Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Na osnovu člana 287. stav 2. Poslovnika pre prelaska na dalju raspravu narodni poslanici imaju pravo na traženje obaveštenja i objašnjenja tokom ove sednice Narodne skupštine. Da li neko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Ranka Savić.
Gospodine predsedniče, poštovane koleginice i kolege moje pitanje je danas upućeno Ministarstvu energetike, odnosno ministarki energetike. Naime, poslednjih godina svedoci smo krajnje nenamenskog trošenja sredstava u rudarsko basenu Kolubara. Jedan od vidova tog namenskog korišćenja jeste i isplata naknada za smenski rad zaposlenima, po osnovu sudskih presuda. Naime, po Zakonu o radu član 108. stav 1. smenski rad se plaća sa 26% od osnovice koju čini osnovna zarada. Pošto Kolubara u prethodnim godinama nije poštovala Zakon o raduikolektivni ugovor, jedan veliki broj radnika, dakle, zaposlenih u Kolubari je tužio Kolubaru i vrlo brzo dobio sudske presude. U sve ovo umešala se jedna armija advokata koji su najblaže rečeno ili jedini ili najveći profiteri u celoj ovoj priči. Dolazi do jednog razrađenog sistema, gde se sudski procesi završavaju vrlo brzo. Kolubara vrlo efikasno isplaćuje ove naknade za smenski rad i sistem besprekorno funkcioniše. Mogu li da vas zamolim za malo tišine, dakle, mi ovde ne postavljamo pitanja da se ne bi međusobno čuli? Hvala. Advokati koji zastupaju radnike, uzimaju između 30% i 50% od onoga što Kolubara isplati radnicima. Jedini i suštinski gubitnici u svemu ovome su građani Srbije, jer Kolubara plaća i uči po tužbama. Isplaćuje kamate, sudske troškove, takse, dakle, udvostručuje se, pa čak i utrostručuje se sve ono što Kolubara daje, a što je mogla da izbegne da je na vreme poštovala Zakon o radu i isplaćivala onako kako zakon nalaže. Zaključno sa 21. januarom 2013. godine, tužbu su naplatili tri hiljade 554 radnika sa kopova. Neto troškovi plus kamate, koje je isplatila Kolubara iznosili su milijardu 788 miliona 560 hiljada dinara, 355 dinara. Moram da vas podsetim i da podsetim javnost da je ovo samo deo onih koji su naplatili svoja potraživanja. Ovo je samo jedan deo sistema rudarskog basena Kolubara. Pre njih, 800 radnika zaposlenih u preradi i sušari su takođe naplatili svoja potraživanja od Kolubare, a danas se i ne zna tačan broj tužbi koje su podnete, a pre svega podneli su zaposleni u termoelektrani. Ono što ovom prilikom želim da naglasim je da u svemu ovome, ma kako to na prvi pogled izgledalo, radnici u svemu ovome su najmanji dobitnici. Da se isplaćivala naknada za smenski rad mesečno, radnici bi bili mnogo zadovoljniji. Oni bi uz svoju osnovnu zaradu dobijali ono što im sleduje. Ovako, kada su po osnovu sudskih presuda naplatili svoja potraživanja, između 30% i 50% onoga što su dobili su dali advokatima. To je ono s početka što sam rekla, da su u celoj priči najveći profiteri upravo advokati koji su zastupali radnike Kolubare, a da radnici uopšte nisu dobitnici. Postavljam pitanje kada će se problem naknade za smenski rad biti uveden u zakonske okvire i time sprečiti nenamensko trošenje novca svih građana Srbije, ali i ogromna pojedinačna bogaćenja? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žika Gojković.
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, iskoristiću svoje vreme da postavim dva pitanja. Moje prvo pitanje postavljam gospodinu ministru Mrkonjiću. Kada smo usvajali Zakon o prostornog planu u mandatu prošle vlade, podneo sam amandman kojim je omogućeno da u zakon uđe i rekonstrukcija, tj. izgradnja putnog kraka od Vrbasa preko Kule, Sombora do hrvatske i mađarske granice, u prostorni plan sa prioritetom od 2010. do 2020. godine, sa preporukom da taj proces počne 2014. godine. Svi govorimo o investicijama, kako prošla, tako i ova vlada i svi jako dobro znamo da bez putne infrastrukture nemoguće je pridobiti neke investicije. Ovo govorim iz jednog prostog razloga što je uz ovaj problem direktno povezano preko pola miliona ljudi, a indirektno možda još toliko. Moje pitanje je vrlo jasno – kada će početi izgradnja tj. rekonstrukcija ovog putnog pravca? Moje drugo pitanje postavljam premijeru, gospodinu Dačiću. Nekoliko puta smo rekli, naša poslanička grupa, da podržava napore koje ova Vlada i država čini kada je u pitanju proces borbe protiv korupcije i kriminala. Nije nam bio problem da podržimo i one koji su nam ideološki možda najdalji, pogotovo kada je u pitanju gospodin Dačić, i da kažemo da je jedan od boljih ministara, možda najbolji bio u prošloj Vladi, ali informacije koje dobijamo u poslednje vreme preko medija stvaraju konfuziju kako kod građana, tako i kod nas poslanika. Zato zahtevam od premijera da što pre izađe sa imenima ljudi koji su odgovorni što su novcem od droge kupovane firme po Vojvodini kao da se kupuje voće i povrće na pijaci, da su svi znali za to, ali da niko nije reagovao. Ono što je još veće razočarenje za sve nas u Vojvodini, to je da se uglavnom radi o poljoprivrednim kombinatima, sa čijim urušavanjem su se urušavala i cela sela. Takođe, razočaranje je za nas koji živimo u Vojvodini činjenica da oni koji su posle toga trebali da se bave oporavkom ovih poljoprivrednih kombinata, ne samo da ih nisu oporavljali, nego su kao što je bilo u pitanju Sombora, tj. "Gakova" i "Šantića", nastavljali sa sumnjivim poslovima i kreditima iz Razvojne banke, gde se stvarala velika količina keša koji je dolazio poslovanjem sa jednom omladinskom zadrugom iz Novog Sada. Mislim da je ovo, pored slučaja veštačkog đubriva, sasvim dovoljan razlog da MUP načini konkretne poteze kada je u pitanju borba sa kriminalom i korupcijom u Somboru. Moje pitanje, da budem potpuno precizan, je – šta je država spremna da učini da se ovi, nekada uspešni, kombinati oporave? Da li je spremna da jasno kaže ko su ti ljudi koji su godinama uništavali ove poljoprivredne kombinate? Na taj način, da se spasi egzistencija ljudi koji su ostali da žive u tim selima. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević. Izvolite.
Hvala. Jedna poslovica kaže – ne vredi gluvom šaputati, ni ćoravom namigivati. Ove poslovice se malo, malo pa setim zbog toga što moji pokušaji da neke teme, predloge, potrebe ovoga naroda saopštim onima koji su za to odgovorni, ne daju nikakav rezultat, ali ja sam uporan čovek i ne predajem se lako. Govorio sam još pre tri godine, bila je tada Verica Kalanović na čelu Nacionalnog investicionog programa, da put od sela Barije do Ruglice u dužini od 25 kilometara, on se nalazi u zoni administrativne granice sa Kosovom, skoro tu blizu, opština Lebane, Leskovac i na tom prostoru, na visini od 1000 metara nadmorske visine,uverio sam se u to, snimio sam i pokazao dokumente, mogla bi da se pokrene proizvodnja sitnog crvenog voća i da taj svet, siromašan svet, toliko siromašan da je opusteo kraj, mogao da vrati, da oživi itd. Zvao sam gospodina Ljubišu Dikovića, načelnika Generalštaba i on je poslao čoveka iz inženjerije. Oni su spremni da rade na izgradnji tog puta, po ugovoru da se vojsci nadoknadi gorivo, amortizacija, mehanizacija itd. Postavljam pitanje, ne znam ko je nadležan za ovo, da li je to gospodin Velja Ilić, ili svejedno ko, da li će ove 2013. godine početi izgradnja puta Barije – Oruglica? To je velika dobit. Prethodni poslanik je govorio o jednom isto dobrom putu do granice sa Hrvatskom. Upamtite,put je ključ da se jedno područje otvori i da postane aktivno. Bez puta ne može da dođe kamion, da donese đubrivo, niti da natovari tu malinu, kupinu, ribizlu i ostalo povrće, čega bi moglo da bude u hiljadama tona. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vesna Milekić.
Poštovane kolege, postaviću dva pitanja. Najpre, prvo pitanje Ministarstvu za kulturu i informisanje, a odnosi se na problem tzv. nacionalnih penzija. Najpre bih želela da razjasnim sam pojam nacionalnih penzija, koji se pogrešno koristi u štampi, a tako počinje da se odomaćuje i u narodu. Zapravo, nacionalne penzije ne postoje. Postoji nacionalno priznanje za vrhunski doprinos u kulturi. To priznanje je novčano u visini od 50 hiljada dinara, koje se dodeljuje na već ostvarenu penziju koju umetnik dobija preko PIO Fonda. Ovo nije socijalna kategorija koja je osnovana kako bi se zbrinuli umetnici sa lošim primanjima, mada iskreno verujem da ideja jeste potekla upravo od ovakvih situacija. Kada se setimo samo sudbine jednog Steve Žigona ili Ljube Tadića, koji su svoj život završili u krajnjoj nemaštini, bez mogućnosti da obezbede sebi hranu i lekove. Ono što pouzdano znam, da je prvobitno zamišljeno da umetnici koji su svoj narod zadužili možda iz nečije perspektive i mnogo više nego sportisti koji osvajaju olimpijske medalje, mogu na sličan način da steknu i materijalni benefit. Među dobitnicima ovog priznanja su umetnici koji su zaista obeležili našu zemlju za sva vremena. To su ljudi poput pisaca Mire Alečković, Mome Kapora, Dobrice Erića, Milorada Pavića, glumaca Petra Kralja, Olivere i Radeta Markovića, Mire Stupice, Ružice Sokić, operskih pevača Biserke Cvejić, Radmile Bakočević, Živana Saramandića i mnogih drugih. Gotovo svake godine pojavljuju se istovetni problemi oko dodele ovih priznanja. Pojavljuju se politički i drugi navijački klanovi, pritisci i slično. Naročito su osporavane kategorije muzičkih interpretatora, za koje se smatra da su karijeru stvarali u ne baš umetničkim uslovima, a usput zarađivali i basnoslovan novac, kao i arhitekte koje i nisu umetnička kategorija. Najgora opcija je ona koja se u poslednje vreme provlači kroz štampu i javnost, a to je da se ovo priznanje u potpunosti ukine. Moje pitanje je da li će i kada Ministarstvo bolje i preciznije da definiše kriterijume po kojima će sama udruženja moći da kandiduju svoje kandidate, a komisija bez ovoliko problema da donese odluku ko će biti dobitnik ovog priznanja? Drugo pitanje postavljam Ministarstvu za finansije i odnosi se na budžet za kinematografiju, koji je ove godine nula dinara. Svi su saglasni sa tim da film jeste jedna od umetničkih kategorija koja na najbolji način može da predstavi našu zemlju u svetu. Svi se slažu da su filmovi izuzetno uspešni na brojnim svetskim festivalima. Želela bih da dobijem odgovor – na koji način će se ovaj problem rešiti i da li možemo da očekujemo da će država ipak omogućiti da i ove godine imamo bar neku premijeru domaćeg filma? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Siniša Kovačević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, dragi prijatelji, moje pitanje je upućeno gospodinu premijeru i odnosi se na ekonomske odnose Srbije i Hrvatske. Odnosi između ove naše dve zemlje opterećeni su teškom prošlošću, sukobima i krvlju, ali i većina problema nastalih na višku sličnosti. Te odnose treba dovesti do nivoa građanske pristojnosti, na način na koji su to uradili Nemačka i Francuska ili Austrija i Italija, naročito ako uzmete u obzir činjenicu da ćemo večito biti susedi i komšije ili susjedi i komšije. U tom smislu, ti odnosi su dobrodošli i zbog Hrvata koji žive u Srbiji, zbog ostataka srpskog naroda koji živi u Hrvatskoj, zbog onih mešovitih brakova, zbog onih izbeglica ovde koji i dalje gledaju na Hrvatsku kao zavičaj, namerni da se tamo vrate, ako ni zbog čega drugog, bar da legnu pored roditelja. Hoće li ti odnosi ikada biti dovedeni do te pristojnosti o kojoj sam govorio? Ako uzmete u obzir da Duhanska industrija izvozi u Srbiju 62 miliona evra, a Duvanska industrija izvozi u Hrvatsku jedan miliona evra, 62:1. Pritom, Duhanska industrija nije ni malo veća od Duvanske industrije, naprotiv. Hoće li ti odnosi ikada biti dovedeni u red ako se zna da izvesni Todorić u Srbiji ima oko 700 malih prodavnica, osam šoping molova, nekoliko hiljada hektara najkvalitetnije vojvođanske zemlje i da zapošljava oko sedam hiljada zaposlenih? Ako tome dodate i ostale hrvatske veletrgovce, dolazite do jednog fascinantnog podatka. Zanimame – ima li Srbija svog Todorića u Hrvatskoj? Ima li Srbija svoju ideju u Hrvatskoj? Isto tako me zanima i rektorski – šta mislite, dragi prijatelji, gde ide profit iz tih prodavnica? Da li ostaje u Lajkovcu i Stalaću, u Lapovu, Ćupriji, Somboru i Inđiji, ili ide u varoš Sesvete? Hoće li ti odnosi ikada biti dovedeni u red, ako se zna činjenica da je hiljade tona vojvođanske šećerne repe ove godine izvezeno u Hrvatsku? Nekim čudom, šećerana u Sremskoj Mitrovici, odakle dolazim, zvrji prazna. Nekim drugim čudom, opet, nije ušla u ona tri evra, za koje su šećerane u Srbiji kupovane. Iz tih hrvatskih šećerana, u Srbiji na rafove i na police tih i stih šoping molova se vraćaju hrvatski šećer i hrvatske čokolade. Ako uzmete logiku ekonomske neumitnosti i ako se tako nastavi, jednog dana će sva šećerna repa iz Vojvodine ići u Hrvatsku, a sve police hrvatske u hrvatskim šoping molovima u Srbiji će biti prepune isključivo i samo hrvatske čokolade i hrvatskog šećera. Hoće li ti odnosi ikada biti dovedeni u red, ako uzmete u obzir činjenicu da se Tašmajdan, hvala bogu, uskoro obnavlja, taj prelepi, predragi, svima mili Tašmajdan na kome smo svi odgledali neki koncert ili neku sportsku manifestaciju, i obnavlja se, gle čuda, bračkim mermerom? To ništa ne bi bilo čudno da taj mermer nije krečnjački i da u Srbiji ovog trenutka ne postoji 11 kamenoloma koji proizvode kvalitetniji i bolji mermer od bračkog, primera radi, Aranđelovac ili Zlatibor. Sve bi to bilo u redu da tu ne postoji taj vrhovni cinizam u činjenici da Tašmajdan, nećete verovati, na turskom znači majdan kamenovi, rudni kamen. Dragi prijatelji, nećemo u Beogradu, u Novom Sadu, na "Egzitu" ili u Guči nikada ugostiti onoliko hrvatskih turista, koliko će srpskih turista posetiti Dubrovnik ili Rovinj, i tako treba da bude, naročito ako uzmete u obzir da im sad gotovina tamo ne treba, ona ih čeka tamo. Jednako tako, valjda premijer i Vlada ove zemlje mogu da insistiraju da se na policama hrvatskih robnih kuća i prodavnica nađe bar jednaka količina Radovanovićevih, Kovačevićević, Živanovićevih ili Kišovih vina, kakvih ovde imamo, kao hrvatske ekvivalente. Jednako tako ne vidim razlog da srpska Vlada i srpski premijer ne insistiraju na tome, da se jednaka količina Vegete nađe na srpskim rafovima, kao i Začina Cna hrvatskim. Da li bi tamo bili kupovani, o tome neću da govorim, jer to je pitanje ne ekonomije, nego stanja svesti. Pitanje o pjevačima i pjevačicama i pevačima i pevačicama ću ostaviti za neki drugi put. (Predsednik: Vreme.) Moje rektorsko pitanje za premijera ove zemlje glasi – može li se iz ovakve ekonomske imperiornosti izbeći kolektivna frustacija ? Može li se na osnovu frustacije praviti odnos na kome treba da insistiramo i mi i Hrvati? Još jedna stvar koja više nije rektorska… (Predsednik: Molim vas, gospodine Kovačeviću, pet i po minuta.) Dajte mi, molim vas, onih 15 sekundi kojih sam oćutao, pokušavajući da doprem do vas i gospođe ministarske kada ste pričali, dajte mi to. Dakle, šta će srpska Vlada učiniti da se ovakav debalans izmeni, da ga više ne bude. Napokon, dragi gospodine predsedniče, Hrvatska nije Nemačka, bar još malo. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajući. Kao što ste videli, jutros smo dali kvorum za početak sednice. Nadam se da će vladajuća većina, u narednom periodu, uspeti obezbediti kvorum za početak sednice, ne zbog nas, nego zbog građana Srbije. Prvo pitanje bi se ticalo kampanje za ukidanje AP Vojvodine, odnosno njenih ovlašćenja. Ona idu iz dva pravca. Jedan je institucionalni, a drugi je vaninstitucionalni. Ovaj institucionalni je započet donošenjem Zakona o budžetskom sistemu u kome je, mimo Ustava, propisano da Vojvodini pripada manje od 7% zagarantovanih Ustavom.To se nastavlja unošenjem u brojne zakone odredbi koje autonomiju ograničavaju ili obesmišljavaju raznim normama kojima se traži prethodna ili naknadna saglasnost za postupke organa AP Vojvodine. Ovih dana smo imali primer zakona o poljoprivredi i ruralnom razvoju, ali i svih dana gde su takve odluke mogle biti uvrštene od stupanja ove vlade na dužnost. To je imalo za posledicu ohrabrivanje svih onih koji bi autonomiju, koja je na Ustavu zasnovana, ograničili i urušili na druge načine. Tako imamo ovih dana, čini mi se, jedan vrlo glasan zahtev, izgovoren iz usta određenih istoričara, za ukidanje AP Vojvodine - pominjem istoričara Antića, nastupe ekstremističkih grupa. Ovih dana je Novi Sad oblepljen plakatima za ukidanje AP Vojvodinei mogao bih dalje da nabrajam šta se sve čini od stupanja ove vlade i predsednika Republike na dužnost, da bi se stvorila jedna atmosfera u kojoj je to moguće činiti. Zbog toga pitam Vladu i predsednika Republike Srbije – šta će učiniti da se poštuje Ustav Republike Srbije i da se ova kampanja zaustavi? Drugo pitanje se tiče populacije izbeglih, prognanih i raseljenih. Porodice i žrtve ratova iz 90-ih su bile veoma uznemirene presudama Haškog suda, kojima su oslobođeni odgovornosti oni koji su prema njima nosili glavnu odgovornost za sve žrtve koje su se desile na prostorima gde su bile srpske žrtve. To je uvredilo porodice srpskih žrtava, ali i sve druge porodice koje su imale stradale u ovom ratu. Pre dva meseca je organizovana protestna šetnja, je li tako, predsedniče Skupštine? Primili ste delegaciju ljudi koji su bili u toj protestnoj šetnji i obećali ste im da ćete uskoro organizovati tematsku sednicu na kojoj će se razgovarati o toj temi. Prošla su dva meseca i o toj temi se više ne priča. Pitam vas – da li je to bio samo nastavak predizborne kampanje? Da li je to bilo zatvaranje očiju pred činjenicama koje se dešavaju? Pitanje Vladi i predsedniku Republike jeste – šta čine da se prava Srba u Hrvatskoj, prava Srba u Federaciji BiH i drugim mestima odakle su ljudi morali da izbegnu, šta se čini da se ta prava podignu na nivo zaštite države Srbije? Šta je pričao ministar, odnosno predsednik Vlade Dačić, u razgovoru sa svojim kolegom Milanovićem na tu temu, o povratku stanova, kuća, penzija, pronalasku nestalih itd? Šta čini predsednik Republike, koji od kada je stupio u mandat, nije zakazao savet za Srbe van Srbije, iako je bio dužan? Molim vas da dobijemo ove odgovore što je moguće pre, kako bi znali da li je ono što ste pričali u predizbornoj kampanji nešto što ćete raditi u praksi, pošto ste dobili vlast, ili ne možemo očekivati ništa po tom pitanju. Hvala.
Dužan sam da vam kažem vezano za vaše pitanje oko sednice koja će biti posvećena ovim temama. Ta sednica će biti uskoro. Pravim konsultacije sa šefovima poslaničkih grupa, pošto želimo da oko te teme napravimo ozbiljan konsenzus. Čim to budem završio, zakazaću sednicu, ne želeći da to bude nešto što će biti samo formalno, već koje će suštinski doprineti da ljudi koji su poreklom sa teritorije Republike Srbije i Srbiji koji su prognani, imaju neku korist od toga što ćemo mi doneti. Pošto se niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč nastavljamo sa radom. Po Poslovniku, gospodin Hajdarević.
Hvala gospodine predsedniče. Dobro znate šta znači član 128. – kartice u sistemu. Juče smo imali sednicu Administrativnog odbora gde je formirana radna grupa koja treba da napiše kodeks ponašanja poslanika u Skupštini Srbiji, a ono što poslanici vladajuće koalicije uporno krše je Poslovnik ove skupštine, odnosno kartice koje su u sistemu i ako oni nisu u sali. Hvala.
Koliko vidim nisu samo poslanici vladajuće koalicije. Potpuno se slažem sa vama, svi poslanici koji su van sale treba da nose svoje kartice sa sobom i ne treba da budu kartice u sistemu. Molim službu da sve kartice koje postoje u sistemu a poslanici nisu na svojim mestima, te kartice izvade. Upozoravam sve narodne poslanike da ih u skladu sa Poslovnikom nose sa sobom, kada izlaze iz sale da ih ne ostavljaju u sali. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Miroslav Petković, Saša Dujović, Slobodan Jeremić i Miletić Mihajlović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvao da sednici prisustvuje pored predstavnika predlagača prof. dr Zorane Mihajlović, ministarke energetike, razvoja i zaštite životne sredine, prisustvuju i Mirko Grubješić i Hranislav Stojković, pomoćnici ministra energetike, razvoja i zaštite životne sredine, Zoran Ibrović, viši savetnik u Ministarstvu energetike, razvoja i zaštite životne sredine i Toni Petrović savetnik u Ministarstvu energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Nastavljamo na rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o trećoj tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZAŠTITI VAZDUHA. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Ivan Karić, Teodora Vlahović, Gordana Čomić, Srđan Miković, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za zaštitu životne sredine, kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman zajedno su podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavnim i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala gospodine predsedniče. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, DSS je podnela više amandmana. Na odboru sam primetila da su pokušali da mi objasne da neki od tih amandmana se podrazumevaju, da se tekst podrazumeva sam po sebi, ali ipak ću pričati o tome i reći ću zašto smo podnosili amandmane tog tipa. U nizu će biti nekoliko amandmana koji daju nadležnost Ministarstvu za zaštitu životne sredine, odnosno energetike, razvoja i zaštite životne sredine. Zbog toga što se ta nadležnost nigde ne vidi i nekako se netragom izgubila. U članu 2. tj. bivši član 41. starog zakona predlagač daje ovlašćenja Vladi da propisuje granične vrednosti emisije zagađujućih materija u vazduh, da propisuje način, postupak i metodologiju merenja emisije zagađujućih materija, da propisuje kriterijume za uspostavljanje mernih mesta, postupak vrednovanja rezultata merenje emisije, sadržaja izveštaja o izvršenim merenjima emisije i način dostavljanja i rokove za postavljanje podataka o emisijama. Kada ovo pogledate, to je jako važno za našu državu i do sada smo se držali uglavnom međunarodnih standarda u vezi sa tim koje očigledno nismo mogli da postignemo toliko jednostavno i tako lako. U redu je kada razmišljate da je to od nacionalnog značaja da Vlada preuzme odgovornost i da donese ovakve odluke, ali se stalno pitam – nekako mi se izgubilo ministarstvo. Znam da će ministarstvo dati izveštaj o tome i preporuku Vladi, ali juče smo imali prilike da vidimo Zakon o subvencijama u poljoprivredi gde se dogodio obrnut proces. Tamo je ono što je do sada bila nadležnost Vlade prebačeno ministru da sam odlučuje i to je takođe od nacionalnog značaja. Poljoprivreda, ruralni razvoj, subvencije u toj oblasti su vrlo značajne za ovu državu. Nekako mi se pojavljuje nešto što bih mogla da okarakterišem – ono ministarstvo je punoletno, ministar je dobio od Vlade pravo da odlučuje o nekim vrlo važnim stvarima za državu. Ovo ministarstvo valjda je maloletno, nije dostiglo zrelost i ne može da odlučuje o tome. Ne slažem se sa tim i o tome sam govorila jesenas kada je ukinut Fond za zaštitu životne sredine. Ni tada se ministarstvo nije pitalo. Da se pitalo ono sigurno ne bi reagovalo na taj način. U redu je, bilo je zloupotreba koje niko ne brani. Ako ih je bilo, zna se koje se službe bave zloupotrebama, ali fond je morao da ostane. Tako se dogodilo da je jedan ministar koji nije nadležan za to preuzeo nadležnost Ministarstva za zaštitu životne sredine. Kako? Jednostavno. On je preuzeo sredstva koja su prilično velika. Samo od taksi na motorna vozila skupljalo se 1,35 milijardi dinara. To je velika cifra. Preuzeo je sredstva iz tog fonda, a fond je napravljen tako što je zagađivač plaćao i dalje nastavio da plaća, ali ne odlučuje Ministarstvo za zaštitu životne sredine o tome. Zašto ne odlučuje? Pitanje za Vladu. To je u prilog onome što sam malopre rekla. Na kašičicu se dele ta sredstva. Zamislite ozbiljnu državu koja treba da se približi EU, kažete da žurite prema EU, jedna trećina svih dokumenata koja treba da se usaglase jesu iz oblasti zaštite životne sredine. Jako će se voditi računa o zaštiti životne sredine kada se bude primaklo EU. O tome niko ništa ne govori. Država je opredelila da budžet Ministarstva za zaštitu životne sredine bude 0,2% ukupnog budžeta. To dovoljno govori. To govori da neko drugi odlučuje šta su prioriteti ovog ministarstva i zaista ne mogu da ćutim povodom toga. Makar neka se u mom amandmanu vidi da tražim da ministar zaštite životne sredine stoji negde pa makar da predloži to što treba da Vlada usvoji. Mislim da je ovo značajna oblast. Mislim da treba da se izborimo za ovu oblast svi zajedno, i vi iz ministarstva i mi sa ove strane. Nema veze da li smo iz vlasti ili opozicije. Znamo značaj svega ovoga, pogotovo što su sada nastale posledice toga što fond ne može da radi i uplaćuje sredstva recimo Agenciji za zaštitu životne sredine i nekim drugim agencijama koje se bave monitoringom. To je vrlo značajno za nas i o tome ću govoriti kasnije. Demokratska stranka Srbije i ja smo insistirali da ministar životne sredine bude vidljiv u zakonu. Hvala vam.
Ministar Zorana Mihajlović.
Mislim da u Vladi svakako ne postoje punoletni i nepunoletni ministri i ministarstva. Svi smo mi članovi Vlade. Nadležnost Ministarstva energetike, razvoja i zaštite životne sredine određeno je Zakonom o ministarstvima. To znate. Ono što radi Vlada Zakonom o Vladi. Upravo zbog značaja izmene i dopune Zakona o zaštiti vazduha i svega onoga što se radi u životnoj sredini, što ste i vi potencirali kao veoma značajno, ja sam uvek za širi konsenzus. Uvek sam za to da Vlada stane iza određenih odluka. Na kraju krajeva, ovo je nadležnost same Vlade. Kada ste pominjali prioritete i da određuje neko drugi prioritete, ne bih se tu složila sa vama. Prioritete kao konačnu odluku donosi Vlada, ali na predlog resornog ministarstva. U ovom slučaju je to Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Na žalost, ovaj amandman, a biće tu još kasnije sličnih stvari, tačno je određena nadležnost ministarstva i Vlade. Još jednom ponavljam, uvek sam za to iza važnih odluka stane cela Vlada i naravno da to ide na predlog ministarstva, ali je dogovor jednoglasan na samoj Vladi. To je svakako širi konsenzus.
Replika, gospođa Vojić Marković.
Hvala, gospođo ministar. Naravno, koristila sam metafore kada sam govorila o punoletnima i maloletnima, mada nama ženama nije problem da budemo maloletne duže nego što treba, ali govorila sam o metaforama i kada sam govorila o tome ko određuje prioritete. Metafora je, ali i istina, onaj ko ima novac taj određuje prioritete. Ako vam odrede 0,2% budžeta, vi prioritete možete da odredite u jako uskom krugu. O tome sam govorila. To je bilo metaforično, ali mislim da smo razumeli. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Moram samo da podsetim, kada već pominjete te prioritete, da je zaključkom prethodne Vlade iz marta meseca 2012. godine određeno da nema sopstvenih prihoda, jer su to prihodi budžeta. Dakle, to je mart 2012. godine. Naravno, postoje određeni problemi i ne možemo da se napravimo ludi i da kažemo da problema nema, vezano za Fond za zaštitu životne sredine i za sve ono što čeka na isplatu. To je ono gde mi sada pokušavamo da nađemo način i modalitete kako ćemo to rešiti. To je ono što je za mene najvažnije u oblasti životne sredine i čime se trenutno najviše bavim.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika.
Nemojte pogrešno da me razumete. Nisam nikakav advokat bivše Vlade i bivšeg ministra. To mi ne pada na pamet. Svako radi ono što radi i ovde sam bila poslanik opozicije i govorila vrlo javno šta o tome mislim i njegovim projektima. Nemam nameru da branim sve to. Govorim o tome u čemu ste vi danas. Završila sam, a mislim i da smo kao država završili, sa bivšom Vladom. Hajde da vidimo šta je korak napred. Ako je korak napred, hoću da se jako dobro vidi Ministarstvo zaštite životne sredine, hoću da se vidi šta ono radi, hoću da se vidi koja su to sredstva koje mi, kao država, opredeljujemo.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za zaštitu životne sredine je prihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Poštovani predsedniče, uvažena gospođo ministre, koleginice i kolege, ovde imamo nekoliko problema. Najočitiji problem u vezi sa ovim amandmanom je kontrola kvaliteta vazduha, ali sve ono pozitivno i sve ono dobro što je uvažena ministarka uradila za ovih par meseci bilo je ograničeno time što je samozvani ključar kase ukinuo ekološke takse, kao izvorne prihode lokalne samouprave. Ovde moramo da naglasimo da su lokalne samouprave ostale uskraćene za ekološke takse i naknade i da sada to sve ulazi u zajednički budžet i ne vidi se trag ni kako ulazi, a pogotovo se ne vidi trag kako izlazi. Naglašavam da je po Zakonu o zaštiti životne sredine ovo su isključivo namenska sredstva i umesto da se dele 60, 40 lokalnoj samoupravi, sada neko u Ministarstvu finansija tih 100% sredstava troši po bilo čijim odlukama, pa makar da je to odluka Vlade. To je nenamensko trošenje sredstava i mi ovde apelujemo na gospođu ministra da vrati svoj novac u svoje ministarstvo i da raspolaže sa tim novcem onako kako treba. Nemojte, na kraju krajeva, više od pola Vlade se borilo za nekakvu decentralizaciju i sada hoćete da pitate lokalne samouprave kako troše 40%. To niste uradili, nego ste im ukinuli 40%. Podsećam vas da se ekološke takse ubiraju u lokalnim samoupravama, najveći deo, kao naknade za zagađenje. Lokalne samouprave Obrenovac, Lazarevac, Pančevo, Smederevo, Požarevac, Kostolac imaju pravo da pitaju vas kako trošite tih 60%. Ne vas, gospođo, nego ministra finansija i Vladu Republike Srbije.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Potpuno se slažem. Uvek treba da pitaju, kao što i mi pitamo opštine kako su trošili sredstva u prethodnom periodu. Vezano za lokalne samouprave, to što ste pominjali, moram odmah da vam kažem da će novac biti isplaćen. Do 31. marta ove godine mi dobijamo izveštaje od velikih zagađivača, nakon toga idu raspodele upravo u rasponu koji ste vi rekli 60-40. Dakle, da ne bih dalje raspravljala, to će svakako da bude rešeno. Opštine moraju da raspolažu sa novcem, iako one sada raspolažu novcem. Svaki dan dobijamo određene zahteve, dajemo odobrenja itd.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, replika.
Zahvaljujem. To što ste rekli veoma me raduje, ali šta onda znači Zakon o lokalnoj samoupravi koji je ukinuo naknade kao izvorne prihode lokalne samouprave. To znači da ćete ipak po svom nahođenju transferisati ta sredstva i ne postoji zakonski osnov na osnovu kojeg lokalne samouprave, pre svega, oni koji imaju najveće zagađivače na svojoj teritoriji, a to su, ponavljam, Obrenovac, Lazarevac, Požarevac, Kostolac, Smederevo, Bor, Pančevo… Da li su njihovi projekti za zaštitu životne sredine osuđeni na nefinansiranje ili će gospodin ministar kase odlučiti koji će projekat da se finansira, a koji neće? Imaćemo uništenu Staru planinu, kao što je uništena, pa umesto da idemo na zimovanje na Staru planinu, idemo u Švajcarsku. Šta ćemo da radimo sa onom decom koja ne mogu da izađu iz Obrenovca, Lazarevca, Požarevca, Pančeva, nego ostaju zarobljena zbog toga što im je neko ukinuo lokalne ekološke takse. Zakonom o lokalnoj samoupravi ste ukinuli ekološke takse. Opet se izvinjavam, jer poštujem vaš rad i vaš trud. Kada kažem vi, ne mislim na vas lično. Uskoro će se taj zahtev lokalnih samouprava naći, jer su počele konsultacije, bez obzira na političku boju. Kao što znate kvalitet vazduha, kvalitet vode, kvalitet zemljišta ne zna da li smo mi zeleni, mi jesmo zeleni, ali da li smo zeleni, plavi, žuti, crveni, vazduh, voda nemaju boju i zbog toga je važno, pre svega, misleći na svoju decu kako ćemo da ih zaštitimo i kako ćemo da smanjimo efekte zagađenja. Ne može neko u Beogradu ko leti avionom za Švajcarsku ili za Singapur da odlučuje kako će da se troši novac u Obrenovcu.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege, kao član Odbora za zaštitu životne sredine, danas imamo amandmane koji se odnose na zakon o zaštiti vazduha. Ono što je najvažnije reći jeste da u ovim amandmanima, koje je dala opozicija u svom predlogu, je pokušaj da se zamene teze, da se više priča o Fondu za zaštitu životne sredine, nego o samom načinu na koji je tadašnja vladajuća koalicija vodila donošenje zakona, kao što je bila strategija za zaštitu vazduha i nacionalni program koji se odnosi na smanjenje emisije zagađenja u vazduhu. Njihova obaveza je bila da do juna 2011. godine, odnosno do završetka mandata gospodina Cvetkovića donese ova strateška dokumenta. Zbog toga danas imamo Predlog zakona koji se nalazi, a i amandmani o kojima razgovaramo. Pokušaj je da se zamene teze u smislu amandmana koji se odnose na konkretan zakon, na korišćenje troškova i raspolaganje iz budžeta, odnosno ona koja se odnose na Fond za zaštitu životne sredine. Kako vreme više prolazi, verujte, bila sam prvi pobornik da se taj fond ne gasi. S obzirom da vidim, na vašu srčanost, 1.300 ugovora koji čekaju na naplatu, a čije dugove je preuzela Vlada, sada mogu da ukažem da je možda Mlađan Dinkić bio u pravu kada je ugasio taj fond. Očito je da sredstva koja su odlazila iz budžeta Republike Srbije nisu znala gde se nalaze. Potkrepiću to jednom činjenicom. Postoji jedan projekat međunarodne organizacije koja je locirala 30 opština, na osnovu izlaganja prethodnog kolege govorim, na kojima se radi revizija, odnosno monitoring namenskog trošenja sredstava iz fondova za zaštitu životne sredine opština i gradova. Prema tome, danas možemo da pričamo o tome da je prethodna garnitura, koja je sada u opoziciji, izmanipulisala čitavu jednu oblast, na žalost cele stručne javnosti koja podržava ovu temu, tako da kada narodu spomenete ekologiju, životnu sredinu, odmah pomisli na neku manipulaciju, korupciju. Verujte mi, sve više kako vreme prolazi, kako se projekti otkrivaju, ima elemenata za takvu tvrdnju. Nama je svima žao zbog toga i mi svi treba da se borimo, da izađemo na čistac sa tim šta je to što je zdravo i kako treba način na koji će se finansirati projekti da izgleda. Na kraju krajeva, vi imate finansiranje u EU za projekte životne sredine 0,5% od ukupnog budžeta. To što je razdelom budžeta stavljeno 0,2% samo za Ministarstvo životne sredine, ne znači da će se životna sredina finansirati samo u tom delu. Postoje projekti koji su u okviru energetike, obuhvataju takođe životnu sredinu. Izvinite, molim vas, postoje komponente IPA projekata koje zahtevaju da Vlada, odnosno država, da garancije za povlačenje tih kredita. Prema tome, sasvim je logično da postoji širi konsenzus, da ministar ne želi da odlučuje samostalno o tome i da ima podršku kompletne Vlade, to je pod jedan, a pod dva, da primeri kako je vođeno ministarstvo i kako je jedan ministar vodio ministarstvo u protekle četiri godine iz oblasti životne sredine, ne sme da bude primer ni jednom ministru i nijednoj Vladi. Zahvaljujem.
Janko Veselinović, izvolite.
Hvala prethodnoj koleginici što nas, kao član SNS, upoznaje da postoje IPA projekti. Kada je u pitanju ova tema, u suštini se otvorila načelna rasprava opet o ovom zakonu. Svakako, ja ne želim da se zahvaljujem ministarki na tome što će 31. marta prebaciti lokalnim samoupravama sredstva koja im pripadaju. Šta će do tada raditi građani u tim građanima, da li će disati čist ili vazduh pomešan sa smogom, sa čađu, sa drugim materijama koje štete njima i njihovoj deci? Nije vaše privatno pravo, gospođo ministarka, da odlučujete kako će građani Srbije, odnosno kako će lokalne samouprave koristiti novac koji im na neki način pripada i pripada im za zaštitu životne sredine. Dakle, tih 40% koje ćete im dati 31. marta nije vaša dobra volja. Zaštita ekologije, odnosno ekologija se svela na dobru volju ministarke i ministarka se bavi svim pitanjima, osim ekologijom. To i u nazivu ministarstva jeste na trećem ili četvrtom mestu. Ne zameram vama što je vama bitnija energetika i sve ove teme. Međutim, ekologija je jedna veoma važna oblast. Pričali smo prošli put o crnom snegu u Novom Sadu, i jutros je on crn, ono što je ostalo. Dokle ćemo se igrati demagogijom u ovoj veoma važnoj oblasti? Dokle ćemo pričati u prošlom vremenu? Dokle ćemo pričati o IPA projektima koje mi treba sada da otkrijemo i da li ćemo iz IPA projekata finansirati ekologiju? Da li ćemo iz IPA projekata finansirati naše zdravlje? To je oblast sa kojom nema šale, kojom se nijedna ozbiljna Vlada ne igra. Ne kažem da ministarka troši nenamenski sredstva koja su, da tako kažem, deo ekološkog dinara. Ne nenamenski u smislu da ih stavlja u svoj džep, nego ih troši za neke druge namene koje nemaju veze sa ekologijom. One idu možda za plate vozača, za plate u policiji, za neke druge plate. Nemamo jasnog kriterijuma gde ta sredstva odlaze. Ne žalimo mi za fondom koji ste ukinuli, nego nam nije jasno, nemamo transparentnost, ne vidi se gde se ta sredstva troše. Dakle, imali ste jedan cilj, ukinuli ste fond. Kažite nam – gde su ta sredstva koja su ubrana kao ekološki dinar, za koje su namene otišla, jer vidimo širom Srbije opet deponije uz puteve, vidimo da se ne meri čistoća vazduha, gde odlaze ta sredstva? Hvala.
Ministar Zorana Mihajlović.
Prvo da kažem i gospodinu Kariću, nijedan zagađivač nije oslobođen plaćanja svojih naknada i još uvek je na snazi i Zakon o zaštiti životne sredine, a sa druge strane nije donet taj drugi zakon koji ste pominjali. Da se vratim na IPA projekte, na brižnost gospodina Veselinovića i predstavnika DS, i te kako treba da razgovaramo o onome što je bilo. Ne možemo da se napravimo ludi na sve ono što ste učinili upravo u oblasti životne sredine, dakle, vaši predstavnici, odnosno DS koja je vodila životnu sredinu u prethodnim godinama. Jer, taj Fond za zaštitu životne sredine, da vas podsetim još jedanput, godišnje je raspolagao iznosom od blizu sedam milijardi dinara.Nažalost, za tih sedam milijardi dinara vi niste uspeli da učinite apsolutno ništa u delu koji se zove poboljšanje životne sredine i održivi razvoj u Srbiji, a imali ste dovoljno novca za to. Kada pominjete taj sneg itd, to je nešto što postoji prethodnih 10 godina. Da vas ponovo podsetim, to nije odgovornost ovog ministarstva. Ovo ministarstvo će učiniti sve, pa i ovim izmenama i dopunama Zakona o vazduhu što radimo, radimo upravo zbog toga da bismo mogli da napravimo nacionalni program, da postepeno smanjimo emisije, da napravimo strategiju zaštite vazduha koju vi niste napravili, kasnili ste godinu i po dana. O zloupotrebama Fonda, da ponovim ponovo, još jednom, i te kako treba da razgovaramo i to je ono što rade nadležni organi, kako sam vas već informisala prethodni put. Što se tiče projekata i toga da neko nenamenski troši, molila bih vas da kažete ko to nenamenski troši i da li iko nenamenski troši. Što se tiče preglednosti i transparentnosti, za razliku od vas, ovo ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine, tu su tri dela jednako važna, i prvi i treći i drugi. Svi ugovori koji su potpisani i koji postoje u zaštiti životne sredine, kao i u energetici, nalaze se već sada delom na sajtu Ministarstva, svi, od prvog do poslednjeg, pa će onda javnost Srbije vrlo lepo da vidi kako je funkcionisao Fond za zaštitu životne sredine, kako ste pravilnikom napravili da nema javnih poziva, niti tendera onda kada Fond za zaštitu životne sredine sufinansira projekte, pa napravite projekat u kome Fond sufinansira 0.2% projekta, samo da ne bi bilo javnog poziva. Onda napravite dalje da se avansno da novac, pa na kraju dođemo u situaciju da se potpisuje oko 1.500 ugovora iz kojih apsolutno nema nikakve evidencije ni izveštaja. Tako ste brinuli o životnoj sredini. Iskreno se nadam da se to više nikada neće dogoditi. Tema danas su izmene i dopune Zakona o vazduhu. Taj zakon o vazduhu je veoma važan, upravo zbog svega onoga što hoćemo da uradimo i u Novom Sadu i u bilo kom drugom kraju naše zemlje. Kada govorimo o kvalitetu vazduha, Novi Sad je u trećoj kategoriji, vi to treba da znate, godinama. Da, ima problem sa kvalitetom vazduha. Strategijom, nacionalnim programom, ovim izmenama i dopunama i svim onim uredbama koje sada slede, zbog čega su ove izmene i dopune po hitnom postupku, mi ćemo moći za određeno vreme da govorimo o tome da smo nešto učinili istinski u životnoj sredini.
Narodni poslanik, po povredi Poslovnika, gospodin Karić.
Poštovani predsedniče, poštovana gospođo ministarka, drage kolege i prijatelji, član 107. stav 1. Naš je kolega pre par minuta na jedan način ipak povredio dostojanstvo Skupštine i ovog doma. Ako navodimo primer i kažemo - da lično misli, da sad parafraziram, ministarka nije stavila novac u svoj džep, nego ga troši nenamenski. Ne mora da se upotrebi taj izraz – nije stavila novac u svoj džep. Znate sami šta ste time izrekli. Zamolio bih vas da ipak poštujemo, budite strpljivi, možete da se javite za repliku, zamolio bih vas da ovu vladu, koju smo mi birali, za koju smo mi glasali, da pokažemo dužno poštovanje i prema ministarki koja je danas ovde prisutna i da postavljamo konkretna pitanja i da dajemo konkretne savete, kako bi rešili probleme za koje smatramo da možemo da ih rešimo. Hvala.
Hvala gospodine Kariću. Ne smatram da je povređen član 107. tačka 1), ali se zahvaljujem na dobroj nameri da u toku rasprave koristimo reči koje su primerene. U svakom slučaju mislim da poslanici Narodne skupštine danas imaju dovoljno razumevanja i mislim da dovoljno shvataju kolika je važnost rasprave i koliko je važno da dostojanstvo Narodne skupštine bude zaštićeno. Za reč se javio gospodin Ivan Karić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedniče, uvažena ministarko, ja sam za to da svih 1.300 ili svih 1.500 ugovora, koliko ste pomenuli, ako su kriminalni da svi završe tamo gde im je mesto, ali nisam pominjao ni jedan ugovor, ni jednu nevladinu organizaciju, isključivo sam pominjao lokalne samouprave i novce koje lokalne samouprave uglavnom ne dobijaju u poslednjih šest meseci. Bilo je nekih uplata početkom ove godine na teritoriji opštine Obrenovac. Nažalost, u Obrenovcu je sneg crn već 45 godina. To nema veze ni sa vama, ni sa prethodnom Vladom, ni sa onom pre nje, ali iz godine u godinu ima nekih pomaka i nadam se da ćemo te pomake nastaviti. Voleo bih da mi pomogne neko od mojih kolega, ko bolje poznaje kako funkcioniše grad Beograd, a ko je sad u vladajućoj koaliciji. Hoću da pomenem Program zaštite životne sredine i Program trošenja sredstava na teritoriji grada Beograda za zaštitu životne sredine, kao jedan od najboljih primera na teritoriji Srbije. Opet da ne ispadne da je to zasluga samo DS, ako može neko da se javi od kolega iz SPS ili iz PUPS, da pojasni malo kako to gospodin sekretar maestralno vodi Sekretarijat za zaštitu životne sredine na teritoriji grada Beograda i da malo neko nauči i od našeg beogradskog sekretara kako se upravlja životnom sredinom na teritoriji Republike Srbije. Zakon o lokalnoj samoupravi je 25. septembra ukinuo naknade za zaštitu i unapređenje životne sredine kao izvorne prihode lokalne samouprave. Znači, ministar finansija, s obzirom da sve stiže kod njega u budžet, troši pare po sopstvenom nahođenju. Zahvaljujem se.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović. Izvolite.
Samo da podsetim, kad govorite o Obrenovcu, sve ono što uplaćuje termoelektrana, naravno, Obrenovac je beogradska opština i bilo bi prirodno da najveći deo tog novca upravo završi u Obrenovcu. Međutim, odlukom gradskih vlasti to odlazi u budžet grada i budžet grada opredeljuje taj novac. To nije mali novac, to je negde oko dve milijarde dinara, ako sam dobro informisana. Prema tome, to je sada pitanje organizacije gradske vlasti i ja se tu potpuno slažem da one crne rupe, kako ih mi zovemo, a to je svakako Obrenovac, to je svakako Pančevo i to je svako Bor, moraju na drugi način da budu tretirane. Slažem se daje 40 godina problem, ali valjda smo mogli svih prethodnih godina da krenemo u rešavanje problema, pa da sada već budemo negde bar na pola puta, a ovako smo negde na početku kada govorimo o emisijama i kada govorimo o tim tzv. crnim rupama.
Reč ima gospodin Janko Veselinović, replika. Izvolite.
Veoma sam zadovoljan što će kompletna dokumentacija prethodnog fonda biti na sajtu Vlade Republike Srbije, to je jako dobro. Međutim, veoma sam nezadovoljan što ne znam ni ja kao poslanik, ni kao građanin Srbije kako trenutno trošite novac namenjen za ekologiju. Na to nikako da date odgovor. Ne znate, zato što je novac uzeo sebi u svoje ministarstvo, odnosno na raspolaganje Mlađan Dinkić. Mi branimo vas, kao nekog ko bi trebao da brine o ekologiji, od Mlađana Dinkića, odnosno od onih koji su odlučili da taj novac troše za neke druge namene. Zato sam iskoristio termin da ne mislim da uzimate novac u svoj džep, nego da ne znate šta se sa tim novcem dešava, odnosno mi ne znamo. Kažite nam za čega ste utrošili toliko i toliko dinara koji su do sada uplaćeni u budžet Republike Srbije, a namenjeni za ekologiju? U tom smislu bih voleo da pričam o onome što se trenutno dešava u ekologiji. Ukinuli ste akciju "Očistimo Srbiju". Smatrali ste da je ona izvor nekih aktivnosti. Šta vi trenutno radite da očistite Srbiju? Da li ste nekom drugom akcijom zamenili tu akciju? Da li ćete zameniti ili čekate opet maj ili jun mesec da čistite te deponije koje se sada stvaraju širom Srbije time što nemate dovoljno kapaciteta da kroz određene inspekcijske organe to sprečite? Dakle, ne brinete o ekologiji. Hvala.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da se ponovo vratimo na zakon koji menjamo. Ove izmene i dopune Zakona o vazduhu jesu u stvari upravo briga o ekologiji, ono što vi niste uradili, a bili ste u obavezi da uradite. Ne znam šta će vam da pominjete ne samo fond, koji je potpuno kriminalan i zbog čega sam vas informisala da apsolutno sve ugovore dajemo tužilaštvu, pod jedan, a pod dva – "Očistimo Srbiju". Ne znam da li ima lošije akcije koja je sprovedena u prethodnom periodu od onoga što se zove "Očistimo Srbiju". Ne znam šta se to očistilo, osim što se medijski čistilo i pričalo. Podaci jasno pokazuju. Dakle, s druge strane, kada govorite o inspekcijama, baš je to što smo promenili inspekcije, odnosno do sada se dešavalo da je dovoljno da jedan inspektor izađe, bilo kod reciklera, bilo kod nekih drugih, i da na osnovu dolaska ili često uopšte nedolaska ili dogovora sa nekim napiše pozitivan izveštaj i da se na osnovu toga isplaćuje novac. Mi smo to promenili, danas su tri inspektora. Danas postoji rotiranje inspektora. Danas je inspekcijska služba mnogo jača nego što je bila i to jeste ono što je falilo životnoj sredini. Kada govorite o tome kako se troši novac, imate puno pravo to da znate, do detalja i do dinara dobićete napismeno.Sada ću vam reći kako izgleda način kako se to radi. Svi oni ugovori koji su zaključeni i koji postoje, onako vremenski kako su zaključeni, tako su poslati na plaćanje Ministarstvu finansija. Ono što je urgentno, to su svakako bili programi energetske efikasnosti, recikleri, kao i određeni projekti sa državnim institucijama i to je ono što je dato na plaćanje. Sada ide ostalo. Ono što je nastavak i što je važno, to su novi ugovori koji treba da se sklapaju za 2013. godinu. Dakle, niko neće ostati bez onoga što se zove druga strana ugovorne obaveze, odnosno novac. Ali, s druge strane, mi kao ministarstvo mesecima čekamo izveštaje po određenim ugovorima. Ne možemo da nađemo one koji su potpisivali ugovore, nemaju kontakte, nemaju adrese, a da vam ne govorim koliko je neverovatno da se uopšte tako nešto desilo. Prema tome, tamo gde su ugovori validni, to ide svakako na plaćanje. Ono što nije mora da se proveri. Verujem da ste sa tim potpuno saglasni.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Samo bih po amandmanu jednu konstataciju. Smatram da je ministarstvo vrlo dobro procenilo i izuzetno dobro odmerilo šta je to što treba da se definiše ovim zakonom, a šta je to što treba da se definiše kasnijim propisima. U tom smislu samo bih dodao da nema potrebe da se diskutuje na ovaj način, jer niko ne pita zašto je bivša Vlada potpisala ugovor sa jednom nevladinom organizacijom iz Stare Pazove, u vrednosti od dva miliona evra, bez ikakvih konkursa, a da je toj nevladinoj organizaciji, koja je inače sa sedištem u Zemunu, a tamo radi projekte, uplatila 10% tih sredstava i sada ne znamo da li će ta organizacija da tuži Vladu Republike Srbije za ta sredstva. Usput je predsednik te nevladine organizacije bivši narodni poslanik Skupštine Srbije koji je podržavao vladajuću većinu. Dakle, očigledno moramo tu da prihvatimo jedan novi način rada, jedan novi pristup, jednu novu transparentnost. U tom smislu smatramo da ste jako dobro odmerili način na koji ste definisali predmet kojim regulišete ovaj zakon i uopšte ovaj član. Hvala.
Za repliku se javila narodna poslanica Slavica Saveljić, kao zamenik šefa poslaničke grupe.
Zahvaljujem. Malo gubi smisao, obzirom da sam se javila za repliku jer se u prethodnim diskusijama više puta kao dežurni krivac pominjao ministar Mlađan Dinkić, u smislu samozvanog i nekog ko je u svoje ministarstvo uzeo novac. Zaista moram da kažem da te optužbe apsolutno ne stoje. Mlađan Dinkić nije samozvani ministar, on je legalno izabran ministar Vlade Republike Srbije i neko ko bi mnogo više voleo da je u državnom budžetu zatekao više para i više reda, a ne da je na ovakav način bio prinuđen da zajedno sa ostalim predstavnicima Vlade uvodi red u praznu kuću i u praznu kasu. Nažalost, kao dežurni krivac, već je ovde jednom priznao da je kriv, kada je deo opozicije u pitanju, i za zemljotres u Japanu, pa ćemo u skladu sa tim i prihvatiti ove kritike. Molim vas da se vratimo na zakon, jer smo dobili zaista argumentovano obrazloženje ministarke o načinu na koji se u okviru ove teme novac trošio, a i obećanje da ćemo dobiti redovan izveštaj o svemu. Hvala.
Narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam pročitao amandman gospodina Karića i slušao diskutante. Nemam ništa protiv načina provere tačnosti merenja itd. Ono što mene zabrinjava je što se vrlo brzo zaboravlja kakvu smo mi to državu nasledili i šta se radilo u periodu koji je bio pre nas. Govoriću otprilike o merenjima iz sredine iz koje dolazim. Postoje tri vrste zagađenja – zagađenje vazduha, o čemu raspravljamo, postoji i zagađenje zemljišta i voda. U sredini iz koje sam ja, merenjem se lako može utvrditi da je zagađeno i zemljište i voda i vazduh. Dakle, na kilometar i 200 od centra Inđije, na vodozahvatu, regionalnom vodozahvatu, napravljena je fabrika za reciklažu olovnih akumulatora. To je gospodin Dulić bio zabranio, a onda na volšeban način Vlada Vojvodine i nadležni sekretarijat je dao dozvolu da se na vodozahvatu izgradi fabrika za reciklažu olova, a da se otpadne vode ubacuju u upojni kanal u fabričkom krugu, dakle, direktno iznad vodozahvata. I dan-danas ta fabrika za reciklažu olovnih akumulatora radi i time zagađuje ceo jedan regionalni vodozahvat. Pod broj dva, vazduh nam je zagađen i to se merenjima lako može utvrditi jer na kilometar i po od centra Inđije je napravljena fabrika za preradu cinka. Pod broj tri, zemljište nezagađeno, na najplodnijoj ravnici su napravljene neke regionalne deponije, pare povučene, to ovde pojedini poslanici i znaju, zloupotrebljene iz više izvora, otišle u privatne džepove, a nama je ostala regionalna stočna grobnica, iako u blizini nemamo nikakvu klanicu. Dakle, to je čisto pravljeno da se uzme novac i da se kroz stočnu grobnicu zagadi i zemljište. Takođe, napravljena je i regionalna deponija za smeće, takođe nedovoljno dobro urađena. Novac je uzet iz stranih i domaćih izvora, zloupotrebljen. Mislim da su organi gonjenja tu. Znači, nije problem u amandmanu. Problem je što bivši režim je jedno mislio, drugo je pričao, a treće je radio. Dakle, ovo je dokaz. Što se tiče merenja, otprilike savetujem ministarstvu i Vladi, ukoliko ima nekih stranih donacija, da se nabavi avion laboratorija, s obzirom da treba vršiti merenja, a otpadne smese se ispuštaju iz aviona sa visokih visina. Dakle, svedoci smo da je štampa prepuna natpisa o tome. Čak je i jedna švedska političarka ili ministarka potvrdila da takva zagađenja postoje, da se od 2006. godine, gle čuda, od 2006, 2007. godine, iznad našeg neba na velikim visinama ispuštaju jako otrovne materije u čijem sastavu ima teških metala i svega i da to utiče na zdravlje i živote ljudi, a da mi ta merenja ne možemo izvršiti bez aviona laboratorije. Bio bih praktičan i savetovao ministarku da što pre nabavimo avion laboratoriju, kojim možemo vršiti ta merenja i utvrditi koliki je stepen zagađenosti našeg vazduha, jer na običan način, koliko sam razumeo, a moram priznati da sam laik u tom smislu, na običan način se ne može sa zemlje mernim stanicama utvrditi stepen zagađenja otrova koji se puštaju iz letelica međunarodnih letova koji idu na velikim visinama iznad naše zemlje. Što se tiče akcije "Očistimo Srbiju", mislim da je vreme da i mi jednom preduzmemo tu akciju, ministarstvo je to veoma dobro započelo, i da već jednom očistimo Srbiju od političkih subjekata koji su pare od zaštite životne sredine arčili i trošili na sasvim druge aktivnosti, na sebe, svoja ortačka društva i svoju družinu. Hvala.
Narodni poslanik Marko Atlagić, po amandmanu. Izvolite.
Izvinjavam se, po Poslovniku. Pozivam se na član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine. Poslanik Janko Veselinović je uvredio ovu skupštinu i sve nas poslanike, time što je izjavio da ovo ministarstvo nije ništa učinilo na području ekologije. Evo obrazloženja.
Ne može se, gospodine Atlagiću, izvinjavam se, tako tumačiti. Gospodin Veselinović ima pravo na legitiman politički stav. Znači, na građanima je da prosude da li je u pravu ili nije, ali iznošenje političkog stava ne može biti osnov za povredu Poslovnika. Moram da podsetim, povredu Poslovnika može učiniti samo predsedavajući Narodne skupštine.
Izvinite, moje obrazloženje glasi da je on povredio time što je neistine izneo.
Ne možemo tako. On nije koristio uvredljive izraze ili izraz koji bi mogao uvrediti dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas, samo da se vratimo na raspravu o ovom zakonu. Gospodine Kariću, ne mogu vam dati reč, nemate osnov za repliku, pošto ste već imali dva puta. Niste direktno pomenuti, tako da ne vidim osnov za repliku. Ako po ovom amandmanu nema nikog više, prelazimo na član 3. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za zaštitu životne sredine jeprihvatio amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Hvala, gospodine predsedniče. Vi ste i obavestili sve narodne poslanike da je nadležni odbor Narodne skupštine prihvatio ovaj amandman, ali da je ministarstvo ipak odbilo. Naši amandmani, kao i prethodni, a videćete i sledeći, uglavnom idu u istom pravcu, a to je da mi smatramo da sve one jako važne odluke, neke će imati čak i oblik podzakonskog akta. Recimo, ovim članom 42. na koji se odnosi ovaj amandman, stvara se pravni osnov za donošenje dva nova podzakonska akta. Mi, jednostavnim rečima rečeno, smatramo da Vlada, zajedno sa ministarstvom koje je nadležno za poslove zaštite životne sredine, treba da obavljaju te poslove. Dakle, ne nikako sama Vlada. Smatramo da u svakom članu gde ste to predvideli zaista treba da stoji i ministarstvo koje je nadležno za poslove zaštite životne sredine. Recimo, konkretno, ovaj član 42. kojim se vrši izmena je u onom delu zakona gde se govori o merama za poboljšanje kvaliteta vazduha, naziv člana jeste – Emisije iz postrojenja za sagorevanje. Nabrojaću šta će sve Vlada, ukoliko ne prihvatite naš amandman, a to je da će Vlada propisati granične vrednosti emisije zagađujućih materija iz postojećih postrojenja za sagorevanje, zatim metode i način merenja emisije zagađujućih materija, kriterijume za izbor mernih mesta, rokove za dostavljanje podataka i načine, rokove i postupak za utvrđivanje ukupne godišnje emisije iz postrojenja za sagorevanje itd. Dakle, mi molimo predlagače zakona da prihvate naše argumente i da prihvatite i ovaj amandman. Postoji činjenica da mi ovde imamo kako kod kog zakona različitu praksu. Moja koleginica je pomenula da smo mi juče govorili o Zakonu o podsticajima u poljoprivredi, gde se uglavnom pojavljivalo ministarstvo, kao organ koji će doneti podzakonska akta itd. Dakle, nigde se ne spominje Vlada. Prosto, smatramo da je možda, i kada je ova oblast u pitanju, gde ima jako mnogo novca, mi smo videli da se današnja diskusija i uglavnom kada se vi ovde pojavite i kada je na dnevnom redu zakon iz ekologije, govori se o velikim zloupotrebama prethodnog ministra, Fonda za zaštitu životne sredine itd. Ovo je vrlo osetljiva oblast, gde ima mnogo novca, a i mnogo problema. Smatramo da je to najbolja kombinacija – Vlada, ali na predlog ili u saradnji sa nadležnim ministarstvom.
Ministarka Zorana Mihajlović ima reč.
Isto kao i kod onog prvog dela. Dakle, vi kažete – Vlada zajedno sa ministarstvom. Naravno, Ministarstvo energetike, razvoja i zaštite životne sredine, kao i svako drugo, ja sam član Vlade, prema tome, ne može da uradi i donese Vlada odluku, a da to nije na predlog resornog ministarstva. Prosto, to se podrazumeva. Na kraju krajeva, nema većeg autoriteta od Vlade ili od Skupštine. Znači, kada Vlada donese odluku, to je nešto što svakako ima veći autoritet nego samo ministarstvo. Naravno da neće raditi na predlog Ministarstva zdravlja, nego na predlog resornog ministarstva. Ono što ističem kao veliki značaj ovih izmena i dopuna zakona jesu upravo ove dve uredbe koje treba da proizađu kada budemo doneli izmene i dopune Zakona o vazduhu i verujem da je to osnova da uradimo sve one naredne, ne samo uredbe, nego i nacionalni program i strategiju.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za zaštitu životne sredine je prihvatio ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedniče. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, nisam malo pre htela da se javljam jer zaista mislim da gubimo vreme, ali sada ću kratko da kažem. Komentar da je opozicija izmanipulisana, pa sada ona tu nešto hoće da postigne neki drugi efekat. Prosto DSS ne zna na šta se tu misli i na koga se tu misli, jer na nas se sigurno ne misli. Demokratska stranka Srbije je opozicija danas, bila je opozicija prošloj Vladi. Sve četiri godine prošle Vlade ova poslanička grupa je vrlo aktivno radila u oblasti zaštite životne sredine i vrlo aktivno iznosila sve negativnosti i prva govorila o akciji "očistimo Srbiju" kao potpuno negativnoj, prva govorila o mnogim stvarima koje su bile. Znači, nema razloga da budem ja izmanipulisana. Druga stvar, ja nisam tip koga možete baš lako izmanipulisati, a naročito u oblasti zaštite životne sredine. Treće, zašto bi se DSS trudila da nešto sakrije ako je 2004. godine u prvoj Vladi Vojislava Koštunice, a za vreme ministra iz ove stranke Aleksandra Popovića formiran Fond za zaštitu životne sredine. To je prvi korak uspostavljen u tom pravcu, mi smo insistirali da naš ministar, zapravo naš ministar nije bio na čelu upravnog odbora, na šta smo kasnije i ukazivali, a prošli ministar je bio. Mi nemamo razlog da se na bilo koji način krijemo i da nešto pokušavamo da izmanipulišemo. Drugo, gospođo ministar, kvalitet vazduha, rekli ste – jako nam je važno da merimo. Nećemo moći da ga merimo i to je ono što mi govorimo. Nećemo moći ako ne budemo imali sredstva da platimo monitoring. To je vrlo skup zahvat i to je stvar o kojoj ćemo kasnije razgovarati. Treća stvar koju vi kažete – naravno, mi ćemo predložiti, Vlada će prihvatiti. Bez želje da bilo koga uvredim, naravno, da ćete vi dati predlog i formirati predlog, vi ste nadležno ministarstvo, vi se razumete u oblast, prosto, neću da navodim nekog ministra da se on ne nađe uvređen, ali hajde recimo da kažem ministar kulture, naravno da on neće donositi odluku tog tipa. Zato ne vidim zašto bi širi konsenzus, jer konsenzus se postiže tamo gde su stručni ljudi, tamo gde ljudi rade jednu oblast. Vi ste konsenzus, vi u ministarstvu treba da postignete konsenzus i vi na kraju da kao ministar da to predložite Vladi i prosto nije realno da Vlada radi taj posao, to je moja procena. Zatim, kada smo govorili o mnogim stvarima vezane za izmene i dopune zakona i kada smo pomenuli vi i ja malo pre u razgovoru to čija je nadležnost, nadležnost je onog ko ima sredstva. To ću vam sada odmah reći, doneta je politička odluka da se ukinu pojedine takse. Mogu da razumem da treba da se ukinu, narod je zaista doveden do prosjačkog štapa i tu nemam milosti da kažem bilo kome u lice da je odgovoran za to kao bivši premijer i svi ostali. Ali, prosto postoji način da te naknade ostanu, da se one gradiraju, da se na bilo koji način realizuju, jer su one osnov za rad i ministarstva i nekih lokalnih samouprava. Recimo, jedna od takvih naknada je bilo plaćanje prilikom registracije motornih vozila za zagađenje životne sredine. Izvinite, realno, motorna vozila zagađuju životnu sredinu, mora se naći način da se ta sredstva, zagađivač plaća i to nam je osnovni princip u zaštiti životne sredine, sada upotrebe na revitalizaciju životne sredine koja jeste upropašćena automobilima koji su dotrajali, koja koriste motore koji nisu adekvatni, koji koriste gorivo koje zagađuje sredinu. Naravno, opet govorim o siromašnom delu naroda koji ne vozi automobile na solarni pogon i slične stvari. Govorim o onima koji na žalost najviše zagađuju. Kada smo ukinuli te takse dešava se da nam recimo 78 opština, 78 lokalnih samouprava ostaje bez jedne polovine sredstava za rad u oblasti zaštite životne sredine, da 37 lokalnih samouprava iz istog razloga više nema od 50 do 90% sredstava koja su bila u budžetu za zaštitu životne sredine, a 30% lokalnih samouprava nema, verovali ili ne, ni dinar, ne postoji lokalni budžet. Opet na stranu i to što su mnoge lokalne samouprave ovaj dinar koristile za neke druge stvari i te lokalne budžete pretvarali u sve drugo samo ne u zaštitu životne sredine, ali govorim o tome da mi, naravno ovo su rezultati koje Privredna komora je plasirala i to je za njih radila jedna ekološka organizacija iz Vršca koja se zove "Stanište", to su rezultati i brojevi koja ja koristim. Sa toliko praznim budžetom mi sada očekujemo da te lokalne samouprave i ministarstvo sa njima, rade na zaštiti životne sredine, a moramo da postavimo pitanje iz kojih sredstava će to raditi i da li će 30, odnosno 23 najnerazvijenije lokalne samouprave na bilo koji način moći da odgovore bilo kom zahtevu u oblasti u kojoj ponovo pominjem, jedna trećina dokumentacije je ona koja je na usaglašavanju sa EU. Iz tih razloga mi pominjemo Fond, prvo vrlo racionalno, ekološki pominjemo taj Fond jer moramo se složiti nemamo bolji mehanizam. Ako imate, ja zaista volim da pronađete mehanizam koji će na kraju krajeva ući u sistem zaštite životne sredine i doprineti tome. Govorim upravo iz te pozicije i apsolutno me ne zanimaju ni bivši ministri, ni oni ministri, ni ova Vlada, ja sam mirno saslušala ovo što ste vi imali između sebe da kažete, predstavnici stranaka iz bivše vlasti i oni koji su danas, ali ja govorim sa pozicije nekog ko se bavi zaštitom životne sredine, znači govorim i u vašu korist. Zaista, govorim u vašu korist, mada možda izgleda da mi govorimo sa sasvim drugih pozicija i jeste, govorim kao opozicioni poslanik, a vi ste ministar, ali mislim da su nam ciljevi zajednički. Zato vas molim, a kasnije će biti reči i o tome, kada budemo govorili o Fondu, mi smo podneli jedan amandman koji će biti ključni za ovo gde predviđamo mogućnost da se napravi neki inter regnum pa se nadamo da ćete doći do toga kako ćete rešavati ove mehanizme. Ali, to je naš cilj i zbog toga stalno pominjemo ove amandmane. Hvala.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Samo ću jednu rečenicu, da se ne ponavljam, vezano za Vladu i ministarstvo. Sve takse i sve naknade trenutno jesu u fazi preispitivanja. Ono što mi takođe radimo to je svakako i analiza kako stvari teku vezano za ugašen Fond i trenutno stanje. Otežano jeste i nije tako kao što bi bilo da je taj Fond u samom ministarstvu, to je potpuno jasno, ali sa druge strane poštujem odluku Vlade, ali zato sa određenom analizom koju mi sada radimo, verujem da ćemo mi možda pokušati da nađemo neko malo drugačije, brže rešenje i efikasnije, jer bi to svakako bilo u interesu države.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedniče, uvažena ministarko, koleginice i kolege, u ovom amandmanu mi govorimo o listi supstanci koje oštećuju ozonski omotač. Mi smo mislili da možemo da olakšamo Vladi koja se pre svega zalaže za decentralizaciju da jedan deo izdavanja dozvola koje na osnovu uslova koje propisuje Vlada mogu izdati organi lokalne samouprave, opštine i gradovi. Čini nam se da je danas 21. vek i da onog trenutka kada završite nešto u opštini može isto trenutka da se nađe u sistemu ministarstva, pošto je obrazloženje u tom smislu da mora sve da se dešava u ministarstvu, jer ne možemo na kvalitetan način da vodimo bazu podataka, što je jedno krajnje čudno obrazloženje. Čini nam se da je veoma veliki problem da svi dolaze u ministarstvo, tu ima onih koji barataju freonom i kojih je izuzetno malo ili imaju malo zaposlenih i onda, zamislite taj trošak iz Pirota, Dimitrovgrada, iz Leskovca, iz Vranja da dolaze u Beograd samo da bi dobili dozvolu, a ako mogu da završe dozvolu u Vranju za jednog zaposlenog više ga košta put do Beograda nego sve ostalo što će zaraditi u Vranju menjajući freon u klimama. Kao što znate preko 80% klima su freonske, a vrlo malo etil-glikolske i zbog toga je ovaj amandman. Mislili smo samo da olakšamo ministarstvu, ništa više. Samo da vam naglasim da Zeleni Srbije uopšte ne sumnjaju kako vaše ministarstvo troši novac. Za sve zloupotrebe smatramo da treba odmah da se ide u zatvor, ali Zakon o lokalnoj samoupravi je 25. septembra 2012. godine ukinuo izvorne prihode lokalne samouprave od naknada za zagađenje. Neću tražiti izvinjenje, iako ste vi rekli da to nije tačno. Našao sam i datum kada su donete izmene tog zakona. Prema tome, lokalne samouprave nemaju novac koji im sleduje.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Vezano za amandman koji ste podneli, pre svega, mi smo i potpisnici Montrealskog sporazuma. Drugo, kada govorite o tome da lokalne samouprave se bave izdavanjem dozvola itd, moram da vam kažem da nismo još uvek dorasli, niti imamo sistem da možemo da radimo na takav način. Ono što je sada potpuno jasno to je da ministarstvo svakog trenutka, svakog minuta, svakog sata ima potpunu evidenciju o izdatim dozvolama, o dozvolama koje treba da se daju, o emisijama itd. Mislim da je to način da stvari budu efikasne. Ne kažem da za određeni broj godina ne budemo bili drugačiji, pa budemo možda mogli i to da primenimo, ali trenutno se bojim da bi bilo mnogo više problema, bar mi tako mislimo kada smo analizirali neke stvari, nego kada bismo dali takvu mogućnost lokalnim samoupravama, nego sada, kada je to centralizovano praktično u samom ministarstvu.
Replika, gospodin Karić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, poštovana ministarka, imam utisak da ste me stidljivo pohvalili i da će doći vreme kada će ovo moći da se implementira u sistem Srbije. Ja vas ne hvalim tako stidljivo. Rekao sam u nekoliko prethodnih sednica da ste imali vrlo dobrih poteza, počev od nuklearne energije, pa do nekih poslednjih poteza. Mi mislimo da je 21. vek i da taj sistem može da funkcioniše. Jasno mi je da će doći vreme, kao što će doći vreme i za Zelene Srbije, kada će sve ovo moći da funkcioniše sa lokalnim samoupravama. Slušajući kolege i koleginice sa moje leve strane imam utisak da sam u prethodnih 12 godina bio u vlasti, iako sam prvi put u parlamentu pre šest meseci. Zeleni Srbije su prvi put u parlamentu, a pojedine kolege i njihove poslaničke grupesu neke 12 godina na vlasti, neke takođe 12 godina, samo su se drugačije zvali, neke su poslednje četiri godine na vlasti i meni su spočitavali neke stvari. Kada sam rekao samozvani ključar kase, nisam rekao samozvani ministar i poštujem to što je ministar ministar, ali drago mi je da ste prepoznali na koga sam mislio. Zahvaljujem se.
Reč ima po amandmanu narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, svakako bih pozdravio brigu za ozonski omotač i supstance koje ga oštećuju. Ono što mene zabrinjava je da kolege treba da pogledaju okolinu. Hajde da se pitamo da li "Sartid" utiče na ozonski omotač i koliko. Pitam ministarstvo da li ikad izvršeno merenje koliko ta firma zarađuje životnu okolinu, koliko utiče na zagađenje vazduha od kad su Amerikanci ušli u "Sartid"? Da li su ikad ta merenja izvršena? Da li je iko ikad pokušao u poslednjih deset godina da uđe i da izmeri zagađenja u okviru i u okolini fabrike "Sartid", Železare Smederevo? Koliko znam, ne. Koliko znam, nema nikakve evidencije o filterima, kakva vrsta i kakvi filteri tamo postoje, nema evidencije o merenju, ne znamo koliko je zagađenje. Koliko znam, nisu smeli ni da uđu u "Sartid", da pokušaju da izvrše merenja i da prekontrolišu filtere. To je ono koliko znam. Voleo bih da me ministarstvo demantuje i da kaže, s obzirom da ti podaci nisu tajna, kada i ko je vršio ta merenja posle 2002. i 2003. godine, od kada je izvršena privatizacija "US Still", odnosno Železare Smederevo. Jedino što smo dobili od te Železare Smederevo za jedan evro je dug od 500 miliona evra koji je pripao državi. Samo da vas podsetim, kada je ta železara kupovana od države Srbije, kupljena je bez ikakvog duga. Država je preuzela preko milijardu evra duga, prodala za 26 miliona Železaru Smederevo, koju niko nije smeo da kontroliše koliko zagađuje životnu sredinu. Kada su nam je ponovo vratili, vratili su nam je za jedan evro, ali sa dugom od 500 miliona evra za koji niko nikad nije odgovarao, kao što neće odgovarati ni za narušavanje ozonskog omotača zagađenjem iz te železare, s obzirom da merenja nisu vršena, niti ima evidencije o filterima koja su tamo korišćena. Hvala.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Radi dobre informisanosti moram da vam kažem i da vas demantujem da su vršena merenja. Inače, nekoliko mernih stanica postoji u Smederevu. Kao veliki zagađivač, "Sartid" je bio u obavezi dva puta godišnje da vrši merenje bilo kroz Zavod za javno zdravlje ili neku drugu ovlašćenu instituciju. Inspektori izlaze i gledaju sve to i daju svoje izveštaje. Dakle, postoji izveštaj u samom ministarstvu vezano za "Sartid" i ne samo za "Sartid", nego i za sve one druge crne rupe koje sam pomenula. Naravno, imaju obavezu da kao veliki zagađivač plaćaju zato što zagađuju životnu sredinu.
Na član 5. amandman, sa ispravkom, zajedno su podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pranim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Ovim izmenama postojećeg zakona, odnosno člana 51. i naslova iznad člana 51. opet se stvara, odnosno postoji pravni osnov da Vlada donese podzakonski akt, a u vezi sa stalnim smenjivanjem supstanci koje oštećuju ozonski omotač. To je jedna od funkcija, dakle, stvaranje tog pravnog osnova. Inače, taj član 51. govori o postupnom smanjivanju potrošnje supstanci koje oštećuju ozonski omotač, onda postupanje sa tim supstancama, postupanje sa opremom i proizvodima koji sadrže supstance koje oštećuju ozonski omotač, postupanje sa tim supstancama nakon upotrebe proizvoda, sakupljanje i trajno odlaganje tih supstanci, regulisanje njihovog ponovnog korišćenja i, ono što smatram da je jako važno, označavanje opreme i proizvoda koji sadrže supstance koje oštećuju ozonski omotač. Dakle, jedan jako važan i značajan član. Ovde vidimo i nameru ministarstva da se ovim problemom ozbiljno pozabavi čim su predvideli stvaranje i podzakonskog akta kojim bi sva ova pitanja bila detaljno regulisana. Dakle, može da stoji jedan ovakav član, ali ako nemate metode, postupke, načine, uslove itd. koje detaljnije propišete podzakonskim aktom, onda nije u redu. Opet naglašavam da nije dobro što ministarstvo nije prihvatilo naš amandman, a koji se odnosi na to da Vlada, zajedno sa ministarstvom koje je nadležno za poslove zaštite životne sredine, učestvuje u ovom procesu. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pranim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarka, koleginice i kolege, veoma sličan amandman prethodnim amandmanima. Mnogo je freonskih klima u Srbiji i mnogo je protivpožarnih sistema sa freonima. Preko 80% klima su freonske. Kao i u prethodnom obrazloženju, mi smo mislili da to može da olakša, da smanji gužve u ministarstvu. Zamislite kada bi svako ko hoće da uzme vozačku dozvolu dolazi u Beograd, a ne bi to završavao u svojim lokalnim samoupravama? Mislim da postoji i tehnički i softverski načini da se rastereti ministarstvo. Opet, ovo nije kritika ministarstvu, nego želja da ministarstvo brže, uspešnije i bolje radi. Ono što je uvažena ministarka, malopre rekla, Smederevo je u trećoj kategoriji zagađenosti, veoma zagađeno, postoje određena merenja, slažem se sa kolegom koji je o tome pričao da mora tih merenja da bude više. To je pravo lokalne samouprave da sama vrši monitoring merenja u svojim jedinicama lokalne samouprave. Zagađivači nek mere za sebe da ne bi prekoračili, ali mi ćemo da ih kontrolišemo u lokalnim samoupravama kako oni troše taj novac. U poslednjih dvadesetak godina je bilo određenih pomaka, i sve Vlade su donosile te pomake, promenjeni su svi elektro-filteri u Obrenovcu.Između 2004. i 2008. godine urađen je katastar zagađivača. Prva automatska monitoring stanica u Obrenovcu je urađena, koja kontroliše zagađivače. Govorim o periodu između 2004. i 2008. godine. U tom periodu su preko pet hiljada dece je išlo na klimatski oporavak, koji imaju opstruktivan bronhitis, astmu, plućne bolesti. U to vreme sam radio u Fondu za zaštitu životne sredine u opštini Obrenovac, i veoma dobro sam sarađivao sa kolegama iz DSS koji su postavili osnove fonda, i koji su ustrojili jednu dobro ministarstvo.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović. Izvolite.
Samo kratko. Jedinstveni registar je i dalje nešto što je za nas trenutno jedino rešenje, najefikasnije rešenje. To je na nivou ministarstva, ne još uvek na nivou lokalnih samouprava. Ako govorite o tehnici, onda da vas obavestim da se te dozvole daju tako što se šalju zahtevi poštom i takođe, poštom se i vraćaju. U smislu kada pričamo o toj gužvi, nema gužve.
Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, replika.
Uvažena ministarko, zahvaljujem se na obrazloženju. Vrlo logično obrazloženje. Ima i tu nekih troškova, ali da sad ne cepidlačimo. Rekli ste u prvom obrazloženju da će doći vreme kada će ti softveri moći da rade i mi u ovom amandmanu nemamo nameru da jedinstvenost sistema diskreditujemo, nego samo smo mislili da može da se olakša protok informacija, da se smanji pritisak. Ako to može da se uradi poštom, bilo bi dobro da može da se uradi elektronskom, pošto nastupam u ime "Zelenih Srbije", ne moramo da trošimo papir ako nije neophodno itd. Najmanje uštede su uštede i za budžet i za životnu sredinu i za građane Republike Srbije. Kada počnemo da razmišljamo o malim stvarima, o malim promenama, o malim izmenama, uradićemo jednu veliku stvar na nivou Republike Srbije i nema potrebe da kažemo da donosimo nepotrebne troškove, ako možemo da ih uštedimo, kao što ovde besomučno trošimo energiju u ovoj sali. Možda bi isto tako prijatno i isto tako radno bilo da malo više štedimo energiju. Svaka ušteda energije je preko potrebna i to u ukupnom zbiru može da donese neku veliku investiciju u perspektivi. Hvala.
Da li se javljate po Poslovniku? (Borislav Stefanović, s mesta: O amandmanu.) Nemate vremena. Gospodin Janko Veselinović ima još šest minuta i 30 sekundi. On može. Na član 6. amandman sa ispravkom su zajedno podnele narodne poslanice Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospođo ministarko i narodni poslanici, član 6. je stari član 52. i sada namerno čitam nadležnost Vlade – kontrola emisija, lista i sastav florovanih gasova sa efektom staklene bašte, postupanje sa florovanim gasovima, proizvodima ili opremom koja ih sadrži ili se oslanjaju na njih, postupanje sa florovanim gasovima posle upotrebe proizvoda ili opreme koja ih sadrži ili se oslanja na njih. Zatim – način njihovog sakupljanja, obnavljanja, obrade, uništavanja ili trajnog odlaganja, stavljanja u promet, način obračuna troškova njihove ponovne upotrebe, način obeležavanja proizvoda ili opreme koja sadrži ove gasove i procedure za proveru ispuštanja iz stacionarne, rashladne, klimatizacione opreme itd. Zašto čitam ovo? Namerno nabrajam jer se prosto pitam, potpuno svesna važnosti ove teme, koliko je naša Vlada dobro informisana o svemu ovome, koliko zna o efektima staklene bašte, o porastu temperature za 1,5 stepen, o problemima sa topljenjem polova? Sada smo došli na ono o čemu smo malopre vi i ja razgovarali. Vi predlažete kakvo će biti rešenje i onda se napravi konsenzus. Ne treba vam konsenzus gospođo ministarko. Mi smo svi rekli da smo puni poverenja u vas i da možete sami da donosite odluke. Da ovo što smo pričali ne izgleda kao šifrovani jezik, hoću da kažem da su gasovi sa efektom staklene bašte odgovorni za promenu klime i da su naši građani, zbog toga što se klima drastično menja i u Srbiji, zbog toga su vrlo zainteresovani za ovu temu i upoznati sa njom. Amandman je bio, ponovo, da nadležnost Vlade, na predlog ministra ekologije, može da postoji, ali da nadležnost Vlade koja sama za sebe donosi ovako dramatične odluke po građane Srbije, zaista ne prihvatamo. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Moram da priznam da mi nije baš jasno zašto se ovako značajan akt toliko želi spustiti sa višeg nivoa, kao što je odluka Vlade, na niži nivo kao odluka jednog ministarstva. Reći ću vam, isto tako, kada se donosi odluka na predlog resornog ministarstva, recimo, životne sredine, onda na tu odluku da bi Vlada donela odluku, postoje mišljenja srodnih ministarstava koja moraju da daju svoje mišljenje, recimo energetika, saobraćaj. Na kraju krajeva, tu je i zakonodavstvo značajno i evropske integracije. Tako da je, po meni to mnogo bolje, da više ministarstva da mišljenje i da onda na kraju Vlada da tu ključnu, konačnu odluku. Naravno, svaki ministar ne mora i ne treba da zna, ali postoje srodna ministarstva, jednako važna. Ovom prilikom u Vladi je energetika i životna sredina zajedno, ali ne mora da znači da će u sledećoj biti tako. Energetika je srodna, takođe daje svoj stav vezano za emisije. Tu je kao što sam rekla i zdravstvo i saobraćaj, poljoprivreda itd. To je jedan od razloga zašto smo stavili – Vlada. Naravno, još jednom ponavljam, na predloge resornog ministarstva.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedniče. Gospođo ministarko, dopada mi se vaš stav, da više očiju vidi više i bolje stvar, ali onda bih to pravilo očekivala i od ostalih ministara. Dešava se da samo ovo naše ministarstvo, uslovno naše ministarstvo,traži konsenzuse, a sva ostala ministarstva jako dobro drže stvar u svojim rukama i jako dobro znaju o čemu pričaju. Ako ministarstvo pripremi sve ovo i ako postoji saradnja između ministarstava, to je zajedničko telo i Vlada je zajedničko telo, i ja karikiram namerno, zato što želim da kažem da dolazimo do toga, vi ste potpuno stručni, imate stručno ministarstvo, tražim od vas da preuzmete odgovornost, a mi ćemo to pratiti. Zaista mislim da je mesto zaštiti životne sredine da se negde konačno pojavljuje ministar zaštite životne sredine, kao osoba, kao titula, kao bilo ko, prosto da je vidljiv. To želimo i zbog toga su naši amandmani stalno išli u istom pravcu, kao i naša diskusija. Mi iz opozicije imamo poverenje da to možete da preuzmete, pa preuzmite.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Moram da kažem da i svi drugi ministri imaju obavezu da svaku svoju odluku sprovedu kroz Vladu. Zato što iskustvo pokazuje nešto drugo, daću vam primer energetike. Ministri su potpisivali razna dokumenta, memorandume itd, to nikada nije prošlo kroz Vladu i nikada nije krenulo ni u realizaciju. Moj stav je drugačiji, bez obzira što neko kaže da mi je energetika draža, to nije tačno, ali svaku odluku iz oblasti energetike, pogotovo kada su važne stvari u pitanju, kada su infrastrukturni projekti u pitanju itd. mislim da je životna sredina jednako važna i možda čak i važnija. Mislim da treba da dobije i konačni pečat same Vlade. To je jedan od razloga kako ja to vidim, kako vidimo mi u Vladi. Možda grešimo, vrlo brzo će se to pokazati, da li je to bilo efikasno ili nije. Radićemo kao za Fond za zaštitu životne sredine, radimo analizu, pa gledamo gde smo sve u problemu.
Hvala. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem. Poštovana ministarka, koleginice i kolege, ovim amandmanom na član 52. smo predložili da sertifikate iz stava 1. dodeljuje sertifikaciona ustanova, institucija ili telo koje svojim propisom određuje Vlada. Mi ovde mislimo da opet, kao i u prethodnim amandmanima, ne diskreditujemo ili ne isključujemo Vladu iz uređenja nekih propisa, ali jednostavno, zna se za šta služe sertifikaciona tela i ako postoji procedura po kojoj oni dodeljuju sertifikate, ne vidimo zašto bi Vlada učestvovala u svemu i u dobijanju i u oduzimanju i u obnavljanju sertifikata itd. Slažemo se da Vlada mora da propiše određenim propisom ili uredbom uslove, minimalne zahteve i postupak, ali mislimo da bi trebalo da postoji sertifikaciona kuća. U Srbiji ih danas ima dve ili tri ili možda četiri. Nije to toliko važno. Ali, postoje na nivou EU veoma uvažene kuće u kojima može da se sertifikuje nešto, bilo kakav proizvod. Mi ovde sada govorimo o konkretnoj stvari u domenu zaštite vazduha. Ali ovako, ako Vlada može da daje i oduzima sertifikate, ako neće to da bude pregruba reč, čini mi se da to malo liči na biznis koji Vlada hoće da kontroliše, a za tim nema potrebe, jer postoje kuće koje se time bave. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 7. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Članom 7. se uvodi novi član koji dolazi posle člana 52. postojećeg zakona. To je novi član 52a. Opet se kroz ovaj novi član stvara pravni osnov za donošenje još jednog podzakonskog akta. Mi inače pozdravljamo namere Ministarstva da sva ona podzakonska akta koja je davno trebalo doneti, mislim da su bili rokovi do 2011. godine za nekih pet, da to u ovom mandatu uradi. Ovim predlogom zakona takođe ima puno podzakonskih akata koje treba doneti. Ovde u članu 52a se govori o sertifikaciji zaposlenih u sektorima koji koriste supstance koje oštećuju ozonski omotač i flurovane gasove sa efektom staklene bašte. Dakle, tu su regulisani uslovi i minimalni zahtevi, postupak za dobijanje, oduzimanje ili obnavljanje sertifikata, odnosno dozvole ili licence zaposlenog da rukuje ovim materijama. Neko reče da u Srbiji ima mnogo rashladnih uređaja, mnogo sistema za klimatizaciju, da ima mnogo sistema za zaštitu od požara, tako da je veoma važno u pogledu opasnosti supstanci kojima ti ljudi rukuju, da se ta sertifikacija obavlja valjano i kvalitetno. Zato mi smatramo opet da pored Vlade u donošenju i ove uredbe treba da učestvuje ministarstvo koje je nadležno za poslove zaštite životne sredine.
Hvala. Na član 9. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, vi ste jednom prilikom izjavili ovde i bili ste veoma ponosni na to kako nikada niste kršili Poslovnik. Tu konstataciju ste obrazložili time da u danu za glasanje Skupština nikada nije izglasala tu povredu Poslovnika koju su poslanici isticali. Međutim, skrenuću vam pažnju na činjenicu da vi konstantno kršite Poslovnik…
Izvinite, da li vi govorite po amandmanu ili po povredi Poslovnika?
Govorim o amandmanu.
Onda se vratite na tekst. Nemojte kršiti Poslovnik.
Neću kršiti Poslovnik, gospodine predsedniče, samo bih vam skrenula pažnju…
Nemojte mi skretati pažnju. Na to nemate pravo. Govorite o amandmanu, jer je to na dnevnom redu. Molim vas, nemojte me terati da primenjujem poslovničke odredbe koje vam oduzimaju reč.
U redu. Prihvatam u celosti taj vaš filozofski stav egzistencijalizma. U svakom slučaju, član 128. Poslovnika ostaje prekršen na današnjoj sednici. Kada sam napisala ovaj amandman, pre svega sam imala u vidu činjenicu da je septembra meseca prošle godine donet zakon kojim je ukinut Zakon o Fondu za zaštitu životne sredine. Tokom današnje rasprave su se neke stvari iskristalisale, a to je da je jako bitno to da taj Fond za zaštitu životne sredine i te kako nedostaje, nedostaje kao jedan transparentan način, jedna mogućnost da se vidi šta se dešava sa zelenim dinarom, odakle dolazi i kuda ide, na koji način se troši. Dakle, ne ulazim u činjenicu na koji način je taj fond funkcionisao. Ne ulazim čak ni u one detalje da li je tu sve bilo u skladu sa zakonom ili nije. To će zvanične institucije ove države da utvrde. Međutim, evidentno je to da je Agencija za zaštitu živote sredine ugrožena, a bilo bi dobro, gospođo ministarko, da obratite pažnju i u okviru svog ministarstva, na koji način reaguju vaši pomoćnici, odnosno državni sekretari koji su zaduženi za zaštitu životne sredine baš u pogledu funkcionisanja i tog dela nadležnosti vašeg ministarstva, a to je zaštita životne sredine. Očigledno je funkcionisanje te zaštite otežano. To ste i sami vi malopre rekli. Otežano je najverovatnije iz tog razloga jer nedostaju sredstva. Ovde postoji očigledno i neka vrsta nerazumevanja od strane onog ministarstva, mislim na Ministarstvo finansija, koje bi trebalo da reguliše to pitanje finansiranja zaštite životne sredine. Očigledno su mnogi projekti dovedeni u pitanje od kada je od septembra meseca taj fond ukinut i to je prosto nedopustivo. Meni je u potpunosti jasno da je vaša uloga veoma kompleksna kada rukovodite takvim ministarstvom koje treba da se bavi i energetikom i razvojem i zaštitom životne sredine. Tu postoje i neke kolizije. Ali, vi morate to da radite. Ukoliko je otežan taj vaš rad, bilo bi dobro da skrećete pažnju na tu činjenicu da se nešto promeni ili da se bar ono što postoji poštuje od strane i drugih ministarstava, a i od Vlade u celosti. Ne znam da li ste pažljivo pratili kada se čitalo da li je neki od tih amandmana usvojen od strane Vlade, da li je podržan od strane odbora, pa ste mogli da primetite da je nekoliko amandmana usvojeno od strane odbora. Dakle, dobili su podršku Odbora za zaštitu životne sredine. Mogla bih da vam kažem da je to samo iz tog razloga zato što je opozicija glasala za usvajanje tih amandmana. Nebitno je bilo iz koje političke opcije je došao taj amandman, ali poslanici koji su bili članovi Odbora za zaštitu životne sredine su podržali sve te amandmane, smatrajući da idu u prilog poboljšanju kvaliteta ovog predloga zakona. Mi smo bili u većini kao opozicioni poslanici na tom odboru, jer nisu većinom bili prisutni članovi iz vladajuće koalicije. I to nešto govori o tome koji je odnos vladajuće koalicije, dakle, ovog parlamenta prema ovoj temi – zaštita životne sredine. Ako je taj odnos parlamenta, vladajuće koalicije prema ovoj temi, možemo da mislimo koji je odnos Vlade prema ovoj temi i onda nam je potpuno sve jasno zašto je otežano da se na pravi način pristupi zaštiti životne sredine. Kada smo na odboru raspravljali o Predlogu ovog zakona, između ostalog, povedeno je i pitanje oko toga da li će posle ovog neprijatnog iskustva, koje proističe zbog nedostatka postojanja fonda, nešto ministarstvo da preduzme, odnosno da će predložiti Vladi da preduzme u tom smislu. Rečeno je da bi, eventualno, neko odeljenje pri Agenciji za zaštitu životne sredine moglo da preduzme tu ulogu fonda. Očigledno da i u samom ministarstvu postoji taj stav da fond nedostaje, da se nekako gubi trag tom zelenom dinaru, da je otežan rad Agencije za zaštitu životne sredine, da je otežan rad Ministarstva za zaštitu životne sredine, odnosno energetike i razvoja u tom segmentu zaštite i da će to proizvesti određene negativne posledice. Tih negativnih posledica već i sada ima. Bilo bi dobro da se što presaberete i da razmislite o tome, da li ima bilo ko prava od strane ministara, članova Vlade, državnih sekretara, pomoćnika da zbog razloga sopstvene sujete, dovede u pitanje funkcionisanje tako ozbiljne teme, tako ozbiljnog resora kao zaštita životne sredine, na način da se jednostavno oteža finansiranje, time što će se onemogućiti postojanje jednog fonda, odnosno jednog jasnog načina finansiranja iz određenog centra sa određenim izvorima finansiranjima.
Vreme. Nemate više vremena.
Imam još 15 minuta.
Nemate 15 minuta, potrošeno je vreme. Potrošeno je u prethodnoj raspravi i nemate vremena.
Zahvaljujem vam se.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Mislila sam da ne pominjem način na koji su usvojena ta četiri amandmana od 25, ali pomenuću. Naravno, kvorum jeste postojao, a poslanici pozicije su bili u parlamentu, bili su na sednici jer nije bilo pauze. Koliko sam informisana, tačno je, poslanici pozicije nisu bili prisutni, ne zato što je ta tema nevažna i nebitna. Naprotiv, ovo je veoma važna tema, na kraju krajeva svima, i poziciji i opoziciji, tako da su ta četiri amandmana usvojena i nakon toga ste imali ostale amandmane, koji su negde imali potpuno ista obrazloženja a nisu usvojena. Ne znam da li je to toliko bitno, ali pošto ste pomenuli, morala sam da kažem. Kada govorite o fondu za zaštitu životne sredine, verujem da ste stvarno zabrinuti. Ne verujem da je iko više zabrinutiji o načinu finansiranja projekata iz oblasti životne sredine od samog ministarstva i od mene lično. Mislim da je to veoma važna oblast i da ova sporost, koja sada definitivno postoji, i to je ono što vidim kao problem pre svega, da ta sporost mora biti rešena na jedan drugi način. Na tome i radimo, i to svakako neće biti odeljenje tri Agenciji za zaštitu životne sredine. To će svakako da bude unutar samog Ministarstva za energetiku, razvoj i zaštitu životne sredine. Verujem da ćemo vrlo brzo izaći sa određenim predlogom, kako da ubrzamo način da se projekti iz oblasti životne sredine na pravi način finansiraju. Kada govorite o zelenom dinaru, o gubitku traga itd, danas slušajući celu ovu raspravu, moj ne samo zaključak nego i obaveza je da u najkraćem mogućem roku, svi poslanici, dobiju izveštaj o tome kako je potrošen svaki dinar od trenutka kada je ovo ministarstvo nastalo kao ovakvo, u smislu dinar vezan za projekte iz oblasti životne sredine. Dakle, od početka do kraja ćete dobiti izveštaj i nakon toga, naravno, o tome možemo da razgovaramo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, po Poslovniku.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospođo ministar, jako mi je žao što su vas pogrešno informisali. Ne znam ko vas je pogrešno informisao…
Molim vas samo da mi kažete koji član Poslovnika reklamirate?
Član 104. Poslovnika. Pogrešno je interpretirano ono što se dogodilo na Odboru za zaštitu životne sredine. Pozvala sam regularno sve predstavnike i opozicije i pozicije da dođu na sastanak. Oni koji su došli su bili kvorum. Nisam birala one koji su došli pre i one koji su došli kasnije. Neki su imali svoje poslovne obaveze, što je vrlo komplikovano kada ste poslanik, jer onda imate samo svoje poslaničke obaveze, ali je neko prioritet dao svojim drugim poslovnim obavezama. Odbor je glasao kako je glasao, potpuno regularno, po Poslovniku. Kvorum je postojao po Poslovniku. U Poslovniku ne piše da poslanici opozicije ne smeju da započnu sednicu ako tu nisu poslanici iz vlasti. Žao mi je, poslanici iz opozicije su došli da rade svoj posao. Poslanici iz vlasti, recimo, ovde danas među kolegama iz vlasti nema nikoga ko je član tog odbora i ko je bio na tom sastanku. Nisam za to kriva. Ne može sednica da se odvija jer nije regularno glasanje ako ih nema. Jeste. Nije niko nikoga varao, samo je tada bilo članova opozicije mnogo više i oni su smatrali da su ovi amandmani vredni. Hvala vam.
Molim narodne poslanike da kada se jave za povredu Poslovnika, pažljivo se pozovu na član koji je prekršen. Član 104. Poslovnika utvrđuje repliku, pravo na repliku i to nema veze sa onim čemu ste vi pričali. Molim vas, vodite računa da bismo priveli kraju. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, po Poslovniku. Izvolite.
Pozivam se na član 107. Poslovnika, jer govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Tu smatram da je iznošenje istine je dužnost svakog govornika, odnosno ni na koji način, ni u naznakama ne bi trebalo da bude nešto što je neistinito. Činjenica je da nisam član Odbora za zaštitu životne sredine, kojim je predsedavala gospođa Vojić Marković. Međutim, kao podnosilac amandmana, zajedno sa drugim koleginicama, narodnim poslanicama koje su zajedno sa mnom podnele amandman, otišao sam na sednicu Odbora za zaštitu životne sredine. Otišao sam na sednicu kada je ovde na plenarnoj sednici određena pauza. Bio sam u prilici da vidim glasanje i svu raspravu koja je bila tog trenutka. Napominjem da kada je određena pauza, nisam iz tih stopa otišao na sednicu Odbora, već sam otišao do male sale gde je bilo javno slušanje, da bi nakon toga otišao na sednicu Odbora za zaštitu životne sredine, i bio u prilici da vidim ono što je predsedavajuća, odnosno predsednica Odbora danas pričala. Bili smo u prilici da učestvujemo u radu, svakome je data mogućnost, a činjenica je da kada sam stigao u salu, nakon toga su redom došli još nekoliko narodnih poslanika i da je kasnije kvorum stigao na 11, 12, 13, koliko je bilo. Ali, u trenutku kada sam ušao u salu, bio je kvorum.
Vreme.
Samo da završim misao. Ne vidim odakle pravo bilo kom pojedincu, pa i ministru, da komentariše rad Odbora Narodne skupštine.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Prvo, izvinjavam se. Informisana sam da je sednica bila u toku i zbog sam rekla ovo što sam rekla. Hvala vam što ste vi to rekli, nikakav problem. Ono što takođe želim da kažem, pošto je predsednica Odbora za zaštitu životne sredine tako burno reagovala, nijednog jedinog trenutka nisam sporila da ste regularno doneli odluku, bilo koju, sama sam rekla da četiri amandmana koji su usvojeni, od kojih dva imaju gotovo isto obrazloženje kao naredna dva, tri koje niste usvojili, govori o odnosima unutar samog Odbora. Nijednog trenutka, samo da naglasim jer mislim da je to značajno, nisam sporila regularnost donošenja vaših odluka, niti mi to pada na pamet da radim. Samo sam objasnila.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po Poslovniku. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 27. Predsedavajuća, ne sumnjajući da ćete se složiti sa mnom da ste ovog puta prekršili Poslovnik, jer vas član 27. obavezuje da se starate o redu na Skupštini u skladu sa Poslovnikom, sa Zakonom o Narodnoj skupštini, sa Ustavom i sa zakonima koji regulišu rad Vlade. Morate podsetiti ministra, svakog člana Vlade, da nema prava da komentariše rad Odbora. Nikakvog prava nema da komentariše rad odbora, bez obzira da li se radi o članovima vladajuće većine ili opozicije. Ovo nije ni glavni odbor neke političke stranke, nije ni ministarstvo. Ovo je Narodna skupština i rad odbora je definisan tako da odbori kontrolšu ministre, a ne obrnuto da ministri sebi dozvoljavaju da daju opaske o tome šta se dešava na odborima, pogotovo na odborima na kojima nisu prisustvovali, šta se dešava i kako se zakazuje rad odbora. Ne radi se ovde o konkretno ministarki. Radi se o vrlo ozbiljnom principu na koji sam uverena da ćete se samnom složiti, jer ste u ovakvim slučajevima dužni da upozorite člana Vlade ko koga kontroliše i ko ima pravo da daje opasku o čijem radu. Na sednici odbora svaki pozvani član Vlade, od ministra preko državnih sekretara i pomoćnika, ima pravo i obavezu da sa članovima odbora razmatra sve što oko tog stola za kojim odbor radi je u opštem interesu. Ovakav način tokom sednice na rekla – kazala i čula i preneto je da se daju kvalifikacije o radu bilo kog odbora je nedopustivo i zajednička je šteta. Zahvaljujem se ministarki što je nakon što je upoznata uputila izvinjenje, a vas molim da se samnom saglasite da više nijednom članu Vladi koju god stranku podržavao ne bude dopušteno uz saglasnost predsedavajućeg načini ovakav prekršaj u toku sednice Narodne skupštine.
Hvala gospođo Čomić. Složiću se sa vama. Molim sve narodne poslanike i predstavnike Vlade da se trudimo da poštujemo Poslovnik Narodne skupštine i da ovu sednicu uvedemo u normalne tokove. Da li se još neko od prijavljenih javlja za povredu Poslovnika? (Da.) Gospođa Judita Popović.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 27, 128. stav 2. Poslovnika, a pomenula bih i član 116. Bitno je to da malopre kada sam pomenula gospodinu predsedniku Skupštine da konstantno krši Poslovnik… Dakle, čim primeti da stoji jedna kartica bez poslanika u sali, time krši Poslovnik. Činjenica da je predsednik Skupštine odjednom nestao sa mesta predsedavajućeg…
Molim vas, gospođo Popović. Šta znači to – odjednom nestao? Nemojte tako da se izražavamo. Recite u čemu je prekršen član 128.
Zašto je to sad nešto uvredljivo ako je čovek nestao? Dobro, otišao je. Nije problem. Postoji osnovana sumnja da tog momenta kada je shvatio da krši Poslovnik problem je rešio tako što je otišao. Tako se problemi ne rešavaju, nego se rešavaju tako što se skrene pažnja poslanicima da poštuju Poslovnik, a pogotovo član 128. Ne znam koji put mi poslanici iz LDP ukazujemo na konstantno kršenje Poslovnika i to na član 128. stav 2. Prema tome, bilo bi jako dobro da napokon i predsedavajući i predsednik Skupštine shvate da moraju da poštuju Poslovnik i ne smeju da ga krše bez obzira kakav imaju lični stav prema onome koji ukazuje na povredu Poslovnika. Prema tome, samo je to razlog što sam na uštrb vremena moje poslaničke grupe htela da skrenem pažnju gospodinu predsedniku da obrati pažnju na član 128.
Predsednik je objasnio danas, a ja ću da ponovim da poslanici ukoliko napuste salu izvade svoje kartice iz poslaničkih jedinica. Reč ima narodni poslanik ZoranBojanić. Izvolite.
Hteo bih da repliciram gospođi Vojić Marković, predsedavajućoj odbora. Ja sam živi primerak pozicije koja se nalazi u sali, a član je Odbora za zaštitu životne sredine.
Gospodine Bojaniću, ne možete da replicirate. Možete da govorite o amandmanu.
Pomenula je da niko iz pozicije ko je član odbora nije u sali. Ja sam ovde.
Nemate prava. Ne mogu vam dati reč po tom osnovu. Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović.
Odustajem.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala gospođo predsedavajuća. Gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, prvo, dugujem izvinjenje kolegi. Zaista ga nisam videla. Bio je na sednici odbora i sada je u sali. Jedan od retkih. Član 9. smo promenili i on glasi – sredstva za finansiranje, zaštitu i unapređenje kvaliteta vazduha obezbediće se iz budžetskog fonda u budžetu RS, namenjenog za finansiranje poslova i projekata iz oblasti zaštite životne sredine i iz obaveze operatera u skladu sa zakonom. Budžetski fond za namenu i finansiranje poslova i projekata iz oblasti zaštite životne sredine formira Vlada na predlog ministra nadležnog za poslove zaštite životne sredine najkasnije do 31. marta 2013. godine. Kratko ću reći Fond za zaštitu životne sredine koji je nastao 2004. godine je ugašen na jesen 2012. godine sa obrazloženjem da su napravljene silne zloupotrebe u toj oblasti, da iz tih razloga treba ukinuti Fond. Ne sporim zloupotrebe. Iz razloga štednje se ukida jedan broj agencija i ovaj fond za zaštitu životne sredine. Od 137 agencija ukinute su ove dve, tri koje su namenjene za zaštitu životne sredine. Sve druge i dalje postoje i dalje troše budžetska sredstva i dalje su na grbači naroda Srbije, ali su značajno trošile sredstva samo ove iz zaštite životne sredine i one su u prvom krugu ugašene. Neslavno je prošao i Fond. Obrazloženje je bilo smešno. Zna se koji organi rade u slučaju zloupotrebe. Fond nije sam sebe zloupotrebio. Neko drugi je zloupotrebio sredstva Fonda a ne Fond, tako da je Fond kao žrtva svega toga nestao sa pozicije. S obzirom da je imao sedam milijardi sredstava, nije me začudilo da je baš on u prvom cugu nestao. Ta sredstva su usmerena na sve druge strane, a najmanje na zaštitu. Sada je problem kako da funkcioniše ministarstvo zato što i ministarstvo i za druge subjekte koji se bave zaštitom životne sredine zapravo je ključni Fond za zaštitu životne sredine kao takav. Mi smo ponudili rešenje da se do 31. marta formira budžetski fond, to smo ponudili kao prelazno rešenje, da taj budžetski fond praktično isplaćuje sve one projekte i sve ono što je sada problem. Recikleri jesu problem. Definitivno su problem. Problem je monitoring. Gospodo, moramo da znamo jednu stvar, monitoring vazduha, voda, zemljišta je i te kako važan za nas, za poslanike, za državu, za Vladu koja predstavlja tu državu, za sve građane. Ako ne budemo imali sredstva za monitoring i za to su dostignuti standardi. U jednoj oblasti smo dostigli određene standarde. Uložili smo strašno mnogo sredstava samo kada je u pitanju zaštita vazduha u monitoringu te merne stanice gde je otišlo četiri miliona evra. Iz sredstava EU su izgrađene 24, 12 je plaćeno iz Fonda. Nešto je u Fondu funkcionisalo pa se plaćalo i ono što je korisno. Znači, ti dostignuti standardi ako ne budu poštovani, ako ne budemo znali rezultate izveštaja nećemo moći kao država da odgovorimo na njih. Kada vidimo neko stanje mi onda kao država, vi kao ministarstvo morate da odgovorite na to, pa kažete – termoelektrane su mi najveći zagađivači, šta ću da uradim sa termoelektranama? To smo govorili kada smo menjali Zakon o energetici, preći ćemo na drugu vrstu goriva. Nećemo koristiti ovu vrstu koju danas koristimo i čije resurse polako praznimo ili regulisaćemo pitanje zakonom kako da se zaštite dimnjaci ili ovo ili ono. Znači, to je odgovor države. Ako to ne budemo imali, onda nema odgovora države. Svaki građanin Srbije ima pravo da zna kakav vazduh diše. On to zna i bez toga kada se pojave rezultati toga, ali kada se pojave rezultati on ima pravo da kaže – da, u pravu sam i tražim da moj grad i moja država reaguje i da zaštiti mene i moju porodicu i moju decu, jer od svih vrsta oboljenja 27 bolesti su bolesti izazvane problemima sa vazduhom koji nije čist. U tom pravcu govorim. Govorim iz pozicije nekoga ko zaista ne zna neki drugi mehanizam. Fond u mnogim zemljama postoji, formiran je i dobar je mehanizam za korišćenje sredstava koje zagađivač plaća i koji ulaze u zaštitu životne sredine. To je najčistiji mehanizam, najjednostavniji mehanizam, najvidljiviji mehanizam. Pozdravljam, ako smislite bolji. To će biti prvi u ovom delu sveta, pa možda i šire. Dok to ne bude smišljeno, sve drugo predstavlja problem. Monitoring prestaje sa radom. Videli ste verovatno članke koji su ovih dana izlazili u novinama da se gase stanice za merenje kvaliteta vazduha, da se do sada ugasilo pet, a da će se 35 ugasiti, da će zaista biti problema sa građanima Srbije koji traže da znaju rezultate tog merenja. Mislim da predlog koji smo vam uputili ima smisla. Budžetski fond može da se napravi, niko ga ne brani. Videli smo da postoje neki drugi budžetski fondovi u okviru budžeta. Neka to bude prelazno rešenje, a ja sam sigurna da ćete doći na isto. Vratite fond, a sa onima koji krše zakon zna se kako se postupa. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Hvala. Prvo ću da krenem od monitoringa vazduha, 78 mernih stanica i taj budžet koji ste spominjali za monitoring vazduha, kao što kažete da se prestaje sa monitoringom vazduha, moram da kažem da to nije tačno. Dakle, budžet, sigurna sam da vi to dobro znate, je godišnji bio između 16 i 17 miliona u prethodnim godinama. Za 2013. godinu je 25. Ono što je zanimljivo, a što sam ja dobila, to je da sa tim fondom za zaštitu životne sredine, koji pominjemo kao nešto što fali i koji je imao blizu sedam milijardi dinara godišnje, analiza kaže sledeće da u 2011. godini emitovane količine oksida sumpora su bile 7% veće nego u prethodnoj godini sa postojanjem fonda za zaštitu životne sredine. Emitovani oksidi azota su bili 15% veći nego prethodnih godina. Praškaste materije su bile 15% veće. Fond je postojao, to je jasno. Novca je bilo u fondu, to je jasno. Kvalitet vazduha je bio gori, da li je tako, nego što bi smelo da se desi. Takođe, izneli ste jednu stvar. Citiram – taj novac koji je sada u budžetu je usmeren na sve druge strane, samo ne na zaštitu životne sredine. Prema tome, ako imate informaciju o tome, molim vas da i mene informišete. Ne znam na šta je to drugo otišlo, a nije otišlo na zaštitu životne sredine. Upravo sam objašnjavala kako to sada funkcioniše i rekla sam da najveći problem jeste sporost, odnosno što sada imamo da ministarstvo daje nalog, ono što treba da se plati Ministarstvu finansija, Ministarstvo finansija dalje. To je vreme koje je nepotrebno u smislu da je sporije, nego što treba. Kada govorite o uspostavljanju budžetskog fonda, sami znate da budžetski fond može da se osnuje na osnovu sopstvenih prihoda. Iz marta meseca 2012. godine, odlukom prethodne Vlade, tih sopstvenih prihoda nema. Iz tog razloga, ovaj amandman nismo mogli da prihvatimo. Pretpostavljam da je obrazloženje koje sam vam dala dovoljno jasno.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, hajdemo po redu. Hajdemo prvo od toga da je postojao Fond, a kvalitet vazduha je bio toliko loš. Kakve veze ima Fond sa kvalitetom vazduha. Zahvaljujući Fondu saznali smo kakav nam je kvalitet vazduha. Znači, platio je monitoring. To je jako važno. Saznali smo kakav nam je kvalitet vazduha. Ako ne budemo radili monitoring, ako ne budemo merili kvalitet vazduha, nećemo znati i izostaće odgovor države. Kako sam došla do toga gde su otišla sredstva? Jednostavnom logikom. Ako je oko 7 milijardi uplaćeno, ako je sada budžet zaštite životne sredine 0,2% ukupnog budžeta, to nije cifra od 7 milijardi. To je cifra mnogo manja. Vrlo sam jednostavno došla do toga. Ko je dao informacije o tome koliko mernih stanica postoji i koliko gasimo? Politika je dala te informacije. Na Odboru za zaštitu životne sredine smo imali izveštaj o stanju vazduha, kvalitetu vazduha, a direktor Agencije za zaštitu životne sredine je vrlo jasno rekao da on od oktobra meseca, da mu od 2011. godine polako ukidaju plaćanje, da je pet stanica prvo ukinuto, da ukida sledećih nekoliko. Pominjao je Valjevo, jer sam ja insistirala da dobijem informacije o tome. Pominjao je kako se obnavljaju stanice. U Politici, u članku, vrlo jasno kaže da je zbog tih poremećaja u plaćanju 2012. godine je raspoloživo oko 30% manje validnih podataka, nego 2011. godine. Sada navodi sve to. Čovek je javno to rekao na Odboru. Ovde su prisutni ljudi koji su to čuli. Mislim da su možda i vaše kolege bile. Nisam sigurna.O plaćanjima direktor kaže da nije uplaćeno od oktobra 2012. godine. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac.
Poštovana predsedavajuća, uvažena ministarko, poštovane kolege, nisam imala nameru da se javljam, ali kao lekar specijalista higijene i kao neko ko dolazi iz Zavoda za javno zdravlje u Kruševcu, mogu samo da vas obavestim da koriba stanice koje su preko Agencije za zaštitu životne sredine instalirane na celoj teritoriji Srbije nisu jedine stanice koje vrše kontinuirani monitoring kvaliteta vazduha ili emisije štetnih gasova, kako se to ranije zvalo. Znači, zavodi za javno zdravlje na celoj teritoriji Rasinskog okruga kontinuirano vrše kontrolu kvaliteta vazduha. To se dešava i sa svim drugim zavodima za javno zdravlje koji su ovlašćeni i koji posluju po ISO standardu 17/25. Ne možemo da kažemo da smo u opasnosti i da nećemo imati validne podatke. Svi zavodi su u obavezi prema ugovorima sa Ministarstvo za zaštitu životne sredine koje sklapaju početkom godine da kontinuirano, mesečno, kvartalno i godišnje šalju Ministarstvu zdravlja i zaštite životne sredine podatke o koncentracijama zagađujućih materija i o zdravstvenom stanju stanovništva na teritoriji svog okruga, kada su u pitanju respiratorne bolesti, a koje su indirektno vezane za stanje kvaliteta vazduha. Prema tome, ne možemo da kažemo da Ministarstvo za zaštitu životne sredine nema validne podatke. Ima ih i imaće ih uvek, jer u opisu poslova Zavoda za javno zdravlje stoji kontrola i zaštita kvaliteta vazduha, kao i zaštita stanovništva od masovnih nezaraznih bolesti, gde ove bolesti i pripadaju. Pre 20 godina, kada sam postala radnik Zavoda, merenja su vršena na četiri punkta u sredini u kojoj ja radim i živim i jasno se ocrtavao ambijent čiji se kvalitet meri, bilo da je to visoko frekventna saobraćajna zona, rekreativna zona, urbana zona ili neka druga zona. U prethodnom periodu nije bilo dovoljno sredstava i to je svedeno na dva punkta. To je jasan pokazatelj da možemo da imamo jasno stanje o kvalitetu vazduha koji udišemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika.
Nisam rekla ništa što nije tačno. Postoje mreže koje su napravili instituti i zavodi za javno zdravlje, ali one su paralelne mreže koje koriste starije metode merenja i te metode merenja se koriste samo kao uporedne. Nisu jedine koje mogu dati rezultate merenja. Monitoring, na kraju krajeva, je zakonom propisan i tačno se zna ko je ovlašćen da vrši monitoring. Nisam to izmislila. Nisam ga napisala, niti bilo šta drugo. Samo sam rekla ono što stoji u zakonu, a znam za postojanje paralelnih mreža, lokalnih mreža koje su iz nekih razloga dotrajale i ne mogu da se koriste potpuno i pouzdano. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac.
Moram samo da vas obavestim da sistem koji radi u Zavodu za javno zdravlje posluje po sistemu ISO 17000/25. Znači, nije zastareo, ni dotrajao, nego je usklađen i to sredstvima Zavoda. Dobro znate kako izgleda sertifikacija i validacija svih metoda. Jako teško smo došli do tog sertifikata. Imamo ga, nismo ni zastareli, ni prevaziđeni. Sa druge strane, isti ljudi koji rade na tom, kako vi kažete, paralelnom, on je nekad bio osnovni sistem za monitoring zaštite životne sredine, rade i na koriba stanici koja je instalirana 100 metara od punkta gde se paralelno vrši merenje aero zagađenja u komunalnoj sredini. Hvala.
Hvala. Milica Vojić Marković i da zatvaramo ovaj krug replika.
Govorimo različito, ja govorim o tome, verovatno ste teško došli do sertifikata. Naravno da su standardi vrlo visoko postavljeni, treba da budu, ali ja nisam izmislila ko je po zakonu nadležan da daje ovakve izveštaje i monitoring. Znači, bilo je nekada tako, zakon se u međuvremenu promenio, ne znam da li će biti promenjen, stvarno nemam problem sa tim ko će napraviti kakav koncept zaštite, ko će raditi monitoring. Imam nekakav drugi koncept, čak nije to agencija, ali ovog trenutka to je tako, zakon je takav i ja stvarno ne znam šta bi bilo problem u ovome o čemu vi i ja razgovaramo. Visoki standardi su postavljeni nekim drugim stvarima.
Hvala. Vesna Rakonjac, još jednom replika i onda zatvaramo krug. Izvolite.
Nije nikakav problem, samo proverite u Agenciji za zaštitu životne sredine koja sarađuje sa Zavodom za javno zdravlje i to je jedini operater i za koriba stanicu koju su oni postavili i za naš interni paralelni sistem. Samo još jednu stvar koju sam zaboravila malopre da vam kažem, iz fonda ni jedan jedini dinar nije uplaćen za monitoring Zavodu za javno zdravlje. Ni jedan jedini dinar nije uplaćen iz agencije Zavodu za javno zdravlje. Uplaćeno je samo ono što je ugovoreno sa Ministarstvom za zaštitu životne sredine. Hvala.
Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, Gordana Čomić i Srđan Miković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Izmene i dopune zakona o kojem traje rasprava u pojedinostima predlaže se u Narodnoj skupštini iz dva razloga. Prvi je što je u članovima Zakona o zaštiti vazduha stojalo svugde, u pojedinim članovima, Fond za zaštitu životne sredine. Onog trenutka kada u septembru ukinete postojanje Fonda za zaštitu fonda, morate sve druge propise, koji u bilo kom članu zakona spominju sada nepostojeću instituciju, da donesete u Narodnu skupštinu na izmene i dopune. To je prvi razlog. Drugi razlog je postojanje i uvođenje konkurencije na tržištu merenja, sertifikati i slično, i ja ni protiv jednih, ni protiv drugih izmena nemam ništa protiv, da su postigli cilj. Predlog koji nam je došao ukida, briše članove gde je pisalo – Fond za zaštitu životne sredine, i kaže – idu isplate iz budžeta. To je problem, što ono što nam se predlaže kao izmene i dopune ne rešava, jer i sada su mogle da idu isplate iz budžeta i sada je mogla agencija da dobije novac za servisiranje i za merenje kvaliteta vazduha, po izveštaju i po svemu onome što smo sa predstavnicima ministarstva razmenili na Odboru za zaštitu životne sredine, plaćanja su prestala. Dakle, ili je neko rešio da plaćanja iz budžeta prestanu svojevoljno, ne radi se o ministarki, naravno, pošto ona i ne može da donosi odluku o tome, znači da je prekršio zakon ili će i dalje biti nedostatka sredstava koje zagađivač plaća i koje imaju namenu da se troše u svrhu zaštite i unapređenja životne sredine. Naš amandman je, pošto smo, naravno, s podrškom i amandmana koje su kolege iz DSS predložile i bilo bi mudro… (Predsedavajuća: Vreme.) … od strane ministarstva da je prihvatio, dakle, naš amandman sadrži samo napomenu da se isplate iz budžeta vrše na osnovu sredstava sa prihodne strane, prikupljenih na osnovu odredbi Zakona o zaštiti životne sredine, a po načelu – zagađivač plaća, da bi isplata bilo.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ministarka Mihajlović, izvolite.
Samo vrlo kratko da kažem, taj princip – zagađivač plaća – svakako je princip po Zakon o zaštiti životne sredine. Bilo je prirodno, sami ste rekli, zbog rekonstrukcije javnih finansija da i sve ono što nam ide sada, ne samo ove izmene i dopune Zakona o vazduhu nego i neke druge koje će doći, sve ono gde se pojavljuje fond itd, svakako bude sklonjeno. Još jednom naglašavam, nije srećno rešenje i mi trenutno radimo na tome kako da prevaziđemo taj problem koji definitivno postoje, o tome kako ćemo da finansiramo sve ono što se dešava u oblasti životne sredine.
Hvala. Gospođa Čomić, replika. Izvolite.
I u tome što tražite rešenje ćete imati našu podršku da bi zaštite i unapređenja životne sredine bilo, ali to nije ono što se dešava u ovoj sali. Zagađivač je plaćao i septembar i oktobar i novembar i decembar. Taj dinar nije stigao do korisnika. Znate kako izgleda ova rasprava? Kao Duško Radović kada kaže metaforično: "Ako imate mali problem, napravite sebi veći problem. Mali problemi se uspešno rešavaju velikim problemima. Ako niste završili školu, udajte se. Ako nemate posao, rodite dete.". Dakle, naša želja je da poglavlje 27. pravnih tekovina i puno rada koji su uložili razni ljudi u političkim strankama, institucionalnim mehanizmima, svi za poslednjim osam godina od kako je konačno stupio na snagu Zakon o zaštiti životne sredine, da to radi, a to da radi neće. Ako vam se priviđa Oliver Dulić kao opravdanje, ako se nekome priviđa Oliver Dulić, to nema veze sa Fondom za zaštitu životne sredine, ima veze sa savešću, ali mi o tome ne govorimo. Mi govorimo o tome da smo problem napravili i želimo da ga rešimo, bez obzira šta, ko, od bilo koga iz ministarstva ili iz Skupštine mislio o ministru Oliveru Duliću. Nije on problem. Problem koji ima njegova porodica i on lično je potpuno odvojeno od ovoga. Mi imamo zajednički problem i to ćemo videti zajedno za tri meseca, za šest meseci. Nije prirodno da imamo toliko nerazumevanje za amandmane koleginica i kolega iz DSS. Ako nećete da prihvatite amandmane DS, razumem, to je emocija, ali nemojte da stradaju njihovi amandmani, dobri su amandmani. To što ih mi podržavamo, evo, nećemo ih podržati, samo prihvatite njihove amandmane, jer poboljšavaju zakon, omogućavaju da zaista načelo – zagađivač plaća – bude pretvoreno u unapređenje i u zaštitu životne sredine. Možete vi to, sigurna sam. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ministarka Mihajlović. Izvolite.
Nekoliko stvari, da počnemo od emocija. Nema emocija. Interes je da se zaštiti životna sredina, da idemo napred i da uradimo nešto bolje nego što su pre nas oni uradili. To je interes i to je zadatak. Kada govorite o Fondu za zaštitu životne sredine, bojim se, da ste bili na mestu bilo koga ko je trebao da preuzme te obaveze koje su napravljene u Fondu za zaštitu životne sredine u prethodnom periodu, a koji iznose 7,5 milijardi dinara, ne postoji taj budžet koji to može istog trenutka sve da isplati ili u dva, tri, četiri, pet meseci. Drugo, evidencija o kojoj vi govorite, da niko ne dobija novac, apsolutno nije tačno. Ja sam se danas obavezala da ću svim poslaničkim grupama dostaviti izveštaj o tome šta je do sada plaćano, jer mislim da to treba svakako da znate, da ne bismo dolazili u ovakve rasprave. Ali svakako da moraju da se naprave i određeni prioriteti i određen red, jer kao što sam rekla, te obaveze koje su napravljene, naročito obaveze koje su napravljene u periodu tehničke Vlade, od trenutka tehničke Vlade, do trenutka formiranja nove Vlade, su neverovatnom brzinom napravljene, prosto sam zapanjena. Da li su se samo potpisivali ugovori svaki dan i pravile određene obaveze, to je ono što jeste problem. Zato sam vam rekli da su napravljeni prioriteti i da isplate svakako idu. Rekla sam, jedini problem koji vidim, da li se to zvao Fond za zaštitu životne sredine ili budžet Srbije, ja vidim sporost. Sporo se sve to radi, sporije nego što ja želim da se radi i to će svakako da bude rešeno. Mislim da sam na neki način uspela da odgovorim na ono što ste vi do sada rekli.
Hvala. Gospođa Čomić, replika. Izvolite.
Bilo bi dobro da je ovo rešenje bolje, ali da je bolje rešenje da ukinite Fond za zaštitu životne sredine, mi sad ovde ne bi sedeli i razgovarali o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti vazduha. To je očigledno. Ne može oba. Oprečne stvari su u pitanju. Ja, ne da ne želim da vam verujem na reč, želim da učestvujem u procesu izgradnje poverenja u ovoj instituciji, jer je ova institucija važna. Znam koliko ćete malo saveznika, kao ministarka koja se bavi zaštitom životne sredine, imati bilo gde, prvo u Ministarstvu finansija, pa onda i u drugim sektorima. Prvi saveznik vam je ovde, u ovoj zgradi, Odbor za zaštitu životne sredine i svi mi poslanici koji smo, reći ću za druge, a drugi ako misle da kažu za mene, sasvim sigurno su eksperti za ovu oblast. Mi vam nismo neprijatelji. Ako nas tako budemo gledali, niko neće biti prijatelj zaštite i unapređenja životne sredine u Srbiji. Sve ono što ćete morati da menjate u drugim zakonima, opet ćemo morati ovde. Izveštaj o tome šta je za septembar, oktobar, novembar, decembar, isplaćeno, će stići pa će stići. Nije to najvažniji problem. Nismo mi zainteresovani da vas ili ministra finansija optužujemo za zloupotrebu službenog položaja, nenamensko trošenje novca. Mi smo zainteresovani za razvoj životne sredine, za primenu Poglavlja 27. Ne postoji stvar koju neću učiniti u dijalogu, u kompromisu, u predlogu, da bi to bilo dokazano i vama i svima nama koji vredno radimo na temama iz životne sredine. Ovo nije bolje rešenje. Napišite bar koji je to dinar, da biste bar sa tim članom mogli da kažete u Ministarstvu finansija, dok čekate da vam neko isplati za ugovore – to je iz zakona, ili usvojite amandman koji su podnele kolege iz DSS. Važno je.
Hvala. Ministarka Mihajlović ima reč. Izvolite.
Ne mogu da se složim sa vama da su izmene i dopune Zakona o vazduhu urađene upravo zbog toga da bi se samo sklonio taj deo koji je vezan za ovo, odnosno da bi se izbrisao Fond za zaštitu životne sredine. Izmene i dopune Zakona o vazduhu su urađene, i to po hitnom postupku, zbog toga da bismo imali osnovu da donesemo još četiri uredbe, da donesemo strategiju zaštite vazduha, da donesemo nacionalni program smanjenja emisija. Ja mislim da je to suština ovih izmena i dopuna Zakona o vazduhu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, smatram da je ova tema izuzetno zanimljiva, pogotovo ovo u članu 9, gde su kolege poslanici podneli amandman, sa jednim motivom – zagađivač plaća. Pre nego što o tome budem rekao nekoliko rečenica, dozvolite mi da kažem da je zaštita i unapređivanje čovekove okoline jedna zaista životna tema. Ali, postoje mnogi faktori koji se mogu uključiti, ne očistiti Srbiju, nego preventivno. Ja upozoravam da smo mi u prethodnom periodu zaista naopako izvrnuli plakat koji smo mogli svakodnevno da vidimo. Nije cilj očistiti Srbiju, nego – ne prljajmo Srbiju. Totalno smo mi to okrenuli, za 180 stepeni. Kada bi to stavili u obdaništa, u osnovne škole, u srednje škole, na fakultete, u radne organizacije, u mesne zajednice, ne bi imali onda akciju "Očistimo Srbiju" u jednom danu, nego ne bi imali potrebe da je čistimo bar u jednom delu osim ovih velikih zagađivača i specijalnih zagađivača. Meni je žao što ovde mnogi žale za bivšim Ministarstvom zaštite i unapređivanja čovekove okoline. Vidite, ministarka je zaista rekla na koji način će se rešavati u sadašnjem ministarstvu, ali ja moram napomenuti da su se kroz to ministarstvo, a mi smo svedoci, dešavale određene radnje koje nisu primerene, ne samo narodnim poslanicima, nego svakom građaninu Srbije. Pošto je bilo dosta reči danas o tome, dozvolite mi da citiram državnog revizora povodom zaštite okoline za 2011. godinu. On je rekao ovako – da su plakati i bilbordi sa porukama "Očistimo Srbiju" koštali više od pola miliona evra, a oglasi u jednom dnevnom listu isto toliko a za izradu sajta "Očistimo Srbiju" 25 hiljada evra. To je citat iz "Politike", 23. 09. 2012. godine, strana 7, državni revizor. Dame i gospodo narodni poslanici, u ovoj skupštini 21. i 22. 09. 2012. godine, ovde, među nama, jedan od bivših ministara je rekao: "U Fondu za zaštitu životne sredine nenamenski su korišćena sredstva i preusmeravana u predizborne aktivnosti". Završen citat. Zaista mi je žao što neki poslanici nisu informisani da je upravo ovo ministarstvo koje vodi gospođa Zorana Mihajlović, prvi put u istoriji Srbije, a mogli ste to videti, na jednom mestu se nalaze svi projekti iz njenog ministarstva i sve se to našlo u jednoj knjizi. U tu svrhu, dame i gospodo, sazvani su potencijalni investitori iz države i okruženja i predstavnici međunarodne zajednice. Citiraću jednu rečenicu sa tog skupa, gospođe Mihajlović nema, ali ja želim da svi vidite koliko je ministarstvo učinilo u kratkom roku: "Pred vama su projekti, svi na jednom mestu. Izvolite, dakle investitorima, nećete više trebati 35 saglasnosti, nego pet i neće se pregovarati u četiri oka". Završen citat sa skupa koji je nedavno održan. Na kraju, nije ovo stvar jednog ministarstva. Zaštita i unapređivanje životne sredine je stvar svih ministarstava. Najneposrednije tu treba biti vezano Ministarstvo prosvete gde bi se, evo predloga, u okviru nastavnih planova i programa, od osnovne škole do univerziteta, u svakom nastavnom predmetu bar dva časa godišnje, ili jedan čas, govorilo o zaštiti i unapređivanju čovekove okoline. Onda ne bi dobili zagađenje vazduha u ovoj meri u kojoj danas imamo. Zašto to ne činimo? Dakle, sagledajmo sve faktore koji pridonose na neki način zagađivanju životne sredine pa napravimo nekakvu sveobuhvatnu analizu i učinimo propagandu navodne znakove zaštite i unapređivanja čovekove okoline preko svih faktora u našoj društvenoj zajednici. Na taj način ćemo doprineti da zagađenje naše životne sredine bar smanjimo. Zalažem se da ne postoji posebno ministarstvo, a eventualno fond da se sagleda, kao što je ministarka rekla, baš iz koristi nenamenskih trošenja sredstava, kako bi se imala kontrola. Mogu ovde citirati na pet strana o nenamenskom trošenju sredstava, ali zaista to nije danas cilj. To je stvar drugih organa. Naš cilj je unapređenje životne sredine i ovaj zakon se upravo zbog toga i našao na dnevnom redu. Hvala.
Hvala. Gospodine Mikoviću, vidim da ste u sistemu, ali da vas obavestim da vaša poslanička grupa više nema vremena. Ne mogu da vam dam reč. Da li još neko želi reč? Po Poslovniku, možete. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković.
Vidite, smatram da ste povredili član 27. koji se stara o poštovanju Poslovnika. Trenutno se vodi rasprava o amandmanu koji sam, između ostalih, i ja podneo. Taj amandman smo podneli gospođa Teodora Vlahović, gospođa Gordana Čomić i ja. Na taj amandman je govorio gospodin Atlagić i, koliko vidim, nije podržao taj amandman, objašnjavajući i dajući određenu argumentaciju. Ja pretpostavljam da on nije otišao van teme, jer biste ga sigurno opomenuli. Pošto ga niste opomenuli, on je znači govorio o mom amandmanu i zbog toga smatram da imam pravo da obrazložim zašto ovaj amandman treba da se glasa. Diskusija gospođe Gordane Čomić očigledno nije bila dovoljna da ubedi gospodina Atlagića i zbog toga ja insistiram na pravu da repliciram i da objasnim zašto ovaj amandman treba da prođe. Znači, trenutno se raspravlja o našem amandmanu. Dozvolite mi da ubedim gospodina Atlagića, jer očigledno pogrešno tumači ono što smo mi amandmanom predložili. Mi nigde nismo pomenuli Fond za zaštitu životne sredine.
Gospodine Mikoviću, dozvolite mi da vam obrazložim povredu Poslovnika. Smatram da nisam povredila član 27. Poslovnika jer, ukoliko je troje narodnih poslanika podnelo amandman, pravo o amandmanu da govori najduže do dva minuta ima jedan narodni poslanik. To je regulisano Poslovnikom. Dakle, ukoliko vaša poslanička grupa ima vremena, vi biste imali pravo da koristite vreme poslaničke grupe da dalje ubeđujete ostale da glasaju za vaš amandman. Zato ne mogu da vam dam reč, jer vaša poslanička grupa više nema prava da govori. Ja se stvarno izvinjavam. Da li još neko želi reč? Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća, uvažena ministarka, neki put mi je teško da sve to prevedem u ženski rod, draga ministarka, možda je tako najlakše da se kaže. Mi u amandmanu na član 9. iznosimo neke stvari i drago mi je kako je uvaženi kolega pre mene diskutovao, samo je sve ono što je on rekao mene navelo na zaključak da nam je preko i iznad svega neophodno da imamo jedinstveno Ministarstvo za prirodne resurse i zaštitu životne sredine. Ne znam kako je on došao do zaključka da ne treba ministarstvo, kad sve ono što je rekao me je navelo na zaključak da nam treba edukacija u školama, u obdaništima, u visokoškolskim obrazovnim ustanovama. Naravno da nam je neophodno jedinstveno ministarstvo upravljanja prirodnim resursima i zaštite životne sredine, ali da se vratimo na sredstva za zaštitu i unapređenje životne sredine. Deo ovog obrazloženja u vezi sa našim amandmanom nam je sasvim jasan jer se odnosi na to da bi narušili svojim definicijama ustaljene definicije. Ali, zašto operater ne bi imao dve obaveze? Pitanje koje se ovde provlači od početka je – zašto Vlada, da ne kažem ministarstvo, jer više taj finansijski resurs nije u ministarstvu, zašto vi nemate ni jednu obavezu prema lokalnim samoupravama koja je utvrđena zakonom, a nije dobra volja ministra finansija, jer dobra volja ne postoji u pravu i u zakonu? (Predsedavajuća: Vreme.) Samo da kažem uvaženoj koleginici, evo ga u izveštaju ministarstva, Kruševac, Agencija za zaštitu životne sredine vrlo često ne prekoračava, ali Smederevo 46% u toku godine je jako zagađeno, Obrenovac 35%. Zahvaljujem se. Izvinjavam se.
Hvala vam. Gospođa Rakonjac. Replika. Izvolite.
Samo da se zahvalim kolegi. Znam da se izveštaj nalazi, stručne službe su to jako korektno odradile, nalaze se i drugi izveštaji prema Ministarstvu ekologije. To je samo zahvaljujući tome što lokalna samouprava dobro radi svoj posao. I ove godine su dovoljan broj sredstava odvojile za zaštitu zdravlja. Zato su i vrednosti takve kakve jesu, obzirom da je Kruševac nekada bio industrijski grad, sada više to nije, ali vratićemo to na staro. Hvala.
Hvala. Gospodin Miković, povreda Poslovnika.
Vidite, član 27. sada ste prekršili jer kada se radi o mom amandmanu, odnosno o našem zajedničkom amandmanu, vi meni ne date repliku, a gospođi Rakonjac dajete repliku, ne od vremena poslaničke grupe, nego joj dajete repliku. Da li je to isti odnos prema narodnim poslanicima? Smatram da nije.
Gospodine Mikoviću, zahvaljujem, ali treba pažljivo da pratite, kao ja, sednicu da biste mogli da me optužujete za povredu Poslovnika. Dakle, u svom izlaganju, gospodin Karić se obratio gospođi Rakonjac, o njenom izlaganju. Molim vas, pažljivo vas pratim i trudim se da budem u toku svega što se dešava. Smatram da nisam prekršila član 27. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se. Nisam hteo da kažem da ste pogrešno radili. Samo je nisam direktno oslovio jer je to nedozvoljeno, ako se ne varam.
Gospodine Kariću, vi ste pomenuli koleginicu i njeno prethodno izlaganje, a ona ima pravo, na osnovu toga što ste vi tumačili na neki način njeno izlaganje, da se javi za repliku. Molim vas, dozvolite mi da odlučujem o pravu na repliku. Izvolite.
Ne znam šta vam nije jasno. Ja ne osporavam pravo na repliku koje ste joj dali.
Gospodine Kariću, nisam osporavala vaše pravo, odgovarala sam gospodinu Mikoviću za povredu Poslovnika. Molila bih sve narodne poslanike da pažljivo prate sednicu. Ne znam u čemu je problem. Da li želite repliku?
Predsedavajuća, želim repliku.
Dala sam vam pravo na repliku, izvolite, slušam vas. Prijavite se ponovo da bi vam išlo vreme od početka. Izvolite.
Zahvaljujem se. Rekao sam samo da je nisam direktno oslovio jer je to zabranjeno, a pomenuo sam njeno izlaganje i dali ste repliku. Je li tako? Je li to u redu? Zahvaljujem se. Kod Smedereva imamo zaista prekoračenje 46,6% i to je jako zagađena životna sredina. U Obrenovcu imamo 35%, pa 30% na drugoj mernoj stanici, pa 35% na trećoj mernoj stanici. Zbog toga je važno, ovde se ne radi o javnom zdravlju i ne radi se o zaštiti zdravlja, radi se o zaštiti životne sredine. Obrenovac i Lazarevac, recimo, nemaju novca da izdvajaju iz budžeta za zaštitu zdravlja, ali se previše novca generiše za zaštitu životne sredine jer postoje zagađivači koji narušavaju životnu sredinu i na teritoriji Smedereva i na teritoriji Obrenovca i na teritoriji Lazarevca. Mi u ime tih lokalnih samouprava tražimo da se njihove pare vrate i da budu potrošene za životnu sredinu, za zaštitu i poboljšanje životne sredine. U tom smislu jeste bio amandman, ali obrazloženje prihvatamo u onom delu da ne menjamo terminologiju, jer smo mi promenili terminologiju i mislimo da je prikladnija kada kažemo "generator emisije zagađenja" jer znamo na šta se misli. Ovo vaše je malo šire i može da se tumači dvostruko. Nemamo ništa protiv tog tumačenja. Ključno pitanje je – zašto vi, kao Vlada, jer ste ukinuli mnoge zakone koje lokalnim samoupravama namenski opredeljuju sredstva za zaštitu životne sredine, nemate ni jednu obavezu prema zakonu, prema lokalnim samoupravama, da se vrate sredstva koja su ubrana od naknade za zagađenje životne sredine? Zahvaljujem se.
Hvala. Ministarka Mihajlović, izvolite.
Kao što sam nekoliko puta već do sada rekla, dok traje ova rasprava, naravno da će sredstva biti delom data i lokalnim samoupravama. Pomenula sam i primer Beograda. Na to ne može da utiče Republika, tu je u pitanju gradska vlast, kada ste već pominjali Obrenovac. Ili ono što su bile obaveze prethodnog ministarstva i, na kraju krajeva, na neki način smatram da su to obaveze i ovog ministarstva, bez obzira što se taj novac nalazi u budžetu, ovo je jedna Vlada, to će svakako biti regulisano. Vezano za ovaj pojam koji ste vi uveli kao nov, prosto, takav pojam apsolutno nigde ne postoji. Iz tog razloga, mi ne možemo da prihvatimo vaš amandman. Dakle, ni u kakvoj praksi pojam "generator", kako ste vi nazvali, generator emisije zagađenja prosto ne postoji. Pretpostavljam da je obrazloženje bilo dovoljno jasno da prihvatite da to tako ne može ući u izmene i dopune zakona.
Hvala. Gospodin Karić, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvažena predsedavajuća, gospođo ministarka, koleginice i kolege. Ovde je upravo ključno pitanje sve vreme to, na koje niko ne daje odgovor. Zakon o lokalnoj samoupravi je 25.9.2012. godine ukinuo izvorne prihode lokalnih samouprava, na osnovu zaštite i unapređenja životne sredine, tj. sva sredstva koja se od zagađivača ubiraju na teritorijama lokalnih samouprava, ne vraćaju se. Nisu u obavezi da se vrate lokalnim samoupravama. Dozvolite, državu uređuju zakoni i uredbe i nešto mora da bude obaveza. Ne može da bude dobra volja ministra, koji možda nije tu da potpiše jer je otišao na skijanje, ne tamo gde je napravio skijalište, nego tamo gde je skijalište lepše. Ne pravi se skijalište na vrh planine, nego na dnu planine itd. Kad ide bar na skijanje, što ne uči gde se prave skijališta? Ovde se radi o tome da ste ukinuli lokalne naknade, kao izvorne prihode lokalnih samouprava. U ime lokalnih samouprava tražim da im se vrate njihovi novci, da je sav novac koji je došao na teritoriju grada Beograda prosleđen i transferisan opštini Obrenovac i taj dogovor do sada nije prekršen. Žao mi je što se niko nije javio od kolega iz dela vladajuće koalicije u Beogradu, da objasne kako to Sekretarijat za zaštitu životne sredine dobro radi. Smatram da dobro radi, ali bih voleo da neko od njih to objasni.
Hvala. Ministarka Mihajlović ima reč.
Želela bih da podsetim, formiranjem nove Vlade urađena je rekonstrukcija javnih finansija, koja je bila neophodna, imajući u vidu tešku ekonomsku krizu u koju smo ušli. Zbog te rekonstrukcije, rekla bih da način na koji se sada praktično raspodeljuje novac jeste centralizovan, u tom smislu bolje i više kontrolisan. To je vama, verujem, potpuno jasno. Niko nije sporio da lokalne samouprave neće dobiti svoje novce, kako vi kažete, niti to sporim, niti Vlada to spori, samo će ovog puta kontrola da bude mnogo bolja. Možda je to sporije, ali je kontrola po meni možda još značajnija. Da ne bih dalje pričala o tome, jer sam već nekoliko puta rekla za lokalne samouprave. Kada pominjete Grad Beograd, vi govorite o Sekretarijatu, sami sebi prosto, kako da vam kažem, nije mi jasno kako možete da kažete da dobro funkcioniše Sekretarijat kad s druge strane pominjete Obrenovac kao mesto koje apsolutno ne dobija novac. Ne dobija novac baš zbog toga što je to centralizovano odlukom gradske vlasti. Dakle, nisam baš sigurna da taj sekretarijat tako dobro posluje, kada na najtežu crnu rupu Beograda i cele Srbije Obrenovac ne upućuje onoliko koliko je potrebno novca. Dakle, to je takođe pitanje o kojem možemo da se pozabavimo. Na kraju krajeva, inspekcijske službe, ministarstvo će se time pozabaviti.
Gospodine Kariću, zatvaram repliku da bismo omogućili nekom drugom da dođe do reči. Da li još neko od narodnih poslanika želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jasmina Obradović.
Ako mi dozvolite i uz dužno poštovanje kada je gospođa ministarka u pitanju, evo dala sam sebi za pravo da napravim ovde jednu kako hoćete, nazovite možda čak, ispravku. Suviše mi smeta, kako meni, tako i mnogima objašnjavati nekome gde su njihovi novci? Pitanje je kako se ti novci troše, raspoređuju, kome se polažu računi? Da sam u pravu pokazuju događaji koji su iza nas. Gospođo ministarka, izvinjavam se, ne mislim da ispravljam vas, ali ta terminologija – gde su neki novci, mislim da je već deplasirana. Hvala lepo.
Hvala. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, Gordana Čomić i Srđan Miković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković. Izvolite.
Iako gospodinu Kariću verovatno niste dali reč, bez obzira što je on prozivan, javljam se povodom mog amandmana, odnosno našeg zajedničkog amandmana i slažem se sa ministarkom. Nema vremena. Nema vremena. Ovaj zakon mora po hitnom postupku da dođe u proceduru. Nemamo ni sedam dana, inače će propasti. Sve će propasti. Kada damo predlog da se rok koji je predviđen do 1. januara 2015. godine vrati i da bude 1. januar 2014. godine, e to ne može da se prihvati. Tu sad meni nije jasno šta je prava istina, da li stvarno kada ministarka kaže da je problem sporost, da je sve sporije nego što treba, imam beleške, imam tačno šta je govorila. S druge strane, kada predložimo da se to što je 1. januara 2015. godine se pomeri za 1. januar 2014. godine, da ono što je predviđeno podzakonski akti, strategije, zaštite vazduha 31. decembra 2015. godine. Nemamo sedam dana za redovnu proceduru, zakon po hitnom postupku da bi podzakonski akti stigli praktično do početka 2016. godine. Za ove druge podzakonske akte predložio sam, hajde da ne bude šest meseci neka bude do 1. septembra, da sačekamo da prođe godišnji odmor. Ali, ne mogu da se složim da granične vrednosti i ostalo, da treba godinu dana da se smislimo šta treba da stoji u takvim aktima. Imam ja takvu situaciju konkretno i iskustveno u Pančevu da kada država nije svoje uradila na vreme, da sam kao tadašnji gradonačelnik uradio ono što je bilo državna nadležnost i to u roku manjem od šest meseci koliko je država tada imala pravo.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Da vas podsetim, upravo vaš ministar je kasnio godinu i po dana sa donošenjem, kasnio je godinu i po dana, nemojte da mi upadate u reč, jer sam ja uredno sačekala sve što vi imate da kažete, prihvatila i svu teatralnost i to mi se sviđa. Znači, godinu i po dana je prethodni ministar kasnio u donošenju strategije zaštite vazduha. To je prva stvar. Zbog toga smo mi sada u situaciji između ostalog da ovim izmenama i dopunama zakona menjamo datum. Nažalost, bilo bi mnogo bolje da tu strategiju već imamo. Dalje, da li nikada niste radili strategiju ili niste u tome učestvovali, ili se niste dovoljno udubili u priču oko toga šta je to strategija o zaštiti vazduha, onda vam je potpuno jasno da to nije pitanje samo jednog ministarstva, jednog resora zaštite životne sredine, nego da su tu u pitanju i strategije iz energetike i strategije iz saobraćaja, kao velikih zagađivača, infrastrukture, a boga mi i poljoprivrede. Dakle, potpuno multiresorno da tako kažem. Iz tog razloga, čak ovaj rok koji smo stavili u zakon, nije rok koji je duži u odnosu na sve druge rokove u bilo kojim drugim zakonima gde se rade strategije. Ne kažem da to neće biti mnogo ranije, kao što od svih ovih uredbi koje smo mi ovde dali. Kada govorite na takav način o tome da smo izmene i dopune zakona dali po hitnom postupku i to naglašavate kao neku strašnu stvar, moram još jedanput da vam pročitam, ako ne znate zbog čega u stvari donosimo izmene i dopune Zakona o zaštiti vazduha. Ne samo ta strategija kao jedan strateški, kao jedan sistemski dokument, nego ćemo mi između ostalog da donesemo i uredbe i to uredbe o graničnim vrednostima emisije zagađujućih materija u vazduhu i stacioniranih izvora zagađivanja, osim postrojenja za sagorevanjem. To je jedna uredba. Druga uredba - uredba o graničnim vrednostima emisije zagađujućih materija u vazduhu iz postrojenja za sagorevanje. Treća uredba – uredba o postupanju sa supstancama koje oštećuju ozonski omotač kao i o uslovima za izdavanje dozvola za uvoz i izvoz tih supstanci. Četvrta uredba – uredba o postupanju sa hlorovodnim gasovima sa afektom staklene bašte, kao i o uslovima za izdavanje dozvola za uvoz i izvoz tih gasova. Peta uredba – uredba o sertifikaciji lica koja obavljaju određene delatnosti vezane za kontrolisane supstance i određene hlorovodne gasove sa efektom staklene bašte. Šesta uredba – uredba o utvrđivanju maksimalnih nacionalnih emisija koje će nam omogućiti da napravimo nacionalni plan smanjenja emisija. Prema tome, to je osam dokumenata od kojih se ne zna koji je važniji. Još jednom da vam kažem, iz tog razloga je išao zakon po hitnom postupku, a strategija je nešto što nećemo valjda menjati stalno, nego kada je donesemo, nju treba da poštujemo, iz nje treba da izađu određeni programi implementacije. Verujem da će biti ranije, ali isto tako znam da je to jedan od najvažnijih dokumenata koji treba da se donese. Mislim, da ste najmanje vi pozvani da na takav način to komentarišete jer upravo vaša stranka koja je vodila to ministarstvo je, napominjem još jedanput, kasnila godinu i po dana, zbog čega čak imamo i opomene određenih tela zbog toga što nismo se pozabavili strategijom zaštite vazduha. Hvala vam.
Gospodine Mikoviću, replika.
Vi ste moj ministar. Ne postoji drugi ministar nadležan za ovu oblast od vas. Upravo mnogi koji prate moj dosadašnji angažman po pitanju rada na zaštiti životne sredine znaju da sam tražio brzinu delanja od mnogih vaših prethodnika. Upravo zbog toga smatram da ukoliko ste nabrojali ovde ko je podzakonske akte treba da donesete i rekli ste da ćete to uraditi do 31. decembra 2013. godine, a to stoji u predlogu člana 10. gde ja predlažem da se taj rok skrati do 1. septembra 2013. godine, upravo zato da se ubrza ta procedura. Činjenica je da je kada je 2004. godine donet Zakon o zaštiti životne sredine, kada država svoj deo nije uradila u roku od šest meseci, tadašnji gradonačelnik Pančeva je doneo Pravilnik o epizodnom aerozagađenju, znači emisije, odnosno imisije, znači, koliko je u životnoj sredini prisutno zagađujućih materija, napravio to. Na to, tadašnje ministarstvo nije se izjasnilo, jer tadašnji Zavod za zaštitu zdravlja, odnosno javnog zdravlja nije se izjasnio, ali je na nivou Pančeva to važilo. Upravo zbog toga smatram da, ukoliko jedna lokalna sredina može da stigne do takvog dokumenta, onda država, Vlada, ministarstvo, svi, još pre imaju resurse da stignu do graničnih vrednosti i da urade podzakonske akte u ranijem roku, a ne da se čeka godinu dana, naročito imajući u vidu da se i kod strategije očekuje pomoć Sektora energetike, koji je isto vaš, i, drugo, Ministarstva saobraćaja. Verujte mi da ministra, koji je poznat da pre roka završava stvari, ako ne možete vi da ga zamolite da uradi pre roka, ja ću zamoliti da uradi pre roka.
Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo potpredsednice. Poštovana gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, na stranu to koji ministar je kasnio, koji ne kasni, ali ne bi škodilo zaista da se malo ti rokovi pomere i malo skrate, pogotovu zato što se radi o jako bitnoj oblasti, kao što je zaštita životne sredine, odnosno, konkretno, zaštita vazduha. Međutim, fokusirala bih se obrazloženje ovog predloga zakona i to na razloga za donošenje zakona i ciljeve koji se ostvaruju ovim zakonom. Naime, iz ovih razloga i ciljeva nekako ne vidimo pravu sliku tog predloga zakona zato što u stavu 1. ovih razloga se govori o usklađenosti sa Ustavom, u stavu 2. se govori o poglavljima, u stavu 3. se govori o izmenama zakona o budžetskom sistemu, u stavu 4. se govori o reorganizaciji sistema naknada koje čine prihodi budžeta Republike Srbije, tako da faktički iz ovog obrazloženja proizilaze dve stvari, a to je da se zaista ne vidi stvarna briga za zaštitu vazduha, a pritom se vide finansijski problemi. Očigledno da je to bio pravi razlog da se podnese predlog ovog zakona. Dakle, postoje finansijski problemi, s obzirom da je onako potpuno neutemeljeno ukinut jedan dobar fond za zaštitu životne sredine. Dakle, ne govorim o personalnim rešenjima i onima koji su vodili taj fond, nego, prosto, vidi se iz posledica koje su nastupale na osnovu te odluke.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić.Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvažena predsedavajuća, gospođo ministarka, koleginice i kolege, malopre nisam dobio pravo na repliku, iako je gospođa ušla, rekla šta ima i izašla iz sale. Nema je više. Samo da podsetim tu gospođu da se deca u Smederevu, Obrenovcu, Kostolcu u Pančevu u Boru u Lazarevcu rađaju sa opstruktivnim bronhitisom, sa raznim opstruktivnim bolestima pluća, a verovatno iz kraja iz kojeg ona dolazi se ne rađaju tako često i onda ona mene pita zašto ja pominjem novce. Pominjem zato što preko 300 hiljada građana trpi zagađenje najvećih zagađivača, od Smedereva preko Kostolca, Lazarevca, Obrenovca, do Pančeva i Bora. Ali, da se vratimo na amandman i na izraz "operater" i "stacionarni izvor zagađenja". Gotovo da nema razlike. Rekli ste da nigde ne postoji generator emisije zagađenja. Ako bismo slobodnije prevodili, mogli bi da dođemo do istog prevoda. U redu, nije smisao da promenimo ceo zakon i deo obrazloženja je u redu, ali samo da znate da Grad Beograd ne može da transferiše ono što vi ne uplaćujete. Znači, ova Vlada ne uplaćuje pare koje se ubiraju od naknade za zagađenje i ne transferiše ih jedinicama lokalne samouprave. Prema tome, ne transferiše ih ni Beogradu, a onda Grad Beograd ne može da transferiše ono što mu je ključar kase oduzeo, ne može da transferiše Obrenovcu. Predsedavjućoj se verovatno ne sviđa…
Vreme. Da li mi se sviđa ili ne sviđa, vreme je isteklo. (Ivan Karić, s mesta: Ne možete zbog toga da mi uskraćujete vreme.) Nemojte da mi dobacujte, molim vas. Ako želite reč, možete da se prijavite, naravno, u skladu sa Poslovnikom. Da li još neko želi reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala vam. Član 11. inače određuje rok i to rok od 30. juna 2013. godine. To je za nekih šest meseci. To je rok za podnošenje zahteva za dobijanje saglasnosti za obavljanje poslova merenja kvaliteta vazduha ili emisije. Mi smatramo da je ovaj rok, koji je dat u Predlogu zakona, šest meseci, i suviše dug i mi predlažemo amandmanom da se taj rok skrati i da rok bude 31. mart 2013. godine, dakle za dva meseca. U odgovoru kažete da je to i suviše kratak rok za sakupljanje dokumentacije koja je potrebna za dobijanje ove saglasnosti. Mi smatramo da to što vi kažete ne stoji, jer dva meseca za prikupljanje dokumentacije nije kratak rok, nego je i dug. Uostalom, inspirisala me je i ministar koja je rekla da je nervira sporost sa kojom se rešavaju problemi u oblasti zaštite životne sredine, pa evo doprinos moje poslaničke grupe, da i ova procedura ne bude spora, nego da bude kraća i da bude za dva meseca. Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Nije još šest meseci ostalo, kao što vi kažete, do juna, nego pet. Ovo je već kraja januara. Mnogo je dokumenata koji moraju da se prilože. Iskustvo pokazuje da, nažalost, dva meseca nisu dovoljna. Iz tog razloga je rok stavljen za mesec jun. Ovog puta smo se baziralina iskustvima, jer se sada podnose zahtevi. Verujem da postoji želja da to bude brže. Ja sam ta koja to uvek hoće, ali, prosto, iskustva su pokazala da to nije moguće sada već da se uradi za dva meseca. Iz tog razloga je rok duži.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Bio sam blizak da prihvatimo ove rokove koje je predlagač amandmana naveo. To su rokovi za operatere koji vrše samostalne poslove merenja zagađenja vazduha. Međutim, ministarka je to obrazložila i mislim da taj rok treba produžiti, ali da ta merenja moraju da budu tačna. Dakle, da ne dođemo u poziciju koju smo zatekli, da zateknemo zapuštenu industrijski nemoćnu zemlju sa zagađenim velikim gradovima, kao što su Smederevo, Beograd, Obrenovac, Lazarevac, Bor. Dakle, ta merenja moraju da se prate, jer iole moćnije industrije ili su zagađenja u pojedinim gradovimavelika. Imamo bogatu i plodnu zemlju sa siromašnim ljudima. Imamo manjak industrije, zagađen vazduh, zemlju i vodu. Ono što bih hteo da pitam je ko će vršiti odgovarajuća merenja, recimo, za firme koje sam već naveo u Inđiji? Dakle, pod vrlo sumnjivim okolnostima su date ekološke saglasnosti, tako da imamo potpuno zagađenje vazduha. Ukoliko oni to samostalno tamo budu nešto merili, ukoliko ekološki inspektori to ne urade, ja se pitam šta će biti sa reciklažom olovnih akumulatora na vodozahvatu gde se otpadne vode direktno puštaju upojni kanal iznad regionalnog vodozahvata? Pod broj dva, time se zagađuje i vazduh i zemljište, tako što se šljaka i prašina odnose na gradsku deponiju, odakle vetrovi to raznose i time zagađuju i vazduh i zemljište. Ko će ta merenja izvršiti, da li će to operateri samostalno da izvrše ili će ministarstvu u skladu sa ovlašćenjima poslati nekog ekološkog inspektora, da utvrdi da li je tačno ono što ja pričam. Takođe, voleo bih da je bivša vlast ta merenja vršila poštenije, da su se iz Fonda za zaštitu životne sredine koristila sredstva za zaštitu životne sredine. Uglavnom, preko pola je potrošeno za različite svrhe. Merenja nisu vršena a negde su ta sredstva direktno korišćena za zagađenje životne sredine. Citiraću gospodina Dinkića koji je rekao da su neke firme subvencionisane da uvoze polovne akumulatore i gume i da ih prerađuju i time još više ugrožavaju životnu sredinu. Takođe pitam, ko će izvršiti merenja za cinkarnu koju sam naveo, ko će da prekontroliše projekat upravljanja klaničnog otpada u Inđiji za koje je povučeno 25 miliona evra, a mi tamo nemamo ni klanicu? Gotovo je neverovatno zbog čega su korišćene pare, odnosno povlačene pare iz IPA fondova, državne pare itd. Takođe hoću da pitam, šta je sa onima što u štampi ima, zagađenjem iz vazduha od aviona koji vrše zaprašivanje, jer se priča da tu ima aluminijuma, barijuma i drugih štetnih materija? To je ono što pada kao paučina na zemlju. Ko će ta merenja vršiti i na koji način, s obzirom da nemamo avion laboratoriju? Hoćemo li dopustiti da oni koji lete na velikim visinama, a to su švedski političari potvrdili, vrše zaprašivanja a navodno vrše hlađenje od globalnog zagrevanja, hoćemo li to i na koji način prekontrolisati? Voleo bih da znam šta je sa sistemom HAARP, da li je on u vezi sa tim avionima ili nije? Na kraju se nadam da se nećemo baviti zaštitom životne sredine na način na koji je to radio bivši režim, uništavanjem industrije su štitili životnu sredinu. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Ono što je magična reč, koja nije funkcionisala u prethodnom periodu, jesu inspekcije. Inspekcije službe su sada već potpuno drugačije i organizovane. Verujem da će biti mnogo bolje i opremljene. Rade svoj posao i sada mogu da kažem da je urađena nova inspekcija vezano za rudnik Zaječa i za sve ono što se dešavalo sa akumulatorom. Mi ćemo uputiti i u ostale delove inspekciju i već smo krenuli da pravimo određene dogovore sa Ministarstvom zdravlja, jer neke stvari koje se dešavaju na terenu i izveštaji inspekcijski službi ukazuju na ozbiljne probleme koji su se dešavali u prethodnom periodu, a da inspekcije nisu reagovale adekvatno, bilo sa svojim izveštajem ili sa određenim prijavama. Sa druge strane ni država u tom trenutku nije reagovala tako da bi sanirala problem. Problem Zaječe je jedan problem, ima tu i drugih problema. Inspekcijske službe više neće funkcionisati, ne mogu da kažem svi, ali veliki deo ljudi koji je radio u inspekcijskim službama, prosto su imali neke druge interese i neke druge dogovore. Sada je interes da životna sredina bude zdrava i da građani i deca udišu svež i čist vazduh. U tom smislu imate, ne samo po zakonu našu obavezu, ali i obećanje da je to jedan od najvažnijih delova kako će funkcionisati Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Inspekcije pod broj jedan i sve ostalo.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću tačku dnevnog reda – PRETRES O POJEDINOSTIMA O PREDLOGU ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O PLATAMA U DRŽAVNIM ORGANIMA I JAVNIM SLUŽBAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog sata. (Sa radom nastavljamo u 15,45 časova.)
Dame i gospodo, počinjemo sa radom. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O TRGOVINI Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima o Predlogu zakona iz tačke 5. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacije, pozvao da sednici prisustvuju i: Dušan Protić, Ljiljana Stanković, pomoćnici ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marijan Rističević, Nenad Popović, Gorica Gajić, Dušica Morčev, Bojana Božanić, Radmila Gerov, Judita Popović, Kenan Hajdarević i Zoran Babić i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku. Primili ste izveštaj Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1.amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, danas raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o trgovini i koliko sam videla, podneto je samo 16 amandmana, od toga je DSS podnela 12, a ostalo su podneli predstavnici iz SNS. Mene prosto čudi da ostale poslaničke grupe nisu imale načina da i one doprinesu poboljšanju ove izmene i dopune Zakona o trgovini. Pitam se da li to znači da nama u trgovini sve funkcioniše besprekorno ili su zadovoljni i država i trgovci i potrošači? Rekla bih da to sigurno nije tako, da tu ima mnogo nezadovoljstava i da je svakako moglo biti mnogo više amandmana, odnosno mogli smo, kada smo već krenuli u izmene i dopune ovog zakona, otvoriti još neka poglavlja koja i te kako tište našu trgovinu. Samo ću kratko reći da sam se i u načelnoj raspravi osvrnula na situaciju u trgovini. Znamo da zapošljava preko 180 hiljada ljudi u ovom momentu, ali isto tako znamo da je u poslednje četiri godine broj zaposlenih opao za 15%, da promet opada iz godine u godinu, da je opao preko 30% i da u 2011. godini imamo 55% trgovinskih radnji koje su poslovale sa gubitkom. To nikako ne znači da je nama u trgovini sve dobro. Zato smo se mi iz DSS potrudili da koliko god je moguće pokušamo da ukažemo na neke izmene i dopune, jer ovaj zakon u stvari i nije imao neke suštinskije izmene i dopune. Više je bilo tehničkog doterivanja samog zakona. Što se tiče člana 1. ovog zakona, mi smo pokušali i amandmanom smo to predstavili ovde, da se član 2. koji pre svega objašnjava značenje pojedinih izraza, gde se u tački 8. briše odrednica ili institut stručnog procenitelja. Stručni procenitelj je ili sudski veštak ili ustanova sa specifičnom znanjima iz određenih relevantnih oblasti. Smatrali smo da je sudski procenitelj bitan institut koga treba ostaviti i kod čl. 64. i 65, na koje smo mi takođe podneli amandmane. Međutim, vi ste, ministre, u obrazloženju rekli da s obzirom da se menja u novom predlogu zakona način prodaje, ustupanja i uništenja oduzete robe, tu ste jednim stavom rekli da će ministarstvo ubuduće, odnosno Vlada određivati način i skladištenja i prodaje i ustupanja oduzete robe. Mi smatramo da ćete vi tu isto morati da ugradite neki institut nekog procenitelja, jer će neko morati da odredi, ako prodajemo oduzetu robu, a rekli smo da je prodajemo javnim putem, putem javnog nadmetanja, morati da odredi makar tu početnu cenu. Moraće da odredi da li je roba za prodaju ili nije. Moraće da odredi da li je roba za uništenje ili nije. Svakako će taj vaš podzakonski akt sve to da sadrži, tako da će opet i tu negde biti ugrađen neki procenitelj. Zato smo smatrali da ne sme da ostane i nadalje tačka 8. stručni procenitelj, a da tačka 9, koju ste vi predložili, gde je određeno šta je proizvođač u smislu trgovca ostane tačka 9, a da se ostale tačke u ovom članu pomere 10, 11. i 12. To je bilo naše obrazloženje za ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5.amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, kolege narodni poslanici, članom 32. postojećeg Zakona o trgovini predviđeno je da za obavljanje određenih poslova u trgovini zaposleni moraju da poseduju odgovarajuća znanja i veštine, odnosno da ispunjavaju minimalne uslove u pogledu stručne radne osposobljenosti. U vašem obrazloženju, a vi ste predložili kao predlagači a se ovaj član briše iz zakona, naveli ste da će to uprostiti administrativne procedure, da ćete smanjiti troškove trgovaca. Još jednom vas pitam ministre, mi se ne slažemo sa tim, jer mi smatramo da ovaj član zakona treba da ostane u zakonu, zašto mislite da će to toliko olakšati proceduru ubuduće i zašto je ovaj toliko suvišan član zakona? Zašto vam ovo kažem? Praksa pokazuje da u hipermarketima ili u nekim većim marketima imamo odeljenja bele tehnike, da imate prehranu, tekstil i to su neki specifični poslovi, specifične radnje za koje je ipak potrebna određena stručnost. trgovac, kao prvo, to jeste veština i neko treba da ima dar da bi bio trgovac, ali kao što kaže ovaj član zakona, za određene poslove smatramo da ipak treba da imate određenu školu, da ste stručno osposobljeni da bi ste mogli da obavljate. Sve to će uticati i na kvalitet usluge. Mogu i vama da postavim pitanje. Recimo, kada odete da pazarite u prodavnicu i odete na odeljenje svežeg mesa, da li će vas bolje uslužiti mesar koji je školovan za to, koji je učio i zna da razlikuje koje su kategorije mesa, da vas posavetuje na pravi način, da vas pita šta pripremate i da vam kaže šta je najbolje od kog dela uzete ili neko ko je kroz neku obuku to prošao i radi taj posao, znači, nije školovan za to? Čemu onda sve stručne škole koje imamo? Zaista imamo stručne škole sa dugom tradicijom – Trgovačka škola, poljoprivredne škole gde školujemo mesare, pekare, i to su zaista divni ljudi, profesori koji imaju ogromno iskustvo i koji sa toliko elana prenose to svoje znanje na svoje učenike. Mislim da zaista nema nikakve potrebe i da nije smetnja da ih sada udaljimo i da brišemo ovo iz zakona, nego da to treba da ostane. Ili, jednostavno da menjamo naš sistem obrazovanja, da za te stručne škole onda kažemo da nisu toliko potrebne i da sve to može nekim neformalnim obrazovanjem da se stiče. Još jednom vas molim da razmislite i pitam vas još jednom zarad javnosti i trgovaca, svih tih profesora u stručnim školama i dece koja u stručnim školama uče, da ipak ovo ostavimo. Mislim da to neće praviti toliki problem u praksi privrednicima, tj. trgovcima kada budu birali svoje zaposlene. Hvala vam.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Tri su razloga zašto nismo prihvatili ovaj amandman, iako je vaš predlog potpuno na mestu sa stanovišta i same struke, a ako hoćete, i sadržine samog zakona. Prošli put sam to rekao,imali smo dilemu za sve ono što ste iznosili kao primedbe. Te dileme će i dalje ostati. Ipak, procenjujemo da su prevagnuli neki argumenti protiv prihvatanja, između ostalog, i ovom amandmana. Šta su ti razlozi? Prvo, što pojedine oblasti u trgovini već regulišu te uslove. Naveli smo primer rada u apotekarskim ustanovama. Tačno se zna koja kvalifikacija se traži. To će ostati i za neke druge oblasti, bez da mi to normiramo u ovom probnom zakonu. Drugi argument je što smo prepustili tržištu, tačnije konkurenciji da to sama uradi, umesto što ćemo mi uraditi jednim zakonskim rešenjem. Vi ste naveli dobar primer oko primera mesara. Ako neki trgovinski lanac traži pet mesara, sigurno da će tražiti tu kvalifikaciju, neće tražiti zidara ili tesara, već stručno lice, verovatno i sa odgovarajućim iskustvom. Prema tome, potpuno ste u pravu da jeste potrebna određena kvalifikacija, samo je razlika u tome da li ćemo ovde propisati u krovnom zakonu ili ne. Ako bi to sada propisali kao zakonsko rešenje, to onda podrazumeva donošenje podzakonskog akta da bliže odredimo ovu oblast, i to bi onda proizvelo određene implikacije – šta sa postojećim zaposlenima koji već rade u trgovini? Da li to znači da bi došlo do turbulencija, promena zahteva za prekvalifikacijama? Objektivno se plašimo da bi to ipak proizvelo određene posledice po aktuelne zaposlene u trgovini. Pravo da vam kažem, to je postojalo kao rešenje u prethodnom zakonu. Nikada taj podzakonski akt nije ni donet. Verovatno nije donet, ne znam šta je tačan razlog, ali pretpostavljam, plašeći se od implikacija donošenja tog podzakonskog akta na one koji trenutno rade u trgovini.
Zahvaljujem se ministru. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev, replika. Izvolte.
Upravo ovo što ste sada rekli, ovo niste vi predložili pa da sada treba da regulišete, nego je ovo već bilo u zakonu koji je važeći. Članom 32. je to već bilo predviđeno, da za određene poslove treba da se imaju određena znanja, sposobnosti zaposlenih. Radila sam u jednoj našoj kompaniji i radila sam u sektoru za ljudske resurse i znam iz iskustva kako to izgleda. Naravno da je u interesu poslodavca da ima najkvalitetnijeg zaposlenog. Praksa pokazuje da na tim odeljenjima zaista i rade i da mnogo znače. Zato ne vidim ni jedan jedini razlog da to uklanjamo iz ovog zakona. Kažem da će ovo praviti probleme i njima u praksi ako ne primenjuju, ako imaju nekvalitetnu uslugu. Verujte mi, imamo na tržištu dovoljno i mesara, i pekara, i kvalifikovanih trgovaca sa određenim znanjima koja su im potrebna da rade kao trgovci, a naravno da ne isključuje sve one druge koji žele da rade u trgovini a da ne moraju. To je samo određeni deo poslova gde su vam potrebna. Lepo se i ovde kaže – za određene poslove je potrebno da imate određena znanja. Još jednom bih vam naglasila zašto da mi i kako se uopšte sada postavljamo prema svim onim profesorima, prema onima u stručnim školama, ako u zakonu udaljujemo to da su potrebna određena stručna znanja. Onda hajde da menjamo Zakon o obrazovanju i da menjamo taj sistem, da uskladimo sa potrebama privrede. Po ovome ispada da pratimo privredu i da se usklađujemo sa njom. Onda da kažemo da nisu potrebna ta stručna zanimanja, nego pratimo tržište. Sada imate mnogo tih neformalnih obrazovanja, raznih edukacija, a mislim da gubimo na kvalitetu. Mislim da kao zemlja ne smemo da spuštamo našu edukaciju i naše obrazovanje na taj nivo. Još jednom kažem da ne vidim razlog zašto da brišemo ovo, ako je vaše iskustvo pokazalo da je ovo pravilo probleme u praksi. Možda ćete me ubediti, ali mislim, opet kažem da sam radila, imam lično iskustvo u vezi rada u ovom poslu i mislim da to nije bio problem. Još jednom pokušavam da vas ubedim da ipak prihvatite ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman sa ispravkom od 24. i 28. januara 2013. godine zajedno su podnele narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada je prihvatila amandman u osnovnom tekstu. O ispravkama amandmana Vlada se nije izjasnila. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku je prihvatio amandman sa ispravkom od 24. i 28. januara 2013. godine. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom od 24. i 28. januara 2013. godine u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Ljajić.
Samo jedna dopuna. Imali smo sednicu Vlade neposredno pre početka ovog zasedanja, i Vlada je prihvatila ovaj amandman sa ispravkom.
zahvaljujem. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Da ne bi bilo da objašnjavamo samo one amandmane koji nam nisu prihvaćeni, radi javnosti, zašto da ne objasnimo i ovaj amandman koji je Vlada prihvatila, kao i ministar, i u svakom slučaju se zahvaljujemo. Članom 37. Zakona o trgovini je bilo predviđeno da kompletna evidencija koja prati robu da se čuva i da bude prisutna u svakom prodajnom objektu. Sada se jednom dobrom izmenom zakona predviđa da će ta evidencija da bude dostupna u onom prodajnom objektu koje se prijavi ministarstvu. Pošto je brisan stav gde će se čuvati ta dokumentacija, našli smo za shodno da ispravimo taj amandman, pa bi taj stav sada postao stav 5. i bliže bi glasio – ministar bliže propisuje sadržinu, oblik, način vođenja i mesto čuvanja evidencije iz stava 1. ovog člana. To je bio naš amandman i zahvaljujem se što je prihvaćen.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Gorica Gajić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Gospodine ministre, u članu 9. Predloga zakona kod deklaracije, tamo gde je stajalo da roba u trgovini na malo mora imati deklaraciju koja sadrži podatke o nazivu i vrsti robe, sastavu i količini, kao i druge podatke, u skladu sa posebnim propisima i prirodom robe, a naročito podatke o proizvođaču, pa je stajalo – zemlja porekla, sada se menja i stoji – zemlji proizvodnje, odnosno uvoza. Smatramo da je to dobra izmena, ali u stavu 5. koji je dodat ovom članu, kaže se – kao zemlju proizvodnje, odnosno uvoza, u smislu stava 1. ovog člana, može se navesti Evropska unija ako se roba proizvodi, odnosno uvozi iz zemlje članice Evropske unije. Našim amandmanom kažemo da bi taj stav trebalo promeniti i on bi trebalo da glasi – kaozemlju proizvodnje, odnosno uvoza, u smislu stava 1. ovog člana, nije dozvoljeno navoditi nadnacionalne tvorevine, pa kao Evropska unija,skraćeno EU, ili primera radi Centralnoafrička unija itd. Znate kako, ako na deklaraciji stoji oznaka zemlje u kojoj se proizvodi određeni proizvod ili iz koje se uvozi određeni proizvod, često je ime zemlje i oznaka kvaliteta. Naš potrošač u Srbiji je navikao da kada kupimo kućne aparate ako je to "Boš" znamo da "Boš" dolazi iz Nemačke, ako je to kozmetika ili parfemi znamo da dolazi iz Francuske i onda smo sigurni da iza cene i iza tog proizvoda stoji provereni kvalitet. Naime, te firme… Između ostalog možemo da navedemo naše koje imaju neki brend koje decenijama neguju i taj brend je poznat u celom svetu. Kada naš proizvođač uđe u prodavnicu, okrene deklaraciju i vidi da je onaj proizvod koji želi da kupi, da je zemlja proizvodnje pre svega … čak mislim da je trebalo da stavim u amandman – zemlja proizvodnje i zemlja uvoza, da ne bude – odnosno, da bude obavezno navedeno i zemlja gde se proizveo proizvod i zemlja iz koje se uvozi proizvod, jer nije svejedno kada piše samo zemlja porekla EU. Neka mi ne zamere neke nove članice EU koje su koliko juče ušle. Nisam baš sigurna da su naši proizvođači kada kupe neki tradicionalno dobar proizvod iz Nemačke, ako piše EU, ako je to neki mikser, da pojednostavim, to je za nas žene alat u kući, da li će kupiti ako je proizveden u Rumuniji, Bugarskoj, Češkoj ili ako je proizveden u Nemačkoj. Smatramo da to EU u deklaraciji mnogo toga zamagljuje u smislu samog kvaliteta koji pre svega treba da bude prisutan, a samim tim kvalitet prati cenu. Kada pogledate kolika je cena, vi odmah okrenete da vidite čiji je proizvod i kažete da taj kvalitet prati cenu ili – ipak neću da kupim, nisam siguran da li je to proizvedeno u toj zemlji koja ima stogodišnju tradiciju i neguje svoj brend. To je bio razlog da podnesem ovakav amandman. Zahvaljujem se.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je amandman koji je parafrazirao juče jedan moj kolega iz opozicije i očigledno da je on pogrešio zakon, a ne kolega iz moje poslaničke grupe. Radi se o članu gde se posle stava 5. dodaje stav 6. koji glasi – prethodni stav se neće primenjivati u slučaju raspada EU, već će se kao zemlja proizvodnje, odnosno uvoza u smislu stava 1. ovog člana voditi zemlja u kojoj se roba proizvodi, odnosno uvozi. Zašto sam predložio ovaj amandman? Zato što je u prethodnom stavu kao zemlja proizvodnje se ne navodi zemlja članica EU nego EU kao država odakle roba dolazi. S obzirom na krizu u EU, s obzirom da nemaju jedinstveni fiskalni sistem, s obzirom na to da Britanija svaki čas preti istupanjem, s obzirom na krizu u Grčkoj, s obzirom na ekonomsku krizu u većini zemalja članica EU i s obzirom da ćemo tek 2022. godine u najboljem slučaju biti članovi EU, a da neki političari evropski kao što je Jelko Hacin zbijaju neslane šale govoreći da će Srbija ući u EU za vreme predsedavanja Turske, predložio sam ovaj amandman. Vlada ga je odbila i rekla da je on hipotetički i da se bavi pretpostavkama. I Zakon o budžetu je pretpostavka, pretpostavka da ćemo ubrati određena sredstva od PDV itd, ali se neću previše buniti. Ukoliko Vlada ne želi da prihvati ovaj amandman kojim se omogućava dugoročno sprovođenje ovog zakona da ne moramo u slučaju raspada EU, koja se može raspasti pre nego SFRJ jer nema elemente koje je bivša SFRJ imala, ukoliko dođe do raspada ovaj zakon neće biti sprovodljiv. Ukoliko Vlada ne želi da ovo prihvati, povući ću ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić.
Samo ću kratko reći šta su bili razlozi za neprihvatanje ovog amandmana. Pre svega, što EU jeste jedinstveno tržište sa slobodnim protokolom ljudi, roba i kapitala. Drugo, što je to bio zahtev trgovaca koji posluju u Srbiji, da im to pričinjava i pravi dodatne troškove jer kada proizvode robu na jednom mestu i onda tu robu uvoze u Srbiju i neke druge zemlje, onda bi ovde morali da lepe neke posebne etikete koje se razlikuju od etiketa koje takođe predviđaju mogućnost da se piše kao zemlja proizvodnje, odnosno uvoza EU. Prema tome, to su bili razlozi zašto nismo prihvatili ovaj amandman. Ako se raspadne EU, promenićemo i ovaj član zakona.
Reč ima Gorica Gajić.
Razumemo ministre kako je u obrazloženju stajalo da je to bio osnovni razlog zašto ste dali ovakvo rešenje. No, i dalje ostajem pri tome i odmah da kažem da se slažem sa gospodinom Rističevićem, dobro ste predvideli, treba ipak da zadržimo ovako da stoji – zemlja proizvodnje, zemlja uvoza – ime zemlje. Ko zna šta će biti sa EU pogotovo dok mi dođemo na red da u nju uđemo. Sigurno ću glasati za vaš amandman. Svakako da ne možemo da samo prihvatimo argument da je zbog zajedničkog tržišta gde slobodno vlada protok robe, novca i kapitala na neki način uskratimo naše potrošače, jer smo mi pre svega ovde da njih zaštitimo, da ne vide ko proizvodi robu i odakle se roba uvozi onu koju kupuju. Hvala.
Ministar Ljajić. Izvolite.
Samo da pojasnim. To ne znači da ako trgovac hoće može da stavi na deklaraciji ime zemlje proizvodnje, odnosno uvoza. Ovo ostavljamo kao mogućnost za one koji imaju proizvodnju na jednom mestu, koji izvoze tu robu u više zemalja i da ne bi morali da se za Srbiju prave posebne etikete, odnosno deklaracije, da mogu da navedu i EU. Ostaje sloboda izbora trgovaca da navedu i zemlju proizvodnje, odnosno uvoza.
Reč ima narodni poslanik Dušan Obradović.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice poslanici, žao mi je da uopšte ministar i komentariše ovaj amandman. Ne znam da li ga je u celosti pročitao. On je generalno iz jedne poslaničke grupe koja, činjenica da se zalaže danas za EU, a čuli smo od predlagača amandmana da navija za to da se ona raspadne ili da ne uđemo pre 2022. godine, i to je nešto što govori o doslednosti njegove politike, odmah na to reaguju i evroskeptici i to je nešto što nije tema ovog zakona. Naglašavam da je opasno da se uopšte ovim amandmanima pridaje veća važnost. Našaliću se pa ću reći da bi možda mogli kao poslanička grupa DS da u narednom periodu uvedemo jedno pravilo da na svaki zakon koji je veoma loš stavimo amandman i dodamo kao što je i ovde predloženo jedan član u kome bi se reklo da u slučaju raspada ove nesrećne koalicije možemo da smatramo da zakon neće važiti. Zahvaljujem.
Moram da konstatujem da ste vi u stvari izneli repliku na izlaganje narodnog poslanika Marijana Rističevića. Marijan Rističević, replika.
Dame i gospodo, pokušao sam da se bavim realnom situacijom. Nisam kriv što kasnimo i kaskamo za EU. Priznajem evropske vrednosti. Ne govorim u ime SNS. Moja stranka je Narodna seljačka stranka. Nemojte moj amandman lepiti celoj poslaničkoj grupi. To je jedno. Drugo, nisam ja kriv što kaskamo za EU i što je sad kao godina mogućeg našeg ulaska označena tek 2022. godina. Nisam ja vodio ovu zemlju 12 godina. Da ste se manje bavili pljačkom građana, da ste se više bavili evropskim vrednostima i standardima pre bi ušli u EU. Međutim, vi ste imali preča posla. Do gole kože ste pelješili sirotinju, raju i pritom ste to pokrivali evropskim idejama i zato kasnimo za EU i otuda ovaj amandman koji se bavi hipotetičkom situacijom. Reći ću da je ta mogućnost otvorena o raspadu i reći ću da s obzirom da Vlada ne prihvata ovaj amandman da ću ga povući. Nije moja krivica to što nismo članovi EU. Krivica je do onih koji su vodili zemlju. Ne mogu biti kriv, obrađivao sam zemlju. Nisam se bavio politikom u zadnjih šest, sedam, osam godina u parlamentu na način na koji se bavila stranka prethodnog govornika. Ako je krivica do nekog, onda je krivica do njih. Stvarno ne znam ko vlada ovom državom? Najverovatnije marsovci. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da treba da se vratimo na ono što je tema ili što je suština amandmana. Ne bih komentarisao ovo o čemu govori gospodin Rističević, mada vidim da je zadržao taj stari odnos prema Jelku Kacinu. Ne znam kakav je njegov odnos prema izjavi Jelka Kacina, da je oduševljen energijom Vučića i Dačića. Verovatno je to ista vrsta podsmeha sa kojom govori i o nekim drugim njegovim izjavama. Da se vratimo na amandman. Moram da priznam da mi nije do kraja jasna ekonomska logika koja stoji iza ovih amandmana i ovog amandmana gospodina Rističevića i amandmana o kome se pre toga govorilo. Mislim da je takav način razmišljanja, naravno, legitiman, ali da je on negde u suštini duboko protiv ekonomskim interesima naše zemlje. Prvo, hajde sad da ne licitiram, nisam siguran da li ste spomenuli "Boš" ili nekog drugog proizvođača miksera. Činjenica da je taj Bošov mikser, a da je proizveden u nekoj drugoj zemlji EU, npr. u Mađarskoj, ne znači da je to lošiji proizvod od nekog originalnog Nemačkog brenda, čije ime ne znamo, a kojije proizveden na teritoriji Nemačke. Ne postoje standardi koji bi garantovali nužno da je roba proizvedena na teritoriji Nemačke kvalitetnija od neke proizvedene u nekoj članici EU koja je skoro ušla. Drugo, ako na taj način razmišljate, da li to onda znači da kupci, potencijalni kupci "Fijata" proizvedenog u Kragujevcu, na nekim trećim tržištima treba da zaziru od kupovine robe iz zemlje koja nije članica EU ili je Srbija, dakle, nije sa takvom tradicijom kao što je Nemačka, i da tragaju nužno za modelom proizvedenim na teritoriji Italije? To je ono što zapravo ekonomski, rekao bih, i politički stoji iza obrazloženja koje ste vi iskoristili za ovaj amandman. Ovo drugo je naravno hipotetička situacija. Dakle, razlozi su praktične prirode i ne treba tu isterivati ni evrofanatizam ni evroskepticizam. Mislim da mnogo više o kvalitetu govori sam brend i ime proizvođača, nekakve njegove procedure kojima garantuje, nego oznaka geografskog područja na kome je proizvod proizveden, a složićemo se, najčešće je samo sklapan na određenoj teritoriji. Mislim da to ugrožava ono što je naša, nažalost, ali je tako, jedna od retkih ili jedina komparativna prednost u ovom trenutku, a to je mogućnost da se na našoj teritoriji uz nešto jeftiniju radnu snagu i neke druge troškove proizvode određeni proizvodi i da je to zapravo tendencija koja nama ide u korist, a ne na štetu. Retko ćete danas naći najpoznatije, najtradicionalnije svetske brendove koji najveći deo svoje proizvodnje vezuju za onu zemlju gde je sedište kompanije ili gde je nacionalnost njihovih osnivača ili vlasnika. Takva situacija je retkost u savremenoj proizvodnji i trgovini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, neću kazati da sam konsterniran, ni da sam šokiran, ni da sam zapanjen određenim sadržajima antievropskih amandmana one političke stranke koja se navodno zalaže za ulazak Srbije u EU. To govori retorika bedža, a ne govori retorika logike. Ovde postoji elementarno nepoznavanje šta je to ustvari domaći, a šta strani proizvod. Da li je strani proizvod onaj proizvod koji pakuju Srbi, građani Srbije, koji rade u možda "Filipsovoj" fabrici u Svilajncu?Da li je strani proizvod "Koka-kola" koja se pakuje i proizvodi u Zemunu? Da li je strani proizvod "Henkelov" prašak koga pakuju i proizvode građani Kruševca? Da li je, na kraju krajeva, strani proizvod košulja "Javora" iz Ivanjice koji šiju radnici Ivanjice pod nekada brendom "Dolče i Gabana", pod nekada brendom "Armanija" ili je to proizvod koji puni budžet Republike Srbije? Da li to znači da kada dođe ovaj šeik iz Emirata, pa ovde otvori neku mlekaru koja će proizvoditi neki brend pod njihovim nazivom, da će to biti proizvodi koji nisu dobro došli na ovom tržištu? Da li to znači da će to biti proizvod koji ne treba da se kupuje i treba da zaziremo od tog proizvoda zato što će možda njegov naziv biti ispisan na arapskom jeziku? Naravno, kada pređete put od vođenja magarca u zgradu Vlade, koji se zove, kako se beše zvao magarac, da li beše Mlađa, ima onaj tekst u novinama kada su dvojica lidera vodila magarca u zgradu Vlade, a koji se zvao Mlađa, pa su stavili lidera u sredinu, jer lider uvek ide u sredinu, a oni su stali levo i desno sa njegove strane, do podrške Vladi u kojoj sedi jedan drugi čovek koji se slično zove, možda isto, onda imate problem. Znate to medicina definiše kao rascep ličnosti, a to postavlja jednu neprijatnu dijagnozu, a za koju je zadužena, kao što sinoć reče jedan moj kolega, gospođa Slavica Đukić Dejanović. Međutim, ovde imam nešto što se zovu stenografske beleške, nešto što se čuva u prostorijama biblioteke i pozivam sve kolege koje imaju problema sa pamćenjem da odu do biblioteke i da pročitaju šta su o istom ovom zakonu govorili kada su bili opozicija, a šta govore danas kada su vlast. Samo citiram, u vezi amandmana, ovo je još jedan tragičan zakon koji predlaže DS… (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Milivojeviću, ostavite to šta je ko kad govorio. Vratite se na amandman.) Hvala, gospodine Arsenoviću, ali podsećanje je majka uspeha. (Predsedavajući: Majku nauke sačuvajte za van Skupštine, a ovde govorite o amandmanu.) Onda ću morati da organizujem partijsku političku školu za ove zaboravne, pa ću uvažiti vašu molbu i neću dalje govoriti o ovom amandmanu. Hvala.
Molim narodne poslanike da iz rečnika izbace uvredljive reči. Pretpostavljam da želite po replici, gospodine Rističeviću?
Po amandmanu. Predlagač sam. To je moj amandman, ako niste zaboravili. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman se bavio hipotetičkom situacijom. Živeli smo u jednoj državi koja se raspala. Bojim se da je nekim mojim kolegama više žao činjenice da se EU može raspasti, nego činjenice da se Srbija raspada. Više su zabrinuti ovim drugim podatkom. Što se tiče nekih drugih stvari, nije Gadafi odlikovao mene, odlikovao je vašeg predsednika. To ne uzimam za negativnu vrednost. Dakle, niste vi bili baš toliko evropejci… (Predsedavajući: Molim vas, gospodine Rističeviću…) Dopustili ste… (Predsedavajući: Ne, ne, gospodine Rističeviću.) Radi se o replici. Predlagač sam amandmana. Ovde je bilo… (Predsedavajući: Ostavimo EU…) Ovde je bilo kvalifikacija… [[isključen mikrofon.]]
Morate mene da saslušate, pa ću vam dati reč. Molim vas, ostavite raspadanje EU. To nije tema dnevnog reda. Vratite se na amandman. Neću dozvoliti da se vodi rasprava u tom pravcu. Vratite se na amandman. Izvolite.
Moj amandman glasi – "prethodni stav se neće primenjivati u slučaju raspada EU, već će se kao zemlja proizvodnje, odnosno uvoza, u smislu stava 1. ovog člana voditi zemlja u kojoj se roba proizvodi, odnosno uvozi". Dakle, nije isto da li se roba uvozi iz Grčke, Kipra, Nemačke itd. Kada se nešto uvozi iz Nemačke, onda znamo da je Nemačka. Dakle, amandman govori o tome. Mom prethodniku ste dopustili da govori šta je hteo. On je na kraju spominjao nekog magarca. U znak poštovanja prema njemu, prekrstiću ga. Hvala.
Gospodine Rističeviću, dobro znate da sam upozorio gospodina Milivojevića i na jedno i na drugo i on je odustao. Da li neko želi repliku ili po amandmanu? Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Dobro je da se u ovu diskusiju uključuju i poslaničke grupe, bar kada su u pitanju amandmani koje smo podneli mi iz DSS, gospodine Marijane Rističeviću, samo ne znam zašto se nisu malo potrudili da ozbiljnije shvate izmene i dopune Zakona o trgovini, pa da imaju svoje amandmane, prosto da ne budemo neshvaćeni, da se ova diskusija po amandmanima ne odvede na drugi teren, neki koji su evroskeptici ili evroentuzijasti ili evrorealisti. Suština amandmana DSS je ta da zaštitimo potrošača, da na deklaraciji stoji, pre svega, ime zemlje uvoza ili ime zemlje proizvodnje. Na potrošaču je da, kada okrene deklaraciju i vidi to što ga zanima, da li će da ide dalje, pa da se pita da li je"Boš" mikser proizveden u Rumuniji ako svoju fabriku tamo ima "Boš", ili je proizveden u Srbiji, sve jedno. Na potrošaču je da odluči. Na njemu je da ima pravu informaciju i na njemu je da odluči, da ne selimo objašnjenja naših, barem našeg amandmana iz DSS na neki drugi teren. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Zahvaljujem se predsedavajućem. Ovaj amandman je besmislen zbog toga što je sadržina ovog amandmana izazvala ovu raspravu oko toga da li će se ili se neće raspasti EU. Dakle, mi ne možemo a da ne pričamo o tome jer je to sadržina amandmana. Druga stvar, zašto je on besmislen? Zato što on u sebi nosi nešto što pravnici zovu – aleatorna činjenica, dakle, nešto što tek može da se dogodi. Predlažem, pošto podnosilac amandmana nema podršku ni u svojoj stranci ni u vladajućoj koaliciji, možda su mogli da stave neku drugu činjenicu koja nije aleatorne prirode, dakle, ona je prilično izvesna, a to je da istu stvar zamenite u vašem amandmanu rečima – u slučaju sigurnog raspada vladajuće koalicije. Onda bi sve ovo imalo smisla, jer tu nema nikakve neizvesnosti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Ponovo vam kažem, gospodine Rističeviću, pogrešna vam je logika. Ponovo ste rekli - sve ono što se proizvede ili ono što se uveze iz Nemačke je garantovanog kvaliteta. Navešću vam primer. Taj nacional-socijalizam koji se povremeno uvozi sledeći nemački primer, nije baš nešto što je najbolje. Dakle, nije to logika koja treba da nas vodi. Kažete da će neko, na stranu ova primedba o tome ko je bio vredan, a ko nije bio vredan da podnosi amandmane, ali vi kažete da će prvo neko pogledati zemlju proizvodnje, a da će tek onda gledati brend. Mislim da u realnom životu situacija funkcioniše obrnuto. Vrlo je verovatno da bi danas 95% građana Srbije na pomen Estonije pomislilo da se radi o nekoj zemlji gde se proizvode nekvalitetni proizvodi. Moram da vam kažem da je Estonija zemlja koja je čudo u ekonomskom smislu i da su mnoge kompanije koje proizvode visoko-tehnološke proizvode odlučile, iz razno-raznih razloga, da svoju proizvodnju vežu za tu zemlju. Što je još važnije, ne samo zbog toga ili ne pretežno zbog toga što je tamo jeftina radna snaga, nego što se ta zemlja na taj način transformisala iznutra i na taj način uredila svoje odnose, da ne mora danas da daje 10.000 evra subvencije po otvorenom radnom mestu. Još jednom, voleo bih da mi neko dokaže na koji način ste stekli uverenje da je činjenica da je nešto proizvedeno na teritoriji Nemačke nužno kvalitetnije od informacije da je nešto proizvedeno na teritoriji Estonije ili Srbije ili bilo koje druge zemlje.
Hvala. Marijan Rističević. Po kom osnovu?
Kao predlagač amandmana. Dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da smisao ovog mog amandmana uopšte zanemaruju. Nije smisao da uvredim evropejce. Za vrednosti EU i sam sam se zalagao i danas se zalažem, za evropske vrednosti u standardima itd. Ne možemo poslovati sa zemljama koje su van EU, ukoliko te vrednosti ne dostignemo. Ima dostignuća EU koje treba poštovati. Takođe, moram da kažem da je trenutno Srbija zemlja u Evropi na uslovnoj slobodi. Moramo sve činjenice uzeti u obzir. Ne tvrdim da je samo bivša vlast odgovorna za to. Tvrdim da ja baš nisam najodgovorniji za mogući raspad EU. Nisam ja štampao evre, nisam ja napravio dugove, nisam ja probio budžete kao Grčka itd. To je realnost. Građani Srbije imaju pravo, po meni, da u slučaju raspada EU, zajednice država, da znaju iz koje zemlje roba dolazi. Ponavljam, nije isto, ukoliko se to desi, da li roba dolazi iz Nemačke, da li roba dolazi sa Kipra, da li roba dolazi iz Grčke. To je bio smisao amandmana, da znamo poreklo zemlje iz koje roba dolazi, ukoliko se desi ono što sam ja napisao, dakle, ukoliko dođe do raspada. Raspala se SFRJ, raspale se mnoge tvorevine, postoje i neke druge, evro-azijska unija itd, postoje i neke druge unije, pa se kao zemlja porekla navodi zemlja gde se roba proizvodi. Dakle, ukoliko sada to priznamo da je EU, nećemo valjda to priznavati ukoliko se EU raspadne. Vi mene optužujete za to što ne verujem dovoljno EU. Nisam ja kriv što sve manje građana veruje u to, što svega 41% veruje u EU. Voleo bih da veruje više. Nažalost, nisam ja odgovoran za tu činjenicu, odgovoran je onaj koji je vladao. Nisam ja vladao, nisu vladali marsovci, valjda znamo ko je odgovoran za to. Smisao amandmana koji ću povući, zato što Vlada kaže da je hipotetički, je bio da ukoliko se to raspadne, da znamo zemlju porekla odakle roba dolazi i ništa drugo.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Nadam se da se bar slažemo u tome da ovo nije amandman o tome da li treba da idemo ka EU ili ne i hoće li se raspasti ili se neće raspasti. Suština je, još jednom ponavljam, mislim da je gospodin Đurić tu dao sasvim dobru argumentaciju, u globalnoj ekonomiji. Isticanje pojedinačne zemlje gubi smisao. Ovo što je rečeno, ako neko uvozi "Boš" iz Hong Konga ili neka druga kompanija, znači da je taj proizvod manje vredan? Sa druge strane, nismo dobili nijednu primedbu Udruženja potrošača na ovaj član zakona, jer su i oni svesni da se tom deklaracijom, objektivno, niti unapređuju, niti gube bilo koja prava potrošača, jer potrošači se štite ne tom deklaracijom, već nadzorom, kontrolom drugih inspekcija, od tržišne do drugih državnih, sanitarnih i drugih organa, oko kvaliteta proizvoda. To je suština. Prema tome, mislim da ovde, osim što smanjujemo troškove tim trgovcima do kojih nam je stalo, koji su tražili izmene ovog zakona, potrošači apsolutno ništa ne gube. Prema tome, smatram da zaista svaka dalja diskusija na ovu temu neće doprineti zaštiti potrošača.
Hvala ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Anđelković. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući, ali ministar je na neki način rekao suštinu onoga što sam ja hteo da kažem, samo da dodam nekoliko rečenica. Ne kupuje se "Epl" zato što se proizvodi u Kini ili zato što su ga osmislili Amerikanci, već zato što je "Epl", zato što u vreme globalnih brendova se prodaju brendovi. Nemojmo da potcenimo naše radnike koji ovde u susedstvu, na 20-30 km, takođe imaju fabriku "Boš". Prema tome, stvaranje brenda je nešto što je glavni cilj svake velike kompanije. Ako ona stvori dobar brend, proizvođač će to kupiti zato što veruje brendu, zato što veruje tehnološkom procesu centrale koja prati proizvodnju tog brenda, a ne zato što je proizveden u ovoj ili onoj zemlji. Zamolio bih gospodina Rističevića, ne da najavljuje povlačenje amandmana, nego da povuče amandman, jer se ovo pretvorilo u raspravu i o EU, a nije suština EU. Suština je da li će Srbija dobiti velike brendove koji će se u svetu prodavati, da li ćemo nekada imati brend koji je stvarno brend u Srbiji, a može se proizvoditi i na Tajlandu, kao što je neko ovde rekao, da li gospodin Đurić ili neko drugi. Na Tajlandu se i danas proizvodi, u Indoneziji, najveći je broj svetskih proizvođača u konfekciji, ali niko ne pita da li su proizvedeni na Tajlandu ili u Indoneziji, nego kupuju zato što je to ozbiljan svetski brend.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Zahvaljujem se gospodinu Ljajiću na ovom vrlo temeljnom i ozbiljnom obrazloženju i objašnjenju, ali ovde se više ne postavlja pitanje da li treba glasati za ovaj amandman ili ne glasati za ovaj amandman. Ovde mi u stvari vidimo da su pale političke maske i da je jedna politička grupacija isturila svog člana da on nama kaže da oni u stvari više ne veruju u evropske integracije i da oni više nisu baš evropska politička opcija …
Gospodine Milivojeviću, molim vas, nemojte da tumačite stavove druge partije i mišljenja druge partije. Molim vas, vratite se na amandman.
Tako da ovaj amandman koji kaže da će se raspasti EU ne doživljavam kao individualni stav podnosioca amandmana, to tumačim kao probni balon jedne političke grupacije koja treba da vidi kako ćemo mi reagovati na tu najavu. Apsolutno sam uveren da će Srbija biti …
Gospodine Milivojeviću, molim vas, ne možete na osnovu mišljenja i amandmana jednog poslanika da dajete procenu stavova celokupne poslaničke grupe ili određene koalicije. Prema tome, stvarno vas ljubazno molim da se vratite na amandman, bez političkih procena šta koja politička partija misli i koju politiku vodi.
Zahvaljujem vam se, predsedavajući. Apsolutno sam uveren da će Srbija biti deo EU i da će naši proizvodi koji se ovde proizvode imati u dogledno vreme onu etiketu "made in Serbia", ali će biti napisano i da je proizvedeno u EU. Da li to znači da sada mi šaljemo poruku tržištima zemalja u okruženju da onog trenutka kada Srbija postane deo EU ti ljudi zbog nekog nepoverenja treba da ne kupuju naše proizvode? Mislim da su stekli svi uslovi da se ovaj amandman, ne samo ne prihvati, nego da se povuče, jer ovoliko logičnih objašnjenja zašto ne treba prihvatiti neki amandman odavno nismo čuli u raspravi. Čak smo videli i dilemu podnosioca amandmana da i on sam razmišlja da ga povuče. Mislim da je to dobro razmišljanje, ali još jednom kažem da ovo doživljavam isključivo kao probni balon kako mi reagujemo po pitanju evroskepticizma vladajuće većine. Hvala.
Zahvaljujem se što ste se vratili na temu u dve zadnje rečenice. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Javljam se za repliku gospodinu Rističeviću. Neću vas ni nagovarati da povlačite amandman, ni da pri njemu ostanete, ali mi nije jasna vaša logika. Što mi više objašnjavate, sve manje mi je jasna. Dozvoljavam da je problem u meni. Dakle, vi nama kažete da je u redu da dok postoji EU da bude označena kao zemlja porekla, odnosno proizvodnje EU. Tu nemate problem da građani znaju iz koje od zemalja članica dolazi proizvod, a ukoliko se EU raspadne da onda piše zemlja proizvodnje, što će se desiti i bez te vaše odredbe, pošto zaista ne mogu da zamislim situaciju da neko 30 godina nakon raspada SFRJ na svoje proizvode i dalje stavlja oznaku – zemlja proizvodnje SFRJ. Isto je i sa EU.
Gospodine Đuriću, i vas molim, ostavite i raspad bivše Jugoslavije i raspad EU, pravo je narodnog poslanika da iznese svoj stav. Zašto vi sada obrazlažete njegovo mišljenje i njegove stavove? Vratite se na amandman. Vi ste lepo u dosadašnjoj raspravi konstruktivno dali doprinos raspravi amandmana i molim vas da taj nivo i zadržite. Izvolite.
Isključivo sam pričao o amandmanu, gospodine Arsenoviću.
Nemojte se direktno obraćati, molim vas. To je moja molba.
Vi ste meni rekli – vi, kako da vam odgovorim bez ličnog obraćanja? To je nekako elementarna pristojnost i pravilo srpskog jezika, ali, evo, preskočiću to pravilo ako vi …
Ne, meni se možete obraćati, ali sam mislio da se ne obraćate direktno poslanicima. Na to sam mislio, a meni se slobodno možete obratiti. Izvolite.
Ono što sam želeo da kažem, a govorio sam isključivo o amandmanu, jeste da su oni koji proizvode, a pogotovo u zemljama članicama EU, ekonomski racionalni i to je uglavnom privatna privreda. Niko od njih neće staviti na svoj proizvod oznaku tvorevine zajednice, super države, države, naddržave, zovite je kako hoćete, ukoliko ona više ne postoji ili ukoliko u tome ne vidi svoj ekonomski interes. To je jedino ono što je ekonomski racio ili ekonomsko merilo za svaku vrstu razmišljanja i odlučivanja. Izvinite još jednom što sam koristio vokativ.
Zahvaljujem vam se što uvažavate moje sugestije i voleo bih da tako nastavimo. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, pa da privedemo, ako je moguće, kraju.
Peti put moram da kažem, zbog obrazloženja Vlade da se radi o hipotetičkom amandmanu - šta će biti ako bude, da ja povlačim taj amandman. Da bih ga povukao, to moram pismeno. Da bi to uradio pismeno, moramo da završimo raspravu jer imam još jedan amandman, potpuno svestan onoga što sam napisao. Jedino što sam želeo jeste da omogućim da zakon funkcioniše i u slučaju eventualnog raspada EU. Na ovo su svi skočili zaštitnički da ja nemam pojma više ko šta štiti. Ne vidim zašto je problem u ovom amandmanu. Nekome nije problem što dva puta više uvozimo robe nego izvozimo, ali im je problem jedan amandman sa kojim sam želeo da se nesmetano primenjuje zakon i u slučaju nekog dešavanja. Dakle, povlačim ovaj amandman. Da bi to uradio, moram da uradim pismeno. Da bi to uradio pismeno, mora rasprava da se završi, jer imam još jedan amandman. Hvala.
Narodni poslanik će pismeno povući amandman. Mislim da je besmisleno sada više o njemu raspravljati. Izvolite, gospodine Milivojeviću.
Gospodine predsedavajući, samo zbog negovanja našeg lepog srpskog jezika, očekujem da se povlačenje amandmana izvrši u pisanoj formi, a naravno da bude pismeno.
Reč ima Gorica Gajić.
Trebali ste prvo meni da date reč, javila sam se pre gospodina, mog kolege Milivojevića. Upravo sam to htela da kažem, da amandman treba u pisanoj formi da se uputi. Nemojte više to "pismeno". Moja koleginica Milica Vojić Marković je ceo dan juče i danas govorila o tome. Hajde da negujemo naš dobar i lep srpski jezik na pravi način, pravilno da govorimo i pravnički. Znači, u pisanoj formi.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Slažem se. Uvek pozdravljam tu ambiciju da se štiti naš jezik, ali onda je u pisanom obliku, nije u pisanoj formi, ali hajde da završimo ovim detaljem. Očigledno će gospodin Rističević na ovaj ili onaj način povući amandman. Ali, gospodin Rističević meša dve stvari. Jedno je pitanje da li građani imaju poverenja u to da Srbija postane ili da treba da postane članica EU. Gospodine Rističeviću, građani Srbije nemaju nikakvu dilemu da su u pravilu proizvodi koji dolaze sa teritorije EU kvalitetniji. Gospodin Ljajić je ovde, on će vam potvrditi kakvi su procenti, kakav je obim naše trgovinske razmene. Više od dve trećine je sa zemljama članicama EU. Ljudi ne kupuju proizvode iz EU zbog toga što su evrofanatici i evroentuzijasti, nego zbog toga što su racionalni. To nikakve veze sa politikom i odnosom prema EU apsolutno nema.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Dušica Morčev.
Demokratska stranka Srbije je ozbiljno pristupila analizi Predloga izmena i dopuna Zakona o trgovini i zaista smo u amandmanima koje smo podneli gledali da budemo konstruktivni, da ne ulazimo u neke političke rasprave, niti da ovde probudimo neku raspravu, da se svede na to ko je evroskeptik, ko je za EU a ko nije. To će vam i ovaj sada naš amandman koji ću obrazložiti dokazati. Ovim amandmanom smo predložili da unutar deklaracije nije dozvoljeno skraćeno stavljati naziv zemlje, nego mora da bude pun naziv zemlje. Znači, ako je već ovaj prethodni amandman, ako ste mislili da smo imali neku nameru ili nešto protiv EU, ovaj amandman vam pokazuje da nam to nije bila namera. Namera je da se zaštite svi akteri na tržištu. Naravno da treba da štitimo interese trgovaca da mogu da posluju u najboljim mogućim uslovima, ali takođe treba da štitimo i interese potrošača. Ne treba da ulazimo u to da li je potrošaču bitniji brend ili zemlja gde se proizvodi i odakle se uvozi, da li potrošač gleda i odlučuje na osnovu toga, nego samo da ne treba da dođe u zabunu, znači, samo da ima informacije koje su mu potrebne. Sada zaista možemo ovde da ulazimo u polemiku da li je meni bitno u kojoj zemlji je određen brend proizveden ili nije ili vama jeste ili nije ili da li su podjednakog kvaliteta proizvodi koji su proizvedeni u Nemačkoj, a njihov je brend, ili u nekoj drugoj zemlji. Da se vratimo na ovo zašto smo ovde i šta ovaj zakon predviđa. To je da sve aktere na tržištu zaštitimo i damo im sve moguće informacije. Mislimo da ako skraćenice postoje što se tiče zemalja, da mogu da dođu potrošači u zabunu i da nisu sve skraćenice jasne, kao recimo CAR, kao Centralnoafrička Republika, čak i NRK. Da li razmišlja potrošač, da li svakome može da padne na pamet da je to zemlja proizvodnje Kina. Zato smo podneli ovaj amandman, kao i prethodni, samo da potrošačima omogućimo da imaju sve informacije koje su im potrebne i da onda oni odlučuju, na osnovu informacija koje imaju, da li žele da kupe određeni proizvod ili ne. Hvala.
Hvala. Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman, sa ispravkom, postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, radi se o amandmanu koji u članu 10. stav 8, posle stava 7, koji glasi da se odredbe ovog člana ne primenjuju na prodaju putem javnog nadmetanja, kao i na prodaju umetničkih dela i antikviteta. Posle tih reči, dodao sam reči "ili se prodaja vrši na pijačnim tezgama". Radi se o isticanju cena. Dakle, nije za očekivati da neko ko kao trgovac radi na pijačnoj tezgi, gde je prostor veoma mali i skučen, da ovu obavezu ima. S tim u vezi sam i predložio ovo rešenje, da pijačni trgovci nemaju obavezu isticanja cena. S tim u vezi, želim da kažem da se oni uveliko bune zato što im je ostala obaveza fiskalnih kasa, iako rade u veoma otežanim uslovima, napolju itd. Mnogim zanatlijama i preduzetnicima je fiskalna kasa ukinuta, a njima nije. Sada im je ostalo i to, kako sam protumačio zakon, da morajuda ističu cene, iako kao trgovci rade na pijačnim tezgama. S obzirom na uslove u kojima rade i na skučenost prostora, mislio sam da oni budu izuzeti od pravila isticanja cena na proizvodima kojima trguju u veoma uskom prostoru i po nepovoljnim vremenskim uslovima, često i pod vedrim nebom. Ukoliko Vlada ne prihvata ovaj amandman, naravno da ću i njega povući u pismenoj ili pisanoj formi. Kada me Fridrih Nojma bude stipendirao, svakako ću izučiti pravilno sve ove reči. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, nekad je dovoljno da vas školuje država Srbija, pa da u drugom razredu osnovne škole naučite ono što deca znaju i da znate da li se kaže pismeni oblik ili pisana forma. Ali, kada govorimo o ovom amandmanu, možda je vrlo važno da se osvrnemo i na pitanje šta se sve u stvari prodaje na tezgama na pijacama i da li baš sve što se prodaje na tezgama treba da se prodaje na tezgama na pijaci i da li je baš svemu mesto na tezgama. Samo ću vam navesti da se na tezgama ponekad može naći sveže meso i pilići leti na 40 stepeni, da se na tezgama može naći, u vrlo neuslovnim i nestandardnim uslovima, roba koja je lako kvarljiva. Mislim da na toj robi ne bi trebalo da stoje ni cene, niti ta roba na tezgama. S druge strane, ako govorimo o nameri da neko podnosi amandmane za koje zna da će biti unapred odbijeni, pa nije li to isti čovek koji je nas optuživao da radimo opstrukcije Skupštine i ove sednice? Koja je svrha podnositi amandmane za koje kasnije ni sam podnosilac ne glasa i povlači u pisanom obliku, pošto vidim da ima problem sa stipendijom da nauči da li je to pisani ili pismena forma? Ne znam da li Vuk Karadžić ima nekog stipendistu, ali nije loše ponekad svratiti do biblioteke na skupštinskom spratu. Hvala.
Replika, Marijan Rističević.
Mislio sam, što se tiče amandmana, da sam bio jasan. Dakle, nisam tražio da se nelegalno trguje, posebno ne namirnicama koje su jako kvarljive. To je jedan moj kolega radio, pa je potrovao pola Kruševca. Sada je našao za shodno da on priča o kvarljivim namirnicama. Dakle, to nisam predlagao. Predložio sam ono što sam mislio da je dobra ideja. Dakle, ja ne moram da razmišljam glavom svoje Vlade. Pokušavam da razmišljam sam, ja sam predsednik Narodne seljačke stranke. Pokušavam da proguram neki amandman. Ukoliko to ne odgovara većini, ukoliko ne može da prođe, moje pravo je da ga povučem ili ne povučem ili mi se to demokratsko pravo osporava od nekih koji misle da su predstavnici DS, ona se u stvari samo tako zove. Dakle, pozvaću se, s obzirom da se moj prethodnik uvek poziva na narodne poslovice, ima jedna koja glasi – kapu mu možeš kupiti, ali pamet nikako. Hvala.
Na član 11. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Gospodine predsedniče, članom 11. u Predlogu zakona menja se stav 4. dosadašnjeg člana 43. i glasio bi – jedinica lokalne samouprave propisuje uslove za određivanje radnog vremena za trgovinu koja se obavlja na njenoj teritoriji. To znači da bi se lokalnim samoupravama ovim stavom dalo pravo da određuju radno vreme za sve trgovinske forme na svojoj teritoriji. Mi smo našim amandmanom predložili da se ovaj član 11. briše, odnosno da ostane u članu 43. isti stav koji je i do sada važio, gde se kaže da za pojedine samo trgovinske forme koje opština odredi i za pojedinu vrstu robe može da odredi radno vreme, isto tako da ima ingerencije da odredi radno vreme u dane državnih praznika, u dane nekih sajmova itd. No, pošto je u međuvremenu stigao i amandman Odbora za privredu i trgovinu, koji je delimično ispravio ovaj stav 43, pa je pored toga što je ostavio pravo jedinicama lokalnih samouprava da određuju vreme svim trgovinskim formama, uneo ponovo odrednicu da lokalne samouprave ponovo određuju radno vreme za pojedine trgovinske forme, u zavisnosti od vrsta robe, da određuju vreme u dane državnih praznika, u dane sajmova ili u nekim turističkim gradovima u te specifične dane. Mi pozdravljamo što je ovaj član delimično izmenjen i što je ovde sada jasnije određeno gde lokalne samouprave još mogu da deluju. Ali, mi i dalje ostajemo pri našem obrazloženju, ako damo lokalnim samoupravama da same određuju radno vreme, da ćemo imati šarenolikost od opštine do opštine. Znači, svaka će na osnovu svoje odluke odrediti neko radno vreme. Da li je to standardno radno vreme od 07,00 ujutru do 21,00 čas, pitanje je da li je to za sve tako. Ako već hoćemo, a vidim da kroz zakon, izmenama suštinskim kod nekih članova, hoćemo da dovedemo velike trgovinske lance, oni najčešće u svojim studijama ekonomske opravdanosti imaju obavezu da navedu i koje je radno vreme. Tako da će, ako one žele da odu u Kraljevo, u Vršac, u Kragujevac, u Vranje, svejedno, morati i te kako da ulože dodatni napor, da vide kakve su opštinske odluke kada je u pitanju radno vreme. To će, naravno, njima iziskivati i određeno vreme i određene troškove, pa samim tim će to na neki način odložiti ili ćemo mi na neki način spustiti neku rampu, da eventualno dođu do tih podataka pre. Smatramo da ste ovim stavom, kojim ste opet ostavili, ako smo dobro razumeli ovaj novi amandman Odbora gde će Vlada određivati bliže uslove, odnosno kriterijume za određivanje radnog vremena. Nadamo se da ćete tu donekle lokalnim samoupravama, a i to ste napomenuli, ni to ne treba zaboraviti, da je bilo zloupotreba kod mnogih lokalnih samouprava jer su delile svoju teritoriju na zone, pa su nekim lancima trgovinskim, koje su želeli da stimulišu, davale drugačije radno vreme, a neke koje nisu želele da stimulišu su i te kako restriktivno im određivale radno vreme. Ipak mislimo da je ovaj amandman mogao da bude malo kompletniji kada je u pitanju ova izmena od strane Odbora za trgovinu i privredu. Hvala lepo.
Reč ima ministar Ljajić. Izvolite.
Kao što ste i vi rekli, mi smo se opredelili za jedno srednje rešenje, da na neki način izađemo u susret, imajući u vidu i argumentaciju koju ste i prošli put izneli i danas. Prema tome, do sada je bilo okvirno da ministar određuje okvirno radno vreme, opet je sve prepušteno lokalnim samoupravama. Naš prvobitni predlog je bio da se sve prenese na lokalne samouprave, sada imamo jedno rešenje koje uvažavam i ove opasnosti koje mogu da nastanu u slučaju primene ovog novog rešenja. Tako da mislim da smo prihvatanjem ovog amandmana Odbora izašli praktično u susret i ovom vašem zahtevu, odnosno amandmanu.
Replika gospođe Gorice Gajić. Izvolite.
Ministre, svakako sam bila u obavezi na neki način da iznesem argumentaciju našeg prvobitnog amandmana. U međuvremenu stigao nam je amandman Odbora za privredu i trgovinu i možemo da kažemo da smo na neki način zadovoljni, da smo našli neko srednje rešenje, pa se nadamo da će to imati i pravu refleksiju na lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku podneo je amandman na član 11. Vlada je prihvatila amandman. Reč traži predsednik Odbora dr Aleksandra Tomić.Izvolite.
Zahvaljujem se. Predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane kolege, u prethodnoj raspravi čuli smo da je ovaj amandman nastao kao jedan konsenzus svih diskusija koje su bile na odboru. Znači, nije samo prethodni govornik, odnosno govornica, naša koleginica težila ka ovakvom rešenju, nego još neki članovi poslaničkih grupa koje su opoziciji. Drago nam je što smo na neki način ipak našli to neko srednje rešenje i mogu reći da smo ga jednoglasno usvojili. Znači, on glasi. Član 11. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o trgovini menja se u članu 43. stav 4. i glasi – jedinica lokalne samouprave propisuje uslove za određivanje radnog vremena za trgovinu koja se obavlja na njenom području, za trgovinske formate ili oblike trgovine van prodajnog objekta, putem određivanja ukupnog trajanja radnog vremena i njegovog vremenskog rasporeda (dnevni, nedeljni, mesečni i godišnji); vreme prodaje pojedinih vrsta robe čija upotreba može bitno da utiče na javni red i mir (alkoholna pića i pivo, pirotehnička sredstva i sl.); obavezu držanja otvorenim pojedinih prodajnih objekata u toku praznika i drugih neradnih dana, odnosno obavezu uvođenja dežurstva u tim danima, vodeći računa o vrsti robe koja se u njima prodaje, potrebama potrošača i lokacijskom rasporedu tih objekata. Ovim smatramo da je na jedan sveobuhvatan način pokušano da se stvarno izađe u susret i lokalnim samoupravama i malim i srednjim preduzećima, tim malim radnjama kojima je posao neophodan i da bude tačno definisan. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 13. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev.
Podneli smo amandman na član 13. Inače član 13. ovo je jedna od ključnih izmena ovog zakona. To se odnosi na ukidanje obaveze za izradu studije uticaja za objekte koji su već i od 2000 metara kvadratnih. Mi se slažemo sa vama da treba da otklonimo sve ono što je predstavljalo administrativne prepreke, troškove trgovcima. Kao što ste i rekli ovo nije zaživelo u praksi i to je u redu. Mislimo da nije dovoljno samo brisati nešto što nije dobro, nego treba da vidimo ako je ostalo nekog prostora da je nejasno da to treba definisati. Mi smo pokušali predloženim amandmanom da ono što mi smatramo da može da bude problem, a to je mogućnost monopola na određenoj teritoriji lokalne samouprave, da može da dođe do njega, da je ipak potrebno da se pošalje zahtev, kako smo mi to videli, vi ste možda mogli i drugačije to da sagledate, bitno je da rešimo taj problem da ne ostane ovako nedefinisano. Komisiji za zaštitu konkurencije Republike Srbije koja bi izvršila analizu tržišnog učešća i dala svoju saglasnost za otvaranje objekta ako to nije prešlo 40% učešća na određenoj teritoriji. Znači, na teritoriji lokalne samouprave. Kada smo pričali u načelu u ovome, mislim da smo se složili da tu postoji ta nedoumica kako da se prevaziđe. Kažem još jednom, slažemo se sa vama da je bilo komplikovana ova studija, da zaista nije bila primenjiva. Niste prihvatili ovaj naš amandman, razmislite, ali mislim da ste imali dovoljno vremena da iznađetenačin da ovaj problem, znači, opasnost od pojave monopola da to sada ovim izmenama i dopunama zakona sada regulišete, da ne mora to da se reguliše sledeći put. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Cenim trud koji su koleginice iz DSS učinile podnoseći ovaj amandman i jasno mi je šta je ideja, ali se slažem sa stavom ministarstva da ovaj amandman ne može da bude prihvaćen u ovom obliku. Ne slažem se sa obrazloženjem koje je ministarstvo dalo. Vi ste išli tim najlakšim putem da kažete da bi prihvatanje ovog amandmana, odnosno da je vaša osnovna namera pisanjem izmena zakona bila da pojednostavite proceduru. Mislim da pravi razlozi nisu na toj strani. Mislim da je prethodna odredba bila pogrešna zbog toga što je ona zapravo potencijalno sprečavala konkurenciju. Na sreću potencijalno samo zbog toga što njena primena nije zaživela u praksi i bila je nemoguća. Liberalno demokratska partija je toliko kritikovala tu odredbu kada je usvajan osnovni tekst zakona. Zašto mislim da ovakvo amandmansko intervenisanje nije dobro? Zbog toga što vi zapravo imate već jednu situaciju u realnom svetu na tržištu i znam šta je osnovna ideja, to su veliki lanci, odnosno veliki objekti koji se kod nas nalaze, kako bih rekao, nešto bliže gradskim jezgrima, nego što je to uobičajeno u nekim drugim zemljama, ali već imamo takvu situaciju. Ako vi predlažete ovakav amandman, vi ćetepraktično da okamenite tu postojeću situaciju, pogotovo zbog toga što vaši razlozi, odnosno kriterijumi koji navodite nisu dovoljno precizni ili je njihova procena praktično nemoguća u praksi. Kada kažete jedinica lokalne samouprave, činjenica da neko ima 39 ili 41% tržišnog učešća na čitavoj teritorij jedinaca lokalne samouprave, sam po sebi ne može da bude uvek ni razlog da postoji novi objekat, niti da ne postoji. Mislim, jedinica lokalne samouprave nisu relevantno tržište kako se govori inače u zakonu, one nisu zaokružene na određeni način. Vrlo su čudno, kako bih rekao, geografskog oblika, to je sada posledica milion stvari. Beograd je jedinica lokalne samouprave. Da li je u interesu građana prigradskog naselja da u njihovom okruženju postoji veliki trgovinski objekat, mada je pitanje da li je 2000 bruto, uopšte veliki trgovinski objekta, ali hajde da kažemo da jeste i da bude sprečeno otvaranje takvog objekta, samo zbog činjenice da gledajući čitavu teritoriju glavnog grada ili bilo kog drugog mesta u Srbiji postoji učešće koje je 40%. Drugo, nije mi jasna ta formulacija kada kažete – ukoliko tržišni udeo preduzeća sa novo otvorenim objektomne prelazi. Dakle, da li je totržišno učešće pre otvaranja novog objekta od 40 iliprocenjeno sanovim. Pošto ako je procenjeno sa novim to je pri tome nemoguće naravno uradili. Ako smo tu nedoumicu rešili, generalno mislim da ovi razlozi o kojima sam govorio govore u prilog tome da je u ovoj situaciji u ovoj fazi najbolje potpuno ukinuti pravilo iz člana 45. Zakona i omogućiti razvoj konkurencije. Naravno, da postoje drugi mehanizmi da se uspostavljanjem monopola, zapravo zloupotrebom monopola što jedino treba kažnjavati sprečava na drugi način. Sa ovako niskom kulturom u tim odnosima i sa ne srazmernim odnosima moći koje postoje u regulisanju ovih tema mnogo je veća šteta bilo kakvo normiranje nego zakon bez odredbi.
Replika, pretpostavljam? Izvolite, gospođo Morčev.
Zašto smo mi ovako definisali, predložili da ovako glasi. Zakonom o zaštiti konkurencije je definisano da 40% učešća određenog privrednog subjekta u trgovini na geografskom tržištu je granica monopolskog učešća. Ako govorimo o tome šta je lokalna samouprava i koliko imamo objekta, sada otvaramo još jednu temu, a to je recimo, za grad Beograd, da li grad Beograd ima potrebe da ima toliko šoping molova. Mi ne treba da ulazimo u to, jer je to tržište. Sada se to uređuje zavisno od tržišta - da li je u centralnom delu potrebno više, zašto su tu izabrali da otvore, da li će na periferiji ili u nekom prigradskom delu da se otvori određena prodavnica. Mi pričamo o prodavnici ili objektu gde je jedan vlasnik. Ako je to, recimo, određena firma, treba da se razmotri kada planira otvaranje svojih objekata, da ne sme da pređe tih 40% učešća na određenoj teritoriji. Naravno ako postoji potreba za objektom recimo na periferiji, potrebna je određena trgovina, ona može da bude otvorena od tog proizvođača. Znači, mora da ima u vidu da li i kako će da rasporedi, gde će da rasporedi svoje objekte. Zakonom o zaštiti konkurencije je već definisano to da je 40% učešća određeno privrednom subjektu u trgovini na relevantnom geografskom tržištu granica monopolskog učešća.
Reč ima gospođa Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Znate kako, ako krenemo od toga da je ukidanjem studije uticaja na strukturu tržišta jedna od suštinskih izmena ovog zakona i da svakako ide na ruku velikim supermarketima ili hipermarketima, nazovimo ih kako hoćete, da što češće dolaze u neke naše krajeve gde ih nema, svakako da mi protiv toga nemamo ništa. Mi smo ovde konstatovali u načelnoj raspravi da u Srbiji ima samo 5% tih velikih tržnih lanaca i da svakako treba da im se podigne rampa gde god je to moguće, da ih ima što više na tržištu. Činjenica je da gospodin Đurić kaže da u svakoj lokalnoj samoupravi ne možemo jednako da tretiramo i samo tržište zaokruženo kao celinu. S druge strane, ako je to Beograd, to je sasvim druga priča, a ako je to Svilajnac, onda je sasvim druga priča. Ne možemo da na neki način dozvolimo da podignemo sve rampe. Naravno, neće supermarket imali toliki interes da dođu, da otvore. Oni uvek gledaju koliko je tržište, koliko pokriva broj stanovnika i broj potrošača, pa onda otvaraju. Što rekoste vi, pitanje je da li je i 2000 veliki objekat, ali moramo da vodimo računa. Pre svega, intencija našeg amandmana je bila ta da moramo da sačuvamo male trgovinske formate u tim manjim opštinama, prosto da ne dozvolimo da jedan supermarket dođe i bude monopolista, zauzme više od 40% tržišta u tim malim opštinama. Znate, mi smo to i u načelnoj raspravi rekli. Male trgovinske radnje su uglavnom porodične radnje. Zapošljavaju porodicu svoju, petoro, šestoro zaposlenih i one su učesnici na tržištu i one nama u malim lokalnim sredinama znače. Znači, to je više bio način da ih nekako zaštitimo, da podignemo rampu, da otvorimo markete, da otklonimo jednu administrativnu prepreku, ali i da sačuvamo koliko se može, jer njima, malim radnjama, je potreban izvestan period da ih štiti država od hipermarketa. Ne kažem, nije isto Beograd i lokalna samouprava, ako tako može da se kaže, Beograd i neke male opštine u Srbiji koje sasvim drugačije karakteristike ima. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
I u načelnoj raspravi je bilo reči oko ove odredbe. Kada je prvobitno donet zakon o trgovini vodila se polemika. Pripremajući se za ovu raspravu, video sam beleške i video sam da je poslanik Zoran Ostojić apsolutno protiv donošenja jedne ovakve odredbe. Argumentacija tada predlagača je bila kao vaša sada, da se zaštite maloprodajni objekti. Međutim, šta se desilo? I prošli put sam govorio kakva je struktura maloprodaje po formatima za 2011. godinu. Na stranu to što ovo nikad nije zaživelo u praksi. Znači, nismo ih zaštitili, jer je svako otvarao trgovinske lance, ko je hteo, ako je imao dozvolu lokalne samouprave, građevinsku i svaku drugu dozvolu. Niko nije ni tražio, niti su u ministarstvu formirali ovaj centar za trgovinu koji je inače bio predviđen kao javna agencija. Prema tome, ne stoji argumentacija da smo ih time zaštitili, a evo kakva je struktura. Dakle, mi od deset rangiranih zemalja smo na devetom mestu. Iza nas je samo Ukrajina sa učešćem hipermarketa 5%, supermarketa 24% i male radnje čine čak 53%. Mi ovim niti ćemo zaštititi, niti ćemo na bilo koji način promovisati hipermarkete i supermarkete, osim što ćemo ukinuti jednu restriktivnu odredbu i dati tržištu mogućnost da reguliše ovaj odnos. Ne možemo mi ni jednom odredbom zaštititi male radnje, ma kakva da je. Jedino možemo da zabranimo, ali niko o tome ne razmišlja. Gledali smo kako stoje stvari u drugim zemljama. Ne postoji nigde rešenje da Komisija za zaštitu konkurencije reguliše unapred i daje dozvolu za otvaranje hipermarketa. Komisija za zaštitu konkurencije po službenoj dužnosti mora da reaguje ako dođe do zloupotrebe dominantnog položaja ili dođe do monopola. To je predmet Zakona o zaštiti konkurencije i nadležnost Komisije za zaštitu konkurencije. Ukoliko bi zadržali ovo rešenje, ne vaše, nego rešenje koje je bilo do sada, ono je izvor korupcije. To znači da neko u ministarstvu, tačnije ministar, može da procenjuje da li mu se neko sviđa ili ne sviđa po nekim kriterijumima koje sam odredi, definiše da li će nekome dati dozvolu ili neće dati dozvolu. Ne vidim apsolutno nikakav razlog da ostane. Bilo je takvih predloga ovde i tokom diskusije, ne vaših, da ostane rešenje da ipak mi dajemo saglasnost na otvaranje hipermarketa većih od 2000 kvadratnih metara. Dakle, umesto da Ministarstvo, da neka agencija, bilo ko daje tu dozvolu, mi ostavljamo samom tržištu da to reguliše, da svaki trgovac po slobodnoj proceni odlučuje gde će taj objekat praviti, a ako dođe do monopola ili zloupotrebe dominantnog položaja, komisija svakako mora da reaguje.
Reč ima gospodin Đurić. Izvolite.
Kada bismo sada pitali, koleginice, male radnje šta jedino ne žele, oni bi rekli – nemojte da nas više država štiti, jer je najveći deo njihovih problema upravo proistekao iz toga što država propiše neki način na koji će ih štititi, a onda sve to pretvori u omču oko vrata tim firmama. Većina nas kupuje u malim lokalnim prodavnicama. Radimo to iz različitih način. Tako nam je udobnije, navikli smo. To je nekakav emotivni odnos sa komšilukom i neće nas činjenica da pored postoji neki supermarket ili hipermarket ni motivisati da kupujemo na drugom mestu, ni da kupujemo u toj radnji. To je prosti sticaj okolnosti. Svi mi u realnom životu najčešće kombinujemo različite odluke prilikom kupovine. Dakle, država može da zaštiti te male radnje tako što će garantovati funkcionisanje pravnog prometa, tako što će sprečavati ili kažnjavati kašnjenja u plaćanjima itd. Svi znamo šta se u Srbiji danas dešava. Mnoge od tih malih lokalnih radnji zapravo i ne funkcioišu na pravom tržištu. One su gotovo u ropskom odnosu prema istim tim velikim lancima ili nekim drugim učesnicima na tržištima od kojih nabavljaju robu, sa kojima su u ugovorima iz kojih ne mogu da izađu itd. Bilo bi sjajno da je situacija drugačija. To bi jačalo konkurenciju, ali prosto najčešće ne možete protiv života i prema onome što tržište diktira. Nisam sporio da je 40% granica. Ako mene pitate, ona je čak i previsoka, ali je problematično određenje teritorije jedinice lokalne samouprave kao teritorije, kao relevantnog tržišta, to nije moguće tako uraditi. Drugo, odlično je kada razgovaramo o različitim sukobljenim interesima u društvu. Jedan od interesa jesu interesi onih ljudi koji drže male radnje, onih ljudi koji u njima rade, ali postoje isto tako i neki drugi interesi, koji su legitimni. U velikim lancima ili velikim radnjama koje će se otvarati bi takođe mogli da rade neki ljudi. Ne možete da kažete – poštenije je da ta radnja ne bude na teritoriji jedne opštine, nego da bude 400 metara dalje, na teritoriji druge opštine, gde bi ispunjavali ovaj uslov koji postavljate. Onda bi po prilici stvari radilineki drugi ljudi. Ovi gde bi bila inicijalna odluka investitora da gradi objekat i da on funkcioniše bi na nekinačin bili oštećeni. Mi stalno uzimamo pojedine uske grupe, a zanemarujemo ono što je zapravo ključna stvar, nešto što je najopštiji interes. To je interes potrošača da kupuje na najjednostavniji, na najudobniji način, da ima što veći izbor i da na osnovu toga odlučuje. Ne vidim kako će ovaj amandman sam po sebi rešiti, mada još jednom kažem, razumem šta je namera, a pogotovo ne možemo na taj način da odvajamo različite kategorije ili segmente tržišta, odnosno trgovine. Mi imamo neke druge oblasti u kojima se sistemskim merama ove države, ili odsustvom sistemskih mera, kako god hoćete, zapravo grade i podstiču monopoli. Doći će za nekoliko dana taj skandalozni Predlog zakona o utvrđivanju opšteg interesa za eksproprijaciju zemljišta za južni tok, pa ćemo o tome mnogo govoriti. Da li tu postoje mali trgovci, mali dobavljači, mali učesnici na tržištu i ko vodi računa o tome i onda ćemo otvoriti krucijalno pitanje i za trgovinu i za razne konkurencije i za razvoj radnih mesta i za funkcionisanje pravnog poretka u Srbiji, a to je da li ova vlast, kao što je radila i prethodna vlast, ima pravo po Ustavu Srbije da zaključi neki međunarodni ugovor sa nekom drugom državom i da u potpunosti suspenduje zakonski poredak ove države? Za nekoliko dana će vam ovde doći zakon po kome ćete imati najveći prinudni otkup i nacionalizaciju posle onog koji se desio neposredno nakon Drugog svetskog rata. Deset hiljada parcela će biti uzeto ili otkupljeno, pod videćemo kakvim cenama, ljudima u Srbiji, da bi teritorija Srbije bila fizički podeljena na dva dela. Sa leve strane ćete imati teritoriju Srbije i sa desne teritoriju Srbije, a na sredini ćete imati pojas koji će biti u većinskom vlasništvu druge države, odnosno Gaspromnjefta. Samo da vodimo računa o svim aspektima, kada već brinemo o interesima različitih grupa ili različitih potrošača u ovoj zemlji. Od tog monopola se nikada nećemo oporaviti. Ovi dominantni položai lanaca ili objekata sa dve hiljade ili nešto malo preko kvadrata, će se već nekako rešiti konkurencijom na tržištu. Ovo nije primedba vama, vaša partija jeste jedna od partija koja, čini se podržava, taj projekat, energetski sporazum. Ovo je generalna primedba. Ne možete takvo pitanje da stavljate na taj nivo da li je većina za nešto ili nije za nešto zato postoji u modernim državama svetost privatne svojine, o njoj se ne može odlučivati većinom ili procenom da je nešto u nacionalnom interesu. To isto važi i za ovaj slučaj, mada na jedan drugačiji način i izvinjavam se predsedniče na jednoj, ipak ekskurziji, u odnosu na osnovu temu, ali mislim da je rasprava krenula u tom pravcu, pa sam to iskoristio. Hvala.
Vi ste ipak povezali sa temom i ja to prihvatam. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Hvala predsedniče. Činjenica da mi ovde kažemo – država treba da brani male, ili ne treba da brani male, treba da otvori vrata velikim ili ne treba da otvori vrata velikim i da li mi to treba da radimo. Znate šta? Uslove za funkcionisanje privrede i svih privrednih grana, pa i između ostalog i trgovine, kreiramo mi tj. Vlada, svojim Predlogom zakona, a Skupština usvajanjem tih predloga zakona. Kao DSS smo ukazali kod ovog člana, ukidanjem studija uticaja na tržište, na neki način, olakšavamo veliki trgovinskim lancima da dođu negde. Sa tim se slažemo, ali u isto vreme stavljamo zarez i kažemo – a da vidimo, kako ćemo da zaštitimo, ne samo, da kažemo male potrošače, nego kompletno tržište, da taj trgovinski lanac ne bude monopolista. Imam samo jedno pitanje, gospodine ministre. Kada kažete da Komisija za zaštitu konkurencije treba da reaguje i da smo dali tržištu da to reguliše, s tim možemo da se složimo, ali na osnovu kojih podataka? Iz moje opštine sigurno će neko da reaguje, tj. Komisija za zaštitu konkurencije i odkud će znati da je jedan trgovinski lanac otvorio mega market i zauzeo 55% tržišta u trgovini u mojoj opštini? Na osnovu koji podataka i ko će mu dati te podatke, da bi reagovao? Prosto smo samo otvorili pitanje, kada kreiramo zakonom uslove za poslovanje određenog trgovinskog formata, da u isto vreme ne zaboravimo i neki drugi trgovinski format? To nam je obaveza, jer vi kao Vlada, mi kao Skupština, vi predlažete, mi usvajamo zakon, a svi oni zavise od nas i naravno, gledaju koja su rešenja za njih najbolja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dušica Morčev.
Koleginica je rekla ono što sam nameravala, ja ću je samo dopuniti. Opet bih naglasila, u načelnoj raspravi smo pohvalili ukidanje ove studije i želela bih sa vama da podelim jedan utisak, kao poslanik kome je prvi mandat, a to je da nadležnom ministarstvu i ministru na pristupu koji je pokazao prema nama kao poslanicima, bez obzira što smo opozicija i što je prepoznao našu dobru volju da konstruktivno izmenimo nešto i način na koji nam se danas ovde obratio i na koji je odgovarao, po meni, mislim da svaki put treba da izgleda tako. To sam htela da podelim sa vama i još jednom da kažem da ovo što ste vi obrazložili rekli da je ova Komisija za zaštitu konkurencije, da treba to da radi, i da ne ostane nedoumica, volela bih, ako možete da nam odgovorite ko će da reaguje na to, što je koleginica postavila pitanje, ako dođe do monopola ili ako postoji opasnost da je došlo, na osnovu čega, ko se obraća, kako reaguje Komisija za zaštitu konkurencije? Hvala.
Reč ima ministar Ljajić.
Komisija ima svoje procedure na osnovu kojih reaguje, po svakoj prijavi je dužna da reaguje i druga stvar, ovo što ste vi naglasili, iako ukidamo ovaj Centar za zaštitu trgovine, koji je trebao da prikuplja sve informacije i formira jednu bazu podataka u informacioni sistem, pokušavamo da na jeftiniji i efikasniji način dođemo do tog informacionog sistema, koji može da bude onda osnova i za reakciju Komisije za zaštitu konkurencije. Prema tome, to je onda naša pomoć Komisiji, a ne samo da može da reaguje po prijavama koje pristižu.
Na član 16. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Hvala predsedniče. Još jedna suštinska izmena, ako tako možemo da kažemo, ovog Predloga zakona o izmeni i dopuni Zakona o trgovini je da se posle člana 50. doda član 50a, koji reguliše sudsku zaštitu trgovca koji može da nadoknadi materijalnu i nematerijalnu štetu od strane drugog trgovca, ako se ispostavi da mu je krnjo poslovni ugled, ili naneo neku štetu. Taj stav člana 50a glasi – oštećeni trgovac ima pravo na naknadu materijalne štete, kao i nematerijalne štete, zbog povrede poslovnog ugleda. Posle ovog stava, DSS predlaže još jedan stav, koji glasi – oštećeni trgovac, konkurent ima pravo na naknadu materijalne štete, kao i nematerijalne štete i od fizičkog lica koje je nelegalno vršilo trgovinsku delatnost i promet robe na teritoriji jedinice lokalne samouprave, na kojoj posluje i oštećeni trgovac. To je jedna izmena. Imamo još jednu dopunu ovog člana 50a, a to je da se tužba može podneti u roku od šest meseci od saznanja za radnju i učinioca, a najkasnije u roku od tri godine od okončanja radnje, mi predlažemo da stoji – tužba se može podneti u roku tri meseca od saznanja za radnju i učinioca, a najkasnije u roku od godinu dana od okončanja radnje. Najpre, kod člana 50a i kod ovog drugog stava, pre svega ovaj zakon tretira registrovane radnje, male, velike, srednje, svejedno. Ovim članom 50a je predviđena sudska zaštita jedne registrovane trgovinske radnje, ako joj druga registrovana trgovinska radnja učini, kako je regulisano ovim zakonom, neku štetu. Na kraju krajeva, trgovac ima pravo da tuži, na osnovu izjave svedoka i da nadoknadi materijalnu i nematerijalnu štetu. Sa druge strane, mi svi znamo da nama nije najveći problem legalna trgovina, odnosno trgovinski formati koji su registrovani. Ogroman problem u Srbiji je nelegalna trgovina. Mi smo razgovarali i pričali u načelu i tada smo spomenuli da se ogroman novac, nelegalnim putem, kroz trgovinu, okreće, da je tu u pitanju od četiri do pet milijardi dolara ili evra, kako god i da država, samo kroz nelegalne tokove trgovine, gubi od 500-800 miliona evra, što utajeni porez na dodatnu vrednost, što utajene akcize. Tako da, prosto smo mislili, ovaj zakon se nije dotakao, pa smo mi predložili i te izmene, svakako bi onda morali da se zovemo predlagač izmena i dopuna zakona. Hteli smo da ovde, ovim stavom podstaknemo Vladu i ministarstvo da počnu malo ozbiljnije da tretiraju pojavu nelegalne trgovine u Srbiji. Ako smo se već prihvatili posla da ovaj zakon promenimo, da ga dopunimo, mogli smo i trebalo je da se u ovom poglavlju sedam, koje tretira nepoštenu tržišnu utakmicu, da otvorimo jedan novi član ili novi naslov koji bi se zvao – borba protiv nelegalne trgovine robe. Samo smo pokušali da vam ukažemo na problem nelegalne trgovine. Na vama je, a mi čekamo da vrlo brzo dođe do jedne nove izmene i dopune zakona, gde ćemo ako treba pre te izmene i dopune zakona da razmotrite i izradu strategije, borbe protiv nelegalne trgovine, da ja sada nadugačko i naširoko ne pričam o tome, svi znamo koliko je to problem, pa da ponovo zakon sa izmenama i dopunama dođe na dnevni red i da vrlo ozbiljno, sa jedno pet, šest članova Zakona, obuhvatimo ovu oblast. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 20. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada je prihvatila amandman sa ispravkom. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo zakona. Da li neko želi reč? (Ne). Na član 20. amandman zajedno su podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne). Na član 23. amandman zajedno su podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne). Na član 24. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada nije prihvatila amandman sa ispravkom. Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nije prihvatio amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima gospođa Gajić. Izvolite.
Samo ću kratko. Član 24, predviđeno je da se u članu 65. stav 1. reči "stručnog procenitelja" brišu. Znači, prosto obrazloženje, kada je stručni procenitelj u pitanju, može da se odnosi na obrazloženje koje sam dala kod tačke 1. Smatram da treba da postoji neki stručni procenitelj koji će na osnovu svog znanja i iskustva iz određene relevantne oblasti da proceni da li je određena roba koja je oduzeta za prodaju, da li je za uništenje, koja je minimalna cena prilikom prodaje kada je javno nadmetanje u pitanju itd. Stav 2. mi predlažemo da glasi – pošto Vlada bliže uređuje način i uslove, pa kaže – prodaje, ustupanja bez naknade i uništavanja oduzete robe, mi smatramo da bi trebalo da se doda - da Vlada bliže uređuje način i uslove skladištenja, prodaje, ustupanja bez naknade i uništavanja oduzete robe. Znači, kada jednu robu oduzmete, morate prvo da znate gde ćete i kako da je uskladištite, i to mora da bude propisano, a onda način na koji ćete je prodati, bez naknade, ustupiti ili uništiti, ali ako ne zadovoljava kriterijume za prodaju i ustupanje. Hvala.
Reč ima ministar Ljajić.
Mi ćemo sigurno ovim podzakonskim aktom predvideti i ovo što ste vi predložili u amandmanu, posebno vezano za skladištenje ove oduzete robe, a kao što ste malo pre naglasili ili u prethodnom izlaganju, videćemo da li će tim podzakonskim aktom neka vrsta procenitelja biti predviđena ili ko će to biti, ali to će biti predmet ovog podzakonskog akta.
Hvala. Na član 26. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Gorica Gajić, Dušica Morčev i Bojana Božanić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima gospođa Gajić.
Hvala gospodine predsedniče. Ovaj amandman na član 26. odnosi se ustvari na član 74. postojećeg Zakona o trgovini, koji reguliše novčane kazne za pravna lica i preduzetnike u slučaju da prekrše Zakon o trgovini, o kome danas razgovaramo. U članu 74. tačka 2) i 3) kažu - novčanom kaznom od 100 hiljada do milion dinara kazniće se za prekršaj pravno lice, ako prodaje robu sa neurednom ili nepropisnom deklaracijom i pod tri, ne istakne cene ili ne istakne cene na propisan način i kazniće se isto tako za ove radnje preduzetnik u iznosu od 10 hiljada do 100 hiljada dinara. Mi samo predlažemo da dodamo još jedan novi stav 4. koji glasi: "Ako radnje navedene u stavu 1. tačke 2) i 3) nisu preduzete postupanjem trgovca i na bilo koji način ne nanose štetu budžetu Republike Srbije, inspekcijski organi izriču opomenu sa uputstvom kako da se navedene nepravilnosti otklone". Naime, o čemu se radi? U mnogim trgovinskim radnjama, pogotovo velikim, imate na desetine hiljada artikala i na stotine nas potrošača i potencijalnih kupaca koji uđemo i svi bi nešto da pipnemo, svi bi nešto da pomerimo, uđemo u kabinu da probamo nešto, slučajno nam se otkine etiketa sa nekog odevnog predmeta ili ispomeramo cene u nekoj gondoli u trgovini i prosto, trgovac ne može u istom momentu da vidi taj nedostatak. Naiđe tržišni inspektor, vidi problem, nije istaknuta cena kako je trebalo po zakonu, nema deklaracije kako je po zakonu i, naravno, bude drakonska kazna, za pravno lice od 100.000 do milion ili za preduzetnika od deset do sto hiljada dinara. Prosto, mislimo da u tom slučaju, kada je očito da trgovac nije kriv i kada nema neke štete za budžet, nije trgovac napravio štetu i napravio propust, da je na neki način tržišni inspektor dužan da ga upozori, da mu da uputstvo da otkloni taj nedostatak, a ne odmah da mu ovoliku kaznu izrekne. Mislimo da treba malo da imamo sluha. Nisu uvek za sve krivi trgovci. Nekada i mi kao potrošači, kupci, napravimo problem trgovcima i oni plate ovako velike kazne. Hvala.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 6. tačku - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ŽIGOVIMA Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam povodom pretresa u pojedinostima o Predlogu zakona iz tačke 6. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Rasima Ljajića, potpredsednika Vlade i ministra spoljne i unutrašnje trgovine i telekomunikacija, prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, pozvao da sednici prisustvuju i prof. dr Jovan Bazić i dr Ivica Radović, pomoćnici ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i Nevenka Novaković, samostalni savetnik u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milica Vojić Marković, Donka Banović, Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević, kao i Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Primili ste izveštaj Odbora za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Samo da se zahvalim. Konstatovali smo i mislim da je to bilo jednoglasno da je zaista bilo stvari koje nisu primerene jednom zakonu i hvala Bogu da ste se setili i prihvatili ovo, da konačno raščistimo šta je pisano, a šta je pismeno. Jako mi je drago što je to konačno ispravljeno u zakonu i neću se javljati dok to ne raspravimo dalje, tj. dok raspravimo.
Hvala. Na član 18. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Donka Bavnović.
Takođe bih htela da se predlagaču zahvalim na prihvaćenim primedbama koje su bile u obliku amandmana. Dakle, to je nekih četiri predloga, odnosno četiri amandmana ste usvojili i u jednom od tih poslednjih amandmana sam videla da ste naveli da ćete i neke druge članove uskladiti sa ovim našim primedbama, tako da će ceo zakon po tom pitanju biti uređen. Ono što moram da primetim jeste da ova Vlada ima neke neobične strategije kada je u pitanju rasprava u načelu, pa rasprava u pojedinostima. Juče, čini mi se baš u ovo doba, smo imali i Predlog zakona o državnoj pripadnosti i upisu plovila, pa je bio prisutan ministar za poljoprivredu kada je bila rasprava u pojedinostima. On sa tom oblašću baš i nema nekih dodirnih tačaka, ali je čovek nastavio posle svog predloga zakona i prisustvovao raspravi u pojedinostima. U načelu te rasprave je bio nadležni ministar, gospodin Mrkonjić. U raspravi u načelu o izmenama i dopunama Zakona o žigovima je bio ministar obrazovanja, gospodin Žarko Obradović, da kažem, zato što se u njegovom resoru, između ostalog, nalazi i Zavod za intelektualnu svojinu. Sad je strategija Vlade da je tu ministar koji je nadležan za poslove trgovine, s tim što je ovde oko ovog zakona ta strategija i logična, zato što smatramo da ova oblast velikim delom i jeste pitanje nadležnosti vašeg ministarstva, bez obzira što sam zavod nije u vašem ministarstvu. Ovo je jedan od amandmana koji niste prihvatili, a odnosi se na predloženi član 19. izmena i dopuna. Inače taj član menja član 68. stav 1. važećeg zakona, a tim stavom, odnosno tim članom se uređuje pitanje formalne urednosti zahteva za prestanak žiga. Vrši se direktno upućivanje na član 68. Ovo je jedna od onih promena iz one grupe promena gde vi hoćete nešto bolje da precizirate da bude jasnije onome ko primenjuje ovaj zakon. Tako da smo ovim amandmanom isto u želji da još više preciziramo, dodali, odnosno predložili da taj stav glasi – zahtev za prestanak žiga je uredan ako sadrži podatke propisane članom 67. ovog zakona. Dakle, podatke koji su propisani članom 67. U tom članu 67. je zaista jasno nabrojano i propisano šta treba da sadrži taj zahtev za prestanak žiga.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine predsedniče Skupštine, poštovani gospodine ministre, apsolutno razumem ovaj amandman koji kaže u članu 68. stav 1. menja se i glasi - zahtev za prestanak žiga je uredan ako sadrži podatke propisane članom 67. ovog zakona. Sada bih malo da pogledam kako bi to u praksi izgledalo, da smo ovakav zakon imali donet na vreme. Recimo, ne bi se desilo da lider Srpske seljačke stranke falsifikuje pečat preduzeća "Seljak Zeka kompani", falsifikuje pečat preduzeća "Seljak Zeka kompani" i da podigne kratkoročni kredit od 100.000 evra od "Erste banke", priloživši falsifikovanu dokumentaciju, odnosno falsifikovanu polisu osiguranja. Pri tome je falsifikovao i pečat Okružnog suda u Valjevu. Razumem da Seljačka stranka može na krompiru da uradi pečat i da ga falsifikuje, ali bi bilo mnogo bolje da ne sede po ceo dan u Skupštini i da im Skupština bude "Sigurna kuća", nego da taj krompir kojim prave falsifikovane pečate, gule u zatvoru. Da smo imali ovakav zakon, mislim da se to ne bi desilo i ne bismo imali ovakve skandalozne napise u novinama. Zato podržavamo ovaj amandman i podržavamo ovaj zakon i daću punu podršku njegovom izglasavanju u ovoj Skupštini. Hvala.
Na član 23. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, malo mi je teško da govorim ovako dok oni razgovaraju preko mene, ali dobro. Član 23. se odnosi na tužbu zbog povrede prava. Tu smo predložili da se stavovi 3. i 4. brišu. Evo i zašto. Oni glase ovako – ako je povreda učinjena namerno ili krajnjom nepažnjom, tužilac može od tuženog umesto naknade štete iz stava 1. tačka 5. ovog člana zahtevati naknadu do trostrukog iznosa uobičajene licentne naknade, koju bi primio za korišćenje prava. Sledeći – pri razmatranju tužbenih zahteva iz stava 1. tačke 3. i 4. ovog člana, sud uzima u obzir srazmeru između ozbiljnosti povrede prava i traženih mera, kao i interese trećih lica. Mislimo da ovom ovde nije mesto. Zašto nije mesto, po našem mišljenju? Zato što su sudovi, kako su uređeni u našoj državi, nezavisni, samostalni državni organi i njihova nadležnost je uređena Ustavom i nekim drugim zakonima. Vrlo je neobično, pa sam jako blagi izraz upotrebila, da Zakon o žigovima uređuje postupak kojim sud dolazi do pravde. Vrlo je neobično. U obrazloženju vi kažete, a upravo sam htela da pitam – da li je ovo video ministar pravde? U obrazloženju vi kažete da je ministar pravde ovo video i da je onpotpuno saglasan sa ovim. Ovo je vrlo za nas neuobičajeno, pa ćemo pogledati i možda tražiti tumačenje. Da li se vi pozivate na Direktivu o sprovođenju prava intelektualne svojine. Direktiva je sasvim u redu. Ona uređuje da vi u svom zakonodavstvu imate uređen sudski postupak kako se do nečega dolazi, ali ne u Zakonu o žigovima. To ne može Direktiva da vam uredi, to uređuje Ustav i to uređuju drugi zakoni. Mislim da je ovo trenutak da odustanete od ovoga što ste rekli. Direktiva, bilo čija, ne može da kaže da vi u Zakonu o žigovima propišete kako će sud doći do pravde. To ne može. Moj predlog je da to povučete dok je vreme, ove stavove 3. i 4, zato što mislim da ćete komplikovati kasnije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Gospodine ministre, gospodine predsedniče, mislim da je jako važno da još jednom razmotrite amandmane koje su moje koleginice podnele upravo na ovaj član. Zakon o parničnom postupku je opšti propis koji reguliše postupak u oblasti građansko-pravnih sporova. On tu reguliše vrlo važnu oblast koja se tiče i ocene dokaza. To je propis koji upravo reguliše na koji način će se ceniti izvedeni dokazi u jednom građanskom sporu. Uvešćemo potpuni haos ako to isto budemo uvodili u neke druge sistemske zakone koji će onda regulisati postupak i, važnu stvar, ocenu dokaza na osnovu kojih će sud, na osnovu svog slobodnog uverenja, doneti odluku. To je upravo stvar koja se tiče ovog poslednjeg člana koje su moje koleginice sporile amandmanom. Razmatranje tužbenih zahteva, to je eksplicitna nadležnost parničnog postupka i Zakona o parničnom postupku. Iz stava 1. tačke 3. i 4. ovog člana – sud uzima u obzir srazmeru. Zakon koji reguliše žigove, ulazi u oblast procesnog prava koje se primenjuju pred nadležnim sudovima. To je apsolutno nemoguće. Molim vas da ovaj presedan ne pravite, jer će sutra bilo koje drugo ministarstvo, želeći da reguliše parnični postupak, uzeti za sebe pravo da propisuje kako će sud da ceni izvedene dokaze o postupku. Razumem u delu obrazloženja u kojem se govori da je ova materija regulisana, ali koliko imamo najavu, iz samog Ministarstva pravde ide novi zakon o parničnom postupku i na sajtu ministarstva je to najavljeno. Molim vas da prihvatite ove amandmane i da ukažete ministru pravde da ovu odredbu ugradi u okviru Zakona o parničnom postupku. Još jednom vas podsećam, neprihvatljivo je da Zakon o žigovima reguliše način kako će sudija da ceni izvedene dokaze. To mislim da ćete retko naći u bilo kojoj zemlji, ako napravite uporedno pravo da ovako nešto postoji izvan Zakona o parničnom postupku. Hvala.
Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Donka Banović.
Hvala vam. Inače, ovaj član u sadašnjem Zakonu o žigovima nosi naziv - postupak po tužbi i tu se sa izmenama i dopunama prilično dopunjava. Dakle, imate dopunu ovog člana, nekih četiri nova stava. Mi predlažemo da se briše stav koji glasi: "Postupak po tužbi iz stava 1. ovog člana, je hitan". Zato što se on kosi sa našim pravnim sistemom i Zakonom o parničnom postupku. To je veoma dobro obrazložio moj kolega pravnik Jovan Palalić, ja nisam pravnik, ali zaista je on objasnio zbog čega ne bi trebalo činiti, a i ove ostale dopune su. S tim što ovde kaže da je hitan, a u prethodnom stavu tužba zbog povrede prava može se podneti u roku od tri godine, od dana kada je tužilac saznao za povredu i učinioca, a najkasnije u roku od pet godina, od dana kada je povreda prvi put učinjena. Pretpostavljam da ste ovo preuzeli iz prakse nekih drugih država koje imaju mnogo više iskustva u ovome. Međutim, to nam bode oči jer se ostavlja tako dugi rok, a onda za ovo kažete da je hitno. S tim što je jako teško odrediti šta znači reč – hitan. Juče smo imali tako neke članove gde se govorilo o tome da treba postupiti odmah, pa vas pitam šta znači izraz – hitan? Nekome je hitno tri dana, tri meseca, a nekome jedan sat. Takvi izrazi u samom zakonu ga ostavljaju prilično nedefinisano. Smatramo da ovo treba brisati.
Na član 25. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Milica Vojić Marković.
Hvala gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, član 25. odnosi se na privremene mere i ponovo stavovi 3. i 4. Čitam ih zato što možda ljudi koji danas ovo slušaju, a neki od njih su vrlo u materiji, sudije su, moraju da znaju šta mi ovde pokušavamo da vama objasnimo. Ako postoji opasnost od nastanka nenadoknadive štete na strani nosioca prava, sud može da odredi privremenu meru bez prethodnog saslušanja protivne stranke. Sledeći stav kaže – u slučaju iz stava 3. ovog člana sud će odluku o odlučivanju privremene mere da donese u roku od 30 dana od dana podnošenja predloga. Ponovo se Zakonom o žigovima mešamo u sudske procedure i u to kako će sud da dođe do pravde. To prosto nije dozvoljeno u našoj pravnoj praksi. Opet vas upozoravam. Imali smo jedan slučaj i pitanje – kako ćemo da razrešimo kada smo brzali sa nekim potpisivanjem međunarodnih ugovora i upozoravam vas da je možda trenutak da prihvatanjem amandmana stanemo, napravimo pauzu, da konsultujete i ministra ili nekog jer mislim da ulazimo u nešto što će biti vrlo problematično za kasnije. Nije samo ovo problem koji se pojavljuje. Imamo jedan drugi problem i možda i treći problem kada su u pitanju sudovi. Intelektualna svojina je oblast koja će biti pravna oblast 21. veka. Počela je u 20. veku, a 21. vek je sigurno vreme u kome će se sudovi baviti ovom problematikom. Srbija nema specijalizovane sudove, a morala bi da ima zato što je to jedna vrlo pipava materija i oblast koja se da lako razrešiti. Postavila sam jedno pitanje čitajući, spremajući se za ovaj zakon – sudski spor oko vode "Vode". To je tako strašno zakomplikovano da ne znam kako će to razrešiti neko ko je običan sudija. Jedan od mojih prijatelja je profesor Pravnog fakulteta i spremajući ovo sam ga pitala – kako se ovo razrešava? On je rekao da se razrešava tako što imamo sudove specijalizovane i obučene sudije koji se bave samo tom materijom. Mi nemamo ni to. Nemamo sudove. Nemamo sudije. Sudije to kao problem i teret prebacuju i gube vreme, jednostavno odlažu rešenje. Usput da kažem da recimo u MUP-u u celoj policiji samo 10 obučenih policajaca se bavi ovom materijom. To je nedopustivo. To će da bude problem koji će morati takođe da razrešava pravosuđe. Očigledno je to problem. To svi znamo i razumemo, ali ovo što ne treba da bude problem da vi regulišete nešto što ne pripada ovom zakonu, mislim da se razrešava time što se prihvataju naši amandmani. Prihvatite amandmane i nećete imati problem. Hvala vam.
Na član 25. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine na član 25. amandman je podneo Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo. Vlada jeprihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 26. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Donka Banović.
Ovaj predlog dopune ovoga člana je, pročitati ću, prosto, da vam svima pokažem koliko je to ustvari, davanje uputstva sudu i sudijama kako da postupaju. Inače naziv ovog člana je obezbeđenje dokaza. Onda predlagač kaže – na predlog lica koji učini verovatnim da je njegovo pravo povređeno ili da će biti povređeno sud može odrediti obezbeđenje dokaza. Dalje, sud može odrediti obezbeđenje dokaza i bez prethodnog obaveštavanja ili saslušanja lica od koga se dokazi prikupljaju, ako postoji opasnost od nastanka nenadoknadive štete na strani nosioca prava ili ako predlagač učini verovatnim da će dokazi biti uništeni ili da će ih kasnije biti nemoguće pribaviti. Dakle, ovaj član je samo uputstvo sudu i sudijama kako da postupaju u kojoj materiji, da vi njih poučavate kako da obezbede dokaze ukoliko se pojavi lice koje smatra da je njegovo pravo povređeno, odnosno pravo na žig. Ovde je još diskutabilna vaša preporuka, gde vi kažete da on može da bez prethodnog saslušanja ili obaveštavanja lica od koga se dokazi prikupljaju… Dakle, da će oni to učiniti. Sud jeste parnica. Imate dve strane, neko tvrdi, neko se brani, odnosno neko tuži, neko se brani i dok se ne dokaže ko je u pravu te dve strane su, valjda, ravnopravne. Smatramo da ovo treba da brišete.
Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Kada ne bih smatrala da je ovo vrlo važno na šta pokušavam da vam ukažem, bilo bi me sramota da se treći put javljam po istoj stvari. Stvarno mislim da činimo presedan koji ne može da nam donese dobro. Opet vas pozivam da pogledate sa nekim ko se ovom materijom bavi. Dakle, sada kažete, naslov iznad člana je pokretanje postupka za određivanje privremene mere, odnosno obezbeđenje dokaza. Kažete – u slučaju kada tužba nije podneta u roku iz stava 1. ovog člana, sud će na predlog lica protiv koga je određena privremena mera, odnosno obezbeđenje dokaza, ukinuti rešenje kojim je određena pripremna mera, odnosno obezbeđenje dokaza, obustaviti postupak i ukinuti sprovedene radnje. Ponovo, ingerencije suda, ingerencija drugog zakona. Nije ingerencija Zakona o žigovima. Zaista nije ingerencija Zakona o žigovima. Volela bih da se ovde uključi puno ljudi, koji su dobri pravnici, koji razumeju ovu materiju, ali pravnici koje smo mi konsultovali, ali pravnici koji razumeju o čemu pričamo, tvrde da je ovo nemoguće. Kažu – nadležnost sudova je određena Ustavom, a ne Zakonom o žigovima i da ne činimo smešnim dalji razgovor. Mislim da je najpametnije da se ovo povuče.
Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 30. januar 2013. godine, sa početkom u 11,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 150 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštinepredviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici Narodne skupštine prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 133 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi zarad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Miroslav Petković. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice, prelazimo na odlučivanje. Prva tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PODSTICAJIMA U POLjOPRIVREDI I RURALNOM RAZVOJU. Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, u načelu. Molim Narodnu skupštinu da se izjasni. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – 37, uzdržanih – nema, nije glasalo devet, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su pisanim putem amandmane povukli narodni poslanici: zajedno Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević, kojim su predložili da se posle člana 14. dodaju novi naslov iznad člana i član 14b; zajedno Snežana Bogosavljević Bošković i Zoran Kasalović, kojim su predložili da se posle člana 27. dodaju novi naslov iznad člana i član 27a; Marijan Rističević, koji je podneo na čl. 8, 15, 16, 18, 19, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28. i 29. Takođe vas podsećam da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: na član 2, koji su zajedno podneli Jelena Travar Miljević, Nenad Kitanović, Jožef Šandor i Ana Novković; na čl. 7. i 18, koje su zajedno podneli Slavica Savić, Branko Gogić i Vladimir Marinković; na čl. 13. sa ispravkom, 18. i 19, koje su zajedno podneli Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek; na član 17. sa ispravkom koji je podneo Zoran Kasalović; na član 19. koji su zajedno podneli Milorad Mijatović, Vesna Milekić i Meho Omerović; na član 20. sa ispravkom koji je podnela Snežana Bogosavljević Bošković; kojim se posle člana 28. dodaju novi naslov iznad člana i član 28a, koji su zajedno podneli Snežana Bogosavljević Bošković i Zoran Kasalović; na član 39. koji su zajedno podneli Mirna Kosanović i Ivan Bauer; na član 40. koji su zajedno podneli Neven Cvetićanin i Milorad Mijatović; na član 44. koji je podneo Meho Omerović; kojim se posle naziva Glave VIII dodaje novi član 50a, koji je podneo Vladimir Marinković; kao i amandmani Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu na čl. 17. i 20, kojima se posle člana 28. dodaju novi naslov iznad člana i član 28a. i na član 40. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Narodni poslanici Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević i Slobodan Veličković zajedno su podneli amandman na naziv Predloga zakona. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 162 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Igić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 153 od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 168 od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 177 od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić Marković. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 178 od ukupno 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Gorica Gajić. Stavljam na glasanje amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 180 od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179 od ukupno 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161 od ukupno 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 32, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 164 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić i Ružica Igić Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 162 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković i Petar Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 184 od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gorica Gajić i Ružica Igić Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 158 od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168 od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 165 od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 47, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 153 od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 44, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 157 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 163 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 36, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 165 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 35, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ružica Igić, Gorica Gajić i Milica Vojić Marković Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 163 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 171 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Teodora Vlahović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 172 od ukupno 201 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170 od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 160 od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Srđan Miković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 166, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 44, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 156, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 14. dodaju novi naslov iznad člana i član 14a, sa ispravkom. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 168, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 169, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 187, od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 45, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 154, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 179, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, Gordana Čomić i Srđan Miković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 173, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Marković i Petar Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 177, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Ružica Igić, Gorica Gajić i Milica Vojić Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Olena Papuga. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 171, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 167, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ana Novković, Nenad Kitanović i Jožef Šandor. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 183, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 169, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, Gordana Čomić i Srđan Miković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 161, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Senić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 170, od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv - 1, uzdržan - 1, nije glasalo 167od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 9, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 191od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović, Ružica Igić,Gorica Gajić i Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 37, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 163od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Teodora Vlahović, Gordana Čomić i Srđan Miković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 171 od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 166od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Petković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 187od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 2, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 198od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodi poslanici Ružica Igić, Gorica Gajić i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman kojim predlažu da se posle člana 20. dodaju novi naslov iznad člana i član 20a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 162od ukupno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 30, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 169od ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član21. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 158od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 11 protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 185 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za 11 protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 185 od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević.. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 175od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Ružica Igić, Gorica Gajić i Milica Vojić Marković zajedno su podnele amandman kojim predlažu da se posle člana 23. dodaju novi naslov iznad člana i član 23a Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 180 od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 167od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na naslov iznad člana 25. i član 25. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 164od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Travar Miljević, Nenad Kitanović, Jožef Šandor i Ana Novković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 36, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 155od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 172 od ukupno 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 32, protiv - niko, uzdržan - nema, nije glasalo 158 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jožef Šandor i Ana Novković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 175 od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Travar Miljević i Nenad Kitanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo – 174 od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jožef Šandor i Ana Novković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 178 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jelena Travar Miljević i Nenad Kitanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 12, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 178 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 167 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ana Novković, Nenad Kitanović i Jožef Šandor. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 174 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 23, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –167 od ukupno 190narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –165 od ukupno 190narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 172 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ružica Igić, Gorica Gajić i Milica Vojić Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 155 od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Zelenović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –151 od ukupno 189narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 25, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –164 od ukupno 189narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 176 od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 165 od ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Ružica Igić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 32, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 158 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Ivan Karić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 33. doda novi naslov iznad člana i član 33a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 37, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 153 od ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –167 od ukupno 191narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 41, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –150 od ukupno 191narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 24, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –167 od ukupno 191narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Petrović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 26, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo –165 od ukupno 191narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 37, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 154 od ukupno 191 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ružica Igić i Milan Lapčević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 153 od ukupno 192 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Arpad Fremond, Balint Pastor, Laslo Varga i Zoltan Pek. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 182 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 29, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 164 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodne poslanice Jasmina Obradović i Biljana Pantić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 186 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Gorica Gajić i Milica Vojić Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 34, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 159 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 156 od ukupno 194 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radmila Gerov, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 187 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman sa ispravkom zajedno su podnele narodne poslanice Jasmina Obradović i Biljana Pantić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 31, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 162 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 40. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Milica Vojić Marković i Donka Banović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 35, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 158 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Slobodan Jeremić, Ljubica Milošević i Slobodan Veličković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 166 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Dušan Petrović podneo je amandman kojim predlažem da se posle člana 44. doda novi član 44a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 28, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 165 od ukupno 193 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Janko Veselinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 27, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 167 od ukupno 194 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Poštovani narodni poslanici, dobio sam obaveštenje od Službe Narodne skupštine da je nastupila situacija iz člana 165. Poslovnika Narodne skupštine, odnosno da je usled činjenice da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika Zorana Kasalovića na član 17. sa ispravkom i Snežane Bogosavljević – Bošković na član 20. sa ispravkom i amandmani Odbora za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu na članove 17. i 20. nastala potreba da nadležni odbor podnese nove amandmane kojim se vrši usaglašavanje navedenih amandmana sa tekstom Predloga zakona. Molim da se odmah sastanu Odbor za poljoprivredu, šumarstvo i vodoprivredu i Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo i podnesu potrebne amandmane, odnosno izveštaj. Određujem pauzu od 10 minuta. Sa radom nastavljamo u 12,20 časova.