli, ker se tako zavzemam za njih. Mogoče dve stvari. Res je, da so zakoni na koncu kompromis. En minister ne more vsega svojega izsiliti, lahko pa nastane kompromis. Kompromis, ki je nastal pri davku o nepremičninah, je v bistvu štiri oziroma petkrat manjša obremenitev, kot je bila predvidena na začetku. In še nekaj bi rad povedal. Večina kmetov, s katerimi sem se jaz pogovarjal, je tako povedala: "Mi razumemo, da bo na koncu vsak davke plačeval, vendar minister, prosimo, naredi takole, da ne bo kmetijstvo nesorazmerno obremenjeno." In verjamem, da je tudi s tem davkom bilo tako narejeno. Kar pa se tiče malih kmetij, jaz sem minister za vse kmetije, tako male, srednje, velike. Tako se tudi obnašam. In ker je to vodilo tega ministrstva, smo tudi spogajali zelo pomembne stvari za naše male kmete. In to je shema za male kmetije, ki je v Sloveniji sprejeta, ki jo je Evropska unija sprejela na našo pobudo in še nekaj prijateljskih držav. To pomeni, da bo imela mala kmetija bistveno lažje delo, dosti manj administriranja, enkrat na sedem let bo sklenila z državo pogodbeni odnos in bo lahko na nek način živela brez tega, da bo imela kar naprej nekatere administrativne omejitve. Strinjam pa se z nečim drugim. To je, da je obdobje, ki mora biti, in to je obdobje povezovanja kmetijstva. Povezovanje kmetijstva je v tem trenutku še vedno rak rana. Govorim o poslovnem povezovanju. Da bo vsak kmet po možnosti član kmetijske zadruge. Zadruge bodo imele vsaj skupno nabavo in skupno prodajo. V Sloveniji so znane študije, ki govorijo o pozitivnem učinku tovrstnega združevanja, in sicer samo na nabavni strani od 5, 10, pa tudi do 35 milijonov evrov, in na drugi strani, ko govorimo o prodajni strani, pa še več. Težava je v tem, da lahko ministrstvo vodi samo tako imenovane mehke ukrepe. Ministrstvo ne more predpisati načina poslovnega povezovanja, ampak lahko apeliramo in lahko vodimo razpise tako, da so povsem enakopravne tudi tiste enote, kjer se kmetje združujejo. To so kmetijske zadruge. In to počnemo. Ministrstvo je tudi izpeljalo že prve razpise o povezovanju na sektorski ravni. Ti razpisi so bili tudi uspešni, tako da verjamem, da ne tej poti gremo v pravo smer. Vendar kljub vsemu na koncu dovolite, slovenski kmet je bil pogosto – in celotna proizvodnja hrane – na udaru zato, ker se v preteklosti v Sloveniji nismo zavedali, kako pomembno je, da segamo po naši domači lokalni slovenski hrani. To pa, če kaj, verjamem gospod poslanec, da boste tudi vi priznali, na tem področju pa smo naredili zelo velik korak naprej. In takrat, ko ima hrana svojega kupca, ki ne izbira med kvalitetno domačo hrano ali pa kakšnim dampinškim uvozom iz tujine, potem pa so tudi kmet, kmetijstvo in prehrana bolj varni. V tem trenutku smo v tem stanju. Hvala.
Hvala. Čas se je praktično iztekel. 9 sekund. Minister za finance, boste dali kratko dopolnitev? Ni potrebna. Hvala lepa. Najprej želite še postopkovno. Se opravičujem. Izvolite, gospod Franc Breznik, imate postopkovni predlog.
Poglejte, v zadnjem delu se lahko strinjamo, mislim, da tu skoraj ni poslanca v Državnem zboru, ki se ne bi strinjal, da je prihodnost slovenskega kmetijstva, da pridelamo čim več domače hrane. Ampak do sedaj ste govorili o ukrepih. Predlagam na podlagi člena poslovnika, da odpremo javno razpravo na eni izmed naslednjih sej, kjer bo minister imel možnost povedati, katere ukrepe je vse sklenil, da je zaščitil gorske kmetije, Slovenske gorice, da je zaščitil Goričko, kjer je v bližini doma, ker jaz imam čisto drugačne podatke od njega. Meni govorijo, kljub temu da nimam nekega slabega odnosa z ministrom, da je grobar slovenskega kmetijstva, da je eno, kar govori pred kamero, drugo pa so ukrepi. Če kdo reče pred kamerami, kako se zavzema, po drugi strani pa [[...]]Veste, domača hrana je v redu, ampak ti ljudje morajo preživeti, morajo imeti dobiček. Bistvo tržne ekonomije je imeti dobiček, ko pridelaš domačo hrano. Če pa vi nekemu kmetu daste dodatne stroške, nekajkratni dvig davka na nepremičnine na manjših kmetijah, kjer je težko preživeti, niso vsi kmetje veliki kmetje, ki imajo cele vrste ravninske zemlje v lasti ali pa v posesti države. In tu je ta problem, ki ga imamo. Mi imamo celo vrsto kmetij in ko se ti kmetje obrnejo nekaj kilometrov čez mejo, ugotovijo, da te zadeve funkcionirajo. Minister za finance mi tukaj niti malo ni odgovoril o ekonomskih učinkih na to panogo. Jaz bi ga tudi prosil v tem delu, da opozori predsednico Vlade, da bo sploh vedela, kaj so triletne in kaj so desetletne obveznice. To, kar sem danes slišal, me pa hudo skrbi, da predsednica Vlade ne loči triletnih in desetletnih obveznic, da govori, da se je Janševa vlada zadolžila za 5,5 %. Ta vlada še nikoli ni prišla v celem mandatu pod 5,5 % obvezno donosnost desetletnih obveznic. To je totalno zavajanje. Avstrija ima 0,25 % donosnosti na triletne obveznice, mi pa 4,84. To je tisto, kar me zaskrbi. Preko tega tudi kmetje najemajo dosti večje kredite. Mislim, da je to jasno. To je jasno vsem, ki imajo neko rahlo ekonomsko znanje. Za to ne potrebuješ ekonomske fakultete, ne potrebuješ magisterija ali doktorata [[...]]
Postopkovni predlog, prosim k postopkovnemu predlogu.
Poglejte, jaz sem ga še na začetku imel in še enkrat ga bom povedal. Prosil bi, da odpremo javno razpravo, ali je kmetijstvo kot panoga, predvsem na teh manjših kmetijah. Mi zaradi zgodovinskih okoliščinah, ko je predhodnica te stranke uničila slovensko kmetijstvo, izgnala velike kmete, naredila iz teh dobesedno male viničarje, ne morejo preživeti v Slovenskih goricah in prosijo leta in leta, da imajo možnosti, da preživijo. In te kmetije imajo možnost preživetja. Hkrati pa govorite, da se vsi gredo sivo ekonomije. Ko so vsi zbežali, ker ekonomsko ne morejo preživeti, mladina beži v mesto ali v tujino in tam si pomagajo starejši ljudje, zato da sploh ta kmetija lahko kolikor toliko še funkcionira. Stanje je alarmantno na področju kmetijstva. Prosim, da odpremo to razpravo, da ne bom preglasovan in da povem, kako lahko kmetijstvo preživi v Slovenskih goricah, v Lenartu, v Cerkvenjaku, v Benediktu v Sveti Trojici, v Svetem Juriju, ker ljudje mi govorijo čisto drugače, kot vi govorite. Najlepša hvala.
Hvala lepa. V skladu z vašim predlogom bomo odločali v okviru glasovanj jutri, v torek, 19. novembra 2013. Izvolite, mag. Majda Potrata.
Hvala lepa, gospa podpredsednica! Ne bi rada zavlačevala, ampak vendarle. Danes znova ugotavljam, da kadar se poslanke in poslanci sklicujejo na 246. člen Poslovnika in zahtevajo razpravo, zamenjujejo nekatere termine, in sicer govorijo o splošni razpravi, govorijo o javni razpravi, o čemerkoli drugem, ampak drugi odstavek 246. člena govori samo o razpravi o odgovoru, kar pomeni, da je ta razprava zvezana s stopnjo zadovoljstva ali nezadovoljstva poslanca z odgovorom ministra. To ni razprava na temo, ampak je razprava o odgovoru. Zato bi vas vljudno prosila, da bi opozorili poslance in poslanke na to, ker sem poslušala tudi vaše odgovore. Navadno pojasnite in skušate biti blagi in rečete samo razprava. Ampak prav je, da se te stvari natančno definirajo. Hvala lepa.
Hvala lepa, spoštovana mag. Potrata. Se strinjam z vašim postopkovnim predlogom in se bomo tega vsi skupaj tudi držali v skladu s poslovnikom. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju oziroma odgovoru na vprašanje. Minister za kmetijstvoin okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje gospoda Zvonka Laha v zvezi s dvojno obdavčitvijo kmetijskih zemljišč. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Pozdrav, gospod poslanec, in hvala za vprašanje. Dovolite, da odgovorim v dveh sklopih. Najprej govorim o katastrskem dohodku, ki je dejansko pavšal glede na dejavnost. Tukaj moram ugotoviti, da je bil lansko leto izračunan katastrski dohodek 64 milijonov evrov. V letošnjem letu, ker je bil tudi pritisk, da se je lahko vključilo kmetijsko ministrstvo, kmetijska stroka in ostali, je izračun pomembno nižji in znaša 48 milijonov evrov. Ker se je ugotovilo, da pri tem zakonu obstaja zelo dosti odprtih vprašanj, od tega, kako je mogoče, da imajo različni deli Slovenije tako zelo različne stopnje obdavčitve oziroma zakaj imata Pomurje ali Podravje bistveno nižje izračunan katastrski dohodek za njivo kot recimo Koroška ali pa Gorenjska, in še mnogo drugih stvari, je Svet za kmetijstvo in podeželje, ki je moj posvetovalni organ, o tem razpravljal in predlagal, ter moram reči, da je predloge vlada tudi sprejela. Prvi predlog je bil, da se čim prej imenuje ekspertna skupina, kjer so pa poleg predstavnikov treh ministrstev in podrednih organov tudi strokovnjaki, ki jih imenujejo tri nevladne organizacije, ki najbolj pokrivajo kmetijstvo, to so Kmetijsko-gozdarska zbornica, sindikat in Zadružna zveza. Ob tem smo v to skupino imenovali še strokovnjake iz Kmetijskega inštituta. Ti strokovnjaki so začeli z delom, bodo pregledali izračune, predlagali, kaj je treba spremeniti, in to z enostavnim razlogom, da pridemo do strokovnega, utemeljenega in poštenega izračuna pavšala za kmetijstvo. Hkrati pa je pa Vlada tudi sklenila, da zaradi varnosti kmetijskega prostora in kmetov to načelo, ta varovalka maksimalno plus deset velja še naprej. In po moji oceni smo na tem področju naredili sistem bolj varen. Kar se tiče davka na nepremičnine, sem že prej povedal. Prišlo je v tej državi do mnenja, da vsak mora plačevati davke in takrat se je pa začel boj kmetijskega prostora, da ne bo prekomerno obdavčen. Prva obdavčitev je bila, če govorim o tem netu učinku, skoraj 60 milijonov, kar je zelo dosti. Takrat je bilo nekaj ciljev postavljenih. Prvi cilj je bil, da je treba izvzeti površine, kjer ni pridelave, torej neproduktivne kmetijske površine in zaščiten gozd, o čemer se je na zadnji seji vlade tudi dogovorilo. Drugo načelo je bilo, da zaradi neobičajnega izračuna Geodetske uprave mora obstajati varovalka, da zaradi nezmožnosti oziroma slabega izračuna ne bo prišlo do hudih deviacij. Predlagana je bila trajna kapica, in sicer maksimalno 20 evrov na hektar za kmetijske površine in maksimalno 5 evrov za hektar na gozdne površine. Tudi to je bilo na zadnji seji vlade sprejeto, kar sem vesel. Spremenile pa so se tudi nekatere davčne stopnje, tako da je takšen trenutni izplen. Kar se tiče obdavčitve gozda, ki je bila v tem trenutku že približno 1,9 milijona evrov, je po novem približno 3 milijone evrov. Kakor je šel prej, gre tudi zdaj ta denar nazaj v popravilo in obnovo gozdnih cest. Kar se tiče obdavčitve stavb v kmetijstvu, tu je pač sreča v tem, da so te stavbe zelo nizko ocenjene in je obdavčitev tega 2 milijona 153 po aproksimativnih izračunih, ki so meni na voljo. In kot tretje so kmetijska zemljišča. Pri kmetijskih zemljiščih pa ob tem, ko se je znižal predlog obdavčitve in s tem ko se je uvedla kapica, pa čeprav je zemljišče ob morju ali v bližini velikih mest, kjer so zaradi špekulativnih prodaj izračuni nemogoče visoki, se upošteva kapica 20 oziroma 5, je pa izračun tega 8 milijonov 878 tisoč evrov. Na koncu lahko povem, ali sem kot kmetijski minister srečen. Seveda nisem. Vsak noče imeti davka, vsak se boji davka, vsak bi želel, če davka ne bi bilo, je pa to izplen, to pa le moram povedati, da je vlada oziroma pristojno ministrstvo svoje prvotne načrte za 4 oziroma 5-krat znižalo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Lah, dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Lep pozdrav, spoštovani minister! Jaz sem to poslansko vprašanje postavil pred mesecem dni, pred sprejetjem tega davka, ampak kljub vsemu smo danes na odboru slišali, da se bodo pripravljale spremembe, ker dosti stvari ni najbolje urejenih. Povedali ste o katastru, da bodo določeni popravki, in to pozdravljam. Seveda pričakujemo nov zakon, ki bo veljal za leto 2014, ker zakonsko še ni pokrito. Kljub temu se pri izračunu dohodnine pri kmetih upoštevajo subvencije v naslednjem letu 100 %, zdaj samo 50 %, tako da bo dohodnina dosti višja, kot je bila do zdaj. To je ta pavšalna obdavčitev, drugo pa je davek na nepremičnine. Vi sami ste na odboru rekli, da ste bili v Evropski uniji v Luksemburgu in da ste tam slišali, da tam tega davka nimajo in da se tudi zavzemate, da tudi pri nas tega davka ne bi bilo. Ampak vseeno ta davek je in glede na stanje v kmetijstvu, glede na poročilo, ki smo ga obravnavali na odboru v letu 2012, je vsak dodaten davek lahko katastrofa za kmetijstvo. Zaraščanje v letu 2013 je še vedno večje, kot je bilo do zdaj, faktorski dohodek v letu 2012 je 12 % nižji kot v prejšnjem letu, da je pred nami odprava mlečnih kvot, kar bo še posebej vplivalo na konkurenčnost našega kmetijstva na tem delu in da tudi davki, ki so na kmetijska zemljišča, so nesorazmerni glede na področja v Sloveniji, recimo gozd nekje v Sežani, ki je pred 10 leti pogorel, in gozd v Kočevju, ki ima 400 kubikov na hektar lesa, ali cena njive na Gorenjskem [[...]] [[izklop mikrofona]]
Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Jaz dejansko lahko ugotovim, da so izračuni vrednosti tako zelo različni in zato je bilo tako zelo pomembno, da se uvede zgornja kapica. Izračuni so namreč narejeni, da Geodetska uprava tako izračunava, da to ni v bistvu vrednost zemljišča skozi boniteto in tako naprej, ampak skozi statistično zaznane prodajne vrednosti. In tu so zelo hude deviacije tam, kjer se tudi dosti kupuje zaradi nekih špekulativnih namenov. Tako da moram reči, da kar se tega tiče, kapica to težavo reši. Kar se tiče dohodnine, dejstvo je, da obdavčitev neposrednih plačil, ne pa ukrepa kmetijske politike, kot so neposredna plačila in poplačila za delo na področjih, kjer je težje delovati. Tako je recimo 75 % trenutno kmetijskih zemljišč, ki so področja, kjer je težje kmetovati in tam izplačujemo 42 milijonov OMD plus še teh 40 milijonov za posebne ukrepe kot nadstandarde. Tam tudi zdaj ne bo obdavčeno. Neposredna pa so. Ampak to je pač posledica preteklih sprejetih zakonov, ki jih ne sedanja, pa tudi prejšnja vlada, to je treba povedati, nista spremenili. Res je, to je treba povedati, da tam, kjer je obdavčeno, ponavadi so celotna plačila obdavčena. V Sloveniji je bil nek konsenz pred leti, da se gre na obdavčitev na pol. Strinjam se, da je vsaka obdavčitev slaba. Idealno bi bilo, da bi lahko davke zniževali. Vendar je pač bila odločitev vlade takrat, kakršna je bila. Moram pa povedati, da do neke mere je pa tudi socialna. Ker po tej obdavčitvi tisti, ki nima nič, ne bo nič obdavčen, tisti, ki ima malo, bo malo obdavčen, tisti, ki ima veliko, bo pa veliko obdavčen. To pa mislim, da je načelo, ki ga kljub vsemu vsi zastopamo. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovni predlog. Izvolite, gospod Lah.
Glede na 246. člen Poslovnika Državnega zbora predlagam, da se opravi razprava o odgovoru, kot smo bili poučeni, na to moje poslansko vprašanje. Argumentiram pa s tem, minister, kar ste nazadnje rekli – tisti, ki nima nič, ne bo plačal nič, tisti, ki ima več, bo plačal več. Na podeželju imamo veliko kmetij, kjer so ostali starejši, tudi nad 70 let, ki nimajo od kmetijske pridelave hrane ali pa obdelave kmetijskih zemljišč nič. Pa imajo tudi kmetijske objekte, ki so v stanju propadanja, ker so se mladi odselili, ker jim kmetija ni dajala nič dohodka oziroma ni bilo možno preživeti. Zdaj pa bodo ti plačevali davek na kmetijske objekte, pa kolikor ga že bo, in na kmetijska zemljišča, pa nimajo od prodaje kmetijskega pridelka nič. Jaz to tako razumem. Tudi povprečna kmetija 6 hektarjev in pol ne more preživeti, ne more plačati enega delovnega mesta na tej kmetiji. Zdaj pa službe več ne omogočajo, ni več delovnega časa od 6.ure do 14.ure, da popoldne lahko človek še kmetuje doma. To enostavno ni več možno. In če ne bomo aktivirali teh kmetij nazaj, da bodo nekaj pridelovale, nekaj prodajale, kar omogoča verjetno tudi nova evropska kmetijska politika razvoja podeželja, kjer operativni program, kolikor vem, še ni sprejet. In vse te službe, ki ste jih prej omenili, je treba v to smer aktivirati, da bomo nazaj oživili te male kmetije, ki so zdaj praktično v mirovanju ali pa propadajo. Ko smo bili poslanci na obisku na Goričkem, smo videli ogromno teh primerov, pa tudi na Dolenjskem. Zato me skrbi ta nova obdavčitev. To smo tudi slišali od ljudi, ki so praktično na socialnih prejemkih, pa poleg tega, da vzdržujejo to kmetijsko zemljo, že porabljajo svoje nizke pokojnine ali druge socialne prejemke, zdaj pa bodo plačevali še davek na kmetijske objekte in na zemljo. Poleg tega pa se bo ta davek prenesel v najemnine. Ravno tako kot pri socialnih stanovanjih se bo tudi tukaj, ker bodo vsi lastniki to vračunali v najemnino, ko bodo ponudili to zemljo večjim kmetom, ki jo zdaj v glavnem obdelujejo. To bo pomenilo še dodatno nekonkurenčnost tudi teh večjih kmetov, ki zdaj to zemljo obdelujejo. Zato predlagam, da se o tem opravi razprava, ker bo pripomogla k boljšemu zakonu.
Hvala lepa. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje gospoda Ivana Grilla v zvezi s spremembo zakonodaje o izvajanju dimnikarske dejavnosti. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Tudi vam gospod poslanec Ivan Grill se zahvaljujem. Je pa sedaj že nekaj novega, in to je, da je Državni zbor sprejel spremembo Zakona o varovanju okolja, kjer je bilo končno sprejeto to, za kar smo se, mislim, vsi v tej državi zavzemali. In to je, da ima vsak od nas pravico sam izbrati tistega, ki izvaja dimnikarsko storitev doma. Tisto, kar je bilo predmet razprave, je bilo, ali naj bo prehodno obdobje eno leto, na koncu je bilo sprejeto, da bo dve leti, torej da s 1. 1. 2016 ali, če hočete, z 31. 12. 2015 je treba prekiniti sistem koncesij, ki ga imamo, in gremo na prosto izbiro. Jaz razumem, zakaj dveletno obdobje, ker je treba dokončno usposobiti register kurilnih naprav, ki se v tem trenutku polni, ni pa še poln. Rad bi tudi povedal, ko je Nemčija, ker jo pogosto uporabljamo za vzor, morala s cehovskega na bolj tržni sistem, je tudi potrebovala tri leta. Tako da jaz mislim, da je trenutna odločitev za dveletno prehodno obdobje razumna. Kakšen bo končni sistem, se bomo pogovarjali, sledil bo pa temu, da ima vsak od nas pravico sam izbrati. S tem da se moramo zavedati, da kdor ima kurilno napravo, ima pa dolžnost. Tukaj gre za varovanje ljudi, samega sebe in tudi drugih, ki živijo v naši bližini, zato bodo predpisani standardi, kaj je treba narediti. Vsak se bo sam odločil, s kom bo to naredil, kar je treba za zaščito ljudi in tudi premoženja ljudi narediti. Rad bi vas tudi obvestil, da smo dobili postrevizijsko poročilo Računskega sodišča, ki je iz leta v leto opozarjalo, kako je na tem področju stanje neprimerno, in je ocenilo vse ukrepe za primerne. Nobenega ni bilo, da je samo delno primeren, ampak vsi ukrepi kot primerni. Sam sem se po sprejetju novele zakona v Državnem zboru tudi že sestal s civilnimi iniciativami, ki so bili pobudniki upravičenega dokazovanja, da je takšen sistem verjetno protiustaven, da pa je tudi verjetno v nasprotju s tem, kar predpisuje Evropska unija, kar se tiče prostega trga, ne samo materiala in dobrin, ampak tudi dela, torej storitev, in sem predlagal, kolikor sem razumel, so sprejeli to pobudo, da bodo njihovi predstavniki in tudi vsi ostali prisotni v delovni skupini, ki bo pripravljala temelj za nov sistem. Potem tudi ne bo več izdajanja dolgoletnih koncesijski pogodb, ampak enostavno se bo polnila praznina do 1. 1. 2016. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Ta problematika je bistveno daljša, kot ste se tudi vi sami z njo kot minister ukvarjali. Vendar poglejte, kot ste že sami omenili, je bila v Državnem zboru sprejeta sprememba zakonodaje, ki pa v bistvu tega stanja ne rešuje in problemi se bodo nadaljevali tudi v prihodnje. Glede na to, da sem vas tudi vprašal, kaj menite o mnenju bivšega ustavnega sodnika, ki na svojih 40 straneh poročila nekako tudi sam ugotavlja neustavnost obstoječe ureditve, obstoječe zakonodaje, bi verjetno bilo nujno, da se razmišlja o novem zakonu, ki bi to uredil v skladu z ustavo in tudi v skladu, da ohranimo ustrezno požarno varnost v Sloveniji. Glede na to, da ste omenili, da je civilna iniciativa z vami že imela razgovore, vas bi vprašal, ali ste potem od njih prejeli predlog zakona, ki smo ga poslanci prejeli. Zakon je relativno kratek. Mislim, da same rešitve notri to področje urejajo, verjetno še pomanjkljivo, ampak smer, ki je začrtana, je pa prava. Zato bi vas prosil, če bi lahko povedali: Kakšno je vaše mnenje, se boste lotili te prenove zakonodaje v nekem doglednem času? To čez noč ne gre, ampak glede na to, da se ta zadeva vleče že nekaj let, verjamem, da so tukaj tudi neki osnutki, ki bi lahko prispevali k ureditvi, ki bo evropsko primerljiva, ustavna in da bo požarna varnost v Sloveniji ustrezna. To, kar imamo sedaj, ugotavlja tudi protikorupcijska komisija, je predmet tudi koruptivnih dejanj, nezakonitosti, številne nepravilnosti, nezadovoljstvo uporabnikov, predvsem pa lahko beremo vsako leto o številnih požarih v naših domovih, kar je seveda tudi posledica tega, da je slabo urejeno. Kakšno je vaše mnenje do ustavne presoje tega in pa o predlogu tega zakona, ki so ga napisali v sami civilni iniciativi? Hvala.
Gospod minister, dopolnitev odgovora.
Ja, sem seznanjen. Bilo nam je tudi na tem sestanku predano poročilo, mislim, da ima skoraj 40 strani, bivšega ustavnega sodnika. In tudi to upoštevamo sedaj, ko spreminjamo pravni red. Cilj pa je naslednji. Cilj ni, da bo imela vsaka dejavnost, regulirana dejavnost v Sloveniji svoj zakon, saj imamo z zakoni že sedaj preveč regulirano področje. Ni težava Slovenije, da ima premalo zakonov, imamo jih preveč in preslabo se izvajajo. Cilj je, da s tem, kar se je spremenilo, to pa daje prosto urejanje preko drugih pravnih aktov, kot so recimo uredbe, mi lahko preidemo na tržni sistem tudi na področju dimnikarstva. Pravni okvir v ozadju bo pa uredba Vlade. Potrebujemo svoj čas. Treba je povedati, in tudi kasneje bom odgovoril na konkretno vprašanje, mi smo začeli sistem spreminjati. Količina okostnjakov, ki pada iz omare, je neverjetno velika. Komaj lovimo te okostnjake, jih pa tudi rešujemo tokrat. In to nam je Računsko sodišče v odzivnem poročilu tudi priznalo. Verjamem, da smo v obdobju dveh let sposobni iti na nek normalen sistem, ki bo našim državljankam v korist in bodo z njim zadovoljni. Ali bi upal napovedati, da bi hitreje šli, zato ker imamo izkušnje iz neke večje države, ki je tudi dobro organizirana, pa je potrebovala, da je šla iz sistema, ki ni bil v skladu z evropsko zakonodajo, tri leta, ob tem da mi ne začenjamo iz nič, to bi bilo lažje, ampak začenjamo s podeljenimi koncesijskimi pogodbami, ki imajo neko terjatev do države, je bila naša ocena, da je dveletni rok tisti, ko bomo zadeve uredili. Ob tem bi rad še nekaj poudaril. Imamo cilj, ki nam ga sedaj tudi zakon nalaga, da smo čez dve leti na povsem novem tržnem, ljudem bolj prijaznem, okolju, pa kljub vsemu največje nepravilnosti, ki so trenutno ugotovljene, rešujemo. Tudi nedolgo nazaj, mislim, da pred enim tednom je bila v to smer korigirana vladna uredba, kar nam daje večjo možnost, da sankcioniramo in odvzemamo koncesije. Hvala.
Hvala lepa. Postopkovnega predloga verjetno nimate. Prehajamo na naslednji odgovor. Minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan bo odgovoril na vprašanje mag. Majde Potrata v zvezi z zaščito volka v Sloveniji. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Gospa poslanka, zahvaljujem se vam za zelo aktualno vprašanje o tem, kako naj vzdržujemo populacijo volkov v Sloveniji. Kar se mi zavedamo, mogoče pa marsikdo ne ve, mi ko opazujemo slovensko populacijo volkov, ki je relativno majhna, od 30 do 50, opazujemo istočasno dinarsko populacijo volkov, katere del so naši volkovi, to pa je 5 tisoč živali. In mi živimo na tem robu. V preteklosti smo imeli, sedaj se že ve, napačen odnos do te populacije in je država verjela, da lahko regulira njihovo obnašanje in številčnost z odstreli ali samo z odstreli. Takrat se je v skladu z nekimi novejšimi spoznanji stroke naredila napaka. Zakaj? Zato, ker ko se poseže samo z odstreli v populacijo volkov, se celo tropi, ki imajo alfa samca, alfa samico, razbijejo in potem se začnejo obnašati tako, da delajo še večjo škodo tako okolju kot tudi konkretni kmetijski pridelavi. Ob tem pa smo imeli v zakonodaji tako narejeno, da je napeljevala na to, da država omogoči tistim, ki so ogroženi, zlasti rejci živali, zlasti rejci drobnice, da koristijo državno pomoč, ni pa nalagala, da morajo. Posledica tega je bila, da smo imeli sistem, ki ni deloval, sistem, ki je na letni ravni, vsaj kar se odškodnin tiče, prihajal do četrt milijona evrov ali več, to je denar, ki ga tudi država težko zagotavlja, hkrati pa nekatere populacije ovac niso bile zaščitene tako, kakor pravila dobre prakse nalagajo. Sedaj prehajamo na takšen sistem, zato bo treba tudi zakonodajo spremeniti, da bomo tistim, ki so ogroženi od teh volkov, omogočili, da z državnim denarjem pridejo do takšne zaščite, ki je možna, bodisi so to ograje, bodisi so to ograje, bodisi so to posebne vrste psov ali karkoli podobnega. Država bo financirala tovrstne zaščitne ukrepe. Kmetijska svetovalna služba bo svetovala našim kmetom, kaj priporočajo, da naredijo. Bo pa na nek način dolžnost konkretnega lastnika živali, da te ukrepe, ki jih ima država na voljo, tudi izkoristijo. Če jim bo svetovano in ne bodo izkoristili ukrepov, potem več ne bo pravica vprašati državo za pomoč, če bo prišlo do pokolov. Če se bodo ukrepi, ki bodo dani s strani svetovalnih služb in ki jih bo država financirala iz sofinanciranja, tudi izpeljali, pa tudi v primeru, da ne bodo stoodstotni, bo potem država tudi v nadaljevanju priskočila za pomoč. Rad bi tudi povedal, da v bodoče, kar se tiče regulirane populacije volkov, bo ministrstvo odločalo samo na način, da bo soglasno mnenje strokovnih organizacij, ki jih mora ministrstvo upoštevati. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Mag. Majda Potrata, izvolite.
Hvala, gospod minister, za ta del odgovora. Saj Slovenija ni edina, ki ima težave pri urejanju sobivanja velikih zveri v naravi. Spomnimo se tega, kako so slovenski medvedi, ti osebki, ki so bili v Francijo, Italijo ali Španijo posredovani, končali. Ampak gre tudi za to, da je iz evropskih sredstev bil financiran projekt SloWolf in iz tega projekta se je financiralo tudi to, da bi spodbujali ozaveščanje javnosti o sobivanju zveri in človeka. Danes je v javnih občilih mogoče tudi prebrati naslov, da zveri ustavljajo gradnjo vetrnice. No, jaz si ne predstavljam, da zveri ustavljajo gradnjo vetrnic, ampak vendarle je tukaj zelo zanimiv podatek, da je prva podrobna raziskava o vračanju divjih živali v Evropo – tri organizacije so naredile to raziskavo, ugotovila da se vračajo volkovi, zobri, bobri in druge živali, kar vse pripomore k biotski raznovrstnosti. In se mi zdi, da je v mojem prvem vprašanju bil dodan tudi tisti del o risu in šakalu, kar bi vse pomagalo k biotski raznovrstnosti. Ste mi pa v prvem delu odgovora položili na jezik dopolnitev vprašanja. Namreč povedali ste, da opazujemo tudi dinarske volkove. Z vstopom Hrvaške v Evropsko unijo bo tudi Hrvaška morala izpolnjevati direktive, ki ji v okviru Nature 2000 in tudi drugih aktov nalagajo skrb za varovanje velikih zveri. Ali se tukaj kakšno sodelovanje tudi predvideva? Hvala lepa, za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, gospa poslanka. Moram povedati, da je tudi Hrvaška podobno kot mi država, ki ima izrazito dosti ozemlja pod habitatno direktivo, torej pod Naturo. Mislim, da ima 37 %. Tudi prvi pogovori na ravni ministrov in ministrstev potekajo, da bi v bistvu medsebojno izmenjevali izkušnje. Drugače ima pa ministrstvo restriktivni pristop do uporabe streljanja kot metode reguliranja, torej mi jo sprejemamo samo takrat, kadar nam stroka to soglasno predlaga. Ne želimo v bistvu imeti nekih drugih oznak. Takšnega odnosa nimamo samo kar se tiče šakala, ker ne vidimo nobene potrebe po odvzemu, saj ni nobene strokovne ocene, takšnega odnosa ne vidimo niti pri risu, ker tudi nobena ocene ni, da je prekomerno prisoten, kvečjemu obratno. In sedaj pripravljamo, podobno kot že imamo za volka, akcijski načrt tudi za risa. Dovolite, da izkoristim to možnost, takšnega odnosa tudi ne mislimo spreminjati, kar se tiče odstrela ptic. Ministrstvo ima zelo jasno stališče v tej sestavi, in to je, da je lov primeren, ko gre za nujno potrebno regulacijo števila posameznih vrst živali, da pa v bistvu ne razumemo, da bi streljali živali, ki jih je pri nas premalo, so redke, samo zaradi lovskih užitkov. Hvala.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Uroš Čufer bo odgovoril najprej na vprašanja gospoda Ivana Hršak v zvezi s predvideno reorganizacijo davčnih uradov v Republiki Sloveniji. Izvolite, gospod minister.
Najlepša hvala za vprašanje. Jaz bi mogoče poudaril na začetku to, da so aktivnosti združevanja na davčnih uradih ta hip še v teku in da je v vseh podrobnostih še preuranjeno govoriti. Je pa res, kar se tiče Davčnega urada Hrastnik, da se ta ne ukinja, temveč ga nameravamo skupaj z Davčnim uradom Celje in Davčnim uradom Velenje združiti v skupni davčni urad, predvidoma s sedežem v Celju. Pri združevanju davčnih uradov zasledujemo cilj oblikovati čim bolj učinkovite in pa tudi primerljive organizacijske enote tako po številu uslužbencev kot po številu zavezancev ter po višini pobranih javnofinančnih prihodkov.
Zahtevo za dopolnitev odgovora ima gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo, predsedujoča. Na moje vprašanje ste odgovorili, da ne gre za ukinitev Davčnega urada Hrastnik, ampak za združevanje v Davčni urad Celje. Pa me zanima: Kakšna je razlika med ukinitvijo Davčnega urada Hrastnik oziroma združitvijo v Davčni urad Celje? Kako je to povezano s temi dodatnimi stroški, če bodo določeni zaposleni namesto da bodo delali v Hrastniku, se bodo vozili v Celje? In seveda z vidika dostopnosti davčnih zavezancev, če so zdaj vse zadeve lahko uredili v Hrastniku, bodo zdaj marsikatero morali v Celju. Zato se mi ne zdi najbolj korektno, da uporabljate izrazoslovje "pridružitev", "pridruževanje", v resnici pa to pomeni ukinitev Davčnega urada Hrastnik. V Hrastniku davčnega urada ne bo več. Bi pa rad opozoril na dejstvo v praksi, ko so s 1. julijem bile uvedene davčne pisarne in ukinjene določene izpostave. Recimo, samo za primer, Litija. Ko sem dobil odgovor iz občine Litija, prej je bila izpostava v Litiji, kjer je bilo več ljudi zaposlenih, da so lahko na licu mesta zadeve urejali za davčne zavezance, zdaj pa sta v prostorih s površino 500 kvadratnih metrov samo dve delavki in dvakrat tedensko delata, se pravi, da dejansko ne moreta vsega urediti. Pravzaprav v teh davčnih izpostavah – to velja za celo Slovenijo – lahko samo neke vloge občani, zavezanci vlagajo. Potem pa čakajo, da bodo nekje v določeni izpostavi, na določenem davčnem uradu potem te zadeve uredili, čakajo, kdaj jih bodo obvestili, da bodo lahko ponovno čez določen čas potem prišli in te zadeve uredili. Vidim, da se tu zmanjšuje dostopnost davčnih zavezancev v tej smeri, ko poteka reorganizacija. Želel bi pa tudi, da mi mogoče pisno potem odgovorite: Kakšni so bili dejanski prihranki z uvedbo teh davčnih pisarn [[...]] [[zklop mikrofona]]
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Minister dr. Čufer, izvolite.
Naj začnem s tem, kakšna je razlika med ukinitvijo in združitvijo. Ključna zadeva je v tem, da v primeru ukinitve se zmanjša tudi število zaposlenih. S tem, ko se združi, se pravzaprav vsi zaposleni združijo v isto davčno upravo, kar pomeni, da ohranijo delovna mesta. Na ta način se omogoča, da se postavi kritična masa velikosti ene davčne uprave, ki omogoča, da se potem tudi davčne uprave lahko specializirajo v posamezne vrste davčnih nalog. Način, kot imamo pri nas urejene davčne urade in potem tudi izpostave, je v tem, da imamo povsod vse. To pelje v precej veliko potencialno neučinkovitost, ker potem ni kritične mase znanja, da se posamezna funkcija lahko dosti bolj natančno na enem koncu dela. Če želimo imeti nek model, s katerim bi po eni strani imeli hkrati specializacijo in dovolj strokovnega znanja s posameznega področja in hkrati imeti decentraliziran model, kar pomeni, da se ne centralizira vse samo v Ljubljani, ampak se lahko tudi v posameznih regijah po Sloveniji, je pravzaprav to nujno potrebno, da se ustvarijo davčne uprave s kritično maso zaposlenih in kritično maso znanja, da se lahko specializirajo. Kar se tiče storitev za davčne zavezance in prisotnost davčnikov na terenu, je zgodba na eni strani v smislu izpostave, kar pomeni, da še vedno ohranjamo določeno fizično prisotnost, vendar samo v tistem procesu davčnega urada, ki se dejansko nanaša na stik z davkoplačevalci. Pri tem je treba tudi upoštevati, da se trend poslovanja občanov z davčno upravo zelo pospešeno seli na internet. To je pravzaprav novo dejstvo, ki ga je treba upoštevati in ki je v vedno večjem razmahu. Hvala.
Hvala lepa. Minister za finance dr. Uroš Čufer bo odgovoril na vprašanje gospoda Franca Pukšiča v zvezi z ukrepi na področju sumov pranja denarja pri množičnem odtekanju finančnih sredstev iz slovenskega gospodarstva v tujino. Izvolite, gospod minister.
Najlepša hvala za to vprašanje. Dejansko se ne pogovarjamo prav pogosto o tej točki v Sloveniji, ampak kljub temu mislim, da bi morali o tem kdaj kaj več reči, glede na to, kakšno je stanje in v kakšni situaciji pravzaprav smo. Zaradi tega sem rekel, da bom izkoristil to priložnost in mogoče tudi predstavil kakšno številko več. Prva stvar, ki bi jo omenil, je to, da v času od 1. aprila letos, ki ustreza približnemu času, ko sem tudi sam nastopil funkcijo, pa do 1. novembra je Urad za preprečevanje pranja denarja prejel 325 prijav sumljivih transakcij. Na policijo oziroma na tožilstvo je posredoval 37 obvestil, v katerih je navedenih 143 fizičnih oseb in 82 pravnih oseb, ki so udeležene v transakcijah v skupnem znesku preko 170 milijonov evrov in pri katerih je bil zaznan potencialno možen sum storitve kaznivega dejanja pranja denarja. Poleg tega je bilo na Policijo in druge pristojne institucije, največkrat na DURS, posredovanih še dodatno 20 informacij v zvezi s 70 fizičnimi osebami in 49 pravnimi osebami, kar znaša obseg transakcij v višini okrog 42 milijonov evrov, kjer so zaznani sumi drugih kaznivih dejanj. V tem obdobju je Policija na podlagi obvestil Urada za preprečevanje pranja denarja posredovala 80 kazenskih ovadb, pri katerih so bile izrečene ali pogojne, kazenske ali tudi stranske kazni obveznega vračila sredstev v višini 5 milijonov evrov ter kazni v višini 1,4 milijone evrov. Urad je tudi sodeloval pri preiskovanju kaznivih dejanj v dveh specializiranih preiskovalnih skupinah in pri šestih finančnih preiskavah pri ugotavljanju premoženja nezakonitega izvora. Toliko za enkrat kot pojasnilo.
Hvala lepa. Vidim, da zdaj ni tukaj gospoda Pukšiča, če bi želel dopolnitev odgovora. Prehajamo na naslednji odgovor. Minister za finance dr. Uroš Čufer bo odgovoril na vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi z novimi davki in pobiranjem davkov na podlagi posebnih akcij Davčne uprave Republike Slovenije. Izvolite, gospod minister.
Najlepša hvala. Naj pojasnim, da je v začetku oktobra letošnjega leta Davčna uprava Republike Slovenije v okviru naše akcije preganjanja sive ekonomije začela tudi s povečanim nadzorom in je začela opravljati aktivnosti nadzora z uporabo pooblastila prepovedi upravljanja dejavnosti, kot dopolnilnim mehanizmom, ki dopolnjuje delovanje po eni strani davčnih blagajn in ki združevanje carinske uprave in davčne uprave omogoča zaradi povečanja števila inšpektorjev, ki so pripeljali do bolj vidnega rezultata delovanja davčne uprave.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa. Dejstvo je na eni strani, da ta vlada dviguje davke, in jih je dvignila, na drugi strani so posamezne akcije narejene pri posameznih davčnih zavezancih. Mene bi zanimalo predvsem: Kakšni so finančni učinki teh akcij? Ali je pobranega več denarja ali je pobranega manj denarja? Koliko ljudi dejansko sodeluje v teh akcijah, koliko inšpektorjev in seveda tudi ostalih? Kot vidimo, tudi carinska uprava sodeluje tukaj, ko, bom rekel, enostavno zapre določeno kavarno, picerijo, gostilno, vulkanizerji so sedaj verjetno na tapeti, prej cvetličarji in tako naprej. Koliko manj denarja je morda zaradi tega na nekih drugih področjih pobranega? Predvsem zaradi tega, ker več davčnih inšpektorjev in carinskih inšpektorjev sodeluje v teh akcijah. Skratka, kakšen je finančni učinek od tega. Navsezadnje mislim, da ima davčna uprava podatke primerjalno verjetno tudi glede na leto 2012. Tudi takrat so bile podobne akcije. Kakšen je dejansko ta izplen, če ima seveda minister te podatke. Takšne akcije so lahko tudi dvorezen meč. Vsekakor so to akcije ustrahovanja. Na drugi strani pa so dvorezen meč predvsem zaradi tega, ker ob visokih davkih se toliko davka enostavno ne pobere in je tukaj potem sploh stvar ekonomičnosti. Je pa vedno taka akcija bila pospremljena ali prevečkrat verjetno s televizijskimi kamerami, z novinarji. Tukaj je ta povezava in morda je to tudi nek dodaten strošek za davčno upravo.
Izvolite, gospod minister dopolnitev odgovora.
Od 1. 7. dalje, ko se je Hrvaška pridružila Evropski uniji, cariniki na meji niso bili več potrebni in so lahko začeli sodelovati pri teh akcijah, izdajani so bili delovni nalogi za izvedbo 4 tisoč 330 davčnih nadzorov na področju poslovanja z gotovino. Mi sedaj pripravljamo pregled učinkovitosti teh akcij, da vidimo, kakšen je pravzaprav izplen teh akcij. To bomo tudi ustrezno predstavili, ko bomo pogledali, ali dosegamo cilje, ki smo si jih zastavili, ali je treba še kakršenkoli postopek pri doseganju teh ciljev ustrezno prilagoditi in dopolniti, da bomo še učinkovitejši.
Izvolite, postopkovni predlog.
Hvala lepa, podpredsednica. Jaz dam postopkovni predlog, da se o strategiji pobiranja davkov opravi tudi razprava v Državnem zboru v okviru določb Poslovnika Državnega zbora. Predvsem zaradi tega, ker morda te akcije dejansko ne dajo dovolj finančnih učinkov, ker po nekaterih podatkih, ki so javni podatki, je bilo v letu 2012, v prvih desetih mesecih, jaz govorim izključno o prvih desetih mesecih leta 2012, ker primerjam obdobje za obdobje, pobranih okoli 112 milijonov davka. V prvih desetih mesecih leta 2013 pa kljub vsem tem akcijam, ki jih popularno ali pa želite predstaviti tudi javnosti, pa 88,6 milijona. Kar pomeni, da te akcije v bistvu ne pripomorejo k temu, da bi bilo pobranega več davka, ampak celo obratno. Manj davka. Jaz se tudi veselim analize, ki jo bo naredilo Ministrstvo za finance in bo morda reklo, da to niso pravi podatki, da so neki drugi. Ampak enostavno ti podatki obstajajo. Drugo vprašanje pa je, koliko je bilo na drugih področjih pobranega manj davka. Ko bo Državni zbor opravil to razpravo, se je veselim in mislim, da bo ta razprava prispevala tudi k večji učinkovitosti davčne uprave in k boljšemu pobiranju davkov. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu mag. Šircelj bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo k naslednjemu odgovoru, in sicer minister za finance dr. Uroš Čufer ima na razpolago 30 sekund za odgovor na vprašanje mag. Andreja Vizjaka v zvezi z reorganizacijo upravnih enot ter carinske in davčne uprave. Želite podati še dopolnitev odgovora? Gospod ministe, izvolite.
Mogoče samo na kratko. Glede na to, kar je že moj kolega minister Virant odgovoril na prejšnji seji, ko sam nisem bil prisoten, bi povedal, da kaj dosti k tistemu, kar sem povedal, nimam dodati. Glede centralizacije in decentralizacije ter ustvarjanja centrov z dovolj znanja za neke vrste specializacijo kompetenčnih centrov znotraj tega, sem pa že v prejšnjem odgovoru razložil.
Hvala lepa. Glede na to, da je bil razpoložljivi čas tudi za vas, spoštovani mag. Vizjak, uporabljen, tukaj imam izpis celotne časovnice, in tudi proceduralni predlog ste dali za razpravo na odgovor. Imate še kaj drugega? Proceduralno. Drugi proceduralni predlog. Izvolite, mag. Andrej Vizjak.
Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, o tem mojem proceduralnem predlogu nismo odločali na seji Državnega zbora. Glede odgovora gospoda Viranta. Ampak oba sta celovita in sta zelo povezano. Zato predlagam, da se o tem odloča. Poglejte, spoštovani minister! Mi imamo danes v Sloveniji 12 statističnih in tudi 12 razvojnih regij. Ni naključje, da so nekateri državni organi prisotni v teh regijah močno, med drugim sta bili tudi davčna in carinska uprava. In ni res, da so v nekaterih izmed teh regij to siromašni deli, sploh davčne in carinske uprave. Davčni urad Brežice in tudi Carinski urad Brežice, ki sta v posavski statistični regiji, sta tako po pripadu zadev kot tudi po strokovni usposobljenosti, torej po tej kritični masi stroke. na nivoju nekaterih drugih regij, kot je Dolenjska, kot je še katera druga, zato ni tega argumenta po ukinitvi le-teh. Jaz si pravzaprav ne znam razlagati, kot da gre za neke poskuse centralizacije in tudi ukinjanja iz povsem nekih drugih, ne strokovnih razlogov, ne bom špekuliral o političnih razlogih. Jaz mislim, da je to nesprejemljivo. Jaz mislim, da se moramo v tem parlamentu na transparenten način pogovoriti o tem, koliko bo v prihodnje regij, koliko bo tudi te regijskih organizacijskih enot države, ki ima svoje lovke po celem teritoriju. Pri tem bi vam svetoval, da greste po poti ministra Viranta, ki je tu že obljubil, da bo zadevo proučil tudi z vidika dvanajstke, se pravi, da bi upoštevali sedanjo regijsko ureditev in da bi finančne uprave ne bile neke vrste tlakovanje neke čisto druge pokrajinske delitve, recimo Slovenije na osem regij. Moram reči, da bi vam ta moj poziv bil tudi dokaz ene politične modrosti, vi ste le minister, neke vrste funkcionar. Poglejte, cela opozicija ima s tem težave, da bi šli tukaj na neko prejudiciranje številke 8. Tudi del koalicije. Danes ste že dobili poslansko vprašanje poslanca iz Hrastnika, jaz mislim, da je tudi poslanka iz Zagorja zelo skeptična, da ne govorim o poslancu iz Slovenj Gradca. To so vse koalicijski poslanci. Ne bi bilo pametno, da morebiti, saj veste, pride do določenih odločitev tu v parlamentu mimo vaše volje. Bolj pametno bi bilo, da mogoče sprejmete tudi na podlagi diskusije, ki jo predlagam, neko odločitev, ki bo ta minimalni konsenz, tudi ko govorimo o politični ravni. Torej predlagam dvanajstko namesto osemke. Pa mimogrede, ko ste poslali v parlament zakon o finančni upravi, ste se izognili uredbi po 9. členu. Vse druge uredbe so: o uniformah, o orožju, samo te uredbe o [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gre za precedens v primeru, kot je pri vas mag. Vizjak. Se je že odločalo o enem postopkovnem predlogu, vendar ne glede na to, bomo dali tudi vaš postopkovni predlog o odgovoru ministra za finance dr. Uroša Čuferja na odločanje, in sicer jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev. Prvi bo postavil poslansko vprašanje mag. Andrej Vizjak ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku ter ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite, mag. Vizjak.
Hvala lepa. Spoštovana ministra! Osrednje vprašanje je namenjeno ministru za gospodarstvo in delno tudi ministrici za delo, družino in enake možnosti, socialo, invalide, mlade. Podatki o stopnji brezposelnosti v Sloveniji so zaskrbljujoči in žal naraščajo. Če pogledamo oktober leta 2012 in oktober leta 2013, je brezposelnih približno 8 tisoč več. Res bi vas prosil, da primerjamo mesečne podatke, kajti če primerjamo marec z oktobrom, to skazi sliko, in to ni korektna primerjava. Glejte, tu imam grafikon, kako je stopnja brezposelnosti naraščala v primerjavi oktober–oktober–oktober. Spodnja črta je oktober leta 2011, potem je oktober leta 2012 oziroma to so starostne skupine, krivulje pa kažejo, kako po letih stopnja brezposelnosti praktično v vseh starostnih skupinah narašča. In opaziti je, da je oktobra leta 2013 rekordna in da je precej porasla glede na brezposelnost oktobra leta 2012. To je po moji oceni rezultat predvsem problematične gospodarske politike oziroma politike ustvarjanja novih delovnih mest. Sam sem velik nasprotnik ukrepov aktivne politike zaposlovanja kar tako, da se nekoga zrine v službo, tudi če delovnega mesta ni, da pač tam vedri, dobiva nek državni denar in potem po koncu praktično zapusti ali pa, recimo, ko smo spodbujali samozaposlovanje, se znajde v še težjih težavah. Torej ni učinkovitega spopada z brezposelnostjo brez novih delovnih mest. In tu imamo, spoštovani minister Stepišnik, porazno politiko po moji oceni. Pravzaprav imamo antipolitiko. Imamo politiko, kako se gospodarskim subjektom otežuje poslovanje z novimi davki, ne nazadnje z nedomišljenimi potezami. Ena takšnih je tudi o sistemski razdolžitvi. Danes smo na Odboru za pravosodje obravnavali predlog stečajnega zakona, ki ne velja za večino slovenskega gospodarstva – ne velja za mala podjetja. To preventivno prestrukturiranje, ki naj bi bil nek predinsolvenčni postopek, kjer se naj bi podjetja razdolžilo, ne velja za male firme. Velja samo za velike in srednje. Želim povedati, da ni ustreznih in učinkovitih ukrepov gospodarske politike na horizontalni ravni, je neko selektivno razdeljevanje denarja vašim podjetjem, spoštovani minister, pa še kakšnim politiki bližjim podjetjem, ni pa tega, da bi se ustvarjala neka klima, ki bi gospodarstvu povzročala nova delovna mesta. Še več. Gospodarstveniki trdijo, da ne bodo odpirali novih obratov, dokler bo takšna politika. Zato vas, minister, sprašujem: Katere ukrepe na horizontalni ravni boste vzpostavili za odpiranje novih delovnih mest in koliko jih bo? In, spoštovana ministrica, sprašujem: Kako se boste z ukrepi aktivne politike temu prilagodili?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Hvala lepa za vprašanje, gospod Vizjak. Glede na to, da je moje življenje vseskozi potekalo v gospodarstvu in dejansko takrat, ko sem prevzel neko podjetje, je imelo 70 zaposlenih, zdaj jih ima okrog 187, od tega 50 % z visoko izobrazbo, mislim, da mi toliko zaupate, da vem, kako se ustanavlja novo delovno mesto in kaj je za to potrebno. Na nivoju države je gospodarska situacija takšna, kot je, kot smo jo prevzeli. In nova delovna mesta ne rastejo kot gobe po dežju, ampak je za to treba ustvariti podporno okolje. V prvih sedmih mesecih smo nekako pregledali, proučili preko 100 podjetij v Sloveniji in ugotovili, kakšno je stanje. Izluščil bi samo tisto, kar je zelo pomembno. Prvo je, da podjetja ne dobijo finančnih sredstev, se pravi, da ne morejo priti do kreditov. Drugo, kar je zelo pereče v teh podjetjih, da ne novelirajo, ne inovirajo svojih produktov in s tem zmanjšujejo priložnost, da bi povečali svojo konkurenčno sposobnost, širili tehnološke procese in zaposlovali nove ljudi. Tretji zelo pereč problem slovenskega gospodarstva, ki se razlikuje od drugega gospodarstva v Evropi, je neustrezna kapitalska struktura, ker je po letu 1990 bilo takšno lastninjenje, kot je bilo, se je slovensko gospodarstvo lastninilo s premalo lastniškega kapitala, preveč je bilo kreditov, dolžniškega kapitala in ko je podjetje hotelo nekako ujeti konkurenčnost Evrope ali sveta, se je zopet moralo zadolžiti ali za nove kadre ali za posodobitev tehnološkega procesa ali za nove produkte ali nakup patentov. In zopet se je dolžniški kapital v podjetju povečal. Prišla je recesija, cene so padle, padla so podjetja v likvidnostno past in danes komaj odplačujejo tiste anuitete kratkoročnih kreditov, ki jih imajo do banke. In tretji zaznamek je, da pri vseh večjih podjetjih, to pa je tako evidentno, da povprečna starost zaposlenih je proti 50 let, vemo pa, da za neko podjetje, ki hoče absorbirati tehnološko znanje iz sveta, ki ima razvojnoraziskovalni potencial, iniciativo, je okrog 35 do 40 let povprečna starost tista prava. Ustvariti delovna mesta na podjetniškem nivoju pomeni, da mora imeti podjetje zdrave finance. Če podjetne nima zdravih financ, če podjetje ni poslovno naravnano v večji poslovni izid, potem ne zaposluje, ker ne investira. Zato smo se odločili, da bomo naredili tri sistemske usmeritve na Ministrstvu za gospodarstvo. Prva sistemska usmeritev je ta, da se podjetjem pomaga, premosti sedaj, da pridejo do kreditov. Kot veste, se je naredilo tukaj precej ukrepov. Eden izmed zelo močnih ukrepov je finančni inženiring. To se pravi kredit s pomočjo SID banke in države okrog 500 milijonov. Ker gre za desetletno obdobje je to revolving kredit, se še enkrat ponovi, ker gre tudi za kredit na dve leti, tri leta, se pravi bo na razpolago milijarda. Ocenjujemo, da se bo ohranilo ali na novo ustanovilo približno 30 tisoč novih delovnih mest, da se bo financiralo preko 100 podjetij oziroma tisoč projektov. Drugi ukrep, ko gre za kapitalsko ustreznost podjetij, ste zadnjič slišali, da je predvideno v naslednjem letu 200 milijonov za pomoč tem podjetjem, da jim pomagamo, da se s kapitalsko ustreznostjo naredijo, seveda pa s tem izgubijo lastnino. Pri tem smo še prej pomagali podjetjem s sistemsko razdolžitvijo, se pravi z zakonodajo. Tako je možna sistemska razdolžitev na ta način, da komercialne banke konvertirajo svoje kredite v lastniške deleže, postanejo večji lastnik določenih podjetij. To lastništvo ali delež lastništva prodajajo na trgu, sama ali preko organiziranega trga, ki se bo vzpostavil v Sloveniji. S tem ko konvertirajo komercialne banke svoje komercialne kredite v lastniški delež, postane podjetje bonitetno sposobno, finančno sposobno, seveda se mora tudi prestrukturirati razvojno, poslovno in finančno. Na ta način podjetje zopet lahko dobiva kredite, širi svoj proizvodnji proces in postane zanesljiv partner tujemu partnerju, to, kar si želimo, da postane gospodarstvo stabilen partner tujemu gospodarstvu. In na ta način se bo začelo zopet zaposlovanje mladih, ker danes imajo ta podjetja samo mehko odpuščanje, zaposlovanja pa ne. Tretji sistemski ukrep pa je višanje dodane vrednosti v podjetju. Znano je, da je slovensko gospodarstvo bolj materialno kot intelektualno, saj imamo recimo od 78 milijard prihodka, ki ga ima slovensko gospodarstvo, komaj 9 milijard gre za plače, pa 16 milijard je dodana vrednost, kar je približno trikrat manj kot v Avstriji in v Nemčiji. Zato so vse spodbude in javni razpisi pa [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Mag. Andrej Vizjak, izvolite.
Hvala lepa. Prvič je samo minister govoril, pa še on ni vsega povedal, kaj šele, da bi spoštovani kolegici, ministrici za delo, pustil kakšen stavek. Moje dopolnilno vprašanje se lahko nanaša samo na odgovor. Na tisti odgovor, ki ga ni bilo. In poglejte, gospod minister Stepišnik, vi ste našteli celo kopico nekih problemov, ki so resni problemi slovenskega gospodarstva. Našteli ste pa rešitve, ki bodo na podlagi nekih javnih razpisov, to se pravi selektivno podjetje, ki je, bo dobilo, tisto podjetje, ki verjetno ni blizu ali kakorkoli, pač ne bo dobila tega denarja. Gospodarska politika, spoštovani minister, se tako ne dala. Ključna gospodarska politika je, da je horizontalna, da velja za vsa podjetja, da dobri uspejo in se razvijajo, ustvarjajo delovna mesta, dvigujejo dodane vrednosti in prihajajo do kreditnih virov. Vi ste pa omenili neke revolving kredite preko SID banke, omenili ste kapitalsko ustreznost zopet preko javnih sredstev in omenili ste višanje dodane vrednosti preko nekih razpisov. Jaz menim, da je to ta konflikt našega videnja in vašega videnja. Moje videnje je, da bi bilo treba ustvarjati odgovorno poslovno okolje z ustreznejšo davčno politiko, z zniževanjem birokratskih ovir, z lažjim investiranjem, cenejšo delovno silo, ne pa z novimi in novimi davki. Zato se z vami okrog tega res ne morem strinjati in me zanima: Katere sistemske ukrepe, to se pravi na horizontalni ravni, pustite razpise, ki bodo za vsa podjetja veljali snujete na Ministrstvu za gospodarstvo, da bomo prešli iz teh problemov v rešitve? Vi ste namreč tam zato, da so rešitve za vsa podjetja, ne samo za Emo orodjarno [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Zdaj pa je na vrsti dopolnitev odgovora. 3 minute je na voljo, tako da si gospod minister in gospa ministrica lahko razdelita čas.
Hvala lepa. Zelo posrečeni so vaši komentarji iz SDS. Vse, kar povemo, kot da govorimo v temo. Jaz sem povedal tri zelo sistemske ukrepe. In zadnji ukrep je tisti sistemski ukrep, ko bomo vso podporno okolje poskušali usmeriti v višanje dodane vrednosti v slovenskem gospodarstvu, to se pravi, da gre za globoko prestrukturiranje slovenskega gospodarstva, kjer bo dodana vrednost rastla. To pomeni, da bo znanje tisto, ki bo podprto in motivirano hitreje prišlo v končni produk – v izdelek ali storitev, da bodo tudi vse raziskave in razvoj usmerjene v nek končni produkt oziroma da bo manj teh znanstvenih raziskav, pri katerih bo znanje obviselo nekje v zraku. Želimo znanje, rezultate raziskav in razvoja tržiti z izdelki, ker Slovenija trži izdelke in storitve. Mi moramo z znanjem te izdelke in storitve novelirati. Vsi davki, ki so bili sproženi, so pač neko ravnotežje, da obdržimo socialno državo. Vsekakor to ni dobro, recimo za podporo [[...]]
Minuta in pol je še [[...]]
[[...]]gospodarstva, zato se pripravlja niz ukrepov, kako narediti tudi davčne olajšave na delovnem mestu, za delo v bodoče in za dvig dodane vrednosti, da bi podjetja imela več priložnosti za zaposlovanje novih ljudi.
Izvolite, gospa ministrica.
Havla. Gospod Vizjak, saj mi lahko še enkrat postavite vprašanje samo na temo aktivne politike zaposlovanja, mislim, da je tam kar nekaj za povedati. Bi pa morda o številkah, kar ste na začetku govorili. Res je, da imamo 8 tisoč brezposelnih oseb več. In mi ne pretvarjamo, jaz sem vseeno doktorirala s tega področja, tako da mene, da bom zavajala s številkami, me boste zelo zelo težko dobili. Važno pa je povedati vse, povedati, da je skupni priliv med brezposelne osebe bil v lanskem istem obdobju od 1. do 10. meseca 83 tisoč 664, v letošnjem istem obdobju pa 88 tisoč 251. In zato je višja stopnja. Ampak kar mi ves čas govorimo, je skupni odliv, ki pa je dejstvo, da je lansko leto bil odliv v istih mesecih, od 1. do 10., 85 tisoč 541 oseb, letos pa 87 tisoč 591. In tukaj prispevajo tudi ukrepi aktivne politike zaposlovanja, kjer ta vlada dosega bistveno boljše rezultate. To so dejstva. 56 % več brezposelnih oseb je vključenih v te ukrepe, približno 35 tisoč, 12 tisoč in še nekaj več kot lansko leto. To so fakti. In ko rečemo, da ukrep samozaposlovanja ne prime, da je brez zveze [[...]]Po dveh letih je več kot 50 % še vedno samozaposlenih – zato nikakor ne more biti brez vpliva.
Postopkovni predlog. Izvolite, mag. Vizjak.
Hvala lepa, spoštovana podpredsednica. Jaz predlagam razpravo in odločanje o tem, glede na odgovor obeh ministrov. Poglejte, spoštovana ministrica, to so podatki z Zavoda za zaposlovanje. Jaz verjamem, da držijo. Govorijo o tem, koliko se je oktobra leta 2013 dvignila brezposelnost po različnih starostnih skupinah do 24 let, 25 do 29 let, 30 do 39 let. In jasno je, da je bilo oktobra leta 2012 precej manj brezposelnih v vseh starostnih skupinah, kot jih je zdaj. Vi lahko govorite, kar hočete, to so uradne številke. 8 tisoč brezposelnih je več, pri čemer priliv ni bil za 8 tisoč višji v tem obdobju, temveč bistveno nižji kot 8 tisoč. To so pač dejstva. Ampak glejte, jaz za to tudi ne krivim politikov na področju aktivne politike zaposlovanja ali kakorkoli. Jaz krivim za to zgrešeno gospodarsko politiko, kajti ta politika ne ustvarja novih delovnih mest, ampak izbranim podjetjem ponuja neko preživetje in neke ukrepe, da se lahko obdržijo nad vodo ali celo kaj razvijejo. Mislim pa, in to bi pričakoval od te diskusije, ki mislim, da bo koristna, da je treba v Sloveniji ustvarjati horizontalno za vsa podjetja pogoje za rast in tudi za preživetje. Zato, spoštovani minister, ko govorite o tem, da je treba skrbeti za pogoje za dvig dodane vrednosti – da, ampak tako za mikro podjetja, mala podjetja, ne pa le za eno, tisto izbrano na razpisu, ki se pač na razpis prijavi, cela kopica podjetij pa na razpisu ne uspe. Na primer, ta horizontalni ukrep je bil, da za vsa vlaganja v raziskave in razvoj je bil 100-odstotno priznan davčni odbitek, kar pomeni, da je to davčna olajšava. To je sistemski ukrep, ki jih pričakujem še manj. Od vas sem pričakoval to, da se boste zavzeli za davčne olajšave tudi za investicije v zgradbe, kar bi zopet spodbudilo sektor gradbeništva ali kaj podobnega. Teh ukrepov od vas nisem slišal. Slišal sem samo nekatere ukrepe, ki bodo preko razpisov posvečenim dodelili denar. In mislim, spoštovani, da se moramo okoli tega pogovoriti. Mi imamo iz leta v leto slabše številke glede gospodarske aktivnosti, imamo rast, vendar negativno, gospod Stepišnik, kajne, kot ste rekli enkrat, mi rastemo, vendar negativno. To je za mene problem. Pa ne le za mene, za vse tiste ljudi, ki danes iščejo službo. Danes ga ni profila, strojni inženirji, elektro inženirji, arhitekti, gradbinci, vsi iščejo delo, v vseh izobrazbenih strukturah. Mislim, da je to lahko pogubno za našo državo, če se ne bomo resno lotili odprave tega problema. Zato predlagam, spoštovana podpredsednica, javno razpravo o tem. Upam, da bo javna razprava tudi ministru Stepišniku dala dodaten motiv, da ni minister za socialo, ki razume dvig davkov kot socialni ukrep, temveč da je minister za gospodarstvo, ki predlaga in izbori ukrepe za gospodarsko aktivnost in nova delovna mesta. Nova delovna mesta nas lahko popeljejo iz krize, žal mi je, ne pa dvig davkov.
Hvala lepa. O vašem predlogu, mag. Andrej Vizjak, v skladu z 246. členom Poslovnika Državnega zbora ste podali zahtevo za razpravo, ne javno razpravo, temveč za razpravo o odgovoru ministra mag. Stanka Stepišnika in ministrice dr. Anje Kopač Mrak, bomo odločali jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Jakob Presečnik ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju ter ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovani gospodje ministri! Moje vprašanje obema ministroma izhaja iz pogostih stikov s čebelarji, z vodstvom Čebelarske zveze Slovenije in njihovimi strokovnimi organi. Čebelarstvo, kot vemo, že dolgo ni več samo pridelava medu in nenadomestljiva vloga čebel pri opraševanju predvsem sadnega drevja. Zato tudi pravijo, da ko bo umrla zadnja čebela, bo izumrlo tudi življenje na Zemlji. V zadnjem času se vse več govori o področju apiterapije. Apiterapija je uporaba čebeljih pridelkov za medicinske namene, na primer za preprečevanje bolezni, zdravljenje ali okrevanje po bolezni. Vse bolj se uveljavlja tudi apiterapija v čebelnjaku, pri čemer imam v mislih vdihavajanje z aerosolom bogatega zraka. Uporabnik v čebelnjaku, ki je posebno prirejen za to dejavnost, biva eno uro ali dlje časa, intenzivno vdihava aerosol, lahko tudi preko maske, prejme navodila za uživanje in uporabo čebeljih pridelkov, lahko se izvede tudi masaža z medom in podobno. Podobne aktivnosti se v veliki meri uveljavljajo tudi v tujini. Dejavnost pa mora biti normativno urejena. Čebelarska zveza Slovenije bo pri tem aktivno sodelovala tako kot na vseh drugih njenih področjih na organizacijskem in na izobraževalnem področju. To je bil prvi del. Drugi del. Čebelji pik je za alergijsko občutljive ljudi lahko tudi usodno nevaren, če ni hitre zdravniške pomoči. Ustrezen set za prvo pomoč v čebelnjaku bi pomagal zmanjšati tveganje v času do zdravniške pomoči. Osebno poznam več primerov usodnih posledic po čebeljem piku. Zato vaju, spoštovana ministra, sprašujem: Kako in kdaj boste normativno uredili področje apiterapije? Kdaj boste normativno uredili področje prve pomoči ob čebeljem piku in predpisali ustrezen set kot obvezno opremo vsakega čebelnjaka, kjer so takšni dogodki tudi najštevilčnejši? Za odgovor se vam iskreno zahvaljujem že vnaprej.
Hvala lepa. Najprej bo podal odgovor minister gospod Tomaž Gantar.
Hvala, podpredsednica. Spoštovane poslanke in poslanci. O apiterapiji je v resnici veliko govora. Se pravi, govorimo o zdravljenju s čebeljimi proizvodi, se pravi medom, matičnim mlečkom in pa tudi s čebeljim strupom. Moram reči, da je večina izsledkov na tem področju bolj izkustvene narave, neke tradicije tradicionalnega zdravljenja, bistveno manj pa nekih znanstvenih dognanj na tem področju. Seveda v tem kontekstu tega zdravljenja ne moremo obravnavati kot zdravljenje na nekaterih drugih področjih, ki ima ustrezne strokovne in tudi znanstvene podlage in dokaze za takšna zdravljenja. Dejstvo je, da obstajajo in da bodo verjetno tudi v bodoče. Določeni predpisi na teh posameznih področjih obstajajo že danes. Odvisno pa je od tega, kakšnemu načinu zdravljenja s temi proizvodi je posamezen proizvod namenjen, bodisi za prehrano, bodisi za neke kozmetične proizvode ali kakšen drug način zdravljenja. To pa so področja, ki jih posamezni predpisi s teh konkretnih področij tudi urejajo. In ti predpisi veljajo enako za uporabo teh proizvodov kot za ostale proizvode, ki se jih v te namene uporablja. Kar se tiče ustrezneje seta za prvo pomoč, je stališče stroke dokaj jasno. Pri čebeljem piku pride po prvem piku lahko do senzibilizacije in s tem ob naslednjem kontaktu do izrazitega porasta protiteles, ki povzročijo določeno reakcijo v organizmu. Ta reakcija je lahko bodisi lokalna, bodisi sistemska, lahko je huda, lahko je bolj blaga. Dopustno je predpisovanje tem bolnikom, ki so že imeli izraženo določeno reakcijo, da imajo set za prvo pomoč, ki vsebuje določena zdravila, ki pomagajo pri blaženju alergične reakcije, se pravi vsebujejo antihistaminike, kortikosteroide v obliki tablet. To, kar bi pa želeli čebelarji, pa so seti za prvo pomoč, ki vsebujejo adrenalin. S tem se pa stroka seveda ne strinja. Adrenalin je zdravilo, ki ga je treba inicirati in je lahko ob napačni uporabi smrtno nevarno. Zato je stališče stroke tu pač nedvoumno, da setov z adrenalinom ne dopuščajo in jih v tem primeru ne bo. Svetuje pa se bistveno več drugih ukrepov za ljudi, ki so senzibilizirani na čebelji pik, se pravi od izogibanja krajem, do seznanitve z vsemi potrebnimi reakcijami in ukrepi ob morebitnem čebeljem piku. Seveda ob najhujši možni reakciji, ob anafilaktična reakciji pa je potrebna takojšnja nujna zdravniška pomoč, ki je edina lahko učinkovita.
Hvala lepa. Seveda bo odgovoril še minister za kmetijstvo in okolje mag. Dejan Židan.
Hvala, predsedujoča. Dovolite, da povem, sva z gospodom ministrom v celoti usklajena. Vam pa dam gospod poslanec mogoče dve pomembni informaciji. Prva je ta, da že v letošnjem letu država preko Ministrstva za kmetijstvo in okolje financira javno svetovalno službo v čebelarstvu, tudi poseben promocijskih projekt dan apiterapije. Zaradi teh dejavnosti smo v bistvu v bistvu sprejeli pobudo Čebelarske zveze, da odpremo uredbo o dopolnilnih dejavnostih, tako da lahko damo v uredbo dodatne dejavnosti znotraj čebelarstva. Uredba je v fazi spreminjanja in nadgrajevanja. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Presečnik.
Hvala lepa za oba odgovora. Jaz se obema zahvaljujem. Kar se tiče tega prvega področja apiterapije, je bilo iz odgovorom kar jasno, da delamo na tem v Sloveniji, delajo ministrstva, dela ogromno Čebelarska zveza Slovenije, da pa so nekatere stvari še odprte in jih je treba z ustreznimi uredbami še bolj detajlno doreči. Pričakujem predvsem to, kar je minister Židan v zaključku rekel, da bodo te stvari šle tudi v tako smer. Kar se tiče seta za prvo pomoč. Ne razumem tega seta, torej sestavni del tega seta neke adrenalinske injekcije in tako dalje. Zavedam se, da je treba vsakega človeka posebej obravnavati z njegovimi specifičnimi problemi tudi na drugih področjih njegovega zdravja in občutljivosti. Vendar pa po razgovoru s strokovnjaki – z zdravniki s čebelarko-zdravstvenega področja, ki se ukvarjajo s temi problemi, mi ti zagotavljajo, da je možno z nekaterimi vsebinami v tem setu doseči, da se ublaži ta čas med samim čebeljim pikom in pa dejansko prvo pomočjo pri zdravniku, do takrat, ko je to prvo pomoč možno izvesti. Konec koncev, ta čas je mnogokrat tisti, ki je usoden ali pa najbolj kritičen. Za ta del gre. In sestavine v čebelnjaku bi bile za to koristne.
Dopolnitev odgovora, gospod minister Gantar, izvolite.
Hvala, podpredsednica. Saj to je to, kar sem omenil. To je ta set za samopomoč, kjer ima lahko nekdo, ki je že imel preobčutljivostno reakcijo, ustrezna zdravila, ki ne ogrožajo življenja na način, kot ga lahko adrenalin, če ni dan pravilno. To so ti antihistaminiki, kortikosteroidi v peroralni obliki, se pravi v obliki tablet, ki jih vsak, ki ga piči čebela, ob tem da ve, da je preobčutljiv, takoj zaužije in zmanjša možnost kakšne večje reakcije. Seveda ob najhujši še vedno velja edina možna terapija, ki jo lahko dajo zdravniki.
Ker čas še ni potekel, želite še odgovoriti? Ne. Izvolite, postopkovni predlog ima gospod Presečnik.
Hvala lepa. To, kar je sedaj nazadnje rekel minister za zdravje, v tem je zagotovo problem. Sedaj imajo tisti, ki vedo, da so občutljivi na čebelji pik, ta set pri sebi. Zavzemam pa se za to, da imajo nek set z dovoljeno vsebino vsi čebelarji v svojih čebelnjakih, da bi lahko eventualno pomagali tudi tistim, ki mogoče ne vedo, da so občutljivi za čebelji pik. V tem je razlika. Zdaj sem zlorabil ta postopkovni predlog, ker ne mislim predlagati razprave o tem. Hvala lepa.
Hvala lepa, ker ste priznali, vam je oproščeno. Prehajamo k naslednjemu poslanskemu vprašanju. Gospod Zvonko Černač bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu. Izvolite, gospod Černač.
Lep pozdrav vsem prisotnim! Na gospoda Omerzela naslavljam vprašanje v zvezi z izvajanjem investicijskih projektov po sprejetju rebalansa proračuna za prihodnje leto, torej za leto 2014, ki je bil sprejet pretekli teden. Kot veste, je bilo na infrastrukturnem področju znižanje na sredstvih za investicijske projekte predvsem pri tistih, ki že tečejo, v višini preko 100 milijonov evrov. Od tega je približno 50 milijonov evrov manj sredstev zagotovljenih za izvajanje obvezne gospodarske javne službe na področju vzdrževanja železniške infrastrukture, zaradi tega se tudi ne bodo mogli nadaljevati nekateri projekti, ki so že tekli in so bili nekako v zadnji fazi. Tak primer je recimo železnice proti Kočevju, ki je nekako dvotretjinsko zaključena in bo morala počakati. Pa še številni drugi, ki so pomembni tudi z vidika zagotavljanja prometne varnosti v železniškem prometu. Z 80 na 8 milijonov se znižujejo sredstva za vzdrževanje cestne infrastrukture, posledično sledi zamrznitev oziroma ustavitev 52 projektov, temu bodo sledili dodatni stroški, kar vse bo na dolgi rok še povečalo sredstva na tem področju in namesto znižanja povečalo ta finančni okvir. Glede tega se je odbor za infrastrukturo ob obravnavi rebalansa proračuna poenotil, sprejel nek sklep, soglasni smo bili v tem, da se poiščejo dodatne možnosti, vendar vlada ni v tej smeri storila nič. Pred časom pa je gospod Omerzel napovedal, da je mogoče drugi tir narediti za pol cene. Če bi podoben pristop uporabili tudi pri vseh drugih infrastrukturnih projektih, in to ceno znižali na pol, je tukaj denarja več kot sto milijonov evrov samo v letu 2014 in ne bi bilo treba zamikati nobenega od teh projektov in tudi vse investicije na področju vzdrževanja železniške infrastrukture bi se lahko nadaljevale. Zaradi tega nas zanima, na čem temelji napoved gospoda Omerzela o tem, da se bo drugi tir naredil za pol cene. Pri tem je bila uporabljena številka milijarda 400 milijonov evrov kot vrednost tega projekta. Zanima me: Na katerem dokumentu temelji ta vrednost tega projekta, ali na predinvesticijski zasnovi ali na investicijski zasnovi ali na invest- programu? Kdaj je bil ta invest-program, če temelji ta vrednost na tem programu, sprejet? Na kakšni osnovi – na idejnem projektu, na PGD, na PZI, skratka, kaj je bila osnova za ta program invest? Kaj je bila osnova za trditev o tem, da se drugi tir da narediti s polovico cene? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Černač, hvala za vprašanje. Jaz sem razumel vprašanje tudi v malo širšem kontekstu, vsaj kar se samih investicij tiče, konkretno tudi drugega tira, in vam bom poskušal malo bolj eksaktno tudi v tej smeri odgovoriti. Res je, da kar se tiče samih investicij, gre kompletna filozofija v smeri, kot smo jo ubrali pri drugem tiru, torej vsak projekt, jaz sem kar nekaj investicij v svojem prejšnjem življenju peljal, kar nekaj investicijskih načrtov naredil, vse investicije, za katere smo pristojni znotraj ministrstva, bomo peljali v tej smeri, da se podrobno pregleda kompleten investicijski načrt, da se vpelje kompletna racionalizacija investicij in vse možne optimizacije, ki jih lahko pri teh investicijah peljemo. Kar se tiče samih sredstev, za leti 2014 in 2015 imamo predvidenih dobro milijardo evrov investicij, od tega v letu 2014 543,8 milijonov evrov in kot vir financiranja je v pretežni meri povečanje teh investicij ravno iz evropskih sredstev. Zelo velik del teh investicij se pelje na železnicah. Poleg te finančne perspektive je v Evropi velik poudarek na investicijah v železniško infrastrukturo tudi pri naslednji finančni perspektivi, tako da računamo tudi v bodoče, da bomo, kar se samih železnic tiče, peljali sam razvoj in financiranje teh investicij naprej. Pri cestah, tu govorimo o državnih cestah, drži, da tiste investicije, za katere zagotavljamo lastna sredstva, so zmanjšane. Tisto, kar nemoteno peljemo naprej, so investicije, ki so vodene na osnovi evropskih sredstev. Drži, da smo na cestah res zelo omejeni, kar se tiče sredstev. Zelo dobro poznate proračun in veste, koliko imamo denarja na razpolago. Vendar pri državnih cestah bi rekel tako, lahko je biti dober takrat, ko imaš na razpolago veliko denarja. Na nek način od sebe terjam, da sem dober v teh časih, ko ni denarja. In tisto, kar sem si tudi sam zadal kot nalogo ob sprejemanju tega proračuna, tako za leto 2013 pri rebalansu kot za leti 2014 in 2015, da najdemo način, kako pa bomo državne ceste financirali. Na našem ministrstvu bomo pripravili nekaj predlogov, na kakšen način to vidimo, prišli s predlogom načina financiranja na Vlado, če bomo dobili podporo na Vladi, seveda tudi v Državni zbor. In upam, da na koncu 2 milijona Slovencev nas bo na enem od teh konceptov podprlo in da bomo našli vir financiranja, da državne ceste zgradimo. Če bomo imeli vir, če bomo imeli sredstva, potem bo Ministrstvo za infrastrukturo in prostor absolutno poskrbelo za to, da državne ceste uredimo in da več sredstev, kot jih imamo zdaj, namenimo tako za vzdrževanje kot investicije na državnih cestah. Kar se tiče konkretno železnice in Kočevja, ki ste ga omenjali. Res je, da je ta investicija na nek način bila omejena s sredstvi. Mi smo za leto 2015 zagotovili 8 milijonov evrov za nadaljevanje te investicije. V vmesnem času pa računamo, da tudi v okviru ne samo našega ministrstva, ampak s podporo celotne vlade zagotovimo dodatna sredstva s kreditiranjem s pomočjo ene od evropskih bank, da se ta investicija razvija naprej. Vprašanje drugega tira, glede na to, da ste tudi sami bili resorni minister in problematiko zelo dobro poznate, tudi vem, da ste se trudili, da bi se ta projekt v nekih bolj racionalnih okvirih zapeljalo – seveda ga na nek način razumem kot spodbudo, da je to prava smer, v katero se razmišlja in delo na našem ministrstvu razvija. Mi smo zelo podrobno pregledali obstoječo investicijsko dokumentacijo. Vi dobro veste, da je ta celotni postopek peljal DRI. In v okviru tega, kako je bila projektna dokumentacija zastavljena, v katero smer gre projekt, zelo dobro veste, da po vseh načrtih, ki jih imamo, bo gradbeno dovoljenje v začetku naslednjega leta. Na osnovi kompletne tehnologije, gradbenih del, obsega, ki je bil zasnovan dejansko s celotno realizacijo in organizacijo tehnologij, z zelo eksaktnimi številkami, si upamo trditi, da se bo ta investicija izpeljala v tem rangu. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor, vendar na pomemben del tistega, kar sem spraševal, ni bilo odgovorjeno. V tistem splošnem delu, kar se tiče investicij, je te ambicije, ki ste jih omenili, zaslediti iz rebalansa proračuna, kljub temu da so sredstva zmanjšana. Jaz sem pa spraševal, ali namerava ministrstvo na enak način, kot je bila vaša izjava, da se da drugi tir narediti za pol cene, ali namerava na enak način pristopiti tudi pri vseh ostalih investicijskih projektih kot dober gospodar. Se pravi, ali jih namerava delati za pol cene. In spraševal sem, na kakšni osnovi temelji, prvič, vrednost projekta drugi tir, ki je bila omenjena, da je milijardo 400 milijonov evrov po tekočih cenah, in drugič, na kakšni osnovi temelji napoved, da se da to ceno prepoloviti. Ali temelji ta ocena na investicijski zasnovi, investicijskem idejnem projektu, na PGD, na PZI, na katerem nivoju invest-programa temelji ta ocena? Tega odgovora nisem dobil. Pri teh projektih, ki jih še ne vidimo in ki gredo na zelo dolgi rok, je to zelo lahko napovedati, da se da narediti za pol cene. Primer takega načina pristopa, s tem da so ga ubrali tisti, ki so investicijo načrtovali, imamo primer videti v Šoštanju, kjer so rekli, da bo stala šestica 660 milijonov, zato da so jo umestili v vse projekte, potem pa vemo, kje smo danes. Zdaj tu gremo pa po drugi poti. Želimo nek projekt, ki je za vse nas predimenzioniran, vseeno spraviti v neke realne programe, tudi če bo potem stal recimo milijardo pa pol ali dve milijardi. Ker konkreten pristop, spoštovani minister, bi lahko pokazali na konkretni izbiri, ko ste 31. julija izbrali izdelovalca avtomobilskih tablic za 12 milijonov 951 tisoč 753 evrov, namesto da bi izbrali nekoga, ki je ponudil 6 milijonov 539 tisoč evrov. Se pravi pol manj.
Hvala lepa. Izvolite, dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Če bi trdil, da bom vse projekte, za katere smo odgovorni na ministrstvu, naredili za pol cene, bi morda malce pretiraval. Tisto, kar sem odgovoril in želim povedati, da v tem primeru je bilo tako na zelo konkretnih dejstvih. Tisto, kar želim sporočiti, da vsi projekti, vse investicije, ki se bodo peljali, bodo podrobno pregledani, o čemerkoli že govorimo. Kompletna projektna dokumentacija, pa ne samo finančni, tudi vhodni parametri, količine, tisto, kar je v resnici odvisno od same recenzije projekta, ne samo preverjanje matematike. Kar se tiče projektov, ki jih bomo mi peljali, drži, vsak projekt bomo podrobno pregledali tako pri vhodnih parametrih kot pri modelih izračuna in pri rezultatih, in to predvsem na osnovi tega, kakšna je dobra praksa tako doma kot v tujini. In če bomo uspeli pri vseh projektih priti do tega rezultat, da bomo investicije prepolovili, potem mislim, da smo upravičili zaupanje in da bomo svoj del dela korektno in pošteno oddelali. Konkretni primer, ki ga omenjate, moram reči, da po mojih informacijah, vsaj jaz še nisem podpisal odločitve, še nismo izbrali konkretnega izvajalca. Vem, da je razpis zunaj, vem, da sta dve pogodbi, tudi številke, ki jih navajate, držijo. Koliko je korektna katera ponudba, še ni odločeno in še ni preverjeno. Vsaj z moje strani ta odločitev še ni bila podpisana, razen če je kdo podpisal, ki za to ni pristojen znotraj ministrstva, kar pa močno dvomim. Pri drugem tiru pa še enkrat ponavljam. DRI je bil tisti, ki je projektno dokumentacijo in kompletno zasnovo naredil, kar se tiče drugega tira. Na osnovi tega, je bila ocenjena vrednost 1,4 milijarde evrov. Vi to zelo dobro veste, saj ste bili eno leto minister in DRI je bili tisti, ki je bil vam direktno odgovoren. Na osnovi te dokumentacije, na osnovi kompletne projektne dokumentacije, ki smo jo natančno pregledali, ne samo kalkulacije, ampak tudi vhodne količine, vse, kar gre zraven, smo prišli do tega ranga investicij, o katerih govorim.
Izvolite, proceduralni predlog.
Jaz predlagam, da opravimo na podlagi določb, ki nam to omogočajo, razpravo o tem odgovoru gospoda Omerzela. Po tem, kar smo slišali, diši po zavajanju javnosti. Zdaj ali je to zavestno ali nezavestno, je vprašanje. Najprej glede avtomobilskih tablic. Minister je dejal, da ni podpisal sklepa o izbiri. Minister je sklep, št. ta in ta, podpisal 31. 7. 2013. S tem sklepom je izbral izvajalca avtomobilskih tablic za vrednost 12 milijonov 951 tisoč 753,70 evrov in izločil ponudnika s ceno 6 milijonov 539 tisoč 60,50 evrov. Skratka, tukaj je bila konkretna priložnost izbrati nekoga za pol cene – konkretna na mizi. Ni treba čakati leta 2022 z drugim tirom. Pa se to ni zgodilo. Postopek je sicer v reviziji, ker je bil izločen ponudnik, ki ima proizvodnjo bistveno bistveno višjo – je evropski in svetovni igralec na tem trgu – kot izbrani ponudnik. In kljub temu da ima vse te reference, je bil izbran ponudnik za še enkrat višjo ceno oziroma ni bil izbran tisti za pol cen, če uporabim ministrove besede. Glede drugega tira in te pol cen. Minister je v eni izmed izjav dejal, da so bili dokumenti [[...]]
Gospod Černač, samo naj spomnim, da ne more minister odgovarjati, vi pa nekoliko tudi polemizirate pri tem postopkovnem predlogu.
Obrazlagam, zakaj je treba opraviti razpravo o tem. Da je bila vrednost milijarda 400 ocenjena na podlagi dokumentov, ki so bili narejeni v preteklosti. Trenutno veljavni dokument glede drugega tira je predinvesticijska zasnova, ki je ni delal DRI, ampak neko drugo podjetja iz leta 2010 in vrednost v tej predinvesticisjki zasnovi, ki je bila delana na idejnem projektu, ne na PGD, znaša 899 milijonov 300 tisoč po tekočih cenah, če upoštevamo spremembo DDV tam nekje 920 milijonov. Je pa res, da se je v vsem tistem obdobju naprej, ko so se naredili projekti PGD, izdelovala tudi ostala investicijska dokumentacija in verjetno ste izhajali iz ocene osnutka investicijskega programa, ki pa ga še nihče ni potrdil, kjer pa je vrednost po tekočih cenah milijarda in 411 milijonov evrov. Ampak niste povedali, z besedo ne, kje, na kakšni osnovi je mogoče to oceno zmanjšati na polovico. Mislim, da je to razpravo treba opraviti zaradi tega, ker gre za resna vprašanja, s katerimi se bomo soočali, če ne prej, čez pet let, ko bomo soočeni s podobnim scenarijem, kot ga sedaj gledamo na šestki v Šoštanju. Mislim, da je to neodgovorno, da je treba stvari obravnavati bolj odgovorno, pri čemer moram povedati, da podpiramo ministra, da se vrednosti ponovno preverijo in da se pride do prave številke. Ne podpiramo špekulacije o tem, da je tak projekt mogoče na podlagi iste PGD- dokumentacije, na podlagi katere je bil ocenjen z milijardo 400, narediti za polovico cene.
Hvala lepa. O vašem postopkovnem predlogu za razpravo o odgovoru ministra gospoda Omerzela bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavila gospa Iva Dimic ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovani gospod minister! Delo vseh zdravstvenih zavodov je osnovano na informacijskih sistemih. Žal pa ugotavljam, da ti informacijski sistemi po državi niso poenoteni, kar pripelje do težav pri prenašanju zdravstvene dokumentacije iz ene ustanove v drugo. Ne samo, da so sistemi različni med bolnišnicami, temveč v samem Univerzitetnem kliničnem centru Ljubljana je več različnih informacijskih sistemov, zaradi česar morajo zaposleni peš prenašati izvide in kartone med samimi nadstropji. To ni samo neproduktivno zapravljanje časa zaposlenih, ampak tudi nepotrebno zavlačevanje pri dostavi izvidov, kar ima lahko za paciente usodne posledice. Celo stroškovno neučinkovito je vzpostavljanje in vzdrževanje več različnih sistemov. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Koliko sredstev se letno nameni za vzdrževanje in nadgradnjo informacijskih sistemov na primarni, sekundarni in terciarni ravni? Kdaj bodo sistemi sinhronizirani oziroma poenoteni, saj to pomeni konec neracionalnega zapravljanja davkoplačevalskega denarja in tudi prihranek dragocenega časa? Za odgovor se vam zahvaljujem.
Izvolite, gospod minister.
Hvala za vprašanje. Popolnoma se strinjam. V preteklem lahko rečem kar desetletju so se vzpostavljali informacijski sistemi po posameznih bolnišnicah, pa tudi po posameznih klinikah znotraj iste ustanove – če govorimo o UKC v Ljubljani, v bistvu dosti neodvisno, nepovezano, zato je imelo to dostikrat posledice, ki ste jih omenjali: težko povezljivost, prenašanje papirjev še vedno in podobno. To je bil tudi razlog, da smo v okviru projekta E-zdravje začeli z vzpostavitvijo interoperabilne hrbtenice. Prevzem je bil narejen februarja letos. V bistvu s tem že omogočamo kompatibilnost oziroma povezljivost vseh teh informacijskih sistemov med seboj. In že danes lahko na podlagi te interoperabilne hrbtenice osnovne podatke dobimo s strani različnih izvajalcev. Gre za preko 80 tisoč dokumentov v tem trenutku. Je pa to tudi izhodišče za nadaljnje projekte na področju E-zdravja. Veste, da je bil že napovedan začetek uporabe elektronskega recepta. V razpisu je elektronsko naročanje. Vse to je možno šele na podlagi te interoperabilne hrbtenice in povezljivosti. Podatke o uporabi s to informacijsko tehnologijo spremljamo. Sem štejejo različni stroški, od nabave strojne opreme, programske opreme do vzdrževanja, tudi ljudi, ki so zaposleni na tem področju v posameznih bolnišnicah. Ti stroški se gibljejo okrog 1,5 % letno, če govorimo o bolnišnicah. V letu 2011 je bilo to konkretno nekaj preko 19 milijonov evrov, v zdravstvenih domovih pa se vrtijo te vrednosti med 3 in 4 milijoni evrov letno. Se pravi, veliko denarja, procentualno, ko pogledamo v celotnem proračunu, pa relativno majhen delež. Dejansko pa gre za področje, ki je, kot sami ugotavljate, izredno pomembno in kjer je bilo kar nekaj zamujenega in kar nekaj napačnih korakov dopuščenih. Nova zakonodaja predvideva enoten sistem in vključevanje v enoten sistem.
Zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala za odgovor. Čisto kratka dopolnitev. Mene zanima še časovni termin: V kolikem času predvidevate, da se bo to poenotilo? Na ostalo pa ste mi odgovorili. Hvala.
Izvolite, gospod minister.
Torej poenoteno, da je povezljivo, je že, in to z vzpostavitvijo interoperabilne hrbtenice. Zelo draga rešitev bi bila, če bi šli na novo vzpostavljat sisteme in enotnega tudi na nižjih nivojih ali posamezne bolnišnice ali zdravstvenega doma. Poskrbeli smo za povezljivost, od tu naprej pa bo treba delati z enotnim sistemom pri posameznih programskih rešitvah, kot sem rekel, na področju recepta, registrov in tako naprej. Drugače pa so že povezljivi in že lahko izmenjujejo podatke tudi ti različni sistemi med seboj.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavila mag. Majda Potrata ministru za kulturo dr. Urošu Grilcu ter ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister, dr. Jernej Pikalo, vprašanje je namenjeno vam, kot rečeno, in tudi ministru za kulturo. Vprašanje, ki ga zastavljam, se že leta in leta povezuje z obema ministrstvoma, pa tudi z odločitvami na mestni ravni in tudi odločitvami na državni ravni in zadeve tudi univerzo. Bom povedala kar na začetku vprašanje in ga utemeljila. S katerimi ukrepi nameravata ministrstvi, to je Ministrstvo za kulturo in Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport zagotoviti ustrezne pogoje za delovanje univerzitetnih ustanov, ki izobražujejo za poklice v kulturi? Ta del vprašanja se nanaša samo na urejanje prostorskih problemov, niso pa to edini problemi, s katerimi se izobraževanje za umetniške poklice srečuje. To je po eni strani tako cena teh programov, ki je v primerjavi s ceno drugih izobraževalnih programov bistveno višja, druga stvar, ki je, odpiranje možnosti novih programov, ki se glede na finančno stanje zmanjšuje, bi pa nove potrebe in nove možnosti zahtevale odpiranje novih programov, in tretje, na kar se to vprašanje tudi nanaša, je pravzaprav reševanje prostorske stiske. Kar nekaj let se že tudi v parlamentu ukvarjamo s tem vprašanjem in ker po zakonu o uresničevanju javnega interesa v kulturi mora Državni zbor obravnavati pobude Nacionalnega sveta za kulturo, segajo sprejeti sklepi odbora že v leto 2009. Odtlej se namreč kaj dosti ni spremenilo. Načrtov, kako reševati prostorsko stisko treh akademij, je veliko, realizacija pa je še vedno na približno isti ravni, kot je bila tedaj. Morebiti se je edino z novimi prostori nekaj uredilo za Akademijo za glasbo, pa delno za AGRFT. Ker se nam napoveduje znova seja Odbora za kulturo in domnevam, da tudi odbora, ki pokriva visoko šolstvo na to temo, glede na to, da smo sprejeli nacionalni program za kulturo in da bomo sprejemali tudi nacionalni zakon o visokem šolstvu, se mi zdi, da je pravi čas za odgovor na to vprašanje – vsaj nakazovanje smeri, v kateri obe ministrstvi razmišljata. Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Gospod minister dr. Jernej Pikalo, izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa poslanka, gospe in gospodje, najprej prav lepo pozdravljeni! Hvala lepa, da smo lahko danes tukaj z vami in da odgovarjam na ta vprašanja. Kar se tiče vašega konkretnega vprašanja, bom lahko bolj odgovoril z vidika ministrstva, ki ga vodim, pa mogoče nekoliko manj z vidika Ministrstva za kulturo, ampak bom tudi s tistega vidika vendarle poskušal povedati nekaj stvari. Jaz bi celotno to problematiko razdelil na dva dela. Prvi del je vprašanje reševanja trenutne situacije, torej situacije, za katero vsi vemo, da traja dolgo časa in je navezana predvsem na prostorsko stisko ter mislim, da smo že v enem od prejšnjih poslanskih vprašanj ugotovili, da traja predolgo, več kot 50 let, in da je nevzdržna kot taka. Kar se tiče reševanja te problematike, lahko rečemo, da izvajamo aktivnosti, vse kar se Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport tiče, tako da zagotavljamo dodatna finančna sredstva Univerze v Ljubljani za najemnine prostorov za umetniške akademije. Letos jeseni smo skupaj z Univerzo v Ljubljani tudi pristopili k aktivnemu iskanju alternativnih začasnih rešitev, nadomestnih lokacij v okviru razpoložljivega fonda. Na eni strani razpoložljivega fonda univerze in na drugi strani razpoložljivega fonda v lasti države. To je druga stvar. In tretja stvar, ki je nekoliko bolj sistemska, pa je, da pripravljamo osnutek Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o poroštvu Republike Slovenije, in to bi bil eden od načinov, s katerim bi Republika Slovenija lahko zagotovila finančna sredstva za recimo temu dokončno ureditev prostorskega problema umetniških akademij. Torej eno je tisto, kar začasno rešujemo, in mislim, da tukaj zelo dobro sodelujemo z Univerzo v Ljubljani, drugo pa je, da je treba najti tudi trajno rešitev. Kar pa se tiče trajne rešitve, smo se z Ministrstvom za kulturo dogovorili – in tako piše tudi v resoluciji o nacionalnem programu za kulturo med leti 2014 in 2017, da bomo v okviru sredstev, ki bodo za to na voljo, poskušali najti prostore, ki bodo izboljšali materialne, organizacijske ter druge pogoje izobraževanja za umetniške poklice na umetniških akademijah. Naša zaveza je, da v letu 2014 Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport, Ministrstvo za kulturo ter Univerza v Ljubljani skupaj opredelijo realen obseg in pa obenem uresničljiv obseg te investicije. To zavezo lahko rečem, ne samo v 2014, ampak tudi že danes uresničujemo. Imeli smo en širši in več manjših sestankov na to temo. Glede tega področja in glede umetniških akademij moram reči, da poteka na obeh ministrstvih kar nekaj aktivnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora. Izvolite, mag. Potrata.
Hvala lepa, gospod minister. Saj ta del odgovora, ki se nanaša na pristojnosti Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, je izpolnil moja pričakovanja. Vseeno bi pa morebiti vas prosila še za odgovor na tisti del, ki sem ga na koncu nakazala, da Nacionalni svet za kulturo vendarle tudi pričakuje, da bi se morebiti kakšne stvari v zvezi s financiranjem programov drugače urejale. Ali je mogoče v okviru Predloga zakona o visokem šolstvu najti kakšne take nastavke, ki bi odpirali možnosti, bodisi ugodnejše možnosti za nastajanje ali razpisovanje novih programov, čeprav je to v pristojnosti univerz in je to vprašanje skoraj poseganje v univerzitetno avtonomijo, je pa za urejanje položaja akademij znotraj univerze stališče ministrstva vendar zelo pomembno? Glede na nacionalni pomen teh programov pa mislim, da je soglasje doseženo. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa. Hvala lepa tudi za to dopolnilno vprašanje. Lahko samo rečem, tako kot ste že sami, mislim, da večkrat natančno ugotovili, da je delitev sredstev znotraj vsake posamične univerze, odpiranje in razpisovanje novih programov načeloma in tudi realno stvar univerze. Res pa je, in tu se strinjam z vami, da pa verjetno ni prav nič narobe, da se univerze zavedajo nacionalnega pomena teh umetniških programov in izobraževanja za te umetniške poklice. Seveda pa ni na ministru ali ministrstvu, da bi sugeriralo univerzi, lahko pa z neko načelno podporo verjetno damo tudi univerzi nek signal, kako zelo pomembni so ti poklici in kaj pomenijo za našo samobitnost ter za razvoj kulture v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil gospod Ivan Grill ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa za besedo. Še enkrat prav lep pozdrav! Moje vprašanje je nekoliko nadaljevanje že prvotnega odgovora, in sicer s področja dimnikarske dejavnosti. Znano je, da področje, ki je urejeno z Zakonom o varstvu okolja, je tudi dimnikarska dejavnost, ki ni urejeno najbolj smiselno. Da je to področje neurejeno, veliko prispeva tudi slabo delo uradnikov na ministrstvu, kajti podatki, ki jih imam in ki smo jih prejeli tako s strani civilne iniciative kot raznih posameznikov, kažejo na številne nepravilnosti. Posledice takšnih nepravilnosti so dobile sodni epilog tudi na sodišču. Znano je, da je pred letom 2010 postala pravnomočna sodba Upravnega sodišča, kjer so se ugotovile številne nepravilnosti pri podeljevanju koncesij. In podlaga iz te sodbe je bil potem tudi sklep Okrajnega sodišča v Ljubljani, ki je naložilo zaradi neukrepanja in predvsem zaradi ignorance uradnikov do nekega podjetja plačilo velikega zneska odškodnine, in to 800 evrov na dan oziroma maksimalni znesek celo 500 tisoč evrov. Glede na to, da so bile tudi ugotovitve protikorupcijske komisije, da je na tem področju zaslediti tudi znake korupcije in številnih nepravilnosti s strani nekaterih uradnikov, spoštovani gospod minister, sprašujem: Ali vam je znan podatek, koliko je bilo do sedaj zaradi takšnih nepravilnosti s strani države že treba plačati posameznikom ali pa tudi izvajalcem? In predvsem me zanima: Ali ste vi oziroma vaš predhodnik za tiste, za katere je bilo evidentno ugotovljeno, da so odgovorni in krivi, da je prišlo do takih nepravilnosti, uvedli kakšne preiskave in tudi sankcije? Nedopustno je namreč, da se država do takšnih nepravilnosti obnaša tako pasivno in ne nazadnje neupravičeno porablja denar davkoplačevalcev za izplačevanje takšnih odškodnin. Hvala lepa za odgovor.
Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Spoštovani gospod poslanec! Dejansko ste opozorili na enega izmed okostnjakov, ki jih je na žalost na področju dimnikarstva znotraj vladnih služb mnogo. Konkreten okostnjak, ne bom sicer govoril o imenih, je vezan na dimnikarsko območje Škofljica, kjer je bila leta 2008 podeljena in potem tudi podpisana koncesijska pogodba. Prišlo je s strani neizbranega ponudnika storitve do tožbe, ki je bila tudi zanj ugodno rešena devetega meseca leta 2008. Od tu naprej postopki potekajo zelo počasi. Zato je tožnik 12. 4. 2010 vložil tožbo zaradi molka organa. In šele 21. 6. 2012 se je potem strokovna komisija opredelila, sprejela, poročilo je šlo tudi na Vlado, ugotovila je, da nihče ne izpolnjuje pogojev. Na podlagi tega je prišlo do tožbe proti državi, ki se je končala tako, da je država izgubila, in sicer to je bilo še v času vaše vlade, ampak to ni pomembno, ker opazujemo sistem, da je potem med izvršbo bilo od države izterjano 22. 1. 2013 111 tisoč 749 evrov. Po meni dostopnih trenutnih podatkih je to edina izvršba, okostnjakov je pa mnogo. Zaradi vseh teh okostnjakov meni tudi ni znano, da bi se takrat proti komerkoli kakršnakoli kazenska ali drugačna odgovornost začela ali postopki. Res pa je, ko sem podedoval ministrstvo, sem ugotovil, da imamo toliko zaostankov, toliko nerešenih zadeve, da je bilo eno od prvih dejanj razpustitev oddelkov oziroma celovita sprememba oddelka z novimi ljudmi. Stari, ki dokazljivo niso svoje funkcije opravili tako, kot bi jo morali, so dobili drugačna dela, tudi normirana dela. Prišli so novi, ki pa, kar pa je pomembno, so kar nekaj naredili v času do sedaj. Zato je pomembno, da je ukrepe in aktivnosti ministrstva, ki so bili konkretizirani v odzivnem poročilu na revizijo Računskega sodišča Republike Slovenije, slednje tudi pregledalo in ocenilo aktivnosti ter jih ocenilo kot zadovoljive. To poročilo je novo in je s 4. novembra 2013. Hvala.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora? Izvolite, gospod Grill.
Hvala lepa. Del tega ste sicer odgovorili, predvsem v tistem delu, kjer sem vas spraševal po zneskih. Drugače pa jaz sam razpolagam tukaj z dokazilom oziroma dokumentom oziroma sklepom o tej izvršbi, ki izhaja iz leta 2011, to je bil čas vlade, v kateri ste sodelovali tudi vi. Ta resor je pa vodil gospod Žarnić. In že takrat je tudi on ugotavljal, da so okostnjaki v omarah številni, da so padali ven. Tudi on je zatrjeval, da bo skušal to zadevo urediti. Žal mu ni uspelo, tudi sam je povedal, da je neuspešen, ker je vedno trčil v razno razne lobije in pa tudi uradnike, ki so imeli nešteto izgovorov, da niso naredili svojega dela. Ampak kljub temu da sedaj tudi vi ugotavljate, da so bile nepravilnosti, da ste razpustili oddelek, je zagotovo potem tukaj možno ugotoviti tudi z imenom in priimkom ljudi, ki so delali slabo, ki so odgovorni za to odškodnino, ki jo je država plačala, in pričakujemo tudi sankcije. Verjetno bi bilo nesprejemljivo, bojim pa se, da je temu ravno tako, da ste premestili te ljudi na neke druge uradniške položaje, mogoče še bolj plačane ali mogoče delajo še celo manj odgovorno, pa se proti njim ni uvedel noben postopek. Ne pričakujem, da bi vi osebno morali tukaj izvajati neke sankcije, ampak kot odgovorni za to področje bi pa morali nekako začeti z nekimi postopki ugotavljanja krivde in seveda sankcij. Kdor je kriv, naj odgovarja tudi materialno, da bo poduk drugim, predvsem pa ne nazadnje, da bodo ljudje videli, da so tudi tukaj lahko za take, ki ne delajo dobro, določene sankcije. Zato bi vas prosil za odgovor: Ali ste kaj naredili ali nameravate konkretno kaj narediti za te odgovornosti?
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister, dopolnitev odgovora.
Kakor sem že odgovoril. Izpeljali smo tokrat zelo dosti aktivnosti. Prvič, kar je meni znano, odkar obstaja samostojna država Slovenija, je tudi Računsko sodišče, ki je prej vsako leto ponovno povedalo oziroma pogosto povedalo, da se nič ne dogaja in se stanje samo slabša, so tokrat rekli, da je stanje drugačno. Ne zato, ker mi trdimo, ampak ker je Računsko sodišče povedalo, da so se nekatere stvari spremenile, verjamem, da oba temu poročilu Računskega sodišča verjameva. Res je, da je ta konkretni dogodek iz časov neke druge vlade, ampak to nič ne pomeni. Res je, da tudi vsi odgovori, zakaj se je to dogodilo, so standardni, kadar uradništvo česa ne naredi, da je do časovnega zaostanka prišlo zaradi zahtevnega, obsežnega dela pri podeljevanju koncesij, omejenih kadrovskih možnosti in podobno. Do sedaj pri tem konkretnem primeru, kolikor je meni znano, ni bila sprožena zahteva za ugotavljanje odgovornosti, čeprav se tovrstne metode tudi na ministrstvu poslužujemo tudi v nekaterih drugih primerih. Ni bilo meni niti predlagano, ampak jaz razumem, da ste vi dali predlog kot poslanec Državnega zbora, da se proti tem konkretnim uradnikom oziroma ker je država bila oškodovana za 111 tisoč, da ministrstvo pregleda možnost, da se proti konkretnim ljudem sproži postopek. To pobudo seveda sprejemam.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavil gospod Ljubo Žnidar ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Spoštovani zbrani, spoštovani gospod minister! Gospod minister, jaz verjamem, da razumete mojo malenkost večjo skrb za lokalno samoupravo, saj so me občani kar štirikrat izvolili za vodenje občine, tako da sem tukaj kar precej domač. Zaradi tega pa izražam zaskrbljenost predvsem za prihodnost lokalne samouprave, glede na aktualne ukrepe, ki se zadnje pol leta peljejo pod vodstvom aktualne vlade. Predvsem želim danes spregovoriti o vrsti finančnih ukrepov, ki direktno in povsem neposredno prizadevajo občine in na ta način zelo posegajo v lokalno delovanje, lokalno avtonomijo, na sploh bi rekel, da jim reže lokalno samoupravo. Teh finančnih ukrepov je kar nekaj, tako sprememba Zakona o financiranju občin, kjer v prihodnosti zmanjšuje finančno višino manjšim občinam, nekoliko krepi večjim občinam, ampak če pa pogledamo v povprečju, je pa ta razlika bistvena. To se pravi, okrepi samo nekaj mestnih občin, zmanjšuje pa finančna sredstva tem manjšim občinam. Zmanjšujejo se investicijska sredstva. Če letno pogledam, je tega za 70 milijonov evrov. Občine so tisti motor drobnega gospodarstva na razpršenem delu cele Slovenije in z zmanjšanjem tudi za investicijska sredstva bodo tudi tu občine ob del te lokalne pristojnosti. Potem je tu davek na nepremičnine, ki zelo obremenjuje lokalno skupnost. Lokalne skupnosti so lastnik precej premoženja in bodo tudi obremenitve velike. Skrbi je torej kar veliko in vam podajam vprašanje: Ali se vam ne zdi, da s predlogom proračuna za prihajajoče obdobje in napovedanimi spremembami o financiranju občin, s katerima močno posegate v možnost avtonomije občin, ki izhaja tudi iz Ustave Republike Slovenije, ogrožate izvajanje obveznih nalog nekaterih občin in tudi skladen regionalni razvoj Republike Slovenije?
Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa za vprašanje in za priložnost, da malo pojasnim, kakšni so načrti na področju lokalne samouprave. Najprej kar se tiče Zakona o financiranju občin. Bilo je nekaj verzij, nekaj osnutkov možnih sprememb zakona, vendar v tem trenutku sprememb zakona, ki bi kakorkoli spreminjal formulo financiranja občin, ne bomo predlagali, ampak si bomo za to vzeli nekaj več časa, prediskutirali z združenji občin, da bomo prišli do sistema, ki bo sprejemljiv za vse ali pa za čim večje število občin. Moram pa povedati, da s sedanjim sistemom financiranja občin je marsikaj narobe. Namreč analiza iz zaključnih računov proračunov občin je pokazala, da so v resnici nekatere občine financirane preveč, glede na naloge, ki jih opravljajo, in nekatere premalo. Ena od ključnih točk, kjer se ta nepravičnost kaže, je delitev denarja glede na število predšolskih in šoloobveznih otrok. Obremenitve, ki jih prinašajo vrtci in osnovne šole za občine, so izjemno velike. In tiste občine, ki imajo veliko predšolskih in šoloobveznih otrok, so hendikepirane, ne dobivajo dovolj denarja. To ni čisto v korelaciji s številom prebivalcev, je pa v precejšnji korelaciji. Se pravi, običajno tiste občine z manjšim številom prebivalcev dobivajo nekoliko več kot tiste z večjim številom prebivalcev. Poskušali bomo najti formulo, za katero se bodo tudi združenja strinjala, da je pravična. Drugih sprememb pa za enkrat ne načrtujemo. Kar se tiče davka na nepremičnine, je skozi več krogov usklajevanj tudi s predstavniki občin na koncu prišlo do rešitve, da bodo občine še tri leta dobivale toliko, kolikor so dobivale z nadomestilom za uporabo stavbnih zemljišč. Se pravi, imamo tri leta časa, da analiziramo učinke tega davka, tudi glede tistega, kar bodo občine same morale plačevati tega davka, in da potem na podlagi analize spremenimo sistem financiranja občin. Torej morali ga bomo spremeniti, ne pa na vrat na nos, in nobene skrbi si ni treba delati okrog tega, da bi zdaj presenetili s kakšno spremembo formule financiranja občin. Kar se tiče sistema regionalnih spodbud in regionalnih programov, ta ostaja nespremenjen. Res pa je, da se je znižalo državno sofinanciranje investicij, precej manj, kot ste vi rekli, se je pa znižalo, tako kot se je znižalo tudi financiranje investicij na državni ravni. Časi so pač taki, proračun je bilo treba uravnotežiti oziroma priti na 3-odstotni primanjkljaj. To smo morali narediti, zato smo tudi zdaj dobili končno po dolgem času en plus od Evropske komisije in se končno spet znašli med tistimi državami, ki dobro delajo. Tega že dolgo časa nismo slišali, zdaj pa, in to je pač žrtev, ki jo je bilo treba sprejeti. Torej nekoliko znižati sredstva za financiranje investicij na državni in na lokalni ravni. Nikomur to ni všeč, gotovo, ampak edina rešitev za to, da lahko spet povečamo ta sredstva, je gospodarska rast. Torej delati je treba vse v to smer, da bomo imeli spet gospodarsko rast, da bo gospodarstvo bolj konkurenčno, da bo več denarja prišlo v proračun, potem bomo lahko tudi več investicij iz javnega denarja financirali.
Izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Spoštovani minister! Jaz bi postavil še naslednje razmišljanje. Na srečanju vseslovenske samouprave, ki je bilo v Celju dobrih štirinajst dni nazaj, kjer so bili vsi udeleženci slovenskega lokalnega okolja, tako Združenje občin Slovenije, Skupnost občin Slovenije in z veliko večino vseh županov, kjer so razpravljali o aktualni problematiki lokalne samouprave, ni bilo prisotnega niti enega predstavnika Vlade. Bi rekel, da to izjemno težko razumem. Nikakor pa ne morem razumeti, da ni bilo niti enega predstavnika vašega ministrstva. Tam so bile, bi rekel, zelo ostre kritike, kjer so župani izrazili, da dejansko ne vidijo resorja in ne vidijo ministra, s katerim bi se pogovarjali, s katerim bi se lahko usklajevali in kateri minister bi se zavzemal za njihove težave in s katerim bi skupaj reševali problematiko lokalne samouprave, občin itn. Poraja se vprašanje, ali je težnja, da se pristojnost lokalne samouprave in občin oslabi do te mere, da občine postanejo samo birokratski urad brez denarja in pristojnosti. Vsi ti ukrepi vodijo v to smer, da občin ne bo treba ukinjati, ampak bodo občine same pisale vloge, da jih čim prej ukinete.
Izvolite, gospod minister.
S temi stališči o ogrožanju lokalne samouprave in občin se močno pretirava, ker doslej ni bilo narejeno še popolnoma nič, razen že omenjenega zmanjšanja investicijskih sredstev, ki pa velja tudi za državo, popolnoma nič, kar bi bilo kakor koli negativno ali neugodno za občine. Finančna izravnava, kot je določena v proračunu za naslednje leto, je natanko taka, kot je bilo dogovorjeno z združenji občin. Se pravi, se ni zmanjšalo niti za en evro. Glede dialoga se strinjam, da v zadnjem času ob vseh zadevah, ki smo jih imeli na mizi, pripravi proračuna, zaupnici, desetinah zakonov, ki jih imamo, da je bilo mogoče malo premalo časa za ta dialog, vendar to popravljamo. Povabil sem že predstavnike vseh treh reprezentativnih združenj občin, da se sedaj v kratkem dobimo in bomo vse te stvari prediskutirali. Povedal jim bom isto, kot sem povedal vam; torej, da ni nobenega razloga za zaskrbljenost. Zakon o financiranju občin se ne bo spreminjal mimo volje združenj. Zakon o nepremičninskem davku je koncipiran tako, da tri leta še drži isti nivo financiranja za občine. Seveda pa je tisto, kar je zelo razburilo, je bilo razmišljanje o možnosti združevanja občin. Mislim, da ves ta cirkus in ves ta prah, ki se je dvigal, v veliki meri izvira iz tega, da sem nekoliko bolj naglas govoril o tem, da bi bilo treba občine združevati. Ker se tega tiče, mnenja nisem spremenil in ga tudi ne bom. Mislim, da bo treba občine združevati. Da imamo za eno majhno Slovenijo veliko preveč občin, da bi lahko shajali z bistveno manjšim številom občin in da bi na ta način lahko več denarja vložili v razvoj in v investicije. Dostikrat je argument na drugi strani, da se s tem ogroža podeželje. Ravno nasprotno je! Če bi podeželske občine skupaj, če bi se združile, povezale, bi bile skupaj močnejše nasproti Ljubljani, nasproti državi, bi imele tudi veliko več denarja, boljše projekte bi lahko izvajale, in bi bila Slovenija bistveno manj centralizirana in podeželje bi bilo bistveno močnejše. Zato bom še naprej navijal za to združevanje občin. Sem se pa pred kratkim peljal skozi eno manjšo občino v bližini Ljubljane in sem videl predimenzionirano krožišče, z veliko fontano, osvetljeno, lučke kot Las Vegas Rekel sem si, ali je res to tisto, v kar moramo vlagati denar v Sloveniji? Ali ni veliko bolj pomembnih in potrebnih stvari?
Imate postopkovni predlog? Gospod Žnidar, izvolite.
Tudi sam bi želel, da se v skladu z 246. členom Poslovnika o odgovoru opravi razprava v Državnem zboru, kajti menim, da je strategija in smer lokalne samouprave nedorečena. Mislim, da je treba bolj poslušati občine, treba je poslušati združenja, ki vidijo resne probleme. Ustvarja se nek centralizem. Menim, da se ustvarja tako rekoč obvladovanje Slovenije z nekaj mestnimi občinami. Tudi davek o financiranju obremenjuje samo določene občine, tiste, ki so sedaj bile bolj varčne oziroma so bile bolj prijazne; ki so vodile in so imele lokalno avtonomijo, da so si zagotovile priseljevanje, ustvarjale dobre pogoje za svoje občane. Ta avtonomija bo lokalnim skupnostim s to strategijo in temi ukrepi sedaj otežena oziroma absolutno zmanjšana. Zaradi tega predlagam, da se opravi razprava v Državnem zboru. Hvala.
Hvala lepa. O vašem predlogu za razpravo bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo postavila mag. Katarina Hočevar ministru za izobraževanje, znanost in šport dr. Jerneju Pikalu.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim! V petek je Vlada iz Bruslja dobila signal o pozitivnosti ukrepov glede odprave proračunskega primanjkljaja. To seveda daje nekaj optimizma, vendar nas pravo delo še čaka. Uspeh bo zagotovljen samo, če boste vsi ministri pripravljeni na spremembe in reforme po zgledu dr. Viranta. Gospod Pikalo, leta 2009 je predsednik vaše stranke dr. Lukšič v vlogi ministra za šolstvo in šport dejal: "Uspešna gospodarska reforma se vedno začne v šolstvu." Zato me zanima: Kakšna reforma šolstva nas čaka pod vašim ministrovanjem? Na katerih področjih v okviru vašega resorja pripravljate spremembe, seveda vse z namenom in ciljem, da se tudi na področju šolstva sledi določenim prihrankom? S tem želim opozoriti predvsem na to, da spremembe ne bodo šle v smeri, da se bomo najprej lotili ukinjanja podružničnih šol, ampak sprašujem vas: Zakaj potrebujemo nacionalno preverjanje znanja? V skladu s 64. členom Zakona o osnovni šoli poteka projekt nacionalnega preverjanja znanja tako v 6. kot 9. razredu in celo učitelji opozarjajo, da preverjanje v 6. členu kakšnega velikega efekta nima oziroma dodane vrednosti iz tega preverjanja ni. Zato vas sprašujem: ¸ Ali mogoče razmišljate v smeri, da bi to področje ukinili, ta institut ukinili in tudi s tem prihranili del sredstev? Skratka, želim vas vprašati: Ali boste reformo šolstva pričeli z majhnimi koraki, da boste znotraj svojega resorja ukinili določene institute, ki ne prinašajo ne vem kakšne dodatne vrednosti, in znotraj resorja poskrbeli za prihranke, ki so potrebni na vseh segmentih? Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Hvala lepa gospe poslanki za to vprašanje. Kar se tiče politike malih korakov, mislim, da v šolstvu ne delamo samo malih korakov, ampak velike korake pri varčevanju. Kar se tiče teh malih korakov, se z vami ne bi strinjal. Če pa že govorimo o malih korakih, jih pa delamo vedno znova in vsak dan. Tako je o tem, da samo eni to počnejo in drugi ne, zelo napačno razumevanje. Kar se tiče NPZ ali nacionalnih preverjanj znanja. Nacionalna preverjanja znanja so, tako kot ste rekli, že kar nekaj let uvedena in imajo svoje rezultate. Stanejo približno – tule imam podatke – v letu 2011 405 tisoč evrov, v letu 2012 462 tisoč evrov in v letu 2013 nekaj podobnega. Če hočete, to je v celotnem proračunu, ki ga imamo na voljo in ki se, na žalost, vztrajno zmanjšuje – in tu se strinjam s kolegom Lukšičem, ki je rekel, da se uspešna gospodarska reforma začne z dobrim šolstvom. To v proračunu celotnega Ministrstva za šolstvo pomeni sedem stotink odstotka. Tako je to 0,07 % celotnega proračuna. Ampak benefiti, ki pa jih imamo iz tega, so pa po našem mnenju mnogo močnejši, kot je ta strošek. Vsaka država oziroma smo jih natančno našteli 27 od 31 držav ima po podatkih EURYDICE tovrstno ali podobno nacionalno preverjanje znanja. Tu ne gre samo za to, da bi vedeli za vsakega učence posebej, kje je, gre za to, da na ta način dobimo tudi sistemsko informacijo o tem, kako gre posamičnemu razredu, kako gre posamični šoli, najprej znotraj nacionalnega sistema in znotraj razreda. Gre za, če hočete, povratno informacijo, ki je ključna za tisto, kar se imenuje povratne kakovostne zanke. En del zgodbe nacionalnih preverjanj znanja je ravno analitika, brez te analitike mi ne moremo dograjevati sistema. Če bi ga brez teh podatkov dograjevali, to je samo eden od množice podatkov, potem bi ga dograjevali na pamet. Ta sistem je preveč zapleten in preveč občutljiv, da bi to počeli na pamet. Želimo pa s temi nacionalnimi preverjanji znanja več kot to, ne gre samo za to, da dobimo analitične podatke. Republiški izpitni center, ki obdeluje te podatke, daje na voljo vsakemu ravnatelju, vsakemu učitelju, tudi bolj podrobne, če hočete globinske podatke o tem, kako nek razred ali neka šola deluje, kako napreduje. Lahko tudi o napredovanju posameznega učenca. In to je tisto, kar je najbolj pomembno. Najbolj pomembno je tudi to, da imate zdaj neko preverjanje v 6. in potem v 9. razredu. Vidite lahko, kam pljuje barka za vsakega posebej, za razred, za šolo ali tudi za šolske okoliše in še kaj drugega. Poleg tega, poleg te analitike želimo pri učencih spodbuditi kritično presojo lastnih dosežkov, želimo zagotavljati na nek način s tem enake izobraževalne možnosti, skušamo s tem poenotiti kriterije učiteljevega dela, to je tisto, kar je pomembno, zato da imamo to nacionalno preverjanje, zato da tudi učitelji, tako učitelji kot učenci dobijo to povratno informacijo. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala, minister, za ta del odgovora. Saj vam bom čisto pošteno povedala. Na nacionalno preverjanje znanja so me opozorili obrtniki na eni izmed okroglih miz, češ, znate dvigovati prispevke, obremenjujete gospodarstvo, na nekaterih področjih pa, recimo, obstaja nacionalno preverjanje znanja, ker učenci v 6. razredu za to, ker imajo občutek, da se zaradi tega preverjanja nič ne zgodi, ne pristopajo resno k temu preverjanju in na ta vprašanja odgovarjajo s slikicami, če me razumete, namesto z besedami. Tako, da hvala, ker ste to pojasnili. Ampak zdaj, ko sem poslušala vaš odgovor, sem razumela, da je vaš pogled, da je področje šolstva, izobraževanja, da je z njim vse v redu, da je to tisto, kar naše gospodarstvo potrebuje in da kakšnih velikih sprememb oziroma premikov na tem področju ne nameravate uveljaviti. Skratka, mogoče niste imeli časa, ampak to je moje dodatno oziroma dopolnilno vprašanje: Kaj nas na področju šolstva čaka do konca mandata? Hvala.
Po poslovniku ni mogoče dopolnilno vprašanje, vendar ste, mag. Hočevarjeva, verjetno razmišljali o dopolnitvi odgovora, zatorej dajem besedo gospodu ministru.
Hvala lepa. Najprej na prvi del. Tisto, da se nič ne zgodi. Moram reči, da na nek način tudi mene moti, ampak veste, pedagogi in tisti, ki se res strokovno ukvarjajo s to zadevo, pa vedo, zakaj je temu tako, in to je t. i. informativno ocenjevanje. Mi smo imeli več sestankov, tudi dolgo strokovno debato in moram reči, da so me prepričali, zakaj ta tip ocenjevanja, vedno pa rečem, da je to stvar tudi motiviranja učitelja. Če učitelj uspe motivirati svoje učence, potem bodo učenci tudi pri teh nacionalnih preverjanjih znanja sodelovali z vso resnostjo, ne da bi risali slikice, kot ste rekli vi, ampak bodo z vso resnostjo odgovarjali in tudi želeli doseči visok rezultat. To pa je tudi stvar motivacije učiteljev, se strinjam. Kar pa se tiče drugega. Ne, na žalost niste razumeli prav. Kar nekaj je stvari in mislim, da tudi lahko vidite po nekih, recimo temu trenutnih, reakcijah v medijih, da imamo in želimo neke stvari spremeniti. Daleč od tega, da bi bil zadovoljen. Veste, saj ko človek gleda in ko je v tujini in ko v okviru OECD, za katerega že tako ali tako veste, da je klub zelo izbranih držav, vas še povabijo v nek ožji krog, kjer ste v krogu sistema 20 najboljših na svetu, potem bi mogoče mislil zase ali za šolski sistem, da je zares dober in da ne potrebuje dopolnitev. Ne! Jaz vedno rečeno, da je vedno lahko boljše. Definitivno določene vrste sprememb, na eni strani v skladu z nacionalnim programom visokega šolstva, kar se tiče osnovne šole v skladu z belo knjigo tistega, kar še nismo realizirali, obletnica devetletke bo in čas je, da naredimo resno evalvacijo in na podlagi resne evalvacije potem tudi predlagamo spremembe. Kar pa se tiče srednjih šol pa tako ali tako [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]vseskozi to počnemo, bomo pa – in to boste v prihodnjih mesecih tudi dobili na poslanske klopi – tudi v okviru srednjih šol predlagali kar nekaj sprememb. Tako ne gre za to, da ne bi želeli, absolutno želimo dograjevati sistem in ga usposobiti, da bi bil še boljši, kljub temu da je že zdaj med 20 najboljšimi na svetu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo postavil dr. Vinko Gorenak, in sicer je najprej postavil vprašanje obema ministroma, tako ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču kot tudi ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu, zdaj pa nas je obvestil, da bi postavil poslansko vprašanje samo ministru dr. Gregorju Virantu. Izvolite.
Ne, popraviti vas moram, če ste že šli v to razlaganje. To je bila želja dr. Pličaniča. In sem se strinjal. To pa je res.
Hvala lepa.
Prav. Moje poslansko vprašanje se glasi tako: Kakšne ukrepe je, namerava ali bo storila Vlada – morebiti spremembe zakonov – v primeru teh t. i. neodvisnih državnih institucij s ciljem zagotavljanja skladnega delovanja teh institucij? Seveda sem predvsem mislil na Komisijo za preprečevanje korupcije in informacijsko pooblaščenko. Imel sem težave, komu nasloviti to poslansko vprašanje. Zakaj? Iz temeljnega razloga, ker so tu neki neodvisni državni organi, ki odgovarjajo "bogu i plavemu nebu", kot pravijo temu in nikomur drugemu v tej državi. Verjetno bi bila predsednica Vlade primerna, ampak potem smo se nekako poenotili, da je vendar minister za notranje zadeve in javno upravo tisti, ki bi utegnil biti pravi. Ampak, zakaj postavljam to vprašanje? Gre preprosto za vprašanje neodvisnosti državnih organov in komu so odgovorni za svoje delovanje. Komu je odgovoren gospod Klemenčič, komu je odgovorna gospa Pirčeva? Nikomur, bi bil moj odgovor. Zelo sem se potrudil in sem naročil eno raziskovalno nalogo, ki jo imam pred seboj in zajema 23 evropskih držav. Minister, poglejte, kako je s temi institucijami v tujini. Nekatere države imajo posvetovalna telesa za pripravo politik na področju pregona, korupcije. Takšne so Andora, Armenija, Ciper, Gruzija, Nemčija, Slovaška. Večina resnih držav teh institucij nima, ampak naloge opravlja notranje ali pravosodno ministrstvo. Take so Belgija, Estonija, Islandija, Italija, Norveška, Romunija, Švica, Velika Britanija in Avstrija. Danska nima nič. Tista država, ki ima najmanj korupcije na svetu, je Švedska. Nima nič na tem področju, nobenega tovrstnega organa. Ponekod pa obstajajo relativno samostojne institucije, tako kot je KPK v Sloveniji. Take države so Albanija, Hrvaška, Latvija, Makedonija, Srbija in Slovenija; in nihče drug. Če pa zraven dodam samo še pooblastila Komisije za preprečevanje korupcije, pa take države na svetu ni več, ne obstaja več. Poglejte, naša Komisija za preprečevanje korupcije pravi tako: "Obstaja tveganje korupcije." Kaj je to? To ni korupcija. "Obstaja možnost sistemske korupcije." To ni korupcija. "Obstaja korupcijsko tveganje." Potem pravi, "dejanje ima znake koruptivnega ravnanja". Opozarjam na to, prvič, da je položaj Komisije za preprečevanje korupcije kot tudi informacijske pooblaščenke neustrezen in sprašujem: Ali so predvidene kakšne spremembe?
Izvolite, gospod minister dr. Gregor Virant, imate besedo.
Hvala. Imamo v resnici kar nekaj tako imenovanih neodvisnih nadzornih državnih organov. S tem, da je treba vedeti, da tri od njih predvideva že ustava. Torej, Ustavno sodišče, Računsko sodišče in Varuh človekovih pravic so trije primeri takih institucij, prav takih institucij, ki imajo nadzorne funkcije in so neodvisni, niso del nobene veje oblasti, niti zakonodajne, niti izvršilne, niti sodne, pa jih ustava predvideva. Poleg teh imamo še nekaj dodatnih, kot je, recimo, informacijski pooblaščenec, Komisija za preprečevanje korupcije, Državna revizijska komisija je tudi med njimi. Vse te institucije imajo zelo natančno zakonsko regulativo, torej so natančno zakonsko urejene, in se ne bi strinjal z vami, da niso nikomur odgovorne in da je "nad njimi samo modro nebo". Namreč, vse te institucije imajo nad seboj tudi sodni nadzor. Tako je mogoče, recimo, zoper odločbo informacijske pooblaščenke vložiti upravni spor, tudi zoper akte Komisije za preprečevanje korupcije, smo videli v konkretnih primerih, je bilo mogoče vložiti upravni spor in Upravno sodišče tega upravnega spora ni zavrglo, ampak ga je obravnavalo in o njem meritorno odločilo. Nadzor nad temi institucijami je zagotovljen. Osebno mislim, da so take institucije potrebne in pomembne. Mislim, da tudi obe omenjeni, to je KPK in informacijski pooblaščenka ali pooblaščenec, kakor hočete, dobro opravljata svoje delo. Gotovo pa, da obstaja manevrski prostor za izboljšanje zakonodaje. Mislim, da bi bilo dobro, zlasti v zakonu o integriteti in preprečevanju korupcije, tudi nekatere stvari popraviti in dopolniti. In to na dveh straneh: na eni strani, ko gre za umestitev komisije v nek sistem nadzora – torej, tudi ko gre za nadzor nad delovanjem same komisije, bi bilo treba stvari bolj jasno postaviti. Na drugi strani pa mislim, da bi tej komisiji lahko v nekaterih točkah dali ali bi morali dati celo močnejša pooblastila in močnejše pristojnosti. Pa bom povedal nekaj o obojem. Na eni strani ima ta komisija pristojnost za nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev, vseh nas, ki tu sedimo oziroma stojimo, poslancev, ministrov, županov. Tako je prioritetno opravila nadzor nad premoženjskim stanjem predsednikov parlamentarnih strank, se pravi, lahko bi rekli, da je začela na samem vrhu, in pri dveh v dalj časa trajajočem postopku ugotovila hude kršitve. Mislim, da ta nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev je potreben in je pomemben. Kajti vsakdo od nas mora znati, še bolj kot vsak državljan, drug državljan, vsak trenutek pojasniti, od kod mu premoženje, od kod mu hiša, od kod mu avtomobili, od kod mu, ne vem, denar, ki ga je porabil za neka luksuzna potovanja in tako naprej. Moramo znati to pojasniti. Ljudje pričakujejo od nas transparentnost in ta transparentnost mora biti. Mislim, da bi tukaj bilo treba zakon še zaostriti v tej smeri, da bi lahko komisija vpogledala tudi v račune in premoženje družinskih članov, zato ker praksa kaže, da se s prenašanjem na družinske člane in z mešanjem premoženja z družinskimi člani lahko ustvari zelo velika netransparentnost, neke vrste mafijsko poslovanje pravzaprav. Tudi mislim, da bi bilo prav, da bi komisija imela možnost vpogledati v račune v tujini, v Švici, Cipru in tako naprej. Da bi lahko pogledala, ali imajo funkcionarji in njihovi družinski člani račune v tujini – tega ta trenutek ne more. Na drugi strani se pa strinjam z vami, da bi bilo pa treba precizirati sodni nadzor nad delovanjem komisije. Torej, jasno povedati, kar mogoče ta trenutek iz zakona ni jasno, je pa praksa pokazala, da je to mogoče, torej, v zakon jasno napisati, da je možen upravni spor v takih primerih in da Upravno sodišče tako procesno, proceduralno kot tudi vsebinsko preveri zakonitost odločitve komisije. Tako se v določeni meri strinjam z vami, da je tu manevrski prostor za izboljšave.
Izvolite, zahteva za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za ta del. Saj se lahko strinjam s tem, ker poglejte, kakšne luknje imamo. Greš v Lipnico, odpreš račun – pa te nobeden ne kontrolira. Daš na sinov račun – pa nobeden ne kontrolira. S tem se lahko strinjam. Ampak, glejte, problem, ki ga imam tudi s poročilom, ki ste ga omenili; trdim in sem prepričan, da KPK ravna čisto arbitrarno, absolutno arbitrarno. Nihče me ne bo prepričal, da gospod Klemenčič ne vrača usluge tistim, ki so ga tja postavili, vemo pa, da je to v prvi vrsti predsednik republike. Glejte, leto dni je rabil, da je preveril tri številke za NPU. Leto dni za tri številke! Pa je bil nadzornik tiste zgodbe. Preverjanje premoženja predsednikov strank. Se strinjam, ampak pazite, glejte, gospod Kos zdaj pravi, da je to osnutek poročila, ki ga je spisal, je to poročilo v franže sesul. V franže ga je sesul! Gospod Kos je pa nekako nadrejen gospodu Klemenčiču z vidika mednarodnih institucij. Namreč, on je podpredsednik GRECO – ali pa je bil, mislim, da je še. Potem, recimo, glejte, arbitrarnost - kje so ponderji pri predsednikih strank? Ali je ponder 10 tisoč ali je ponder 8 evrov ali kaj je ponder? Pri nekaterih predsednikih strank je preverjal premoženje nad 10 tisoč, pri nekaterih je pa preverjal konkretno, saj nimamo česa skrivati, pri Janši je pa preverjal 8 evrov težak račun za telefon iz leta 2005. Ali je pri vseh predsednikih to preverjal? Pa ne trdim, da je kaj narobe pri vas ali pri komer koli od drugih predsednikov, ampak tega sploh ni preverjal. Potem, recimo, "je zadovoljivo pojasnil". Ja, saj ni učitelj! Kaj je "zadovoljivo je pojasnil"? Kakšna kategorija je to? Potem, poglejte njegovo politično - saj se bom izognil, minister, teh osebnih stvari, ki sva jih imela s podpisi, pa tistih letalskih, ne bom o tem govoril, ker bi bilo grdo. Ampak, poglejte! Tri tedne je rabil, da je proučeval izginule podpise. En dan pred interpelacijo je pa objavil zgodbo. Glejte, nihče me ne bo prepričal, da to ni na nek način arbitrarno ravnanje. In zato kritiziram delovanje te komisije.
Izvolite, dopolnitev odgovora, dr. Virant.
Ja, nemo iudex in causa sua, pravijo, nihče ni dober razsodnik v svojih zadevah. Jaz si ne bi drznil, recimo, komentirati nekega mnenja KPK, če bi se nanašalo name ali pa koga iz mojih političnih krogov. Mislim, da je treba odločitve institucij spoštovati in da ni zdaj na nas, tu v parlamentu, da diskutiramo o tem, ali je komisija pristranska ali je arbitrarna in tako naprej. Recimo, jaz Komisiji za preprečevanje korupcije zaupam in gospodu Klemenčiču zaupam in verjamem v njegovo integriteto in s tem nimam nobenih problemov. Vendar niti ni pomembno, ali vi zaupate osebno ali jaz zaupam. Pomemben je institucionaliziran nadzor nad njegovimi odločitvami oziroma nad odločitvami komisije. Recimo, v tem konkretnem primeru dveh predsednikov parlamentarnih stranki, pri katerih so bile ugotovljene nepravilnosti. V obeh primerih sta bili vloženi tožbi v upravnem sporu in v obeh primerih je sodišče obravnavalo tožbo, torej je ni zavrglo kot nepristojno, ampak jo je obravnavalo, in jo je zavrnilo, kar pomeni, da tožnikoma ni dalo prav. Če se ne motim, sta obe sodbi Upravnega sodišča v presoji pred Vrhovnim sodiščem. Se pravi, bomo imeli na koncu nek judikat najvišje sodne instance, ki bo povedal, ali je Komisija za preprečevanje korupcije ravna prav v teh dveh primerih ali ni ravnala prav. In tako po mojem se moramo politiki obnašati. Institucije, ki so samostojne, naj opravljajo svoj posel, imajo nad seboj svoje nadzornike, tudi ti nadzorniki naj opravijo svoj posel, sodna veja oblasti naj opravi svoj posel, mi moramo pa te odločitve spoštovati in skladno z njimi ravnati. To je moje prepričanje. Še enkrat bom pa rekel, tudi sam mislim, da je Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije potreben dopolnitev. Torej, po eni strani, da se jasneje definira nadzor nad odločitvami komisije, po drugi strani, da se ji da nekatere okrepljene pristojnosti v zvezi z družinskimi člani in nadzorom nad premoženjem v tujini. Bil bi pa tudi za to, da se pa nekatera nepotrebna birokratska bremena v tem zakonu tudi omejijo, kajti korupcijo je treba loviti tam, kjer so v resnici tveganja, ne pa pri nekih drobnarijah, recimo, da morajo zdaj vsak od tisoč občinskih svetnikov v Sloveniji natančno poročati o svojem premoženjskem stanju. To je verjetno nekoliko pretirano. Tako da, bi bile tukaj spremembe sigurno koristne in potrebne. Nadzor nad premoženjskim stanjem funkcionarjev pa je treba ojačati. V tej državi se gremo boj proti sivi ekonomiji, davkarija izvaja nadzor nad premoženjskim stanjem [[...]] [[znak za konec razprave]] obdavčuje nepojasnjeno premoženje in tukaj pač moramo zagotoviti, da državljani ne bodo imeli občutek, da riba smrdi pri glavi. Se pravi, na vrhu je treba najprej narediti red.
Postopkovni predlog, izvolite.
Predlagam razpravo, ampak ne toliko o odgovoru ministra kot takega, to je formalna podlaga, sicer pa so vsebinski razlogi za to. Strinjam se z vami, ko pravite, da ne morem polemizirati. Strinjam se z vami, veste, ko pravite, da je sodna veja oblasti na tem, ampak poglejte, moram s primeri, ker drugače ne bo šlo. Zaposlitev Tankovega sina, Janševe hčere je bilo koruptivno ravnanje. V redu, lahko bi to presojalo sodišče, pa ni. Ampak poglejte, zaposlitev sina Masleše na sodišču. Zaposlitve sina Masleše v javnem zavodu v Ljubljani ne more presojati sodišče, zaradi tega ker je Klemenčič tako naredil. "Tega ne vidim," je rekel. Zaposlitev, recimo, hčere bivšega predsednika države itn. itn. Tega oni niso obravnavali in ker niso obravnavali, sodišče tega ne bo moglo presojati. Potem recimo, mi je žal, gospod Stepišnik je tukaj, ampak poglejte: župan je bil obsojen za korupcijo, ker je kupil en pušeljc nageljčkov, po domače povedano, za nek rojstni dan pri prvem cvetličarju, ki je bil slučajno občinski svetnik. In je to korupcija prve sorte! Moral bi ga pa v Celju kupiti, da bi ne bila korupcija. Si predstavljate? To je korupcija. Sedaj, ko pa ministrstvo gospoda Stepišnika dodeli njegovemu podjetju 348 tisoč evrov, pa v dveh dneh gospod Klemenčič sporoči in reče, da ni korupcije, saj se je minister izločil. Ja župan se je tudi izločil, saj ni župan hitel po nageljčke, ampak njegova tajnica, veste. In zdaj vidim,da se bo gospod Stepišnik spet prijavil za novih 300 – ali kako bo? Zato trdim – pa ni problem samo gospod Klemenčič! Poglejte, kaj se je dogajalo dan po državnozborskih volitvah z gospo Musarjevo. Vpila je o tistih trenirkarjih in o kazenski ovadbi in jo je tudi podala in policija je v 24 urah reagirala in je bila tam; po letu dni je pa nič na sodišču. Trdim torej, da je treba tudi KPK ali pa predvsem KPK spraviti pod temeljit nadzor, in menim, da se je treba o teh zadevah pogovoriti tudi na nivoju Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 19. novembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavil gospod Tomaž Lisec, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu. Izvolite.
Podpredsednica, hvala za besedo. Dva ministra, predvsem gospod Virant. Kot napovedano, moja vprašanja bodo šla v smeri glede izvajanja kazenske in disciplinske odgovornosti uradnikov, ki so zaposleni bodisi v državni upravi ali upravi lokalne skupnosti. Spoštovani minister, državljani in državljanke imajo pogosto občutek, da so zaradi nedelovanja uradniškega sistema – na splošno v državi, na različnih ravneh in na različnih organih – drugorazredni državljani. Mnogokrat gre za podoben občutek, kot recimo na področju pravosodje, ampak to ni tema. Ljudje imajo občutek, ko zadeve stojijo, ne dobijo odgovorov, so odgovori slabi, zavajajoči, prepozni. Skratka, državljani imajo občutek, da se dela politika mimo zakonsko predpisane politike. Ker sem sam zaposlen v Državnem zboru že skoraj desetletje, imam tudi jaz občutek, da državna oziroma javna pa tudi lokalna uprava včasih spi, včasih miži, včasih dela za lastne interese, ko uradniki pišejo oziroma sodelujejo pri pripravi zakonov, ki so jim skoraj na kožo pisani, oziroma se ne moremo znebiti občutka, da uradniki delujejo v interesu nekoga, če že ne sebe, kajti poznani so tudi primeri, ko je nekdo dopoldan uradnik, popoldan pa s. p. Minister, da ne bo pomote, verjamem, tako kot upam, da tudi vi, da velika večina uradnikov dela dobo, so pridni, pošteni in dosledni, ampak občutek imam, da so prav ti najbolj pridni najbolj nezaščiteni, saj je na žalost sistem v naši državi koncipiran tako, da so slabi uradniki bolj zaščiteni kot dobri, predvsem tukaj govorim v tem političnem smislu. Minister, vi ste že od leta 2000 tako ali drugače povezani z uradništvom glede na vaše funkcije, pa naj bodo predvsem znane reforme plačnega sistema javnih uslužbencev in celo v zadnjih dnevnih, ko imajo ljudje občutek, da ste tudi advokat uradnikov. Zato dovolite nekaj vprašanj. Koliko kazenskih in koliko disciplinskih postopkov zoper uradnike državne uprave oziroma uprave lokalne skupnosti je bilo uvedenih v zadnjih petih letih? Če so ti postopki še v teku, bi prosil posebej podatke. Potem me zanima: Koliko uradnikov državne uprave oziroma uprave lokalne skupnosti je bilo v teh postopkih pravnomočno spoznanih za krive in kakšni ukrepi so jim bili izrečeni? Pa morda še: Pri katerih zakonih s področja delovanja uradništva ste bili v vaši političnih funkcijah v zadnjem desetletju soudeleženi? Verjamem, da ste bili: V kakšno smer so šle te vaše rešitve? Toliko za uvod. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Gregor Virant, izvolite.
To je pa tako vprašanje, da bi potreboval ene dve, do tri ure za odgovor, ampak se bom moral držati teh petih minut. Najprej bi vas popravil, da nisem advokat državnih uradnikov, ampak minister, pristojen tudi za javno upravo in javni sektor, in da imam v prvi vrsti pred očmi uporabnike javnih storitev, to je državljane in podjetja, ki koristijo storitve javne uprave in širšega javnega sektorja. Da pa seveda na drugi strani imam pred očmi vedno tudi sodelavce; to se pravi, zaposlene v javni upravi in širšem javnem sektorju. Če mislite z advokatom javnih uslužbencev to, da sem se z njimi dogovoril o načinu poplačila dolga, ki ga ima država do njih, moram zelo jasno povedati, da gre za dolg, ki ga je ugotovilo sodišče, in to najvišje sodišče v teh državi. Izkoristili smo vsa možna pravna sredstva, prišli do Vrhovnega sedišča. Država je tam izgubila zaradi neke napake, ki jo je ena ministrica enega predsednika vlade naredila leta 2010, in po naključju je ravno na mojo mizo padel ta okostnjak in ga moram pospraviti. Ni druge. In to na pravno korekten način. Ampak, to je že druga stvar. Ja, lahko rečem, da sem od leta 2000 sodeloval praktično pri vseh ključnih spremembah v javni upravi, še najmanj pri tisti, ki mi jo najbolj pripisujejo, to je pri reformi plačnega sistema. Avtor te je namreč tedanji minister za notranje zadeve dr. Bohinc, v tesnem sodelovanju s tedanjim, pokojnim sedaj že, predsednikom vlade dr. Drnovškom. Toda to je prej Drnovšek-Bohinčeva reforma kot Virantova, ampak pri mnogih drugih stvareh pa sem sodeloval. Sodeloval sem pri neštetih poenostavitvah upravnih postopkov. Bil sem idejni oče in vodja projekta Vse na enem mestu, ki je eden najboljših sistemov za registracijo podjetij v evropskem pa tudi v svetovnem merilu, tudi dobil nagrado Združenih narodov; bil sem pri številnih drugih poenostavitvah postopkov. Leta 2005 smo skupaj začeli zmanjševati število zaposlenih v državni upravi, sistematično. Rezultat je danes, da je v državni upravi, v njenem civilne delu, število zaposlenih za 18 % nižje, kot je bilo leta 2005. Najprej Janševa vlada, potem je to nadaljevala Pahorjeva, danes to nadaljuje vlada Alenke Bratušek. Torej, intenzivno zmanjševanje števila zaposlenih v državni upravi. Državna uprava je edini del javnega sektorja, ki se je striktno držal tega, da je zmanjševal število zaposlenih ob nespremenjenem obsegu nalog. V marsičem bi se z vašimi ugotovitvami strinjal. Res je, da je preveč še danes zaposlenih v javni upravi, ki razmišljajo birokratsko; da je verjetno birokratski način razmišljanja eden največjih, če ne celo največji problem slovenske državne uprave; da se premalokrat ljudje, ki sedijo tam za okenci, zavedajo, da so tam zato, da rešujejo probleme državljanov in podjetij. To miselnost bo treba obrniti, treba bo čim več klikov v glavi narediti, da se bodo zaposleni v upravi zavedali, da morajo pomagati reševati probleme gospodarstva, ker bo potem gospodarstvu bolje šlo, pobrali bomo lahko več davkov, ker bo promet višji, in tudi s plačami v javnem sektorju ne bo takih problemov, kot jih imamo zdaj, ko jih je treba zniževati že nekaj let zaporedoma. Tako da imate prav: birokratska miselnost je preveč prisotna, še vedno preveč prisotna v upravi! Konkretni podatki na vaša vprašanja, kolikor jih je bilo mogoče v tem kratkem času zbrati. Podatke o disciplinskih postopkih po organih zbiramo, jih bomo imeli v ponedeljek do 9. ure in vam jih bomo tudi pisno posredovali. Že danes pa smo lahko dobili podatke Komisije za pritožbe, ki deluje pri Vladi, na katero se lahko tisti, ki so disciplinsko sankcionirani, pritožijo. Recimo, teh postopkov je bilo od leta 2008 nekaj manj kot 100. Moram pa posebej poudariti, da prenehanje delovnega razmerja se ne izreče v disciplinskem postopku, ampak se izreče odpoved po Zakonu o delovnih razmerjih, tako kot v zasebnem sektorju. Torej, ista pravila veljajo v državni upravi kot v zasebnem sektorju – ZDR. Tega je pa bilo v letošnjem letu od 20. marca do 1. 10. 2013, torej v času mandata te vlade, 32 odpovedi s strani delodajalca iz razloga krivde ali nesposobnosti. V minulih letih pa v letu 2005 50 [[...]] [[znak za konec razprave]] – pa bom potem, ko me bo prekinilo, še nadaljeval, ker boste verjetno postavili podvprašanje –, v letu 2006 41 odpuščenih, v letu 2007 50 odpuščenih [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Imate željo za dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, minister, predvsem tudi za to, ker ste sami rekli, da boste tudi pisno odgovorili. Verjetno se tudi vi strinjate, zato ločujem, kaj je državna uprava, kaj je javna uprava in kaj je javni sektor. Tudi me včasih zelo moti, ko ljudje, ko sprašujejo, rečejo uradniki ali pa javni sektor in potem namečejo tja od krompirja do fižola. Da boste imeli več časa, pa morda še eno ali dve podvprašanji. Zdaj smo pri podatkih za nazaj. Zanima me, glede na to, da ste aktualni minister: Kakšni so načrti, da pri zadevah, ko zaradi delovanja oziroma nedelovanja uradnikov zadeve marsikdaj padejo? Da ljudje ne bodo imeli občutka, da so drugorazredni oziroma da uradniki vodijo tako njih kot tudi politiko. Tu govorim predvsem o tem, kar se mnogokrat dogaja v Državnem zboru, ko sprejmemo nek dokaj dober zakon, potem pa se pripravljajo podzakonski akti, kjer pa se zadeve zameglijo in lahko uradniki zopet plavajo v kalnem. Poleg tega pa je tudi tu področje javnih razpisov, kjer si uradniki včasih skozi te komisije vzamejo prevelike pristojnosti. Skratka, upam, minister, da bodo vaši ukrepi šli v tej smeri, da ne državljanov, pa tudi nas, politikov, uradniki ne bodo peljali žejne čez vodo. Me pa zanima, govorili ste o teh uradnikih na cesti, tu ne govorim samo o vašem področju. V zadnjih 10 letih [[...]]Opozoril bi vsaj na dve področji, ki sta zelo pomembni. Eno je, recimo, okoljska problematika, predvsem področje dimnikarstva, kjer so dokazane nepravilnosti na ministrstvih. Pa tudi na področju prostorske zakonodaje, na področju socialne zakonodaje, ki je pa tista zakonodaja, kjer so ljudje še najbolj občutljivi. Skratka, minister, upam, da boste kot resorni minister aktivni pri zaščiti državljanov, pa tudi nas, politikov, v nasprotju z uradniki, ki izrabljajo svoje službene obveznosti za svoje lastne interese. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Dr. Gregor Virant, dopolnitev odgovora. Izvolite.
Seveda, aktiven bom v zaščiti državljanov in podjetij, politikov samo toliko, kolikor smo pač tudi državljani, brez kakšnih dodatnih pravic ali privilegijev. Zaposleni v javni upravi v Sloveniji poznajo moje stališče. Vedo, da sem se vedno in se bom vedno zavzemal za to, da je javna uprava prijazen in učinkovit servis za državljane in za podjetja, da stvari poenostavlja, kolikor je le mogoče; torej, da stvari naredi enostavne in prijazne za uporabnike, da ne komplicira in ne birokratizira po nepotrebnem, da rešuje zadeve v rokih, skratka da je uprava taka, kot mora biti. Seveda teh stvari ni mogoče vseh spremeniti čez noč, počasi se spreminjajo na bolje. Naj spomnim, 10 let ali pa 15 let nazaj je postopek izdaje gradbenega dovoljenja na upravni enoti trajal v povprečju po sedem, devet mesecev, danes je povprečen čas od vložitve popolne vloge za gradbeno dovoljenje na upravni enoti do njene izdaje 30 dni. Sem pa tja tudi seveda kaj dlje, pa tudi se še kdaj zaplete, da se razumemo, da ne bom stvari idealiziral, ampak bistveno bistveno drugače je pa že. So pa še nekatera ozka grla. Recimo, odločanje na drugi stopnji v davčnih zadevah traja predolgo. Izven rokov. Odločanje na drugi stopnji v socialnih zadevah na Ministrstvu za delo traja predolgo, ampak smo se že lotili zadeve, že sprejeli ukrepe na Vladi in se počasi čisti. Torej, zaznamo, kje je ozko grlo in bomo šli tja čistiti. Področje Arsa, torej področje okolja. Tukaj smo skupaj ali pa predvsem kolega minister Židan se je resno lotil: Arso ima novo vodstvo in to novo vodstvo razmišlja predvsem v to smer, kako stvari čim bolj poenostaviti. Zmanjšali bodo število postopkov, debirokratizirali nekatere stvari. Naj dam samo en primer, danes morate vi za gradnjo na poplavnem območju dobiti vodno soglasje. To je vse O. K., razumljivo, logično. Ampak danes morate vi dobiti vodno soglasje tudi, če potem na tisti svoji hiši na poplavnem območju, recimo, potegnete frčado. To je pa absurd, to je pa neumnost in takih neumnosti je zelo veliko na okoljskem področju in se bo šlo sedaj v poenostavitve. Rekel bi pa še to, na našem ministrstvu imamo upravni inšpektorat in vsak državljan ali podjetnik oziroma vsaka stranka v postopku, ki meni, da je uprava neprijazna do njega, da mu ne pomaga reševati problemov, da zamuja, da dela izven rokov itn., se lahko obrne na ta inšpektorat, ki bo ustrezno ukrepal.
Hvala lepa. Ali želite postopkovni predlog?
Ja, saj v bistvu me je že sam minister napotil, da predlagam, da se opravi razprava, kajti minister je sam rekel, da bi lahko o tej temi razpravljal več ur. Zato mislim, da bi bilo smotrno, da o tem opravimo razpravo na seji Državnega zbora. Tudi tam bi se verjetno vsi strinjali, da zadev ni možno spremeniti čez noč. Mislim pa, da je prav, da se po 20 letnih naša samostojna država, tudi politiki – pa ne s tem, da zavarujemo svoje delo, ampak s tem, da zavarujemo naše državljane in da nam uradniki ne vodijo politike, kot imamo mi kot politiki in mi kot državljani občutek in da se spoprimemo z vprašanjem, kakšno uradništvo sploh želimo – predvsem ta državni uradniški sistem. Ali želimo nek ameriški, japonski sistem? Moram reči, skozi izobraževanje sem se s tema dvema najbolj srečal in moram reči, da sta mi zelo blizu, sta zelo efektna, zelo malo birokratska, ali pa želimo nek star, pa naj mi bo oproščeno, nek balkanski sistem uradništva. Skratka, predlagam, da opravimo razpravo na naslednji seji Državnega zbora, kakšno uradništvo oziroma kakšno državno uradništvo v Sloveniji želimo oziroma kakšnega si naši državljani tudi zaslužijo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. O vašem postopkovnem predlogu pa bomo odločali jutri, 19. novembra, v okviru glasovanj. Naslednje poslansko vprašanje pa bo zastavila mag. Jana Jenko, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Moje vprašanje pa se nanaša na socialne zadeve, in sicer je pred kratkim v medijih odmeval primer agresivnega otroka oziroma otroka z agresivnim vedenjem, ki je opozoril na dejstvo, da to področje nikakor ni urejeno. Število otrok z agresivnim vedenjem v Sloveniji zelo narašča, saj je bilo v letu 2010 obravnavanih 85 takih primerov – to se pravi otrok in mladostnikov od 10 do 19 leta starosti –, v letu 2012 pa že 124. Ti otroci so nameščeni v psihiatričnih bolnišnicah v zaprtih oddelkih, kamor pa niti slučajno na spadajo, med odrasle z razno raznimi drugimi psihičnimi in drugimi motnjami. Gre za zelo kompleksno in zahtevno problematiko, ki jo izvajalci vzgojno-izobraževalnih ter zdravstvenih programov ne obravnavajo v zadostni meri pozitivno, za kar niso niti ustrezno opremljeni, ne z vidika prostora in kadra ne z vidika doktrine dela. Ker za te otroke v sistemu ni zadosti poskrbljeno, se izgubljajo v sivih lisah sistema, ki zajemajo tako področje šolstva, zdravstva, sociale, posledično tudi policije in pravosodja. Zanima me: Ali se na tem področju že kaj dogaja? Kdaj bo ustanovljen krizni center za take mladostnike in otroke? Kdaj nameravate poskrbeti za zadostno usposobljenost kadra v vzgojno-izobraževalnih ustanovah, da ti otroci ne bodo prepuščeni sistemu, kakršen je sedaj in pristajali v psihiatričnih ustanovah, za katere tudi odgovorni v teh ustanovah pravijo, da to ni primerno mesto zanje? Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Dr. Anja Kopač Mrak.
Hvala, gospa Jana Jenko, za to vprašanje. Kot ste že v vprašanju omenila, gre za zelo kompleksno problematiko, ki se nanaša na številne resorje, vsekakor tudi na resor sociale, vendar tudi na Ministrstvo za šolstvo, znanost in šport in tudi na Ministrstvo za zdravje. Če pogledamo, da je Vlada v oktobru 2013 sprejela prenovljen program za otroke in mladino – prvotni program je bil sprejet leta 2006 in je pokrival obdobje od 2006 do 2016, mi smo ga pa sedaj posodobili od 2013 do 2016 – sta v tem programu dva pomembna ukrepa oziroma cilja, ki se nanašata na to področje in spadata v pristojnost Ministrstva za zdravje; in sicer na področju zdravja smo si kot država zadali cilj zagotavljanje možnosti za zdrav celostni razvoj in krepitev duševnega zdravja. Za dosego cilja smo se zavezali, da bomo razvijali programe za zgodnjo prepoznavo in obravnavo otrok in mladostnikov s problemi v duševnem zdravju ter programe za prepoznavanje in obravnavo ranljivih in ogroženih otrok zaradi bolezni in drugih stanj staršev ter kompleksnih neenakosti, kamor sodijo tudi nasilje in zanemarjenje s strani staršev. Moramo se zavedati, da agresivni otrok ne postane kar tako, ampak je vedno to posledica določenih ali zdravstvenih momentov in tudi s strani tega, kaj se dogaja v družini. Drugi cilj je tudi pomoč otrokom z odklonilnim vedenjem, kjer smo si zadali cilj, da bomo zmanjšali vpliv različnih dejavnikov tveganja na to odklonilno vedenje otrok, v okviru katerega je ena od strategij tudi zgodnje in pravočasno zaznavanje resnejših oblik stisk, ki pogosto vplivajo na to odklonilno vedenje, na način, da bodo učitelji in učiteljice ter vzgojitelji in vzgojiteljice vključeni v usposabljanje, s pomočjo katerega bomo lahko pravočasno prepoznavali težave, ki jih ima otrok. PUM je program, kjer so navedeni cilji, in za njegovo realizacijo je nujno sprejetje akcijskega načrta. Ta je predviden do aprila v naslednjem letu. Mi pa na našem ministrstvu ves čas z Ministrstvom za izobraževanje, znanost in šport iščemo možnost za krizna namestitve, ker se zavedamo, da te sive lise, ki jih imamo v sistemi, niso primerne. Predvsem pa drugače, kot ste morda vi izpostavili vprašanje, se kaže pomanjkanje možnosti namestitve v psihiatričnih ustanovah. Tudi pomanjkanje kadrov, pedopsihiatrov, ki bi lahko pomagali tem otrokom, je na območju celotne Slovenije veliko. Vsekakor pa v okviru naše mreže kriznih centrov, ki jo ministrstvo pokriva, trenutno delamo na specializaciji kriznega centra v Celju, da bo namenjen agresivnim mladostnikom in mladoletnim osebam z ukrepom prepovedi približevanja. Torej, gre res morda za najbolj žalostno specifiko na tem področju, da govorimo o mladih, ki imajo prepoved približevanja svojim staršem in drugim. Torej, gre res za ranljivo populacijo, ki ji je treba celovito nameniti pozornost. Sem pa pridobila tudi odgovor s strani Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, in sicer so oni v vzgojnih zavodih celovito spremljali to problematiko dela z otroki s čustvenimi in vedenjskimi težavami, predvsem se to pojavlja v povezavi z duševnimi boleznimi in motnjami. Po raziskavi, ki so jo opravili v letu 2011, je bilo kar 40 % vseh otrok v vzgojnih zavodih, mladinskih domovih in v stanovanjskih skupnostih vsaj enkrat ambulantno pregledano pri psihiatru, večinoma od njih tudi kdaj hospitalizirano, kar kaže na povezanost populacije in dejansko ne govorimo več o duševnem zdravju, ampak o problemu na tem področju. V Sloveniji za to populacijo nimamo organizirane ustrezne celostne in multidisciplinarne oblike pomoči, zato je Vzgojni zavod Planina s podporo Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport organiziral posebno skupino otrok in začel razvijati koncept, kjer se poleg pedagoške in socialne obravnave otrok in mladostnikov s čustvenimi in vedenjskimi motnjami ter znižanimi sposobnostmi – tem otrokom se zagotavlja obravnava poleg tiste, ki je za vse otroke, še posebna obravnava. Torej je ministrstvo zagotovilo potrebna sredstva v ta namen. Se dogajajo stvari, se trudimo, gre pa dejansko za medresorsko povezano problematiko. Verjamem, da bomo uspešnejši na tem področju, vsekakor pa je treba celovito pristopiti k temu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Ste zadovoljni z odgovorom? Nadaljujemo z naslednjim vprašanjem, ki ga bo zastavil mag. Marko Pogačnik ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu ter ministru za finance dr. Urošu Čuferju. Izvolite.
Predsedujoča, hvala za dano besedo. Spoštovana ministra! Minister za notranje dr. Virant, vi ste bili izbrani kot ključni pogajalec Vlade pri pogajanjih s sindikati v zvezi s sodbo Vrhovnega sodišča in neizplačilom plačnih nesorazmerij. Iz medijev smo lahko razbrali, da je ta dogovor dokončen. Ali nam bi lahko o tej zadevi povedali kaj več? Iz medijev sodeč je, da naj bi se plače oziroma ta nesorazmerja plačala v dveh tranšah, zadnje izplačilo naj bi se razpotegnilo na leto 2015 in pri tem ste tudi obljubili, da se bodo javnim uslužbencem upoštevale zakonite zamudne obresti za to obdobje. Zakonite zamudne obresti znašajo v danem trenutku skoraj 9 %. Minister za finance je na seji odbora povedal, da se Slovenija lahko zadolžuje po bistveno nižji obrestni meri. Zanima me: Zakaj ste sindikatom ponudili tako visoko obrestno mero? Mislim, da se posledično s tem dela tudi direktna škoda proračunu in vsem davkoplačevalcem. Zanima me in sprašujem vas kot pogajalca: Zakaj ste takšno obrestno mero ponudili? Ali ni bila mogoča kakšna druga rešitev? In vprašanje za ministra za finance: Kako on gleda na ta dogovor? Ali je ta dogovor že potrjen na Vladi ali ga bo Vlada še morala potrjevati? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kdo bo prvi odgovarjal? Dr. Gregor Virant, izvolite.
Hvala za vprašanje. Tudi ta t. i. tretja četrtina je en od okostnjakov iz omare. Dejansko smo dobili sodbo Vrhovnega sodišča, ki je zelo jasno povedala, da mora država oziroma vsi delodajalci v javnem sektorju javnim uslužbencem za obdobje od oktobra 2010 do junija 2012 izplačati razliko v plači, z vsemi zamudnimi obrestmi. Tako moram reči, da tu kakšnih silnih pogajanj niti ni bilo niti ni moglo biti, ker enostavno imamo na mizi sodno odločbo, sodbo Vrhovnega sodišča in jo moramo spoštovati. Ko sem se lotil teh pogovorov, raje rečem kot pogajanj, sem si postavil princip – ne bom ponavljal neumnosti, ki so jih delali moji predhodniki. Imamo preveč zgodb v tej državi, ko so zaradi nespoštovanja nekih osnovnih pravnih principov zadeve potem padale pred sodišči in smo dobivali bumerange v glave in nas je na koncu vse skupaj stalo dvakrat, trikrat toliko, kot bi nas sicer. Pa imamo izbrisane, pa imamo regres, če se spomnite, pa imamo 143. člen ZUJF – same take stvari, pri katerih bi, če bi malo naprej pomislili, ravnali pametneje in nam na koncu ne bi bilo treba plačevati. Tako sem se v tem primeru pač odločil oziroma se mi je zdelo edino pravilno, da zadevo uredimo na pravno popolnoma varen način; pravno varen način je pa plačilo z vsemi zamudnimi obrestmi, vse ostalo bi bilo lahko zelo sporno. Naj vas spomnim, zakaj ta dolg sploh imamo. Imamo ga zaradi ene napake, in to je treba jasno povedati, zaradi pravno nepravilno sklenjenega aneksa h kolektivni pogodbi, to je storila vlada Boruta Pahorja leta 2010 z ministrico Irmo Pavlinič Krebs, ki je ta aneks podpisala z enim delom sindikatov. Napaka je bila dvojna: prvič, da se je takrat izločilo praktično polovico javnega sektorja in se je podpisalo samo z enim delom, tako je drugi del sindikatov bil nezadovoljen, in podpisalo se je prepozno. Sodišče je na koncu reklo, da je bilo to storjeno z retroaktivnim učinkom, kar ni bilo dovoljeno. Mi smo sklenili, da izplačilo uredimo z zakonom, zato da bo kontrolirano, pregledno urejeno in enako za vse javne uslužbence, ki jim to pripada. Res je, da sta predvidena dva obroka, vendar, če dobro pogledate zakon, piše "najkasneje". Ker seveda bi bilo pametno in tudi sam sem za to, da plačamo čim prej, takoj, ko bo to mogoče. Seveda pa moramo spraviti to v okvir finančnega načrta, ne smemo prebiti veljavnih finančnih načrtov, ne smemo prebiti deficita v proračunu, zaradi katerega smo bili ravnokar pohvaljeni s strani Evropske komisije, in zato smo si pač izposlovali to fleksibilnost na dve leti. Koliko bo to stalo? Celoten strošek tega plačila – je treba gledati neto učinek. Res je, da je vse skupaj približno 200 milijonov, vendar od tega izplačila bo obračunana dohodnina, ki bo šla nazaj v državni proračun, in v občinske, in obračunani bodo prispevki za pokojninsko in zdravstveno zavarovanje. Tako je neto vse skupaj približno 120 milijonov, v dveh obrokih je to dvakrat po 60, od tega odpade približno ena polovica na državni proračun, se pravi, približno 2 krat po 30 milijonov bo to stalo državni proračun. In gre za "one-off", se pravi, ne gre za neko povišanje plač, ampak za enkraten poračun za nazaj, skladno s sodbo Vrhovnega sodišča. Ne gre za neko povišanje plač. Minister za finance bo povedal, kakšne so realne možnosti, da to izplačamo prej, kajti v resnici, če februarja plačamo prvi del, pa potem januarja 2015 naslednji del, bodo zamudne obresti, recimo, da rečemo, da bodo nekje med 8 in 9 %, od preostalih 60 milijonov bo to v resnici 5 milijonov zamudnih obresti v celotnem javnem sektorju, od tega približno 2 milijona in pol v proračunu. Ni velik znesek v celotnem proračunu, če se mu bo dalo izogniti, se mu bomo seveda izognili.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora? Še minister morda zadnjih 20 sekund, pa potem [[...]]Ja, saj imamo potem še čas.
Morda bi samo dopolnil, večino stvari je tako ali tako že kolega povedal, da dejansko gre v teh dveh tranšah - predviden je zadnji, skrajni rok, kar pomeni, da se lahko tudi skrajša in se plača prej. Mi se bomo sproti, ko bomo imeli točne izračune [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]Dobro, bom potem nadaljeval.
Še dopolnitev odgovora.
Odgovora na to, kar sem vas vprašal, je bilo zelo malo v tem vašem celotnem odgovoru. Ne me narobe razumeti. Nobenega očitka ni pač na vašo vlado, da ste vi odgovorni za to, daleč od tega. Zadeva je padla iz omare in treba je tudi, jaz sem osebnega mnenja, slediti sodbi Vrhovnega sodišča. Kakor ste tudi omenili, mislim, da je bilo preveč napak v preteklosti in da danes to predvsem davkoplačevalci drago plačujemo. Vseeno meni ena zadeva tukaj ni jasna: Zakaj ste pristali na takšno obdobje dveh let po tako visokih obrestih? Dejansko v proračunu ne za 2015 ne za 2014 teh zneskov ni vključenih, to vemo vsi. Zakaj se niste odločili, da jim izplačate kar takoj in najdete pač eno rešitev, ki bi bila verjetno cenejša za Slovenijo? Mislim, da bi bila ta rešitev cenejša in da tukaj verjetno je prostor. Potihoma smo se zadolžili pred nekaj dnevi za eno milijardo in pol. V proračunu teh sredstev ni, tam bomo pa plačevali, ne vem, za obdobje do januarja 2015 zakonite zamudne obresti. Sedaj vemo, da teh 170 milijonov ni direktno vključenih v proračun, to je povedala tudi državna sekretarka, da je tu znesek med 80 in 100 milijoni. Vprašanje za oba: Zakaj niste našli druge rešitve? Tam se zadolžujemo, bi rekel, pod mizo, ne poveste, kdo je tisti, ki je kupil obveznice, tukaj pa ponujate 9-odstotne točke za obrestno mero do januarja 2015. Tukaj se mi zdi ključna zadeva, da bo tukaj prišlo do oškodovanja. Zakaj niste našli rešitve? Ker tudi minister za finance je rekel, da se država lahko zadolži po cenejši obrestni meri, teh sredstev pa ni vključenih v proračun ne za 2015 ne za 2014!
Hvala lepa. Dr. Uroš Čufer, izvolite.
Če nadaljujem tisto prej, pa potem navežem na ta del odgovora. To sta pravzaprav dva datuma, ki sta končna datuma, ki povesta, do kdaj najkasneje je treba to izplačati. Seveda, če so možnosti, lahko to naredimo tudi prej. Pri tem, kaj so možnosti za plačevanja treh četrtin, sta pravzaprav dva elementa: en element je imeti zadostno količino likvidnosti, iz katere se to izplača – to definitivno imamo –, in drug element, ki je nujno potreben, je, narediti dovolj prihrankov v proračun, da lahko to izplačamo brez rebalansa. Tukaj je bila ocena, da je narediti dvakrat po 30 bistveno lažje kot enkrat po 60. To je razlog, kakor ga jaz razumem, za razpršitev med dvema letoma. Seveda če bo te prihranke mogoče doseči hitreje in ustvariti vse v enem letu, potem bo tudi po količini denarja in po količini obresti, ki jih je treba plačati za te zamudne obresti, bistveno bolj ugodno, če to naredimo v enem letu. Hitrejše ko naredimo, bolje je.
Hvala lepa. Dr. Virant, izvolite.
Pri tem smo z zakonom, ki bo ta teden pred vami, v bistvu zagotovili to, da imajo zaposleni jamstvo, kdaj jim bo najkasneje plačano, in nimajo več nobene potrebe in motiva, da vlagajo tožbe in izvršbe. Drugače bi bili mi preplavljeni s temi individualnimi tožbami in izvršbami. Recimo, samo na Okrajnem sodišču v Ljubljani je že bilo v zadnjem mesecu vloženih tisoč izvršb; samo v Ljubljani. In z vsakim dnem, tednom, mesecem, ko bi mi odlagali rešitev tega problema, bi bilo tega še več in vsaka izvršba pomeni stroške in tako dalje. Drugače je seveda poanta vašega vprašanja prava. Kot je rekel minister za finance, če bo le mogoče in če bo denar, bomo to plačali čim prej, da se tem zamudnim obrestnim izognemo. Drugače, poenostavljeno rečeno, bomo pa nekaj časa imeli denar sposojen. Ampak sposojen bo od naših ljudi, od naših sodelavcev, javnih uslužbencev, ne pa od kogar koli. Čim prej plačati, takoj, ko se bo to dalo.
Hvala lepa. Imate postopkovni predlog?
Spoštovana predsedujoča, izkoristil bi to poslovniško možnost, da se opravi razprava na to temo. Razlogov je pa verjetno več, kajti obresti v Sloveniji bodo dosegle že skoraj eno milijardo. Imamo problematično zadolževanje po visokih obrestnih merah in imamo tu tako vehementno ponudbo visokih obresti določenim ljudem. Mislim, da vsem tistim, ki so vlagali izvršbe, je danes žal. Kajti, če bi počakali do leta 2015, bi dobili glavnico nazaj, plus zamudne obresti, ki jih ne dobijo nikoder. Če nesejo depozit danes na banko, vsi vemo, kakšna obrestna mera je tam, tukaj bodo dobili 5-odstotkovnih točk obrestno mero plus zakon, ki jim to garantiral. Ni boljše zadeve, vse pa v škodo države in davkoplačevalcev! Za tako vsoto, minister za finance, bi bilo verjetno tudi upravičeno delati rebalans, to ste sami rekli. Lahko bi se, ampak bi bilo treba rebalans narediti. Mi smo vas opozarjali, da ta sredstva niso vključena v proračun 2014, 2015, pa ga je koalicija kljub temu podprla. To pomeni, da se da narediti. Spoštovani minister dr. Virant, ne verjamem, da bo to davkoplačevalce samo 5 milijonov stalo; da bo to s temi zakonitimi zamudnimi obrestmi, ki znašajo skoraj 9 %, bistveno več. Pa tudi če je 5 milijonov. 5 milijonov bi lahko namenili za šolstvo, za zdravstvo ali kam drugam, ne pa, da zdaj mi ponujamo. Prepričan sem, da bi se tukaj rešitev našla in da je bila ta odločitev, ki ste jo naredili, slaba in zakon, ki se bo sprejel, bo slab. Naj se najde ena rešitev, da se ta sredstva izplačajo prej. Včeraj bi to morali izplačati oziroma takrat, ko ste odločbo dobili, bi morali najti eno rešitev. Za milijardo pa pol se zadolžujemo, ne vem zaradi česar smo se, nismo dobili še nobenih pojasnil v zvezi s tem. To tudi ni bilo predvideno, razvidno iz proračuna 2014, 2015; da se pa tukaj teh 80 oziroma 100 milijonov ne more najti, da se reši 5 milijonov, je pa zaskrbljujoče. Predlagam, da se naredi na to temo širša razprava in vidimo, na čem smo. Apeliral pa res, predvsem na ministra za finance, da se ta zadeva sanira čim prej. Mislim, da je bil ta dogovor, spoštovani dr. Virant, z vaše strani slab.
Hvala lepa. O vašem postopkovnem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 19. novembra, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo zastavil mag. Štefan Tisel. Zastavil pa ga bo ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu ter ministru za zdravje gospodu Tomažu Gantarju.
Vsem lep pozdrav. Spoštovana gospa podpredsednica Državnega zbora, spoštovana ministrica, ministri, poslanke in poslanci! Imam vprašanje v zvezi z ravnanjem z nevarnimi azbestnimi odpadki, ki so zdravju škodljivi. Države Evropske unije so uporabo azbesta začele nekako prepovedovati po letu 1980, medtem ko se je Slovenija lotila tega šele leta 1996. Do takrat je bilo v Sloveniji uvoženih 670 tisoč ton azbesta, od tega je bilo 90 % predelanega v Anhovem. Izpostavljenost azbestu povezujemo z razvojem nekaterih bolezni, kot so azbestoza, to je fibroza pljuč, in nekaterih rakov, kot je malignega mezotelioma, pljučnim rakom, rakom grla in ovarijev, verjetno pa tudi raka gastrointestinalnega trakta. Ker je bilo v 60 letih prejšnjega stoletja v Sloveniji porabljenega približno 500 tisoč ton azbestne cemente kritine z življenjsko dobo 35 let, 65 tisoč ton cevi, v glavnem za vodovode, z življenjsko dobo 45 let in 200 tisoč zavornih oblog, v glavnem za železnico za vagone, je razumljivo, da ta masa sedaj predstavlja odpadke. To je nevarno za zdravje. Ti odpadki, ki so sedaj še vedno na strehah, z njimi se različno ravna in na to temo je Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje na 1. nadaljevanju 17. seje, 24. 1. 2013 sprejel kar šest sklepov v zvezi s to problematiko z ravnanjem z nevarnimi azbestnimi odpadki, zato sprašujem oba ministra: V kolikšni meri so sprejeti ukrepi oziroma sklepi že realizirani? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kot prvi bo odgovarjal mag. Dejan Židan.
Hvala, predsedujoča. Zahvaljujem se tudi gospodu poslancu za vprašanje. Ugotavljamo, da je problematika ravnanja z azbestnimi odpadki v tem trenutku urejena z več predpisi, ki urejajo zbiranje, prevoz in odlaganje azbestnih odpadkov ter urejajo posebne načine pri rokovanju z azbestnimi odpadki. Ocenjujemo, da sedaj imamo ureditev ravnanja z azbestnimi odpadki, se pa zavedamo nekaterih pomanjkljivosti pri ravnanju z azbestnimi odpadki, zlasti kar zadeva različne in relativno tudi visoke cene odlaganja azbestnih odpadkov na odlagališči. Izboljšave sistema ravnanja z azbestnimi odpadki pa bodo vključene v operativni program ravnanja z odpadki, ki bo med drugim opredelil ukrepe za izboljšanje sistema ravnanja, nadzora in financiranja azbestnih odpadkov in odpadkov, ki predstavljajo tako imenovana stara bremena. Priprava operativnega programa ravnanja z odpadki in z njim povezanimi predpisi pa so v načrtu ministrstva za leto 2014. Hvala.
Hvala lepa. Še minister Tomaž Gantar.
Hvala. V zvezi s problematiko ravnanja z odpadki oziroma z azbestom, se nanašata peti in šesti sklep. Peti sklep govori predvsem o ozaveščenju prebivalstva in na tem področju je Inštitut za varovanje zdravja in tudi področni zavodi za zdravstveno varstvo so pripravili določene konference, izobraževanja v zvezi z nevarnostjo teh odpadkov, z rokovanjem, o rokovanju s temi odpadki in to je bilo izvedeno po večini regij po Sloveniji. Sam šesti sklep pa se nanaša na spremembo smernic za ravnanje z odpadki. Te so v pripravi s strani Inštituta za varovanje zdravja, ki smo ga zaprosili za to, niso pa še zaključeni. Mislim da bodo hitro.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora?
Hvala lepa za odgovor. Ravno s tem v zvezi je tudi Klinični inštitut za medicino dela, prometa in športa skupaj z Inštitutom za varovanje zdravja in regijskimi zavodi za zdravstveno varstvo že začel kampanjo ozaveščenja prebivalstva o ravnanju z nevarnimi azbestnimi odpadki, pri tem pa je deloma skupina prišla do pomembnih odkritij, o katerih je že bilo govora. Na nekaterih mestih so občine uredile odlagališča, ponekod sofinancirajo to odlaganje, ponekod pa – seveda tam, kjer so revni predeli –nekako ti uporabniki, ki prekrivajo strehe, pač spravijo te odpadke, se pravi, to opeko v neke jame ali pa nekje na terenu. Dogajalo se je celo v Prekmurju, da so zadevo prodajali na Madžarsko, kjer so verjetno še večji reveži in so to še uporabljali za kritino. Zato se je tudi Klinični inštitut za medicino dela, prometa in športa javil na razpis za promocijo zdravstva, vendar je na razpisu bil zavrnjen. Gre pa ravno za to področje, kot ste, minister, že omenili – peti sklep. Odbor ocenjuje, da je med prebivalci Slovenije poznavanje materialov, ki vsebujejo azbest, zaščitnih sredstev in varnega načina dela pri ravnanju s temi materiali pomanjkljivo. Zato predlaga Vladi in lokalnim skupnostim, da začno z akcijo ozaveščenja prebivalstva o nevarnosti rabe in rokovanja z azbestom, predvsem z azbestnimi odpadki. Se pravi, promocije in ozaveščenja prebivalstva ni nikoli dovolj, tako da bo na tem področju še treba veliko storit.
Hvala lepa. Dopolnitev odgovora. Kdo od ministrov? Ne. Če ste zadovoljni z odgovorom, potem lahko nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem. Zastavil pa ga bo gospod Zvonko Lah, in sicer ministru za kmetijstvo in okolje mag. Dejanu Židanu.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Lep pozdrav ministru! Moje poslansko vprašanje se nanaša na problematiko Lovišča s posebnim namenom Kompas Peskovci. Poslanska skupina je bila na obisku v tem delu Slovenije in so nam prebivalci potarnali, da imajo velik problem. Gre za najbolj severovzhodni del Slovenije, to je Goričko, ki je precej nerazvit del Slovenije, kjer je približno polovica površine teh občin pokritih z gozdom, polovica pa je kmetijske zemlje. Ljudje se zdaj, ko je vse manj delovnih mest, preživljajo tudi s kmetijstvom in dopolnilnimi dejavnostmi na kmetiji. Imajo pa velik problem, ker je na njihovem območju Lovišče s posebnim namenom Kompas Peskovci, kjer imajo ljudje čedalje več problemov, predvsem so to škode po divjadi. Z ustanovitvijo tega lovišča s posebnim namenom je škod čedalje več in so iz leta v leto bolj pereče. Povečuje se stalež visoke parkljaste divjadi, plačevanje škod je iz leta v leto čedalje slabše in prebivalcem je oviran dostop do pridobitve statusa lovca, pravijo. Zato so ustanovili civilno iniciativo za ukinitev lovišča s posebnim namenom in zahtevajo, da se poleg ukinitve dodeli lovišče v upravljanje Lovski družini Krka Goričko, ki deluje na tem območju. Prebivalci so zbrali tisoč 357 podpisov s tem naslovom, kot sem prebral, in poslali vam, minister, 26. 3. 2013, z željo, da kaj storite na tem področju. Tudi sam sem mnenja, ker je 96 % zemljišč v zasebni lasti, ne v državni, da bi bilo prav, da se to lovišče s posebnim namenom ukine in preda v upravljanje lokalnim lovcem, pa naj tudi oni odgovarjajo za povračilo škode. Očitno pa je stalež te divjadi zelo prevelik in povzroča preveliko škodo.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani gospod poslanec! Slovensko lovstvo je urejeno tako, da je lovska pravica samostojna pravica, ki ni vezana na lastninsko pravico na zemljišču, zato se v skladu z Zakonom o divjadi in lovstvom vsa lovišča in lovišča s posebnim namenom oblikujejo ne glede na lastništvo kmetijskih zemljišč in gozdov ter upravno-administrativno delitev ozemlja Republike Slovenije. Prav tako so vsa lovišča s posebnim lovskim namenom ustanovljena z namenom opravljanja posebnih nalog s področja ohranjanja in usmerjanja razvoja populacije divjadi in njenega življenjskega okolja. Poudariti je treba, da je celotno območje LPN Kompas pomembno tudi z vidika naravoslovja in naravovarstva. Celotna površina sovpada z naravovarstveno zelo pomembnimi območji, kot so ekološko pomembna območja: EPO, Natura 2000 – SPA in Natura 2000 SCI, Krajinski park Goričko, kar daje temu lovišču še posebno naravovarstveno težo. V skladu z Zakonom o varstvu okolja je divjad državna lastnina. Tej določitvi so sledila tudi določila Zakona o gozdovih in Zakona o kmetijskih zemljiščih, da mora lastnik gozda oziroma pravna ali fizična oseba, ki je lastnik, zakupnik ali drug uporabnik kmetijskega zemljišča, na svojem zemljišču dopustiti lov. Glede na vse navedene predpise je razvidno, da se pri upravljanju z divjadjo zasleduje javno korist, kar je ugotovilo tudi Ustavno sodišče pri presoji ustavnosti določb Zakona o divjadi in lovstvu, kjer je ugotovilo, da koristi, ki jih prinaša izvrševanje lovske pravice na ta način, s katerimi se zagotavlja varovanje naravne dobrine, odtehtajo težo posegov v pravico lastnikov zemljišč. Seveda to samo načelni odgovor. Ministrstvo za kmetijstvo in okolje se zaveda težav, ne samo na tem območju, ampak tudi na ostalih v Sloveniji, ki jih trenutno imamo s škodo, ki jo različne oblike divjadi, pa tudi zveri povzročajo. Mi imamo kar nekaj odprtih dilem, ki jih skušamo reševati. Generalno pa imamo v Sloveniji iz leta v leto opravka z večjo populacijo zlasti divjih prašičev in potem tudi ostalih vrst, ampak zlasti divjih prašičev, ker lovske družine takšne ali drugačne oblike več tega ne dohajajo. Zanimivost je, da tovrstni problem ni samo problem Slovenije. Recimo kot primer, samo znotraj Berlina imajo v tem trenutku opravka s škodo, ki jo povzroča več ko 6 tisoč divjih prašičev. Na območju Goričkega, kjer je ta lovska družina oziroma to območje, imamo še dodatno težavo, da čeprav imamo enoten lovski načrt za Slovenijo oziroma za to območje, je pa skupna divjad, ki del dneva preživi na eni strani meje, del dneva pa tudi na drugi strani meje. Pogosto se dogaja, da tudi v trenutku, ko imamo povsem sproščen ulov za regulacijo števila, naši lovci divjadi enostavno ne morejo slediti na sosednjo stran. To je bila tudi tema pogovorov med ministrodr. Sándorjem Fazekasem, pristojnim ministrom za lovstvo na Madžarskem, in menoj, kjer sva se dogovorila, da bomo začeli pripravljati skupen lovski načrt za to območje. Ob tem pa moram povedati, da ministrstvo, ko opazuje posamezna območja v Sloveniji, v tem trenutku predvsem opazuje, kako izplačati odškodnino, ki jo ta divjad povzroča. Posebna gojitvena lovišča imajo kot poglavitno nalogo ravno izplačilo odškodnin. Čeprav se zavedam, da so pogoste pritožbe dveh vrst; prvič, po mnenju stranke pogosto odškodnina ni takšna, kakršno ona ocenjuje, da je treba izplačati, po drugi strani, da odškodnina ni izplačana takoj, je pa v nekem času, ki je relativno dolg. Sistem v tem trenutku deluje tako, da bomo morali iskati izboljšave. Vendar naj še enkrat povem, da kar se tiče števila divjadi v naših gozdovih, to ni samo problem Goričkega, to je v tem trenutku težava skorajda celotne Slovenije, da je divjadi toliko, da povzroča škodo ne samo na kmetijskih površinah, ampak tudi neposredno v gozdu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Lah, izvolite, dopolnitev odgovora.
Prizadeti poudarjajo, da odkar je v upravljanju to lovišče v pristojnosti Zavoda za gozdove Murska Sobota, da je veliko težav, tudi pritiskov, ko so zbirali te podpise oziroma ustanovili civilno iniciativo, da bodo poostrili ocenjevanje škode in da ne bodo izplačevali škodo, da je več škode po jelenjadi kot po prašičih. Res je, da kar se tiče trofejnega odstrela, da se divjega prašiča ne izplača. Sedaj je tudi odprt, lahko tudi drugi streljajo, vendar se še vedno populacija povečuje. Pravijo pa, da se pri jelenjadi ohranja močna populacija divjadi zaradi trofej, ker je namenjen lov gostom, zato se populacija bistveno povečuje. Mislim, da je prejšnji minister Bogovič sklical sejo odbora za kmetijstvo in okolje, vendar ko se je zamenjala vlada, potem do te seje ni prišlo. Želel bi, minister, da njim nekaj odgovorite oziroma da se v tej smeri poskuša rešiti, ker lovišča s posebnim namenom so ostalina prejšnjega sistema. Ti ljudje, pravijo, da ne bi imeli nič proti, če bi bilo to zemljišče v večinski lasti državno, kot je primer Kočevja, Kočevskega roga. Ker pa je tukaj to v privatni lasti, da se divjad pase predvsem na kmetijskih zemljiščih, ki je njihova last, pa bi bilo treba to ukiniti.
Hvala lepa, gospod Lah. Gospod minister, ali želite dopolnitev?
Zelo pomembno je, da povem, da od trenutka, odkar mi je bila predana peticija, so tekom tega leta potekale velike aktivnosti za iskanje problema, ki so bile koordinirane na ravni vodstva Direktorata za gozdarstvo in lovstvo pristojnega ministrstva. Bilo je tudi več operativnih sestankov tako na terenu kakor tudi v Ljubljani, bi povedal tudi naslednje. V lovstvu, mislim, da vsi ti, ki bolj poznamo to področje, vemo, da imamo ciklične obnašanje. Imamo leta, ko je več kvot, več populacije, in potem leta, ko je tega manj. Ko pogledamo zgodovino dogajanja tako na tem lovišču kakor tudi širše, podobno opazujemo. Tudi mi iščemo rešitve, vendar naša želja – zato se tudi zahvaljujem za vašo pobudo, gospod poslanec – je, da bo nova rešitev boljša kakor trenutno stanje. Z našega stališča tudi to vprašanje, kdo upravlja [[...]]Pri nas je vprašanje, kako upravljati, da bo škode manj, če pa je škoda, da tisti, ki upravlja, ima denar, da jo povrne. Ne bi namreč rad, da v teh časih, ko država novih bremen enostavno ne zmore, bi potem prišlo upravljanje na nekoga, strošek, izplačilo odškodnin pa na državo. Država dejansko te rezerve v tem trenutku nima. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Želite postopkovni predlog? Izvolite gospod Lah.
Želim, da se o tem odgovoru opravi razprava v Državnem zboru – , da se pretehta, ne samo zaradi tega lovišča, verjetno je še več takih primerov v Slovenije, ker so ta lovišča s posebnim namenom predvsem ostalina nekega sistema iz preteklosti. Že tako so lastniki gozdov omejeni za koriščenje vseh dobrin, ki jih gozd daje, kot je nabiranje gozdnih sadežev in tako naprej, predvsem na področju lovstva nimamo tako urejeno, kot imajo v nekaterih zahodnih državah. Verjetno bi bilo treba premisliti tudi o spremembi Zakona o lovstvu, pa drugače definirati to materijo. Zato predlagam, da se opravi razprava, ki bo verjetno v korist vsem. Tudi za te kmete ni pomembno, kdo je upravljavec, pomembno je, da se, kot pravijo, stalež zmanjša, s tem tudi škode, in da se pač tiste škode povrnejo. Čeprav ljudem ni vseeno. Če nekaj poseje, če divjad to uniči in da dobi neko odškodnino, ni isto, kot če svoj pridelek sam pospravi in si zagotovi neko krmo za svojo živino. Vemo, da imajo vse lovske družine, tudi tiste, ki upravljajo drugod, težave s kmeti, s temi odškodninami, z ograjami in tako naprej. Vendar tukaj je nek poseben status, lovišče je praktično v lasti države, v upravljanju Kmetijsko-gozdarskega zavoda Murska Sobota, je pa tukaj ta odnos še toliko slabši. Zato v prid iskanju nekih boljših rešitev na tem področju, kot tudi da se ministrstvo izogne neki skrbi, če bo prenese na lokalne lovce, pa se oni med seboj dogovorijo. Lovci pravijo, da glede na stalež ni problem tudi izplačevati, pa glede na trofeje, ki so tukaj notri, izplačati tiste odškodnine, samo odškodnin je bistveno manj, kot je škode. Če so štirje zaposleni na tem lovišču, jim je treba zagotoviti plače in vse stroške, kar ni malo. Lovci so pa volonterji, nimajo takih stroškov, bodo verjetno lažje povrnili tudi te škode kmetom, predvsem pa stalež zmanjšali na nek normalen stalež, kot je drugod, in problemov ne bo toliko, kot jih je sedaj. Zato mislim, da bi bilo prav, da se opravi razprava o tem, če ne, pa vsaj Odbora za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje. Hvala.
Hvala lepa za vaš postopkovni predlog, o katerem bomo odločila jutri, 19. novembra, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo zastavil gospod Danijel Krivec, in sicer ministrici brez resorja, odgovorni za Slovence v zamejstvu in po svetu, gospe Tini Komel. .
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Ministrico brez resorja za področje odnosov med Republiko Slovenijo in avtohtono slovensko narodno skupnostjo v sosednjih državah ter med Republiki Slovenijo in Slovenci po svetu gospo Tino Komel sprašujem. Na spletni strani slovenske skupnosti iz Trsta smo zasledili informacijo, da italijanska ministrica za izobraževanje, Chiara Carrozza predlaga odlok, ki ukinja deželni šolski urad v deželi Furlaniji-Julijski krajini in ga v celoti premešča v Benetke. Po besedah slovenske manjšine v deželi Furlaniji-Julijski krajini bi bil odlok za manjšino sprejemljiv le, če bi hkrati predvidel ustanovitev popolnoma samostojnega šolskega urada za slovenske šole s sedežem v deželi Furlaniji-Julijski krajini po modelu, ki velja za manjšinske šole na južnem Tirolskem ali v dolini Aoste. Zato vas sprašujem: Kaj pomeni posebna avtonomija dežele Furlanije-Julijske krajine zaradi prisotnosti slovenske manjšine? Kako je mogoča selitev tega urada, ki je zadolžen za mednarodno zaščitene slovenske šole, ki se nahajajo samo v deželi Furlaniji-Julijski krajini, zunaj tega območja zaščite manjšine? Kaj bo selitev urada pomenila za uslužbence, osebje, ki bo moralo tam v uradu delovati, kajti natečaj za spremembo službe je bil že izveden? Ali je mogoče, da za osnutek odloka niso vedeli poslanci in senatorji iz dežele Furlanije-Julijske krajine in da je italijanska ministrica zadevo izpeljala na lastno pest? Ali in kako boste ministrici razložili, da krčenje sredstev za manjšine le na podlagi številk ni v skladu z dobro upravo in to toliko bolj, če to krčenje prizadene deželo, kjer so manjšinske šole, ki se bodo morale sedaj pogovarjati z Benetkami? Zato me zanima: Ali imate kakšne informacije, če je namesto omenjenega deželnega urada previden kak krajevni urad za slovenske šole v deželi Furlaniji-Julijski krajini? Natrosil sem kar nekaj vprašanj. Verjamem, da je ministrica s tem seznanjena, tudi nekatere informacije je že podala, vendar bi želel celosten odgovor na to pomembno vprašanje.
Hvala lepa. Gospa ministrica, izvolite.
Predsedujoča, hvala za besedo. Hvala gospod poslanec za to vprašanje. Nar uradu smo seveda seznanjeni s predlogom italijanske vlade, ki predvidevam, da bi se zaradi varčevalnih ukrepov združevale nekatere upravne funkcije v posameznih deželah. V okviru tega je predlagana tudi združitev deželnih šolskih svetov Furlanije-Julijske Krajine in dežele Emilija Romanja, katerih bodoči sedež bi bil v Benetkah. Trenutno gre samo za predlog, kot ste vi tudi omenili, s strani ministrstva za šolstvo gospe Carrozza. Poudarjamo, da je to tako za slovensko manjšino kot za Republiko Slovenijo nesprejemljiva rešitev. Gre za popolnoma nelogično rešitev, saj bi po njej pristojni urad, zadolžen za manjšinske šole, imel sedež v deželi, v kateri manjšina sploh ni prisotna. Glede tega sem se tudi osebno pogovorila z gospo Deborah Seraacchiani, torej predsednico vlade dežele Furlanije-Julijske krajine, ki močno nasprotuje temu predlogu. Seveda tudi v zadnjih dveh, treh dneh smo lahko zasledili v medijih, celo danes v Primorskem dnevniku, kjer jasno napovedujejo, da po daljšem pogovoru z ministrico Chiara Carrozza lahko sklepajo, torej sklepamo vsi mi, da bo šolski urad ostal v deželi Furlaniji-Julijski krajini. Seveda, če do predlaganega združenja pride, je to za nas nesprejemljiva rešitev. Kar bomo pa tudi na ustrezen način izkomunicirali z italijanskimi oblastmi, če seveda bo potreba tudi posegati tudi v to smer. Sicer pa, kolikor vidimo, kako se v zadnjih dneh odvijajo stvari, mislim, da zadeve gredo v pravo smer in ne bo treba posegati, tudi kar se tega predloga tiče. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Krivec, izvolite.
Hvala za te informacije in odgovore. Jasno, da tudi sam podpiram vsa ta prizadevanja, da se to dejansko ne zgodi in da se ne seli ta urad v deželo Emilijo Romanjo, ki s slovensko manjšino nima nič v tem primeru. Je pa to, bi rekel, neka praksa, ki velja tudi na področju čezmejnega sodelovanja, kjer sta v sodelovanje s Slovenijo pod nekim izgovorom tudi vključena do sedaj Emilija Romanja in Veneto. Mislim, da je to neka politika, na katero moramo biti pozorni, predvsem tudi urad, da se v prihodnji finančni perspektivi tudi to uredi. Vidim, da je izgovor oziroma predlog bil osnovan tudi na podlagi varčevanja oziroma želje po varčevanju z italijanske strani, zato sem še bolj razočaran, da nismo uspeli v parlamentu te postavke za narodne manjšine oziroma za urad ohraniti na isti višini, ker je to dodaten signal, da tudi sosednje države v nekih ukrepih to izkoristijo kot nek alibi za svoje ukrepanje. Upam, da bo ministrici uspelo v teh razgovorih ohraniti ta urad v državi Furlaniji-Julijski krajini, in v tem primeru ima tudi vso našo podporo. Tako, da hvala za konkreten odgovor.
Hvala lepa tudi vam. Želite dopolniti? Ne. Lahko nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavil gospod Branko Smodiš, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani vsi prisotni, dober dan! Spoštovani gospod dr. Gregor Virant! Moje poslansko vprašanje oziroma pobuda se nanaša na možnost uvedbe obvezne rotacije javnih uslužbencev v državni upravi. V praksi bi to pomenilo, da bi javni uslužbenci v državni upravi določeno delovno mesto zasedali največ 5 let, po omenjenem obdobju pa bi bili prerazporejeni na drugo delovno mesto z drugim delovnim področjem. Prednost takšne ureditve vidim predvsem v večji izrabi potenciala javnih uslužbencev in v preprečevanju pojava korupcije in drugih nepravilnosti. Namreč, motivacija in kreativnost javnega uslužbenca je po določenem časovnem obdobju na istem delovnem mestu vprašljiva. Prav tako se lahko v daljšem časovnem obdobju po posameznih ministrstvih razpase korupcija, ki je nato ni več mogoče omejiti. Predstavljam si, da bi bil pojav korupcije manjši, če bi se javni uslužbenec zavedal, da ga bo čez nekaj let na njegovem mestu nasledil drug javni uslužbenec, ki bo imel možnost prepoznati morebitna nezakonita ravnanja. Z rotacijo so v veliki meri onemogočene sporne povezave med uslužbenci in različnimi lobiji ter predstavniki določenih interesnih skupin. Tovrstna ureditev je značilna za institucije Evropske unije, prav tako pa o uvedbi sistema rotacije razmišljajo tudi nekatere države. Zanima me: Ali se Vam zdi vzpostavitev sistema rotacij smiselna za slovensko državno upravo? Hvala za vaš odgovor že vnaprej.
Hvala lepa tudi vam. Minister, izvolite.
Hvala lepa za vprašanje. Zelo se strinjam z vami, da je mobilnost v državni in tudi širši javni upravi zelo koristna in zelo potrebna. Torej to, da ljudje menjajo službe, da prehajajo iz ene v drugo sredino, z enega na drugo delovno mesto, da napredujejo na zahtevnejša delovna mesta, to je izjemno koristno, za obe strani. Koristno je za tistega, ki na ta način gradi svojo kariero, torej za njegov karierni razvoj, ker širi svoje obzorje, se nauči nove stvari. Na drugi strani pa je koristno vedno tudi za tisto institucijo, kamor človek prihaja, ker prinese s sabo neke izkušnje, neka znanja, tudi neko drugačno kulturo in lahko obogati institucijo, sredino, v katero prihaja. Tako sem velik zagovornik mobilnosti in mislim, da bi se morali ljudje v javni upravi, pa tudi sicer, čim bolj premikati z enega na drugo, tretje delovno področje, z delovnega mesta na delovno mesto. To je vse zelo v redu. Sistem v slovenski javni upravi to omogoča. Zakon o javnih uslužbencih je, kar se tega tiče, zelo fleksibilen in omogoča prehajanje z enega na drugo delovno mesto brez kakršnih koli težav, še posebej seveda, če gre za sporazumen prehod, celo tako daleč, da zakon omogoča tudi premestitev brez volje javnega uslužbenca, torej enostransko, če lahko tako rečem, prisilno premestitev. V tej točki je uslužbenska zakonodaja celo bolj fleksibilna kot Zakon o delovnih razmerjih, ki vsaj teoretično tovrstnih premestitev ne dopušča, ampak mora delodajalec ponuditi zaposlenemu novo pogodbo o zaposlitvi in če jo ta sprejme, potem gre na drugo delovno mesto, sicer pa ne. Bi tudi ministrica za delo potrdila, da je Zakon o javnih uslužbencih v nekaterih točkah celo bolj fleksibilen kot Zakon o delovnih razmerjih. Danes sem si pridobil številke o prehodih z enega na drugo delovno mesto v organih državne uprave v letošnjem letu, sicer številke, ki sem jih dobil, sem prepričan, da ne morejo držati, imajo gotovo neko metodološko napako, ker gre za nekaj tisoč, vendar pa sem prepričan, da se ta številka giblje nekje vsaj na nivoju tisoč premestitev oziroma prehodov z enega na drugo delovno mesto vsako leto. Da bi pa razmišljali o tem, da bi avtomatično na vsake 5 let, torej po petih letih dela na enem delovnem mestu, zaposleni moral avtomatično, nujno, prisilno iti na drugo delovno mesto, tukaj pa mislim, da bi šli en korak predaleč. Da bi bilo to preveč na silo, preveč administrativno in da je treba to prepustiti dinamiki v organizaciji. Človek po eni strani sam začuti, kdaj je čas, da spremeni delovno področje, lahko pa to začutijo tudi njegovi šefi, zlasti če pride do takšnih stvari, kot ste jih omenili, če nekdo preveč – kako bi rekel, recimo, nek inšpektor, ki deluje v neki sredini, v nekem okolju, da postane preveč domač, se zliže z lokalnimi, potencialnimi kršitelji, ali policist ali komandir policijske postaje. To pa je lahko nevarno. Zato bi bilo dobro, če bi čim več organov državne uprave šlo v t. i. načrte integritete. S tem se KPK intenzivno ukvarja, oni so razvili ta know-how na področju načrtov integritete in tisti organi, kjer se takšne nevarnosti pojavljajo, zlasti nadzorni organi, policija, inšpekcije in tako naprej, pri teh bi se pa jaz strinjal, da bi načrti integritete morali vključevati tudi to neke vrste prevetritev ali pa, kot rezervna možnost, navzkrižnega nadzora. To se pravi, da inšpektor iz ene območne enote nadzira, opravlja nadzor na drugem območju; tam, kjer ni toliko domač. To so vse dobri ukrepi. Tako se v principu z vašim načinom razmišljanja strinjam, mislim, da misliva podobno, ne bi bil pa za to, da se zakon spremeni in zaukaže vsakemu zaposlenemu v javni upravi, da bi moral po petih letih dela prekiniti delo na nekem delovnem mestu in iti na drugo.
Hvala lepa. Imate še željo po dopolnitvi odgovora? Izvolite.
Hvala za odgovor, gospod minister. Se strinjam z vami, tukaj je res, da bi na 5 let moral vsak iti, mogoče pa bi bilo za 5 let zanimivo za ministrstva, tam je mogoče bolj specifika. Nisem mislil cele javne uprave, vsepovsod, da bi bila rotacija na 5 let, ampak na ministrstvu pa bi mogoče bila zanimiva. Samo toliko. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Virant, izvolite.
Hvala lepa tudi vam.
Hvala. Moram reči, da nam je to vaše vprašanje dalo misliti in da se bom gotovo o tem posvetoval z ljudmi na Komisiji za preprečevanje korupcije, ki to področje zelo dobro poznajo in ga tudi vključujejo v načrte integritete. Tako vaše vprašanje sigurno ne bo šlo v prazno.
Hvala lepa. Ker gospoda Franca Breznika ne vidim v dvorani, bomo šli kar na naslednje vprašanje, in sicer gospod Jožef Horvat bo zastavil vprašanje ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Stanku Stepišniku. Izvolite.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Kolegice in kolegi, spoštovani ministrici, spoštovana ministra! Na vas, gospod minister mag. Stanko Stepišnik, ki ste pristojni tudi za dober poštni servis za vse državljanke in državljane v Sloveniji, se obračam z naslednjim poslanskim vprašanje. Najprej pa to, midva sva oba predstavnika ljudstva, kar pomeni, da je najino poslanstvo delo za dobro vseh državljanov Republike Slovenije. Glejte, gospod minister, seznanjen sem z namero Pošte Slovenije o ukinitvi poslovne enote Pošte v Murski Soboti in prenosu njenih dejavnosti ter pristojnosti v Maribor. Podobno velja tudi za ukinitev poslovne enote v Novi Gorici in prenosu njenih pristojnosti in dejavnosti v Koper. Ker hkrati poteka proces ukinjanja tradicionalnih poštnih uradov v različnih občinah Pomurja in tudi Slovenskih goric, na primer, Prosenjakovci, Bodonci, Kobilje, Mala Nedelja, Sveti Andraž v Slovenskih goricah in tako naprej, in spreminjanja v posamične ali pogodbene pošte, so take organizacijske spremembe delovanja Pošte Slovenije nesprejemljive in jim odločno nasprotujem. Ker območje Pomurja spada med gospodarsko in demografsko degradirano območje, kjer je tudi sicer možnost zaposlitve bistveno manjša kot v večjih urbanih središčih, je to za prihodnost naših mlajših generacij dodatna ovira in okoliščina, s katero se ne morem sprijazniti. Vi ste gotovo tudi, gospod minister, dobili oziroma ste seznanjeni s peticijo pomurskih županov v zvezi z napovedano reorganizacijo poštne mreže. Danes dopoldne pa, če vas smem informirati, sem prisostvoval tudi seji Sveta Pomurske razvojne regije, tam je bil tudi vaš sodelavec, ki vam bo lahko poročal, da je bila izjemno žolčna razprava o namerah Pošte Slovenije. Zato vas, gospod minister, sprašujem: Kako se boste kot pristojni minister za poštni servis vseh državljank in državljanov postavili na stran državljanov in preprečili nadaljnjo centralizacijo tudi na področju poštnih storitev? Mnogim centralizacijam smo namreč že priče. Kako boste na ta način, če se boste postavili na stran državljank in državljanov, preprečili nadaljnjo degradacijo že tako degradiranih regij oziroma območij v Republiki Sloveniji? Za vaš odgovor se vam iskreno zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Stanko Stepišnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Hvala lepa za vprašanje, gospod poslanec Jožef Horvat. Moram vas razočarati, nobena pošta ne bo ukinjena v Sloveniji in tudi nobene centralizacije ne bo. Glede na vaše poslansko vprašanje, kjer navajate, da ste bili obveščeni, da namerava Pošta Slovenije v nekaterih bolj oddaljenih krajih oziroma regijah ukiniti poštne dejavnosti in pristojnosti ter jih prenesti v večja središča, in sprašujete, ali napovedana in hkrati nejasna reorganizacija poštne mreže ne pomeni pravzaprav centralizacije poštnih storitev in posledično nadaljnje degradacije že tako degradiranih regij oziroma območij v Sloveniji. Pošta Slovenije kot podjetje, d. o. o., je dolžna skrbeti, da posluje pozitivno in da oskrbi vse državljanke in državljane s poštnimi storitvami. Kako jih oskrbi, je pa to njena stvar in njena pristojnost. Seveda mora pošta kljub zaostrenim gospodarskim razmeram, ki so v okolju, se pravi padci količin izvedenih storitev in gospodarska kriza, spoštovati Zakon o poštnih storitvah kot tudi vse podzakonske predpise, ki določajo univerzalno storitev – to se pravi, storitev za vsakega občana in občanko s poštnimi storitvami. Kot navajate, nas finančna in gospodarska kriza silita v bolj intenzivno premišljanje, kako znižati stroške poslovanja. Tudi Pošta Slovenije se sooča z ukrepi, ki bi omogočali njeno dolgoročno stabilnost in uspešnost poslovanja. Pošta Slovenije, d. o. o. v letu 2013 in 2014 ne namerava ukiniti nobene pošte, načrtuje pa preoblikovanje kontaktne točke oziroma pošte iz ene zakonsko dovoljene organizacijske oblike v drugo. To se pravi, da lahko gre v pogodbeno obliko ali pa premično pošto. Preoblikovanje stalne pošte v pogodbeno pošto ima zakonsko osnovo opredeljeno v Zakonu o poštnih storitvah in Splošnem aktu o kakovosti izvajanja univerzalne poštne storitve. Zakon o poštnih storitvah tako v uvodnih točkah 2. člena, kjer opredeljuje pomen pojmov, navaja, da je kontaktna točka namenjena neposrednemu delu z uporabniki poštnih storitev in je lahko organizirana kot pošta, pogodbena pošta ali posebna organizacijska oblika, točka za stike, ki jo določi izvajalec univerzalne storitve, na primer, izpostavljeno okence, pismonoška postaja ali premična pošta. Preoblikovanje iz ene organizacijske oblike v drugo je v skladu tudi z določbami 4. člena Splošnega akta o kakovosti izvajanja univerzalne poštene storitve, ki podobno kot zakon opredeljuje pojem kontaktne točke in kriterije glede gostote kontaktnih točk oziroma omrežja. V skladu z navedenim aktom je torej Pošta Slovenije, d. o. o., kljub novi organizacijski obliki in spremembi delovnega časa še naprej zavezana izvajati in zagotavljati opravljanje univerzalne poštne storitve v predpisani kakovosti. To se pravi, da bodo oskrbljeni občanke in občani tako, kot piše v zakonu in kot je bilo doslej. Soglasje za preoblikovanje stalne pošte v pogodbeno izdaja Agencija za pošto in elektronske komunikacije Republike Slovenije, ki z vsakim danim soglasjem Pošti Slovenije, d. o. o., izrečen tudi obvezno obveščanje uporabnikov poštnih storitev, ki jih ta pošta pokriva, ter zavezo, da mora v primeru prenehanja poslovanja v organizacijski obliki pogodbene pošte vzpostaviti prvotno stanje in univerzalno storitev izvajati redno in neprekinjeno iz stalne v pogodbeno pošto; torej ne zmanjšuje kompetenc. Hvala.
Hvala lepa. Želite dopolnitev odgovora, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod minister. Ta odgovor sem pravzaprav prebral, ker je pisno poslansko vprašanje vam postavil tudi moj spoštovani kolega Lászlo Göncz in ste mu približno tako odgovorili kot sedaj meni. Seveda sem to prebral, ker gre za regijo, iz katere prihajam. Tako kot ste rekli, ste me razočarali, gospod minister, ker univerzalna poštna storitev ne more biti kvalitetno izpeljana, izvršena, če je pošta odprta samo dve uri, kar se sedaj tudi načrtuje. Torej, reorganizacija se načrtuje, tu sva si enotna, to se pravzaprav tudi povedali. Vendar je bojazen, poglejte, pri vsem pomurskih županih, da bo kvaliteta storitve bistveno upadla. Poglejte, Pošta Slovenije je v letu 2012 beležila izjemno dober poslovni izid. 5 milijonov čistega dobička, kot se reče. To je treba pozdraviti in čestitati poslovodstvu, nadzornim organom in tako naprej. Ne bom sedaj govoril, kako se sredstva za sponzoriranje delijo. Ali so res enakomerna po Sloveniji porazdeljena ali ne, to je lahko drugo vprašanje. Dovolite mi, gospod minister, da logično razmišljam. Če bo šlo tako naprej, potem se lahko v neki občini pošta ukine, kar pa dejansko bo pomenilo, da bo treba občino ukiniti oziroma občina ne bo imela osnovnih pogojev, da obstaja. Zato lahko temu rečem, da gre za neko indirektno ukinjanje občin. In dovolite, da razmišljam naprej. Ukinitev oziroma prenos pristojnosti poslovne enote Pošte Murska Sobota v Maribor pomeni, da Pomurje v tem trenutku nima več poslovne enote, kar pomeni, da morda enkrat, ko bomo dovolj zreli v tej državi, ne bo moglo priti do ustanovitve pokrajine Pomurje, o čemer smo pa že v Državnem zboru govorili, ko smo nekoč, v mandatu 2004-2008 obravnavali pokrajinsko zakonodajo. In tu je moja skrb. Dejansko gre le za centralizacijo in gre za posredno ukinjanje lokalne samouprave in morda tudi pokrajin. Če boste kaj [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa tudi vam. Gospod Stepišnik, izvolite
Seveda lahko še kaj rečem. Veste, glavni problem je v zakonodaji. Takšna zakonodaja je v Sloveniji sprejeta. Mogoče pa ta pošta trpi zaradi nelojalne konkurence v Sloveniji, mogoče da je tam, kjer je velika gostota, dovoljena konkurenca tudi drugim, da razdeljujejo pošto. Zakon pa ne predpisuje, da mora taka pošta, ki razdeljuje pošto, tudi v tistih središčih, kjer je velika gostota, imeti v svojem obsegu dela tudi določeno okrožje in je to prepuščeno samo Pošti Slovenije. Zaradi tega ima Pošta Slovenije v primerjavi s takimi, kjer imajo samo pošto v veliki gostoti, nelojalno konkurenco. Ker se mora prilagajati konkurenčnim pogojem, se pravi, zniževati svoje stroške, ji ne dovoljuje, da pokriva tako široko območje. Morda bi bilo treba razmisliti o tem, da se izenačijo pravice vseh, ki razdeljujejo pošto v Sloveniji. To bi bil dober korak. Vi lahko razmišljate, to je dovoljeno, vendar mislim, da se morate tako vi in mi, vsi skupaj, in župani nekako potegovati za to, da kvaliteta storitev za občane oziroma državljanke in državljane ne pade, da ni slabša. V tej smeri moramo dati vse sile. Tudi če naredi Pošta samo neko okence ali poštarja, moramo poskrbeti, da bo pošta prihajala do državljank in državljanov tako, kot je sedaj oziroma da bo ta storitev še veliko boljša. Mogoče razmišljati tudi v smeri spremembe zakonodaje. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Imate postopkovni predlog? Izvolite, gospod Horvat.
Hvala, gospa podpredsednica. Mislim, da je gospod minister dal dobro iztočnico. In izkoriščam tukaj drugi odstavek 246. člena Poslovnika Državnega zbora in predlagam kolegicam in kolegom, da odpremo to razpravo, ki jo je nakazal na nek način tudi minister Stepišnik, da se pogovorimo, ali je res in kako je treba zakonodajo spremeniti, da bi lahko to univerzalno poštno storitev državljanom morda še izboljšali. Ne rečem, da je danes slaba, lahko pa, če mi to dovolite, da prognoziram, da bo slabša, če bodo reorganizacije šle v tej smeri, kot so dejansko nakazane. In kar me posebej skrbi, da nekako vsa ta reorganizacija, to skrajševanje delovnega časa in tako naprej, nekako poteka – seveda, jasno, povsem mimo Državnega zbora – mimo soglasij lokalne skupnosti; seveda ta soglasja niso zavezujoča. Bilo bi dobro, da se o tej zadevi tu pogovorimo. To ni nič napačnega, to ni noben napad, bog ne daj, na ministra niti na Vlado, ampak gre izključno za to, to je moj namen, in zato predlagam, da odločimo o proceduralnem predlogu, da opravimo razpravo, kako izboljšati univerzalno poštno storitev v državi. Verjamem, da boste ob glasovanju ta moj predlog tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa za vaš predlog. O njem bo Državni zbor odločal jutri, 19. novembra 2013, v okviru glasovanj. Prehajamo na naslednje poslansko vprašanje, ki ga bo zastavil gospod Andrej Čuš ministru za infrastrukturo in prostor gospodu Samu Omerzelu.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim predstavnikom Vlade, še posebej pa gospodu Omerzelu! Danes vas ne bom vprašal o avtocestnem odseku Draženci–Gruškovje, mogoče na kateri od naslednjih sej. Bi pa vas vseeno vprašal o eni zelo pomembni temi, tudi za mlade. In sicer, Ministrstvo za infrastrukturo in prostor je 20. marca letos objavilo Osnutek nacionalnega stanovanjskega programa 2013–2022. Dokument je bil pripravljen na podlagi stanovanjskega zakona, ta pa bi naj predstavljal drugo generacijo dokumenta, s katerim bi država prispevala k doseganju ciljev, določenih v razvojnih, prostorskih in tudi socialnih programih. Dokument naj bi izhajal iz splošnih razvojnih usmeritev države in ugotovitev iz analiz obstoječega stanja stanovanjske oskrbe, pri tem pa bi naj zagotovil tudi pogoje za izboljšanje razmer pri reševanje stanovanjskega problema različnih ciljnih skupin. Mislim, da sem vam o tem že enkrat postavil vprašanje, pa me zanima: Kakšne so bile aktivnosti v zadnjih mesecih – ker o tem ni bilo veliko govora v javnosti? Kako daleč je tudi priprava dokumenta? Kot zadnjo iztočnico za ta prvi del razprave pa bi dejal, da država seveda razpolaga z ogromnimi količinami prostih stanovanj, ki so strošek, so pa prazna. Če bi jih znali napolniti, mislim, da bi ta stanovanja znala biti zelo koristna, predvsem za tiste, ki si to težko privoščijo. Če malo povežem v luči osamosvajanja mladih dandanes, po drugi strani tudi vse večja socialna stiska med prebivalstvom. Zanima me: Ali ima tudi vaše ministrstvo že izdelane kakšne konkretne načrte s temi praznimi stanovanji, ki so v državni lasti? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Omerzel, izvolite.
Spoštovana predsedujoča, hvala za besedo. Spoštovani gospod Čuš, hvala za vprašanje. Res ni bilo kaj dosti govora o tej temi, ampak verjetno bolj zaradi tega, ker je bilo toliko bolj zanimivih, aktualnih tem v zadnjih časih, ampak to še ne pomeni, da se na nacionalnem stanovanjskem programu ni delalo. Res je bil 20. 3. 2013 pripravljen Osnutek nacionalnega stanovanjskega programa, ki je bil dan v javno razpravo. Ta javna razprava je trajala dva meseca. V času te javne razprave smo prejeli kup konstruktivnih pripomb. Seveda tiste, ki so bile v pravo smer, smo tudi upoštevali. V novembru imamo predvideno krajšo obravnavo. Ravno v duhu te zadnje obravnave v tem mesecu imamo 19. 11., torej jutri, obisk na Stanovanjskem skladu, kjer želimo tudi iz prve roke s strani vodstva Stanovanjskega sklada slišati pripombe in predvsem odpreti razpravo ravno glede teme, o kateri vi sprašujete. Torej, prazna stanovanja in kako, na kakšen način peljati to zadevo naprej, kako se približati mladim, kakšno shemo v resnici v tej državi predlagati, zato da bi ta stanovanja tudi učinkovito uporabili. Glede na terminski plan računamo, da potem po tej obravnavi gremo v medresorsko usklajevanje. Želimo pa in mislim, da nam bo uspelo, da smo na Vladi s predlogom januarja 2014. Glede na to, da je jutri ta obisk na Stanovanjskem skladu odprt, če želite vsebinsko razpravo, debato, ste na tem obisku Stanovanjskega sklada dobrodošli.
Hvala lepa. Gospod Čuš, želite dopolnitev odgovora?
Hvala za prvi del odgovorov. Sam sem tudi prej nekako nakazal, da bi se v tej sami pripravi programa splačalo osredotočiti tudi na področje mladine in težkega osamosvajanja mladih v Sloveniji. Že večkrat sem citiral raziskavo Mladina 2010, katero je pripravil Urad za mladino. Ta je pokazala, da smo po deležu mladih, ki živijo doma pri starših med 18 do 34 let, kar prvi oziroma drugi v Evropski uniji. Ta statistika je več kot zaskrbljujoča. Zanima me: Ali morda tudi sami predvidevate ali predlagate, če bo ta dokument šel v medresorsko usklajevanje, kakšne olajšave ali dodatne ukrepe, ki bi mladim omogočili lažjo osamosvojitev? Torej, da gredo končno od "hotela mama". Sami vemo, kakšna je situacija v bančnem sistemu, nekako se mladi niti osamosvojiti ne morejo zaradi tega, ker spodobnega kredita ne moreš več dobiti. Zanima me predvsem to: Ali so za to predvideni kakšni ukrepi in predvsem kateri – če so? Hvala.
Hvala lepa. Gospod minister, izvolite.
Hvala za dodatno možnost pojasnila. Tisto, kar je pomembno, absolutno si želimo, da bi se mladi angažirali, da bi se na nek način odpravili po tej poti, da bi ta stanovanja – samo v okviru Stanovanjskega sklada imamo okoli 8 tisoč stanovanj, za katera bi si želeli, da bi jih mladi na nek način ali se odločili za nakup ali za eno obliko najema. To vse je dejansko debata, ki je še odprta, kjer še niso dokončne odločitve znotraj nacionalnega stanovanjskega programa sprejete. Te odločitve, računamo, da bodo sprejete, preden gredo na Vlado. Vsekakor pa je jutri ena od ključnih debat in tistih dokončnih odločitev in smernic, katera shema bo tista, ki bo prevladujoča. Glede na to, da bo jutri kar široka strokovna ekipa prisotna na tem posvetu, bi vam še enkrat predlagal, če želite poglobljeno strokovno debato in tudi na osnovi tega, kar se bo jutri slišalo, kakšen konstruktiven predlog predlagati – ste dobrodošli jutri na tem sestanku.
Hvala lepa. Nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavil gospod Branko Kurnjek, in sicer ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak ter ministru za finance dr. Urošu Čuferju.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Lepo pozdravljeni ministri in ministrica in spoštovane kolegice, kolegi! Preden bom postavil vprašanje, bom govoril v bistvu o dejanskem stanju, ki se v naši državi dogaja, in sicer obstajajo primeri fizičnih oseb, ki so zaradi izgube zaposlitve zašli v resne finančne težave. Posledica izgube osebnega dohodka povzroči nezmožnost poravnavanja različnih obveznosti: plačevanja elektrike, vode, davkov itd. Upniki do takšnih oseb z izvršbami dosežejo lahko dosežejo blokado njihovega osebnega računa in banka kot izvajalec plačilnega prometa se mora ravnati v skladu z Zakonom o izvršbi in zavarovanju in je dolžna sredstva z dolžnikovega osebnega dohodka preusmerjati upnikom v skladu s sklepi sodišča. Ob tem mora upoštevati tudi dolžnikove pravice. Tako je mogoče obremeniti samo dve tretjini osebnega dohodka dolžnika, prav tako mora ob tem dolžnik ostati najmanj 70 % minimalne neto plače. Izvzeta je tudi denarna, socialna pomoč, otroški dodatek itd. Pravil na tem področju je kar nekaj in jih je potrebno dosledno spoštovati. Vendar pa lahko v tem primeru nastanejo težave. Banke imajo s takimi računi veliko dela za skoraj nič zaslužka in zato se lahko in se tudi neredko odločijo, da tak račun enostransko zaprejo, še posebej, če stranka na račun dalj časa ne prejme nobenega priliva, kar pa se v veliko primerih zgodi, saj oseba nima zaposlitve in čaka na odločbo o denarni socialni pomoči. Banka si s svojimi splošnimi pogoji poslovanja z osebnimi računi pridržijo pravico, da lahko v vsakem trenutku oziroma načeloma v vsakem trenutku odstopijo od pogodbe in zaprejo osebni račun. Stranki se tako zgodi, da ostane brez osebnega računa, ima pa še neporavnane dolgove in aktivne izvršbe. Seveda pa taki stranki načeloma nobena banka ne želi oziroma ne more več odpreti transakcijskega računa. Tako se takšna oseba znajde v situaciji, ko je na primer upravičena do prejemanja denarnih socialnih pomoči, otroškega dodatka, preživnine in podobno, vendar sredstev ne more prejeti, saj nima računa. Center za socialno delo sredstev ne more izplačati v gotovini, prav tako ne izvršuje plačil, recimo otroškega dodatka na posebne račune otrok. V redkih primerih se center za socialno delo lahko odloči in izplača sredstva za mesec ali dva na kateri drug račun, vendar je to zgolj izjemoma. Podobna težava, recimo, nastane tudi, ko taka oseba uspe najti zaposlitev in nima odprtega računa, ker ne more odpreti računa, ima lahko potencialno težave tudi pri delodajalcu. Zato ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti kakor tudi ministra za finance sprašujem: Kaj naj naredijo državljani, ki se znajdejo v takšnem položaju? Ali so mogoče v pripravi kakšni ukrepi, ki bi to stvar uredili? Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala. Gospod Kurnjek, najlepša hvala za to vprašanje, mislim, da je več kot utemeljeno glede na situacijo, v kateri smo. Lahko povem, da smo na našem ministrstvu, torej Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti že pred časom zaznali ta problem v zvezi z zapiranjem računov pri bankah oziroma nezmožnostjo odprtja računa, na katerega bi stranka lahko prejemala javna sredstva, kot so denarna socialna pomoč, otroški dodatek, varstveni dodatek ali državna štipendija. Ugotovili smo, da bi bilo treba za prejemnike socialnih transferjev omogočiti odprtje posebnega računa, lahko bi ga imenovali socialni račun ali kaj podobnega. V zvezi s to problematiko smo že v septembru povabili na sestanek predstavnike Banke Slovenije, Združenja Bank Slovenije, Ministrstvo za finance in Ministrstvo za pravosodje. Gre namreč za področje, ki se nanaša na vse te subjekte oziroma deležnike. Udeleženci smo se po dveh sestankih dogovorili, da Združenje bank skupaj z Banko Slovenije prouči možnost, da Republika Slovenija odpre za osebe, ki zaradi izvršb drugače ne morejo urediti svojih računov, pri posamezni komercialni banki poseben račun, kamor bi mi, naše ministrstvo, nakazovalo javna sredstva ter banki posredovalo tudi seznam upravičencev in zneske. Posameznik bi se nato oglasil pri banki ter dvignil denar, sredstva bi bila na ta način izvzeta iz izvršbe. Pričakujemo, da bodo vse potrebne podrobnosti dogovorjene najkasneje v prvi polovici letošnjega decembra in da bo lahko naše ministrstvo začelo z izplačevanjem že v naslednjem letu. Vsekakor pa morda ne gre vse samo za socialne transferje, lahko tudi širše poslovanje države do državljanov .Tako da delamo na tem.
Hvala lepa. Gospod minister, morda dopolnitev?
Moram reči, da pri tem odgovoru nimam kaj dosti več dodati.
Hvala lepa. Še enkrat gospod Kurnjek, izvolite.
Hvala lepa. V bistvu bi želel povedati, da me veseli, da je ministrstvo zaznalo ta problem, ker dejansko se dogaja . Tako vi na ministrstvu kakor tudi poslancem ljudje povedo te težave, v katerih se nahajajo. Tako se v bistvu veselim in pravzaprav mora ta zadeva steči čim hitreje, ker na nek način vi oziroma sistem takšnega državljana, ki ne more imeti odprtega transakcijskega računa, postavi v brezizhoden položaj. Z gotovino pa vemo, da v določenih primerih država do državljanov ne sme poslovati. V bistvu me veseli, da bo ta zadeva resnično, kot ste rekli sami, v zelo hitrem času urejena. Hvala lepa za odgovore.
Hvala lepa tudi vam. Gospa ministrica, izvolite dopolnitev.
Rada bi samo to dodala, da je dejansko nesprejemljivo, da država namenja tem ljudem sredstva za to, da jim pomaga, ta sredstva pa zaradi različnih razlogov ne pridejo do njih. Ta problem je treba rešiti. Vsekakor smo do nedavnega menili, da z zakonom, ki preprečuje, da se izvršba izvede na teh sredstvih, ki jih država namenja državljanom in državljankam, da ta stvar funkcionira, ampak ne funkcionira in smo bili tudi mi na ministrstvu seznanjeni s številnimi problemi posameznikov. Res, ko človek nima za preživetje, pa mu država nakaže določena sredstva in do teh ne more priti, je seveda potreben dogovor. Želela bi, da bi imeli že ta dogovor sprejet, ampak vsekakor delamo na tem, da bo čim hitreje to urejeno.
Hvala lepa. Naslednje poslansko vprašanje bo zastavil mag. Ivan Vogrin, in sicer ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Dogajanje okrog občine Ankaran načeloma vsi poznamo. Državni zbor je dovolil izvedbo referenduma, ki je uspel, potem pa po izglasovanem referendum ni ustanovil občine Ankaran, nakar je Ustavno sodišče z odločbo ustanovilo občino Ankaran, ki naj bi zaživela v letu 2014; ob tem, da vsi se nekako strinjamo, da imamo najbrž res predrago državo, da imamo preveč občin in da bi bilo smiselno pristopiti počasi, premišljeno k zmanjšanju javnih izdatkov, mogoče tudi z racionalizacijo lokalne samouprave. Glede na to, da občina Ankaran sploh še ne deluje, mene zanima naslednje. Po vašem predlogu naj bi približno 100 občin ukinili: ali z dekretom ali z zakonom, po hitrem postopku, po nujnem postopku, kar ni naletelo na odobravanje, bilo pa bi najbrž smiselno – eno stotino od tega. Začeti pri eni stotini, pri občini, ki sploh še ne deluje, in glede na to, da je umeščeno v prostor, če pogledamo grafiko – mislim, da sem vse to poslal v poslanskem vprašanju –, bi bilo najbrž smiselno sedaj pristopiti in na ustrezen način občino ukiniti, čeprav se postavlja vprašanje, kako naj Državni zbor to napravi, ker je Državni zbor ni ustanovil. Sprašujem vas, med drugim tudi to: Ali bi bilo to občino mogoče ukiniti oziroma poskrbeti, da ne bi sploh začela v letu 2014 delovati in s tem začeti z eno stotine racionalizacije občinske uprave oziroma občine?
Hvala lepa tudi vam. Dr. Gregor Virant, izvolite.
To vprašanje je večplastno, bi lahko rekel. Če me vprašate, ali mislim, da je občina Ankaran kot samostojna občina smiselna in racionalna, bom rekel, da ne, tako kot mislim še za mnoge druge občine, ki ne dosegajo neke kapacitete, nekega števila prebivalcev, neke sposobnosti, da same upravljajo lokalne zadeve. Na splošno mislim, da je občin v Sloveniji preveč in da so premajhne. Kot pa ste že sami ugotovili, reforme lokalne samouprave ni mogoče delati na hitro, na vrat na nos, čez noč, ampak se jo je treba lotiti počasi, postopoma in preudarno. Zato se bomo tudi na Ministrstvu za notranje zadeve te reforme lotili počasi, postopno in preudarno, tako da bomo najprej pripravili strategijo razvoja lokalne samouprave, ki bo vključevala in združevanje občin, pa seveda tudi ustanovitev pokrajin kot nujne ravni lokalne samouprave med občinami in državo. Tista strategija bo celovita, ko jo bomo imeli, jo bomo prediskutirali tudi z združenji občin, tremi reprezentativnimi združenji občin, in seveda občina Ankaran bo delila usodo vseh drugih občin. Po enakih kriterijih, enakih merilih, kot bodo veljala za druge, bomo odločali tudi o občini Ankaran. Ne smemo pa ponoviti točno iste napake, kot se je skozi vso zgodovino lokalne samouprave od leta 1994 pojavljala v Sloveniji, to pa je, da se odloča arbitrarno. Če bi šli zdaj v to reformo parcialno in bi rekli, da naj velja samo za občino Ankaran, pa jo bomo ukinili, kot jo je zdaj ustanovilo Ustavno sodišče, bi spet naredili točno isto napako, zaradi katere smo danes tam, kjer smo pri lokalni samoupravi, arbitrarno bi odločali. Treba je postaviti merila, kriterije za vse občine in potem skladno s temi merili odločati o tem, koliko jih bomo imeli, katere bodo in kakšno bo njihovo število. Seveda čim bolj v skladu z voljo lokalnega prebivalstva. Občino Ankaran je dejansko Ustavno sodišče ustanovilo. Zdaj, tukaj me sprašujete tudi, kako ocenjujem to sodbo Ustavnega sodišča. Seveda je kot minister ne bom ocenjeval, bi bilo neprimerno in nespodobno, da kritiziram ali kakor koli se opredeljujem do te odločbe: takšna ,kakršna je, je. O njej je bilo veliko strokovne debate, mnogi so bili do nje kritični, mnogi so se z njo strinjali, ampak odločba je tu in ker je odločba Ustavnega sodišča, jo je treba upoštevati, spoštovati. Občina Ankaran je ustanovljena, z lokalnimi volitvami prihodnje leto bo tudi zaživela, torej bo konstituirana, potem v nadaljevanju pa bo delila usodo vseh drugih slovenskih občin, ko gre za reformo lokalne samouprave. Še enkrat pa bi na koncu rekel, če me vprašate, ali je smiselno, da smo šli v Sloveniji toliko drobiti to naše ozemlje, da smo ustanovili 211 oziroma zdaj že 212 občin, je pa moj odgovor: ne. In to velja tudi za občino Ankaran, tudi zaradi tega, ker bo na ta način enotno območje Luke Koper razdeljeno med dve občini in bo povzročalo sigurno veliko težav.
Hvala lepa. Gospod Vogrin, ste zadovoljni z odgovorom?
Ja, gospod minister, hvala lepa. Mene veseli, da se strinjava, da je to vprašanje večplastno. Navedel sem 8 vprašanj. Z ozirom na to, da ni pričakovati, da bi na moj predlog Državni zbor opravil splošno razpravo – to se še ni zgodilo, niti gospe Potrati, ki je članica koalicije, to ni uspelo doseči, se pravi, še najmanj bo to kateremu koli od drugih, ki niso pozicijski poslanci –, bi vas prosil, če bi dobil pisne odgovore na ta vprašanja, ker mi tozadevno delovanje nekako daje priložnost za poglobljeno razpravo oziroma razmišljanje, delovanje. Zakaj?. Leta 2005 sem bil župan občine Lenart, vi ste bili takrat resorni minister, gospod Janez Janša je bil predsednik vlade. Takrat sem vam pisal, je dokumentirano, tudi na spletni strani je objavljena vsa ta korespondenca, da je to, da občine delimo – naša občina je imela takrat 12 tisoč prebivalcev, potem smo jo še za 4 tisoč zmanjšali, se pravi, še dve novi občini sta nastali –, seveda dolgoročno škodljivo. Zanimivo, danes vi natančno te besede uporabljate, da so neracionalne, da so preveč razdrobljene in tako dalje. Škoda je, da imamo pri večini stvari 8- do 10-letni časovni zamik. Tudi to, kar zdaj govorimo, da način delovanja zdajšnje vlade je uničevanje gospodarstva, bo prišlo čez 5 do 8 let do izraza, ampak zdaj pač ne dojamemo, da z zviševanjem davkov ne moremo ohranjati blaginje gospodarstva in prebivalstva. Hvala lepa vseeno.
Hvala lepa tudi vam. Bi, minister, želeli dopolniti odgovor?
Ja, popravil bi vas. Takrat, v tistem obdobju, o katerem govorite, nisem bil minister, pristojen za lokalno samoupravo, zato tudi z moje strani nikoli niste dobili takega stališča, in to tudi zato, ker ga nikoli nisem imel. Ne menjam svojih stališč, razen takrat, kadar me z argumenti prepričajo v nasprotno. In pri vseh ključnih stvareh, političnih, sem se vedno držal istih stališč, tudi pri lokalni samoupravi. Ja, vedno sem trdil, da smo preveč razdrobili lokalno samoupravo, celo študentom sem o tem predaval in je moje stališče mnogim generacijam študentov Fakultete za upravo znano. Tako je res, da smo zamenjali koalicijo, ne pa stališč, ker vedno pravim, človek mora biti zvest principom, načelom in idejam in to velja tudi za politično stranko. Pisni odgovori na to vprašanje – vprašanje ste postavili ustno, tako da vam lahko tudi od točke do točke odgovorim. Kako je mogoče, da je Državni zbor dovolil razpis in izvedbo lokalnega referenduma? V tem primeru je tako kot v mnogih drugih primerih ravnal po mojem mnenju arbitrarno. Ali menite, da mora Državni zbor vselej in striktno upoštevati ter slediti odločbam Ustavnega sodišča? Da. Ali menite, da bi se Državni zbor na odločbo moral odzvati s sprejetjem ustreznega zakona, s katerim bi ustanovil občino Ankaran? Da. Ali menite, da je Ustavno sodišče ravnalo v okviru svojih pristojnosti? Kot sem rekel, tega ne bom sodil, ker bi bilo nespodobno. Ali menite, da bo z ustanovitvijo občine Ankaran ogrozilo delovanje in razvoj koprskega pristanišča? Ogrozilo je pretežka beseda, lahko pa bo to povzročilo kakšne težave. Več kot polovica občin dejansko ne izpolnjuje pogojev. Ali lahko občino Ankaran Državni zbor sploh ukine oziroma združi nazaj v večjo občino? V okviru širše reforme lokalne samouprave – da, lahko. Ali bi v primeru, če bi Državni zbor v procesu ukinjanja oziroma združevanja občin želel ukiniti tudi občino Ankaran, moral za to predlagati spremembo ustavne odločbe? Ne. Spremembo zakona. Ali je občino Ankaran mogoče sploh ukiniti? Da, v okviru širše reforme lokalne samouprave. Na koncu bi pa še enkrat rekel, da nerad uporabljam besedo "ukinjanje" občin, ker ničesar ne ukinjamo, ampak se bodo občine združevale v večje in močnejše občine. Vsak prebivalec Slovenije bo imel vedno svojo občino. Če jih bomo združevali, bodo imeli mnogi, 15 % tistih, ki zdaj živijo v manjših občinah, pod 5 tisoč prebivalcev, večjo, močnejšo, krepkejšo občino, ki se bo lažje soočila z državnim centralizmom.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo z naslednjim poslanskim vprašanjem, ki ga bo zastavil gospod Samo Bevk, in sicer ministru za zunanje zadeve Karlu Erjavcu ter ministru za zdravje Tomažu Gantarju. Ob tem naj povem, da je minister Karl Erjavec opravičeno odsoten.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! Odbor za zunanjo politiko je 18. septembra letos sprejel pobudo za podpis Konvencije Minamata o živem srebru. Med 9. in 11. oktobrom pa je v Minamati in Kumamotu na Japonskem potekala konferenca UNEP, ki je sprejela zaključni dokument od restriktivni uporabi živega srebra. Pri usklajevanju dokumenta je sodelovalo več kot 800 delegatov iz 140 držav. V imenu Republike Slovenije je konvencijo podpisala veleposlanica Republike Slovenije Helena Drnovšek Zorko. Po formalnem sprejetju Konvencije Minamata sta izvršni direktor UNEP Steiner in japonski minister za okolje Ishihara odprla konvencijo za podpis pooblaščenim zastopnikom držav. Do zaključka konference jo je podpisalo 91 držav, med njimi tudi Slovenija. Konferenca je pozvala, naj države čim prej začnejo s postopki ratifikacije. Japonska se je obvezala, da jo bo podpisala med prvimi. Pogoj za ratifikacijo je tudi uskladitev nacionalnih zakonodaj z določbami konvencije. Pristop Slovenije k Konvenciji Minamata, njena čimprejšnja ratifikacija ter prilagoditev zakonodaje njenim določilom bi lahko bila tudi spodbuda za začetek delovanja mednarodnega centra za živo srebro v Idriji, ki ga je Ministrstvo za okolje in prostor ustanovilo že leta 2008. Finančno podlago ima konvencija v Svetovnem skladu za okolje, ki ima v svoji petletnih proračunih na voljo več milijard dolarjev sredstev za črpanje. Ministra za zdravje in zunanje zadeve Tomaža Gantarja in Karla Erjavca sprašujem: Kako potekajo priprave na ratifikacijo Konvencije Minomata o živem srebru? Kdaj bo na vrsti za sprejem v Državnem zboru? Hvala lepa.
Hvala lepa za vprašanje. Izvolite, minister Gantar.
Hvala, podpredsednica, in hvala tudi za vprašanje. Če lahko res v imenu tudi zunanjega ministra in v svojem odgovorim. Konvencija Minamata je mednarodna pogodba, ki ureja to problematiko živega srebra. Slovenija je bila res v oktobru na Japonskem podpisnica te konvencije, do sedaj jo je podpisalo 93 držav, ratificirale so jo že tudi Združene države Amerike. Tudi mi jo bomo, je pa to v normativnem programu dela Vlade za leto 2014. Pred tem je potrebno to konvencijo prevesti v slovenščino, glede na to, da je tudi ta prevod sestavni del zakona o ratifikaciji te konvencije. Pri nas to pripravlja Urad za kemikalije, ki je že začel z delom in to je urad, ki bo potem predložil pristojnemu ministrstvu, to je Ministrstvu za zunanje zadeve, pač predlog tega zakona o ratifikaciji, da bo potem v naslednjem letu tudi v Državnem zboru sprejet. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Bevk.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Zakaj tako izpostavljam to konvencijo? Namreč, za financiranje izvajanja Konvencije Minamata o živem srebru so že na pripravljalni konferenci v Ženevi v začetku leta izbrali Svetovni sklad za okolje, recimo, ki ima samo od julija 2010 do julija 2014 na razpolago za svoje projekte proračun, vreden 4 milijarde in 250 milijonov dolarjev. Ta sklad je uradni finančni instrument za izvajanje ključnih mednarodnih sporazumov s področja varstva okolja, tudi za probleme kemikalij, v okviru katerih naj bi bilo uvrščeno tudi živo srebro. In ko je julija leta 2010 že pred tremi leti obiskala Slovenijo in Idrijo predsednica in izvršna direktorica Sklada za svetovno okolje gospa Monique Barbut, je ob seznanitvi s potencialom naše države in ustanovljenega informacijsko-raziskovalnega centra za živo srebro izrazila presenečenje, da naša država v mednarodni skupnosti ni bolj aktivna s predstavljanjem svojih tovrstnih pobud in pri črpanju teh sredstev. Takrat je še posebej izpostavila, pred tremi letih, da bo to še posebej aktualno po sprejetju Konvencije Minatama o živem srebru. Prav zato je interes Republike Slovenije, da čim prej ratificiramo ta dokument in da potem pripravimo projekte, s katerimi bi lahko kandidirali na ta Svetovni sklad za okolje, kajti vsi iz dneva v dan jamramo, kako je finančno podhranjena država, s tem pa bi lahko spodbudili kar nekaj projektov in počrpali še nekaj dodatnega denarja tudi za okoljske projekte. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod minister, želite? Ali je bil to samo komentar? Izvolite, gospod minister.
Pred enim mesecem je bilo to podpisano in mislim, da je pripravljeno za predlog za naslednje leto. Mislim, da bo to hitro, je pa nekaj dela pred tem, kot sem rekel, prevod pripraviti [[...]] Mislim, da bomo še verjetno pravočasni, da bi lahko tudi nekaj tega denarja črpali, da se ta problematika začne ob tej pomoči reševati tudi v Sloveniji.
Hvala lepa ministru za dodatno obrazložitev. Na vrsti pa je gospod Borut Ambrožič. Ima vprašanje za ministra za kmetijstvo in okolje mag. Židana.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav tudi vsem prisotnim, predvsem pa ministrski ekipi! Dovolite, da začnem na začetku z nekaj podatki, ki govorijo o tem, da embalažna industrija v Evropski uniji zaposluje okoli 1,35 milijona ljudi. Zato tudi ne preseneča podatek, da na evropskem trgu 8 milijard plastičnih vrečk konča kot odpadni material. Nesporen je torej negativni vpliv odpadne embalaže na okolje. Ob tem pa se mnogokrat ne vprašamo, kako smo prišli do te situacije. Odgovor je: z napredkom, seveda. Ampak vprašanje je, s kakšnim napredkom. Embalaža, med katero prištevamo papir, karton, lepenko, les, tekstil, lepila, lepilne trakove, kovino, stekla in ostale materiale ter plastične mase, ima, kot vsak izdelek, seveda tudi svoj življenjski cikel, od njenega nastanka, transporta preko uporabe do ponovne porabe ter uničenja in ali recikliranja. Plastične mase, kot veste, so zaradi svoje ekonomičnosti in uporabnosti postopoma nadomestila nekatere embalažne materiale, saj ob segrevanju postanejo plastične in se jih v takem stanju tudi lažje oblikuje. Ni pa odveč spomniti na začetno navdušenje nad karakterističnimi lastnostmi danes tudi že omenjenega neuničljivega azbesta, ki je v kasnejšem obdobju njegove uporabe povzročil toliko gorja. Zdravstvene posledice izpostavljenosti le-temu bodo mnogi, žal, čutili še dolgo. Termoplastične mase predstavljajo tudi četrtino vseh proizvedenih plastičnih mas, ki se večino uporabljajo za transportno embalažo, beri vrečke, ovoj za steklenice in podobno. Še nekaj podatkov. Po podatkih ekologov brez meja, ki so že leta 2010, 2011 sprožili obširno akcijo na to temo, slovenski potrošniki vsako minuto zavržejo 200 manjših tako imenovanih prozornih brezplačnih vrečk, ki so običajno namenjene za sadje, zelenjavo, meso in ribe, ki jih kmalu po uporabi zavržemo. Tudi okoljski raziskovalni zavod je pred časom objavil podatke, da vsak Slovenec porabi od 150 do 300 vrečk na leto. Upoštevajoč dejstvo, da je konec leta 2012 Slovenija premogla 2 milijona 59 tisoč potencialnih potrošnikov v seštevku to nanese od 300 do 600 milijonov plastičnih vrečk na leto v Sloveniji. Tudi raziskave ekologinje Andreje Pavlinus je že leta 2007 pokazala, da je med trdimi odpadki na območju naravnega rezervata Debeli rtič – Strunjan – Fiesa in piranske cerkve 38 % plastičnih vrečk. Prav zato je nujno potrebna integrirana politika proizvodov. Sedaj se sprašujem, ali ni le čas, da bi potegnili iz predala že pred nekaj leti zamišljen zakon o omejevanju uporabi plastičnih vrečk. Zato ministra za kmetijstvo oziroma Ministrstvo za kmetijstvo in okolje sprašujem: Kako misli ukrepati glede na 4. novembra sprejeti predlog Evropske komisije, ki od držav članic EU zahteva zmanjšanje uporabe lahkih plastičnih vrečk, tanjših od 50 mikronov oziroma 0,05 milimetra? V obliki zakona ali kakšnega drugega podzakonskega akta?
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Izvolite, gospod minister.
Hvala, predsedujoča. Hvala, gospod poslanec, tudi za aktualno poslansko vprašanje. Evropska komisija je v začetku tega meseca objavila predlog Direktive za zmanjšanje potrošnje lahkih plastičnih nosilnih vrečk. Glavni razlog za sprejem tega predloga je, da se lahko nosilne vrečke z debelino pod 50 mikronov pogosto uporabijo samo enkrat, v okolju pa se razgrajujejo tudi do sto let. Produkti razgradnje so pogosto škodljivi mikroskopski delci, ki so nevarni zlasti v morskem okolju. V skladu s predlogom bi države članice lahko izbirale med naborom ukrepov, kot so plačljive nakupovalne vrečke, nacionalni cilji zmanjšanja njihove uporabe in prepoved pod določenimi pogoji, kar pa mora biti v povezavi s pravili notranjega trga, kot jih določa pogodba o delovanju Evropske unije. Zaenkrat v Sloveniji niso predpisani nobeni posebni ukrepi za omejitev potrošnje lahkih plastičnih nosilnih vrečk, so pa pred časom trgovci sami, na lastno pobudo omejili dostop do teh vrečk – uvedba nosilnih vrečk za večkratno uporabo in odprava brezplačnih plastičnih vrečk. Vse nosilne vrečke, ne glede na material, iz katerega so izdelane, so embalaža, zato je to področje urejeno z Uredbo o ravnanju z embalažo in odpadno embalažo. Ko bo direktiva sprejeta, bo seveda treba omenjeno uredbo spremeniti oziroma dopolniti tako, da bo prenos nove direktive v slovenski pravni red pravilen in popoln, ali če dovolite, gospod poslanec, Slovenija bo aktivno sodelovala pri sprejemanju evropske direktive, ki je namenjena varovanju okolja. Predlagam pa, da delujemo v tem trenutku istočasno kot vse ostale evropske države, saj ko bo direktiva sprejeta, jo moramo države implementirati v svoj pravni red in verjamem, da bomo tokrat na tem področju uspešni. Hvala.
Hvala lepa. Izvolite, gospod Ambrožič.
Hvala, gospod minister, za spodbuden odgovor. Veseli me, da razmišljanja resornega ministra ali Vlade gredo v to trajnostno smer. Je pa kljub temu mogoče na tem mestu treba samo dopolnilno povedati, da je leta 2010/2011 ko je Osnutek zakona o prepovedi ali omejitvi uporabe plastičnih vrečk nastajal s sopodpisom 36 takratnih poslancev v tistem sklicu parlamenta, kar pomeni relativno visoko podporo tej ekološki zakonodaji, da je takrat bilo še nesprejetih nekaj rešitev, ki pa so jih sprejele naše neposredne sosede. Konkretno imam tukaj v mislih sosedo Republiko Italijo, ki od leta 2011 prav tako izvaja prepoved uporabe teh tanjših vrečk, da ne govorim o državah tretjega sveta, s katerimi se težko primerjamo, ki pa so sprejele popolno prepoved. Zato že vnaprej napovedujem, da bom z nevladnimi organizacijami, ki na načelni ravni podpirajo ustrezen sprejem zakonodaje, za katero ste pravilno ugotovili, da ni nujno v obliki zakona, ampak tudi v obliki uredbe, si želimo torej tvorno sodelovati pri nastajanju tega pomembnega dokumenta. Hvala lepa.
Hvala lepa gospodu Ambrožiču. Mislim, da ni dodatnega vprašanja oziroma dopolnilnega, zato dajem besedo naslednji poslanki, ki bo zastavila poslansko vprašanje, to je dr. Andreja Črnak Meglič, ki ima vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala lepa, gospa podpredsednica. Spoštovana ministrica in ministri, kolegice in kolegi! Danes smo se o vprašanju, ki ga želim tudi sama nekoliko poglobiti, že pogovarjali, to je bilo vprašanje, usmerjeno na predsednico Vlade, in sicer v povezavi z zaposlovanjem mladih. Problem brezposelnosti mladih je postal izredno pereč v obdobju krize, še zlasti pa je eskaliral v letu 2012, ko se je Slovenija uvrstila v tisto skupino držav, ki so beležile najvišjo stopnjo brezposelnosti oziroma njeno rast. To je bil tudi razlog, da je Slovenija postala na nek način upravičena do posebnih sredstev iz sklada EU, ki se imenuje Pobuda za mlade. Že v lanskem letu sem v okviru Odbora za delo, družino in socialne zadeve sprožila posebno problemsko sejo, ki je bila usmerjena v to problematiko, in nastali so štirje, kar precej zavezujoči sklepi. No, med drugim tudi to, da ministrstvo čim prej pripravi strategijo oziroma program zaposlovanja mladih. Čeprav je seja potekala 20. 6. 2012, se to do zdaj še ni zgodilo. Zato me, gospa ministrica, zanima: Kakšni so ukrepi, ki jih je Vlada že pripravila za soočenje s to težko problematiko, in kakšni so tisti ukrepi, ki jih še snuje? Zanima pa me tudi: Ali bo ta program ukrepov nekako povezan v enoten dokument? Kdaj bo ta dokument predstavljen javnosti in kdaj se bo začel tudi bolj celovito uveljavljati? Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Hvala, podpredsednica, za besedo. Hvala poslanki za vprašanje. O brezposelnosti mladih veliko govorimo. Treba je takoj na začetku povedati, da verjetno situacija ne bo bistveno boljša, dokler Slovenija ne bo imela gospodarske rasti. Na žalost je tako. Pristojnost Ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti je pa predvsem glede področja ukrepov aktivne politike zaposlovanja in tudi ustvarjanje pogojev za zaposlovanje. Mi od 21. marca, ko sem tu, v tej dvorani prisegla kot ministrica za delo, poskušamo delati po svojih najboljših močeh. Če pogledate podatke, je razveseljivo predvsem to, da smo vključenost mladih ali splošno vključenost v ukrepe aktivne politike zaposlovanja v letošnjem letu bistveno dvignili, kot je bilo to v lanskem letu. Če pogledamo številke, je do zdaj v letošnjem letu, torej od januarja do oktobra, bilo tam okoli 35 tisoč brezposelnih oseb vključeno od enega od ukrepov aktivne politike zaposlovanja, to pa je kar 56,5 % več kot v istem obdobju lani, s številko več kot 12 tisoč ljudi danes več, od tega zelo pazimo, da mlade vključujemo v te ukrepe in približno 12 tisoč je vključenih tudi mladih v te ukrepe. Pomembno je tudi spremljati učinkovitost teh ukrepov in jih prilagajati. Mi to poskušamo. Predvsem subvencije so tiste, ki dajejo rezultate v letošnjem letu, in tudi javna dela, zato smo s prerazporeditvami tudi zagotovili več sredstev za ta namen. Drugo leto pa bo situacija še bistveno boljša in bomo samo na javnih delih povečali za 17 milijonov evrov sredstev in pričakujemo več kot letos, ko smo imeli približno 4 tisoč vključitev, naslednje leto bomo imeli tam okoli 9 tisoč. Pomembno je omeniti tudi sprejeti zakon, ki omogoča od 1. novembra dalje, da delodajalci zaposlijo mlado brezposelno osebo, ki je stara do 30 let in brezposelna oziroma prijavljena na zavodu vsaj 3 mesece, da jo zaposli za nedoločen čas, in če jo zaposli za nedoločen čas, ki mora trajati vsaj dve leti, je za to obdobje dejansko opravičen plačila prispevkov delodajalca, kar pomeni, da bo imel za 16,10 % nižje stroške dela, kar je pri mladih, ki vstopajo na trg dela, zelo pomemben dejavnik konkurenčnosti. Tudi s svojimi subvencijami, ki jih izplačujemo, predvsem skušamo mlade na trgu narediti bolj konkurenčne. Prejšnji teden, v petek, smo predstavili tudi javni poziv za novo shemo, to je Mentorstva za mlade, kjer želimo povezati mlade iskalce zaposlitve, brezposelne osebe, z izkušnjami in znanjem starejših v podjetjih in bomo to s subvencijo tudi spodbujali. Na ta način bo 500 mladih dobilo možnost zaposlitve. Pomembne so tudi davčne olajšave, pogovarjamo se o bolj ciljno usmerjeni davčni olajšavi, ki jo lahko uveljavlja delodajalec, če bo zaposlil za nedoločen čas brezposelno osebo, mlajšo od 26 let, ki je brezposelna vsaj 6 mesecev. Že zdaj imamo v sistemu davčno olajšavo, ki pa se ni najbolj prijela, tako da se pogovarjamo z Ministrstvom za finance in Ministrstvom za gospodarski razvoj, kako bi to naredili bolj učinkovito, predvsem kot obliko spodbude za mlade. Najpomembnejši dokument, s katerim pa se ukvarjamo sedaj že od poletja, pa je jamstvena shema za mlade. Kot veste, smo države članice Evropske unije dolžne pripraviti ta izvedbeni program jamstev za mlade. Mi smo ta dokument zastavili širše kot večina evropskih držav, ker namreč ta Evropa nas zavezuje, da to omogočimo mladim do 25 let, mi smo to razširili na skupino do 29 let. V tem dokumentu je jasno zapisano, da bomo mladim v štirih mesecih po končanju njihovega izobraževanja ponudili zaposlitev, tudi s plačanim pripravništvom, ali usposabljanje na delovnem mestu, vključitev v formalno izobraževanje ali krajšo obliko institucionalnega ali praktičnega usposabljanja. Mora pa biti pogoj, da se vpišejo v evidenco Zavoda Republike Slovenije za zaposlovanje. Ta program pripravljamo skupaj z mladimi in bo tudi v kratkem tudi javno predstavljen, dan v javno obravnavo. Če samo povem številke, sredstva, ki jih bo država namenila in tudi preko Evropskega socialnega sklada bo za dve leti izvedbe tega programa namenjeno približno tam okoli 160 [[...]] [[znak za konec razprave]] [[...]]
Hvala lepa ministrici. Nadaljujemo lahko z drugim krogom. Torej, prehajamo na drugi krog vprašanj poslank in poslancev in prvi izmed razpravljavcev oziroma tistih, ki bodo postavili vprašanje, je mag. Ivan Vogrin. Ima vprašanje za ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo mag. Sanka Stepišnika.
Z ministrom sem tukaj skoraj vse razčistil, ampak vseeno zaradi javnosti. Poglejte, na navedeno težavo so me opozorili gospodarstveniki. Namreč, pred časom so bili sklicani na temo Sodelovanje oziroma odpiranje podjetij v Avstriji. V zelo obširni obrazložitvi so navedeni argumenti, zakaj bi slovenska podjetja odpirala podjetja v Avstriji. Za čuda je predstavnica mag. Marion Biber iz agencije Aba Invest, to je nekaj podobnega kot slovenska razvojna agencija oziroma bivši JAPTI in podobno, obrazložila davčno in poslovno okolje. Po vseh kriterijih smo mi daleč zadaj. Povedali so številko, koliko podjetij je bilo v Avstriji ustanovljenih zadnjih nekaj let in tudi, kakšne spodbude čakajo slovenske podjetnike. Mislim, da nič ni napačno, če slovenska podjetja odpirajo podjetja v Avstriji, napačno pa je, če je to strategija in politika Ministrstva za gospodarstvo. Kajti menim, da Ministrstvo za gospodarstvo mora ustvarjati konkurenčno poslovno in davčno okolje v Sloveniji in ni treba izmišljati tople vode. Pogledamo ene najuspešnejših držav v Evropi, to je Avstrija, kako imajo stvari urejene na davčnem, administrativnem področju, na zakonodajnem področju in takšne zakone in predpise sprejmemo tudi mi, tudi davčno razbremenimo slovenska podjetja na približno takšen nivo, kot jih imajo avstrijska. Minister, vi ste človek, ki ste neposredno prišli iz gospodarstva, iz proizvodne družbe, to se pravi, niste eden tistih, ki sploh niste videli podjetja od znotraj. To me vesli in vas sprašujem: Ali bo vaše delovanje v smislu, da bomo takšno konkurenčno poslovno in davčno okolje ustvarili tudi v Sloveniji?
Hvala lepa. Minister, da slišimo, kaj ste se z gospodom Vogrinom že pomenila.
Veliko se pogovarjava. Hvala lepa, gospa podpredsednica, hvala lepa, gospod poslanec Vogrin. Cenim vaše znanje iz gospodarstva in tu sva si enaka, lahko se popolnoma strinjam z vami, da pri nas ustvarjamo in bomo ustvarili v nekem doglednem času tudi tako konkurenčno okolje za podjetja kot v Avstriji. Tako kot ste sami rekli, Avstrija nam je lahko pri tem velik vzgled. Hvala.
Hvala lepa. Želite še kakšno dopolnitev? Izvolite.
Gospod minister, hvala lepa za kratek in jedrnat odgovor. Imava eno težavo, tako vi kot jaz: štejejo samo rezultati. To vi natančno veste, to bolj govorim za druge kot za naju. Težko rečem, da sem bil uspešen direktor, če je podjetje bankrotiralo. Slovenski politiki težko rečejo, tisti, ki so vsaj deset let na sceni, da so uspešni bili, če je Slovenija bankrotirala. Se pravi, ker sem dobil neke insajderske informacije, da bo ta vlada vzdržala do konca mandata, to so insajderske informacije, to pomeni imate dve leti časa – to je veliko časa –, da nekaj spremenimo, spremenite in spremenimo v smislu boljšega davčnega in poslovno administrativnega birokratskega okolja. Povedal vam bom primer. Danes dopoldan sem bil v nekem podjetju, ki je pred nekaj leti, ne bom povedal, koliko, ker bi že jutri lahko spet dobili davčno inšpekcijo, bilo izbrano za Zlato gazelo, najhitreje rastoče podjetje. A veste, kaj se je zgodilo čez 14 dni? Dobili so davčno inšpekcijo! Se pravi, pri nas je greh biti uspešen. Povedali so mi, da jim je žal, da so dovolili, da so šli v izbor. Drugo, kar se je temu podjetju zgodilo, ki je v lasti tujcev, je, da so se na veliko razpisali, kako to, da tujci vlagajo v Sloveniji samo v nečiste tehnologije – pa ima vsa okoljevarstvena in druga dovoljenja. Tiste, ki to govorijo, bi morali vprašati, naj pripeljejo čiste tehnologije, ampak oni ne blebetajo. Hvala lepa.
Želite še besedo, minister? Izvolite.
Hvala lepa. Dodal bi samo to, da se tudi sam strinjam s tem, da je v Sloveniji zelo težko biti uspešno podjetje, uspešen podjetnik, uspešen direktor, ker ti obesijo vse tisto, da se ti dokaže, da nisi uspešen, ampak da si podpovprečen. Hvala lepa.
Hvala lepa. Lahko nadaljujemo, mag. Vogrin? [[Da.]] Naslednja je na vrsti mag. Majda Potrata, ki bo postavila vprašanje ministru [[...]]Se opravičujem, gospoda Ambrožiča smo izpustili, me opozarjajo. Gospod Ambrožič bo zastavil vprašanje ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav obema prisotnima ministroma in ministrici ter ostalim kolegicam in kolegom! Moje poslansko vprašanje se tokrat nanaša posredno v zvezi s programom ali projektom Stop birokraciji, ki ga osebno zelo podpiram in pozdravljam in tudi čestitam ministru ob njegovi uvedbi. V zvezi s tem bi pa opozoril na nek konkreten primer. Šiviljsko podjetje Boxmark Leather iz Kidričevega pri Ptuju zaposluje skoraj tisoč 600 zaposlenih in je po obsegu poslovanja tretje evropsko podjetje, ki proizvaja usnjene prevleke za luksuzne znamke avtomobilov, kot so mercedes, volkswagen, audi in druge znamke avtomobilov. Omenjena družba želi na lokaciji oziroma zemljišču, katerega lastnica tudi je, razširiti oziroma dograditi poslovne prostore v vrednosti investicije 6 milijonov evrov. Trenutek širitve je povzročila tudi nova možnost sodelovanja, kar je zelo pohvalno v teh kriznih časih, ki vključujejo dobavo opreme za Lufthansine jumbo jete in s tem povezano možnost zaposlitve dodatnih 50 delavk in delavcev. Na spletni strani občine Kidričevo lahko najdemo, da sodi Kidričevo med mlado urbano, sodobno naselje, ki ni brez duše. Nastalo je kot novozgrajeno industrijsko naselje, ki se je razvijalo v samostojno krajevno in občinsko središče. Po podatkih SURS iz leta 2010 je v okviru občinskih meja prebivalo 6 tisoč 650 prebivalcev te občine. Vsak 15. prebivalec te občine je bil prejemnik vsaj ene denarne socialne pomoči, med aktivnim prebivalstvom občine pa je bilo v povprečju 11,1 % registriranih brezposelnih oseb. V upravni enoti, v katero spada tudi navedena občina, pa je evidentiranih 69 tisoč prebivalcev, ki prebivajo v 207 naseljih. To so številke, ki kažejo, kako nujno je treba ponuditi roko pomoči, predvsem pa poenostaviti birokratske postopke za podjetja, ki želijo investirati v določeno panogo na določenem območju in posledično zagotoviti tudi dodatne zaposlitve, ki so še kako potrebne v teh kriznih časih. Kljub dejstvu, da gre v tem primeru za zahteven objekt, je vloga vlagatelja popolna in bi si zaslužila čimprejšnjo obravnavo oziroma odgovor. V praksi pa seveda ni tako. V časopisu Finance so tako izračunali, koliko manj priliva v proračun bi bilo, če bi se 50 delovnih mest, ki bi jih omogočila širitev poslovanja omenjenega podjetja, zaradi birokratskega zavlačevanja zamaknilo za pol leta, govorim o 105 tisoč evrih oziroma 17 tisoč 650 evrov dohodnine in prispevkov. Vse to ob predpostavki, če bi 50 na novo zaposlenih prejemalo minimalno plačo 556,83 evra. Zato sprašujem resornega ministra: Ali Ministrstvo za notranje zadeve, dosledno upošteva zaveze v koalicijski pogodbi, ki se nanašajo na skrajšanje roka odločanja v upravnih postopkih, vzpostavitev učinkovite in prijazne javne uprave kot servisa za državljane in podjetja? Ali tudi v praksi izvaja projekt Stop birokraciji na primeru podjetja Boxmark Leather iz Kidričevega pri Ptuju? Hvala za odgovor.
Hvala lepa. Minister dr. Virant, izvolite.
Hvala za vprašanje. Najprej o konkretnem primeru. Konkretno podjetje Boxmark je za to konkretno zadevo širitev proizvodnje pred nekaj dnevi dobilo gradbeno dovoljenje. Dobilo ga je znotraj zakonskega roka dveh mesecev. Pred tem je Arso, znameniti Arso, v 7 dneh izdal okoljevarstveno soglasje, tako da je bil celoten postopek relativno kratek, lahko bi bil pa še krajši. To podjetje se je pred časom obrnilo name z željo, da bi njihovo investicijo nekako spravili v življenje kot primer dobre uradniške prakse in zaprosilo ministrstvo in mene osebno, da spremljamo postopek izdajanja dovoljenj. To smo tudi storili. Zato še enkrat pravim, Arso je izdal soglasje v izjemno izjemno kratkem času. Moram pa priznati, da upravne enote posebej nismo spraševali, kako bodo ravnale, zato ker upravne enote izdajo dovoljenja relativno hitro. Začudilo me je, ko se je potem podjetje ponovno obrnilo na nas, češ da že en mesec in pol čakajo na gradbeno dovoljenje, sicer še vedno znotraj zakonskega roka, ampak vendarle. Takoj po tistem, ko so se spet obrnili na nas, smo povprašali upravno enoto, če bo izdala dovoljenje v roku, v kolikšnem času ga bo izdala, in v nekaj dneh je bilo gradbeno dovoljenje izdano. Tukaj ne gre za nek dolg postopek, za neko zavlačevanje. Vse je bilo znotraj rokov. Se pa strinjam, da bi se dalo pa še hitreje. In sedaj prehajam na tisti splošni del vprašanja. Projekt Stop birokraciji jemljemo zelo zelo resno. Intenzivno stalno zbiramo predloge in jih vsake toliko časa zapakiramo v akcijski načrt, ki ga Vlada sprejme in ki zavezuje vsa ministrstva. V zadnjem letu je bilo realiziranih 90 ukrepov. Eden najpomembnejših gotovo s področja Ministrstva za gospodarstvo, to je deregulacija obrtnih dejavnosti. Število dejavnosti, ki potrebujejo obrtno dovoljenje, se je ponovno razpolovilo. Mislim, da je sedaj prišlo že od 120 na približno 30, 35, nekaj takšnega. In še veliko drugega je bilo. Reagiramo tudi v konkretnih primerih. Če vam dam spet samo en primer. Ko je letos Durs izdal nekaj tisoč napačnih informativnih izračunov dohodnine in ko so želeli najprej postopati tako, da bi vse prejemnike teh izračunov pozvali, naj vlagajo ugovore, da bi potem izdali odločbe in jih vročali po priporočeni pošti in tako naprej, smo ukrepali in se z njimi dogovorili, da so teh 5 tisoč informativnih izračunov enostavno stornirali in poslali obvestila o novih in ni bilo vse te birokratske, bi rekel, hoje po labirintih. Ti ukrepi se bodo nadaljevali. Glede hitrosti reševanja zadev, zlasti na področju gradbenih dovoljenj in vseh dovoljenj, ki so vezana na investicije, bi pa rekel sledeče. Tukaj imamo še manevrski prostor. Po mednarodnih podatkih je Slovenija zelo dobra, ko gre za tako imenovani "biznis start up" – se opravičujem, gospa Potrata, to je tak internacionalni izraz. To je postopek ustanovitve podjetja. Postopek ustanovitve podjetja je hiter, pridobivanje dovoljenj, tam smo pa slabši. Pa spet, na upravnih enota so v letu 2012 v povprečju za gradbeno dovoljenje od dneva popolnosti vloge rabili 21,87 dni, od dne popolne vloge pa do vročitve, se pravi, ko dovoljenje po pošti pride do investitorja, pa 30 dni. Torej, ni tako kritično. Nikoli pa ni tako dobro, da ne bi moglo biti še bolje, zato načrtujemo naslednje ukrepe. Prvič, da v merjenje hitrosti reševanja zajamemo tudi tako imenovane skrite zaostanke. To je čas med vložitvijo projekta in dnevom, ko je ta projekt popoln, ko je vloga popolna. Potem na področju ministra za infrastrukturo načrtuje spremembo Zakona o graditvi objektov, ki bo stanjšal dokumentacijo za pridobitev gradbenega dovoljenja. Tako bi projekt obsegel samo tako imenovano vodilno mapo, kjer se definirajo prostorski vidiki investicije, se pravi gabariti, tloris, višina, zunanji izgled itn., ne pa tehnični detajli. Potem je ideja, da bi izdaja gradbenega dovoljenja potekala po sistemu "one stop" vse na enem mestu, da bi upravna enota pridobila tudi vsa soglasja za investitorja [[...]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa dr. Virantu. Izvolite., gospod Ambrožič.
Hvala tudi vam za spodbudne torej informacije. Kot rečeno, to je bolj dodatek, neko podvprašanje, če želite, ga tudi lahko tako definiram. Res je treba napeti vse moči, da ne bomo prisotni kot v letošnjem letu s strani medijev izpostavljenem problemu. Verjetno se vsi spomnite torej mladega podjetnika, ki je želel na slovenski strani Radgone postaviti ambiciozno, niti ne mikro tovarno, torej pivovarno in je potem zaradi dolgotrajnosti postopkov po pol leta obupal. Preselil se je na avstrijsko stran, lahko rečemo le pol kilometra naprej, kjer je za dva milijona investicije postavil pivovarno, ki dobavlja pivo predvsem avstrijski strani, pred kratkim pa sem ugotovil, da tudi slovenski strani; se pravi, da ga po domače uvažamo spet v Slovenijo nazaj po nepotrebnih birokratskih zaostankih. Verjetno bodo tudi vsi ostali, od Zveze potrošnikov do posameznikov, z veseljem spremljali napredek zadanega projekta, ki ga še enkrat podpiram in pozdravlja. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Ambrožič. Želite še besedo, dr. Virant. Izvolite.
Ja, hvala, izkoristil bom tudi to podvprašanje. Skupaj z Ministrstvom za infrastrukturo, Ministrstvom za infrastrukturo je seveda tukaj nosilno, načrtujemo poenostavitve na tem področju. Tukaj gre za dve stvari. Gre na eni strani za postopek prostorskega planiranja, načrtovanja, in na drugi strani za postopek izdajanja dovoljenj. Postopek izdajanja dovoljenj, kot sem že prej rekel, ni tako velik problem. Veliko se da še narediti, poenostaviti, spraviti stvari na eno mesto, skrajšati itd. Ampak večji problem je pri prostorskem načrtovanju, kjer imamo zakonodajo, ki praktično vsakemu nosilcu urejanja prostora, se pravi vsaki instituciji, ki varuje nek interes – kulturna dediščina, narava, okolje, kmetijska zemljišča itn. – omogoča, da vtakne palico v kolesja in da svoj veto. In to je velikanski problem. Včasih smo imeli sistem, ko so se ti interesi za neko mizo srečali in je potem pristojni minister za prostor ali pa vlada, nekdo je presekal in sprejel odločitev in uravnotežil razvojni interes na eni strani in varstvene interese na drugi strani. Danes je pa tako, da praktično – če se malo grobo izrazim – imajo uradniki iz druge, tretje vrste pravico postaviti palico v kolesje in izreči svoj veto na razvojne projekte; in to je strašen problem. Postopki sprejemanja občinskih prostorskih planov trajajo tudi po pet, sedem let in več. To je pa katastrofa. Se pravi, da imamo večji problem, to moramo razčistiti v glavi, večji problem kot pri dovoljenjih imamo pri planiranju, pri prostorskem načrtovanju. Tukaj se tudi načrtujejo spremembe, in sicer v tem smislu, da bi za razvojne projekte, kadar se občine z njimi strinjajo, z njimi soglašajo, predvideli hiter, skrajšan, poenostavljen postopek, kjer bi se vsi ti interesi uskladili relativno hitro in če se ne bi uspeli uskladiti, bi na koncu vlada presekala in sprejela odločitev. To je ključna zadeva. Postopek prostorskega načrtovanja je treba drastično poenostaviti. Kar se tiče dovoljevanj, pa kot sem že rekel, niso tako dolgi postopki, če je projekt dobro pripravljen, gredo stvari relativno hitro, nikoli pa ni tako dobro, da ne bi moglo iti še bolje. Tukaj delamo skupaj, minister Židan na področju Arsa, ki gre zelo v poenostavitve, minister Omerzel na področju gradbene zakonodaje, jaz pa nekako skrbim, da upravne enote to čim hitreje potem tudi v praksi opravijo.
Hvala lepa, dr. Virant. Naslednja je na vrsti mag. Majda Potrata, ima vprašanje za ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Kopač Mrak. Izvolite.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovana gospa ministrica, gospodje ministri, poslanci! Spodbudo za vprašanje, ki ga bom zastavila dr. Anji Kopač Mrak, sem pravzaprav dobila v nedavnih razpravah ob sprejemanju proračuna in Zakona o davku na nepremičnine, ko se je kar naprej s strani opozicije pojavljal očitek o tem, da bodo največje breme stabilizacije financ v Sloveniji nosile družine, in je očitek neposredno letel tudi na Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve, invalide in enake možnosti. Spomnim se proračunske razprave lanskega leta in tega, da je opozicija uspela z amandmajem, ki je povečeval obseg sredstev za šolsko prehrano. To je bil odziv takrat na razprave in ugotovljene poslabšane socialne razmere. Je pa vprašanje, ali se s takimi posamičnimi rešitvami da v resnici dovolj dobro izpeljevati družinsko politiko. Zato vas, spoštovana gospa ministrica, sprašujem: Kateri so tisti ukrepi družinske politike, ki najdejo realizacijo tudi v posameznih zakonskih določbah, s katerimi ministrstvo skrbi za to, da breme socialne krize in finančne krize ne bi družin prekomerno udarilo? Ne nazadnje imamo v ustavi zapisano določilo, ne samo da smo socialna in pravna država, ampak tudi da je skrb za otroke v prvi vrsti resda skrb staršev, ampak tudi države. Zanima me torej: Kako bi lahko strnili ukrepe, ki kažejo, da je tej vladi mar za družino, za otroke in za prihodnost Slovenije? Kajti samo z ustreznimi ukrepi se bo nekoliko izboljševala tudi demografska podoba Slovenije. Ker če zadnji statistični podatek upoštevamo, se je v prvi polovici leta spet rodilo nekaj manj kot 600 otrok manj, če se na podatke Statističnega urada sklicujem, ne spomnim se točne številke, ampak rasti torej že sledi upad. Pa se vam za ta del odgovora zahvaljujem.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Dober večer, spoštovana podpredsednica. Gospa poslanka mag. Majda Potrata, hvala za vprašanje. V petih minutah bo težko, ker na tem področju dejansko država veliko dela. Če začnem morda pri agregatu, ki ga namenjamo za družinsko politiko. Na letni ravni gre za družinsko politiko neposredno približno 600 milijonov evrov, kar predstavlja med 6 in 7 % letnega proračuna naše države. Pri čemer tu ni všteto tudi, če želite, ukrep davčne politike oziroma dohodninske politike, kjer starši, zato da imamo vzdrževane družinske člane, prejmemo olajšavo. To ponavadi izvzamemo iz neke družinske politike, ni pa nikakor zanemarljiv ta ukrep. Transferje, ki jih država izplačuje iz naslova starševskega varstva in družinskih prejemkov, prejme vsak mesec približno 310 tisoč ljudi. Pravice s področja družinske politike so opredeljene predvsem v Zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih in za realizacijo namenjamo letno, torej v letošnjem letu, naslednje številke: za otroške dodatke 222 milijonov evrov, za delno plačilo za izgubljeni dohodek 6,27 milijona evrov, za dodatek za veliko družino 10,5 milijona, za pomoč ob rojstvu otroka 4,5 milijona, za dodatek za nego in varstvo otroka 8,53 milijona, za starševski dodatek 8,35 milijona, za starševska nadomestila, kot so porodniški, očetovski dopust in dopust za nego in varstvo otroka, 330 milijonov evrov. Poleg tega pa namenjamo tudi pomoč otrokom, ki ne morejo živeti v svoji matični družini, torej govorimo o rejninah, ki jih izplačujemo, za to letno namenimo 6,3 milijona evrov. Hkrati plačujemo tudi za starše, ki ne plačujejo preživnine za svoje otroke, za katere letno namenjamo 2,6 milijona evrov, in to je ena izmed najbolj rastočih postavk, ker imamo tu vedno več problemov. Dejansko, če si pogledamo, v zadnjih letih vpliv na družinsko politiko, v te transfere, ki se izplačujejo, je najbolj posegel ZUJF, ki je postavil mejo pri nekaterih dotedanje univerzalnih prejemkih družine, kot je dodatek za veliko družino, za pomoč ob rojstvu otroka, na 64 % povprečnega neto dohodka na družinskega člana, kar znaša nekaj nad 500 evrov. Vendar tu gre za začasnost, mi z zakonom nismo posegli trajno v te pravice in ko bo v tej državi bolje, verjamem, da bomo lahko dvignili in dosegli zopet univerzalnost na določenih področjih. Če pogledamo, namenjamo, ne samo družinam, gospodinjstvom, približno milijardo 300 milijonov na letni ravni in samo mesečno izplačamo 240 tisoč otrokom otroški dodatek, vsak mesec izplačamo 165 tisoč otrokom in dijakom subvencionirano šolsko malico ali kosilo – niso še podatki za aktualno šolsko leto, to velja za prejšnje šolsko leto –, vsak mesec subvencioniramo 500 tisoč študentskih kosil, 85 tisoč otrokom mesečno subvencioniramo vrtec, več kot 90 tisoč dijakom in študentom mesečno država subvencionira javni prevoz, vsak mesec izplačamo več kot 40 tisoč štipendij, vsak mesec tisoč 300 otrokom izplačamo pomoč ob rojstvu otroka, 24 tisočim družinam letno izplačamo dodatek za veliko družino, dodatek za nego izplačamo 6 tisoč otrokom mesečno, okoli 4 tisoč otrokom vsak mesec izplačamo nadomestilo preživnine, in ne nazadnje država zagotovi brezplačno cepljene vsako leto približno 75 tisočim otrokom. Torej, vse to je pomembno za družinsko politiko. V petek bo v Državnem zboru opravljena diskusija o novem Zakonu o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, s katerim, verjamem, da nadaljujemo dobro družinsko politiko. Na primer, pomemben ukrep je, da predvsem z vidika enakosti moških in žensk in večje možnosti moških, očetov pri skrbi za otroke, uvajamo postopno 30-dnevni plačani očetovski dopust, uvajamo plačilo tiste ure, ko imamo glede na direktivo pravico za dojenje matere. Skratka, veliko je teh ukrepov in pomembno je, da tudi v naslednjem letu bi želeli pripraviti resolucijo o družinski politiki. To resolucijo smo imeli iz leta 1993, naredila je velike korake, vendar menim, da se je po tem obdobju treba ozreti, kaj smo dosegli in kam bi družinsko politiko peljali naprej. Tako da v široki strokovni razpravi bo v naslednjem letu tekla priprava na [[...]] [[znak za konec razprave]]
Hvala lepa. Izvolite, gospa Potrata.
Hvala za ta del odgovora. Saj, ko človek tako skupaj sliši, kaj vse, kateri ukrepi so vse zaobjeti, niso pa všteti, recimo, tisti, ki so zame bistvenega pomena, to je brezplačno šolstvo, če bi to vzeli. Na to navadno pozabimo, ker jemljemo kot samoumevno, da je šolanje pri nas brezplačno. Bi me pa vendar zanimal še en pogled na stvar. Vi ste agregatno zajemali, da tako rečem, podatke in so številke na delež populacije ali delež BDP. Zdaj pa me zanima: Ali bi mi lahko postregli še s konkretnimi podatki, kaj to pomeni za družino? Koliko je teh različnih transferov na družino? Kaj to pomeni za družinski proračun? Če se približno zadeva da tudi tako ovrednotiti. Koliko je teh različnih olajšav? Kaj lahko, recimo, za neko enostarševsko družino ali za veliko družino pomenijo ukrepi družinske politike? Pa hvala, če bo šlo s tem delom odgovora, tudi še za ta del odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Kopač Mrakova, izvolite.
S tem delom bo šlo malce težje, zaradi tega, ker so situacije družin zelo različne. Predvsem težko operiramo in ne želimo operirati s pojmom povprečne družine, ker to že nakazuje nekaj, kar bi bilo povprečje. Glede na statistične podatke SURS vemo, kakšna je velikost povprečnega gospodinjstva, in ta je tam okoli 2,5 člana. Če potem pogledamo glede na njihovo situacijo in glede na statistične podatke, kakšno je to povprečno gospodinjstvo, kakšna je starost, bi bilo mogoče ob nekem povprečnem dohodku te družine izračunati, kakšne socialne transferje tako s področja socialne politike kot tudi družinske politike pridobi. Naša družinska politika je v osnovi, če pogledamo otroški dodatek kot eden izmed tistih najpomembnejših transferjev, je zelo socialno naravnana. Torej, mi nismo država, ki ima univerzalne otroške dodatke. Imamo veliko progresijo v tem. Če pogledamo, tisti, ki nima dohodka, dobi za prvega otroka približno 120 evrov, tisti, to je osmi razred, ki je zaradi ZUJF sedaj blokiran, pa dobi približno 20 evrov. Torej imamo velik razkorak med tem, koliko posamezna družina dobi. Vsekakor smo bili do sedaj s to progresijo zelo uspešni pri zmanjševanju stopnje tveganja revščine otrok v naši državi. Vsekakor pa se tudi z Ministrstvom za finance pogovarjamo v smeri, da bi posameznikom omogočili, ker vemo njihovo davčno številko, da bi enkrat letno dobili na dom listek, na katerem bi pisalo, kaj vse dobijo s strani države. Ker prav v času krize ugotavljamo, da je zavedanje državljanov in državljank o tem, kaj dobijo iz različnih naslovov države po politikah, če želite, socialni in družinski, prenizko in da pravice jemljemo kot samoumevne. Na tem listku bi vsekakor bil tudi podatek o tem, koliko približno stane v povprečju šolanje otrok v osnovni šoli, v srednji šoli, ki je brezplačno. Torej, da bi vsaka družina, vsak odrasel član dobil enkrat letno dejansko povzetek vsega tega, kar s strani države je upravičen in kaj je pridobil na svoj račun. S tem bi krepili to zavedanje državljank in državljanov o pomenu socialne države, o zavedanju tudi, zakaj se plačujejo davki, ki jih plačujemo vsi. Torej, da ne gredo v neke imaginarne zgodbe, ampak dejansko v sredstva, ki omogočajo izplačilo teh socialnih transferjev, ki jih družine še kako materialno občutijo vsak mesec. Na ministrstvu ljudi imamo, ki dejansko kličejo in si ne predstavljam, da bi [[...]] [[znak za konec razprave]] izplačilo otroških dodatkov, ker bi to dejansko pomenilo za nekatere družine veliko krizo v tem njihovem budžetu, ki ga imajo, torej proračunu družinskem in obveznosti, ki jih morajo mesečno izplačati.
Hvala lepa. Prehajamo na zadnje vprašanje v današnjem dnevu, ki ga bo zastavil gospod Samo Bevk, in sicer ministru za zdravje Tomažu Gantarju in tudi ministru za izobraževanje, ki pa je odsoten.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani zbor! V medijih smo lahko ponovno zasledili, da je v šoli oziroma vrtcu v Črnem Vrhu nad Idrijo povečana koncentracija radona. Zato me zanima: Kako se izvaja inšpekcijski nadzor nad koncentracijami radioaktivnih plinov, predvsem v prostorih vrtcev in osnovnih šol? Zame je namreč nerazumljiva odločitev Inšpektorata, da se v odločbi zahteva ponovne meritve le v eni igralnici, ne pa tudi v drugih prostorih šole, ki bi bili lahko potencialno izpostavljeni povečani koncentraciji radona. O tem problemu smo govorili že v sredini oktobra, ob obisku ministra za šolstvo dr. Jerneja Pikala v Idriji. Nanj pa sem opozoril s poslanskim vprašanjem tudi na oktobrski seji Državnega zbora. Konec tedna sem dobil tudi pismo kolektiva črnovrške osnovne šole, ki povsem upravičeno zahteva učinkovito ukrepanje pristojnih institucij na državni in lokalni ravni. Poleg edinega pooblaščenega, to je Zavoda za varstvo pri delu Ljubljana, ki je izvajal meritve v igralnici, pa je meritve od 14. oktobra do danes izvajal tudi Rudnik živega srebra Idrija, in to v kletnih in pritličnih prostorih osnovne šole in ne samo v igralnici. Kolikor vem, bodo ti rezultati znani šele v naslednjih dneh. Poleg tega pa imajo jutri predstavniki občine sestanek tudi na šolskem ministrstvu s pristojno službo, kjer bo govora tudi o sanaciji črnovrške šole. Ministra za zdravje Tomaža Gantarja in ministra za šolstvo dr. Jerneja Pikala sprašujem: Ali je pristop inšpekcijskih služb pravilen, če se osredotočajo samo na meritve v točno določenem prostoru in ne v celotnem pritličnem in kletnem delu objekta? Zanima me tudi: Ali je kaj novega v zvezi z določbo 46. člena Zakona o varstvu pred ionizirajočim sevanjem in jedrsko varnostjo glede obveznosti, ki jih ima pri sanaciji javnih zavodov država? Nekaj o tem ste mi odgovorili, spoštovani gospod minister, že na prejšnji seji oktobra meseca. Ker pa je zadeva ponovno aktualna in se stvari po odločbi inšpektorata niso izboljšale, sem se odločil, da to vprašanje ponovno postavim. Že vnaprej najlepša hvala za vaš odgovor.
Hvala lepa. Izvolite, gospod minister Tomaž Gantar.
Hvala za vprašanje. Težko komentiram, ali je ravnanje inšpekcijskih služb pravilno. Gre namreč res za strokovno vprašanje teh služb, ljudi, ki so usposobljeni na tem področju, in si ne upam reči, ali je njihovo ravnanje pravilno ali ne. Predvidevam kljub vsemu, da je. Glede na to, da so lahko viri sevanja, tudi tega radioaktivnega radona, na različnih tudi mestih prostora, razlogi so lahko zelo lokalne narave v nekem delu in zato verjamem, da se odločajo za tak način dela, kot se pač odločajo. Dejstvo je, da je bila tukaj ugotovljena presežena količina. To je preko 6 milisivertov, da je potem na podlagi tega Uprava Republike Slovenije za varstvo pred sevanji obvestila vodstvo in izpeljala tudi ta inšpekcijski nadzor. V okviru inšpekcijskega nadzora se malo bolj konkretno in natančno iščejo razlogi in po potrebi opravljajo tudi neke dodatne meritve in potem tudi zahtevajo, to pa na podlagi odločbe inšpektorja tega urada, konkretni ukrepi in rok za njihovo odpravo. Kot sem obveščen, je bil rok, ki je sprejet, za odpravo oziroma zmanjšanje tega sevanja 6. januar 2014. Kar se tiče same odgovornosti, seveda inšpektor oziroma Uprava Republike Slovenije za varstvo pred sevanji obvesti tudi pristojno ministrstvo in pristojno ministrstvo je potem tudi dolžno poskrbeti, da se razlogi za takšno sevanje odpravijo, in eventualno priskrbeti tudi dodatna sredstva za odpravo pomanjkljivosti, če se to ne da z drugimi ukrepi, kot je z neko investicijo ali pa z nekimi predvidenimi gradbenimi deli. V tem primeru mislim, da je odločeno, da bodo dejansko potrebne še druge meritve, glede na to, da ne gre za en prostor, ampak celo šolo, in da je treba za to zagotoviti sredstva s strani države, predvsem uprave, je to mogoče v začetku tega leta oziroma novega leta 2014. Mislim, da se problematika rešuje. Saj pravim, težko bi komentiral samo vsebinsko odločitev inšpektorja ali pa teh strokovnih služb.
Hvala lepa. Gospod Bevk, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica, Spoštovani zbor! Prosil bi tudi, da minister, pristojen za šolstvo, dr. Jernej Pikalo v skladu s poslovnikom na moje poslansko vprašanje odgovori na prvi naslednji redni seji Državnega zbora. Res je, Uprava Republike Slovenije za varstvo pred sevanji je določila 6. januar, da se zmanjšajo te sevalne obremenitve. Dejstvo pa je, da 4. odstavek 46. člena prej citiranega zakona dobesedno pravi, da če so doze iz drugega odstavka tega člena presežene v objektih, namenjenih izvajanju vzgojno-varstvenega, kulturnega, zdravstvenega ali izobraževalnega programa, zagotovi sredstva za izvedbo ukrepov za zmanjšanje izpostavljenosti iz prvega odstavka tega člena država. Se pravi, država mora zagotoviti sredstva za sanacijo. Nekje stvari gredo lažje, s prezračevanjem. Recimo, danes smo lahko oziroma v soboto prebrali članek v Delu, ki govori o problematiki črnovrške šole, smo pa tudi prebrali razveseljivo novico, da so rezultati v osnovi šoli v Kočevski Reki pa praktično zadovoljivi z najcenejšimi temi ukrepi. Če se bo izkazalo v drugih primerih, da je potreben večji poseg, bo to velika obremenitev za državni proračun, tako da sta sedaj na potezi tako država kot lokalna skupnosti, da zagotovita sredstva za sanacijo prostorov. Mislim, da bo poleg državnih in lokalnih virov potrebno poiskati tudi proračunska sredstva iz različnih evropskih skladov. Torej: Kako do teh sredstev, gospod minister? Ali je res, to pa je pomembno za celo državo, da znaša cena meritve edinega pooblaščenega zavoda v Republiki Sloveniji za eno učilnico kar tisoč evrov? To pa je, če seštejemo vse učilnice v Sloveniji in če bi jih hoteli preveriti, zelo visoka številka. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod Bevk. Minister, želite dopolnitev? Izvolite.
V bistvu težko sedaj odgovarjam na mesto ministra Pikala, ampak dejstvo je, da so obveščeni o tem. V tem konkretnem primeru bodo dodani posegi verjetno potrebni. Kot že omenjeno, količina sevanja je odvisna od številnih razlogov, od poroznosti tal, načina gradnje in tako naprej. Seveda, če je to razlog za prekomerno obremenitev s sevanjem, potem je tudi sanacija dražja in jo je dolžno vsako resorno ministrstvo zagotoviti, tudi potrebna sredstva za to, da se pomanjkljivosti odpravijo. Ne vem, če je že pripravljena ocena te potrebne investicije na konkretni šoli, dejstvo pa je, da rok je določen in po tem roku bo treba ali v resnici omejiti uporabo tega prostora in najti drugi način. Namreč, verjetno je vsakemu jasno, da teh otrok prekomerni obremenitvi ne moremo več v nedogled izpostavljati in da bo na tak ali drugačen način treba ta sredstva zagotoviti.
Hvala lepa. Minister Pikalo bo odgovarjal na naslednji seji v skladu z vašo zahtevo. S tem so izčrpali vsa poslanska vprašanja za danes, ki jih je bilo 43. Vsem, ki ste vztrajali do konca, se zahvaljujem, tudi ministrom in ministricam za njihove odgovore. Prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo jutri, 19. novembra, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal tudi o vseh predlaganih sklepih. S tem prekinjamo današnjo sejo. Lahko noč in srečno pot!