Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Prelazimo na traženje obaveštenje i objašnjenje na osnovu člana 287. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje ili obaveštenje u skladu sa članom 287. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite, gospodine Imamoviću.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, na današnji dan 22. oktobra 1992. godine, 16 građana ove države bošnjačke nacionalnosti Sjeverina su oteti, mučeni i svirepo ubijeni samo zato što su bili Bošnjaci. Njih su iz autobusa na redovnoj liniji Rudo – Priboje, na mostu preko Lima u mestu Mioče, zaustavili pripadnici jedinice „Osvetnici“ pod komandom Milana Lukića. Nakon legitimisanja svih putnika, izveli su samo Bošnjake, 15 muškaraca i jednu ženu, kamionom su ih odvezli u pravcu Višegrada, do motela „Viline Vlasi“, gde su ih pretresli, surovo pretukli i potom streljali na obali reke Drine. Bošnjaci koji su oteti, mučeni i ubijeni tog dana zvali su se: Mehmed Šebo, Medredin Hodžić, Zafer Hadžić, Medo Hodžić, Ramiz Begović, Derviš Softić, Mithat Softić, Mujo Alihodžić, Alija Mandal, Sead Pecikoza, Mustafa Barjamović, Hajrudin Sajtarević, Esad Džihić, Ibriz Gibović, Ramahudin Ćatović, Imevlida Koldžić, rođena Hodžić. Do sada su pronađeni jedino posmrtni ostaci Medredina Hodžića u jezeru Perućac 2010. godine, dok se za telima ostalih još uvek traga. Noć pre ovog zločina, nepoznati počinioci su iz Sjeverina oteli Sabahudina Ćatovića, inače brata jednog od otetih iz autobusa. Ni njegovo telo do danas nije nađeno, niti su njegova otmica i ubistvo obuhvaćeni krivičnim postupkom. Kao predstavnik bošnjačkog naroda u ovom parlamentu, tražim objašnjenje od premijera Vučića i ministra pravde, zašto ovi oteti, mučeni i ubijani civili, građani ove države, Bošnjaci, još uvek nisu priznati od strane Srbije kao civilne žrtve rata? Članovi porodica ovih žrtava pokrenuli su upravni postupak za sticanje statusa člana civilne žrtve rata. Međutim, svi njihovi zahtevi su odbijeni. Porodice žrtava su 2007. godine podnele tužbu za naknadu štete protiv Republike Srbije zbog njene logističke i finansijske podrške vojnim i paravojnim jedinicama bosanskih Srba, zbog propusta državnih organa da zaštite svoje građane na državnoj granici koju su prešli. I pored činjenice da je Ustavni sud utvrdio da je u ovom slučaju povređeno pravo na pravično suđenje, proces do danas nije okončan, a predmet se u ovom trenutku nalazi pred Vrhovnim kasacionim sudom. Ovakvo ponašanje države i njenih sudova prema nestalim i ubijenim Bošnjacima, te prema njihovim porodicama, su vrlo teške i ozbiljne poruke za čitavi bošnjački narod u Srbiji. Danas predsednik Vlade Aleksandar Vučić u svom novom ruhu govori novinarima kako želi dobre odnose sa Bošnjacima. Međutim, istina je da ni on lično, niti bilo koja državna institucija nisu uradili ništa konkretno za nestale i ubijene Bošnjake sa teritorije Sandžaka. Štaviše, činili su suprotno. Pored žrtava otmice u Sjeverinu, tu su i žrtve otmice iz voza u Štrpcima, žrtve granatiranja sela Kukurovići u opštini Priboj od strane Užičkog korpusa i drugi, a svi su oni bili Bošnjaci, građani ove države. Ovi ljudi su žrtve organizovanih vojno-policijskih i paravojnih struktura u Srbiji. Zato završavam pitanjem za predsednika Vlade Aleksandra Vučića – zašto je ova Vlada, na čijem je on čelu, zaustavila program održivog povratka prognanih Bošnjaka u opštini Priboj, kada će umesto praznih izjava u medijima uraditi nešto konkretno po pitanju nestalih i ubijenih Bošnjaka Sandžaka iz 90-ih, šta je to što će on lično preduzeti po tom pitanju i u kojem roku? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, povodom 23 godišnjice otmice i ubistva 17 Bošnjaka u Sjeverinu, želim da pre svega sve poslanike podsetim na ovaj težak i mučen trenutak, pre svega za Republiku Srbiju, a onda i za sve njene građane. Iz autobusa na liniji Priboj – Rudo, u mestu Mioče, izvedeni su državljani Republike Srbije, odvedeni u Višegrad, ubijeni i bačeni u Drinu. Ubijeni su kada su išli na posao i samo zato što nisu bili Srbi. Pred Haškim tribunalom zbog zločina na doživotnu robiju osuđen je komandant Lukić, ali to je samo mali deo pravde. Ne možemo verovati da je samo komandant Lukić pobio ove nevine žrtve. Stoga želimo da spomenemo da je i sam spomenik čekao 23 godine na obeležje ovim žrtvama. Želim da ministru rada i socijalne politike postavim pitanje i da ga zamolim da što pre u skupštinsku proceduru stavimo zakon o pravima civilnih žrtava, povredi ljudskih prava u oružanim sukobima u periodu od 1991. do 2001. godine, da se takav jedan zakon nađe pred poslanicima Skupštine u najkraćem roku. Stradalim u Sjeverinu i svim ostalim žrtvama ratova u ovim godinama i svim drugim žrtvama ratova, nevinim žrtvama bombardovanja na Kosovu, nevinim žrtvama druge nacionalnosti, ovakvim zakonom barem delimično ćemo se odužiti. Mislim da je to naša obaveza i mislim da je to minimum koji ova Skupština i Republika Srbija trebaju učiniti u smislu uspostavljanja pravde i poverenja među narodima koji žive u našoj Republici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, pitanje na aktuelnu temu ima veze sa nedeljom parlamentarizma, u kojoj svi poslanici manje-više učestvuju. Ovih dana se susrećemo sa različitim organizacijama civilnog društva, sa različitim udruženjima građana. Dolaze građani i samostalno sa svojim problemima ili sa svojim interesovanjima, a u vezi sa radom parlamenta i u vezi sa radom institucija. Najangažovaniji u svemu tome je Otvoreni parlament i kroz nekoliko sesija od ponedeljka do današnjeg dana mi smo zaista razgovarali sa mnogo organizacija civilnog društva. Neformalna zelena poslanička grupa koja postoji u parlamentu i koja okuplja poslanike različitih političkih opcija stalno govori o tome kako ekologija je iznad politike i kako ekologija ne bi trebalo da poznaje političke granice. Pokazuje se ovim pitanjem koje ću ja danas uputiti Vladi i nadležnim ministarstvima, pokazuje se da je to samo obmana o kojoj sve druge političke partije pričaju kada govore o zaštiti životne sredine i o ekologiji i kao što je svaka stranačka politika politika, tako je i zelena politika jedna ozbiljna politika. Nažalost, četiri godine zelena politika i ekološka politika u Srbiji ne postoji. Zbog toga je Srbija na rubu ekološke katastrofe, zbog toga svakog dana u jednom gradu Srbije, u jednom gradu šumadije, u jednom gradu Vojvodine, u jednom gradu zapadne, istočne i južne Srbije dolazi do manje ili veće ekološke katastrofe. Prema godišnjem izveštaju kvaliteta vazduha za 2014. godinu, Agencija za zaštitu životne sredine godišnje vrednosti koncentracija sumpor-dioksida, su iznad granične vrednosti. U Boru je ta koncentracija bila na svim mernim mestima. Tehnički fakultet 343 mikrograma po metru kubnom, gradski park 331, Jugopetrol 281, Slatina 142, Institut 129, dozvoljeno je 50 mikrograma po metru kubnom. Kao i prekoračenja dnevnih graničnih koncentracija i vrednosti, a najčešća su bila u Boru tokom 2014. godine. Tehnički fakultet 314 dana, znači da građani Bora koji žive u blizini Tehničkog fakulteta 314 dana žive u ekstremno zagađenim uslovima, a o tome u državnim medijima nema ni reči. Jugopetrol 245 dana, gradski park 245 dana, sva ona deca i bebe koje se šetaju gradskim parkom u Boru 245 dana se šetaju u ekstremno zagađenoj životnoj sredini. Maksimalne dnevne koncentracije sumpor-dioksida su tokom 2014. godine bile u Boru, gradski park 3.339 mikrograma po metru kubnom, Tehnički fakultet 2.040 mikrograma po metru kubnom, Jugopetrol 1.851 mikrogram po metru kubnom, Institut 1.217 mikrograma po metru kubnom. Sve ovo Bor svrstava u treću kategoriju po zagađenosti životne sredine i zagađenosti vazduha, a učestalost prekoračenja dnevnih graničnih vrednosti se beleži gotovo svakodnevnom od 2010. godine. Jako zagađen po kategorizaciji, Agencija vazduha u Boru je zbog sumpor-dioksida i beleži tendenciju rasta poslednjih godina. Zagađenje vazduha je jedan od vodećih faktora rizika za zdravlje. Stručnjaci su upozorili da prisustvo sumpor-dioksida u vazduhu utiče na značajan prost hroničnih respiratornih oboljenja, kao i povećane incidence karcinoma pluća. Velika vlažnost vazduha i magla povećavaju opasnost zbog nastanka sumprone kiseline koja acorbovana na česticama aerosola prodire u pluća, gde oštećuje membrane alveola i time se smanjuje vitalni kapacitet pluća. O svemu ovome, nažalost, u medijima, u državnim medijima, pre svega u režimskim medijima nema ništa o Boru. Imate utisak da ono što se prikazuje na televiziji jeste Srbija, a Srbija je danas u Boru. Srbija je danas u Vranju, u Leskovcu. Srbija je danas u Obrenovcu. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Imam jedno pitanje za predsednika Vlade gospodina Aleksandra Vučića, da li je potpis koji se nalazi na Predlogu zakona o ulaganjima, o kome danas treba da raspravljamo, njegov ili je falsifikovan? A kada bude odgovarao na to pitanje molim da odgovori i na pitanja da li je potpis koji je stavio ili koji je neko u njegovo ime stavio na lex specialis o izgradnji „Beograda na vodi“ i Zakon o konverziji zemljišta, da li su to sve njegovi potpisi ili su falsifikovani? Razlog zbog kog pitam je što će kad-tad neko zbog tih zakona odgovarati pred pravosudnim organima ove zemlje i nemojte onda da se ispostavi da je potpis bio falsifikovan, kao što se očito veoma često ispostavi kada neki zvanični dokumenti dođu do istražnih i pravosudnih organa, nego neka nam Aleksandar Vučić danas kaže da li su njegovi potpisi na ova tri dokumenta njegovi ili ih je neko falsifikovao u njegovo ime potpisao? Mi smo ovim zakonom dali neverovatna prava Vladi da odlučuje o tome koji će investitor imati povlašćen položaj. Iskustvo nas uči da su to investitori koji su bliski nekolicini ljudi iz vrha SNS. Zakonom o konverziji smo tajkunima koji su učestvovali u sumnjivim privatizacijama poklonili sve ono zemljište na kome je nešto izgrađeno, a zakonom o lex specialis o „Beogradu na vodi“, smo utvrdili da postoji javni interes za izgradnju šoping mola, kafana i hotela i za to se iz budžeta Republike Srbije izdvajaju sredstva. Zbog toga smo mi uvereni da će neko zbog tih zakona i poslova koji su na osnovu njih sklopljeni odgovarati, zato molimo da se smesta utvrdi da li su ovi potpisi falsifikovani. Naravno, uvek postoji mogućnost da se prilikom istrage utvrdi da je potpis na kom Aleksandar Vučić tvrdi da je ovaj potpis pravi falsifikovan i tu je onda naravno, magično sredstvo poligraf, merilo svih vrednosti, istine, pravde i zamena za sve pravosudne organe u ovoj zemlji. Pa, nema problema i na takav način da se ispita verodostojnost ovih potpisa. Drugo pitanje isto ide gospodinu Aleksandru Vučiću, da li mu se čini da bi bio u mogućnosti da prestane da presuđuje u ovoj državi pre pravosudnih organa? Samo ću podsetiti na neke slučajeve koji nas upućuju na to da on sudi ljudima isključivo prema tome ko je blizak njemu, a ko nije, pa tako niko iz SNS unapred nije kriv ni za šta, a svako iz DS unapred je kriv za sve, čak i u onim slučajevima u kojima postoje pravosnažne presude sudova Republike Srbije kojima su ti ljudi oslobođeni od krivice, pa to i dalje Aleksandra Vučića ne sprečava da ih proglasi lopovima. Suprotno tome, Aleksandar Vučić je odmah znao da je potpis Siniše Malog falsifikovan, isto tako je odmah znao da je potpis njegovog brata falsifikovan. Odmah je znao da je njegovog brata bez ikakvog povoda napala žandarmerija. Odmah je znao da je najgluplje obrazloženje koje je u životu pročitao, obrazloženje naučnika koji su Nebojšu Stefanovića proglasili za plagijatora. Odmah je znao da ministar Gašić nije kriv za pogibiju sedmoro ljudi u helikopteru, pa je izrekao rečenicu – ne dam Gašića i Lončara. Odmah je znao da je pametnom sve jasno i da nikako njegov kum ne može biti umešan ni u kakva krivična dela. I, ako Aleksandar Vučić smatra da bi mogao da se uzdrži od ovakvih presuda u javnosti pre pravosudnih organa, onda je pitanje za druge nadležne organe koji bi u tom slučaju od gospodina Vučića preuzeli ovaj važan posao koji im je uostalom i Ustavom poveren, da li mogu na osnovu činjenica, a ne na osnovu želja, shvatanja i ličnih simpatija gospodina Vučića da donose odluke, da sprovode istrage i na kraju donose i presude. U tom smislu tražimo da se ispita za čijim kapitalom i u kom svojstvu je Siniša Mali potpisivao ugovore o kupovini 24 stana? Mi ne kažemo da je on za sebe kupio 24 stana nego da je potpisao ugovor kojim je kupljen u ime firme. Ko stoji iza te firme? Čiji kapital stoji? A kad smo već na Devičanskim ostrvima, u komšiluku, neka ispita i ko stoji iza firmi njegovog kuma na Devičanskim ostrvima?
Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, povod za moja današnja pitanja Tužilaštvu za ratne zločine Republike Srbije jeste višednevna poseta glavnog tužioca Haškog tribunala Serža Bramerca zvanično u Sarajevu, u sklopu njegovih priprema za šestomesečne izveštaje Savetu bezbednosti. U toku svog boravka, zvanično u Sarajevu, gospodin Bramerc se sastao sa porodicama nestalih lica, sa delegacijom Saveza logoraša, koji su izrazili svoje nezadovoljstvo zbog činjenice da Tužilaštvo BiH ne radi svoj posao kako treba, odnosno ne podiže optužnice protiv počinilaca ratnih zločinaca, protiv Srba. Ja ću samo navesti nekoliko primera koji najbolje pokazuju kakav je bio obim zločina protiv srpskog naroda za vreme odbrambeno otadžbinskog rata u BiH, a da se ništa na tom planu nije učinilo. Prvi primer jeste selo Sjekovac u opštiniBrod, u Bosanskoj Posavini i to je prvi masovni zločin na početku rata u BiH, kada je ubijeno devet srpskih civila. Zatim, imamo zločine u drugim mestima opštine Brod, zatim u opštinama Orašje, Odžak, Brčko, Derventa, ništa se nije učinilo na procesuiranju ratnih zločina Bosanskoj Posavini. Zatim, imamo brojne zločine na području Sarajeva, od Dobrovoljačke ulice. Prema podacima Saveza logoraša, na području Sarajeva, za vreme rata bilo je 126 logora za Srbe, pomenuću samo neke od najzloglasnijih, kao što je Silos, Kasarna Viktor Bubanj, zatim Jama kazani, gde su ubijani na zverski način sarajevski Srbi i bacani tamo. Ništa nije učinjeno od strane tužilaštva BiH da se pokrene procesuiranje zločina protiv Srba u Sarajevu. Zatim, imamo brojne zločine u Podrinju, od strane snaga Nasera Orića, u opštinama Srebrenica, Zvornik, Bratunac, Vlasinica, Skelani. I tu takođe ništa nije učinjeno na kažnjavanju počinilaca zločina protiv Srba u tom području. Imamo mnogobrojne zločine od strane Armije Petog korpusa, Armije BiH, na čelu sa Atifom Dudakovićem u 13 zapadnokrajišnih opština. Tu su takođe dejstvovale 1994/95. godine i snage Hrvatske vojske, izvršile agresiju na taj deo područja gde je živeo srpski narod. Tu imamo takođe brojne zločine od sela Kamen u Glamoču, zatim zločine u Drvaru, selo Čaprazlije, Grahovo, zatim u Livnu, Krupi i najveći zločin je bio u Mrkonjić gradu, gde su hrvatske snage na zverski način ubile 181 srbina i zatrpale u zajedničku masovnu grobnicu. Nažalost, prošlo je 20 godina od završetka rata na području BiH, a faktički i dalje stojimo na početku vezano za kažnjavanje zločinaca iz reda bošnjačko-hrvatskog naroda u odnosu na srpske ratne zarobljenike i civile. Ja bih želeo da postavim, odnosno da prvo kažem jednu informaciju. Na sajtu Tužilaštva za ratne zločine, objavljeno je da je u 329 predmeta ratnih zločina, naše tužilaštvo razmenilo informacije, dokaze sa tužilaštvima za ratne zločine u Hrvatskoj, BiH, Crnoj Gori i sa UNMIK-om, odnosno EULEKS-om. Od toga broja, sa hrvatskom stranom 166, sa Sarajevom 53, sa Podgoricom 13 i sa UNMIK i EULEKS 97. Ja postavlja tri pitanja našem Tužilaštvu za ratne zločine. Prvo, koliko predmeta ratnih zločina se odnosi na zločine protiv Srba u Hravatskoj, BiH, Crnoj Gori, KiM? Drugo pitanje, u koliko predmeta ratnih zločina protiv Srba su tužilaštva Hrvatske, BiH, Crne Gore, odnosno UNMIK, EULEKS podiglo optužnice vezano za zločine protiv Srba? I treće pitanje, kada će naše tužilaštvo za ratne zločine da pokrene istrage u svim onim predmetima za koje poseduje konkretne dokaze i informacije da su učinjeni zločini protiv Srba, a to nisu pokrenula nadležna tužilaštva u Hrvatskoj, BiH, Crnoj Gori, odnosno UNMIK, EULEKS. Hvala.
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Branko Ružić, Milorad Mijatović, Branko Đurović, Mladen Grujić, Dubravka Filipovski, prof. dr Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujem potvrđivanje mandata narodnog poslanika u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka RIK o dodeli mandata narodnog poslanika, radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je i Izveštaj Odbora za administrativno budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnog poslanika, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Miroslavu Marinkoviću, izabranom sa izborne liste Boris Tadić - Nova Demokratska stranka – Zeleni – LSV Nenad Čanak, Zajedno za Srbiju – Zajedno za Vojvodinu – Demokratska levica Roma. Na osnovu Odluke RIK, Izveštaja i Predloga Odbora za administrativno budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Miroslavu Marinkoviću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Poštovani narodni poslaniče, molim vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve: (Predsednik čita tekst zakletve, narodni poslanik ponavlja.) „ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI!“ Molim narodnog poslanika da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da vam poželim uspešan zajednički rad u tekućem mandatnom periodu. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O ULAGANjIMA. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju: Željko Sertić, ministar privrede, Dušan Purić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra privrede, Danijela Vazura, direktor Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, Nermina Ljubović, direktor sektora u Privrednoj komori Srbije, Radoje Savićević, sekretar Ministarstva privrede, Marko Obradović, Dušan Korunovski i Andrijana Živanović, posebni savetnici ministra privrede, Tamara Jurenić, savetnik ministra privrede, Branislav Pejčić, načelnik odeljenja u Ministarstvu privrede i Ivana Janačković, iz Ministarstva privrede. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli Zaštitnik građana i narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, dakle na ovaj član 1. predložili smo izmenu celog člana i mi predlažemo da glasi: „Ovim zakonom uređuje se pitanje od značaja za ulaganje, položaj prava i obavezu ulagača, vrste ulaganja i podsticaj ulaganjima, pružanje usluga ulagačima, osnivanje i rad Razvojne agencije Srbije“, kao i druga pitanja od značaja za ulaganje u Republiku Srbiju sa obrazloženjem da predmet zakona sadržan u programu zakona, nije adekvatan sadržini i cilju ovog zakona. Sa stanovišta pravila pravnog normiranja je neprihvatljiv, te se predlaže amandmansko rešenje koje sam vam pročitao. Sem toga, kako smatramo da Savet za ekonomski razvoj ne treba da egzistira jer postoji ministarstvo u čijem delokrugu su i pitanja ulaganja, brisanje ovog tela i celokupnog zakona je logična konsekvenca našeg stava. Vi ste ovaj naš amandman odbili, ja vas molim da još jedanput razmislite i da prihvatite naš amandman, jer smatramo da je bolje rešenje nego što ste predložili ovoj Skupštini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Zahvaljujem poslanicima na predloženom amandmanu. Amandman ništa suštinski ne menja, pitanje je samo definisanja samog člana kako jeste. Mi smo ostali pri stavu da ostane onakav kako je definisan i kako ga je i Vlada usvojila i kako smo ga mi predložili, s obzirom da se suštinski ništa ne menja u samom smislu člana koji je donet u pravcu definisanja okvira i rada ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Sledeći amandman.
Na sledeći amandman? Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, magistar Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ministre dobar dan, biće danas dug dan vidim, niste prihvatili amandmane opozicije. Dakle, ja lično sam podneo sa kolegama 16 amandmana, naša poslanička grupa preko 40 amandmana. Jedan je, i to upravo ovaj jezičke prirode, svi ostali zadiru u suštinu. Dakle, nije bilo amandmana radi amandmana da sada pričamo ono što možda nismo rekli u načelu, već amandmani koji zadiru u suštinu, vidim ni jedan nije prihvaćen. Ukupno na ovaj zakon koliko sam video negde skoro 200 amandmana. Ovaj zakon ima 40 članova. Na 40 članova poslanici Narodne skupštine su podneli preko 200 amandman. To ukazuje na to, ministre, da ovaj zakon nije dobar. Da nije dobar, ukazuje Agencija za borbu protiv korupcije. Dala je primedbe na preko 50% članova koje ste podneli. Ukazuje na to, i mi ukazujemo na to, da sadrži elemente, mnogi članovi sadrže koruptivne elemente. Upravo je to ono što mi želimo zajedno sa vama da menjamo. Nema ničega u ovo zakonu revolucionarnog i o tome sam sada pričao. Mislim da kroz jednu debatu možemo da dođemo do toga da prihvatite amandmane opozicije, ne samo DS, čitao sam, sjajne amandmane su i drugi poslanici podneli, i da učinimo da ovaj zakon bude onakav kakav treba da bude. Da, treba nam zakon o ulaganju. On ne može da prođe u ovakvoj formi i zato predlažem da uđemo u jednu debatu i da ovaj zakon učinimo boljim. Ovaj amandman koji smo mi podneli kaže da reči „subjekt podrške o ulaganjima za efikasno pružanje usluga ulagačima“ zamenimo rečima „subjekti usmereni ka pružanju podrške ulagačima“. Kažem, ovo je prvi jedini amandman jezičke prirode. Može i ne mora da suštinski promeni ovaj član. Ja predlažem da ga usvojite i još jednom, u nastavku debate ćemo razgovarati o amandmanima koji zadiru u suštinu, pa vas molim da još jednom razmotrite da ovaj zakon učinimo boljim i usvojimo ga, potreban nam je, ali ne u ovakvoj formi, ministre.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Tekst člana Predloga zakona glasi: „Ovim zakonom uređuje se opšti pravni okvir za ulaganje u Republici Srbiji, subjekti podrške ulaganjima za efikasno pružanje usluga ulagačima, obrazovanje i rad Saveta za ekonomski razvoj i osnivanje i rad Razvojne agencije Srbije“. Ako vi ne vidite da je ovo bezprizorno loše napisano, onda teško da ćemo se mi razumeti o tome kakve mi mislimo da će efekte izazvati ovaj zakon, a kakve vi dokaze ne pružate za verbalnu pohvalu zakona. Ovo je nepismeno. Ovo ko god čita, tu se brka, kako bi se kazalo – podnet prirok i slaganje po rodu, broju i padežu. Nema veze sa tim ko je čega član koje stranke i šta je posle bilo. To nije jedino ali je paradigma za to kako se predlagač odnosi prema pisanju sopstvenih predloga zakona, a pogotovo prema onima koji zakon čitaju i koji hoće da zakon poboljšaju. Sa ovim predlogom zakona to jednostavno nije moguće. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Mi možemo i prošli put smo u plenumu razgovarali o samoj suštini zakona i mislim da smo dovoljno reči izgovorili i jedni i drugi. Mi smatramo zaista da je ovaj zakon potreban, da je dobro napisan, da je usklađen sa najvažnijim normama svetske prakse i za to dobili podršku, pre svega pomoć, a onda podršku najvažnijih i međunarodnih ekonomskih institucija, ali i svih poslovnih organizacija u Srbiji koje funkcionišu i koje rade i koje jesu zaista pozvane da učestvuju u realizaciji ovog zakona. Ono što bih dao odgovor na vaše prethodno pitanje, odnosno konstataciju da imamo veliki broj amandmana, pre svega, gotovo 25% od tih skoro 200 amandmana su predlozi tipa „briše se“. Drugo, jedan deo su tehnički amandmani „tačka zarez“. Imamo veliki broj duplih amandmana, tako da pravih suštinskih amandmana ima i pričaćemo o njima danas i zaista želim da na svaki odgovorim i da dobijemo mogućnost da eventualno još nešto uskladimo i uopšte nije sporno oko toga, ali svakako to nije broj od 200, odnosno 198 amandmana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, dr Ljubiša Stojmirović. (Dejan Nikolić, s mesta: Replika.) Zašto mislite da imate repliku, gospodine Nikoliću? (Dejan Nikolić, s mesta: Meni se ministar…) Dobićete reč, ali ne možete kao repliku, mora gospodin Stojmirović, pa ćete vi. (Dejan Nikolić, s mesta: Neću onda.)
Poštovane koleginice i kolege, ja ću se potruditi da budem veoma kratak. Slažem se da svi zakoni, sve ono što radimo ove u Skupštini, mora da bude u skladu sa pravopisom koji imamo. Ova primedba se odnosi na gospodina ministra i na sve druge kolege. U našem pravopisu ne postoji „zarez“ nego „zapeta“, pa ako već hoćemo da budemo u duhu pravopisa, ja vas molim da se tako ponašate. Hvala.
Zahvaljujem se. Da li gospodine Nikoliću želite reč? (Dejan Nikolić, s mesta: Repliku.) Repliku ne, niste pomenuti na bilo koji način ili DS da bi imali pravo na repliku, a sada što mislite da vas je neko pogrešno tumačio, to je široko. Na 300 amandmana ne možemo to primenjivati na takav način. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre i kolege poslanici, imali smo prilike u nekoliko navrata da diskutujemo zaista na jedan krajnje konstruktivan način i na Odboru kada su u pitanju amandmani. Nekako smo ih suštinski podelili na one koji se odnose na tehničke ispravke i na one koji zaista menjaju određenu suštinu. Ako opozicija tvrdi da je suština toga da je ovaj zakon izvor korupcije, onda o tome možemo da pričamo sa stanovišta svakog zakona, ali onda nemojte menjati amandmane kroz tehničke ispravke i sistemom „briše se“ menjati kompletan zakon. Onda zaista uđite u suštinu i nemojte pričati o tim amandmanima i nemojte davati amandman broj jedan da treba da brišemo i da menjamo uopšte nazive amandmana. Ako se slažemo da su nam strane direktne investicije potrebne Srbiji i da do sada zakona nije ni bilo, a sada imamo prvi put zakon koji uređuje uopšte sistem ulaganja u Srbiji, izjednačava status i domaćih i stranih ulagača, onda to podržite u tom delu. Nemojte ići kroz formu tehničkih ispravki da menjate i da stvarate suštinu i da izvlačite određene zaključke koje ne stoje kada je u pitanju ovaj zakon. Prvi put imamo ovakav zakon u praksi. Oni koji su imali prilike da donesu te zakone, nisu ih doneli. Prema tome, sada prvi put kao predlog ovakvog zakona imamo i u punom svom nazivu. Ovaj naziv je krajnje ispravan i prepoznatljiv, ne samo za domaću, već i za stranu praksu. Prema tome, on takav treba i da ostane. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Koristim vreme ovlašćenog predstavnika. Gospođa Tomić je rekla da opozicija tvrdi da je ovaj zakon takav da otvara mogućnost korupcije. Mi smo u načelnoj raspravi govorili o tome, ali ne tvrdi jedino opozicija i Demokratska stranka to, nego je na to upozorila i Agencija, dakle, nezavisna tela u Republici Srbiji, Agencija za borbu protiv korupcije . Čuli smo da je skoro 50 članova u ovom zakonu, predloženih u izvornom tekstu, otvaralo mogućnost prema stavovima Agencije za borbu protiv korupcije za koruptivno delovanje. To isto tvrdi i Transparentnost, pa smo videli da su prihvaćeni i neki amandmani nezavisnih tela, kakav su Poverenik za javne informacije i Ombudsman. Dakle, puno je primedbi na ovaj zakon i nije to bio samo stav Demokratske stranke i opozicije. Dobro je da smo na Odboru za privredu prihvatili neke amandmane koji suštinski menjaju stvari, neke, nismo sve, ali nije dobar način na koji smo to prihvatali, jer je to prihvaćeno kroz formu ne direktnih prihvatanja amandmana opozicije, nego kroz prihvatanje amandmana Ekonomskog kokusa i poslanika u ovoj Republičkoj skupštini i predsednice Odbora za privredu i Administrativnog odbora. Mislim da je bilo korektnije i mnogo produktivnije da prihvatite suštinske amandmane koje su predstavnici ne samo Demokratske stranke predložili, nego i ostalih članova opozicije, a imate priliku za to već na današnjem zasedanju. Nadam se da ćete prihvatiti sve one suštinske amandmane koji zaslužuju tu vrstu podrške.
Zahvaljujem se. Reč ima dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega, gospodine ministre, evo, dozvolite da ja kao zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske napredne stranke kažem da ne morate da brinete, imaćete punu podršku u donošenju ovog zakona i u tome da preporodite privredni sistem Republike Srbije. Javio sam se za reč iz jednog razloga. Uz dužno poštovanje prema Agenciji za borbu protiv korupcije, uz dužno poštovanje prema svim državnim organima, koje neki pogrešno nazivaju nekakvim nezavisnim regulatornim telima, želim da kažem da taj argument koji se u javnosti često puta čuje ne samo od strane predstavnika Demokratske stranke, nego raznoraznih stručnjaka, kvazistručnjaka, takozvanih predstavnika civilnog društva, itd, nije ključni argument zašto ovaj zakon ne bi trebalo podržati. Možda će mi neko zameriti zbog ovoga što ću da kažem, ali imam utisak da institucije tipa Zaštitnik građana, Poverenik za informacije od javnog značaja, Agencija za borbu protiv korupcije, imaju status političkih sakralnih subjekata u ovom društvu i to što oni kažu, to je maltene Sveto pismo. Rekao je Rodoljub Šabić, ceo svet mora da stane zašto što je to rekao Rodoljub Šabić, koji uzgred budi rečeno postao nezavistan od pre nekoliko godina, a ja ga se sećam kao istaknutog funkcionera jedne političke stranke. Sedeo je tamo u Kralja Milana kao potpredsednik Narodne skupštine. Dobro, čovek je u međuvremenu postao nezavistan i svaka mu čast na tome. Što se tiče Agencije za borbu protiv korupcije, kolega će da mi pomogne, nemam sad u papirnatoj formi Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, ali evo, gospodine ministre, šta su nadležnosti Agencije – nadzire sprovođenje Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, čitam iz Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, izvinite što to radim putem mobilnog telefona, pokreće postupak i izriče mere zbog povrede ovog zakona, rešava u sukobu interesa, obavlja poslove u skladu sa zakonom kojim je uređeno finansiranje političkih stranaka, daje mišljenja i uputstva za sprovođenje ovog zakona, dakle, Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, vodi registar funkcionera, vodi registar imovine i prihoda funkcionera itd. Sada ja pitam Agenciju za borbu protiv korupcije, dozvolite da imam pravo da to pitam, u kom zakonu piše da je Agencija za borbu protiv korupcije nadležna da unapred plaši građane Srbije predlozima zakona koji dolaze iz Vlade Republike Srbije, kako su oni navodno koruptivni i kako u sebi sadrže odredbe koje mogu u praksi da dovedu do činjenja određenih krivičnih dela, korupcije, podmićivanja itd? Dalje, ovih dana, to možda nema neposredno veze sa ovim zakonom, ali ima veze sa pridavanjem jedne uloge Agenciji za borbu protiv korupcije, koju ona po pozitivnim propisima u Republici Srbiji nema. Dakle, ovih dana se vodi hajka protiv gradonačelnika Beograda, da ima nekakve stanove na bugarskom primorju. Kao što je rekao i premijer Vlade gospodin Aleksandar Vučić, ako je to tačno, čovek više ne može da bude gradonačelnik Beograda, ali ako nije tačno, onda treba da odgovaraju za laž oni koji su tu laž izrekli. Čuli smo da je Agencija za borbu protiv korupcije rekla da će odmah da pokrene postupak da se utvrdi da li je tačno da Siniša Mali ima stanove na bugarskom primorju. Nemam ništa protiv, ali gospodo, bio sam u emisiji kod gospođe Olivere Kovačević pre šest meseci i tada sam pokazao papire iz kojih se jasno vidi da je Bojan Pajtić i dan danas, kao što je bio i pre šest meseci, samo se vi smejte, predsednik DS, predsednik Pokrajinske vlade, predsednik Upravnog odbora Fonda za kapitalna ulaganja, gde je leglo korupcije i kriminala i predsednik Nadzornog odbora Razvojnog fonda Vojvodine. Dakle, čovek vrši četiri funkcije istovremeno i ništa se nije pokrenulo za ovih šest meseci. Sada ja pitam – kako je moguće da Agencija za borbu protiv korupcije ima jedne aršine kada je u pitanju Siniša Mali ili svojevremeno kada je bio u pitanju ministar odbrane Bratislav Gašić, o kome je bilo reči u toj emisiji…
Gospodine Martinoviću, ja razumem da vi na isti način govorite o amandmanu, kao što je govorio vaš prethodnik iz opozicije, ali vas molim da se vratite na amandman.
Ovi iz bivšeg režima su malo nervozni.
Ja razumem da vi spominjete sada Agenciju kao što su spominjali neki drugi poslanici iz opozicije, ali ja vas molim da se vratite na temu.
U redu je, gospodine potpredsedniče, samo da im kažem da oni nisu opozicija. Oni su vlast. I gospođa Čomić je vlast i gospođa Jerkov je vlast i gospodin Božović je vlast i Ćirić je vlast i Dejan Nikolić je vlast, zato što im je predsednik stranke istovremeno i predsednik Vlade Vojvodine od 2004. godine. Oni nisu opozicija, vladaju na jednoj trećini teritorije Republike Srbije od 2000. godine. Za ovih 15 godina su AP Vojvodinu sistematski opljačkali i ruinirali u svakom pogledu.
Ja vas molim, gospodine Martinoviću, da se vratite na amandman.
Što se tiče amandmana… Vidite kako su nervozni. Čim im čovek spomene nešto što je istina, odmah se unervoze.
Molim vas da dopustite gospodinu Martinoviću da završi izlaganje. Gospodine Živkoviću, molim vas da ne dobacujete s mesta. (Zoran Živković, s mesta: Nemojte vi meni da dobacujete.) Molim vas da ne dobacujete sa mesta. Ovo je visoki dom Narodne skupštine, velika sala Narodne skupštine, nije kafana. (Zoran Živković, s mesta: Nije ni autobus.) Molim vas, gospodine Živkoviću, da se pristojno ponašate u Narodnoj skupštini. (Zoran Živković, s mesta: Ja vas molim da vi budete pristojni.) Ja sam pristojan, ja kao predsedavajući opominjem narodne poslanike da po Poslovniku nemaju pravo da dobacuju sa mesta i da ometaju narodnog poslanika. Moram da omogućim narodnom poslaniku da govori, ali ako vi mislite da je ovo kafana, to je vaš manir, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Ne, ovo je autobus.) Vrlo rado, gospodine Živkoviću, pre 30 godina sam radio u autobusu. To je vrlo lepo sećanje. Nemam ništa protiv što me podsećate na događaje pre 37 godina. Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću, završite izlaganje.
Još uvek nisam završio gospodine Pavićeviću, ali ne smeta mi da stojite. Dakle, gospodine Bečiću, hvala vam, ali mene od gospodina Živkovića ne morate da branite. Veću hrabrost čovek mora da ima da bude na koncertu koji organizuju Crvene beretke, nego da dobacuje jednom narodnom poslaniku, tako da slobodno ga pustite neka dobacuje. Gospodine Sertiću, evo da vam kažem još jedanput, imate punu podršku poslaničke grupe SNS. Zakon o ulaganjima je dobar. Ono što mogu da kažem to je da sam se lično uverio, vi to kao ministar privrede vrlo dobro znate, da ste uvek bili na raspolaganju lokalnim samoupravama kada je u pitanju pomoć Vlade Republike Srbije u realizaciji infrastrukturnih, investicionih i drugih projekata koji su značajni za sve opštine i gradove u Republici Srbiji. Uvek ste na raspolaganju, uvek se pristojno javite na telefon. Ja to moram da kažem i javno. Imaćete našu punu podršku da se ovaj zakon donese, a uopšte ne moraju da vas plaše ovi hrabri junaci iz bivšeg režima i sadašnje vlasti u Vojvodini. Jedino što im je preostalo to je da lažu, to je da vređaju, to je da dobacuju, da iznose neistine i da se pozivaju na nešto što u zakonu ne piše. Dakle, poštujem ja i Sašu Jankovića i Rodoljuba Šabića i gospođu Tatjanu Babić i svaka njima čast, ali svako neka od njih radi svoj posao. Nisu oni nikakva nezavisna regulatorna tela, oni su državni organi. Svaki državni organ je omeđen nadležnostima koje mu daje zakon.
Gospodine Martinoviću, molim vas, vratite se na amandman.
Postoji Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije i kada u Zakonu o Agenciji za borbu protiv korupcije bude pisalo da je to državni organ koji je između ostalog nadležan da plaši građane Vladom Republike Srbije, kao baukom, koji će navodno da donese korupciju u našu privredu, ja ću poštovati ovo što kažu gospoda iz vlasti u Vojvodini, ali do tada imam pravo da branim pravni poredak Republike Srbije i da kažem svoje mišljenje i mišljenje SNS o ovom zakonu i o svim drugim zakonima koju su u vezi sa Zakonom o ulaganju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjoj sednici, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće iz ministarstva, smatram da je malopre povređen, pre svega, član 107. Poslovnika Narodne skupštine, gospodine Bečiću, potom i član 106, i dozvolite mi da obrazložim kako je učinjena povreda Poslovnika. Gospodin Martinović, koji je inače doktor pravnih nauka, je u svom govoru od 10 minuta saopštio niz, gospodine Bečiću, uvredljivih termina na račun delanja ljudi koji nastupaju u ime nezavisnih državnih organa, kao što je Agencija za borbu protiv korupcije i kao što je Poverenik za zaštitu informacija od javnog značaja. Gospodine Bečiću, gospodin Martinović je uvredljivo reagovao na delanje ljudi koji su samo radili svoj posao, a njihov posao je da ukažu nama, narodnim poslanicima, ali i ministru i gošćama iz ministarstva…
Gospodine Pavićeviću, ne možete da koristite ovo kao repliku, morate da ukažete na član koji je povređen.
Član 107.
Ja sam očekivao da ćete da ukažete na ponašanje nekih poslanika koji su dobacivali iz klupe i ponašali se kao da su u kafani…
Član 106.
… i nisu govorili o svojim nekim vinogradima, nego su govorili o autobusima. Mislio sam da ćete da ukažete na to, gospodine Pavićeviću, a vi ukazujete na nešto drugo i koristite to kao repliku.
Član 106, takođe gospodine Bečiću.
Ja vas molim, gospodine Pavićeviću, da završite ukazivanje, kako bih mogao da odgovorim.
Ovo je bio član 107, kako ste vi prekršili Poslovnik u slučaju nereagovanja adekvatnog. Vi ste reagovali u jednom delu, neadekvatno, na nastup gospodina Martinovića. Član 106. Saglasan sam da treba da kritički govorimo o gradonačelniku Beogradu, ali kada bude tačka dnevnog reda, a ne danas... [[isključen mikrofon.]]
Gospodine Pavićeviću, dužnost je da vam odgovorim. Dao sam veći deo odgovora. Možda je greška što sam dozvolio da iz opozicije počnu da govore o temama koje nisu, iz Pokrajinske vlade, pominju Agenciju za korupciju, ali ta je tema otvorene i ona je morala da se završi. Po kom osnovu, gospodine Nikoliću? (Dejan Nikolić, s mesta: Replika. Pajtić, predsednik DS-a.) Vi ste ovlašćeni predstavnik, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, teško u EU sa ovakvim radikalskim duhom.
Gospodine Nikoliću, molim vas, imate pravo na repliku, dobili ste repliku na izlaganja gospodina Martinovića, ali vas molim da ne vređate narodne poslanike i da ne vređate stranke, jer nije u redu.
Apsolutno. Mislim da nije uvreda. Radikalska stranka je zvanična stranka u našem političkom sistemu. Nisam siguran…
Nije tema da pominjete vanparlamentarne stranke, gospodine Nikoliću.
Saglasan sam sa tim, gospodine predsedavajući. Vidite, ministre, zašto nam je potrebna jača regulativa, bolji zakoni. Zato što sada nadležni organi moraju da ispitaju poslovanje gradonačelnika Beograda koji je direktor of-šor kompanije u inostranstvu, koji savetuje investitore da ulažu u Bugarsku. Razumete? Da ne ulažu ovde, nego da svoje pare ulažu u Bugarsku. Zato je ovaj zakon loš, jer će i dalje to da se dešava, a naročito sa funkcionerima SNS. Mnogo je direktora sa Sejšela i ostalih of-šor kompanija. Ovo je naprasno postao neki falsifikat. Međutim, govorio bi gospodin Martinović o amandmanu i zakonu da nije predstavnik vlasti, čiji je vrhunski domet u investicijama, gradilištima za semafore ili nadstrešnica za bicikle ili pešački prelaz. Crvene trake za vrhunske investicije SNS, 20 hiljada radnih sati ste na vlasti. Ništa uradili niste. Sve ide preko leđa, ne vas, nego građana Srbije. Zato ste hteli da raspišete izbore, da propagandom zamaskirate ono što radite, a šta radite? Upalite drugu peć, ugasite prvu, promovišete mercedesove autobuse… [[isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Nikoliću. Reč ima zamenik šefa poslaničke grupe SNS. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku, gospodine Živkoviću. Reč ima dr Aleksandar Martinović, zamenik šefa poslaničke grupe.
Gospodin Dejan Nikolić je rekao da se javlja zbog pominjanja Bojana Pajtića, predsednika stranke, ali gospodine Nikoliću treba da kažete i zbog pominjanja imena Bojana Pajtića kao predsednika, ne samo DS-a, nego predsednika Pokrajinske vlade, predsednika Upravnog odbora Fonda za kapitalna ulaganja i predsednika Nadzornog odbora Razvojnog fonda Vojvodine. Dakle, to su mu sve funkcije. Nema on samo jednu funkciju, već ima četiri funkcije. Vi kažete – 20 hiljada radnih sati. Vi imate milione neradnih sati i zahvaljujući tim neradnim satima i umesto da ste radili, vi ste pljačkali. Pominjete nekakve semafore, mislite na semafore u Novom Sadu. Sada vas pitam, gospodine Nikoliću, da li je i jedno dete zaplakalo zbog tog semafora u Novom Sadu, a koliko dece, dece ometene u razvoju je ostalo bez adekvatnog smeštaja zato što su Bojan Pajtić, Momčilo Milović, Dušan Elezović pokrali pare. To vam kažem otvoreno – pokrali pare iz Fonda za kapitalna ulaganja, novac koji je bio namenjen za Novi Bečej, za tzv. Dvorac Heterlend, gde su trebala da budu smeštena deca ometena u razvoju. Idite, gospodo, u Novi Bečej, pogledajte kako izgleda objekat u koji su navodno uloženi milioni evra. Izgleda isto kao pre 10 godina. Jednog jedinog dinara niste uložili i vi imate hrabrosti da pričate o nekim of-šor kompanijama. Pitajte gospodina Bojana Pajtića koliko stanova u Novom Sadu ima Dušan Elezović, koji je bio konobar pre nego što je počeo da se bavi politikom, a ovde zamerate Igoru Bečiću zato što je navodno vozio autobus. Gospodine Bečiću, da li imate 34 stana u Novom Sadu? Nemate. Odakle vama toliki stanovi i bez of-šor kompanija, i bez Bugarske i bez ne znam ja čega? Imate, zavukli ste ruku u džep Fonda za kapitalna ulaganja… [[isključen mikrofon.]]
Gospodine Martinoviću, ja sam ponosan na posao koji sam obavljao pre 30 godina, ali ne bih rekao da su neki ponosni na ono što su radili u neko svoje vreme. Zahvaljujem se. Po Poslovniku, reč ima gospodin Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, povređen je član 107. i ugroženo je dostojanstvo ovog doma, iz prostog razloga što se tema koja je na dnevnom redu zaobilazi, amandmani se zaobilaze i ovde se govori o Bojanu Pajtiću, Dušanu Elezoviću i mnogim drugim funkcionerima DS. Pri tome, dozvolite mi samo u jednoj rečenici da objasnim da je predsednik Vlade Vojvodine po funkciji u svim tim organima koje je pominjao gospodin Martinović, ne plaćene su to funkcije i predsednik Vlade ne prima platu kao predsednik Vlade Vojvodine, već isključivo kao profesor Univerziteta u Novom Sadu. Sa druge strane, kada je u pitanju gospodin Elezović, ukoliko Martinović ima bilo kakvo saznanje, pozivam ga da ne krši zakon, već da to krivično delo prijavi policiji. On je taj, gospodin Martinović, koji je imao pet plata do skoro i na račun građana i poreskih obveznika živeo jako dobro u poslednje tri godine, a ne funkcioneri DS…
Gospodine Božoviću, pošto zloupotrebljavate Poslovnik na koji ste se pozvali i koristite ovo za repliku, oduzeću vam reč i oduzeću dva minuta od poslaničke grupe. Zahvaljujem se. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre Sertiću, članu jedne od najneefikasnijih Vlada na svetu, vi ste to najbolje dokazali i pokazali prilikom rasprave pre neki dan o zakonu u načelu. Vidi se da vi privredu uopšte ne razumete i zato nam je stanje u privredi takvo. Podneo sam amandman u ime „Pokreta za preokret“… Nešto je smešno, gospodine Bečiću?
Molim vas, gospodine Veselinoviću, deca su na galeriji, deca nas prate, molim vas da budete pristojni kao narodni poslanik i da date dobra primer.
Upravo zbog toga. Svojevremeno je Mahatma Gandi rekao: „Prvo vas ignorišu, onda vam se smeju, zatim bi da vas biju, a posle toga i ih pobedite.“ E tako će se desiti sa Srpskom naprednom strankom. Njih ne zanima rasprava o ulaganjima i o stranim ulaganjima. Dakle, vrlo jasan je bio amandman „Pokreta za preokret“. Smatramo da je nejasna definicija ciljeva ovog zakona, gde se kaže da je to unapređenje investicionog okruženja u Republici Srbiji. Moje mišljenje je da nešto ne može biti u, a da je u okruženju. O tome možemo da diskutujemo. Naš predlog je bio da piše jednostavno unapređenje investicija u Srbiji. Vaše obrazloženje koje ste dali je nevešto i nismo zadovoljni sa njim.
Hteo bih samo da zamolim narodne poslanike da pozdrave decu škola iz Vrnjačke Banje, to je naša budućnost. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite, gospodine Sertiću.
Poštovani poslaniče, vi ste se od dva minuta vašeg izlaganja minut i 45 sekundi bavili politikom i opštim stvarima, da li mi radimo naš posao ili ne radimo, a kritikujete zakon, a onda u poslednjih 15 sekundi tražite gramatičku ispravku jedne reči. Toliko o vašem poznavanju privrede. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Odustajem.
Odustali ste. Reč ima narodni poslanik dr Ljubiša Stojmirović. Izvolite.
Poštovane koleginice i kolege, ja mogu u principu da prihvatim primedbu koja se odnosi na amandman koju je izrekao predlagač ovog amandmana, ali ima nešto drugo što ne mogu da prihvatim. Ovde se stalno govori o nekoj najneefikasnijoj Vladi u istoriji Srbije ili šire u Evropi. Ja sam to pokušao sam da analiziram, bez ičije pomoći i došao sam do sledećeg zaključka. Najverovatnije autor ovih reči upoređuje efikasnost vlada u Srbiji. Njemu je osnovni parametar efikasnost vlade čiji je jedan od, ne direktnih članova Vlade, ali od većine koja je tu Vladu podržavala bio i on. Po njemu se efikasnost meri u tome koji maksimum dajete u određenim oblastima. U okviru tog svog istraživanja, ja sam došao do zaključka da je on utvrdio da je ta vlada, o kojoj on ima tako visoko mišljenje, u prethodnom periodu bila izuzetno efikasna po pitanju korupcije, izuzetno efikasna u domenu kriminala, uništavanju srpske privrede, uništavanju srpske ekonomije, u zaduživanju građana Srbije kreditima sa enormnom kamatom. I sada, kada uporedi rezultate te Vlade sa rezultatima današnje Vlade, koja se bori protiv korupcije, koja se bori protiv kriminala, koja pokušava da spasi privredu koja je ranije uništena, da spasi ekonomiju, koja traži i nalazi kredite sa minimalnim kamatama, pa može on i da bude u pravu kada kaže da je u odnosu na tu Vladu ova Vlada postigla minimum, jer radi u interesu građana Srbije, a ne u interesu svom ličnom. S druge strane, ne čudi me što je do tog saznanja došao „Pokret za preokret“, jer se izgleda nešto preokrenulo kod njih, ali u pogrešnom smeru. Hvala.
Zahvaljujem, profesore Stojmirović. Gospodine Veselinoviću, da li koristite vaše vreme? (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Nemate pravo na replilku. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, uvažene koleginice i kolege, Vlada je predložila član 2. gde kaže da su ciljevi ovog zakona: pod 1) unapređenje investicionog okruženja u Republici Srbiji. Mi mislimo da je primerenije poslovni ambijent od okruženja, jer okruženje nije primereno ovom vokabularu i ovom zakonu. Tačka 5) kaže – stvaranje privlačnijeg poslovnog ambijenta za domaće i strane ulagača u skladu sa Ustavom i zakonom. Mi smo predložili da to bude - unapređenje poslovnog ambijenta u cilju privlačenja domaćih i stranih ulaganja. Mislimo da je to primerenije, svrsishodnije i da jasnije objašnjava suštinu ovog zakon, pa vas molim da još jedared razmislite i prihvatite naš predlog.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Takođe, ovde se radi samo o normativnom stilu, a nikako o samoj suštini, tako da ostajemo pri našem tekstu. Hvala vam.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Basarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, u članu 2. stav 3. se briše, koji glasi – izjednačavanje tretmana domaćih i stranih ulagača, u skladu sa zakonom. To je ono što smo govorili i u raspravi u načelu. Dakle, briše se iz razloga što je izjednačavanje tretmana domaćih i stranih ulagača kao cilj ovog zakona besmislen, pošto je ta mogućnost postojala i do sada i to je bilo predviđeno pozitivnim zakonodavstvom. Iz tog razloga smo uvek protiv toga kada vi pokušavate stvari koje su postojale da predstavite kao neku novu vrednost u vremenu kada ste vi na vlasti. Imali smo nekoliko situacija. Na primer, Pošta na Novom Beogradu. Evo, gospodin Ćirić sedi ispred mene, on je taj koji je završio poštu na Novom Beogradu, a vi je, gospodine Sertiću, otvarate. Ili, na primer, „Tehno park“. Još bivši ministar Đelić je napravio „Tehno park“ i obezbedio sredstva za „Tehno park“, on je i dalje prazan gore na Zvezdari, ali ga gradonačelnik Beograda Siniša Mali vrlo pompezno otvara. Isto tako, Makiš 2, najmodernija fabrika vode u Evropi. Gospodin Cvijo Babić iz vremena DS je završio, ali vi je otvarate. Uvek kada su u pitanju …
Gospodine Božoviću, serija replika koju su bile malo pre, neću dozvoliti više da se odstupa od dnevnog reda, samo vas pitam kada i kakve obaveze ima sa dnevnim redom i sa amandmanom koji su na član 2. podneli Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović. Imam amandman pred sobom, nikako ne mogu da nađem ono što vi govorite.
Objasniću, zato što se predstavlja nešto kao novo, a zapravo je staro. Ovo je postojalo, a gospodin Sertić je ovo nama rekao da je ovo jedna nova vrednost u zakonu. Samo zbog toga, jer ovo su malo pre bili primeri. Zahvaljujem.
I sami ste se nasmejali na ovo što ste rekli, tako da nemam više komentar. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala uvaženi predsedavajući. Kažu, postojala je ravnopravnost između domaćih i stranih investitora. Mislim, da nikada od 2000. godine do 2012. godine nije postojala bilo kakva ravnopravnost i to smo videli. Ne samo što se niste zalagali da privučete strane investicije nego ste pokušavali na sve moguće načine da uništite i ono domaćih javnih preduzeća što smo imali i što smo nasledili iz nekog pređašnjeg vremena. Kažete, Božidar Đelić – tehno park. Molim vas, nemojte Božidara Đelića da spominjete, pa svi znamo ko je bio gospodin Božidar Đelić. Jel to beše onaj, gospodine Bečiću, podsetite me ja sam tada možda bio dosta mlad ili da kažem i dete …
Da, koji je spavao na tetkinom krevetu, ali ja vas molim da se vratite na temu.
Ne, ja nisam hteo da pomenem krevet. Ja ne znam šta se desilo na krevetu niti me zanima šta je bilo u Đelićevom krevetu, ali se sećam da je došao kao veliki stručnjak za platu od 200 evra, a toliko je mislio o domaćim investitorima, a i o stranim, da je gospodine predsedavajući iz ove zemlje izašao sa 10 miliona evra, izvinjavam se 11 miliona evra. Vraćam se na temu, pošto, smatram da ovi zakoni svakako donose jednu novu praksu u našoj zemlji. Praksu u kojoj ćemo zaista imati potpuno ravnomerne uslove, ravnopravne uslove za sve investitore kako domaće tako i strane, pa nam se više nikada neće desiti, gospodine predsedavajući, a vezano je za ovaj zakon, da pomenuti gospodin Cvijo Babić koji je bio direktor Vodovoda u Beogradu i koji je navodno napravio veliko postrojenje vodovodno. Znate kako? Tako što je došlo do promene vlasti, jer su reketirali strane firme pa su hteli da obustave projekat. Zahvaljujući odgovornoj politici koja je počela da se sprovodi u glavnom gradu taj projekat je završen i dobili smo Makiš 2.
Molim vas da se vratite na amandman.
Sve ovo je važno gospodine predsedavajući iz prostog razloga što moraju ljudi da znaju da se u Srbiji stvari menjaju. Ovo je jasna poruka za investitore kako domaće tako i strane, da ih niko neće nikada reketirati, da su dobrodošli u našu zemlju, da postoje pravne regulative koje definišu kriterijume kako će ko dobijati sredstva od države, a ne da imamo praksu koju smo videli od 2006. do 2013. godine, da kada podelite nekoliko stotina miliona nekim kompanijama, sigurno tu ima i dobrih i zdravih i poštenih kompanija, ali kada posle gospodin Sertić pita kome ste dali koliko para svi se peru i niko ne zna. Niko ne zna koliko je dato kojoj kompaniji novca. Nigde nemamo trag. Nigde nemamo jednu običnu eksel tabelu koja bi dala odgovor na to pitanje. Zamislite koliko smo ozbiljna država bili kada smo novac građana Republike Srbije, novac iz budžeta naše zemlje davali kao podsticaje, a posle dođete i tražite na uvid jednu eksel tabelu da vidite kome ste šta dali, ne zbog toga što želimo odmah da apriori optužimo, nego da vidimo ti što smo im dali da li su nešto uradili. Da li su zaposlili radnike? Da li plaćaju plate? Da li plaćaju doprinose? Da li plaćaju porez ovoj državi? Mi do tih podataka smo mogli da dođemo veoma teško, gotovo nikako. Sada imamo ministra privrede koji kao što sam rekao pre dva dana, ovde u ovoj Skupštini, samo za ovaj zakon je više vremena potrošio obrazlažući ga nego što je Mirko Cvetković za četiri godine potrošio braneći svoju Vladu. Samo sekund, i ovim završavam. Zbog toga podržao bih ono što je govorio kolega Martinović – nemojte večito plašiti građane da ih čeka nešto što su videli u vaše vreme.
Gospodine Jovičiću, razumem da su sve ovo vaši argumenti zašto ovaj član ne treba da se briše, ali molim vas da privedete kraju vaše izlaganje.
Da li mogu da nastavim? Sada sam zaboravio i moram sve ispočetka. Šalim se. Hteo bih samo da kažem jednu stvar, nemojte plašiti građane zato što konačno imamo priznanje i eto vežem se za zakon, ne samo od stručne javnosti u našoj zemlji, ali ne od one stručne javnosti koja sedi na mitinzima jedne stranke koja je ujedno i bivši i sadašnji režim u određenom delu naše zemlje, nemojte plašiti ovo je zakon koji će doneti prosperitet za našu privredu. Konačno mi je drago jedno, gospodine predsedavajući, što do 2012. godine, od 17-te godine na svim mogućim skupovima, na svim mogućim televizijskim emisijama sam slušao predstavnika bivšeg i sadašnjeg, u određenom delu naše teritorije, režima strane investicije, strane investicije. Jesu nam važne i to mogu da potvrdim, ali po prvi put u našem zakonu imamo tretman i regulativu za domaće investitore. Imamo mi u našoj zemlji pametne, stručne, obrazovane ljude koji znaju da naprave kapital, a država im mora dati mogućnost da to šire i da zaposle naš narod. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima gospođa Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ne radi se o brisanju člana nego o brisanju tačke 3. koja je kako je kolega Balša Božović rekao glasi – izjednačavanje tretmana domaćih i stranih ulagača u skladu sa zakonom, zato što je takav propis već na snazi. Da je trebalo da se briše član tako bi pisalo. Argumentacija o javnosti, mislim da je bezprizorno neprimerena, pošto u ovom istom zakonu na predlog predlagača trebalo da se ugovori nikako ne objavljuju, a ne kmoli bilo kakav trag o novcu, bilo čijem. Problem sa ovim zakonom jeste što je stručna javnost uz nas koji smatramo da bilo koja vlada hoće da sakrije podatke, tu se ne radi o tome da li sam ja opozicija ili sam vladajuća većina, to je priroda izvršne vlasti, na žalost, da ima težnju da kada se radi sa budžetskim novcem da se to prikrije zato da se ne sazna puno. Cela priča o ovom zakonu ključno je bila, osim ličnih podataka i objavljivanje ugovora bilo kojih koji se sklapaju sa ulagačima. Potpuno razumem folklor kojim hoće da se smetne s uma o čemu mi ovde u stvari pričamo, o Zakonu o ulaganjima i šta je problem sa ovim zakonom, ali to neće izbrisati činjenice da je predlagač ovog zakona, Vlada Republike Srbije imala nameru da sve vrste ugovora, sporazuma sa bilo kojim ulagačima drži u tajnosti. To je jednostavno rečeno, taman toliko jednostavno koliko je i tačno. Na žalost, mi imamo sada situaciju iz koje je jasno odakle je ova ideja, a to je kada tražite informaciju, kada vam državni organ da informaciju o ugovoru, sporazumu, podacima, onda se ista ta Vlada javi i kaže da informacija nije tačna i da je falsifikat u jako velikom broju. Nije tu problem nikome opozicija, još manje su problem ljudi koji na osnovu svoje nadležnosti rade svoje poslove kao nezavisna tela ili kao medijska javnost, ovde je problem Vlada koja je zaboravila kada je šta slagala. To je zajednički problem.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Meni je žao zaista što imamo jedan deo parlamenta koji nastavlja sa svojom idejnom praksom da nipodaštava domaće privrednike i to čini gotovo već 15 godina. Godine 2003. je donet Zakon o stranim ulaganjima. Dakle, imali ste vrlo jasnu i preciznu želju da podržite isključivo strana ulaganja u našoj zemlji. Apsolutno se slažem da su važna. Apsolutno se slažem da su ona ključna u našem razvoju. Ali, šta ćemo sa domaćom privredom? Šta ćemo sa svim privrednicima koji rade u našoj državi, kojih ima preko tri stotine hiljada trenutno? A sva, i strane kompanije i svi oni koji su došli kod nas i otvorili radna mesta, otvorili kompaniju ovde u Srbiji, plaćaju poreze i doprinose takođe su domaća pravna lica i po zakonodavstvu i tako ih tretiramo. Vi ponovo sada tražite amandmanom da isključimo pravo i cilj zakona na izjednačavanju stranih i domaćih investitora, pa to jeste jedna od ključnih stvari koje smo želeli da uradimo i da pomognemo našim domaćim privrednicima da u svakom slučaju i u svim mogućim zakonskim rešenjima imaju jednaka prava i to jeste ključna poruka ove Vlade. To smo radili i kroz strategiju razvoja malih i srednjih preduzeća koja potpuno upodobljena sa aktom o malom biznisu EU, to smo uradili sa najboljim praktičnim primerima iz celog sveta. Nikako, niti ja kao ministar, niti Vlada Srbije nikada nećemo podržati bilo koji akt, član ili amandman koji će izbrisati ulogu domaće privrede u Republici Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, po amandmanu.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici. Ovaj član 2. tačka 3. to je suština ovog zakona. Kada bi se to izbrisalo, morali bi da izbrišemo kompletan zakon, a za nas naprednjake bi bilo dovoljno samo da imamo naziv – Predlog zakona o ulaganjima, bez svih ovih tačaka i išlo bi kako treba. Vi to niste bili u stanju ni da obradite pre nas. Dakle, suština ovog zakona jeste tretman da su svi jednaki pred zakonom o ulaganjima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandra Tomić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege, poslanici, niste mi prošli put dali reč za repliku, ali dobro to ću vam oprostiti. Ono što sada treba postaviti kao veliko pitanje, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, zbog čega potpisnici ugovora o Fijatu nisu objavili ugovor do kraja, onoga trenutka kada su ga potpisali. Zato što uvek u tim ugovorima sa stranim ulagačima imate i onaj deo kada ulagači traže da jedan deo uopšte aktivnosti ostane u domenu poslovne tajne. Ukoliko to objavite država plaća velike penale i veliku odštetu. Ideja, uopšte kada pričamo o odnosu ulagača i države, u ovom trenutku dobijamo zakonski okvir. Mi do sada to nismo imali. Vi se zalažete da ovakav zakon ne postoji. Znači, nepostojanje ovakvog zakona, ostaje u domenu rada, kao do 2012. godine da se ugovaraju poslovi sa ulagačima u četiri oka, iza vrata javnosti, iza leđa svih građana Srbije. Sada toga više nema. Drugi deo priče, kada govorite o korupciji. Prvo, Agencija za borbu protiv korupcije je dala svoje mišljenje i u odnosu na rizik postojanja aktivnosti koje su vezane za moguću korupciju. To jedno. Drugo, kada govorimo o delu poruke koje se šalju ulagačima po pitanju korupcije, znači da unapred vi osuđujete ulagače da će učestvovati u nekim koruptivnim radnjama. To jednostavno ulagače plaši, ne da plaši samo građane Srbije, time što neće imati nova radna mesta, nego i ulagače da jednostavno Srbija nije zemlja u koju treba ulagati. Prema tome, to što radite, ne ide na dobro ni građanima Srbije, ni privredi, a pogotovo sa amandmanom kojim tražite u stavu 3. izjednačavanje tretmana domaćih i stranih ulagača u skladu sa zakonom, da se briše. To znači da ipak ostajete na vašem političkom stanovištu da treba forsirati samo određene pojedince iz inostranstva, samo na način bez zakona, samo sa politikom subvencija koja je vladala, ko se kako kome svidi i ko je pripadnik DS. Druga stvar, ako je neko pokazao sistem transparentnosti i demokratičnosti u smislu zakona, onda je to zaista ministar Sertić, usvojio vam je čak i amandman, a to jeste na predlog poslanika koji čine Ekonomski kokus, ali vaši poslanici čine, dakle grupa poslanika Ekonomskog kokusa koji im je dao pravo AP i lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi jednostavno određeno ulaganje, može biti i potpisnik ugovora između države i ulagača, pa samim tim je pokazao da u ovom trenutku, gospodin Pajtić može da potpiše ovakve ugovore. Kada govorimo uopšte o korupciji o kojoj stalno potencirate, jer to je jedna interesantna izborna tema, pa mislite time da ćete podići rejting koji vam je i onako slab, onda korupcija ne može da bude ukoliko imate investicioni program, projektni tim, lokalnu samoupravu, razvojnu agenciju …
Molim vas, gospođo Tomić, vi jeste ovlašćeni predstavnik, ali morate da se vratite na temu, na amandman.
Govorim o amandmanu, amandman se odnosi da traže da se briše - izjednačavanje statusa domaćih i stranih ulagača, gospodine Bečiću. Znači, govorim u prilog tome, zbog čega ovaj amandman nije prihvaćen i s razlogom nije prihvaćen. Zahvaljujem se.
Gospodin Janko Veselinović [[Goran Ćirić, s mesta: Pomenuta je stranka, tražim repliku.]] Sve to razumem gospodine Ćiriću, ali treba da razumete da Poslovnik ima prednost, to vrlo dobro znate kao narodni poslanik. Gospodine Ćiriću, vama izgleda opet nije jasno. U pravu ste, imate pravo na repliku, pomenuta je DS, ali Poslovnik ima prednost i gospodin Veselinović ima prednost, ja to pokušavam da vam objasnim. Izvolite, gospodin Veselinović, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, reklamiram član 27. i da bi mogli uopšte da nastavimo dalje, da nastavimo sa radom, dužni ste vi ili predstavnik predlagača da objasnite koje ste to amandmane Ekonomskog kokusa prihvatili i šta je Ekonomski kokus. Prethodna govornica, gospođa Tomić je rekla da je ministar prihvatio amandmane Ekonomskog kokusa. On je u raspravi … [[Isključen mikrofon.]]
Neću vam dozvoliti, gospodine Veselinoviću da koristite ovo kao repliku i da vi tumačite govore nekih narodnih poslanika. Ako ne razumete šta je pokret, ako ne razumete šta je preokret, ako ne razumete šta je Ekonomski kokus, to morate na nekom drugom mestu da se informišete, gospodine Veselinoviću. (Janko Veselinović, s mesta: Šta je kokus?) Nije baš isto, ne mogu reći da je isto, vrlo je različito od Pokreta za preokret. Gospodine Veselinoviću, ja nisam ovde da vas edukujem, to morate na nekom drugom mestu. Izvolite, reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, replika dva minuta.
Hvala, ali način na koji smo počeli da radimo danas, nije nešto što obećava da ćemo uspešno raditi i uspešno završiti ovaj posao, a pogotovo uspešno implementirati ovakav zakon, jer na ovakav način i nasiljem kojim se odnosite prema opozicionim poslanicima, prosto pokazujete tu spremnost da prihvatite bilo koje drugo mišljenje.
Gospodine Ćiriću, ja vas molim, niste dobili repliku na izlaganje predsedavajućeg, dobili ste repliku na izlaganje narodnog poslanika koji je govorio, gospođe Tomić. Ja vas molim, a molim i sve narodne poslanike, predsedavajući može samo na osnovu onoga što rade poslanici, na koji način poslanici izlažu i na koji način se poslanici ponašaju u Narodnoj skupštini, predsedavajući tako može da vodi sednicu. Ja vas molim, ako neko zloupotrebljava Poslovnik, nemojte očekivati od mene da ću ja to da dozvolim. Ako se neko javlja po Poslovniku i ne ukazuje na koji način je predsedavajući povredio Poslovnik, nego ukazuje na reči koje je izgovorio neko od govornika, ja moram da prekinem tog govornika i to ukazuje na Poslovnik. Ako ne poznajete Poslovnik, ja bih vas molio da malo pokušate da ono što koristite u Narodnoj skupštini, ono na šta se pozivate, da obnovite to gradivo. Zahvaljujem. Izvolite nastavite, računaću vreme koje ste potrošili.
Moguće je da ne poznajem dovoljno Poslovnik, ali zdrava pamet pokazuje kakav odnos imate prema poslanicima pozicije, a kakav prema poslanicima opozicije, pa mi dozvolite da dam repliku na ono što smo čuli od gospođe Aleksandre Tomić u optužbi da je DS forsirala isključivo strane investitore, ne razmišljajući o tome na koji način se ova aktuelna Vlada ponaša prema domaćim i stranim investitorima. Imamo i te kako primera, da su mnogi ugovori i privatni aranžmani ovde u ovoj Skupštini predstavljani kao ugovori od javnog interesa, kao potpisivanje ugovora o „Beograda na vodi“, potpisivanje ugovora sa „Etihadom“. Dakle, mnogi od tih ugovora su upravo na takav način, u četiri oka, završavani, hotel na Kopaoniku, i vi stalno govorite o tom argumentu u vezi sa ovim zakonom, a to je, da se ovim zakonom izjednačavaju prava domaćih i stranih investitora. Ja mislim da možemo da se složimo da Ustav Republike Srbije garantuje upravo tu ravnopravnost investiranja i domaćih i stranih investitora. To smo videli i u narednim članovima, doći ćemo i do tih članova. Prihvatali ste neke od amandmana koji su insistirali upravo na tome, i mislim da taj argument nikako ne stoji. Dakle, to je još jedan od dokaza, a mislim da ćemo imati prilike da u narednim amandmanima objasnimo to mnogo detaljnije.
Reč ima zamenik šefa poslaničke grupe, dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Bečiću, ja poštujem legitimno pravo poslanika vlasti iz Vojvodine da brane svoju stranku i da brane svog lidera, ali dopustite i nama iz SNS da branimo politiku Vlade. Što se tiče izjednačavanja domaćih i stranih investitora, naravno da SNS to podržava i pozdravlja. Moram da kažem da nisu u pravu neke moje kolege koje kažu da su ljudi iz DS svojevremeno protežirali isključivo strane investitore. Oni su, gospodine Bečiću, protežirali, odnosno davali poslove i nekim domaćim investitorima. Ali, šta je problem? Domaći investitor je uzeo pare, ali nije završio posao. I evo, ako mi dopustite, ja ću to da pokažem da vide građani Srbije da ne ispadne da iznosim neistine. Evo, to je taj čuveni dvorac Heterlend u Novom Bečeju. Pogledajte kako izgleda. Evo, pogledajte, gospodine ministre. Znači, nema pola krova, nema ni jednog jedinog prozora, kuća ili dvorac, kako ga nazivaju, izgleda kao da su u njega upali Mongoli u 13. veku i odneli sve živo što je u tom dvorcu bilo. Evo, vam slike gde su trebala da budu smeštena deca ometena u razvoju. Evo, gospodine ministre, to vam govore ljudi koji kažu da su za sebe da su pošteni, da su za transparentnost, za izjednačavanje domaćih i stranih investitora. Kažite mi koje dete može da bude smešteno u jednom ovakvom objektu? Ko je bio izvođač radova? Domaća firma, gospodine ministre. Evo, pogledajte, čak su bili toliko, da kažem, politički, hajde da ne upotrebim neku tešku reč, ali nedovoljno pametni, pa su stavili i tablu na kojoj piše ko je izvođač radova. Firma „Gardi“ d.o.o iz Novog Sada. Sada, gospodine ministre, ja sada da sam na vašem mestu npr, ja bih sada pitao gospodu iz vlasti u Vojvodini da li mogu da nam pokažu ugovore, pošto stalno pričaju o nekim ugovorima, te, pokažite nam ugovor za JAT, te pokažite nam ugovor za „Beograd na vodi“. Evo mnogo manji posao, i na kraju krajeva human posao da se smeste deca ometena u razvoju. Da sam na vašem mestu, ja bih sada npr. pitao gospodina Bojana Pajtića i njegove ovde advokate, kojih doduše nema mnogo, razbežali su se, da nam pokažu ugovor koji je zaključen… (Gordana Čomić, s mesta: Ovo ne može.) Gospođo Čomić, nemojte mnogo da se nervirate.
Ja vas molim, gospodine Martinoviću, da se ne obraćate drugom narodnom poslaniku, i vratite se na temu.
Upućujem samo dobronameran savet. Dakle, da nam DS pokaže ugovor koji je zaključen između Fonda za kapitalna ulaganja i preduzeća „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada, čiji je vlasnik i odgovorno lice Igor Reba. Taj Igor Reba i njegov „Gardi“ su trebali da izvrše sanaciju ove kuće u Novom Bečeju gde su trebala da budu smeštena deca ometena u razvoju. Po informacijama koje ja imam, a voleo bih da mi DS, a verujem i vi gospodine ministre, pokažu taj ugovor, da li je privrednom društvu „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada, a tablu sa nazivom te firme sam vam pokazao, dakle slika ne laže, pribavljena protiv-pravna imovinska korist od 61 milion 722 hiljade dinara… (Balša Božović, s mesta: To je Vučićev kum.) A Igoru Rebi, 12 miliona 877 hiljada dinara.
Molim vas gospodine Božoviću da ne dobacujete.
A opštini Novi Bečej gde se nalazi ta kuća u kojoj su trebala da budu smeštena deca ometena u razvoju je pričinjena materijalna šteta u iznosu od 112 miliona dinara. Objekat je trebao da bude završen još 2013. godine. Pokažite gospodo iz DS ugovor zaključen između Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine i preduzeća, domaćeg preduzeća, dakle tu skidam kapu, domaće preduzeće, samo je problem što je malo više zavuklo ruku u džep građana Vojvodine. Dakle, pokažite ugovor između Fonda i ovog preduzeća d.o.o. „Gardi“ iz Novog Sada, pa da vidimo ko je odgovoran, zašto nisu deca smeštena u ovom objektu bez krova, bez prozora, koji samo što se nije srušio i gde su otišle pare iz Fonda za kapitalna ulaganja i gde su otišle pare iz budžeta opštine Novi Bečej. Ja ću vas pitati još za nekoliko ugovora koji su zaključeni pod pokroviteljstvom Bojana Pajtića, „vojvode od poligrafa“, pa ćemo da vidimo onda šta to krije DS i kako su se kupovale nekretnine u Novom Sadu, kako su se kupovali ugovori u Erdeviku, kako su se fiktivno na tuđa imena registrovale, na primer, vinarije, itd. Kako su se finansirali pokrajinski, lokalni, republički izvori iz Fonda za kapitalna ulaganja, iz Razvojnog fonda Vojvodine, pa „pola pije, pola Šarcu daje“, malo DS, malo meni, malo kumu, pa se malo kupi džip, pa se malo kupi stan, pa se malo kupi vinarija, pa se malo kupi vinograd, itd. Dakle, tražite vi slobodno sve ugovore od Vlade, ali evo ja vas sada pitam, kada ćete vi da pokažete ugovore gde je potpisnik bio, na primer, Bojan Pajtić, Momčilo Milović, Nebojša Malenković, više ih se sve i ne sećam ko je sve bio u tom, kako bi rekli braća Hrvati, toj „kriminalnoj udruzi“.
Molim vas gospodine Martinoviću. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, povreda Poslovniku. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, prekršili ste član 106. i član 107. predsedavajući Skupštinom, koji jedan i drugi govore kako o obavezama narodnih poslanika prema tački dnevnog reda, tako i obavezama u ophođenju. Narodni poslanik u zanosu želje da se izmišljotinama o narodnim poslanicima DS pokrije sav nemar i svo razbojništvo nad vladavinom prava, Vlada Republike Srbije smatra da sme da vređa narodne poslanike i da naziva nas advokatima ili „kriminalnim udrugama“. To možda jeste sloboda govora, ali ako jeste sloboda govora, omeđena je pravilima Poslovnika Narodne skupštine. Smatram da ste pokušali da narodnog poslanika dovedete do sećanja na obaveze koje ima po Poslovniku Narodne skupštine, ali to nije uspelo. Da je uspelo, ja ne bih oduzimala vreme svima nama objašnjavanjem o povredi Poslovnika. Svaki drugi pokušaj da se mimo pravila Poslovnika, lično i ad persona ovde iznose uvrede smatrajući to slobodom govora, morao bi biti omeđen vašim nadležnostima, a ako ne bude, onda će biti našim intervencijama, jer je to zajednička korist. Šta mi ovde jedni drugima govorimo? Govori uvek o onome ko izgovara sve što misli da je jaka reč koja će sakriti istinu, koja će sakriti činjenice i da je mesto u političkoj areni. Nije. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Uvek ću pokušati da sprečim da se vređaju narodni poslanici, ali kada se govori advokatima, ja ne mogu da istog trenutka protumačim u izlaganju na koga se mislilo. Takođe, onog momenta kada sam preveo reč koja je izgovorena ili rečenicu , ja sam reagovao. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik… (Aleksandar Martinović, s mesta: Ako mogu po amandmanu samo par reči.) Da, možete gospodine Martinoviću, ali pre toga reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam iznenađen predlogom amandmana, tim pre što grupa poslanika koja je to predložila pripada partiji, koja je, recimo, ukinula domaće banke. Na njihovo mesto dovela je strane banke, da bi strane banke stekle profite, a onda nam ovde predlože da se mi nagađamo sa stranim bankama oko visine kredita i visine određenih valuta i visine određenih rata. Prvo nas zatrpaju nečim, pa onda traže da mi lečimo posledice uzroka, a uzrok je bilo njihovo neodgovorno ponašanje, gde su domaće banke eliminisane u potpunosti u korist stranih banaka. Onda ta grupa stranka bivšeg režima, koja je dugo vladala, predložila je da se potpiše SSP i potpisali su SSP, u kome je preteranom liberalizacijom počišćeno mnogo malih poljoprivrednih gazdinstava, mnogo malih domaćih ulaganja, zato što tako brzo u liberalizaciji u uvozu poljoprivrednih prehrambenih proizvoda nije nikada nijedna članica koja je ulazila u EU potpisala, a da to ne stupi na dejstvo onda tek kada uđe u EU. Dakle, ta preterana liberalizacija je uzela posla i hleba stotinama hiljada seljaka i stotinama hiljada ljudi koji su radili u prerađivačkoj industriji. Oni su naprosto lustrirani iz njiva i fabrika i sada neko hoće da kaže da mi favorizujemo strana ulaganja u odnosu na domaće ulaganje. Kako su postupali prema stranim ulagačima? Dovoljan primer je „Energozelene“. „Energozelena“ kafilerija koja je građana u Inđiji tuži državu Srbiju zbog propusta stranaka bivših režima, zbog stranih ulaganja, pod znacima navoda, za 110 miliona evra. Gle čuda, u tom stranom ulagaču polovina kapitala ili polovina članova su bili istaknuti članovi DS - Mišić, Drecun, itd, gde su obećali da će ta fabrika raditi u punom kapacitetu i da će biti dovoljno animalnog otpada za još jednu takvu fabriku. To su im lepo napisali i potpisali. Danas belgijska firma, u kojoj su bili uštekovani ti članovi istaknuti DS, tuži državu Srbiju za stotinu milijona evra, što znači da će oni kroz 50% svog vlasništva naplatiti 50 miliona evra ako država izgubi taj spor, a oni su kroz svoje činovnike i kroz svoje ministre i direktore uprava potpisali da će ta fabrika raditi u kapacitetu 150.000 tona i da ima dovoljno materije da ta fabrika radi nesmetno. Pošto toga nema, sada nas belgijski investitor tuži u kome, gle čuda, 50% drže članovi DS kapitala i za očekivati je, ako ne daj bože dobiju spor, da će država Srbija finansirati te istaknute članove DS sa 50% spora ukoliko ga ne, daj bože izgubimo. Gle čuda, ta je fabrika bila u Inđiji, gle čuda, nije ni ispunjavala neke tehničke uslove, gle čuda, prvo je građena, pa je onda kupljen plac, počela je gradnja uz učešće dva ministra, 27, čini mi se, septembra, a parcelu su kupili od Direkcije za izgradnju u opštini Inđija tek u decembru mesecu, što jasno pokazuje da je fabrika čak građena bez građevinske dozvole. Kada su oni u pitanju i njihov džep onda…
Gospodine Rističeviću, ja razumem da su ovo sve vaše argumenti zbog kojih ne treba da se briše tačka 2.
Naravno da ne treba brisati zato što …
U članu 2. tačka 3, ali molim vas da…
Pa, ona govori o stranim i domaćim ulaganjima i ja hoću da kažem da kažem da oni nas optužuju i da mi pokušavamo da favorizujemo strana ulaganja, opisujem kako su oni to radili i kako ne treba raditi i zašto im ne treba prihvatiti amandman, jer su oni ti koji su imali koji su imali filozofiju – bolje uvesti nego proizvesti, likvidirati domaće banke, uvesti strane koje će da lihvare domeće stanovništvo, a onda nama prigovarati. Kad smo već kod ometenih u razvoju, ova država je ometena u razvoju zato što je stranka bivšeg režima imala političare sa posebnim potrebama.
Molim vas, gospodine Rističeviću, nemojte da pominjete bolne teme na takav način, bolnu temu da su neka deca ometena u razvoju ostala bez svog mesta i sada na ovakav način se pominje. Na takav način se o toj temi ne govori. (Marijan Rističević, s mesta: Država sam rekao.) Gospodine Nikoliću, imate pravo na repliku zbog onoga što su učinili istaknuti članovi DS, to što je pomenuto. Izvolite.
Skandalozan je način na koji ste sada dali repliku, ali o tome neki drugi put. Nekim poslanicima je besmisleno odgovarati isto onoliko koliko je besmisleno sve ono što su govorili. Ali, nekoliko stvari u vezi sa Fondom za kapitalna ulaganja. Da, Fond je tužio izvođača, o kojem je kolega govorio. Četiri godine nemamo niti jednu presudu. Četiri godine se neki slučajevi koriste za skupštinske poštapalice. To samo znači…
Molim vas, gospodine Nikoliću, vi ste dobili repliku na izlaganje gospodina Rističevića.
Između ostalog, dobio sam repliku i na izlaganje gospodina Martinovića.
Gospodin Martinović nije spomenuo DS. Vi ste dobili pravo na repliku zbog pominjanja onoga što su radili istaknuti članovi DS.
Pominjao je predsednika stranke.
Izvolite. Imate repliku na pominjanje predsednika DS i predsednika Pokrajinske Vlade.
Četiri godine se neki slučajevi koriste kao skupštinske poštapalice i kada za četiri godine nemate niti jednu presudu, onda ili oni lažu ili su nesposobni. Ja bih rekao i jedno i drugo. Zašto oni moraju o tome da pričaju? Ako ne pričaju o tome, moraće da kažu ko je odgovoran za pad helikoptera, da ne tako uspešno pobegnu od odgovornosti što su građanima slomili kičmu smanjenjem plata i penzija, a sad im kažu da podignu glavu i da vide koliko je kula u „Beogradu na vodi“ visoka. Možda možete marketingom da pokušate da se zaborave plate i penzije i pretvaranje javnog dobra u privatni interes „Beograda na vodi“, ali evo, ja vam to neću zaboraviti i verujte, sve nas je više. Iznenadićete se na prvi sledećim izborima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, zamenik šefa poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Bečiću, mom kolegi Nikoliću očigledno neke stvari nisu jasne, pa evo, dozvolite da ih ja malo razjasnim, ako mogu, vezano za poslovanje njegovog partijskog šefa. Ova čuvena firma „Gardi“ D.O.O. iz Novog Sada, koja je trebalo da sanira objekat za decu ometenu u razvoju vam je, gospodine Nikoliću…
Molim vas da se ne obraćate drugom narodnom poslaniku.
Samo ga obaveštavam. Mogu da obavestim i vas, gospodine Bečiću. „Gardi“ D.O.O., preduzeće za projektovanje, inženjering, urbanističko projektovanje i dizajn, Temerinska 102, broj zaposlenih, gospodine Sertiću, broj zaposlenih jedan, jedan jedini. Sada se mi čudimo zašto nije završen dvorac Heterlend u Novom Bečeju. Pa, ko da ga završi sa jednim zaposlenim? Ali, zato je čovek uzeo pare. Šta je još uradio? Evo, gospodine Nikoliću, ako vi ne znate, pitajte vašeg partijskog šefa da vam pokaže ugovor zaključen između ovog preduzeća „Gardi“ D.O.O. iz Novog Sada i bivšeg direktora Fonda za kapitalna ulaganja Momčila Milovića, pri čemu je „Gardi“ prodala stan Momčilu Miloviću površine 78 kvadrata u Novom Sadu, u ulici Bulevar Oslobođenja 82. Stan je kupljen 3. septembra 2007. godine, gospodine Bečiću, po ceni od 16,5 miliona dinara, a rok za isplatu kupoprodajne cene bio je po ugovoru 31. decembar 2007. godine. Po knjigovodstvenom stanju, na dan 31. jula 2013. godine, 2013. godina je inače godina kada je trebalo da bude završen objekat u Novom Bečeju, na kartici kupaca, fizičkih lica, privrednog društva „Gardi“, na kontu 2.02.1, komitent 1.07.70 Milović Momčilo duguje 2.175.000 dinara. Šta je čudno? Gospodine Nikoliću pitajte vašeg partijskog šefa. Sa plaćanjem kupoprodajne cene stana Momčilo Milović prestaje u vreme kada počinje angažovanje privrednog društva „Gardi“ na poslovima izvođenja radova koje finansira Fond za kapitalno ulaganje AP Vojvodine. Šta vam ovde nije jasno? Kako ljudi da tuže one koji su vam kupovali stanove iz para Fonda za kapitalna ulaganja? Ko tu protiv koga da vodi spor? Koza da čuva kupus. Nemojte da zasmejavate građane Vojvodine. Vi ne živite u Vojvodini. Ja vam zbog toga skidam deo odgovornosti. Vi verovatno i ne znate za sve ove mahinacije, ali verujte mi, ja ću nastaviti sa traženjem ugovora koje je zaključio Fond za kapitalna ulaganja, a predsednik upravnog odbora je Bojan Pajtić, pa ćete da vidite…
Zahvaljujem se, gospodine Martinoviću, molim vas da se vratite na temu.
… da ste sami sebe doveli u poziciju, što bi rekli Latini, advocatus diaboli, đavoljeg advokata. Branite nešto što ni Sveti Petar ne može da odbrani.
Zahvaljujem se. Moraću da dam sada pauzu da bi se vratili na dnevni red. Zahvaljujem se. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Prelazimo na član 2. amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Reč ima narodna poslanica Sabina Dazdarević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, predloženim amandmanom se u ovaj zakon, kao jedan od ciljeva, postavlja i ulaganje u nedovoljno razvijena područja, kao i ravnomeran regionalni razvoj. Naime, da bi se nedovoljno razvijene opštine i područja razvila i omogućila sebi samoodrživost, potrebno je pokrenuti investiranje u njihovu privredu. U Srbiji ima 46 nerazvijenih opština i u ovim opštinama živi preko milion građana Srbije, a zarada zaposlenih je čak 60% ispod republičkog proseka. Razvoju nerazvijenih opština, kao što su Tutin i Sjenica, potrebne su investicije u poljoprivredi, zatim u drvnu i prehrambenu industriju, a za sve ovo je preduslov osposobljavanje putne infrastrukture koja je u izuzetno lošem stanju u ovom delu zemlje. Ove grane privrede su prepoznate kao veliki potencijal, te bi bilo svakako neumesno da im se ne posveti nikakva pažnja, kada govorimo o domaćim i stranim ulaganjima. Sa druge strane, ravnomerni regionalni razvoj su definisani članom 11. ovog zakona, kao i Zakonom o regionalnom razvoju, te je od posebnog značaja da se uvrste ciljeve donošenja ovog zakona, kako bi se istovremeno smanjio broj nezaposlenih koji u nekim opštinama, kao što je Tutin, prelazi 60%. Smatramo da je biste usvajanjem ovog amandmana doprineli definisanju ciljeva koje novi zakon treba da ispuni i kojim bi se bolje rešili problemi koje država ima u nekim svojim nerazvijenim delovima. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Milosav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, koleginice i kolege, poštovani građani, član 3. se nalazi u odeljku zakona gde su smeštene definicije. Pojedini izrazi upotrebljeni u ovom zakonu, kaže član 3, imaju sledeće značenje: pod 1) „jesu stvari, prava i novac, novčani ulozi izražavaju se u novcu. Ulog stranog ulagača može biti u devizama i efektivnom stranom novcu koji se kupuje i prodaje na deviznom tržištu; pod 2) ulaganje jeste, pod a)“, tu smo podneli amandman, vi kažete, gospodine ministre, „osnivanje privrednog društva ili ogranka privrednog društva, u skladu sa zakonom kojim se uređuju privredna društva u Republici Srbiji, kao i prava na stvarima i opremi, odnosno obavljanju delatnosti privrednog društva i/ili ogranka privrednog društva.“ Predložili smo da ovaj stav glasi: „osnivanje privrednog društva ili ogranka privrednog društva, u skladu sa zakonom kojim se uređuju privredna društva u Republici Srbiji, kao i sticanje prava na stvarima i opremi, odnosno obavljanju delatnosti privrednog društva i/ili ogranka privrednog društva jesu ulaganja“. Mislimo da smo bolje formulisali ovaj stav u zakonu i da je jasnije, te vas molimo da još jednom pogledate i razmislite i prihvatite naš amandman, jer je jasniji od onoga što ste vi predložili.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Mi smo prihvatanjem amandmana Ekonomskog kokusa Skupštine Srbije praktično izmenili taj deo. Samo je drugačiji vording bio kod vas i kod Ekonomskog kokusa, tako da praktično nije mogao da se prihvati zajednički amandman, ali ovo što ste rekli je suštinski upodobljeno. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Koristiću i pet minuta koje imam po Poslovniku. Ovo je jedan od ključnih amandmana koje sam podneo u ime Pokreta za preokret, a tiče se uloga stranog ulagača i oblika u kome on može biti. U tački g) se kaže da taj ulog može biti sticanje prava svojine, službenosti, zaloge i drugih stvarnih prava na pokretnim stvarima i nepokretnostima koje se nalaze na teritoriji Republike Srbije koje je ulagač stekao za potreba obavljanja delatnosti. Naš amandman, amandman koji sam podneo u ime Preokreta isključuje poljoprivredno zemljište i tu je po svemu sudeći osnovna razlika između amandmana koji sam podneo i stava Vlade. Dakle, stav Pokreta za preokret jeste da se poljoprivredno zemljište ne prodaje strancima, da ono ne može biti predmet prodaje strancima. Po svemu sudeći, gospodin Sertić ima sasvim suprotan stav. Istina, imamo ovde obrazloženje koje je studentima prve godine Pravnog fakulteta neprihvatljivo. Ovde se kaže – amandman se ne prihvata, Predlog zakona kojim se, između ostalog, bliže definišu uslovi za sticanje prava svojine i drugih prava na nepokretnostima u skladu sa zakonom. Ovde se kaže da se u suštini ovaj član odnosi na nepokretnosti, a ne na poljoprivredno zemljište. Gospodine Sertiću, i poljoprivredno zemljište je takođe nepokretnost. Dakle, obično kada se u definisanju i primerima nabraja kaže se – to je poljoprivredno zemljište, građevinsko zemljište, zgrade, sve ono što je na neki način i fizički nepokretno. Vi ste ovde rekli da ne prihvatate amandman jer se osnovni član odnosi na nepokretnost. I dalje kažete, radi istine, da je položaj poljoprivrednog zemljišta uređen Zakonom o poljoprivrednom zemljištu. Da, gospodine Sertiću, ali SSP-om koji koji je postao sastavni deo srpskog zakonodavstva i koji kaže da će od iduće godine poljoprivredno zemljište moći da se prodaje strancima. Ovim amandmanom, gospodine Sertiću, pokušao sam da to menjam, da sprečimo prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima. Moguće je da je pravni proces promene SSP-a mnogo složenija stvar. Neke države su menjale i ustave, zabranjivale prodaju poljoprivrednog zemljišta ustavom, kao što su Poljska i Mađarska. Međutim, od nečega mora da se krene. Vi donosite Zakon o ulaganju kojim se supstituiše i Zakon o stranim ulaganjima, on ga zamenjuje, a nećete da prihvatite amandman kojim se onemogućava stranim fizičkim i pravnim licima da kupuju zemlju u Srbiji. I tu je, gospodine Sertiću, po svemu sudeći ono u čemu se mi nećemo složiti. Vi branite mogućnost strancima da kupuju poljoprivredno zemljište, a svaki stranac, ne mora biti mnogo imućan, recimo posednik iz Ujedinjenih Arapskih Emirata za svoj dnevni prihod može da kupi celo selo u Srbiji, celo selo u Vojvodini, sve sa njivama, sa šumama i sa kućama, za jedan dnevni prihod njegove kompanije ili čime se bavi. Dakle, nije dobro da Srbija uđe u proces prodaje poljoprivrednog zemljišta strancima. Na neki način sve zemlje su zaštitile svoje poljoprivredno zemljište, one zemlje u kojima je poljoprivredno zemljište primarno. I vi ste ovde, gospodine Sertiću, danas nekoliko puta rekli - prihvatamo amandman ekonomskog kokusa, a ne prihvatate moj amandman da se zabrani prodaja poljoprivrednog zemljišta. Šta je to, gospodine Sertiću, ekonomski kokus? Ne postoji u poslovniku Narodne skupštine ekonomski kokus. To su interesi stranih kompanija, verifikovani voljom ministarstva koje vodite i Vlade, ništa drugo. Ne postoji ekonomski kokus. Gospodine Sertiću, da vas obavestim, ne postoji ekonomski kokus. Postoji to da neko zapakuje u nekom kabinetu nekog stranog ulagača strane banke, neki propis, amandman 6. i 7. rekli ste da ste prihvatili, stavi u fasciklu, donese i kaže – evo, prihvatite to. I vi kažete - poslao nam je amandman neki ekonomski kokus. Kakav ekonomski kokus, gospodine Sertiću? Da ne kažem crni Sertiću. Kakav ekonomski kokus?
Molim vas, gospodine Veselinoviću. Vi želite da vam oduzmem preostalo vreme?
Dakle, tražim, gospodine Sertiću, da prvo prihvatite amandman kojim bi se zabranila prodaja poljoprivrednog zemljišta strancima, a s druge strane da ne koristite termin koji je mimo skupštinskog Poslovnika, zakona i Ustava. Dakle, u američkom kongresu postoje kokusi, a ovde nema kokusa. Postoje odbori, poslaničke grupe, poslanici van poslaničkih grupa, postoji nešto što se zove plenarno zasedanje, a nema nikakvog ekonomskog kokusa, gospodine Sertiću. Vi ste prihvatili amandmane nečega što ne postoji. To su interesi stranih kapitala, stranih monopla koje vi veoma uspešno štitite, dajući najbolje zemljište u Beogradu Ujedinjeni Arapski Emirati, koji su vam juče dali lepu čestitku, pa su glasali za prijem Kosova u UNESKO. To je bila njihova čestitka. Prijatelji Aleksandra Vučića, pa nisu to …. [[Isključen mikrofon]]
Gospodine Veselinoviću, sramota je kao narodni poslanik što se tako obraćate u Narodnoj skupštini i sramota je što ne razumete ništa. Gospodin Sertić je rekao da je prihvatio amandmane poslanika okupljenih u ekonomski kokus i to je vrlo jasno. Ja ne razumem o čemu vi razmišljate i na koji način to shvatate, a još gore je što se ponašate tako u Narodnoj skupštini i vređate goste koji su došli, članove Vlade koji su došli u Narodnu skupštinu da obrazlože zakon. Ali, to je vaš manir koji propagirate u zadnje vreme. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Znate, kad ovaj amandman gledam, postavljam sebi pitanje – crvenite li vi ljudi? Imate li vi malo sramote u vama? Ja vas moram da pitam zašto? Kažete da su juče Ujedinjeni Arapski Emirati glasali u UNESKO. A šta su radile SAD, Velika Britanija, Francuska, sve države EU, ako hoćete, samo da se tu ograničimo, većina zemalja EU, gde ste vi pristajali na jednostranu primenu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju 2008. godine, da biste imali čime da mašete u kampanji, a tim Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju, koji sada kritikujete, sahranili ste naše seljake? Zaista ste ih sahranili zato što ste liberalizovali uvoz poljoprivrednih proizvoda i, naravno, omogućili da se donese ovakva odredba vezano za prodaju zemljišta strancima. I vi danas pričate i potpisujete peticije protiv toga, vi koji ste za to glasali jer vam je bilo važno da imate nešto s čim biste izašli u kampanju 2008. godine, na osnovu čega ste dobili izbore. Pa, što tada niste Božidara Đelića kritikovali, kad je ono pero nosi tamo i potpisivao taj sporazum? Kako vas nije sramota? Gde ste tada bili, gospodine Veselinoviću, da kažete Đeliću – nemoj to da potpisuješ? Bilo vam je bitno zato što ste na taj način kupovali birače. Kako vas nije sramota? Danas tražite od nas da mi poništavamo međunarodni sporazum i to na koji ste vi pristali da ga jednostrano primenjujemo. Znači, toliko su vas uvažavali ovi iz EU…
Molim vas, gospodine Đukanoviću, ne možete da se obraćate drugom narodnom poslaniku i vratite se na amandman.
… da nisu čak želeli ni da primenjuju to sa vama, nego ste vi pristali na jednostranu primenu zato što ste se ponašali kao poltroni najgori. I vi danas nekom nešto kažete! Pa zaista, ima li ovo više ikakvog smisla? Ja molim, naravno, Vladu Republike Srbije da nikako ne prihvati ovaj amandman. Naravno, postoji Zakon o poljoprivrednom zemljištu i naravno da tako nešto ne može da se proda. Nadam se da će Vlada Republike Srbije jedan sraman sporazum, koji su oni na takav način potpisali, uspeti da pronađe neko najbolje rešenje da se zaštite nacionalni interesi, ali ono u šta su nas oni uvalili zaista danas je teško ispraviti. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se odbije ovaj amandman, amandman na član 3. predloženog zakona, iz više razloga. Prvi razlog, nejasno je ko je uopšte predlagač ovog amandmana. Ovde piše nekakav pokret, „Pokret za preokret“, a u pitanju je samostalni poslanik. Ali, ono što me je više zbunili, to je nastup predlagača ovog amandmana koji u jednom trenutku kaže – naš amandmana, insistira na tome – naš amandman. Ja pitam čiji amandman, jer posle u drugoj rečenici negira prvu, pa kaže – podneo sam amandman, a onda kaže – naš amandman. Da li persira samom sebi, ili šta je već u pitanju, to ne znam. Onda smo iz obrazloženja predlagača ovog amandmana mogli da čujemo različite zabrinutosti, zabrinutost za stanje ulaganja, za investicije itd, a i u načelnoj raspravi smo čuli kako su oni to brinuli o investicijama kada su terali investitore, pa smo iznosili konkretne primere kako je to izgledalo u njihovo vreme. Razumem da to njega tada nije interesovalo. Tada se on bavio nekim drugim stvarima. Tada su ga zanimale neke druge stvari. Tada je brinuo o nekim drugim interesima. To možemo da vidimo iz njegovog političkog kretanja, kako je to otprilike išlo. Kaže – od 2004. do 2006. godine je bio potpredsednik Gradskog odbora DS u Novom Sadu, pa je onda potom bio član Pokrajinskog odbora DS, pa na kraju i Glavnog odbora DS. U profesionalnom smislu, gospodine predsedavajući, tu beležimo jedan napredak u profesionalnoj karijeri. Bio je odlukom Skupštine grada Novog Sada postavljen za direktora Javnog komunalnog preduzeća „Novosadska toplana“, a posle toga pomoćnik sekretara za nauku i tehnologiju, pa posle toga narodni poslanik. Naravno, propustio je da napiše da je bio predsednik Upravnog odbora Javno komunalnog preduzeća „Put“. Zašto sve ovo pričam? Za vreme dok je Srbija propadala, u svakom smislu, on je lično veoma, veoma brzo i munjevito napredovao u DS, ali i u Vladi pokrajine Vojvodine, ali i u ostalim organima. Zato mi danas ne možemo da mu verujemo na reč i ne možemo da verujemo da je ta njegova briga istinska. Kada je reč o samom amandmanu, potpuno nepotreban amandman. Dakle, i to jasno piše u obrazloženju koji nam je Vlada dostavila. Dakle, prema ovoj odredbi na poljoprivredno zemljište primenjuje se Zakon o poljoprivrednom zemljištu i tu je stvar potpuno jasna. To je potpuno, ja bih rekao, mnogo buke ni oko čega. Samo još jednu rečenicu vezano za Ekonomski kokus koji mu je iz nekog razloga ovde problematičan. Ekonomski kokus, i to bi vi trebali jako dobro da znate jer ste ekspert za udruženja, da li građani ili kako već, udruženje narodnih poslanika istog ili sličnog opredeljenja. Tu nema ništa sporno. Vi ste veliki lider jednog malog udruženja građana i trebali bi da znate jako dobro to. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem se. Reč ima šef poslaničke grupe narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, nedoslednost. Nedoslednost je reč zbog koje treba odbiti ovaj amandman, nedoslednost zbog predlagača amandmana. U Narodnoj skupštini Republike Srbije postoje naravno skupštinski odbori predviđeni Poslovnikom o radu, ali postoje neformalne poslaničke grupe. Neformalne poslaničke grupe okupljaju narodne poslanike različitih političkih opcija, različitih političkih stranaka okupljenih oko sličnog cilja. Kokus je okupio narodne poslanike iz skoro svih poslaničkih grupa i iz poslaničke grupe i opozicione Demokratske stranke, i iz opozicione SDS, okupio je narodne, i nezavisne narodne poslanike. Uspeli smo da ispred vrata kokusa ostavimo stranačke zastave i da razgovaramo i dogovaramo se oko tema koje se tiču naše ekonomije. Rezultati su vidljivi. Rezultati su vidljivi za sve, osim za predlagača amandmana kojem toliko smeta kokus, a ne smeta mu, recimo, zelena poslanička grupa. Zelena poslanička grupa radi sličan posao kao što to radi kokus, kao što to rade i neke druge neformalne poslaničke grupe, kao što je na kraju krajeva i neformalna poslanička grupa GOPAK parlamentaraca u borbi protiv korupcije i to su vrednosti koje imaju gotovo svi parlamenti, ne samo u okruženju, nego gotovo svi parlamenti u svetu. I šta je to nateralo predlagača amandmana da bude član Zelene poslaničke grupe i kada je on u pitanju onda može sve, a kada se neki drugi ljudi, kao što je to recimo gospodin Pavićević ili gospodin Vlada Marinković ili gospodin Senić ili drugi ljudi iz dela vlasti okupe da razgovaramo oko ekonomskih tema, oko ekonomije, ne pomenemo nijedan jedini put političku stranku, a kamoli neku tamo grupicu građana koja još uvek nije ni formirana, a predstavlja se nekako drugačije, onda to nekome u ovoj sali smeta, a ne smeta mu da kao nezavisni narodni poslanik učestvuje u radu zelene poslaničke grupe, pa čak i da predlaže zakon koji nije loš. Ali zašto napadati nešto drugo, što je takođe neformalno, čega takođe nema u Poslovniku o radu Narodne skupštine, a učestvovati u jednom takvom sličnom telu? Nedoslednost, gospodine ministre. Nedoslednost, jer predlagač amandmana je glasao, đipao, bez naliv pera istina, uz naliv pero je samo đipao Đelić, ali đipao od radosti i glasao sa obe ruke za SSP. Sporazum o stabilizaciji pridruživanju je dokument koji mora da se poštuje. Neozbiljna bi bila država koja bi začas posla menjala stvari koje je neko drugi pre ispregovarao, dogovorio i izglasao i dobio podršku u Narodnoj skupštini. Umesto da tada se predlagač amandmana pobuni, pa tome naliv pero možda od gospodina Đelića, pa mu kaže – morao si bolje da ispregovaraš, pa mu kaže – morao si bolje da zaštitiš prava poljoprivrednika, poljoprivredno zemljište, pa je moga da podigne svoj glas i da kaže – pa, neću glasati za takav SSP. Ne, vođen čistim populizmom, vođen politikom koju vidi iz dnevne neke politike i onoga šta će mu trenutno doneti neku korist. Nedoslednost, gospodine ministre. Nedoslednost, jer isti predlagač amandmana je glasao da se poljoprivredno zemljište prodaje narko trafikantima i nije mu smetalo kada je Šarić kupovao zemljište po Vojvodini. I, nije mu smetalo, glasao je za takve zakone i glasao je za takvu Vladu koja je prodavala zemljište Šariću i njemu sličnima. Šta je sa udelom Šarića u „Metals banci“ koja je postala „Razvojna banka Vojvodine“? I tada je glasao, zato što je bio deo većine, zato što mu je to odgovaralo, zato što je bio ušuškan u vlasti. E, sada će da se preokrene i sada će da kaže – ne važi predlagač amandmana od juče, sada je ovaj danas neko nov, recikliran, provučen kroz neku političku veš mašinu, opran od Šarića, opran od neispregovaranog SSP, opran od svih odgovornosti koje ima zbog vršenja vlasti do 2012. godine. Pa, nije dovoljno promeniti ime, a vidim da bi neki ovde sali, ne promenili ime političke stranke, promenili bi i svoje lično ime samo da budu novi ljudi za koje neće važiti tegovi, tereti i sve ono što je opteretilo naše društvo za vreme vršenja vlasti. Samo da bi se ponudili, samo da bi izašli na novo tržište. Ne, iste prljave ruke, isti ukaljani obraz. Pred ljudima sa mnogo lepih slatkorečivih reči, neće proći. Zbog toga je nedoslednost reč zbog koje SNS ovaj amandman, ali i većinu onih amandmana koji iz nedoslednosti i neodgovornosti dolaze od tog dela političkog spektra nećemo prihvatiti.
Zahvaljujem se. Reč ima prof. dr Vladimir Marinković.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre sa timom, dame i gospodo narodni poslanici, pa ja zajedno sa svojim kolegama koji su članovi Ekonomskog kokusa mogu da ponudim prethodnom govorniku, odnosno kolegi kome to nije jasno šta je, jednu besplatnu edukaciju. Tu su prof. dr Vladimir Pavićević u našem timu, Ivan Jovanović, Zoran Babić, tako da ja mislim da bi svako od njih učinio dodatni napor da izvrši jedno kratko predavanje i edukuje kolegu šta je to neformalna višestranačka poslanička grupa, ali možemo i naše partnere iz USAID ili bilo koje druge organizacije da pozovemo i zamolimo da održe predavanje kako to funkcioniše u razvijenim zemljama gde je demokratija unapređena i gde ona funkcioniše u punom kapacitetu. Naravno, ponosan sam kao i kolega Babić da se nadovežem na njegov govor, na funkcionisanje i na naš rad. Ponosan sam i kada poslanik i predstavnik DS i SDS i SPS i SNS potpišu amandmane i pokažu da su spremni na dijalog i pokažu da smo mi u Srbiji, ali ovde u parlamentu da dođemo do minimuma konsenzusa oko ključnih i temeljnih stvari za razvoj naše države. U ovom govoru i u teorijama zavere u 21 veku vidim samo jednu potencijalnu frustraciju da možda neko žudi za tim da bude član to Ekonomskog kokusa, ali mi u parlamentu ne možemo da prepoznamo nekog ko ne predstavlja političku stranku, ne predstavlja građane, ne predstavlja nikoga. Ali, ako je nekome potrebno dodatno znanje, ako je nekom potrebno predavanje, spremni smo da to kao Ekonomski kokus organizujemo. Još jedna stvar pomenute su banke. Pomenute su fascikle koje dolaze kod ministra. Žao mi je što vodimo ovakav dijalog i razgovor u Skupštini i nismo mi i nije ni SNS dovela te banke, mi smo doveli Tursku banku ovde koja je kupila Čačansku banku koju će pratiti turski privrednici i koja će zajedno sa njima biti podrška turskim investicijama ovde. Doveli smo banku iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, ali nismo svoje mišljenje tražili kao nekada u Šekspirovoj ulici u Udruženju privrednika, nismo ga tražili kod Miroslava Miškovića. Sada razgovaramo i sarađujemo, jeste, i sa Američkom privrednom komorom i sa Privrednom komorom Srbije i sa Komorom malih i srednjih preduzeća i vodimo dijalog sa njima i ponosni smo na taj dijalog, ponosno smo na ekonomske reforme i ponosni smo što u Srbiji pokazujemo da možemo da unapredimo demokratiju i razvoj ovog parlamenta, da zajedno dogovaramo ključne teme od važnosti za razvoj naše zemlje, kako u političkom smislu, tako i u ekonomskom smislu i to svakim danom i kada je bio Zakon o planiranju i izgradnji i kada je ovaj Zakon o ulaganjima, pokazujemo i hvala ministre što ste spremni na dijalog sa narodnim poslanicima, hvala što ste spremni na dijalog sa predstavnicima lokalnih samouprava privrede i želim da tako nastavite. Zar je drugo rešenje da ne vodimo dijalog, da dobijamo gotova mišljenja iz Šekspirove ili bilo koje druge ulice, od nekog udruženja koje je majorizovalo sve u ovoj državi pre sedam, osam, ili deset godina i gde su se sve odluke donosile i o privatizacijama i o vođenju monetarne politike i o vođenju fiskalne politike. Ubeđen sam da ako nastavimo ovako, upravo doći do tog potrebnog društvenog konsenzusa i naravno političke stabilnosti koju danas imamo, a kada su u pitanju ekonomske reforme na pravom smo putu. Imate ministre punu podršku od svih nas ovde u parlamentu.
Zahvaljujem se. Gospodine Pavićeviću, replika na ? (Vladimir Pavićević, s mesta:Pomenuo me je i gospodin Babić i gospodin Marinković.) Da li ste pomenuli, gospodine Marinkoviću? Pomenuli ste gospodina Pavićevića. Imate pravo na repliku, izvolite gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, uvaženi gospodine Sertiću, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, ovde je pominjan Ekonomski kokus. Pominjano je ovde i da sam ja član Ekonomskog kokusa. Ja hoću da potvrdim ovde da ja jesam član Ekonomskog kokusa koji funkcioniše u Narodnoj skupštini. Odlučio sam da učestvujem u tom telu, jer sam smatrao da to telo treba da okuplja one narodne poslanike iz svih političkih grupacija ovde koji će doprinositi ostvarenje uslova za funkcionišuću tržišnu privredu koja mora da počiva na principu vladavine prava poštovana gospodo. Za ovo vreme ja nisam potpisao ni jedan amandman koji je podnet ovde u ime Ekonomskog kokusa, pa nisam potpisao ni amandmane koji su podneti na ovaj Predlog zakona. Zašto poštovana gospodo? Zato što je moje mišljenje bilo da Ekonomski kokus budući, da treba da se usmeri ka reformama, tržišnoj privredi, vladavini prava, mora odlučnije da reaguje na sadržinu jednog predloga zakona za koji ja smatram da se njime stvara stimulativna atmosfera za korupciju, poštovana gospodo. Ne možemo mi u Ekonomskom kokusu ako se zalažemo za tržišnu privredu, za vladavinu prava, da zažmurimo ovde. Kada dođe ministar privrede, institucionalizuje postojeću korupciju i da Predlogom zakona stvara uslove za novu korupciju, poštovana gospodo. Budući da sam ja sada ovde čuo i neke neprimerene reči i od gospodina Babića, vezano za funkcionisanje kokusa i od gospodina Marinkovića, koji je predsednik Ekonomskog kokusa, koji se sigurno trudi prema gospodinu Veselinoviću i s obzirom da kokus po mom sudu zaista ne vrši ono što mu je trebalo da bude funkcija. Ja neću više učestvovati u radu Ekonomskog kokusa poštovana gospodo, budući da vidim da se tu skrenulo sa glavnog smera.
Gospodine Rističeviću, vi ste po dnevnom redu? Gospodine Veselinoviću, po Poslovniku? (Marijan Rističević, s mesta: I po Poslovniku i po amandmanu, javio sam se još pre pola sata.) Pa ne možete jedno i drugo, možete samo ili po Poslovniku ili po amandmanu. Ako ste po Poslovniku gospodine Rističeviću, onda moram po redosledu. Gospodine Veselinoviću nemate pravo na repliku. Prednost ima ministar, izvolite gospodine Sertiću.
Zahvaljujem se. Da se vratimo na sam amandman, dakle, raspolaganje poljoprivrednim zemljištem je definisano Zakonom o poljoprivrednom zemljištu i naša intencija nije bila ni na koji način da utičemo i da menjamo tu vrstu zakona, a mislim da su poslanici bili veoma jasni, ko kad i na koji način je prihvatio SSP, na koji je način pregovaran i šta je sve posledica svega toga. Ono što mi je veoma važno da istaknem pred vama poslanicima iz različitim političkih grupacija, želim da napomenem Ekonomski kokus je izuzetno veliki doprinos dao, ne samo realizaciji ovog zakona, nego je učestvovao i u mnogim drugim aktivnostima, koje su nama vezane svakodnevno za ekonomske aktivnosti. Dakle, ovde u Skupštini Srbije smo pre tri meseca imali jednu od najvećih svetskih kompanija „Dženeral elektrik“, preko 30 naših kompanija koje su razgovarale o mogućnostima i međusobnoj saradnji. Ekonomski kokus i svi poslanici su učestvovali u raspravama i konsultacijama i oko donošenja drugih zakona koje smo doneli u prethodnom periodu i učestvuju u pisanju sadašnjih zakona, tako da samo osnivanje Ekonomskog kokusa smatram jednom od najvažnijih karika za dobro, pisanje zakona za njegovu implementaciju, a veliku pomoć naporima Vlade Srbije da na najbolji mogući način realizuje svoje ciljeve koje smo definisali, tako da smatram da čak veći broj poslanika treba da se uključi, jer ekonomija jeste osnova za razvoj naše zemlje, a na osnovu nje možemo kasnije da razvijamo i sa punim kapacitetom sve ostale važne društvene aktivnosti.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić, replika, pominjanje imena od strane gospodina Pavićevića, a onda ima reč gospodin Rističević.
Zahvaljujem se gospodine Bečiću. Neopravdano sam optužen za neprimerene reči, a jedina neprimerena reč, ako to i tako se smatra je članstvo u neformalnim poslaničkim grupama. Evo ovde imam dokument koji kaže – Zelena poslanička grupa, neformalna poslanička grupa, pa ne bih da čitam ostale kolege, ali molim vas pogledajte pod rednim brojem 2. Ko je pod rednim brojem 2? Gospodin Janko Veselinović. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) I šta je tu neprimereno? Još sam rekao da te neformalne poslaničke grupe daju vrednost, jer ostavljaju stranačke boje i stranačke zastave, ispred ulaza skupštinske sale i odborske sale. Šta je neprimereno reći? Istinu. Molim vas, sa druge strane, ovde je optužena Vlada, optužen gospodin Sertić da će institucionalizovati korupciju, pa posredno gospodine Sertiću, na ovaj način je optužena Svetska banka. Posredno je optužena Svetska banka. Zašto? Evo ovde imam dokument Svetske banke po kojem je ovaj zakon i pisan, tačne instrukcije kako je pisan od A do Š. Takođe imamo u ovoj hrpi papira mojih i podršku Svetske banke i mišljenje Svetske banke da je ovaj zakon najprimereniji i najbolji u svetskoj praksi. To što neko što baš zbog mahanja tim zastavama stranačkim i što je lepo optužiti Vladu Republike Srbije, na ovaj način optužuje i Svetsku banku. Izvinite, nismo pisali ovaj zakon u vinogradu. Nismo pisali, pijuckajući vino, nismo te vinograde pretvarali u stanove na Vračaru, već smo koristili najbolju svetsku praksu i Svetsku banku za formiranje i za ovaj zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Imate pravo na repliku, gospodine Veselinoviću, ali pošto sam već najavio gospodina Rističevića, dobićete posle njega pravo na repliku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine ministre, poštovani gosti. Pošto se ovde radi o poljoprivrednom zemljištu i što je pomenut SSP, zbog naših gledalaca, poljoprivrednika, dužan sam da iznesem istinu o tome. Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju o kome je reč je donet, usvojen, potpisan, 2008. godine, usvojen u ovom parlamentu, čini mi se, 4. septembra 2008. godine. Tada ja nisam bio poslanik. Da sam bio, za takav SSP nikad ne bih glasao. Ali, pre SSP, s obzirom da se ovde u predlogu amandmana govori o tome da stranci ne mogu da budu vlasnici zemlje. od 2000-2003. godine sam bio poslanik i prilikom donošenja Zakona o privatizaciji bio sam protiv toga da prirodna bogatstva od opšteg interesa budu predmet privatizacije, čak i u članu 3. to je i navedeno. Onda je jedno mišljenje ministra Vlahovića je postalo važnije od zakona, a onda su počeli da rade predsednici stranaka i finansijski direktori stranke bivšeg režima. Dakle, to se ovako dogovaralo uz čašicu i odjednom ono što je Zakonom o privatizaciji, prirodno bogatstvo od opšteg interesa, ono što je bilo zabranjeno, odjednom je bilo dozvoljeno, koje neki ljudi, finansijski direktori pojedinih stranaka, nečiji kumovi, su po pitanju poljoprivrednog zemljišta imali odgovarajuću privilegiju i da ono što Zakonom o privatizaciji nije bilo dozvoljeno ipak mišljenje Vlahovića, ministra privrede i privatizacije, bude predmet privatizacije. Ja sam takođe tada tražio da skladišni kapaciteti koji su takođe bili lak plen u toj privatizaciji zajedno sa ovim zemljištem, da pripadnu poljoprivrednicima, odnosno da im se podele akcije. To nisu dozvolili. Poljoprivredno zemljište je postalo vlasništvo ovih ljudi, od kojih neki tvrde da su domaći. Kad kupuju zemljište oni su domaći, kad kupuju jahte novcem koji su izvukli iz tog poljoprivrednog zemljišta i skladišnih kapaciteta, dakle, novcem koji se više ne reinvestira u poljoprivredu i selo, već investira u jahte, pevačice, itd, kad izvuku taj novac, onda jahtu registruju po stranu zastavu. Kad ovde uzmu pare onda su domaći, kad kupuju zemljišta onda su domaći, onda su i finansijski direktori stranaka, ali kad kupe jahtu na kojoj treba platiti porez ovde, e onda su u stranci. Okače strane zastave i na takav način izbegnu plaćanje poreza. Sledeće, ta četvorka koja je bila briska u Vojvodini je kupila preko 100 hiljada hektara. Radi se o Miodragu Kostiću, finansijskom direktoru stranke bivšeg režima, kumu određenog predsednika Skupštine itd, u to vreme, Đorđiji Nicoviću, Petru Matijeviću i Miroslavu Miškoviću ako sam ga preskočio. Sto hiljada hektara, velika četvorka. Preko noći. Po mom mišljenju, zemlja treba da pripadne onome ko je obrađuje, a ne onome ko nas obrađuje. Međutim, to je na takav način prodato. Idemo dalje. Ovde se govori o strancima. Nije tačno da stranci nisu već vlasnici zemljišta. „Balti grupa“ Irci, 10.500 hektara, mahom u Srpskom Miletiću, Bačkom Brestovcu i Feketiću. Todorić – 6.000 hektara, „Žito grupa“ Hrvatska – 2.000 hektara. Dakle, i te kako su oni zagazili u vojvođanske oranice, e onda kao kruna dolazi SSP. Takav SSP u tom obliku nije potpisala ni jedna buduća članica EU. Preterana liberalizacija koja je počistila poljoprivrednike, koja je gotovo nastupila odmah, obično bi zemlje buduće članice potpisivale da se to poklopi, pa, carina sa ulaskom, totalni pad carina sa danom ulaska u EU ili godinu. Poljoprivredno zemljište bi strancima moglo da se prodaje tek desetak godina posle ulaska u EU. Ovde je određen rok od pet godina i srećom Litvanija nije dugo ratifikovala taj sporazum, pa smo došli ne do 2016. godine, ja nisam profesor prava ali malo SSP sam pogledao, 2017. godina je u pitanju i taj SSP nisam ja potpisao, nisam za njega glasao. On je veoma loš i za njega snosi krivicu stranka bivšeg režima. Inicijativa o referendumu sa 100 hiljada potpisa ne može da dovede do referenduma, jer referendum se ne sprovodi po članu 108. Ustava, po pitanjima koja su definisana međunarodnim ugovorima, a SSP je višestruki međunarodni ugovor. Ja nisam dr pravnih nauka, ne predajem studentima, ali eto kao poljoprivrednik morao sam iz ove teme da izručim i to što neko ko kaže – Mi smo podneli amandman; neko ko se „preokrene“ pa misli da ih ima dvojica, iako profesor prava, on ne može u Ustavu pogleda šta je SSP, da je to međunarodni sporazum i da nije moguće vršiti referendum po tom pitanju. Mi smo se dogovarali na Odboru za poljoprivredu i to imamo dobru volju Vlade da ispoštujemo SSP, ali da strancima što manje omogućimo da kupe zemlju uz što teže uslove jer to je dozvoljeno i neke zemlje su to radile. Verujte da ćemo mi to uraditi do isteka roka, ali ćemo pre toga vratiti ono što stranka bivšeg režima nije htela već je podizala vinograde na takvim posedima. Vratićemo 100 hiljada hektara zemlje u naturalnoj restituciji što oni nisu želeli da vrate želeći pre svega da ovim ljudima prebace to zemljište, nisu želeli da isprave stare nepravde. Mi ćemo to učiniti. Takođe, Vlada je na zahtev zemljoradnika donela odluku da proda zemlju ne strancima, već da deo zemlje, male posede u državnoj svojini proda fizičkim licima, domaćim poljoprivrednicima koji imaju manje od 20 hektara da bi dopunili svoj posed i bili ekonomski efikasniji. Strancima nećemo prodavati zemlju, ali ćemo prodati domaćima. Ostatak državnog poljoprivrednog zemljišta daćemo u dugoročne zakupe u cilju da razvijemo visokointenzivne grane stočarstva, voćarstvo, povrtarstvo, proizvodnju energije. Ja sam u obavezi to da vam kažem, s obzirom da nije istina ono što je predlagač amandmana tvrdio, usvojili SSP, prodali su zemlju, a sada nama, prodali su zemlju za fotelju, a sada nama pokušavaju da spočitavaju nešto što su oni uradili. Ja verujem da su oni imali vrlo tanku viziju, ali takođe verujem da su imali debelu proviziju da bi učinili ovo što sam vam opisao. Što se tiče onog govornika koji se distancirao od ekonomskog fokusa, ovi tamo treba da budu sretni jer on ima veze sa ekonomijom, kao Eskimi na Severnom polu sa afričkim vrućinama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Janko Veselinović. Replika dva minuta. Izvolite.
Hvala. Prvo ću u ovih dva minuta da pohvalim častan čin poslanika Vladimira Pavićevića, poslanika NS, koji je istupio i formalno i zvanično iz ekonomskog kokusa „koji radi u interesu stranog kapitala privatnog interesa“. Vezano za SSP. Znate ko je doneo SSP i koja je partija formirana da bi SSP bio izglasan. SNS je formirana da bi SSP bio izglasan. Svi koji su malo pre o tome pričali su nešto, kao zaboravili na tu činjenicu. Istina, neki od njih su i pre pravljenja te poslaničke grupe koja tada nije bila ni grupa građana ni partija, dakle bili su samo poslanici u Skupštini koji su se zvali „Napred Srbijo“ i pisalo je gore „Napred Srbijo“, kao što bi sada trebalo da piše Pokret za PREOKRET, neki od njih su i pre toga glasali, istina pokriveni novinama…
Gospodine Veselinoviću, samo da vas podsetim na razliku između poslaničke grupe i pojedinca, nezavisnog poslanika. Poslanika grupa je jedno, a poslanik je drugo. ne možete porediti te dve stvari.
Svakako znate da u Poslovniku ne postoji termin „nezavisni poslanik“…
Ali postoje poslanici koji ne pripadaju ni jednoj poslaničkoj grupi, u prevodu nezavisan poslanik.
Tako je, ja pripadam Pokretu za PREOKRET i to bi trebalo da piše gore. No, molim vas dozvolite mi da završim.
Ne možete to da poredite sa poslaničkom grupom, gospodine Veselinoviću. Poslanička grupa je jedno, a pojedinac je nezavisan poslanik ili poslanik koji ne pripada ni jednoj poslaničkoj grupi je drugo.
Kao što postoje u Narodnoj skupštini neki i piše im ispod imena to. Nezavisni su poslanici a piše ispod imena kojoj političkoj opciji…
Zahvaljujem gospodine Veselinoviću, isteklo je vreme. (Janko Veselinović, s mesta: Dakle, kada je…) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite. (Janko Veselinović, s mesta: Da završim.) Isteklo je vreme gospodine Veselinoviću. (Janko Veselinović, s mesta: Kako, pa vi ste pričali umesto mene?) Izvolite gospodine Babiću.
Hoćete li mi dozvoliti da radimo po Poslovniku?
Izvolite, gospodine Babiću.
Ja ću vas zamoliti da samo ovih 15 sekundi uračunate. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, SNS je nastala 8. septembra 2008. godine. Nastala je na krilima želje građana Republike Srbije da se politika i stvari u Srbiji menjaju na bolje. Ta želja građana Republike Srbije se pokazala na izborima 2012. godine, 2014. godine, a verujem da će se zbog posvećene politike i jedne vredne i odgovorne politike koju vodi Aleksandar Vučić i SNS pokazivati i na mnogim sledećim izborima. Tadašnja većina, koja je napravljena u skupštini Republike Srbije 2008. godine je bila dovoljna da se izglasa i da je napolju noć i nije im bila potrebna nikakva druga poslanička grupa niti bilo šta za izglasavanje SSP-a, niti bilo čega drugog. Da, glasali smo. Glasali smo zato što smo želeli da Srbija krene dalje i to je želja koja nas i dan danas vodi. Ali, da demistifikujmo i ta glasanja i te kartice ispod novina. Jednom prilikom ovde u ovoj sali, tadašnja skupštinska većina, koju je predstavljao i gospodin Veselinović, nije imala većinu, bile su im draže kafane, pravljenje kombinacija, lično bogaćenje, čerečenje javnih preduzeća, čerečenje države, nisu imali većinu da se izglasa zakon, nisu imali kvorum da se izglasa zakon. Šta je trebalo da uradi tada poslanička grupa? Da odemo kući, kao što bi vi sada radili i da kažemo - super nisu izglasali. Eto, kakvi su.
Vreme
Ne, nismo. Zato i uvek želimo da idemo dalje, a vama bi bilo bolje da se pokrijete po glavi, gospodine Veselinoviću, a ne da ovde govorite.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, zbog pominjanja imena. Izvolite.
Pa, evo, predsedavajući, ja ću postupiti upravo onako kako ne bi moj prethodni govornik postupio, neću da nastavljam ove besmislene rasprave. Svima je jasno, danas je ovde sve razotkriveno i u tom smislu odustajem od replike. Hvala.
Zahvaljujem. Prelazimo na član 3. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Besarović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući,. Mi smo stavili amandman na član 3. stav 1. tačka 2) podtačka (d) i taj amandman, kao što u tekstu piše pod tačkom 9), nije prihvaćen. Međutim, zapravo on je prihvaćen, jer je cela tačka 2) izmenjena, pa je i podtačka (d) koja je konzumirana u tački 2) izmenjena. Tako da, mi kao SDPS smo zadovoljni što je naš amandman prihvaćen, mada formalno pravno gledano on nije prihvaćen, jer je u amandmanu 1. prihvaćena promena cele tačke 2). Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.
Zahvaljujem se, uvaženi predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, današnja rasprava je jako zanimljiva, kada bi ste se vodili kriterijumima kada ste mene kažnjavali, verovatno cela sala godinu dana ne bi primala platu posle današnjih priča i svega što je izrečeno, ali vi se ne pridržavate uvek istih kriterijuma i to je najveća zamerka ovoj nedemokratskoj vlasti i ovom nedemokratskom parlamentu. Ali, to nije stvar amandmana. U obrazloženju amandmana piše da se on ne prihvata jer on ne stvara jasnu jezičku i pravnu dilemu. Međutim, dve druge zamerke u ovom amandmanu su znatno važnije od ovoga što imamo u obrazloženju. Dakle, SDS-ZZS-ZS smatraju da status stranog ulagača ne može i ne sme da ima državljanin Republike Srbije sa stalnim mestom boravka izvan Republike Srbije dužim od jedne godine, jer se na ovaj način otvara prostor za zloupotrebu zakona, pa čak i za vršenje krivičnih dela. Ako sam pažljivo slušao moje uvažene kolege preko puta, oni upravo to bivšim vladama zameraju što je bilo nekakvih manipulacija, a evo sada vi otvarate prostor za takva krivična dela da je to sramotno i pominjati. S druge strane, učestvovao sam na radu Odbora kada je ministar izjavio da 80% lokalnih samouprava, bojim se da ne upotrebim iste reči, pa da me ne kaznite, koje je on upotrebio, ne razume šta to lokalne samouprave rade i kako rasteruju strane ulagače time što nemaju pojma o tome kako se dovodi strani ulagač, pa je onda na intervenciju uvaženog kolege iz Topole on rekao da to neće reći u načelnoj raspravi, ali sve što se ovde kaže snima se, tako da je ostao zapis da ste vi to izgovorili. Mi smatramo da jedinice lokalne samouprave mogu, treba i da centralizovana Srbija nije Beograd, da u Beogradu ne može sve da se rešava. Kao što znate, gospodine Sertiću, i mi smo završavali fakultete, i mi iz unutrašnjosti smo završavali fakultete u Beogradu. Nisam siguran da samo vi što živite u Beogradu imate prava da određujete sudbinu Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Ja sam zapanjen, gospodine Kariću, što mi zamerate što ne kažnjavam vašeg poslanika koji vas je napustio. (Ivan Karić, s mesta: Vaše poslanike.) Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Mislim da smo mi veoma jasno ovim zakonom upravo dali nedvosmislenu podršku svim jedinicama lokalne samouprave kroz strukturu kako smo napravili zakon, kroz obaveznost njihovog rada i kroz jasno definisane forme kako, kome i na koji način će se povezivati sa drugim državnim organima, dakle, od republičke Vlade, od ministra ili ministarstava do državnih agencija i svih učesnika u procesu. Nikako ne mogu da se sa vama složim da smo na bilo koji način derogirali ili smanjivali značaj lokalne samouprave. Naprotiv, sve vreme govorim o tome koliko je lokalna samouprava važna za dovođenje investitora, dakle, ne samo stranih, nego koliko je lokalna samouprava važna za pomoć postojećim preduzećima, pre svega malim i srednjim preduzećima preduzetnicima koji funkcionišu na teritoriji lokalne samouprave, jer bilo koja kompanija koja dođe od pet ili deset radnih mesta do pet ili deset hiljada radnih mesta opet je locirana negde u jedinici lokalne samouprave. Ono što ste malopre spomenuli što sam rekao na Odboru, nisam rekao 80% nego sam komentarisao rad i ponašanje 90% lokalnih samouprava i stojim iza toga što sam rekao, da je nerad, da ne znanje i želja, odnosno manjak želje da se bavi privredom prisutan u najvećem broju naših lokalnih samouprava. Ja razumem probleme koje lokalna samouprava ima. Potpuno mi je jasno da postoje velike razlike između lokalnih samouprava u njihovim potencijalima, u prirodnim resursima, u ljudskim resursima i u svim ostalim elementima koji definišu efikasan i dobar rad, ali imate primera lokalnih samouprava koje gotovo ni sa čim ne raspolažu od ovih resursa koje sam rekao, a imate ljude koji su veoma vredni i posvećeni tom poslu. Dakle, ja nisam merio po kvantitetu broja dovedenih investitora ili broja domaćih kompanija koje rade u određenoj jedinici lokalne samouprave. Pričao sam o odnosu ljudi koji vode lokalnu samoupravu prema našoj privredi.
Zahvaljujem. Na član 3. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću, poštovane gošće i gosti iz ministarstva, mi narodni poslanici Nove stranke podneli smo na Predlog zakona o ulaganju, i molim vas, gospodine Bečiću, da ovaj elektronski uređaj za matematičke operacije počne da meri onih pet amandmanskim minuta povodom ovog amandmana, tako da sada imam sedam. Da li je uključen uređaj? Mi narodni poslanici Nove stranke smo podneli, poštovana gospodo, 58 amandmana na Predlog zakona o ulaganjima, i to narodni poslanik Zoran Živković 29 amandmana i ja sam podneo 29 amandmana. Ni jedan amandman, poštovana gospodo, koji smo podneli mi narodni poslanici Nove stranke nije prihvaćen. Ja želim sada da obavestim narodne poslanike o tome, a naročito saopštavam jedno čuđenje što nije prihvaćen ni jedan amandman na jedan Predlog zakona kojim se očigledno, poštovana gospodo, stvara stimulativna atmosfera za korupciju, dame i gospodo narodni poslanici. Gospodine Sertiću, ja želim povodom ovog prvog amandmana, koji smo mi podneli na član 3. Predloga zakona, da vas zamolim za jednu stvar, a to je da našu pažnju apsolutno usmerimo ka sadržini ovog Predloga zakona i naših amandmana, jer smatram da ovakav Predlog zakona ne sme da prođe u Skupštinu. Ja ću da ponudim argumente za taj stav. Ja ću ovde, gospodine Sertiću, da vas podsetim da je vaš kolega, ministar Vujović, bio u sličnoj situaciji kada smo ga upozoravali sličnom argumentacijom da Predlog zakona o prodaji određenih nepokretnosti u svojini Republike Srbije ne sme da prođe u Skupštini, jer je anti ustavan, zato što je štetan, zbog toga što stimuliše korupciju. Šta se desilo, gospodine Sertiću? Ovde je prošao taj Predlog zakona, ali je predsednik Republike intervenisao i vratio na ponovno odlučivanje, a onda je gospodin Vučić povukao taj zakon iz skupštinske procedure. Gospodine Sertiću, ja vas smatram ozbiljnim čovekom. Vi ste učestvovali u dijalozima u Narodnoj skupštini, saopštavali ste izvesne argumente. Mislim da ova argumentacija, koju mi nudimo, treba da vas još jednom zamisli oko sadržine ovog Predloga zakona. Sve dok imamo vremena, poštovana gospodo, za ozbiljnu raspravu, za ozbiljno usmerenje, ja ću se truditi da ubedim narodne poslanike i vas, gospodine Sertiću, da promenite svoj stav oko ovog Predloga zakona. Gospodine Sertiću, članovi 11. i 12, npr, direktni su primeri stimulativne atmosfere za korupciju koja se stvara ovim Predlogom zakona. Dakle, članovi 11. i 12, poštovana gospodo. Mi smo ovako detaljno, esejski obrazložili naše amandmane vezane za te članove, poštovana gospodo, gospodine Babiću. Gospodine Sertiću, postoji drugi deo moje argumentacije ovde, a tiče se onoga što su naše reči i što su naša dela. Vaše reči prilikom našeg prošlog susreta na sednici Narodne skupštine, gospodine Sertiću, glasile su – ekonomija iznad politike. To je jedna filozofija, poštovana gospodo, koju i ja zagovaram. Ekonomija iznad politike. To je formula koja iza sebe čuva jedan sistem ideja, verovavanja, vrednosti, mišljenja, koje i ja zagovaram u politici. Poštovana gospodo, šta je problem? Problem je što su vaša dela, gospodine Sertiću, u suprotnosti sa onim što su vaše reči. Dakle, povodom ovog Predloga zakona imamo apsolutno suprotnu filozofiju onome što su vaše reči. Ovde, povodom ovoga Predloga zakona, je na delu druga formula, gospodine Sertiću, politika iznad ekonomije. Mene strašno interesuje, povodom naše amandmana na ovaj član, kako vi to opravdavate, gospodine Sertiću, da su vaša dela u našoj Narodnoj skupštini u suprotnosti sa onim što su vaše reči? Evo primeri iz zakona, gospodine Sertiću, vrlo jasno, precizno. Kaže u zakonu – Vlada određuje šta su ulaganja od posebnog značaja, zapeta, bez ili uz minimalno, a to za mene znači nedovoljno, učešće javnosti, gospodine Sertiću. Šta je to nego zagovaranje politika iznad ekonomije? Gospodine Sertiću, Vlada odlučuje o svemu bez ikakvih ili minimalnih, a za mene to znači nedovoljnih mehanizama kontrole rada Vlade u ovoj oblasti. Gospodine Sertiću, ekonomija iznad politike znači vladavinu prava. Ovaj Predlog zakona je suprotnost tome, znači učestvovanje javnosti. Ovaj Predlog zakona je suprotnost tome, znači kontrolu rada izvršne vlasti. Ovaj Predlog zakona, gospodine Sertiću, je suprotnost tome. Evo dokaza, gospodine Sertiću. Molim za pažnju i vas, gospodine Sertiću i vaše saradnice i vašeg saradnika i narodne poslanike ovde, da malo razmislimo još jednom oko toga šta mi radimo, kakvu sadržinu kakvih predloga zakona ovde usvajamo? Za mene je, gospodine Sertiću, sve ovo što stoji ovde udar na jednu zdravu ekonomsku logiku. Zdrava ekonomska logika podrazumeva funkcionišuću tržišnu privredu, vladavinu prava, a ovde nemamo to. Ja sam izneo ovde dokaze, poštovana gospodo. Gospodine Sertiću, plus, ovaj amandman je udar i na jezik, pravopis, gramatiku srpskog jezika, jer u članu 3. smo predložili da se na odgovarajuća mesta, prema pravilima srpskog jezika, stave zapete. Vi ste rekli – ne stavljamo, jer već postoji. Ne postoji, a u članu 14, na primer, Predloga zakona postoji ono što mi predlažemo za član 3. Isti je slučaj, ista stvar. Kako to da niste makar zbog ovih jezičkih razloga, gospodine Sertiću, makar da kažemo – poštujmo srpski jezik, nismo prihvatili ovaj amandman i svih 58 naših predloga? Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ako imam još malo vremena da obrazlažem naše amandmane…) Budite parlamentarni, gospodine Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Naravno, član 106. Morali ste da obratite pažnju, jer govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Malo pre smo slušali obrazlaganje amandmana koje nije imalo veze sa amandmanom. Ko god je ovde mogao da čuje reč jednu jedinu o samom amandmanu, koji je podnosilac obrazlagao, nije rekao. Zamolio bih vas da neko ne zloupotrebljava ovu skupštinsku govornicu za svoje političke stavove. Čuli smo ovde gomilu nekih opštih mesta, navodno pruženi su dokazi. Nikakv dokaz nismo čuli. To je lepo ovako za medije da nekoga citira, da eventualno zabeleži, pa na ju tjubu da postavi, ali zaista bih vas zamolio da vodite računa o visokom domu i da se ovakve stvari više ne dopuštaju.
Potpuno ste u pravu, gospodine Đukanoviću, ali na žalost ja ne mogu da objasnim narodnim poslanicima da kada podnesu amandman da moraju imati dobro obrazloženje za taj amandman. U nedostatku obrazloženja se ovakve stvari dešavaju. Reč ima ministar Željko Sertić.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Prvo, zahvaljujem se što sledite filozofiju, politiku ili kako god nazvali, sami ste rekli da sam to spomenuo ovde pre nekoliko meseci kada smo donosili izmene i dopune Zakona o privatizaciji i kada sam u jednom momentu konstatovao da je nama važnija ekonomija i da ćemo dati prednost ekonomiji nad politikom. Vi ste sada potvrdili da je to jedno od najlepših načela kojim se služite u životu. Međutim, ovde ste kritikovali zašto smo u pojedine članove ovog zakona stavili određene ingerencije Vlade. Vi, gospodine Pavićeviću, profesore, udarate na temelje demokratije. Čemu služi onda Vlada Republike Srbije, čemu služe ministarstva, čemu služimo svi mi, ako ne ostavite određene obaveze koje treba da sprovodi Vlada Republike Srbije po svim zakonima, po svim propisima, po Ustavu i po svim drugim pozitivnim demokratskim i drugim načelima? Na koji način zaista mislite da bilo koji zakon u ovoj državi može da bude sproveden, ako neko određeno ministarstvo ili generalno Vlada Srbije nije implementirana u njega i ne daje svoj doprinos? Pošto ste proširili priču i na članove 11. i 12, samo ću vas podsetiti, upravo u ime demokratičnosti, u ime javnosti, u ime rada i svega toga. Po prvi put se u jednom zakonu ovog tipa spominju vrlo jasno definisani kriterijumi na osnovu čega će se praviti razlika između ulaganja na lokalu i ulaganja koje je važno i koje je od posebnog značaja. Samo ću pobrojati veoma kratko. Dakle, broj novih radnih mesta koji utiču na zapošljavanje u jedinici lokalne samouprave, vrsta i iznos ulaganja, uticaj na ukupan spoljno-trgovinski bilans, dugoročnost ulaganja, stvaranje velike vrednosti ili visoke date vrednosti ili reference i kredibilitet ulagača. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, replika. Izvolite. Izvinjavam se, prvo replika na vaše izlaganje, ima pravo narodni poslanik Zoran Babić. Izvinjavam se, moja greška. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, uz poštovanje argumenata koje je izneo uvaženi kolega Đukanović i to da se osim zadnjih desetak sekundi u izlaganju gospodina Pavićevića ništa drugo nije odnosilo na sam amandman, već na neka opšta mesta i krokodilske suze zašto će taj procenat usvojenih amandmana da ih spusti tamo gde im je i mesto, a to je ispod cenzusa, ja nijedan drugi argument nisam čuo. S druge strane, argument koji je ponudio i gospodin Sertić, argument o kojem ja govorim i danas i pre dva dana i o kojem ću govoriti u budućim danima, jeste ova knjiga, isfotokopirana istina, a to je uputstvo Svetske banke za pravljenje zakona o ulaganjima. Od početka do kraja su konsultovane mere iz uputstva Svetske banke. Od početka do kraja i zbog toga smo i dobili podršku Svetske banke da je ovakav zakon najbolja svetska praksa. Zbog toga smo dobili i podršku MMF-a za ovaj zakon. Zbog toga smo dobili i podršku Američke privredne komore. Zbog toga smo dobili podršku Privredne komore Srbije. Mogu do sutra da nabrajam podrške svih onih institucija, međunarodnih i finansijskih institucija koje su dale podršku ovom i ovakvom zakonskom predlogu, odnosno Zakonu o ulaganjima. E sad, ja se izvinjavam, sa druge strane, što od svih ovih institucija, u svetskim okvirima poznatim, doći će gospodin Pavićević i reći – ma to ništa ne valja, nema vladavine prava. Nema vladavine prava za Svetsku banku? Dobro. Nema vladavine prava za MMF? Opasne reči za nekoga ko se bavi politikom bilo gde, pa i u Srbiji.
Vreme, gospodine Babiću.
Nema vladavine prava ni za Američku privrednu komoru? Nema vladavine ni u javnoj raspravi gde su konsultovani svi privredni subjekti u Republici Srbiji?
Zahvaljujem se, gospodine Babiću.
Molim vas, gospodine Pavićeviću, vodite računa šta pričate.
Reč ima gospodin Vladimir Pavićević. Samo mi recite osnov, da li je replika na izlaganje gospodina Babića? (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja bih prvo na izlaganje gospodina ministra, pa na izlaganje gospodina Babića.) Ali, gospodin Sertić vas nije spomenuo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jeste. Pa pitajte ga.) Izvolite, imate repliku dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Bečiću, poštovani ministre Sertiću, uvažene gošće i gosti, najpre gospodinu Babiću da kažem koji je postavio pitanje - dokle je stigla nova stranka kada sada nije prihvaćen nijedan amandman? Zahvaljujući delanju ovakve vlasti, mi smo sada, gospodine Bečiću, da čuje gospodin Babić, na 7,5% podrške u biračkom telu. To je za nas, gospodine Bečiću, za ovih godinu i po dana dobar rezultat. Dakle, 7,5% startne pozicije za naredne vanredne parlamentarne izbore kada predsednik Vlade podnese ostavku. Ja sam zadovoljan, a idemo ka višem, poštovana gospodo. Što mi više rastemo, naprednjačka većina opada. Ja mislim da to ni za koga nema dileme. Druga stvar, gospodine Sertiću, vama da kažem, vi postavljate pitanje - a čemu služi Vlada, čemu služe ministarstva, ako ne za to da im se daju, odnosno vama, izvesne nadležnosti kao što je predviđeno ovim predlogom zakona? A ja vas onda pitam, gospodine Sertiću, čemu službi parlament, ako ne služi tome da kontroliše npr. izvršnu vlast? Čemu u jednoj savremenoj demokratskoj državi, gospodine Sertiću, služi vladavina prava, ako je vi jednim predlogom zakona izbrišete kao gumicom, kao što radite, gospodine Sertiću, ovim predlogom zakona? Čemu onda priča o reformama, ako nema vladavine prava, ako nema tržišne privrede? Pa, mi smo fino napisali – posebna opasnost od ovog člana Predloga zakona koji ste vi podneli, člana 11. tiče se mogućnosti dodeljivanja državne pomoći bez javnog poziva, što je apsolutno neprihvatljivo za funkcionisanje države bazirane na vladavini prava. Jeste li saglasni, gospodine Sertiću? Ako ste saglasni, povucite na vreme ovaj predlog zakona, pa da se usmerimo ka vladavini prava, poštovana gospodo, ka tržišnoj privredi i zaista ka onome što za naše uslove znači reforme, poštovana gospodo. Hvala.
Replika, imamo [[Vladimir Pavićević, s mesta: Je li meni produžena replika, gospodine Bečiću, da nastavim?]] Vrlo kulturno, gospodine Pavićeviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika na izlaganje gospodina Pavićevića. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, složiću se sa prethodnim govornikom da imaju ovih 7,5% podrške, sa jednim ali. Pošto njegova stranka nije izašla sama na izbore, nego u jednoj koaliciji sa DS, ja verujem da oni imaju u toj koaliciji 7,5% od onoga što cela koalicija ima. Pošto ta cela koalicija ima, negde su tu borba za cenzus, grčevita borba, ali ajde da ih častimo sa 5,01%, 7% od 5,01% je 0,35%. E to je vrednost prethodnog govornika. Pa čak i to kad bi im se dalo, ja mislim da bi odmah potpisao i verujem da bi me častio ručkom zbog toga, ili šta god, jer nemaju ni toliko. Tako da, ta matematika 7% od ovog cenzusa koji ima sa sve koalicijom, mislim da je to ono što treba. Gospodine ministre, ni slučajno, ne da niste povukli ovaj zakon, nego bilo šta. Ni slučajno više ne smemo da dozvolimo taj tamni vilajet u kome su se ti podsticaji delili šakom i kapom od vinograda pa do razno-raznih drugih stvari. Ja znam da ta forma vladavine prava u kojoj se dobijaju pre sredstva nego vinogradi, ili pre vinogradi nego zemlja, ili tako nešto, e to je taj ambijent u koji bi hteli da nas vrate. Ambijent u kojem ste koliko stotina ugovora morali da povučete? Koliko ste ugovora morali da raskinete? Koliko je sredstava sagoreno kroz takve tamne vilajete nepostojanja ovakvog transparentnog zakona? Zbog toga, zbog građana Republike Srbije, zbog prilika koje smo izgubili u prošlosti, ja vas molim da ne povlačite ni ovaj zakon i da nastavimo dalje, baš na isti način – ekonomija iznad politike.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Nemate više prava na repliku, gospodine Pavićeviću, jer je vrlo vešto govornik izbegao da pomene vaše ime i prezime. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, predlagač amandmana. Izvolite.
Ovo je prvi od 29 amandmana koje sam podneo, a i gospodin Pavićević je podneo isti broj amandmana u istovetnom tekstu. Time pokazujemo našu brigu za sudbinu ove države i zato želimo da damo svoj maksimalni doprinos u današnjoj raspravi u Skupštini ovom zakonu. Bez obzira na pokušaj duhovitosti i na osmeh koji prati ovu diskusiju, mislim da je vrlo ozbiljna stvar sa ovim zakonom. Ja sam juče ponudio ministru jedan časni izlaz iz ovoga. Rekao sam da mu je zakon podmetnut, pa verovatno da nije znao šta potpisuje, ili mu je naređeno, kao što smo sad čuli, da nikako ne sme da odstupi od ovog zakona, ne žaleći da u toj borbi da čak i ne znam šta. Ali, očigledno da ministra stoji iza ovog zakona, tako da ga ja od sada smatram legitimnim zastupnikom ovog predloga zakona. Prvi amandman na član 3. stav 1. tačka 6) je tehničke prirode i ima za cilj da opismeni ovaj zakon. Naravno, bez bilo kakve ambicije da promeni zakon na bolje, jer on ne može da se promeni na bolje, ali čisto da ukažemo na jednu grešku koja je možda omaška, možda nepažnja. Odbijen je zato što kažu da je to već sadržano u članu 3. stav 1. tačka 6), da postoje podtačke a) i b). Šta je suština? U tekstu piše pod b) – pravno lice koje je osniva ili finansira u celini, odnosno u pretežnom delu organ državne uprave ili bilo koji od organa vlasti navedenih u podtački a) ove tačke. Kada nemate zagrade ispred slova „a“ i iza slova „a“, onda „a“ postaje slovo u rečenici i onda treba da se ispred njega stavi zarez. Tako govori pravopis srpskog jezika. Ako se misli na podtačku a), kao što se misli u podtački b), onda je neophodno da se stave ove…
Da li koristite i vaših pet minuta?
Ne.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, član 4. stav 2. briše iz prostog razloga što imam utisak da želite po ko zna koji put zakonskom regulativom da se zaštitite kada su u pitanju vaši projekti, odnosno oni interesi Vlade Republike Srbije i vaših strateških partnera. Smatramo kada je u pitanju direktno projekat ugovora o „Beogradu na vodi“ i kada je u pitanju subvencionisanje od strane države, isplatilo bi se bilo kome od ljudi koji sede pored vas gospodine Sertiću da zidaju sebi tamo hotel, kafanu i šoping mol uz onolike subvencije koje država ili grad Beograd su dali njihovom prijatelju gospodinu Alabaru. Ono što se na ovaj način utvrđuje vašim novim predlogom zakona jeste da bi se nekako još učvrstili i zaštitili kada su u pitanju sumnjive investicije koje su dolazile u poslednjih nekoliko godina. Kod ove direktno koja je vezana za „Beograd na vodi“, mislim da kao ministar privrede koju imate u planu da napravite veliki zamajac i da stvari pomerite sa mrtve tačke posle četiri godine, da imate u vidu da su investitori kojima vi kao država dajete sve, a to je novac građana Republike Srbije i da se razumemo vi uzimate i penzionerima, i studentima, i trudnicama, i porodiljama, i lekarima, i profesorima, i dajete vašim strateškim partnerima koji su od nekoliko međunarodnih sudova, pardon sudova nekih drugih zemalja, pozvani da daju izjavu povodom sumnjivih investicija u tim državama. Jedna od njih je Indija i morate da znate sa kim poslujete i na koji način trošite pare građana Srbije. To što ćete vi sada doneti i još jedan član zakona u ovom predlogu zakona, ne bi li se dodatno zaštitili. Mislim da nikakve zaštite nećete imati onog trenutka kada dođu izbori, jer građani znaju kako i na koji način vi trošite njihov novac, njihove pare. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite. Pre vas se javio, gospodine Đukanoviću. Izvolite, gospodine Jovičiću.
Hvala uvaženi predsedavajući. Naravno da ovaj amandman ne možemo da prihvatimo, a nije ni čudo da već tri meseca slušamo kada govorimo o investicijama, ne argumente sa suprotne strane od predsednika gradskog odbora jedne stranke koja je uništila i razorila privredu Beograda. Kada kažete vaši projekti, ne postoji ništa naše, projekti su Vlade Republike Srbije, projekti su u cilju da jedan prostor koji 70 godina, gotovo 70 godina je ruiniranom stanju, gde je cvetala narkomanije, gde smo imali 50 zapuštenih i starih brodova dovedemo u jedno stanje koje će biti reprezent našeg glavnog grada s jedne strane, a s druge strane da imamo nešto od tih investicija u budžetu Republike Srbije gde možemo posle da investiramo dalje. Samo bih zamolio ako možete malo tiše. Takođe, kažete da je to nečija investicija, da ste tri evra uložili u projekat „Beograd na vodi“ ili bilo koji projekat, mi bismo vam čestitali, nego ste i ta tri evra brže bolje da staviti u kasu u Krunskoj. Nemojte, držati lekcije. Kažete, Etihad, pa kakav ste JAT ostavili. Između 50 i 70 miliona svake godine smo gubili. Danas „Er Srbija“ je lider u regionu kada govorimo o avio prevozniku. To su konkretni rezultati. Kažete da otimamo od nekoga, pa šta da otimamo kada niste ništa ni ostavili. Ne možete da uzmete nešto što ne postoji. Ostavili ste samo 2012. godine uoči izbora šest milijardi evra dugova da biste pobedili na izborima i niste uspeli da pobedite na istima. Mi danas menjamo sistem i menjamo Srbiju. Danas želimo da i domaći i strani investitori imaju ista prava i da se ova zemlja razvija, da se više ne pljačka, da nemamo više Delte, da nemamo više koje kakve tajkune koji su preko noći postali zahvaljujući tome što su imali dobre kontakte u vlasti. Još nešto želim da kažem, pošto non stop govorite o izborima i pozivate se na izbore i kažete da ćete na njima pobediti, ne sumnjam da nećete preći cenzus u to sam ubeđen, ali mi nije jasno DS u ovakvoj situaciji u kojoj je danas, veoma mala stranka koja se bori za cenzus, koja nema mnogo nekih, da kažem, lidera, sada imamo samo Bojana Pajtića, nekad smo imali deset lidera koji su svi vukli na svoju stranu, nije mi jasno kako gospodin Miroslav Vasin, predsednik Pokrajinskog odbora DS kaže – Demokratska stranka je protiv republičkih izbora. Ljudi, da li se vi poznajete jedni između drugih. Meni samo to nije jasno. Pet dana optužujete da smo se mi uplašili izbora i pozivate na iste, a onda predsednik vašeg Pokrajinskog odbora koji će najverovatnije biti kandidat, možda za predsednika Pokrajinske vlade kada za to dođe vreme, kaže da on neće i zalaže se da se ne ide na izbore republičke. Znači, vi ne možete između sebe da se dogovorite. Šta je vaša politika? Ljudi, da li ste vi za izbore ili niste za izbore. Gospodin Božović je za izbore, gospodin Vasin nije za izbore. Gospodin Pajtić jeste za izbore republičke, ali nije za izbore pokrajinske. Znači, neverovatno kakav miks nekih izjava koje dolaze iz predsedništva DS, što znači da vi ne znate u kom pravcu idete. Plašite se, naravno, izbora, ali mi se izbora ne plašimo. Srpska napredna stranka jeste za izbore. Nemojte se čuditi, možda ih i bude, ali bavite se vi vašom strankom. Nemojte plašiti građane Republike Srbije, projekta „Beograda na vodi“ odgovorno tvrdim, ako danas odete na taj potez gde će se graditi možete da vidite da konačno je neko nešto počeo da radi, da uređuje, da sređuje. Pa, ljudi šta ste nam ostavili na tom potezu. Videli ste slike, pokazivali smo ovde svaki poslanik je mogao dobiti u svoje ruke po jednu sliku, znači, 136 slika kakvu ste nam ruinu ostavili. Procenta 32 od tog projekta u vidu prihoda ide u budžet Republike Srbije. Pa, posle svi zajedno ovde možemo raspravljati o tome kako ćemo da trošimo sredstva, ali dajte da nešto zaradimo da bismo mogli da vidimo gde ćemo to da usmerimo. Vi ste imali dobre finansijske elemente i podlogu i 2004, 2005, 2006, 2007. godine, pa i 2008. godine, ali niste to iskoristili. Gospodini Božoviću, pa i vi ste šef odborničke grupe kao i ja, vaše stranke, a ja naravno svoje u Skupštini Grada Beograda, 21% je bio deficit u glavnom gradu. O čemu vi pričate? Dolazim sa opštine Palilula na kojoj živim, od kako znam za sebe, nijednu jedinu investiciju na toj opštini nisam video, nijednu jedinu, osim što je cvetala divlja gradnja, osim što nijedna zgrada koja je izgrađena nema nijedan mogući papir i naravno to što je useljeno niko te ljude ne može da istera na ulicu. Ali, da ste doveli barem jednu investiciju, da zaposli deset ljudi, pa da vam čovek kaže nešto ste uradili. Zato zahvaljujem ministru Sertiću, zato što želi da lokalne samouprave i bori se za to, pre svega da ih bolje kontrolišemo i da imaju što bolju komunikaciju sa svim institucijama u našoj zemlji da bismo maksimalno pomogli. Ne optužujem ja samo lokalnu zajednicu, postoje možda ljudi koji nemaju neki domet da dođu do nekoga, ali ne treba ni da dođe do nekoga na telefonski poziv nego moramo imati institucije koje će se baviti tim problemom i da onda predsednik opštine ili gradonačelnik može da ostvari svoja prava da kaže imam investitora i da se država uključi i da mu pomogne. Mi uspostavljamo sistem ali znate šta, navike se najteže u životu menjaju. Ako to počnemo svi od sebe, najteže je da promenimo neke navike. Vi ste imali dugogodišnje navike, a to je anarhija, ne postoji sistem, međusobno trvenje jer imate lidere koji su uzeli kao svako po svoje parče u toj vlasti i tako ste se ponašali. E, došli ste tu gde jeste. Držite još to malo vlasti što imate u Vojvodini. Vi nas optužujete što nismo raspisali izbore.
Gospodine Jovičiću morate se samo vratiti na amandman.
Naravno, veoma je važno, izbori su uvek važni.
Znam da je to vaš način da objasnite zbog čega smatrate da ne treba da se u članu 4. briše stav 2, ali morate malo više o amandmanu.
Zašto nam je važno da izbore nemamo barem u narednih šest meseci, preokrenuću svoj govor, ako se slažete predsedavajući, zato što želimo da završimo u procesu reformi još neke stvari koje će nam zasigurno garantovati stabilnost u ekonomskom smislu. Ali, gospodine Bečiću, predsedniče u ovom trenutku Narodne skupštine, ja želim nešto da kažem, pa vi kažete da mi ne smemo da raspišemo izbore, a imamo 54 % podrške građana, a vi sa 6% sedite u pokrajinskoj Vladi i nemate morala ili bilo koje moralno načelo da kažete – ljudi pa mi ovo ne zaslužujemo. Hajde da idemo na izbore i da vidimo ko će da pobedi. Pošto kažete da se mi plašimo, dajte nam primer, pošto ste vi tako strašni, pošto ste vi tako moćni, imate i ministra u Vladi u senci, policije, gospodina Šutanovca, ja znam da vi imate represivne poluge moći u vašim rukama, raspišite izbore, počistite nas, pa da vidimo šta će biti. Međutim, i time završavam, pošto vidim da ste opet uključili mikrofon da me opomenete, neće se to desiti, jer građani Srbije više nikada neće i ne žele da gledaju pljačku koju ste ostavili iza sebe. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Jovičiću. Gospodine Božoviću, imate pravo, nije čista replika, prijavili ste se ranije, već kada niste imali osnov za repliku, kao da ste znali da će biti pomenuto vaše ime i prezime. Izvolite, gospodin Božović, dva minuta replika.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Dame i gospodo, možemo da se dogovorimo da posle svih obećanja koja ste npr. dali u Beogradu, pre svega nekoliko godina, pa nikada više niste pomenuli Metro za koji ste se uhvatili te 2008. godine, niste mogli da ga pustite, biće gotov čim dođemo na vlast. Nikada ga više niste pomenuli. Vaspitačicama u Beogradu, povećaćemo plate za 20%, tako ovde piše, čini mi se da su smanjene, 13. penzija će ostati i socijalno ugroženi penzionerima, mislim da tih penzija više nema, nećemo smanjivati penzije kao stečeno pravo, mislim da su smanjene, Obrenovac nudili smo vam model obnove kao u Kraljevu, niste hteli da ga prihvatite i dalje je Obrenovac neobnovljen. Kada je u pitanju pomoć poljoprivrednicima iz Obrenovca, ove godine ona nije isplaćena. Govorili ste da ćete rešiti problem gradskog prevoza, deficit je sve veći i veći, vi farbate autobuse gospodine Jovičiću, meni je drago zbog toga i u boje SNS, ali morate da znate da ti autobusi ne rade. Preko 200 se pokvarilo u poslednjih nekoliko meseci, „Beograd na vodi“, kao kruna vaše politike, da ne pominjem kulturu koja je iščezla u Beogradu, vi imate puno pravo da se ljutite, ali ja vama nudim da raspišemo izbore u Beogradu. Pošto toliko dobro stojite u Beogradu, hajde da raspišemo izbore, vi i Siniša Mali raspišite izbore u Beogradu, podnesite ostavke kao što dolikuje…
Vreme. Zahvaljujem se gospodine Božoviću. Gospodine Jovičiću, pošto je pomenuto vaše ime i prezime, imate pravo na repliku, ali bih vas molio da se obraćate meni a ne narodnom poslaniku koji vas je izazvao na repliku.
Naravno, gospodine predsedavajući. Bila bi to teška borba za izbore. Pretpostavljam da vi sebe nudite, da ćete biti kandidat ispred DS i da požurite, jer se to možda Pajtiću ne svidi, videli smo kako prolazi Borko Stefanović. Sa druge strane, kažete ne pominjemo Metro, pa vi ste držali konferenciju u Skupštini Srbije, gde ste rekli da ćemo menjati urbanistički plan na potezu „Beograda na vodi“, da je to prevara veka, a mi smo rekli da to radimo baš zbog Metroa, jer mi gledamo malo dalje od dnevne politike koju vi sprovodite. Gledamo šta će biti za pet, za deset i za petnaest godina. Pa, ko god da vlada Srbijom. Znači, uopšte ne pratite medije, a to bi vas, pošto se bavite javnim poslom, pre svega, posavetovao. Kažete da ste nam ponudili obnovu kao u Kraljevu. Gospodo, Obrenovca ne bi ni bilo, ne bi ništa ostalo od Obrenovca. Mi smo svesni kako ste vi učestvovali u obnovi Kraljeva, opljačkali ste sve što ste mogli. Prvo kradete na deci koja su ometena u razvoju, a pre toga ste krali na ljudima koje je snašla ta katastrofa. Najmanje ste pozvani kao kruna svega da pričate o GSP. Kažete da 200 autobusa ne radi. Kako ne radi, kada ste imali 15 godina vašeg direktora, pa je bio i Ćeran, pa nema ko nije bio, i Sofronić i svi drugi koji su kupili, i kažem opet dve godine sam se borio da tu kupovinu nikada ne ostvarite, zbog procenta koji ste uzeli, a to je 300 „Solarisovih“ autobusa i kako vas nije sramota, kupili ste stranog proizvođača, uništavajući „Ikarbus“, pa pre bih kupio pokvaren „Ikarbus“, koji pravi srpska privreda, nego najmoderniji autobus koji dolazi iz inostranstva, jer se mi zalažemo za srpsku privredu, za našeg radnika, a vi ste 400.000 ljudi oterali na ulice.
Vreme. Zahvaljujem, gospodine Jovičiću. Na vašu žalost, gospodine Božoviću, jeste pomenuta DS i jeste pomenut gospodin Pajtić, ali nažalost vi niste ovlašćeni predstavnik vaše poslaničke grupe, a vaše cenjeno ime nije pomenuto i nemate pravo na repliku. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Ja moram da priznam da, kada sam ovo čitao, za šta se zalažu u obrazloženju ovog amandmana, ja sam mislio da se neko šali, zaista, ali vidim da su oni to čak obrazlagali. Inače, moram da priznam, amandman gospode iz SDS koji se takođe odnosi na ovaj član, donekle ima smisla, oni makar ljudi traže pravnu zaštitu, pa se stavi pravna zaštita. Vlada je dala neki svoj kontra argument, ali ovde dotična gospoda koja su sada ovo obrazlagala, traže da se potpuno izbriše zaštita ulagača. To je potpuno neverovatno, da ne postoji nikakva sigurnost za ulagača i njegovo ulaganje. Ja ne mogu da verujem, možda su oni navikli, jer tu je postojao jedan sistem, posebno u Beogradu. Recimo, dođe firma „Kempinski“ i hoće da otvori hotel, a oni dođu pa izmišljaju kako će biti ugrožene ptice na velikom Ratnom ostrvu, pa da moraju da se podignu nekakve kule i suštinski traže procenat i naravno da ljudi nemaju nikakvu pravnu sigurnost da ulažu i odustaju. Jedna takva firma ode iz Beograda, to je sve rađeno u njihovo vreme ili recimo, ljudi dođu i ulože novac onako kako je to zakon nalagao, a onda oni promene zakon u međuvremenu, pa ljudima traže dodatne procente i to je tako funkcionisalo, nije postojala ni pravna ni bilo koja druga zaštita. Sada imamo konačno ogoljen sistem kakav bi možda volela stranka koja ovakav amandman podnosi, da nema nikakve zaštite za ulagača. Ovo je zaista nešto nečuveno, ali neka ostane za istoriju za građane, neka ovo čuju, znači da gospoda iz stranke koja su ovaj amandman podneli, oni zahtevaju da ne postoji nikakva zaštita za bilo kog ulagača, da li strani ili domaći, nema veze, ali jednostavno da ne postoji nikakva zaštita za te ljude. To zaista nigde u belom svetu nema, ali je to neko želeo ovde u Srbiji da proturi. Hvala vam.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Ja sam mislio da nisam na najbolji način razumeo, gospodine Đukanoviću i mislim da ste mi upravo dali samo uverenje da to što sam želeo da komentarišem nije dobra misao bila, jer nisam mogao da poverujem da neko traži izbacivanje celog jednog stava koji se tiče zaštite ulaganja. Član 4. ima dva kratka stava. Prvi je – domaći i strani ulagači uživaju slobodu ulaganja u skladu sa Ustavom i zakonom, jemči pravo ulaganja svakome. U drugom stavu, kaže se – jemči se zaštita ulaganjima izvršenim u skladu sa zakonom. Dakle, perfektno, čista, jasna pravnička rečenica u kome se garantuje sigurnost ulaganja. Mislio sam da je neka zabuna, međutim, vi ste mi potvrdili da se ne varam u tome. Ova Vlada, ovaj zakon radi upravo u cilju zaštite ulaganja i želimo da svi naši investitori i domaći i strani imaju sva garantovana zakonom prava u Srbiji, da se osećaju kao kod svoje kuće, da rade svoj posao na dobrobit naših građana, da zarade što više para kako bi što više novca ostavili i našim građanima, ali i državi kroz plaćanje poreza i taksi. Hvala.
Zahvaljujem se. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani, član 4. govori, kao što je pročitao ministar, o slobodi ulaganja i garancijama - domaći i strani ulagači uživaju slobodu ulaganja u skladu sa Ustavom i zakonom, što je vrlo bitno, naročito ova reč „Ustavom“, zato što Ustav garantuje prava jednaka i stranim i domaćim ulagačima. I što je dobro, to je dobar stav u ovom zakonu. Zatim, sledeći stav kaže – jamči se zaštita ulaganjima izvršenim u skladu sa zakonom. Mi smo dodali, precizirali smo da je to pravna zaštita, mislimo da je to logično. I kada već govorimo o zaštiti ulagača, ovaj zakon, po meni, gospodine ministre, treba da istrpi ozbiljne ispravke, jer ovaj zakon ne daje ista prava stranim i domaćim ulagačima. Ako imamo u vidu član 3. tačka 2, pod v), koji kaže da svaki strani ulagač koji je naš stanovnik Srbije, koji je Srbin, ili građanin Srbije, preciznije, koji živi godinu dana preko granice, da bi me ljudi razumeli, ima pravo da se tretira kao strani ulagač, kod investiranja u Srbiji. A onda član 14. kaže da strani ulagači su oslobođeni plaćanja carina na sve ono što im treba u procesu proizvodnje. Pa je ne vidim kako su tu naši ulagači jednaki sa stranim ulagačima? Onda imamo član 7. koji kaže da strani ulagači imaju prava zagarantovana zakonom, sem ako ovaj zakon ne kaže drugačije, a to je član 14. koji ih oslobađa od plaćanja carine. I prvo bih želeo da čujem od ministra kako to su naši investitori koji isto imaju prava po ovom zakonu, jednaki sa stranim ulagačima koji plaćaju manje carinu, ako znamo da onaj ko investira gleda troškovnu i rashodovanu stranu, tj. dohodovnu i rashodovnu stranu, gde mu je investicija u opremu, u izgradnju rashodovna strana, pa profit mu završi od razlike između troškova i dohotka, normalno da će onaj ko je strani ulagač imati za carinu od 20% veći prihod zato što je manje para dao u osnovnu investiciju. Drugo pitanje, kako to da naši građani koji imaju boravak godinu dana u inostranstvu, imaju pravo stranog ulagača i čije mi to pare sad treba da uvedemo u državu gospodine Sertiću? Čije pare? Odakle? Da li to nije mogućnost korupcije i zloupotreba? Kako god da ste vi formulisali u ovom zakonu, ko god da kontroliše, zar to nije mogućnost korupcije i zar mislite da i oni koji misle da krše zakon, a vaša je dužnost da to sprečite, neće tražiti nekog preko granice da uveze opremu kao suinvestitor ili da nećemo sad nečije oprane pare da vratimo ponovo u zemlju? Voleo bih da grešim i volim da mi odgovorite. I još jedno pitanje – kako će ovo da ima podsticaj na privredu grada Niša i gde vi tu vidite Nišku privredu, jer sam vam postavio i poslaničko pitanje i do sada tri puta pitao, naročito kada je mašinska i elektronska industrija izgubila one benefite i kad je otišla u stečaj, ajde vi nama kažite kako ćemo mi da smanjimo 40.000 nezaposlenih u Nišu jer po ovome, koliko ja vidim, a i diskusiji do sada, ja vidim ovde diskusiju o „Beogradu na vodi“, sve je to lepo, lepo je srediti grad i ja bi voleo moj grad da sredim kao i vi vaše gradove, ali da vam nešto kažem, mi to možemo da radimo samo iz lokalnih budžeta, a Beograd sređujemo iz republičkog budžeta, ma šta rekli Beograđani. Mislim da to nije dobro i mislim za taj novac da smo trebali da pametnije usmerimo i da podstaknemo privredu i zapošljenje što svi zdušno zagovaramo, a Beograd treba da se zida kao što mi zidamo naše gradove …
Molim vas, gospodine Bradiću, samo se malo vratite na temu.
Samo sekund, iz lokalnog samodoprinosa, gospodo. Kakve veze ima voda, struja i kanalizacija Savskog platoa sa budžetom republičkim? Koje crne veze to ima? Kakve veze ima investicija u stanove…
A kakve ovo ima veze sa vašim amandmanom, gospodine Bradiću?
Potpuno ste u pravu gospodine predsedavajući, ali ja moram da kažem ono što me muči. Nemam gde. Kakve to veze ima sa budžetom?
Svi bi mi da kažemo ono što nas muči, ali moramo da poštujemo Poslovnik gospodine Bradiću. Hvala. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Siguran sam da poštovani poslanik ni na koji način nije mislio na određene diskriminatorne mere prema bilo kome od naših sugrađana ili prava koje mogu da ostvare životom gde oni žele. Međutim, mi smo ovim zakonom u potpunosti izjednačili domaća i strana prava, tako da je potpuno nebitno sa koje strane te linije se nalazi neki sugrađanin. Potpuno ste u pravu da u članu 14. jedino mesto gde postoji razlika između domaćih i stranih ulagača jeste pitanje carinskih podsticaja, odnosno carinskih pravilnika. Međutim, mi ovim zakonom nismo mogli da carinske pravilnike i carinski zakon promenimo, ali ćemo to uraditi kroz tarifiranje i to sam rekao i u načelnoj raspravi, tako da kroz taj postupak ćemo i ovaj formalni deo u potpunosti izjednačiti prava domaćih i stranih i onda je potpuno nebitno sa koje strane se nalazi naš građanin koji živi u inostranstvu, da li on ima neka drugačija prava. Tako da, bilo kakva korupcija ili bilo kakvo negativno ponašanje u tom smislu, niti je moguće, niti je bila namera, niti zakonodavca, niti bilo koga ovde u Skupštini Srbije, tako da, u svakom slučaju, zahvaljujem se na postavljenom pitanju, jer mi je omogućilo da dam odgovor na ovako jedno pitanje koje može da bude praktično predmet neke rasprave i polemike. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala uvaženi predsedavajući. Razumem uvaženog kolegu koji je ovo podneo i kažem, taj amandman njihov donekle ima smisla, traži se pravna zaštita, mada ne može samo sve da se svede na pravnu zaštitu. Prosto, mora to da bude daleko šire, ali je bitno da imate tu vrstu razumevanja. Međutim, drago mi je da ste vi gospodine Sertiću sada obrazložili upravo da bar na carini neće biti takvih eventualnih zloupotreba koje bi mogle da dođu, međutim, mi ovde moramo da shvatimo ljudi neke stvari gde se sve nalazi trenutno, a i gde se mi trenutno nalazimo, pošto nama se stalno ovde priča kako bi država trebala da podstakne, ne znam, proizvodnju negde. Ljudi, samoupravni socijalizam je umro, to više ne postoji. Ja bih možda voleo da se mi vratimo u taj period, pa kao što vi kažete da radi mašinska industrija, elektronska industrija, ali to je danas ne konkurentno, prosto, ne možete da sa tim izađete na neko svetsko tržište jer ne možete da proizvedete takav kvalitet kao što to može, recimo, da uradi neka nemačka kompanija. U ovakvoj situaciji zaista kad gotovo nigde više nema kapitala, nema ni ulaganja u Evropi, to je veliki problem, vi morate da se borite na svaki mogući način da privučete nekog investitora stranog da dođe kod vas, to je naša jedina šansa. Naravno da treba da pomognete domaćem proizvođaču, ali mi ih nemamo više, mi smo upropastili našu privredu i svakog proizvođača nenormalnim nametima, korupcijom, jezivom privatizacijom koju smo ovde proizvodili. Nažalost, to je bio period kada je vaša opcija vladala. Sada smo tu gde jesmo i dolazimo u situaciju da se bukvalno borimo za svaku fabriku koja ovde dođe. Danas je najveći patriotizam obezbediti nekome radno mesto. Ne postoji veći patriotizam danas nego obezbediti radno mesto. To možete jedino ako negde date neke i olakšice ili omogućite nekome da ovde dođe inače drugačije ne postoji. Ako vi hoćete, ako se zalažete da može da se vrati samoupravni socijalizam pa da država podstiče proizvodnju fabrike ili već ne znam šta, u redu, to kandidujte na izborima, ali nisam siguran da u situaciji globalnoj i u ovim svetskim tokovima koji su trenutno da to može da prođe. Prosto, onda nemojte se zalagati da uđete u EU. U EU takav model na postoji. Znači, ne postoji mogućnost da imate takav vid privrede, čak se traži da gotovo svuda država svuda izađe iz privrede. Prema tome, ovde je sprovođen jedan jeziv neoliberalni kapitalizam koji nas je doveo do ovde gde smo i sada je situacija takva kakva jeste, šta da radimo, borimo se za svakog investitora i u skladu sa tim onda naravno je i ovakav zakon,a sigurno je da je možda onakav model bolji ili prihvatljiviji širim narodnim masama. Međutim, jednostavno to je danas nešto što je neodrživo i gotovo nemoguće, a i naša privreda, objektivni da budemo, nije konkurentna sa velikim privredama u Evropi. Hvala.
Zahvaljujem se. Gospodine Bradiću, po amandmanu? (Blagoje Bradić, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite gospodine Veselinoviću.
U ovom amandmanu koji sam podneo u ime Pokreta za preokret tražio sam da se postojeći član zakona briše. Gospodine Sertiću, moje mišljenje, a konsultujte pravne stručnjake, da je institut zaštite stečenih prava u našem pravnom sistemu poznat i da je dovoljno utemeljen i da nije potreban jedan ovakav član koji iskače iz postojećeg pravnog sistema, a pravni sistem mora biti jedinstvena neprotivurečna pravna celina. Ovim se izlazi iz tog okvira. Zašto? Zato što se u ovom članu 5. koji ste predložili kaže da ako je ulagač svoje pravo stekao teretnim ugovorom od prenosioca kome je to pravo utvrđeno pravosnažnim upravnim aktom, a naknadno taj akt bude ukinut vanrednim pravnim sredstvom, stečeno pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno. Šta je ovde novina? Ovde je novina vanredno pravno sredstvo, odnosno vanredni pravni lek. Stečena prava su stečena prava. Dakle, i svako pravno sredstvo, redovno ili vanredno, ne može uticati na stečena prava. Gospodine Sertiću, ovim stvarate pravnu zavrzlamu. Rekli ste u obrazloženju, kaže – ovim se utvrđuje puna pravna sigurnost kroz institut zaštite stečenih prava ulagača. To već postoji. Ali vas pitam - gde su stečena prava penzionera? Kako ste stečena prava penzionera uspeli da zakonima derogirate i kako se tada niste pozvali na stečena prava, gospodin Bečić telefonira, pa ću moći još da nastavim, kako tada niste mogli da se pozovite na ta stečena prava? Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Nije problem ovde vašeg tumačenja drugog člana ovog zakona, ali vi ste u vašem amandmanu predvideli i predložili Narodnoj skupštini da briše kompletan član 5, a sada ću vam, poštovani poslanici, pročitati prvi stav člana 5. – ulagač uživa punu pravnu sigurnost i pravnu zaštitu u pogledu prava stečenih ulaganja. Da li to treba da brišemo, odlučićete sami.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Ulagač uživa punu pravnu sigurnost i pravnu zaštitu u pogledu prava stečenih ulaganjem. Kada doktor pravnih nauka predloži da se ovo briše, ja onda ne znam da li je to titula ili dijagnoza. Ovo je gotovo neverovatno. Ja sam zemljoradnik čovek, ja nikada ne bih mogao da predložim ovako nešto, a jedan doktor nauka se usudio, što bi značilo da kada bi se to izbrisalo, otprilike bi doktor nauka definisao, to bi značilo ovako – ulagač ne uživa punu sigurnost, punu pravnu sigurnost i ne uživa pravnu zaštitu u pogledu prava stečenih ulaganjem. Ukoliko bi glasali za ovaj amandman, ja mislim da to ne bi moglo, ne da se meri pravnim nekim, to ne bi moglo da se meri ni nekim medicinskim sredstvima. Ne znam kako bi nas tretirali kada bi usvojili ovaj amandman. Plus u obrazloženju amandmana predlagač amandmana spominje stečena prava penzionera. Stečena prava penzionera je on smanjio. On ih je doveo u pitanje, on i njegovi, on i njegova stranka bivšeg režima, onog trenutka kada su počistili 400 hiljada radnih mesta, a obećali 200 hiljada radnih mesta odmah, a umesto toga počistili 400 hiljada radnih mesta odmah i malo posle, kada su izvršili lustraciju radnika i kada su počistili fabrike od radnika, njive od seljaka i traktorista, tog trenutka, čisteći 400 hiljada radnih mesta su urušili stečena prava penzionera. Zamislite 400 hiljada doprinosa, da ljudi nisu ostali bez posla. Zamislite 26% na 400 hiljada novih plata. Da li bi onda bila narušena stečena prava penzionera? Ne, nego bi penzije porasle za 15%. Ovo meni liči kao – ubiješ čoveka i dođeš posle i kukaš na njegovom grobu, kao ubili te zlikovci itd. Neko sa strane ko gleda, kaže – vidi kako ovaj lepo nariče. Tako ovo meni liči na narikaču, koja nariče nad stečenim pravima penzionera, iako sam čisteći 400 hiljada radnih mesta počistio i 400 hiljada doprinosa i doveo u pitanje te penzije, a da to nisu uradili, mi bi mogli da ih povećamo za 15%. Hvala.
Zahvaljujem. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Mi predlažemo da se član 5. briše. Smatramo da se ovim članom ponavlja potreba predlagača, koja ide kao tome da se zaštite vrlo sumnjiva ulaganja poslovnih partnera ljudi bliskih vrhu SNS ili pojedincima bliskim SNS, poput „Beograda na vodu“, poput drugih. Međutim, ima ovde jedna interesantna rečenica, gde se kaže – ulagač uživa punu pravnu sigurnost. Sada se ovde nama spočitava da mi tobož želimo da unesemo neku nesigurnost, čini mi se da nas je premijer u nekoliko navrata čak napadao da smo oterali neke investitore koje je on najavio. Pa, naravno, kao i svi drugi njegovi imaginarni investitori, nije se nikada pojavio u Srbiji. Naravno da je DS kriva za to. Međutim, ja imam da pitam gospodina ministra, zamislite kakvu pravnu sigurnost ima ulagač u zemlji u kojoj se svaki drugi dan ispostavi da je neki zvaničan dokument izdat od strane državnih organa falsifikat? Zamislite šta može da misli ulagač kada malo-malo Vlada ustvrdi da je neki dokument koji su izdali nadležni organi falsifikovan. Kakvu poruku mi to šaljemo tim ulagačima? Šta ti ljudi da rade ako sutra potpišu sa nekim ministrom, sa gradonačelnikom Beograda nekakav ugovor, taj ugovor se overi, zavede svuda gde treba i sutra izađe Aleksandar Vučić i kaže da je potpis tog ministra ili gradonačelnika Beograda falsifikovan? Kakva je to pravna sigurnost ulagačima? O čemu se zapravo ovde radi? Ima li ovaj član bilo koju drugu svrhu, osim da vašim poslovnim partnerima omogući da u Srbiji rade šta hoće, a da to sve finansiraju građani Republike Srbije, kao i do sada, jer te vaše investicije plaćaju samo građani?
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe SNS.
Kakva poruka se šalje građanima Republike Srbije koji žive u Vojvodini? Kakva poruka se šalje porodicama i roditeljima dece ometene u razvoju kada Bojan Pajtić sklopi ugovor sa omiljenom firmom u demokratskim okvirima, koja se zove „Gardi“, za izgradnju Heterlenda, za izgradnju doma za decu ometenu u razvoju? Na kraju, pored miliona evra koje se potroše, pogledajte na šta liči dom za nezbrinutu decu u režiji DS i Bojana Pajtića. (Narodni poslanik Zoran Babić pokazuje fotografiju.) Za njih nijedan potpis ništa nije svetinja, nisu svetinja ni deca ometena u razvoju. Pa, čak i od njih Bojan Pajtić i DS otima i uzima. Zašto nije došao na poligraf? Nije došao na poligraf zato što je mislio da će ga pitati o Fondu za kapitalna ulaganja Vojvodine, o Razvojnoj banci Vojvodine, gde je novac usmeren za decu ometenu u razvoju, gde i u čijim džepovima je završio taj novac. Zbog toga nije smeo da se pojavi na poligrafu. Zbog toga je odbio poligraf. Ja sada ovim putem pozivam nadležne državne organe ne da istraže gde je otišao taj novac, već da taj novac izvuku iz džepa Bojana Pajtića i njegove oligarhije i njegove klike u Vojvodini, da se izgradi i dom za decu ometenu u razvoju, ali i sve ono drugo što je Bojan Pajtić obećao, a oteo za sebe i za svoju kliku.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Besarović.
Podneli smo amandman na stav 2. Međutim, pošto je u međuvremenu postignuta saglasnost da stav 2. bude brisan, mi smo onda sasvim zadovoljnim sa ovakvim rešenjem. Hvala.
Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Dakle, član 5. kaže: „Ulagač uživa punu pravnu sigurnost i pravnu zaštitu u pogledu prava stečenih ulaganjem, što je potpuno u redu“. Sledeći stav kaže: „Ako je ulagač svoje pravo stekao teretnim ugovorom od prenosioca kome je to pravo utvrđeno pravosnažnim upravnim aktom, a naknadno taj akt bude ukinut vanrednim pravnim sredstvom, stečeno pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno“. Mi smo dodali da ovaj stav glasi: „Ako je ulagač svoje pravo stekao teretnim ugovorom od prenosioca kome je to pravo utvrđeno pravosnažnom sudskom odlukom ili pravosnažnim upravnim aktom, a naknadno taj akt bude ukinut vanrednim pravnim sredstvom, stečeno pravo savesnog ulagača ne može biti oduzeto ili ograničeno“. Mislimo da je naša formulacija potpunija i bolje štiti ulagača, nego vaš predlog. Zahvaljujem.
Na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Nataša Vučković i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo, mi ne vidimo razlog, ali nijedan razlog, za prihvatanje normi poput ove predložene članom 6. i iz tog razloga predložili smo da se taj član obriše iz vašeg Predloga zakona. Dakle, zakon gde vi samo štitite ulagača je loš zakon. Vi štitite na takav način da sutra kada bude otišao Alabar iz „Beograda na vodi“, on će naplatiti Republici Srbiji sve ono što je zamislio da zaradi u glavnom gradu. To vi i sami znate. Sam ugovor govori o tome, a posebno štitite i novim članovima zakona. Dakle, situacija u kojoj vi nekome dajete zemljište vredno 700 miliona, neko kaže milijardi evra, to nikada nećemo saznati, nekada je 74. pola milijarde evra vredelo, ali kada vi nekome poklonite to zemljište, bez ijednog jedinog dinara naknade, plus opremite, privedete to zemljište nameni, očistite, 130 miliona evra uzmete kredita pod nepoznatom kamatnom stopom, izmestite železničke koridore, izmestite stanice „Lastinu“, autobusku, železničku, završite tim povodom i sagradite most preko Vinče, zato što taj koridor mora negde da produži, to je nekoliko milijardi evra i još ako slučajno ode iz Srbije, e onda morate da mu platite i ono zbog čega je on ovde i došao, a došao je naravno da zaradi. Dakle, u situaciji kada vi na ovaj način štitite nekog ko je samo iz vama dobro poznatog razloga blizak ovoj Vladi i ovoj stranci koja je na vlasti, pa vi onda jednostavno ne mislite o interesima građana Srbije i o onima koji će to nekako platiti. Danas, to je istina, penzioneri to plaćaju. Sutra će plaćati neko drugi. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Mislim da ste pobrkali lončiće, jer ste potpuno dve različite stvari uzeli u vaše razmatranje ovog člana. Ovo je jedan od temeljnih članova kojim garantujemo da svaki ulagač koji dođe u Srbiju može da se oseća i zaštićenim i sigurnim i baziran je, ali bukvalno baziran, na praksi najboljih svetskih zakona, kao što imaju Singapur i Irska. Druga stvar, ovaj zakon nema nikakvo retroaktivno dejstvo. Pa, uopšte ne shvatam na koji način vi mislite da „Beograd na vodi“, ili bilo šta što je u prethodnom periodu doneto ili zaključeni ugovori ili kroz skupštinske rasprave, odnosno skupštinsko usvajanje neki zakon doneo, može da ima uticaj? Evo o čemu govori ovaj član – nije isto ako u javnom interesu vršite eksproprijaciju određenog objekta za stanovanje ili nekog drugog, koji nema vrednost, kao što ima objekat u kome se nalazi proizvodnja ili biznis. Dakle, imao sam priliku danas da pročitam ponovo u jednim novinama kako se ovaj član kritikuje i kaže se kako Vlada hoće da oduzme nekome poslovanje. Nasuprot tome, mi ovim članom štitimo poslovanje i kažemo – u vrednosti eksproprijacije otvaramo mogućnost da se uzme i vrednost, ukoliko se biznis umanji nekome, zato što je to Vlada donela, odnosno u redovnoj proceduri eksproprijacije, odluku da se određeni objekat mora pomeriti. Normalno, sve to podrazumeva ukoliko je taj objekat legalan, biznis legalan, ukoliko se plaćaju obaveze i sve druge stvari koje su vezane za normalno poslovanje. Dakle, ovim članom upravo suprotno štitimo ulagača da u slučaju da napravi negde fabriku, zaposli 500 ljudi i u određenom momentu država proglasi od javnog interesa da taj objekat mora da bude eksproprisan, da se ne obračunava samo vrednost samog objekta zgrade, prozora, vrata i svega ostalog što je vezano za to, nego i vrednost biznisa.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Naravno da ne možemo da prihvatimo amandman stranke koja ga je podnela, iz prostog razloga što smo u samom obrazlaganju ovog amandmana čuli sijaset neistina, pre svega. Ne možete reći da je neko poklonio zemljište za projekat „Beograd na vodi“, kada to nije istina. Videli smo da istinu nikada niste smeli ni da saopštite, a to govori činjenica da se bojite da je se bojite detektora laži, na primer. Vraćam se na temu. Mi smo zemljište, kada govorimo o „Beogradu na vodi“, dali u zakup, i to samo parče one zemlje na kojoj se nešto gradi. Obaveza toga ko je dobio to zemljište u zakup, a nije mu poklonjeno, nego je definisano ugovorom na 99 godina, je da od svakog prodatog stana bilo kakve nepokretnosti, da li je to sportski centar, komercijalni centar, bilo šta što se proda i da se neki novac zaradi, 32% profita ide u budžet Republike Srbije. To su zdrave investicije gde niste nikome ništa poklonili, a ako taj neko napravi taj projekat, mi ćemo od toga zaraditi. Ako taj neko ne napravi ništa, mi nemamo nikakvu obavezu prema toj firmi, prema toj kompaniji, bez obzira odakle ona dolazi. Danas iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, sutra želimo da dođe iz Kine, prekosutra iz Nemačke, Švedske, odakle god da dođe. Ne gleda se odakle dolazi kapital, ako će to biti bolje za našu ekonomiju. Kažete - podigli ste kredit da izmestite železničku infrastrukturu. Gospodo, projekat „Prokop“ se pominje više decenija, ali nažalost vi ste prespavali jednu i po deceniju, od 1996. godine u Beogradu, i niste ništa uradili da taj projekat zaživi. Znači, šta je vaša parola – dajte da ne radimo ništa, da ne izmeštamo ni železničku stanicu, ni autobusku stanicu, da ne gradimo „Beograd na vodi“, a podsetiću, gospodine predsedavajući, ministar se toga seća, a to je da je stranka koja je predložila ovaj amandman nudila Menhetn na vodi, odnosno Menhetn u Beogradu. Ja sam te slike na RTS-u pokazivao, koje su skoro slične kao „Beograd na vodi“, kule, zgrade, poslovni prostor, sportski sadržaj i sve ostalo. Međutim, to je samo koristilo u jeku izborne kampanje. Od Menhetna nismo videli ništa, videli smo zapušten krš, ruiniranu jednu potencijalnu površinu u našoj zemlji koju niste znali da iskoristite. Znači, ako rezimiramo izlaganje predstavnika stranke koji je govorio pre ministra Sertića, predstavnika bivšeg režima, to je - nećemo da izmeštamo železničku infrastrukturu, šta će nam, zašto bismo izmeštali autobusku stanicu, lepo nam je da imamo gužvu u centru Beograda, zašto bismo se time bavili, da razvijamo Beograd i da gradimo Beograd, čekajte zašto bi se time bavili kada je lakše da uzmemo u javnim preduzećima i da nameštamo tendere i da partijski funkcioneri te stranke uživaju i da podižu svoje bogatstvo. Ako slušamo izjave predstavnika bivšeg režima u proteklih tri meseca, ni jedan jedini predlog nismo dobili kako nešto uraditi i unaprediti, nego svi projekti koji su dobri za Srbiju, koji, ako ništa drugo, nisu loši za Srbiju i nikome neće naneti štetu. Oni znaju samo da opstruišu i da kažu – bolje je ne raditi ništa, pa koliko god da smo na vlasti, neka smo, nego se boriti za svoju zemlju. Pošto se mi tako ne ponašamo i takvu politiku ne prihvatamo, Projekat „Beograd na vodi“, kao što vidite, počeo je da se radi i da se realizuje, iako ste imali dosta nepoverenja u taj projekat, i nadam se da ćete uredno biti pozvani kada se taj projekat i završi na otvaranju. Dakle, nemojte više govoriti vi da nešto ne valja, a 70 godina taj potez parčeta naše zemlje je neuređen, niste ga ni primetili. Ignorisali ste Savski amfiteatar. Niste ništa primetili na toj lokaciji što može da se iskoristi za naš narod, a sada odjedanput vi pokazujete neku bojazni. Znamo šta je politika DS, a to je - nemojte da ništa radimo, zašto bismo radili, jer morate malo i da se namučite kad nešto radite. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Miroslav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem na prihvatanju ovog amandmana ministru Sertiću, jer ovaj amandman će doprineti da ovaj zakon bude svojevrstan doprinos vladavini prava. On usaglašen sa Zakonom o eksproprijaciji, tako da možemo da konstatujemo da se i te kako vodilo računa o usaglašavanju zakonske regulative, odnosno ovog zakona sa drugim zakonima, kako bi investicioni ambijent bio bolji i kvalitetniji. Naravno, kao što ste vi malopre rekli, on doprinosi tome da se u slučaju strateškog interesa, u slučaju eksproprijacije ne vodi računa samo o isplati nekretnina, nego upravo o biznisu i time se dokazuje da se kroz rad na ovom predlogu zakona vodilo računa da privrednici, da investitori ne budu ni u kom slučaju oštećeni i da njihov biznis ne bude umanjen ili na bilo koji način potcenjen. Hvala na tome. Smatram da će ovaj amandman upotpuniti i na neki način pomoći da zakon bude implementiran i primenjen u punom kapacitetu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite. (Branka Karavidić, s mesta: Preskočili ste amandman na član 6.) Ja sam pročitao amandman na član 6, pogledao u ekran, sačekao nekoliko sekundi i zakasnili ste. Ako mislite na amandman koji su podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. (Branka Karavidić, s mesta: Ne, preskočili ste naš amandman.) Ja nemam vaš amandman u spisku. Gospodine Veselinoviću, tražili ste reč, samo molim vas ponovite zahtev. Izvolite.
Nadam se da će se ovo pitanje sa prethodnim amandmanom rešiti. Ovaj amandman koji sam podneo u ime Pokreta za preokret je takođe vezan za mogućnost otuđenja poljoprivrednog zemljišta. Preokret se zalaže za zabranu prodaje poljoprivrednog zemljišta strancima. Ranije sam to detaljnije obrazlagao. Uvažavam činjenicu da pojedini poslanici kažu da je u međuvremenu donet, usvojen SSP, da on ima pravnu snagu. Međutim, naše zakonodavstvo nije okončano sa SSP, zato što su se u međuvremenu desile neke stvari koje nisu postojale u vreme donošenja SSP. Naime, sadašnja procena je bila da će priključenje Srbije EU biti do 2017/2018. godine. U tom svetlu, u tim okvirima je taj SSP donet, izglasan. Međutim, kao što znamo, a da ne elaboriram čija je to zasluga što nismo još član EU, dakle, ne želim nikoga da optužim, imamo nove okolnosti. Dakle, imamo mogućnost da utičemo da odložimo primenu kroz promenu zakona i imamo mogućnost da utičemo na zabranu prodaje poljoprivrednog zemljišta, odnosno da ostavimo mogućnost trajnog zakupa umesto prodaje poljoprivrednog zemljišta.
Vreme, kolega Veselinoviću. Zahvaljujem. Prvo da samo raščistimo ovu nedoumicu oko amandmana na član 6, koji su podnele u istovetnom tekstu dve grupe narodnih poslanika. Kolega Bečić je vodio tada sednicu i pročitao je sledeći amandman – na član 6. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Tako je bilo pročitano. Da li još neko želi reč po amandmanu koji je podneo narodni poslanik Janko Veselinović? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, postoji poslovica: „Znanje ima granice, neznanje nema“, ali kad uzmemo da je predlagač amandmana doktor pravnih nauka, onda morate pažljivo da me slušate da vam pročitam šta je predloženo. U tekstu zakona stoji u članu 7. stav 3. koji je on predložio da se menja i molim ministra pažljivo da sasluša. Dakle, kaže – strani ulagač može steći pravo svojine, službenosti, zaloge i druga stvarna prava na pokretnim stvarima i nepokretnostima koje se nalaze na teritoriji Republike Srbije, u skladu sa zakonom. On predlaže da se stavi zarez i reči: „osim poljoprivrednog zemljišta ukoliko se radi o stranom ulagaču“. Sad pazite rečenicu, kaže: „u skladu sa zakonom, a osim poljoprivrednog zemljišta ukoliko se radi o stranom ulagaču“, što znači da poljoprivredno zemljište može da se otuđi i da ne bude u skladu sa zakonom, na način na koji je to predložio doktor prava. Kad smo već kod poljoprivrednog zemljišta, ja moram ponovo da kažem da SSP, koji je potpisan na takav način 2008. godine, koji je ovde ratifikovan, ni jedna zemlja nije potpisala, a potpisala je stranka bivšeg režima kojoj je pripadao i predlagač. Godina 2017, zahvaljujući samo ratifikaciji Litvanije, je godina u kojoj će dospeti pravo stranaca da kupuju zemlju, ali dotle verujem da ćemo posebnim zakonom regulisati da se to desi na način kako nama odgovara, u minimalnim površinama ili sa pravima koja se teško ostvaruju, ali je gotovo neverovatno da se neko toliko preokrene, da osnuje udruženje „on, žena i svastika“ i da se preokrene i da sada ne važi ono što je važilo 2008. godine, što je međunarodni ugovor. Zemljište koje se ne prodaje, na stotine hiljada hektara, prodaje se zadružno poljoprivredno zemljište koje teretnim putem zadruge kupio od 62 do 68, 198.000 ha je zaglavilo kao predmet privatizacije u društvenoj svojini. Sada neko ko je dopustio takvu divlju, predatorsku privatizaciju predlaže da se briše ono što su međunarodnim ugovorom koji su potpisali oni prihvatili. Za mene je to neprihvatljivo tim pre što je ovde predloženo da se poljoprivredno zemljište stiče, a da ne mora to da bude u skladu sa zakonom, jer ako pročitate pažljivo amandman, to znači upravo da se posle reči „u skladu sa zakonom“ doda „osim kada se radi o poljoprivrednom zemljištu“. Znači, to može i bez zakona. Verujem da je to nasleđena osobina stranke bivšeg režima i udruženja koje se preokrenulo i otuđilo od te stranke bivšeg režima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Arsiću, naravno da predlažem da se amandman ne prihvati iz četiri razloga. Prvi, zato što je nejasan predlagač amandmana, jer kako vidite piše ispod predlagača amandmana – samostalni poslanik. On stalno nas ubeđuje ovde da je poslanik Pokreta za PREOKRET ili kako bi Hrvati rekli udruga za obrtaj. Nadalje, smatram da je amandman besmislen. Treće, nelogičan. I četvrto, suvišan. Zašto ga treba odbaciti? Upravo zbog toga što Zakon o poljoprivrednom zemljištu je propisao da vlasnik poljoprivrednog zemljišta ne može biti strano fizičko, odnosno pravno lice. To smo rekli nekoliko puta danas. Međutim, baš član 7. ovog Predloga zakona o ulaganjima je jasan u tom pogledu i nedvosmislen, koji kaže – strani ulagači u pogledu svojih ulaganja uživaju jednak položaj, imaju ista prava i obaveze, kao i domaći ulagači ako ovim ili drugim zakonom nije drugačije određeno. Začuđujeme gospodine predsedavajući, da predlagač amandmana ovo ne zna, pa ipak je doktor pravnih nauka, predaje našim studentima pravo. Međutim, kada bi studenti pravnih nauka predložili ovakav amandman sumnjam da bi položili ispit iz pravnih predmeta, što znači da nisu pročitali osnovnu literaturu. Koliku će ocenu predlagač amandmana dobiti odlučićemo mi gospodine predsedavajući u danu za glasanje, a verujem i narod na sledećim izborima. Hvala.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, poštovani građani, koleginice i kolege, podneli smo amandman na član 9. koji kaže – strani ulagač ima pravo da, u skladu sa zakonom, nakon plaćanja svih poreskih i drugih obaveza po osnovu javnih prihoda, slobodno transferiše finansijska i druga sredstva u vezi sa ulaganjem, kao što su, pa sada se navodi prihodi, imovina koja mu pripadne posle gašenja privrednog društva, iznos dobijen od prodaje udela ili akcija, iznos dobijen na osnovu smanjenja osnovnog kapitala, iznos dobijen od dopunskih uplata i pod 6 – naknade od eksproprijacije, odnosno od druge mere sa sličnim dejstvom. Mi smo predložili da se ovaj drugi deo rečenice, odnosno druge mere sa sličnim dejstvom briše i to obrazlažemo jer smatramo da naknada od eksproprijacije predstavlja suštinsku cenu za prodaju nekretnina koja je utvrđena po tržišnim uslovima kada pravo svojine na nepokretnost prelazi uz naknadu u svojinu države radi ostvarenja utvrđenog opšteg interesa. Osim ovog slučaja kojim su utvrđena osnovna ograničenja u korišćenju prava svojine pravnim sistem Republike Srbije ne poznaje po nama druge mere sa sličnim dejstvom. S obzirom na iznete razloge podneli smo ovaj amandman, pa vas molim da nam objasnite koje su to druge mere slične eksproprijaciji koje mogu da se primene. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, gospodine Arsiću, poštovani ministre Sertiću i uvažena gošćo iz ministarstva, ovaj amandman na član 9. koji smo podneli mi narodni poslanici Nove stranke jedan je od retkih amandmana koji se tiče jezičkih ispravki. Gospodine Sertiću, vi niste prihvatili amandman, a mi smatramo da u četiri reda, a u četiri reda je smeštena sadržina ovog člana ne postoji ni jedan znak interpunkcije osim tačke na kraju. Nemoguće je, poštovana gospodo, da jedna složena rečenica može tako da izgleda. Mi samo predlažemo da se poštuje gramatika i pravopis srpskog jezika i da na odgovarajućem mestu iza reči „na domaćem deviznom tržištu“, gospodine Sertiću, stoji zapeta kao što je neophodno da bude ukoliko hoćemo da poštujemo pravila srpskog jezika. Dakle, ovo nije amandman koji se tiče uputa na naše glavne primedbe, vladavina prava, njeno nepoštovanje, stimulisanje korupcije itd. – jezička izmena. Da li možemo ikako da se dogovorimo ovde poštovana gospodo makar oko jezika da nema nikakvog spora i da šta god mislili o njemu poštujemo pravopis i poštujemo gramatiku srpskog jezika. Ne vidim, gospodine Sertiću, ni jedan argument u vašem obrazloženju. Vi kažete amandman se ne prihvata zato što je ova formulacija već određena, a nije, gospodine Sertiću. Nije određena, ovde je zapeta neophodna, kao što je poštovana gospodo neophodno i umetanje dve zapete u članu 3. na koji smo mi takođe reagovali prethodno. To su dve zapete, gospodine Sertiću koje se tiču toga da u članu 14. npr, to već postoji, a u članu 3. ne postoji. Smatram da je ovo neophodno da se prihvati bez straha gospodine Sertiću iako će to da označi i rast i rejting Nove stranke i biračkog tela.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Naravno, ja se pridružujem i mislim da uopšte nije neozbiljno pisati amandman samo zbog zareza ili zapete, kako je kome drago. Da ponovim to je ustavno, pravno moguće, o čemu govori nalaz nadležnog odbora, to sve ide ka preciziranju zakona. Mislim da je kod zakona u Srbiji i bilo gde u svetu, a po našem iskustvu posebno u Srbiji, jako važno da zakoni budu precizni. Znakovi interpunkcije su jako važni. U članu 3. o kome smo govorili, nisu dva zareza nego dve zagrade, apsolutno se potpuno drugačije tumači ta rečenica bez tih znakova i ja očekujem da ministar to prihvati i mislim da je isto i u ovom članu zarez nešto što je, naravno prvo poštovanje pravila pravopisa, a drugo daje dodatnu preciznost. Tako da oko toga mislim da ne bi trebalo da bude nikakve sumnje, a naravno u kasnijim amandmanima ćemo se baviti i suštinom. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Nema spora oko toga da svaki deo zakona ili svaki stav treba da bude najbolje moguće napisan. Moje je samo pitanje da li ovo može kroz pravno-tehničku redakciju da prihvatite kao rešenje, s obzirom da ga je već i Vlada odbila i odbor, ali suštinski se slažem potpuno sa vašom primedbom da treba da bude jasno i tačno napisan. Tako da predlažem samo na ovakav način da ga prihvatimo.
Imate još jedan minut kolega Živkoviću po amandmanu.
Naravno, vi možete kao član Vlade koji brani ovaj zakon u parlamentu da prihvatite sada naknadno bez obzira na to što je Vlada odbila i to je jedna varijanta. Mislim, da bi to bila čista varijanta, jer ste sada i sami rekli da prihvatate argumentaciju.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Onda prihvatamo vaš amandman.
Poštovane kolege narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne Skupštine, obaveštavamo da će danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Nastavljamo rad po amandmanima. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Milisav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu i regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv glave 3, naziv člana 11. i član 11. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv člana i član 11. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala i koristiću i ovih pet minuta na koje imam prava. Hvala ministru što je prihvatio, ja sam shvatio amandmana oba, i na tri i na sedam i to je dobro i time smo odbranili srpski jezik. Naravno to nije bila namera da se ta greška desi, ali dobro je da se ona popravi. Mislim da je to potpuno jasno. Mi tražimo da se ovim trećim amandmanom na zakon, na član 11. da se član 11. briše. I smatramo, taj član fundamentalnim problemom ovog zakona. Šta je fundamentalni problem? To što se arbitrira oko toga i to jedna nova institucija, odnosno radno telo, čak nije ni institucija koja bi trebalo da ocenjuje koja investicija je od velikog značaja, koja investicija je od lokalnog značaja, koja investicija je od primarnog značaja bez bilo kakve utvrđene procedure i sistema i standarda kako se to utvrđuje, bez bilo kakvog objašnjenja zašto bi investicija koja bi recimo otvorila u Svilajncu pet novih radnih mesta, bila manje važna nego investicija koja bi u Novom Sadu otvorila 150 radnih mesta. Rekli ste u načelnoj raspravi da je tu važna održivost investicije, koliko će ona trajati, koliki je ovaj kapital koji uložen u ekonomiji? To nikako ne možete da smatrate nepromenljivom kategorijom. Da li će nešto da traje godinu dana, pet godina ili hiljadu godina, u ekonomiji, to obojica znamo, zavisi od puno faktora. I nikakva pravna zaštita, nikakva zaštita ulaganja sa bilo čije strane, pa čak ni sa strane države ne može da spreči propast nekog preduzeća. Može da se našminka mrtvac, može da se održava nešto što već imamo, naravno, kao naslagu 90-tih koja se prodala 2000-te. Mnoga preduzeća, koja u poslednjih 15 godina razne vlasti drže na infuziji, bez bilo kakve osnove, bez bilo kakve budućnosti tih istih preduzeća. To je isto važno i za nove investicije. Ko investira? Ne investira država. Investira neka kompanija, domaća, strana, privatni preduzetnik, velika kompanija od velikog imena, tajna kompanija, kompanija koja pere nečiji novac, kompanija koja ozbiljno pomera neke civilizacijske vrednosti, sve su to mogući investitori, ali ne postoji ni u ekonomskoj nauci, ni u ekonomskoj praksi, nikakav način da vi sačuvate, da obezbedite sigurnost jedne investicije. I tu nema nikakve sumnje. Ne postoji nijedan teoretičar ekonomski koji to tvrdi, ne postoji nijedna država na svetu gde postoji slobodno tržište, vladavina prava i konkurencija gde bilo ko može da garantuje bilo šta. Da ne govorimo samo o našim primerima. Ima tu puno primera. Recimo, svi sećamo pre 20-tak, 30 godina nije bilo američkog filma gde se nije letelo „Pan Amerikenom“ Gde je ta kompanija? To je bilo kao nešto što je nepromenljiva vrednost, što je „Dženeral elektrik“ ili „Simens“ ili neko drugo mesto i to se promenilo. Promenili su se, nestali su mnogi proizvođači bele tehnike, elektronike, javili su se drugi i to je priroda tržišta i tu nema nikakve šanse da se to promeni. Zašto onda doneti zakon koji u obrazloženju kaže da se donosi da bi stimulisao i održao investicije, kad je to nemoguće. U tom zakonu, hajde sad da kažem nešto što ne mislim iskreno. Čak i da ne sumnjam da su to bile dobre namere, neko ko zna ekonomiju i praktično a to ste vi sigurno, bilo mu jasno da takav zakon, da takva rešenja ne održavaju bezbednost i sigurnost investicije, pod b) stvaraju korupciju. Svaka arbitrarnost ko god da je sprovodi omogućava mogućnost korupcije i tu je jasno kao dan i to je svuda na svetu tako. Da li je to u Srbiji, da li je to u SAD, da li je to u Rusiji, u Vatikanu ili u Patrijaršiji, svejedno? Prema tome, ovakav zakon ne rešava veliki problem, a to je nesigurnost investicija, ali taj problem ni bog otac nije rešio, ni mnogo razvijenije zemlje, to naprosto ne može da se reši, niti će to mi nudimo kao rešenje, svi znamo da je neodrživo, i da je visoko potencijalno koruptivno, i može da privuče strane investicije. Prema tome, mislim da je dobro da povučete ovaj zakon, da ne dobije sudbinu nekih drugih zakona, koje jedan nije hteo da potpiše predsednik. Drugi su nesprovodivi ili loše sprovodivi. Imamo veliku priču o građevinskim dozvolama, da će novi zakon koji to definiše, da nas unapredi, da će biti fenomenalan. Mi smo na svetskoj listi, Duj biznis sa lošeg 183. mesta pali na 186. mesto po brzini izdavanja građevinskih dozvola. Iza nas su samo države gde se ne gradi ništa, gde su kuće samo kao u onoj bajci „Tri praseta“, gde nema nikakvih osnova da neko dobije dozvolu. Prema tome, nemojte i vi da uđete u takvu grešku i to ne bi bilo dobro, ni za vas, ni za Vladu Srbije, što me manje briga, naravno, ali to nije dobro za Srbiju. Srbija se već puno puta kompromitovala pred investitorima i domaćim i stranim i naravno da su ovi strani važniji, jer oni donose i kapital, donose tehnologiju, ali donose i tržište za ono što bi trebalo da ovde proizvode. Prema tome, pustite da ekonomija radi svoj posao kako valja, i nemojte da, inače lošu sliku o Srbiji, kao državi bez vladavine prava i sa puno korupcije, kvarimo ovakvim zakonom. Možda nećete vi biti u prilici da radite korupciju, ali da li smete da se zakunete da i oko vas i u Vladi ili na političkom nebu Srbije ili bilo gde, ne postoje ljudi koji jedva čekaju jedan ovakav zakon?
Reč ima ministar Željko Sertić.
Hvala vam na svim upozorenjima koje ste izrekli i dobar deo vašeg izlaganja podržavam, pre svega kada pričamo o održivosti ulaganja, održivosti poslovanja i da niko nikome ne može da garantuje da će njegov biznis da uspe. Nama jeste suština da podstaknemo veći broj ulagača u Srbiji, jeste suština da naše ljude, pogotovo mlade uključimo u što više ekonomskih procesa u kojima će oni da imaju svoje kompanije i da učestvuju u ekonomskom životu Srbije. Stvaranje povoljnog poslovnog ambijenta je široki i veliki proces i o tome smo pričali prošli put i često se o tome priča u javnosti i svakako da ovaj zakon ne može sam po sebi da donese jedino rešenje, jer onda bi to svi učinili i prosto ne bi bilo konkurencije u svetu, ni među državama. Mi ovim zakonom ozbiljan korak pravimo i iskačemo, pre svega u regionu, jer ako vam neko ko je meritoran za to da dobru ocenu oko toga i čije se mišljenje uvažava u svetu, pre svega investicija, kaže da je zakon najbliži najboljoj svetskoj praksi, to je nešto na šta ću biti ponosan ja kao ministar, siguran sam, svi članovi Vlade, a isto tako siguran i svi poslanici ovde u Srbiji.
Narodni poslanik Zoran Živković, pravo na repliku.
Ta opšta mesta, kao što su ozbiljni strani investitori, kao što su naši mladi, kao što su najbolje ekonomije na svetu, su jako dobre za jednu predizbornu priču, pa možda i za neko ćaskanje ljudi koji vole ovu sferu života koja se zove ekonomija, ali, ne znače ništa i kao takvi ne mogu da budu deo zakona. Koje su najbolje ekonomije na svetu? Da li ovakav zakon imaju SAD? Da li ovakav zakon ima Kina, koja je zvezda u razvoju? Ne, Kina sigurno nema ovakav zakon. I manite se priče o tome da su Svetska banka i MMF reper najviši na svetu, koji dele zlo i dobro, anđele i đavole. I sa Svetskom bankom, kao što znate, i sa Međunarodnim monetarnim fondom se pregovara. Nisu oni razredni starešina. Nisu oni kaplari koji uteruju pamet. Nego, sa njima se pregovara. I nikako jedna država ne sme da stavi sebe u položaj mlađeg partnera ili nekoga ko treba nešto da nauči. Ja sam siguran da ima i ovde u Vladi, u onom delu stafera, i u državi dovoljno ljudi koji mogu da razumeju šta su ideje, šta je dobro za Srbiju, šta može da se popravi, šta ne može. Niko od njih vam nije dao podršku za ovo. Nijedno udruženje ozbiljnih ekonomista, savetnika stranih ulagača, da ne govorim i da se ne ponavljam, sve one državne institucije i nezavisne institucije koje su izvređane na početku današnjeg zasedanja. Znači, može bolje.
Vreme, kolega Živkoviću. Zahvaljujem. Pravo na repliku ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Prvo, mislim da imamo šta da učimo i da možemo mnogo toga da naučimo od razvijenog sveta, jer zemlje koje su napravile dobre i kvalitetne zakone uspele su da na bazi i tog zakona, ali i mnogih drugih zakona, da privuku veliki broj investicija i da to direktno osete njihovi građani. Ja sam vam obećao prošli put da ću vam dati ovu knjigu na bazi čijih iskustava smo i radili, a to ću učiniti danas kada završimo današnju raspravu. Inače, sam član 11, vi ste dali amandman na član 11. a pričate o opštim stavovima samog zakona, član 11. definiše lokalna ulaganja i od posebnog značaja, tako da je to nama jedan od alata kako da pomognemo ulagačima da budu efikasniji, kako da regulišemo to sa lokalnim samoupravama, kakve obaveze njima da daju i svakako da se kroz naredne članove sve to mnogo detaljnije obrazlaže. Ono što svakako ne mogu sa vama da se složim i mislim da nije korektno tako nešto da kažete, to je da u ovom zakonu i u pisanju ovog zakona nisu učestvovale eminentne naše domaće institucije. Dakle, od Privredne komore Srbije, Saveta stranih investitora, Američke privredne komore, Nemačkog udruženja privrednika, Saveta stranih investitora, NALED-a, gotovo da ne postoji organizacija koja ima svojom rečju i glasom uticaj kod nas u javnosti, koja okuplja privrednike, lokalnu samoupravu i bilo koju drugu vrstu ekonomskih aktivnosti, a da nije učestvovala u njemu i da nije, na kraju, rekao sam, posle gotovo godinu dana rasprave, usaglašavanja i koordinacije oko ovog zakona, rekla da je ovaj tekst poslednji, ovako sa amandmanima, prava i najbolja stvar za našu zemlju. U tom smislu, ponoviću – siguran sam da ćete se i vi ponositi ovim zakonom.
Kolega Živkoviću, sada zaista nemate osnova za repliku. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Ministar je pred vama obrazlagao kako je pisan zakon. Kakav je to osnov za repliku? Nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik, podnosilac amandmana, dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, uvaženi ministre Sertiću i uvažene gošće iz ministarstva, dobro je, ministre Sertiću, što je ovde dogovoreno da se poštuju pravila srpskog jezika i tu nema nikakve dileme. Ali, imam dve napomene povodom našeg amandmana na član 11. Najpre, ja smatram da jedan objektivni posmatrač ovoga dijaloga vidi da je argumentacija povodom našeg amandmana na strani narodnog poslanika gospodina Živkovića. A ja dodajem još jedan argument, toj i inače snažnoj argumentaciji, gospodine Sertiću. Argument se tiče stava 3. ovoga člana kojim se uvodi mogućnost dodeljivanja državne pomoći bez javnog poziva. Mi smo i u obrazloženju napisali, gospodine Sertiću – svako dodeljivanje, poštovana gospodo, državne pomoći, u bilo kom zakonom predviđenom obliku, mora ići putem javnog poziva, iz razloga jednake dostupnosti državne pomoći svim privrednim subjektima. Podsećam ovde i narodne poslanike, a i gospodina Sertića, da je pitanje državne pomoći, pitanje pravila i prava konkurencije, jedan od najvažnijih delova pravnih tekovina EU kojoj mi hoćemo da se priključimo, poštovana gospodo. I ja mislim, kada naiđemo na pitanje državne pomoći, onda sa posebnom pažnjom, sa posebnom osetljivošću, moramo da uređujemo ovu oblast. Plus, gospodin Sertić se sada pozvao na Svetsku banku. Pa kako, gospodine Sertiću, vi onda objašnjavate da dobijate pohvale od Svetske banke, a na „duing biznis listi“, koja se takođe tiče ocena Svetske banke, u 2015. godini je saopšteno da smo se pomerili u generalnom skoru za godinu dana sa 77. mesta, ministre Sertiću, na 91. mesto? Uz pohvale, mi nazadujemo. Kako se to objašnjava, poštovana gospodo?
Vreme, kolega Pavićeviću. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Član 11. stav 3. glasi: „Za ulaganje od posebnog značaja, predlog dodele državne pomoći donosi se bez objave javnog poziva“. Dakle, predlog dodele. A dodela se vrši u skladu sa Zakonom o dodeli državne pomoći i kontroli. (Zoran Živković, s mesta: Bez javnog poziva.) Apsolutno. Onog momenta kada ovaj zakon bude usvojen, ako ga vi danas ili sutra usvojite, ne znam kada je Dan za glasanje, osmog dana, kada postane punovažan, od tog momenta javni poziv je non-stop otvoren. Dakle, nema potrebe da mi posebno objavljujemo – dođite kompanije u Srbiju da investirate, ili - domaći privrednici, javite se. To je isključivi cilj ovoga. Ponovo ponavljam – ovde piše: „predlog dodele državne pomoći“, a ne: „dodela državne pomoći“ To su dva različita aspekta. Što se tiče samog mesta na duing listi, sačekaćemo još par dana pa ćete videti na kom mestu ćemo biti u odnosu na to vaše devedeset i neko koje ste objavili.
Kolega Pavićeviću, po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, s mesta: Na osnovu člana 104. Poslovnika.) Hoćemo da čitamo taj član? (Vladimir Pavićević, s mesta: Može. Vi ste gospodine Arsiću najfleksibilniji predsedavajući.) Dobro. Ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Vi ste gospodine Pavićeviću kroz svoje podnošenje amandmana na član 11. uputili određena pitanja ministru, on je vama odgovorio i tu se… (Vladimir Pavićević, s mesta: Ministar je mene pitao.) I na ministra se isto primenjuju te odredbe, tako da ne vidim razloga, dobili ste odgovor na vaša pitanja. Reč ima po amandmanu narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, šta je Svetska banka? Šta je MMF? Šta su bre te svetske organizacije koje ste nabrojali, koje predlagači takve ekonomske gromade kada predlože jedan amandman sa takvim ekonomskim iskustvom, kako neko može da ga uporedi sa Svetskom bankom, MMF, itd, jer su oni poznati ekonomisti, poznati konsultanti? Do duše neki sa srednjom školom, sa poznatim rezultatima u ekonomiji, sa poznatim rezultatima u ulaganju. Kada su oni protiv državne pomoći, kako možete da ne uslišite molitve takvih ekonomskih gromada? Oni su protiv državne pomoći, ali kada su oni sami u pitanju, onda nisu. Godine 2007. misu bili protiv državne pomoći od 525 hiljada evra za vinograd i još tri miliona 2010. godine. Kada su oni u pitanju, onda su oni i te kako za državnu pomoć ukoliko ona ide u njihove džepove. Prema tome, ovaj amandman treba odbiti. Hvala.
Po kom sada osnovu, gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević, s mesta: Po istom osnovu. Druga je okolnost.) Po istom osnovu, a druga okolnost. Evo, pravo na repliku narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče i predsedavajući sednicom u ovom momentu gospodine Arsiću, uvaženi ministre Sertiću i uvažena gošćo iz Ministarstva, evo, želim tri stvari ovde da napomenem u replici, povodom i dalje naše rasprave o amandmanu na član 11. koji smo podneli mi narodni poslanici Nove stranke. Najpre, gospodine Sertiću, ja bih se zamislio da u Narodnoj skupštini tokom rasprave…
Imate pravo, kolega Pavićeviću, na izlaganje gospodina Marijana Rističevića.
Upravo dolazim do toga, gospodine Arsiću, da u ime najveće stranke u Narodnoj skupštini ovom sazivu vaš predlog brani narodni poslanik gospodin Ristivojević. Gospodine Sertiću, da sam ja na vašem mestu, pravo da vam kažem, ja se ne bih osmehivao kao što vi radite, nego bih se ozbiljno ovako zapitao, zamislio gde smo mi to, o čemu se tu radi, poštovana gospodo. Druga stvar, gospodine Sertiću kada se ja pozovem na kriterijum koji vi koristite, a to je ocena Svetske banke, pa se ja pozovem na činjenicu da je rečeno u jednom izveštaju za 2015. godinu, da smo se mi pomerili sa 77. na 91. mesto u odnosu na 2014. godinu, ne možete vi gospodine Sertiću, ja mislim, ako ste odgovoran jedan čovek da kažete - sačekajmo novi rezultat. Hajdemo prvo ocenimo ovaj saopšteni rezultat, jer je to ocena delanja neke vlasti u nekom periodu, a ne, gospodine Sertiću, stalno da se izmeštamo u futur - sačekajte videćemo, očekivaćemo, biće, itd. Treća napomena, gospodine Arsiću, u poslednjih ovih 20 sekundi, gospodin Sertić kaže da ćemo mi izglasati ovaj zakon danas i sutra. Pa, i ako se izglasa, gospodine Arsiću, da se čuje ovde, ja verujem da će predsednik Republike i ovaj zakon da vrati na ponovno odlučivanje u Skupštinu, pa šta ćemo onda da radimo, poštovana gospodo i gospodine Sertiću?
Gospodine Pavićeviću, ja sam vas pustio da sada završite i u jedom delu ste me u svom izlaganju jako neprijatno iznenadili - zapitajte se vi kakav ste ministar ako vas brani neki tamo narodni poslanik. Tako ste rekli. Svi su to ovde čuli. Mislim da sve kolege ovde uvažavamo bez obzira na njihovo zanimanje, stručnu spremu i sve ostalo, zato što su oni ovde legitimni predstavnici građana Srbije. Usput, niste ni pogodili prezime kolege. Pravo na repliku, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada o meni loše pričaju, obično ljudi pričaju da si loš kada prestaneš da se ponašaš kako njima odgovara. Da o meni loše pričaju, bolje od mene ja bih bio zabrinut. Kada o meni loše pričaju gori od mene onda nisam zabrinut. Prema tome, replika gospodina koji je govorio pre mene me uopšte ne zabrinjava. Neko ko u životu kolac nije zašiljio priča o stranim ulaganjima i ekonomiji. Imam pravo da ocenim da takvo zalaganje baš i nije nešto verodostojno. Imam pravo da to uporedim sa Svetskom bankom, MMF, itd. Ja u prethodnom govoru nisam govorio o govorniku koji je iskoristio pravo replike, jer ne mislim da je on dobio državnu pomoć za svoja ulaganja. Mislio sam nekog drugog. Kako se on prepoznao, da li je rešio da brani nekoga, da li je rešio da bude portparol, da li je rešio da bude fruškogorski biser, pa da malo zapenuša ovu diskusiju, ja u to ne mogu da ulazim. Ali je činjenica, dragi građani Republike Srbije, da je država Srbija zemlja velikih mogućnosti da svemu što u njoj ama baš svako može da bude premijer, ama baš svako i da predaje na Fakultetu političkih nauka. Hvala.
Pravo na repliku na izlaganje kolege Pavićevića, ministar Željko Sertić. Izvolite.
Želim da se prvo zahvalim poslaniku Rističeviću na podršci ovom zakonu. Želim da se zahvalim svakome od vas poslanika koji ste pre dva dana u plenarnom zasedanju govorili pozitivno o ovom zakonu, svima koji ste danas prisutni, svima koji ćete uzeti učešće u današnjoj raspravi. Zahvaljujem se svim opozicionim poslanicima koji su kritikovali zakon, dali svoje predloge, mi neke predloge usvojili, kao što ste i sami čuli i sami znate. Zahvaljujem se svima koji su učestvovali u tome. Nikakvu ja razliku neću praviti, nikome pojedinačno od poslanika da li ima svoje pravo da iznese i svoj stav oko toga. Toliko o kritici jednog poslanika prema drugom. Što se tiče Svetske banke, rekao sam – sačekajte, veoma brzo će biti za prošlu godinu, pošto se izveštaji rade, i sami znate, za prethodnu godinu. Videćete, bićete veoma iznenađeni rezultatom koji ćemo postići, a to je rezultat svih nas. Verujem da ćete i vi biti zadovoljni sa tim, jer to je nešto što će Srbiju da svrsta u mnogo atraktivnije zemlje kada pričamo o biznisu i stvaranju radnih mesta i svemu onome što smo učinili u prethodnom periodu, svim zakonima, pa između ostalog i ovim. A rezultati i ovog zakona i zakona koje smo usvojili u ovoj godini tek ćemo videti u Doing listi u narednoj godini. Vaša treća opaska, koja se tiče predsednika naše zemlje, siguran sam da će predsednik Republike potpisati ovaj zakon, jer je lično, kao i njegov kabinet zainteresovan, kao i predsednik naše Vlade i svi ministri, da imamo prosperitetnu zemlju, sa puno posla, sa puno novih radnih mesta, u kojima će građani da žive sigurno i da imaju radna mesta i svoje ekonomske prohteve zadovoljene na najbolji mogući način. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Pavićević, zato što je kolega Marijan Rističević tvrdio da je bolji od njega.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, uvaženi ministre Sertiću i uvažena gošćo iz Ministarstva, dve su napomene sada koje hoću da saopštim u ovoj replici. Najpre, ja sam zapazio jednu stvar, pa sam tu stvar hteo ovde da saopštim, da od 136 narodnih poslanika koje ovde ima SNS, da se jedan narodni poslanik izdvojio kao glavni ideolog te stranke i da je to gospodin Ristivojević. Ja sam hteo sada da proverim sa gospodinom Sertićem i npr. sa gospodinom Babićem, da li je istina da je gospodin Ristivojević postao i da je proglašen glavnim ideologom SNS i da gospodin Vučić, koji je predsednik Vlade, sada sledi tu vrstu ideologije. Da napomenem gospodine Arsiću da je gospodin Ristivojević uradio jednu veliku pogrešku i mislim ovde uputio jednu uvredu gospodinu Vučiću, kada je rekao da svako može da bude predsednik Vlade. Možemo da proverimo stenografske beleške ovde. To je ovde rečeno, gospodine Arsiću. Druga stvar, da kažem gospodinu Sertiću u ovoj replici, gospodine Sertiću, nisam se ja tek onako pozvao na delanje predsednika Republike u ovom smislu, jer mi ovde, gospodine Sertiću, imamo jedno iskustvo gde je u sličnim okolnostima, povodom sličnih naših primedbi, u jednom delu identičnih, predsednik Republike iskoristio našu argumentaciju poslanika Nove stranke da u skupštinsku proceduru narodnim poslanicima ovde na odlučivanje vrati jedan predlog zakona za koji smo mi tvrdili da je neustavan, da nanosi strašnu štetu. Ja zato, sledeći to iskustvo, verujem da ovde to može da se ponovi, a vama predlažem da ne ulazimo u tu vrstu rizika i da zato povučemo ovaj Predlog zakona, gospodine Sertiću. Hvala.
Kolega Rističeviću, nemate pravo na repliku na izlaganje svog kuma dr prof. Pavićevića, pošto Ristivojević je bio jedan poslanik, a u sadašnjem sazivu ga nema. (Marijan Rističević, s mesta: Po amandmanu sam se javio.) Pravo na repliku u ime poslaničke grupe, narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, skandalozno je jako, na ekranu svaki put kada govorimo je zapisano ime i prezime svakog narodnog poslanika, skandalozno je da posle godinu dana neko ne zapamti ili želi da promeni ime gospodina Rističevića, iako je jedan od najaktivnijih narodnih poslanika. Skandalozno je i to što oni koji prostor za skupštinskom govornicom grade na osnovu – briše se, briše se, na osnovu kopi-pejst amandmana i branjenja amandmana samo kao mantra ponavljanjem vladavine prava. Sada se spočitava nekom drugom ko je aktivniji, konkretniji, dobronamerniji da ne može da govori, a uz to zamislite eto ga ideolog. Ideologija SNS je bazirana na napretku našeg društva, na boljem životu naših građana, na uređenijem društvu, na izgradnji institucija, na našem društvu u okviru evropske porodice naroda i o toj ideologiji i o toj želji će vam pričati svih 136 narodnih poslanika. Gospodin Marijan Rističević je jedan od tih 136, uvaženi kolega, uvaženi narodni poslanik. To što neko pokušava da ga omalovažava, pa to više govori o toj vladavini prava gde se traži da jedan narodni poslanik ne govori, pa gde je tu vladavina prava? Pogledajte se u ogledalu kada tražite neke stvari i kada neke stvari očekujete i kada nekome hoćete da stavite flaster preko usta. Gde je tu vladavina prava? Sramota, da nikada više ne upotrebite te reči.
Vreme, kolega Babiću.
To je ideologija SNS, ali i međusobno poštovanje koje vi u vinogradima i među čokotima nikada nećete da naučite.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji ona poslovica da ne možeš naterati nikog da te poštuje, ali se možeš suprotstaviti svakom ko te ne poštuje. To što mene predlagači ovoga amandmana ne poštuju je pohvala za mene. Ja bih bio zabrinut da oni pokažu izvorno poštovanje prema meni, jer ja smatram da vredim više od svojih političkih protivnika. Bez obzira na izreku - vrediš koliko ti vredi protivnik, bez obzira na izreku, ona koja govori o tome, da lovac na lavove ne treba da troši municiju na zečeve, ja ću ipak komentarisati amandman mojih uvaženih kolega i reći da je meni neprihvatljivo da se ukine državna pomoć stranim ulagačima kada su već imali pravo da koriste tu pomoć 2007. godine i kada su ta ulaganja držala vodu tri godine. Uzeli su 525.000 evra od države i tri miliona dinara, posle tri godine su prodali firmu za koju su od države dobili 525.000 evra, iako su tom prilikom tvrdili, a ima novinski isečak, da su našli posao za ceo život. Taj njihov život i taj njihov posao je trajao tri godine, po kome su nadničari ostali neisplaćeni, parcela prodata, firma prodata i sada je neko protiv državne pomoći, valjda zbog svog iskustva i proćerdane državne pomoći. Neću mnogo govoriti o predlagačima amandmana, ja bih voleo da govorim o tome koji je moj kredibilitet da komentarišem amandmane, ne zakon. Mi danas komentarišemo amandmane. Ja mislim da sam dovoljno kvalitetan da, kao neko ko po Poslovniku ima pravo da predlaže amandmane, imam pravo, kako neko ima pravo da komentariše moje amandmane, da komentarišem amandmane drugih predlagača i ukoliko je neko demokratski orijentisana ličnost, ni na kraj pameti mu ne bi smelo da padne da osporava pravo drugom narodnom poslaniku da komentariše amandmane. Danas komentarišemo amandmane. Pokušaj da me neko uvredi po pitanju stranih ulaganja i po pitanju amandmana je nikakav. Kao neko ko je proizveo najmanje 50 traktora, sam, u IMT, kada podelim broj radnika sa brojem traktora, čak i administrativnih radnika, za pet godina u IMT sam napravio najmanje 50 traktora. Napravio sam kao ulagač u privatnom poljoprivrednom gazdinstvu stotine hiljade tona hrane. Doživeo sam ovde da pokušaju da me uvrede oni koji kućicu za papagaje nisu napravili i koji kada predaju na Fakultetu političkih nauka, kao kafanska pevaljka se sa Ibarske magistrale… [[isključen mikrofon.]]
Nećemo tako, kolega Ristićeviću. Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović, po amandmanu.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, Zakon o ulaganjima predstavlja zakonodavni okvir kojim se definišu ciljevi ulaganja, kojim se definišu prava i obaveze ulagača, kojim se definišu subjekti ulaganja, vrste ulaganja i kao najvažnije definišu se kriterijumi za ulaganja. Na osnovu ovih elemenata, generalno, možemo konstatovati da je Zakon o ulaganjima zadovoljio formu i referencu transparentnosti. Međutim, predlagači amandmana, koji traže brisanje člana 11. Zakona o ulaganju, smatraju da je uvođenje kategorije, citiram, ulaganja od posebno značaja opasan presedan po pravno-ekonomski poredak zemlje, kojim se omogućava otvoreno favorizovanje pojedinih preduzeća, domaćih ili stranih u odnosu na druga, što je u suštoj suprotnosti sa principima poštene tržišne konkurencije jednake po zakonima. Kraj citata. Ja se slažem da je član 11. Zakona o ulaganjima opasan po pravni i ekonomski poredak zemlje, baš koliko su i predlagači amandmana koji traže njegovo brisanje opasni po pravni i ekonomski poredak zemlje. Predlagače amandmana ostavljam javnosti da sude o njihovoj opasnosti, a dužnost je moja da komentarišemo član 11. čije se brisanje traži, da ne bude kako nema poslanika SNS koji mogu da komentarišu o ovom zakonu i da se SNS svela na poslanika Marijana Rističevića koji komentariše ekonomske zakone. Vi ste na ovaj način uvredili sve poslanike SNS, ali želimo da vam poručimo da je to zbog toga što mi procenjujemo da je gospodin Ristićević sasvim dovoljna prepreka i brana u odbrani ovakvih amandmana koje vi podnosite danas. U članu 11. definišu se, u stvari, vrste ulaganja prema značaju. Član 11. kaže da ulaganje prema značaju jeste ulaganje od posebnog značaju za Republiku Srbiju, i ulaganje od lokalnog značaja. Znači, definišu se dve vrste ulaganja prema značaju. Dalje se ide u razradi i definiše da ulaganje od posebnog značaja jeste ulaganje čije otvaranje bi bitno uticalo na dalji razvoj privrede Srbije, unapređenje konkurentnosti privrede Republike Srbije, kao investicione lokacije i njen ravnomerni regionalni razvoj. Ulaganje od posebnog značaja je ulaganje koje se realizuje na teritoriji jedne ili više jedinica lokalne samouprave i podstiče realizaciju zajedničkih razvojnih prioriteta više jedinica lokalne samouprave u funkciji povećanja nivoa njihove konkurentnosti, kao i ulaganje na osnovu usvojenih bilateralnih sporazuma i sporazuma o prekograničnoj saradnji. Dakle, ovde se definiše ulaganje od posebnog značaja i kaže se da su to sva ona ulaganja koja podižu privredni razvoj države Srbije, koja podižu konkurentnost privrede Srbije, koja blagotvorno deluju na ravnomerni, regionalni razvoj i koja se uglavnom realizuju na teritoriji jedne opštine ili više opština gde se ostvaruju ciljevi jedne lokalne samouprave, opštine i grada ili više lokalnih samouprava, a mogu biti proizvod i bilateralnih sporazuma dveju zemalja ako se proceni da u prekograničnoj saradnji određeni privredni projekat ima ulaganja od posebnog značaja. Toliko o opasnosti po pravno-ekonomski poredak zemlje člana 11, čije se brisanje traži. Dalje se navodi da se favorizuju, citiram, pojedina preduzeća, domaća ili strana, u odnosu na druga, što je u suštoj suprotnosti sa principima poštene tržišne konkurencije jednake pred zakonom. Ako imamo u vidu da član 12. sadrži kriterijume ulaganja i pod rednim brojem tri se nalazi kriterijum uticaja ulaganja na spoljnotrgovinski bilans, koji će imati presudni uticaj za dobijanje državne pomoći, čime će prednost u dodeli pomoći imati svakako preduzeća koja su izvozno orijentisana. Dakle, to je praksa i ranije potvrđivala da će prednost pri dodeli državne pomoći imati preduzeća koja su izvozno orijentisana. Dakle, sve što proizvedu ona iz države izvezu, i kao takva nikako ne mogu da ugrožavaju preduzeća koja nisu korisnici državne pomoći. I u drugom delu obrazloženja, kao najteža optužba se kaže da posebna opasnost od ovog člana Predloga zakona potiče od stava 3. koji uvodi mogućnost dodeljivanja državne pomoći bez javnog poziva. Ako imamo u vidu da državna pomoć u ulaganju ne može imati učešće veće od 50% ukupnog ulaganja, odnosno, ako investitor uloži 20 miliona evra u svoje privredne kapacitete, maksimum državne pomoći može biti 50% od te pomoći, odnosno može biti 10 miliona evra. Kao i to da za svaki dinar državne pomoći koje investitor dobija, mora da položi odgovarajuće garancije. Da li će te garancije biti u vidu bankarske garancije, u vidu opreme ili u vidu objekata, svaki dinar mora da bude obezbeđen. I ako se vratimo na prethodnu odredbu kojom se traži i, na neki način, favorizuju proizvođači koji će imati izvozni karakter, odnosno koji će sve ono što proizvode i izvoziti iz države Srbije, onda dolazimo do zaključka da će država u perspektivi imati više sredstava koja može da ponudi investitora, ali nedovoljan broj investitora koji ta sredstva mogu i da povuku, što je bio slučaj i ranije, i svedoci smo takvih slučajeva i na poslednjem primeru u Vladičinom Hanu, kada smo vodili pregovore sa jednom kompanijom, ne bih to ime pominjao. Hvala bogu da smo uspešno završili pregovore vezano za Kompaniju „Tekles“, uz podršku naravno, premijera i ministra koji su dali značajan doprinos u pokretanju jedne kompanije koja treba u devastiranoj opštini, u opštini Vladičin Han, da zaživi od nove godine i uposli najmanje 400 ljudi. Zato, nema govora da član 11. Zakona o ulaganjima je opasan po pravno-ekonomski poredak države Srbije, kao i to da nema opasnosti od predlagača amandmana koji predlažu brisanje ovog člana zakona. Zato će SNS i njeni poslanici, u Danu za glasanje, odlučno odbaciti predlog amandmana kojim se traži brisanje člana 11. Zakona o ulaganjima, a dati punu podršku članu 11. i Zakonu o ulaganjima, u celini. Hvala.
Osam minuta od vremena poslaničke grupe. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Član 11. reguliše vrste ulaganja prema značaju i predlagač normirajući vrste ulaganja prema značaju, nije normirao ulaganje od značaja za AP Vojvodinu, mada u pojedinim daljim odredbama Predloga zakona egzistira ovaj pojam. Smatramo da ulaganje od pokrajinskog značaja, da treba da predstavlja poseban vid ulaganja sa stanovišta značaja ulaganja. Pored ulaganja od posebnog značaja i ulaganja od lokalnog značaja, te u tom smislu, amandmanom intervenišemo na stav 1. i na stav 4. uz dodavanje novog stava 3. Predviđamo i brisanje postojećeg stava 3. i imamo izuzetno bitne razloge zbog kojih to predlažemo. Znači, odredbom kako je predlagač zakona pregledao, utvrđuje se izuzetak od pravila da se javni poziv objavljuje radi podsticanja ulaganja putem dodele državne pomoći. Smatramo da uvođenje ovakvog izuzetka smanjuje se transparentnost dodele državne pomoći i kao takav, ovaj izuzetak je veoma opasan i otvara mogućnost zloupotreba i koruptivnog ponašanja. Inače, Agencija za borbu protiv korupcije, takođe, u svom mišljenju je ukazala na koruptivni rizik ove norme i predložila njeno brisanje iz predloga zakona. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo i zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Mi smo predložili, gospodine Sertiću, da se član 11. briše, iz prostog razloga da bi smanjili potencijalnu korupciju kada je u pitanju sam Predlog zakona. Evo, sada ću i obrazložiti zbog čega. Dakle, kako stoji u zakonu, potpuno se isključuje Ustavom, pod broj jedan, zagarantovano pravo na dostupnost i prilaz svim poslovima na teritoriji Republike Srbije. Pod broj dva, ukida se jednako pravo i suspenduje bilo kakva konkurencija kada je u pitanju tržište i tržišna utakmica. Pod broj tri, Vlada ima isključivo pravo, diskreciono pravo, da odredi šta je to ulaganje od posebnog značaja, i u tom slučaju kad Vlada kaže da je od posebnog značaja, e onda se ne upućuje javni poziv. I onda mi recite, pošto siguran sam da vi, kao čovek koji ste iz posla, možete da mi na primeru investicija koje su do sada bile aktuelne u Republici Srbiji, poput „Beograda na vodi“, kada smo ovde usvajali „leks specijalis“ i govorili ste nam zajedno sa premijerom Srbije, vi ste bili prisutni, da je to investicija od posebnog značaja i da zbog toga kršimo Ustav, zato što, eto, ako neko drugi ima tri i po milijarde, onda ćemo …
Izvinite kolega Balša, po kom osnovu vi tvrdite da se krši Ustav?
Po tome što …
Da vas podsetim, pre nego što nastavite, vratiću vam vreme. O svakom zakonskom predlogu izjašnjava se Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. I ako vi smatrate da ste iznad tog Odbora …
Mogu da kažem?
Izvolite.
I kada je bilo u pitanju smanjenje penzija, takođe ste tada rekli da je to po Ustavu Republike Srbije, ali to što su članovi SNS to rekli, ne mora da znači da je istina. Naprotiv. Ono što sam želeo da kažem, jeste da se u članu 11. Vladi Republike Srbije daju prevelika ovlašćenja mimo Skupštine, mimo parlamenta, da ona sama odredi kriterijume šta je to javni interes i šta je to posebni značaj ili ne. I to je ono što smo vam rekli pre nekoliko dana. U toj i takvoj situaciji gospodine Sertiću, imate svoje kolege, svoje prijatelje koji otvaraju firme na Devičanskim ostrvima. A u Srbiji nema investicija. U obrazloženju zakona, niste se bavili ni o efektima usvajanja ovakvog zakona. Koliko će to stotina hiljada radnih mesta da se otvori kada vi usvojite ovaj vaš zakon? I hvala i vama što ste se zahvalili opoziciji, jer mislimo da je jedino opozicija u ovom slučaju dala konstruktivna rešenja. Mi smo ovaj problem želeli da javnosti osvetlimo i da na neki mogući način vama pomognemo da ne pravite onoliko velike greške kao što je Vlada pravila u poslednje četiri godine. nema investicija, ima ali na Devičanskim ostrvima, of šor kompanije koje su generatori korupcije i usisavanja novca građana Srbije. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Kada govorimo o Devičanskim ostrvima, mislim da bi predavanje o tim of šor kompanijama i vinarijama sa Devičanskih ostrva ispred Kompanije „Vinemont“, i kolege koji je malo pre govorio i meni i svima vama, mogao da priča tu prisutni kolega. Tako da, nemojte samo o of šor kompanijama i o svemu tome, to je jednostavno način vladanja i to više shvatam da govorite, ali ne u Narodnoj skupštini, već ujutru kada održavate ličnu higijenu, pred ogledalom, kada se brijete. Čudno je to kada iz Narodne skupštine Republike Srbije polaze tonovi koji su disonantni u odnosu na pravosudni sistem ove zemlje. Čudno je kada se jedan osrednji pravnik postavlja iznad Ustavnog suda Srbije. Kada kažem osrednji pravnik, mislim i po godinama studiranja, ali i po proseku studiranja. To su valjda dovoljni repere da bi neko postao osrednji, možda čak i ispod osrednjeg. Ali, da jedan osrednji pravnik govori, derogira i ponižava sudije Ustavnog suda Srbije je skandal. Sa druge strane, kada se govori o nemanju investicija, takve reči kada dolaze od kolege koji je malopre govorio, prosto su melem za uši, jer je to priznanje veze i spone između bivšeg režima i Miroslava Miškovića, jer oni shvataju kao svoju investiciju prodaju Miškovićevog dela kapitala „Delezu“. Eto je spona između Miškovića i bivšeg režima. Pa, ne moram ja da govorim o tome…
Vreme, kolega Babiću.
…o tome govori istina. Sve dok svojatate njegovu imovinu i te investicije, ta veza se pokazuje kao veoma jasna.
Zahvaljujem, kolega Babiću. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 11. teksta Predloga zakona koji govori o ulaganjima koja se prema značaju dele na ulaganja od posebnog značaja za Republiku Srbiju i ulaganja od lokalnog značaja treba brisati i to mi svi ovde znamo. Kada kažemo da nije u skladu sa Ustavom, mi smo to govorili i za zakon koji je unela ministarka za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Posle toga je Ustavni sud stavio privremenu suspenziju na član za koji smo tvrdili da nije ustavan. (Zoran Babić, s mesta: Znači, malo dobro, malo nije.) Ja bih molila narodnog poslanika Zorana Babića da ne dobacuje i da ne gestikulira nepristojno dok se obraćam građanima i narodnim poslanicima.
Koleginice Čomić, ne možete vi da molite kolegu Babića da prestane da dobacuje, nego predsedavajuće. Zato vas molim da nastavite dalje, a predsedavajući će, ukoliko nađe za potrebno, da opomene poslanike. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Kada god ne nađete za potrebno, onda moram ja, pošto želim da građanima Srbije dam informaciju o razlozima zašto ovaj član zakona treba brisati. Molim narodnog poslanika Vučetu Toškovića takođe da ne dobacuje, pošto predsedavajući nije našao za shodno. Ako ima dobacivanja, onda ima dobacivanja. Mi smo tu vrlo talentovani. Ako nema, onda nema. Zahvaljujem, predsedavajući. Nije vama lako, znam ja to, ali šta da radimo. Zašto ovaj član treba brisati? Zato što podrazumeva diskreciona prava da se određuje šta su to ulaganja od posebnog značaja, a šta su to ulaganja od lokalnog značaja i zato što ovde kada god želi da se govori o stranim ulaganjima ili o domaćim ulaganjima, i kada god se govori o skraćenicama od foreign direct investments, niko neće da govori o tome da nema FDI u kojima ne učestvuju budžeti. Nema nigde ni u jednoj državi. Novaca više nema lako za zaraditi i meni je potpuno jasno zašto je ekonomska i finansijska moć našla način da investicijom zove saradnju sa nacionalnim budžetima, gde svi nacionalni budžeti od svih naših para daju deo ulaganja. To bi trebalo da bude tema i ja sam, ako sam i u šta sigurna, sigurna da ministar to jako dobro zna, mnogo bolje od mene. Šta je problem onda ako ja želim dijalog o tome šta su u stvari ulaganja i kako to ulagač pravi dogovor sa bilo kojim budžetom da ga pomogne, opet na starom srpskom contribution insertis, ili ovako sa podsticajima koje smo vezali ovim zakonom za državnu pomoć? To je loše rešenje, jako loše rešenje. Pogotovo ovakav član zakona, koji svakome ko malo prati ekonomsku i finansijsku moć i ekonomske i finansijske propise širom Evrope, ovog dela govorim, i SAD zna da čita ovaj zakon. Diskreciono pravo sa osnovanom sumnjom o privatnom izboru onoga ko se zove ulagač. Ja tu ne unosim sumnju da je ministar ili bilo koji član Vlade spreman da se odrekne svog integriteta, svoje reputacije i svog znanja i da čini kriminalno delo, ali ovo ne treba da stoji u Zakonu o ulaganjima. Nikako ne treba da stoji. Ako ostane, sa ovim će članom uz neke Ustavni sud svakako imati posla. Nije meni na radost što će se pokazati odlukama Ustavnog suda da smo bili u pravu, kao što mi nije na radost ni što je suspendovan član zakon koji je terao žene sa 60 godina i šest meseci u penziju. To je zajednička loša slika o Srbiji, zajednički pokazatelj o tome da nemamo razgovora u suštini o pravcima razvoja ekonomske politike, a da imamo zakone kojima se pisci malo znaju, koji nisu na javnoj raspravi i koji na ovakve članove kontraargumentaciju imaju – sve će to biti super. Nisu zakoni tu da ministar obeća na časnu reč da će sve biti super, nego da bude potpuno jasno šta po članovima zakona i kome se daju kakva prava i kakve obaveze. Za ovu Vladu je dobro da ovog člana ne bude u zakonu. Ako vam to neko kaže ko Vladu ne podržava, onda bi trebalo da se ozbiljno razmislimo da li Zakon o ulaganjima od svog početka, kako je ušao u javnu raspravu, u medije, uz sporove sa Ustavom, da li ga treba zadržati u proceduri u Skupštini i da li treba tvrdoglavo istrajati na odredbama koje će praviti očiglednu štetu, a šteta je zajednička. Naš napor je da bude zajedničke koristi, a ne zajedničke štete. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, člana 107. stav 1. Mislim da ste morali da prekinete gospođu Čomić i da je opomenete u onom trenutku kada mi je rekla da ja nepristojno gestikuliram. Čime sam ja to nepristojno gestikulirao? Da li sam rekao – stoko jedna, kao što je rekao gospodin Živković? Da li sam rekao – đubre jedni, kao što je rekao gospodin Šutanovac? Tada se nije bunila za nepristojno gestikuliranje. Da li sam možda sedeo na katedri, kao što je to radio gospodin Pavićević na predavanjima na Fakultetu političkih nauka? Šta sam to radio da bude nepristojno, osim što sam govori i zastupao ono što mislim? E, to je za gospođu Čomić nepristojno. Evo, ima i bolja rezolucija, da bi se bolje videlo ko sedi na katedri. (Narodni poslanik Zoran Babić pokazuje fotografiju.) Da li je to vladavina prava i da li je to ponašanje kojim bi trebali svi da sednemo sada na skupštinske klupe možda? Šta se nije dopalo gospođi Čomić malopre? To što sam rekao da ne možemo da se odnosimo i da komentarišemo odluke suda zato što je sud nezavisna grana vlasti? E sada, kada Ustavni sud presudi onako kako im odgovara, onda je to odlično, onda se to koristi kao argumentacija. Kada se presudi onako kako im ne odgovara, onda – ma koji je to sud, oni su neznalice, oni ne znaju ništa. Dogovorite se jednom sami sa sobom šta hoćete i kako hoćete, ko je nezavistan, ko šta sme i ko šta ne sme da radi. Malopre smo videli da gospodin Rističević ne sme da govori. Sada ja ne smem da govorim za gospođu Čomić. Nije ni prvi put ni poslednji put kako bi želeli ili kako ste nas izbacivali iz ove sale Narodne skupštine, ali to vreme je prošlo. Paljevine, otimanja, prebijanja, kamenje na novinare, prebijanje političkih neistomišljenika, šišanje njihove dece, to vreme je prošlo. O tome možete samo da se nadate i samo da maštate.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po Poslovniku. Izvolite.
Zahvaljujem. Reklamiram član 27. koji vas obavezuje na primenu Poslovnika tokom rasprave i član 103. koji vas obavezuje na postupanje kada narodni poslanik traži da govori o povredi Poslovnika. Oba člana ste prekršili dajući pravo na povredu Poslovnika koja je obrazložena mimo pravila u članu 103. Čak vas jedan od stavova tog člana, mislim stav 4, obavezuje i da narodnom poslaniku koji krši takva pravila izričete meru opomene, osim što u skladu sa članom 27. ja potpuno bez ikakve sumnje znam da vi razlikujete šta je to replika i šta je to povreda Poslovnika i da je i taj član prekršen, jer ste dozvolili tokom predsedavanja da narodni poslanik svojim stilom koristi pravo na objašnjavanje povrede Poslovnika tako što je to pravo replika. Nemam ništa protiv da bilo kome, diskreciono pravo je vaše, ja ću vas braniti ko god vam bude zamerao da ne date repliku, bio iz opozicije ili iz vladajuće većine, jer predsedavajući odlučuje o tome da li će replike biti ili ne. Dakle, to je vaše pravo i možete uvek svakome dati repliku da pokuša da porekne očigledno. Za sve vrste upotrebe reči koje nisu gestikulacija i gestikulacije koja je nepristojna, za to je takođe predsedavajući. Kad izostaje reakcija predsedavajućeg, onda mi narodni poslanici koji čuvamo dostojanstvo ove Skupštine, uputimo kolegi narodnom poslaniku najdobronamerniju sugestiju i o rečima koje izgovara.
Izvinite, moram da vas prekinem. Recite mi u kom delu Poslovnika vi imate pravo?
Onda kada ne reaguje predsedavajući …
Gde to piše u Poslovniku, molim vas da mi pročitate pošto držite svima ovde kako treba da se ponašamo. Pitam vas, pročitajte mi tu odredbu Poslovnika?
Kada predsedavajući krši obavezu da obezbedi. Predsedavajući je dužan da se stara o redu sednici Narodne skupštine.
Molim vas precizno član, stav, citat.
Član 27.
U članu 27. to ne piše. To je vaše tumačenje o primeni Poslovnika, kao što isto tako dobro znate da predsedavajući odlučuje kada će i u kom trenutku da se umeša. To takođe znate, ako smatrate da ja nisam nešto video ili sam prevideo, kao što sam ja kada sam silazio dole i diskutovao, zamolio predsedavajućeg da mi omogući da normalno radim kao narodni poslanik. To radi predsedavajući, a poslanik zamoli predsedavajuće, ili kaže ne mora da zamoli, samo da kaže – omogućite mi da normalno radim posao narodnog poslanika. Vi koristite pravo da diskutujete o amandmanu tako što ćete da uputite poslaniku primedbu da se on ne ponaša u skladu sa Poslovnikom, pa, ne ide. Molim vas. Po amandmanu narodni poslanik Dejan Nikolić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pa znam gospodine predsedavajući da nas razumete, bili smo poslanici kada se mahanjem papirima pretvorilo u mahanje cipelama, pa prosto znam da razumete bojazan ali o amandmanu. Ministre, prvo s početka diskusije govorili ste o 20% amandmana od 200 koliko ima na zakonu koji ima 40 članova da su amandmani „briše se“. Dakle, tako apriori stavili sve amandmane koji glase „briše se“, kao amandmane drugog reda. Dakle, ovaj amandman se upravo demantuje. Zašto? Zato što smo mi podneli da se stav 3. ovog člana briše i tako brišemo po meni i ne samo po meni jedan od najkoruptivnijih stavova ovog zakona. Dakle, mi smo amandmanom predvideli da se briše stav 3. koji glasi – da za ulaganje od posebnog značaja predlog dodele državne pomoći donosi se bez objave javnog poziva. Znam da ćete reći sada predlog, ali ako se na to veže saglasje člana 12. i stav koji kaže – da Vlada bliže određuje kriterijume prema kojima se ulaganje određuje kao ulaganje od posebnog značaja. Šta to tačno znači? To znači da će Vlada mimo ovog zakona nekim sopstvenim kriterijumima odrediti šta su to ulaganja od posebnog značaja, onda će u Nemanjinoj 11, sama odrediti predloge i naravno to će se sprovesti u praksu. Dakle, sama odlučuje, donosi kriterijume, sama mimo ovog zakona, odnosno zakon joj daje legalitet da sama odlučuje kome će dati, a to imamo u praksi. To smo imali u praksi i sa „Beogradom na vodi“. Jel bilo nekog javnog poziva? Nije. Vreme će pokazati da li smo u pravu mi ili ste u pravu vi, kada govorimo o ovom projektu, ali ja govorim o koruptivnom elementu ovog člana. Dakle, Vlada ovaj zakon, ovaj član zapravo predstavlja paravan za Vladu, da u Nemanjinoj 11 deli novac građana onako kako ona misli da je najbolje, bez javnog poziva, daleko od očiju javnosti. Pare građana kojima ste prethodno smanjili plate i penzije dovodi do toga da se bore za egzistenciju. Imate mogućnost da usvojite ovaj naš amandman, da ovaj član, makar ovaj član spasimo i učinimo boljim. Evo, molim vas da još jednom razmislite, da se konsultujete sa vašom saradnicom i da usvojite ovaj amandman.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Dame i gospodo, u prethodnih desetak minuta izrečeno je puno stvari koje jednostavno ne odgovaraju istini i koji na neki način omalovažavaju ovaj zakon i dezinformišu javnost, ako hoćete. Znači, izrečena je tvrdnja da nema investicija u Srbiji. Ja sam na sajtu Privredne komore Srbije našao podatak da smo 2012. godine imali 232 miliona evra stranih direktnih investicija, 2013. godine to je skočilo na 750 miliona evra, 2014. godine milijardu i 220 miliona evra, da u 2015. godini se već približavamo cifri od milijardu evra, a Vlada ima želju da to bude i milijardu i po evra stranih direktnih investicija. Znači, nije tačno da Vlada ni do sada nije radila na tome da se privuče što veći obim stranih direktnih investicija i to jednostavno pokazuju podaci koji stižu iz Privredne komore Srbije. Podaci koji stižu iz Privredne komore Srbije,ako smatrate da su to relevantni, ja mislim da je to jedna jako ozbiljna institucija. Znači, ovaj zakon treba samo da nastavi taj trend uvećanja stranih direktnih investicija i ako ćemo realno da sagledamo sam zakon, on se pre svega obraća stranim direktnim investitorima, zato što privredni ambijent, pravni sistem Srbije i te kako poznat domaćim investitorima i sve ove odredbe, jedan dobar deo tih odredbi je unesen da bi stvorio pravnu sigurnost stranih direktnih investitora. Ovaj zakon je potreban zakon. To je ono što treba da unapredi priliv stranih direktnih investicija, a potreban je ne zbog SNS, ne samo zbog ove Vlade, potreban je zbog građana Srbije. Svi smo svesni da su građani, da je privreda, svi mi u prethodnih, prethodne dve godine podneli izvesne žrtve da bismo imali fiskalnu konsolidaciju. Ta fiskalna konsolidacija, a ja sam to već jedanput rekao, je neodrživa ukoliko nemamo veći rast investicije. Znači, namera Vlade je krajnje dobronamerna. Ovaj zakon je i te kako potreban. Priča o tome kako će tržište samo da rešava o tome koji će investitor da dolazi u Srbiju, kako je tržište divlji zapad, pa sad tu dođe kako kome šta odgovara i kako kome padne na pamet, je totalna neistina, da se razumemo. Svako tržište je regulisano, svako tržište ima svoju širinu, ima svoju dubinu, nemate tržišta ako nemate veći broj privrednih subjekata, ako ti subjekti nemaju neku privrednu aktivnost. Molim vas, pomenuta je Kina u jednom trenutku. Kina vam je najbolji primer kako se kombinuje tržišna i planska privreda. Znači, tržište nije svemoćno. Ona je uspela da stvori jedan fantastičan privredni rast u prethodnih deset, dvadeset godina ali pre svega kombinacijom pravne i tržišne privrede. Prema tome, nemojte da ovaj institut ulagača od posebnog značaja tek tako omalovažavate. Postoje kriterijumi na osnovu kojih će ti ulagači biti razvrstani. Nema u tome ništa loše. Zna se šta nam je cilj. Cilj nam je između ostalog da podspešimo i konkurenciju, ali i regionalni razvoj, da dođemo do tehnoloških mnogo značajnijih investicija, do tehnologija koje su savremenije i koje su nam i te kako potrebne. Svi ovi kriterijumi na kraju krajeva dati su u narednom članu i može svako od poslanika da vidi šta je stvarno namera Vlade. Zato vas molim da ne dezinformišemo javnost o tome da ovaj zakon ne znači ništa, da neće doneti ništa dobro privredi Srbije. Svaki strani investitor za sebe vezuje niz malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, a većina privrednih subjekata su iz te oblasti. Hvala vam.
Ja bih zamolio kolege iz vladajuće većine da poštuje to da kolege koji ne podržavaju Vladu i podnose amandmane, kao i ministar imaju samo dva minuta, pa vas molim da i vi toliko, poslovnički imate pravo i duže, ali da toliko vi koristite to pravo prilikom izjašnjavanja zašto hoćete ili nećete da glasate o nekom amandmanu. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv člana i član 12. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Tražimo brisanje i člana 12. zato što je on logičan nastavak člana 11. koji ne valja ništa kao što smo govorili u prethodnom javljanju i tu se taj koren korupcije nastavlja kroz nekoliko narednih članova, a onda se to povećava kada dođemo do onog člana kojim se osniva razvojna agencija Srbije, u stvari zakon bi trebao da se zove zakon o razvojnoj agenciji Srbije, jer je dvadeset i nešto članova od četrdeset i nešto ukupno posvećeno tome. Šta je ovde loše? Naravno, ovde se utvrđuju tzv. kriterijumi kojima se utvrđuje značaj ulaganja. Već smo govorili ne postoji u ekonomiji značaj ulaganja, ne može država osim ono što sama investira, a to je drugi deo, to je infrastruktura, to su budžetska sredstva ili sredstva koja su hibrid državnih budžetskih i nekih privatnih samo tu može da se ocenjuje šta je značajnije od drugog. Investitor, ne po pravilu, nego uvek privatni, bilo da je to preduzetnik, bilo da je to najveća kompanija na svetu ima svoju slobodu da odluči šta je za njega značajno i ne može niko da mu meri tu značajnost. Posebno kad se to meri po, kaže -vrsta i iznos ulaganja, premudro je, ili dugoročnost ulaganja. Kako ocenjujete dugoročnost ulaganja da li i koliko dugo će da daje novac za tu investiciju ili koliko će ta traje ta investicija ili koliko će ta investicija da unosi profit. To su bar tri različita kriterijuma. Reference i kredibilitet ulagača, to bi bilo jako interesantno da vidim kako ćete da utvrdite taj nivo kriterijuma. Da bude jasnije, stav 2. lepo kaže da Vlada bliže određuje kriterijume, a to znači da Vlada uzima na sebe, a ne zakon, to da procenjuje šta je značajno i po kojim kriterijumima nešto može da bude značajno. Može da bude značajna, recimo, investicija u Bugarsko primorje. Možda to proceni Vlada Srbije da kroz investiranje nekog stranog investitora, malog ili velikog…
Vreme.
Molim?
Dva minuta.
Vi određujete?
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, SNS se protivi prihvatanju ovog amandmana. Znate u čemu leži cela zamka ovog amandmana? Ako ste pažljivo čitali zakon, a siguran sam da jeste, ako ste pažljivo čitali član 12, a siguran sam da jeste, onda ste morali da pročitate i tačku 6) koja kaže da – kriterijume na osnovu kojih se utvrđuje značaj ulaganja su jedan, dva, tri, četiri, pet pa i šest – referenca i kredibilnost ulagača. Šta je bilo do sada? Tamni vilajet. Mogla je neka kompanija koja je u svojoj matičnoj državi imala problematično poslovanje, bila u blokadi, bila na nekim poternicama, mogla da dođe u Srbiju i bila predstavljena kao najbolji mogući ulagač. Spas, maltene kao da će i ta kompanija da ulaže u ove vinograde. Sada, kompanija koja u svojoj matičnoj državi, baš zbog ove tačke 6) člana 12. mora da potvrdi svoju kredibilnost. Nema više na časnu reč, nema više na poznanstvo sa nekim, na časnu reč, evo to je dobra kompanija, oni su odlični. Ne vredi više i takav način poslovanja je nemoguće. Neću da plaćam struju ili ću da blokiram auto-put, pa neću ovo ili ću ono, pa ucene, pa ne znam šta. Ne postoje više takvi poslodavci i takvi ulagači. To je ono što predlagač amandmana hoće, da vrati na staro, da vrati da mu se veruje na reč, da vrati neke sumnjive tipove, da vrati ulagače tašna, mašna, kamašna, tako nešto je neodrživo. Neodrživo u privredi u Srbiji, neodrživo nigde više i zbog toga ne treba prihvatiti amandman na član 12. Predloga zakona.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi gospodine ministre Sertiću, poštovana gošćo iz Vlade Republike Srbije, tri su napomene koje bih hteo ovde da saopštim povodom našeg amandmana, poštovana gospodo na član 12. Najpre, evo i gospodin Babić da čuje, mi smo precizno saopštili u obrazloženju, kojim se nadovezujemo na našu argumentaciju, na amandman na član 11. i napisali smo da – nije u skladu sa vladavinom prava, poštovana gospodo, da precizne kvantitativne i kvalitetne kriterijume za sticanje statusa ulaganja od posebnog značaja, određuje Vlada, a da oni nisu određeni samim predlogom zakona, jer se upravo ovakvom formulacijom, mehanizmom, ja mislim, oglušujemo od provorazredne važnosti ove vrste delanja i upravo se radi ono na šta je imao primedbu gospodin Babić, upravo se usmeravaju neki ljudi na to da se pozivaju na časnu reč, na nečiju reč, na neko prijateljstvo sa nekim itd. Druga napomena, poštovana gospodo, fino smo ovde napisali, ne znam kako gospodin Babić ne referiše na taj deo i gospodin Sertić – ostavljanje diskrecionog prava Vladi i da propiše merila za sticanje statusa ulaganja od posebnog značaja i da takvim ulaganjima slobodno i bez javnog poziva dodeljuje državnu pomoć, stvara se najdirektniji mehanizam za korupciju, poštovana gospodo. Sada je pitanje za nas ovde narodne poslanike, da li ćemo mi kada se suočimo sa ovim što je činjenica, gospodine Babiću, što je evidentno, hoćemo li da pristanemo na to, ili ćemo predstavniku Vlade gospodinu Sertiću da kažemo da povuče takav predlog zakona sa takvom sadržinom. Ja se borim danas ceo dan za ovaj drugi pristup, jer je u skladu sa vladavinom prava.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Pravo na repliku, Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, vi znate da sam ja ovde zatrpan gomilom papira, a da li su to zakoni, da li je to uporedno pravo, pa vidim kako je u drugim državama, da li su to empirijska istraživanja, a bogami i često i mišljenja stručnjaka iz pojedinih oblasti koji nemaju nikakve veze sa politikom. U ruci imam mišljenje o ovom predlogu zakona, jednog vrhunskog ekonomiste, domaćeg, ne želim da govorim ime i prezime, zato što nemam ovlašćenje, ali neko ko zaista može da nam predaje o ekonomiji i o privredi i o stanju. Ona kaže – novina u ovom delu zakona je zabrana osnivanja ulagaču, ukoliko mu je zabranjeno obavljanje delatnosti u domicialnoj zemlji. Ovo je dobro rešenje, jer onemogućava poslovanje preduzeća sa sumnjivom poslovnom istorijom, za koje se može sa velikom verovatnoćom pretpostaviti da bi određeni nelegalan način poslovanja nastavila i u Srbiji. To je ono što kažu ekonomisti. To je ono sa čim su saglasni i domaći i strani ulagači i privrednici. Jednom moramo da odvojimo žito od kukolja. Jednom moramo da odvojimo poštene od nepoštenih. Jednom moramo da odvojimo privrednike od tajkuna. Jednom moramo da odvojimo one koji se odgovorno i časno bave poslom od onih koji to nečasno i neodgovorno rade. Ne možemo da se sakrijemo iza floskula vladavine prava, a da se zapravo traži ukidanje mogućnosti potvrde da jedna kompanija koja hoće da učestvuje i da ulaže u našoj državi mora da pokaže i da dokaže zakonitost poslovanja i u zemlji u kojoj je osnovana.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala. (Vladimir Pavićević, sa mesta: Replika.)
Na osnovu čega gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević, sa mesta: Na osnovu člana 104, kao i uvek.) Gospodine Pavićeviću, kolega Babić je čitao mišljenje ljudi od struke, nije se vama obraćao. (Vladimir Pavićević, sa mesta: Meni se obraćao.)
Nadam se da ćete mi vratiti vreme.
Izvolite kolega Đukanoviću.
Ne mogu da razumem zašto bi neko brisao kriterijume za ulaganje. Potpuno mi je to nejasno. Posebno ako se ovde u tački 6) naglašava referenca i kredibilitet ulagača. Ne znam po kojim referencama i kredibilitetu je država dala subvencije za nekakve vinograde. Jutros smo, gospodine Arsiću, pričali o izvesnoj firmi koja je u Novom Bečeju, zove se „Gardi“, je li tako? Trebalo je da gradi dom za decu ometenu u razvoju. Naravno, novac je nestao, a nikada takav dom nije izgrađen. Znate šta je tu problematično? Što ista ta firma, kada pogledate u APR-u njene bilanse jasno vam je da je ta firma suštinski služila za ispumpavanje para građana Vojvodine. Zato što je ta firma u Novom Sadu, za vreme njihove vlasti, dobila da gradi 11 vrtića i nikada, čini mi se, nisu ih napravili. Ogroman novac je dat. Pogledajte samo bilans. Oni nemaju gotovo nikakav neto dobitak. Imaju novac koji im dolazi od poslovanja ogroman, a neto dobitak gotovo nikakav, čak na kraju potpuno propadaju i dolaze do jednog zaposlenog. Takvim ljudima, bez ikakve reference i kredibiliteta neko je davao naš novac. Zapravo, takve firme su služile da se ispumpava novac, u ovom konkretnom slučaju građana Vojvodine. Znate šta je najgore? Čitao sam malo o toj firmi. Pa, između ostalog, vlasnik te firme kaže, baš oko doma za decu ometenu u razvoju, pa kaže – nije nikakav problem, novac je kod mene ali mi niko nije tražio da ga vratim nazad. Možete da zamislite onda na šta liči takvo poslovanje i šta su oni nama ovde radili. Tako da mi nije jasno zašto bi neko izbrisao stavku vezano za referencu i kredibilitet ulagača? Pa, ja mislim da je to nešto što je apsolutno poželjno. Bogu hvala da država uvodi tu neki red. Jer, zaista, ne mogu firme sa tašna-mašna sistemom da dolaze ovde i da nam uzimaju novac i da ko zna gde taj novac završi a da se nikada ništa ne izgradi. To vreme davanja subvencija nekredibilnim firmama za vinograde nadam se da je prošlo. Hvala vam.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Poštovani poslanici, zaista se slažem sa vama da je član 12. jedan od najznačajnijih u ovom dokumentu, u ovom zakonu, upravo zbog toga što po prvi put uvodimo jasne i precizne kriterijume šta je to što potencijalni ulagač treba da ispuni da bi se uopšte kvalifikovao da dođe u razvojnu agenciju Srbije koju osnivamo, da razgovara sa činovnicima države, da na osnovu toga bude upućen kao predlog razvojnoj agenciji Srbije, da to telo kao kolektivni organ u kome će sedeti tri ministra, predstavnik poslovne zajednice i direktor razvojne agencije Srbije utvrde predlog eventualnih podsticaja i da onda to upute u redovnu proceduru o dodeli državne pomoći, kako je to zakonom definisano. Dakle, ne donosi niti razvojna agencija Srbije, niti Vlada Srbije, niti bilo ko odluku o tome, nego Komisija za dodelu državne pomoći, u skladu sa zakonom koji je izglasala ova Skupština. Zašto je to važno? Zašto nam je važno da imamo kriterijume na osnovu kojih ćemo još bliže u kvantitativnim normama kroz uredbu definisati, a uredba je, kao što znate, javni dokument, koji će stojati i na sajtu Vlade Republike Srbije i biti objavljena na sajtu, internet stranici razvojne agencije Srbije i na internet stranici Ministarstva privrede? Moći ćete svi pod jednakim uslovima da vidite koji su to uslovi i šta je to potrebno, pored ovih kriterijuma koje smo u članu 12. stavili, dakle, šta je to potrebno dodatno da biste se kvalifikovali za tako nešto. Dosadašnja praksa nije postojala. Dosadašnja praksa je bila upravo ovo što smo mi danas optuženi a mi ovim zakonom menjamo, a to je da bilo ko može da dođe kod ministra ili kod nekog drugog državnog činovnika da se dogovori sa njim šta, kako i na koji način sredstva da se obezbede, a onda da ne pričam i o potencijalnim drugim stvarima i da to prođe jednostavno uz samo jedan potpis. Mi upravo suprotno svemu tome uvodimo ozbiljan red u ono što smo na početku rekli da je od 273 ugovora, 89 smo raskinuli.
Zahvaljujem. Po kom osnovu se javljate gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Opet replika? (Vladimir Pavićević, s mesta: Upravo je gospodin Sertić obrazlagao naše obrazloženje ali na pogrešan način.) Nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, predlagač amandmana traži brisanje kriterijuma na osnovu kojih se utvrđuje značaj ulaganja pod geslom „vladavine prava“. Ja vas molim ministre kada budete imali vremena da nam date jedan onako detaljan izveštaj kako je ta vladavina prava bila u vreme izdavanja sartida US stilu, koji su kriterijumi bili, koji je to broj novih radnih mesta i efekat ulaganja bio, vrsta i iznos ulaganja, uticaj na ukupan spoljno-trgovinski bilans Republike Srbije, dugoročnost ulaganja, stvaranja velike vrednosti ili visoke dodatne vrednosti i reference i kredibilnost ulagača. Isto to uradite, ne morate da nam dostavite ukoliko mislite da postoje određeni delovi, poslovne tajne ugovora i za ugovor sa Fijatom, pa da vidimo kako se to nekada radilo u odnosu na ugovore sa posebnim namenama, od državnog interesa, a kako to danas prema ovom zakonu treba da izgleda. Sasvim ste u pravu što ste ovakav član zakona uveli, što ste uveli sistem vrednosti na osnovu čega će se vršiti dodela sredstava u najzad, mora da postoje kriterijumi i sistemska rešenja u društvu kada su u pitanju ulaganja. Hvala.
Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Izvolite, Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Arsiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće i gosti iz ministarstva, pozivam se sada na član 1. Poslovnika naše Narodne skupštine. Gospodine Arsiću, gospođa Tomić je sada zamolila ministra da on nama, narodnim poslanicima objasni šta je vladavina prava povodom delanja nekih privrednih subjekata. Gospodine Arsiću, ne može nama nosiocima zakonodavne vlasti, predstavnik izvršne vlasti da objašnjava šta je vladavina prava, gospodine Arsiću. Ja podsećam sve nas ovde narodne poslanike i poštovane goste iz izvršne vlasti iz Vlade Republike Srbije da je vladavina prava definisana članom 3. ustava a da, gospodine Arsiću, u članu 98. Ustava piše – Narodna skupština je najviše predstavničko telo i nosilac ustavotvorne i zakonodavne vlasti u našoj Republici, što znači da mi ovde jesmo nadležni, poštovana gospodo, da drugim ljudima objašnjavamo šta je vladavina prava, a ne da molimo predstavnike izvršne vlasti da nama ovde narodnim poslanicima povodom nekih primera objašnjavaju šta je vladavina prava. Mislim gospodine Arsiću da je bio red da se možda u jednoj rečenici samo ukaže i gospođi Tomić da nije primereno da se mi obraćamo tim povodom predstavnicima izvršne vlasti nego da mi koristimo svaku priliku kada neko od njih dođe, a danas je tu reč o gospodinu Sertiću, da mi njima malo pojasnimo šta je vladavina prava, naročito kada sumnjamo da je delanje nekog od njih, a u ovom slučaju ministra Sertića, suprotno velikom načelu vladavine prava, poštovana gospodo i poštovani gospodine Arsiću. Hvala.
Smatram da nisam prekršio član 1. Poslovnika o radu Narodne skupštine zato što sam ja izlaganje koleginice Tomić shvatio na način da Vlada treba da objasni kako čuva vladavinu prava u skladu sa njenim ustavnim i zakonskim ovlašćenjima. Sada, ako vi stalno imate neki osećaj da je ovde u državi neka anarhija, to je vaš osećaj, ali nemojte da to koristite kao institut povrede Poslovnika. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Na član 12. amandmanu su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković.
Izvinjavam se, na prethodni amandman sam se javio.
Niste bili u elektronskom sistemu. Žao mi je. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Hvala. Gospodine ministre, koleginice i kolege, mi smo probali ovaj amandman, koji je bio tema dosadašnje rasprave, da na neki način upotpunimo i popravimo jer smo smatrali da je nedorečen, pa smo predložili da kriterijumi na osnovu kojih se utvrđuje značaj ulaganja su: pod jedan, broj novih radnih mesta i efekat ulaganja na broj zaposlenih u privredi u jedinici lokalne samouprave i dodali smo – autonomne pokrajine i Republike Srbije, pod dva, vrsta i iznos ulaganja, pod tri, uticaj na ukupan spoljnotrgovinski bilans Republike Srbije ili u pojedinačnim industrijskim granama, odnosno prema ciljanim izvoznim tržištima, pod četiri, dugoročnost ulaganja, pod pet, stvaranje velike vrednosti ili visoke dodatne vrednosti, pod šest, reference i poslovni ugled ulagača, jer mislimo da je to primerenije od kredibiliteta ulagača, koji vi koristite. Dalje, sledeći stav kaže da Vlada bliže određuje kriterijume prema kojima se ulaganje određuje kao ulaganje od posebnog značaja ili kao ulaganje od lokalnog značaja, u skladu sa ovim zakonom i propisima kojima se uređuje dodela i kontrola državne pomoći. Pokrajinska vlada, novi stav koji dodajemo, koja bliže određuje kriterijume prema kojima se ulaganje određuje kao ulaganje od značaja za razvoj autonomne pokrajine ili značaja u skladu sa ovim zakonom i propisima kojima se uređuje dodela i kontrola državne pomoći. Smatramo s jedne strane da amandman predstavlja usaglašavanje sa amandmanom koji smo dali na član 11. zakona, a s druge strane, predlaže norme prema kojima kriterijumi na osnovu kojih se određuje koja su ulaganja smatra ulaganjem od značaja za razvoj autonomne pokrajine određuje pokrajinska vlada. Ovakvo rešenje smatramo logičnim i koenzistentnim. Da ponovim pitanje na koje je mi niste odgovorili – kako vi mislite, gospodine ministre, da će ovo uticati na privredni preporod juga Srbije, naročito grada Niša, jer je evidentno da ova Vlada u bilo kom obliku, misli se od 2012. godine, nije zakopala ašov u grad Niš? Pitam vas kako vi to mislite da će da krene privreda grada Niša na osnovu ovog zakona? Hvala.
Reč ima ministar.
Članom 13. Zakona o ulaganju je upravo rešeno ovo što ste vi ovde predložili, vezano za autonomnu pokrajinu.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Gospodine ministre, evo, raspravljamo o amandmanima već nepunih pet i po sati i za sve to vreme u stvari možemo da čujemo različite koncepte koje predlažu poslanici, u stvari nesvesni toga da zagovaraju dva koncepta. Ovaj amandman na član 12. u stvari govori o potrebi da postoji subvencija od strane države. Vrlo često danas slušamo, meni je to veliko zadovoljstvo kao ekonomisti, što mogu da čujem – potpuno liberalni koncept, praktično Fridbenova ekonomska teorija. To je za svakog ekonomistu ono što se sanja, ali je problem što mi danas ne živimo u snu nego živimo u Srbiji i ne živimo samo u Srbiji zbog problema koji postoje, već živimo u Evropi, zato što danas ne postoji čisto liberalno tržište u oblasti investiranja i ulaganja. Ne postoji nijedna zemlja danas na Balkanu, ni u Evropi koja ne daje subvencije stranim i domaćim investitorima. Svi mi koji se bavimo ekonomijom sanjamo san, ali mi danas moramo da živimo realnost. Ovaj Predlog zakona praktično do sada, dvanaesti član, uglavnom se ticao sloboda. Slobode su nešto nesporno, bez obzira da li govorimo o liberalnim slobodama, ekonomskim principima ili onim što želimo da težimo, pošto smo izašli iz jednog ekonomskog poretka koji nikako nije obezbeđivao slobode. Ne mislim na godine pre nas, decenije pre nas. Vlada, predlog, utvrđivanje kriterijuma za ulaganje, član 12. je ono što ministarstvo misli da je najbolje. Ako izuzmemo varijantu da li se slažemo sa konceptom pomoći investitorima domaćim i stranim, ostaje tehnika. Vlada smatra da je ona u ovom trenutku najbolja. Videćemo vrlo brzo. Naša iskustva su prilično teška kada govorimo o stranim i domaćim investicijama. Gospodine ministre, nije lako danas biti poslanik SNS, ne zbog većine, koja je nesporna, u ovom parlamentu, već zbog činjenice da mi moramo da branimo i vaš predlog, predlog Vlade, Fiskalni savet Republike Srbije, MMF, moramo da branimo i Svetsku banku. Mi danas branimo sve to argumentacijom koja je jasna i koja kaže, kako god politički se razlikovali, ne postoji niko od ključnih ekonomskih institucija koji ne kaže da Srbija danas ide dobrim putem. Ovaj zakon i kriterijumi o ulaganjima svakako su nastavak celog tog ekonomskog trenda, a rezultate ćemo sagledati vrlo brzo. Da li će strane investicije dolaziti ili neće, da li će, ono što ne smemo nikako da zaboravimo, domaći, mali ulagači ulagati više i dobijati podsticajna sredstva koja su obezbeđena ovim zakonom, to je suština rasta i razvoja srpske ekonomije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić, po amandmanu.
Nemam pravo na repliku?
Ne.
Znači, da prvo odgovorim uvaženom kolegi zašto imamo različite amandmane? Pa, zato što imamo različite stavove, a za razliku, nemojte se vređati, od većine poslanika, ja zastupam interese građana Niša. Sva sreća, program moje stranke se podudara sa mojim promišljajem, a sve se to podudara sa zahtevima građana Niša. Kada govorite o investicijama, to što kaže ovaj zakon, sve je to lepo kada pomaže Republika, ja samo ne znam kako će lokalne samouprave koje pune budžet sa 60%-65% moći da izađu u susret investitorima, jer tu se misli na infrastrukturno opremanje, verovatno, i na neke olakšice lokalnih davanja. To će biti jako teško u lokalnim samoupravama, pa i u vašoj lokalnoj samoupravi, kolega, iz koje vi dolazite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Član 107. stav 1, gospodine predsedavajući. O gospodinu Bradiću zaista imam visoko mišljenje, ali mislim i voleo bih, zaista, da ono što je izrekao malopre, da je više stvar lapsusa i izbrzanosti, nego da zaista mislim, a to je rečenica kojom je rekao – za razliku od mnogih poslanika ovde, ja zastupam interese građana. Pa, valjda svi zastupamo interese građana.
Rekao je – interese građana Niša.
Pa, dobro, ima ovde još kolega iz Niša, gospodine Arsiću. Valjda i zastupaju. Uostalom, Srbija je jedna izborna jedinica. Kada bude bilo više izbornih jedinica i kada Niš ili Vrnjačka Banja, Kraljevo, Subotica, budu posebne izborne jedinice ili okruzi, ili vaš Požarevac, gospodine Arsiću, onda ćemo govoriti o tako parcijalnim interesima, ali valjda sada zastupamo interese svih građana Republike Srbije. Ovo govorim u ime svih narodnih poslanika i opozicije i vlasti i mislim da to svojatanje – ja zastupam interese građana, a vi zastupate ko zna čije, ostavljajući taj prostor, nije izrekao, ali je ostavio taj prostor, mislim da je uvredljiv za sve građane, odnosno za sve narodne poslanike. Verujem da je omaška, znajući kolegu Bradića kao veoma korektnog i aktivnog narodnog poslanika, verujem da ne misli na taj način.
Kolega Bradiću, na povredu Poslovnika nemate pravo na Republiku. To pravilo nisam ja izmislio, tako da tu ne mogu da vam pomognem. Mogu samo da odgovorim kolegi Babiću da ću voditi o tome računa. Potpuno se slažem sa vama da je Srbija jedna izborna jedinica i kao što želim dobro Požarevcu, iz kog dolazim, želim to isto i ostatku Srbije. Idemo dalje. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Jovanović i Borislav Stefanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice, u cilju boljih zakonskih rešenja u članu 12. u stavu 1. dodajemo tačku 7) koja bi glasila: „Povećavanje proizvodne aktivnosti u zemlji. Ukoliko već razmatramo kriterijume kroz koje definišemo načine ulaganja, smatramo da doneta tačka doprinosi preciznosti i pomaže privrednom razvoju. Mišljenja smo da bi prioritet povećanja prirode, odnosno povećanje proizvodne aktivnosti u zemlji samim tim mogao dovesti do novih zapošljavanja, odnosno do novih radnih mesta. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar Željko Sertić.
Mislim da mi pričamo o istom pravcu i u istom smislu od praktično svih šest kriterijuma, odnosno pre svega prvih pet definiše upravo ovu poziciju koju ste vi napisali kao povećanje proizvodne aktivnosti u zemlji, ali mi smo je zbog preciznosti onoga što nam je potrebno, da bismo kasnije ušli u kvantitativne forme i precizno obrazlaganje uslova za ulaganje, morali da napišemo i hteli da napišemo na ovakav način, ali sve jeste upravo u ovom pravcu. Ja vam se zahvaljujem, ali mislim da smo suštinski na istom poslu.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Naime, mi predlažemo da se Vladi Republike Srbije oduzme ekskluzivno pravo da odlučuje o tome koje su investicije od svog značaja i da se ono ili izmesti u savet za koji mi predlažemo da izgleda drugačije ili da se uradi zakonom, i to iz nekoliko razloga. Prvo, vi ste vidite sami sebi prethodnim članom, na koji niste želeli da prihvatite naš amandman, dozvolili da za te investicije za koje vi procenite da su od posebnog značaja delite državnu pomoć bez objave javnog poziva, a dalje u daljim članovima dozvoljavate sebi da za one investicije za koje vi procenite da su od posebnog značaja delite pare šakom i kapom, kako vam god padne na pamet bez konsultacije ikakvih državnih organa ove zemlje. Vi ovde dajete nekakve opšte kriterijume, međutim, nemojte se ljutiti, ali vaša prošlost nam govori da baš niste objektivni u procenjivanju ko su ti vaši strateški partneri, pa kad se govori referenca i kredibilitetu ulagača, kojeg ste vi naveli kao krunski dokaz kontrole toga koga vi proglašavate investitorima od posebnog značaja, zaboravili ste da kažete da ste vi za najveću investiciju, koju ste vi proglasili investicijom veka u ovoj zemlji, garant za izvršenje tog posla je firma koja je osnovana na rok od godinu dana, a sve firme koje izvode taj posao imaju 100 dinara osnivačkog uloga i to se vidi na sajtu APR-a. S druge strane može izazvati malo zabunu, recimo, kad imamo u vidu stvarne investicije u našoj zemlji. Recimo, u Novom Sadu naš gradonačelnik otvara gradilište za semafore. Rekao bi čovek da to nije baš investicija od lokalnog značaja nije ni od kakvog značaja, neki bi čak rekli da to nije ni investicija, ali ako se pogleda, tome prisustvuje gradonačelnik, mi nemamo koji broj zaposlenih, koja vrsta je iznos ulaganja, dokle traje. Bez toga da se to definiše zakonom, vi možete investiciju gradilišta za semafor zaista proglasiti investicijom od posebnog značaja, jer za Novi Sad takva investicija jeste veliki događaj, jer većih investicija nema od toga.
Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, reklamiram član 107. - govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Izjavu koju smo čuli malopre da gradonačelnik Novog Sada otvara semafor, ne da nije gradilište, mislim da je izlišno uopšte pomenuti reč „gradilište“, kada je semafor u pitanju, jeste vređanje dostojanstva Skupštine, ali i svih građana. Da se razumemo, u Novom Sadu jeste postavljen semafor na mestu gde su deset godina građani raznim peticijama tražili da se postavi, ali zbog zakonske uredbe i nadležnosti radova na toj deonici semafor nije bio postavljen. Dok gradonačelnik nije presekao, dao nalog da se semafor postavi i samo su neki članovi Gradskog veća obišli mesto da se uvere da je posao u toku. Hvala lepo.
Smatram da Poslovnik nije prekršen ni u jednom delu. Molio bih poslanike da, barem u Narodnoj skupštini, ne pričaju o semaforima. Isto važi i za koleginicu Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, pravo na repliku.
Po amandmanu, gospodine predsedavajući. Kada bi se ovaj amandman odnosio na dokument koji važi za pokrajinsku administraciju, verujte da bih podigao obe ruke i glasao za. Zašto? Oduzeti pravo Bojanu Pajtiću da više ne zavlači ruku u džep i u budžet građana Srbije koji žive u Vojvodini je blagodet. Učinili bi veliko i dobro delo. Zašto? Zato što je od 2011. do 2013. godine prilikom realizacije, kamo sreće da je realizovan, ali pokazaću vam kako to u režiji Bojana Pajtića i predlagača amandmana glasi realizacija projekta za potrebe smeštaja i boravka dece ometene u razvoju, pokazujući da im ništa nije svetinja, pa ni bolesna deca im nisu svetinja i nisu brana da i njima ne zavuku ruku duboko u džep, u opštini Novi Bečej adaptacija Dvorca Heterlend pribavljena protivpravna imovinska korist privrednom društvu „Gardi“, gle opet „Gardi“, pored onih ne izgrađenih vrtića i ko zna čega još, sada i deca ometena u razvoju, iz Novog Sada u iznosu od 61.722.724 dinara, a Igoru Rebi, vlasniku i odgovornom licu privrednog društva „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada, 12.877.000 dinara, pri čemu je opština Novi Bečej… Verujem da je to jako smešno predlagačima amandmana unazaditi decu ometenu u razvoju i zavući im ruku u džep, a onda doći u Narodnu skupštini i tako se slatko smejati tom lopovluku Bojana Pajtića. To je dodatno naružavanje ugleda i Narodne skupštine i ovog najvišeg predstavničkom doma, ali i svih građana Republike Srbije. Samo se vi smejte, ali pogledajte se u ogledalo. Gledajte se u ogledalo pre nego što se nasmejete i pogledajte ove podatke. Time je Novi Bečej direktno oštećen, naneta je materijalna šteta, budući da projekat, čija je vrednost 112.075.000 dinara, do danas nije izgrađen. Pogledajte odnos Bojana Pajtića. Pogledajte odnos Demokratske stranke. Pogledajte kakav su oni dom za 112.000.000 dinara namenili za decu ometenu u razvoju. Pogledajte! Raskriveno, razgrađeno, oteto, ali je oteto prokleto. Zbog toga da se ovaj amandman odnosi na pokrajinsku administraciju, na Bojana Pajtića, ovde, ne 250 narodnih poslanika da bi glasalo za to, 500 ruku bi bilo podignuto, samo da mu se oduzme pravo da više krade i otima od onih koji su bolesni, a to je dodatni greh. Takođe, od 2009. godine, stići ćemo i do Užica, od 2009. do 2011. godine, prilikom realizacije projekta izgradnje Doma mladih, za potrebe rada Niže muzičke škole „Filip Višnjić“ u opštini Šid, pribavljena je protivpravna imovinska korist, privrednom društvu, zamislite kojem, „Gardi“ iz Novog Sada u iznosu od 3. 300.000, 00 dinara, Igoru Rebi u iznosu od 26 miliona dinara, pri čemu je Fondu za kapitalna ulaganja naneta materijalna šteta u iznosu od skoro 30 miliona dinara, a opštini Šid, jer do danas nije izgrađen objekat čija je vrednost 98.243.000,00 dinara. Ali, nije to sve, Neko, deca ometena u razvoju dobiju ovakav dom, ali zato gospodin Momčilo Milović, vrli i visoki funkcioner Fonda za kapitalna, ulaganja uz to kum i blizak saradnik gospodina Elezovića, sa sva ona 34 stana, je za sve ove marifetluke dobio još stan. Onako kao dodatno. E, to su investicije, i to je investiranje i to su ulagači u režiji Bojana Pajtića i DS. Ali, da bi dodatno dosolili i mladima iz muzičke škole, i deci i roditeljima dece ometene u razvoju, evo sada dobijamo buku, dobijamo smeh, od strane onih koji podržavaju takvu politiku DS i Bojana Pajtića u AP Vojvodine.
Narodni poslanik Balša Božović, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem, predsedavajaući. Dame i gospodo, gospodine Arsiću, prekršili ste član 107. zato što, mislim da ste toga i sami svesni, dozvoli ste gospodinu koji je govorio malopre da upotrebljava razne pogrdne izraze za funkcionere DS i mislim da ova naša rasprava ne treba da se pretvori u to koliko prethodni govornik ima stanova u Beogradu za poslednje tri ili četiri godine. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kaži gde.) Neki koji su u izgradnji, npr, a ne konstantno da priča, evo već četvrtu godinu, kako je neko nekom nešto poklonio, ili obezbedio u Vojvodini. Ukoliko je gospodin koji je malopre govorio svestan da je u pitanju krivično delo, ja ga molim da ode u najbližu policijsku stanicu i da to prijavi. Ali, nemojte da pretvorimo... (Zoran Babić, Aleksandar Martinović, s mesta: Otišli smo.) Evo ne mogu ni da završim od vike i dreke, ali molim vas da ne pretvorimo ovo u besomučno laganje i klevetanje nekih ljudi koji nemaju ni jednu jedinu presudu, a mnoge od njih je sud pravosnažno oslobodio svake moguće odgovornosti. Prema tome, molim vas da reagujete ubuduće kada su ovakvi slučajevi i primerci u pitanju. Zahvaljujem.
Samo da odgovorim na povredu Poslovnika. Sačekajte. Sačekajte, kažem. Prvo, kada je u pitanju način izražavanja i sve ostalo, ja samo mogu da zamolim poslanike i bivšeg režima i sadašnjeg režima, da se uzdrže od toga. Kao što je ovde bilo reči da je projekat „Beograd na vodi“ neustavan, kako će gospodin ministar Sertić da favorizuje neke firme, zato što jedan od najvećih ulagača, kako gradonačelnik Novog Sada ide na gradilište gde se pušta u rad jedan semafor, otvara se gradilište za jedan semafor itd, budite spremni da dobijete odgovor sa druge strane. Možda boli udarac, isto njih koliko i vas, kada vi udarite. Isto tako kao kada kažete da je zakon neustavan, a Ustavni sud se još nije oglasio o njemu, a ja sam glasao za taj zakon, i meni to smeta, ali prećutim. Tako da vas molim od nivoa diskusija i poslanika vladajuće većine i bivšeg režima zavisi koliko ćemo da idemo u ovako ekstremne slučajeve. Pravo na repliku ima narodni poslanik Goran Ćirić. (Marijan Rističević, s mesta: Poslovnik.) Vi ćete po Poslovniku, izvolite. (Goran Ćirić, s mesta: Već ste mi dali reč.) Gospodine Ćiriću, ja sam kasnije primetio da se gospodin Rističević, već javio. (Goran Ćirić, s mesta: Već ste mi dali reč.) Ne. Nisam. (Goran Ćirić, s mesta: Juče niste meni dali pravo na Poslovnik, jer ste drugome dali reč, budite fer.) Gospodine Ćiriću, ovo ću sada da smatram kao jednu provokaciju koja vam nije uspela, jer vi jako dobro znate kako funkcioniše Narodna skupština i da dok sam odgovarao kolegi na povredu Poslovnika, da je mogao da traži gospodin Rističević reč. To se ovde vidi na monitoru. Hteo sam vama da dam reč, zato što sam dok sam odgovarao vama gledao u vas i znao sam iz prethodne diskusije da imate pravo repliku. U međuvremenu sam opomenut od kolege Rističevića da traži povredu Poslovnika, koja ima prvenstvo u odnosu na pravo na repliku. Izvolite gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo, narodni poslanici ja ne bih imao ništa protiv, ali bi to bilo kršenje Poslovnika da sam dobio reč posle kolege. Međutim poslovnik kaže član 103. da se reklamacija Poslovnika radi odmah po učinjenoj povredi. Ja sam se prijavio i podigao Poslovnik onog trenutka kada je završio svoj govor gospodin Balša Božović. S obzirom da reklamiram član 103. stav 8. smatram da je gospodin Balša Božović zloupotrebio povredu Poslovnika i da je imao klasičnu repliku. Dakle, replika je definisana članom 104. vi mu to pravo na repliku niste dali, ali je on iskoristio povredu Poslovnika da replicira i time je prekršio Poslovnik član 103. stav 8. S obzirom da je to učinio stav 8. kaže da se u takvim slučajevima zloupotreba, odnosno vreme koje je provedeno u zloupotrebi oduzima u poslaničkoj grupi od ukupnog vremena. Stoga vas molim gospodine Arsiću, da ako ovog puta ne oduzmete to vreme od poslaničke grupe DS, da to uradite ubuduće s obzirom da su povrede Poslovnika zloupotrebljene od stranke bivšeg režima često, kao način da repliciraju drugim narodnim poslanicima. Ja lično nemam ništa protiv da se to koristi na takav način, ali moramo imati neku meru i u buduće, ako ne sad, vodite računa da im to vreme oduzmete od vremena poslaničke grupe koja je sve tanja i tanja i liči na one penzije do kojih su oni penzionere i doveli. Hvala.
Možda ste i u pravu gospodine Rističeviću, ali ja ipak i poštujem molbu predsednika SNS da budemo blagonakloni prema predstavnicima bivšeg režima. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, replika.
Evo imali smo prilike da čujemo ponovo reakciju na informaciju o tome šta su najveće investicije u nekim gradovima i opštinama u Srbiji, pa reakciju na otvaranje rupe u Novom Sadu za postavljanje semafora. Od samog ministra smo na Odboru za privredu čuli da 90% predsednika opština i skupština gradova u Srbiji ne radi dobro svoj posao. I to je bio stav koji smo svi mi članovi odbora čuli. Znamo na koji način posle lokalnih izbora je konstruisana vlast u većem broju opština i gradova u prekomponovanju mnogih gradova i opština i onih ljudi koji su uspešno radili. Ako mislite da će se zaboraviti to otvaranje rupe u Novom Sadu, otvaranje toaleta u Leskovcu na lokalnom groblju, otvaranje velikog poduhvata, to je crveno beli pešački prelaz u Nišu ili u mnogim drugim gradovima besmislenih predstavljanja javnosti velikih zahvata i velikih investicija. Ako mislite da treba i Vojvodinu pretvoriti u takvo polje investicija, podsetiću vas da je 2013. godine premijer Pajtić dobio nagradu kao najuspešnija regionalna u privlačenju investicija i reći ću vam neke od tih investicija. Voleo bih da i u čitavoj Srbiji imamo takvu vrstu investicija, „Kalsberg“ u Čelarevu, „Hemofarm“ Vršac, „Lafaž“, „Marbo“, „Simens“ i mnoge druge investicije. Možete da se smejete, ali ukupna vrednost tih investicija je oko tri milijardi i 900 miliona evra, u vreme mandata pokrajinske Vlade i premijera Pajtića. To je informacija koju možete da proverite i sam ministar da potvrdi, a ako mislite da treba i Vojvodinu pretvoriti u polje u kome će se promovisati ovakvi projekti i investicije od …
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Ja sam sada razmišljao da prethodnom govorniku ustupim deo vremena SNS-a, kako bi imao dovoljno vremena da nabroji sve te investicije Bojana Pajtića itd. Ali, osim toga što je investicija Bojana Pajtića i „Hemofarm“, sada sam čuo prvi put, a znam da „Hemofarm“ postoji mnogo pre nego što je Bojan Pajtić i počeo da se bavi politikom, da je sreće da nikada nije tako nešto uradio, evo silne milijarde smo sada izbrojali. Ali, kako je kod tih silnih investicija, kod tih silnih milijardi 2008. godine Vlada Mirka Cvetkovića zatekla nezaposlenost od 13%, a onda su došli ti tako uspešni, tako moćni, tako pošteni, tako odgovorni i napravili za četiri godine nezaposlenost preko 26%? Pa valjda se investira da bi se otvorila nova radna i da bi se ljudi zaposlili i da bi se zaradilo. Kako ste to investirali, doveli i ulagače, a gubili radna mesta? To jedna obična logika ne dozvoljava. Osim ako sve to niste investirali, ali u svoje džepove. To je već neka druga vrsta investiranja, a po ovome kako izgledaju investicije Bojana Pajtića, rekao bih da su deca ometana u razvoju i porodice dece ometane u razvoju ostale bez ičega, sa svojom mukom i sa svojim problemima, a da su se džepovi Gardija, Garnija, Pajtića i ostalih poprilično napunili. Što se tiče tih investicija i tih stvari prema kojima gledate podsmešljivo, sa podsmehom, šta ćemo sa silnim onim investicijama kojima ste se hvalili, a bila su u sos makete i u javne kuhinje? Dovedete prvo ljude do prosjačkog štapa, ostavite ih bez igde ičega, a onda im otvorite javnu kuhinju i kažete – evo, rešili smo vam problem, ostavili smo vas bez posla, ali ste dobili javnu kuhinju da možete da se hranite tamo. Je li to u te tri milijarde investicija Bojana Pajtića? Je li i to ima neke veze sa „Hemofarmom“? Pazite ljudi, „Hemofarm“! Moj prezimenjak je pravio taj „Hemofarm“, radili su mnogi ljudi. To nema nikakve veze sa Bojanom Pajtićem, jer da ima veze sa Bojanom Pajtićem, „Hemofarm“ bi izgledao ovako (narodni poslanik Zoran Babić pokazuje fotografiju). Kao „Heterlend“, bez krova, bez ičega, bez prozora, bez vrata, a 112 miliona dinara u džepovima Gardija i Bojana Pajtića.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović – Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Član 13. se odnosi na podsticaje za ulaganja, gde se kaže koje podsticaje mogu da koriste ulagači. Tu se onda nabraja državna pomoć, carinske povlastice, poreske povlastice itd. Mi smo našim amandmanom sugerisali da se stav 2. briše, jer smatramo da je stav 2. u članu 13. suvišan. On glasi – korisnici podsticaja iz stava 1. ovog člana su fizička i pravna lica koja su obveznici poreza i doprinosa i drugih javnih prihoda u Republici Srbiji. Mislimo da je ovo suvišno, jer se sve ovo vidi i iz ostalih odredbi, da korisnici podsticaja mogu biti samo poreski obveznici. Zatim smo predložili u stavu 5. izmenu. Stav 5. predviđa po predlogu predlagača da ugovore o dodeli podsticaja zaključuje ministarstvo. Mi smo stanovišta da ugovore o dodeli podsticajnih sredstava obezbeđenih iz budžeta Republike Srbije sa ulagačem zaključuje ministar nadležan za poslove privrede, uz prethodnu saglasnost Vlade. Naravno, dodali smo i novi stav koji kaže – ugovore o dodeli podsticajnih sredstava obezbeđenih iz budžeta AP, odnosno jedinice lokalne samouprave, sa ulagačem zaključuje nadležni organ AP, odnosno lokalne samouprave. Dakle, ponavljamo, ugovore o dodeli sredstava ne može da zaključi ministarstvo, već samo i isključivo ministar, imajući u vidu odredbe propisa o ministarstvima i propisa koji regulišu državnu upravu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, još kada bi obezbedili da ministar bude u sali, bilo bi bolje, pošto su ovo amandmani koji se tiču njegov predlog zakona koji ovde donosi pred narodne poslanika, ali mi možemo da razgovaramo…
Želite da sačekate ministra?
Bilo bi jako poželjno.
Pauza do pet minuta.
Hvala.
Nastavljamo sa radom. Zahvaljujem se kolegi Balši što je bio zabrinut za ministra. Da li tražite reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo, mi smo se zabrinuli istina za gospodina Sertića, pa smo mislili da zbog ovako lošeg zakona, na kraju ipak pobegao i da nije sačekao glasanje. Na član 13. i drago mi je što ste se ohrabrili da ste tu, posle stava 4. dodajemo novi stav 5. Gospodine Sertiću bilo bi jako poželjno da odgovorite na ovaj naš predlog. Ulagači koji ostvaruju pravo na podsticaje moraju deo tih podsticaja usmeriti ka kome? Ka onima koji su najugroženije grupe u našem društvu. Dakle, podsticaji za zapošljavanje žena, mlađih od 30 godina i onih starijih od 45 godina koji su ostali bez posla i posao teško mogu da nađu. Mi mislimo da je u situaciji da, kada je preko 50% mladih nezaposleno danas u Srbiji, kada je sto hiljada ljudi među kojima su najmlađi najprisutniji, pobeglo iz Srbije za poslednje četiri godine. Mislimo da je ovaj naš amandman veoma važan i da se upravo na ovaj način suštinski odnosimo prema najvećem problemu Srbiji, a to je nezaposlenost, upravo ovih kategorija lica. Mislimo da je veoma bitno da i vi razumete, da ovde nema nikakve loše namere, nikakvog nadmudrivanja. Ovo je politika, ovo je život. Molimo vas da prokomentarište da li ste i vi za to da najveći broj mladih ljudi danas u Srbiji može da dobije posao tako što ćemo usmeriti podsticaje na zapošljavanje ovih grupa ljudi. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Zahvaljujem. Za obrazloženje amandmana, samo da ponovim ono što ćemo godinama pred nama ko god bio Vlada i predsednik slušati, a to je da će svaki ulagač tražiti neki deo novca iz budžeta, tako je to u svim zemljama, tako će to biti i kod nas. Time nisam zadovoljna, ali to su posledice eksperata i krize iz 2008, odnosno 1999. godine i loših rešenja ekonomske krize, s polovine 80-ih. Dakle, ulagač će tražiti novac iz budžeta. Taj novac iz budžeta svi mi punimo sa 84% od ukupnog iznosa budžeta, on se puni od PDV, do akciza, dakle mi potrošači. Kako otvorimo oči, tako plaćamo neki PDV, mi koji koristimo cigarete plaćamo akcizu i činimo Vladu srećnom, puneći joj budžet sa skoro 180 miliona evra. Naš predlog je, ako već nećete javnu objavu, ako već ostavljate vrlo razložno sumnju da ovaj zakon služi za privatne dogovore sa investitorima, da onda bar taj novac, koji je novac svih nas iz budžeta, bude novac koji ima boju. Obrazloženje ne možemo mi ulagaču da govorimo za čega će da troši podsticaj, ne stoji, pošto ja njemu ne govorim o tome kakva treba da bude poslovna politika, ja njemu govorim ovim zakonom šta da radi sa novcem, javnim novcem iz budžeta koji dobija kao podsticaj. Da li će to baš biti zapošljavanje žena, ja sam naravno za, zato što su ispod nivoa zaposlenosti. Ja sam za to i da žena bude 50% u svim skupštinama i u vladama i u izvršnim savetima i svugde gde je mesto odlučivanja jer se odlučuje o našim životima, ali i osobe mlađe od 30 godina, jer time rešavate jedan ogroman problem koji je pred svima nama i o kome ne vodimo dijalog, koji delimo sa EU, nažalost, samo sa EU delimo probleme, ne delimo njihov standard još uvek i ne delimo njihovo znanje o dijalogu, a mogli bi. I, osobe starije od 45 godina, bila je dilema ovde da li da budu osobe starije od 50 godina ili 45 godina, jer su to kategorije koje čak i vi znate, i nama su dostupni podaci koliko je to ukupno ljudi koji žive u Srbiji, a za koje posredno ovaj zakon o ulaganjima treba da donese boljitak. Kada i kako bi usvojili ovaj amandman, on prestaje da ima ime podnosioca, on postaje vlasništvo Vlade i svih nas. Imate u rukama najjači argument, da o podsticajima ili incetive ili contrabution, ili šta god ili kako god hoćete da zovete, državnu pomoć sve jedno. Svaka zemlja ima različito ime za to, ali se radi o novcu iz budžeta koji traži ulagač, svugde. Vlada koja gleda u budućnost, gleda da ima zakon kojima se može obratiti svim ljudima u čije ime obavlja javne poslove i kaže – evo, mi ćemo njemu dati, njoj sve jedno, to je naš zajednički novac, o tome ne odlučuje Skupština, o tome Skupština čak neće biti ni obaveštena, o tome diskreciono odlučuje Vlada, ali Vlada vam šalje poruku da diskreciono odlučujemo tako da najugroženije grupe koje se najteže zapošljavaju dobiju veću šansu za zapošljavanje. Time ostavljate sebi mogućnost i to znate, sasvim sigurno, bolje od mene, da u ugovorima sa investitorom ovu odredbu učiniti ugovornom obavezom na način kako odgovara potpisnicima ugovora. Ali, to je najmanji mogući korak koji bi morali svi da učinimo, da pokažemo da razumemo i sve teškoće ulaganja u 21. veku, koji će tek biti veće, ali da razumemo i obavezu prikupljanja javnog novca i upravljanja javnog novca koji pripada svima. Njima, nama, svima koji taj budžet punimo, plaćajući PDV, akcize, poreze na imovinu, direktno, u gotovini, iz svog džepa, to je onaj porez koji niko ne voli, niko od nas, jer ga u gotovini morate platiti, a to je novac kojim raspolaže investitor. Mi znamo, ja mislim da ministar to zna bolje od mene, strane direktne investicije se ne pretaču u radna mesta, kada pogledate sve analize, to je tema kojom se bave i stručni krugovi, bave se međunarodne organizacije, to se prosto ne dešava. Vidite da imate rast i imate strane direktne investicije sve to ne pretače u radna mesta. To je problem kojim se mnogi ljudi bave i u zemljama koje su sa problematičnim, demografskim razvojem, ali visokim ekonomskim razvojem, i u zemljama koje imaju i dobar demokratski potencijal, a imaju i ekonomski razvoj. Naš je predlog opet vama u korist. O ovome ćete vi pričati u svoje ime i u svoje vlade, jer je to zakon koji važi za sve. Hvala vam.
Samo da obavestim da je poslaničkoj grupi DS ostalo još deset sekundi za diskusiju. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Vaš predlog ima smisla i mislim da ne postoji niko u ovoj sali niti u državi našoj ko se ne bi složio sa tim da na bilo koji način podstaknemo zapošljavanje mladih, odnosno da pomognemo onim starijim da li je 45 ili 50 ili koliko god godina, neku granicu napravimo da ona bude na neki način afirmisana. Međutim, to svakako će se raditi nekim drugim politikama i podsticajima i mi smo u Strategiji razvoja MSP sektora u januaru mesecu koja je dostupna svima upravo te politike istakli. Dakle, zapošljavanje mladih i socijalno preduzetništvo kako bismo pomogli kroz različite druge norme da obezbedimo zapošljavanje tih ljudi. Ne mogu da se složim i nismo se složili niti na Vladi niti na Odboru da ovaj amandman usvojimo u ovakvom obliku i na ovaj način. Ono što ćemo da uradimo, a to je svakako da u uredbi koja će takođe biti javno dostupna i javni dokument, u kriterijumima kojima budemo opisivali nivo eventualnih podsticaja, a pričamo sada o državnoj pomoći, dakle, ne podsticajima one tri kategorije, druge koje nemaju veze sa tim, možemo da stavimo i treba da stavimo da neki veći nivo podsticaja će imate kompanije koje budu u ovim kategorijama zapošljavale mlade. Međutim, nama pre svega zbog i neravnomernog regionalnog razvoja i zbog specifičnosti naše obrazovne radne snage, ne možemo da direktno uslovimo ovako u samom članu da to bude generalno za sve ulagače. Jer, vi imate određene delatnosti u kojima, na primer, kompanije ulagači isključivo traže mlade ljude do 30 godina, što nama nekada predstavlja problem kako i gde da im obezbedimo taj broj ljudi. U svakom slučaju, ponavljam, vaša ideja i ono što se radi svakog dana i što je kroz mnoga druga zakonska rešenja jeste važno ukupno povećanje aktivnosti u zemlji, doneće zapošljavanje već i mladima i starima ali svakako ćemo podržati ovu ideju samo na drugačiji način.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Pa, gospodine Sertiću moram da priznam, neću se ni sa vama u potpunosti složiti, verovatno ni sa većim delom svoje poslaničke grupe. Znači, ovde govorimo u svoje lično ime, znači, kao Vladimir Đukanović, ne kao SNS niti to izražavam kao stav. Ne slažem se sa ovom vrstom demagogije koja se ovde prosipa. Mi moramo konačno da se opredelimo jesmo li mi društvo, a inače gospoda koja predlažu ovaj amandman su nam zaveli takav neoliberalni kapitalizam ovde da sada odjednom su postali velike drugarice i drugovi. Doveli su zemlju do potpunog haosa, gde se vi bukvalno borite da dovedete nekog investitora, a sad nam se traži da mi uslovimo investitora koliko će ljudi da se zaposli gde. Pa to nema nigde. Pa nama je valjda cilj da taj investitor ako dođe i ako mu da podsticaj da on proširi svoju proizvodnju, pa će onda naravno i zaposliti dodatne ljude, a ne da ga ja uslovljavam da on mora žene ili određenu kategoriju lica da zapošljava. Pa čovek zapošljava onoliko ljudi kolika mu je ekonomska računica, valjda je to neka logika. A kamo lepe sreće da proširi svoju proizvodnju pa da zaposli mnogo više ljudi, to bi bilo super. Ali vi danas, u celoj Evropi, u celom svetu imate krizu, odnosno veliki problem da dovučete investitora. Ovde se od nas traži da mi nekog uslovljavamo kako će on da posluje. Pa dajte, opredelite se, ajde sad, recimo i da se ovo usvoji, i mi damo podsticaj da se zaposli određen broj ljudi koji se ovde traži, iz ovog amandmana. Hoćemo svake godine onda za te ljude da dajemo onda novac iz budžeta, da im dajemo plate? Pa izvinite, onda je to samoupravni socijalizam, onda to nije privatna kompanija. Nemojmo da se igramo zaista sa ovim stvarima. Ja znam da je ovo lepo i potpuno je fino da neko sluša u kampanji nekoj, ili da vodi marketing na ovakav način, ali izvinite, mora se narodu reći istina. I ne mogu oni koji su sprovodili pljačkašku privatizaciju i koji su nam potpuno privredu uništili sad, odjednom, i koji su na kraju krajeva donosili onakav Zakon o radu, da je poslodavac mogao da izbaci čoveka kad god hoće na ulicu, sad odjednom da nam vode demagošku jednu priču i da pričaju ljudima kako se oni zalažu ne znam za zapošljavanje određene kategorije ljudi, itd. Jednostavno, shvatite ljudi, to je prosto privreda. Čovek zapošljava onoliko ljudi kolika mu je ekonomska računica. Izvinite što je to tako, na kraju krajeva, vi ste nas doveli i vi ste srušili neki sistem koji je možda nekada nekome valjao. Danas, vraćati se na tako nešto, izvinite nema nigde u Evropi. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Đukanoviću. Gospodine Ćiriću. Izvolite.
Dakle, ovo je sigurno najbolji amandman koji smo danas ovde čuli i mislim da bi značajno popravio ne tako sjajan zakon koji ćemo dobiti. Ovde nema uslovljavanja nikakvih investitora, nego je ovo jedan od uslova koje je moguće uspostaviti, a svako ko je zainteresovan za podsticaje države Srbije iz državnog budžeta će razmišljati o tome i znati da će imati veće šanse na podsticaju ukoliko računa sa tim da otvara mogućnost za zapošljavanje žena, devojaka, onih koji su najugroženiji, koji najređe dobijaju prilike za posao, i to onih do 30 godina, bez prve reference, teške reference koju treba imati da biste dobili prvi posao i onih iznad 45 godina koji najteže dobijaju poslove, a znamo, govorili smo i o primerima i o načinima i o izazovima i samog ministra iz svih vlada, i ove Vlade i prethodnih vlada, a to je da oni stariji, a posebno žene iznad 45 godina, teško mogu da dobiju poslove, ali kako ima interesovanja i velikih zahteva, posebno u tekstilnoj industriji ili nekim drugim industrijama, imamo čitave regije koje imaju tu vrstu ponude radne snage. Mislim da ovo može da bude još jedan dodatni motiv, da se kompanije javljaju sa upravo tim zahtevima, a mislim da je ovo jedan od najboljih amandmana, ako ne i najbolji i mislim da bi i sam ministar pokazao makar 1% autonomije, ali je neophodno pokazati makar 1% autonomije, jer nije prihvaćen ni jedan amandman poslanika iz opozicije, sem onih koji su se poklapali sa amandmanom OMBUDSMAN-a i Poverenika za javne informacije. Mislim da biste time dokazali da taj 1% autonomije možete da usvojite. Vidim da razmišljate o tome, jer nama nisu potrebne kasnije odluke koje će uspostavljati kriterijume. Treba uspostaviti u zakonu taj kriterijum koji će pokazati budućim investitorima koji očekuju ovakvu vrstu podsticaja, a bliže će se odrediti naknadno. Mislim da bi bilo vrlo važno i veliki biste iskorak uradili ukoliko biste prihvatili ovaj amandman.
Znam gospodine Đukanoviću, ali to nije dovoljno. Nije pomenuto vaše ime. Taj princip važi za sve, tako i za vas. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, sigurno da je namera bila dobra. Ali, mislim da je amandman u ovakvom obliku potpuno ne primenjiv. Pa evo iz kog razloga. Zato što vi imate investitore koji jednostavno imaju svoja ulaganja u različite vrste delatnosti. Kako pospešiti zapošljavanje žena recimo u topionici, u železari, kad je to jednostavno nemoguće. Pri tome, kako naći određeni broj mladih ljudi ispod 30 godina, ako oni jednostavno nemaju adekvatnu stručnu spremu za takve vrste delatnosti. Danas investitori cene, pre svega, znanje, znači stručnu obučenost i pre svega cene tržišne uslove poslovanja. Kada pričate o stranim direktnim investicijama i padu, to važi za zapadne ekonomije. Tačno. Ali, tamo se na investicije misli na hartije od vrednosti, ne na realna dobra kao u oblasti kao što su u zapadno razvijenim zemljama, kada govorimo o proizvodnim delatnostima, kao što kad govorimo o zapadnom Balkanu, Grinfild i Braunfild investicije jesu u padu, ali kada govorimo u Srbiji, govorimo u realnim dobrima. U otvaranje novih radnih mesta, u stvaranje nove vrednosti. Znači, ne govorimo o hartijama u vrednosti. A ako želite nova radna mesta, proizvodnju, mora da sagradite objekte, mora da zaposlite neke ljude koji će to raditi, koji će stvarati tu novu vrednost, mora da dovedete mašine, i mora da imate stručne ljude koji bi to radili i stvarali novu vrednost. Prema tome, jako mi je žao, ali mislim da je koncept, uopšte, zapošljavanja mladih ljudi i zapošljavanja žena, potpuno na drugačiji način sagledan nego u odnosu na ovaj zakon o ulaganju, zbog toga što oni treba da otvore svoje, da se forsira preduzetništvo, svoje kompanije koje će praktično se pojaviti na tržištu koje će država pomoći kroz druge vidove finansiranja. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Tomić. Gospođo Čomić, po kom osnovu? A 10 sekundi imate. Izvolite.
Zahvaljujem. Kada podsticaj zajednički novac, ovakvim amandmanom, odnosno članom zakona, to je ili, ili, ili, i, i, žene iznad 45 i oni koji stupaju na tržište rada.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 14. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, opet vam se zahvaljujem za ovo „profesor - doktor“ iako ja još uvek nemam taj profesorski status, ali vidim da vi toliko cenite moje nastupe u Skupštini da morate da me oslovite sa „profesore“. Hvala vam gospodine Bečiću. I poštovani gospodine Sertiću, mi smo podneli amandman na član 14. poštovana gospodo i gospodine Sertiću. Ovo je sada prilika da ustanete, da se javite za reč i da kažete da ste pogrešili što niste prihvatili ovaj amandman jer, u stavu 1. piše, gospodine Sertiću ovako – uvoz opreme koji predstavlja ja, ulog stranog ulagača. Pa ne može predstavlja ja, poštovana gospodo. I mi smo onda predložili, gospodine Sertiću, da formulacija bude ovakva – uvoz opreme koji predstavlja ulog stranog ulagača, drugim rečima. Mi smo, kao i mnogo puta do sada, poštovana gospodo, pokazujući privrženost pravilima srpskog jezika, pokazali i ukazali drugim narodnim poslanicima, pa i predstavnicima Vlade na neophodnost da uvažavamo najveće načelo našeg ustavnog sistema, poštovana gospodo, ali moram to da ponavljam, izgleda od sednice do sednice, od amandmana do amandmana, jer izgleda da se u ovoj većini slabo prima ovo načelo, a to načelo se gospodine Bečiću zove načelo vladavine prava. I, gospodine Sertiću, ja mislim da je nemoguće, da zaokružimo raspravu o ovom amandmanu, a da vi ne kažete u ovako uključeni mikrofon, da prihvatate naš amamndman uprkos tome što poslanici Napredne stranke sigurno ne bi hteli da glasaju ni za to i što je Vlada na svojoj sednici glasala protiv. Ja vas molim sada ovde da se izjasnite, da svi vrlo jasno čuju da li prihvatate i ovaj naš jezički amandman. Mnogo vam hvala poštovana gospodo.
Zahvaljujem se gospodine Pavićeviću.
Da li da nastavim, gospodine Bečiću, pošto vidim da mi je uključen mikrofon?
Gospodine Pavićeviću, povlačim ono što sam rekao „uvaženi profesore“. Izvolite gospodine Sertiću.
Na zadovoljstvo poštovanog poslanika, mogu da kažem da prihvatam amandman.
Gospodine Živkoviću? (Zoran Živković, s mesta: Ja sam predlagao.) Izvolite, imate dva minuta.
Hvala lepo. Ova dva minuta ću da, pre svega, potrošim na to da se zahvalim ministru na uvažavanju, naravno da je ovo greška i da to nije nikakva namera i da to nije suština ovog zakona. Ali, naravno da treba odati pažnju i tome što gospodin Pavićević i ja vrlo pažljivo čitamo ove tekstove i suštinu ali i samu formu. Pošto imam još minut i po bilo bi mnogo da vas hvalim još minut i po, onda bih da kažem nešto drugo, da kvalitetu ovog zakona sigurno neće doprineti rasprave koje se vode o stvarima koje mnoge kolege ne poznaju. Tu postoji famozna priča o vinogradu. Ja sam već nekoliko puta to nudio koga god interesuje, bilo biznis plan za zasnivanje proizvodnje grožđa i vina, bilo neki stručni saveti vezani za izbor sorte, bilo pristup kako to predstaviti nadležnom fondu i dobiti subvenciju kao što su svi vinari dobili od 2001. godine na ovamo, ja sam spreman da o tome govorim. Ako je priča o, ali ne naravno na sednici, nego to možemo da napravimo jedno javno slušanje ili jedno predavanje zainteresovanim kolegama, a ako je priča o vinogradu, taj neki vekovni, hiljadugodišnji strah od motike, ako se to kolege plaše šta će ih sačekati kada više ne budu poslanici ili kada više ne budu na vlasti, ja ih upozoravam da nema razloga da se plaše toga. Tehnologija je napredovala, motike se vrlo malo koriste u poljoprivredi čak i u Srbiji, tako da nemojte da se plašite toga. Ako imate neki drugi osnovani strah to je u redu, ali nemojte da se plašite motika.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, lepo je kada se kolege poslanici o jednom ovako važnom zakonu koje reguliše ulaganje u Srbiji benefite koje pravi republika, bavi ovakvim stvarima. Ja sam se svojevremeno kao narodni poslanik bavio čitanjem budžeta, pa sam, recimo, u svim budžetima od 2001. do 2012. godine pročitao da se iznos od tri i po milijarde dinara troši po posebnom programu Vlade Republike Srbije bez ikakvih kriterijuma, bez ikakvih zakonskih ograničenja. Zato smo i došli dokle smo i došli. Potrošene je mnogo novca za navodna strana ulaganja bez ikakvog efekta. Ovde je bilo priče, nabrajale su se razne fabrike i pogoni, strana investicija, kupljen Hemofarm iz privatizacije. Strana investicija, kupljena pivara iz privatizacije. Prodaja imovine za nekoga je strana investicija. O čemu pričate ljudi? Investicije koje donose novac su one investicije koje otvaraju nova radna mesta. To su prave investicije. Sve ostalo, to već imam, te radnike već imam, tu proizvodnju već imam. Samo se promenili vlasnički odnosi. Ali sada postavljam pitanje gde su bili ti kriterijumi kada su se trošila budžetska sredstva koji nisu bili predviđeni zakonom, a sada su predviđeni zakonom? Diskriminacija mora da postoji ako želite da dođete do investitora koji će da vam otvaraju nova radna mesta. Samo, za razliku od vaših diskriminacija, ova je zakonom regulisana. Zna se tačno šta je dozvoljeno i koliko je dozvoljeno i koje su granice i ne znam šta očekujete. Hoćete da Narodna skupština sprovodi taj zakon. Ne može, pa zašto imamo Vladu? Kažete – diskreciono pravo Vlade. Nije diskreciono tačno je regulisano zakonom, tačno su data ograničenja od-do za razliku od budžeta koji su nam donosili i Božidar Đelić, jedno vreme Mlađan Dinkić i Dijana Dragutinović i Cvetković. Tada niste postavljali pitanje po kom programu to Vlada troši novac, ali ste sad znali da se setite toga. Da li je to auto-projekcija, ja ne znam. U ovu Vladu imam poverenja zato što radi po zakonu a mi smo toj Vladi odredili zakonski okvir koji može da ima.
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate na ovo pravo na repliku, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Mogu da objasnim?) Isto važi kao i za gospodina Đukanovića koji je takođe mislio da je pogrešno protumačen, ali nema prava na repliku. (Zoran Živković, s mesta: Direktno je bilo upućeno nama.) Meni je žao što ste se vi prepoznali, ja nisam mogao da vas prepoznam. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Izvolite, dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovani ministre, koleginice i kolege, član 14. govori o carinskom oslobađanju predmeta uloga i mi smo, a on kaže da uvoz opreme koji predstavlja ulog stranog ulagača u smislu ovog zakona je slobodan i oslobođen od plaćanja carine i drugih uvoznih dažbina osim putničkih motornih vozila i automata za zabavu i igre na sreću. Zatim kaže da Vlada bliže određuje postupak, visinu i rok za ostvarivanje olakšica i oslobađanje od carinskih i drugih dažbina na uvoz stranog ulagača iz stava 12. ovog člana. Mi smo dodali da uvezena oprema iz stava 1. ovog člana može se koristiti samo u svrhe zbog kojih je uvezena. Sve bi to bilo u redu da ne postoji član 3. tačka 5. pod v), ja mislim, koji kaže da se pod stranim ulagačem podrazumeva i građanin Srbije koji ima boravak u inostranstvu minimum godinu dana i kada on dođe i ulaže novac, verovatno iz inostranstva, onda je on oslobođen plaćanja carine i tu smo se malo sporili gospodin ministar i ja, jer ja sam pitao kako je to jednaka prava i mogućnosti imaju i domaći i strani ulagači ako strani ulagači bilo da oni imaju, da su naši državljani koji rade minimum godinu dana u inostranstvu, ne znam ko to za godinu dana napravi tolike pare da investira, ali dobro. Da prihvatimo kao moguće. Ima pravo da uveze opremu koju će koristiti u proizvodnji bez carine, kao i pravi strani ulagač, mislim na stranca, a naši ulagači koji konkurišu za podsticajna sredstva, nemaju prava da budu oslobođeni od carine i onda su oni u neravnopravnom položaju, a koristimo budžetska sredstva Republike Srbije. Gospodine ministre, vi rekoste da ćete vi to nekim podzakonskim aktom ili uredbom Vlade da rešite, ali zar niste mogli da kažete da svi oni koji koriste podsticajna sredstva Vlade za otvaranje novih radnih mesta i pogona su oslobođeni carine na opremu i onda bi stvarno svi bili izjednačeni. Ovako ćemo imati domaće investitore koji konkurišu za podsticaj iako ulaze u neku proizvodnju i treba im uvozna oprema, platiće carinu i sve dažbine i imaćemo stranog investitora koji ne plaća carinu za uvoz te opreme u Srbiju kojom će da se proizvodi i imaćemo građane Srbije koji imaju boravak godinu dana preko granice i investiraju sredstva da oni mogu da budu oslobođeni carina i dažbina na uvoz opreme. Pitam kakav je to zakon koji označava prava domaćih i stranih investitora? Ako to stvarno želite, kažite onda da svi oni koji koriste podsticajna sredstva republičke Vlade, tj. Republike Srbije, koja su obuhvaćena ovim zakonom, su oslobođeni plaćanja carine i dažbine na uvoz opreme i onda će stvarno svi biti u jednakom takmičarskom onom, početnom statusu, da svi imaju ista prava i iste obaveze. Ovako, naši investitori će biti podređeni jer njihova investicija će biti skuplja za carinu i porez, tako da će i njihov proizvod biti skuplji i biće nekonkurentniji za tih 20%. Ja mislim da je ovo smisleno i da to možete da intervenišete, jer ako stvarno zagovarate to i ne favorizujete nekoga, pretpostavljam da ste iskreni u onome što kažete, dajte da svi imaju ista prava i iste obaveze. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
U budžetu Republike Srbije na ekonomskoj klasifikaciji 715 29.200.000.000 je po osnovu carina. Budžet Republike Srbije iznosi 924 milijarde i prvi put će budžet Republike Srbije posle 30 godina biti bez obnove budžeta, odnosno rebalansa. Pitam vas - koliko je carina na uvoz opreme iz zemalja EU, EFTA i drugih zemalja koje su na slobodnom praktičnom uvozu u Republici Srbiji? Pošto je uvoz i carina na 0%, onda domaći proizvođači koji kupuju opremu iz zemalja EU, EFTA ne plaćaju uopšte nikakvu carinu. To je suština cele priče koju ste trebali da prepoznate kada pogledate carinski tarifnik. Znači, ako kupujete opremu iz zemalja EU i EFTA, vi ste automatski oslobođeni carina kao i od zemalja koje imaju specijalne trgovinske odnose sa Srbijom.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Verujem da je ministar do sada primetio da se mi protivimo tome da Vlada ima široka diskreciona ovlašćenja u kojima ona sama odlučuje, sama uređuje, sama određuje, sama procenjuje, a da za to u zakonu ne postoje nikakvi kriterijumi. To je slučaj i sa ovim članom koji govori o carinskim olakšicama i oslobađanjima od carinskih i drugih dažbina. To radimo zato što nam je Vlada već u prethodnom periodu pokazala kao tamo u Orvelovoj farmi da su sve životinje jednake, a svinje su jednakije od drugih životinja. Tako se i kod vas svi investitori jednaki, a neki investitori su jednakiji od drugih investitora. Mi sedimo u sazivu u Skupštini u kojoj su isti ovi poslanici doneli niz zakona koji su se menjali samo zbog određenih investitora. Vi ste u ovoj Skupštini proglasili za javni interes izgradnju kafane, šoping mola i hotela i zbog toga mi Vladi Republike Srbije ne verujemo da sama uređuje ove kriterijume, a da oni ne stoje u zakonu. To je isto slučaj sa investicijama od posebnog značaja, gde Vlada sama odlučuje o tome koje su to investicije. Za te investicije se daje državna pomoć bez objave javnog poziva,. Kratko i jasno - ne verujemo da ćete to raditi tako da ne budu favorizovani i vaši poslovni partneri i vaši prijatelji i to ne zato što mi vas ne volimo ili vam ne verujemo zato što smo iz druge stranke. Ne, ne verujemo zato što ste u ovom sazivu Skupštine, ova većina, već menjala zakone tako da pogoduju isključivo pojedinim investitorima i mislimo da će opet neki investitori biti jednakiji od drugih.
Zahvaljujem. Da li još neko po amandmanu? (Ne.) Na naziv glave 4, naziv iznad člana i član 15, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovim članom se definišu subjekti podrške ulaganjima. Znači, imamo subjekte podrške ulaganjima, Savet za ekonomski razvoj i Ministarstvo nadležno za poslove privrede, Razvojna agencija i jedinice po lokalu. Mi tražimo amandmanom da se ne osnivaju i da se skinu iz ovog zakona Savet za ekonomki razvoj i Razvojna agencija Srbije. Savet za ekonomski razvoj je grupa ministara, videćemo posle, vrlo neobično, pošto za jednog ministra se ne zna koji je, ali to kada dođe ta tačka, koji bi trebalo da ocenjuju koje investicije su od primarnog značaja, koje od sekundarnog, koje lokalne, koje globalne. Tu ima potencijalno nekoliko ministara koji bi mogli nešto da kažu o tome, prisutni ministar privrede, ministar finansija. Šta bi mogao Vulin da priča o investicijama? To je ovako velika mistika. Šta bi mogao ovaj predsednik Privredne komore, koji dok to nije postao, nije tri puta sam otišao ni da kupi sebi doručak, a kamoli da je učestvovao u privrednim aktivnostima, a uslov za mesto predsednika je da je 20 godina prisutan u privrednim aktivnostima kao priznati privrednik. Treći je novoosnovani šef Razvojne agencije Srbije. Ko zna ko će da nam se tu desi, da li neki mali, da li neki „Asomakum“, da li neki treći. U svakom slučaju, jedna vrlo mutna, teška, komplikovana situacija. Privreda Srbije može uz podršku nadležnog ministarstva, a to je Ministarstvo privrede i jedinica po lokalu, apsolutno da ima sve mogućnosti da ne po ovom zakonu, koji je loš, nego po zakonima koji već postoje, dobija stimulanse za investicije, poštujući apsolutno sva načela ekonomije, Fridmanove, uz ona ograničenja koja ona nosi i u najliberalnijim državama.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, reklamiram član 107, to je korišćenje uvredljivih izraza. Ne znam da li ste, gospodine predsedavajući, slušali prethodnog govornika, ja verujem da je to naporno, da je takve ekonomske veličine teško slušati sa naporom, ali je on upotrebio nekoliko uvredljivih izraza na račun ministara u Vladi Republike Srbije. Pošto oni nisu tu, ne mogu da se brane, to je neprihvatljivije nego da je uvreda upućena samim narodnim poslanicima. Bez obzira što on ima biznis plan za vinograde, za koje verujem da su pisali Rodni i Del Boj, mislim da ovakvu vrstu uvrede ne treba trpeti. Ne tražim da se glasa. Hvala.
Zahvaljujem. Nemam komentar. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Član 108. Nije prvi put da nas gospodin Živković ovde časti uvredljivim izrazima. Valjda u političkom slepilu i u nemanju argumenata, jedino što može da ostane, to su uvrede. Ne znam koji burek je njega kvalifikovao, ali znam da je bez ikakve stručne spreme postao ministar u Saveznoj vladi. Ne znam šta ga je kvalifikovalo za mesto predsednika Vlade Republike Srbije, a da ni 10, 12 godine posle toga ne zna da postoji BDP, pa je ovde rekao – šta je to BDP, to ne postoji, i tako neke stvari. Mislim da ovde možemo da suočavamo argumente, da ovde možemo da suočavamo različite koncepte i različite politike, ali da se pređe onaj prag i da se uđe u ličnu mržnju i izmišljanja i vređanja, mislim da je to povreda i Narodne skupštine i dostojanstva Narodne skupštine i to se nosi iz domaćeg vaspitanja, iz kuće. Znam da se to kod gospodina Živkovića neće promeniti, ali mislim da je na vama, gospodine predsedavajući, da ipak na takve stvari sugerišete, ukazujete i bar da oduzmete reč, a ne da se Narodna skupština pretvori u poprište suočavanja veoma ružnih reči, nepristojnih za mnogo lošija mesta, a kamoli za Narodnu skupštinu.
Izvinjavam se, gospodine Babiću, pošto sam mnogo puta ovde osetio tu mržnju, ja pokušavam da ne slušam pažljivo, tako da se izvinjavam. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, vidim stigla je podrška ministru Sertiću i to je važno u ovakvoj vrsti dijaloga. Ja se malo čudim otkud intervencija na govor gospodina Živkovića, koje se tiču povrede Poslovnika, kada je gospodin Živković, ja mislim, i to vidim sada i po reakciji gospodina Sertića, vrlo ozbiljno, argumentovao naš amandman. Mi smo to zapisali u obrazloženju, poštovana gospodo, fino smo zapisali da smatramo da je suvišno osnivanje dve dodatne institucije koje bi se bavile pitanjem državne pomoći ulagačima. Plus, mi smo stavili ovako, gospodine Sertiću, ja mislim da je to vredno pažnje, naročito kada pišemo zakone ovde, ukoliko se pažljivo posmatra praksa uporednih zemalja, znači, uporedna praksa u državama, ali i naše sopstveno iskustvo, vidi se da po ovom modelu koji vi sada uvodite, da se završava u problemima korupcije, narušavanja konkurencije, gospodine Sertiću i u privrednoj stagnaciji. Ja se onda pitam – zar je primereno da se na ovakvu vrstu opaske, koja je ozbiljna, tiče se razmatranja posledica nekih rešenja, ovde interveniše po Poslovniku? Mi ovde ukazujemo na dve stvari koje su načelne. Jedna je - čini nam se da osnivanjem dva dodatna tela ovim povodom, da to, gospodine Sertiću, stvara uslove za jednu veliku bolest sa kojom se ovde suočavamo, a to je stranačko zapošljavanje, naravno, bolest pod znacima navoda. Stranačko zapošljavanje, nema osobe ovde koja nije rekla da je to neka vrsta pošasti. Druga stvar, budući da uporedna praksa pokazuje na rastenje korupcije ovakvim modelom, ja vas onda vraćam na naš početni stav da ovaj predlog zakona i preko ovog člana stimuliše atmosferu za korupciju, pa valjda ćemo da se borimo protiv toga gospodo, a ne da glasamo za zakon.
Vreme, gospodine Pavićeviću. Vi nastavljate trend da ne govorite o amandmanima. (Vladimir Pavićević, s mesta: Ovo je amandman.) Ako vi tako kažete, u redu je. Reč ima ministar u Vladi Željko Sertić. Izvolite.
Vi ste podobno objasnili svoj predlog i svoju ideju i to ništa nije sporno, imate pravo kao što ste podneli amandmane u kojima tražite da se briše veći deo članova, negde potpuno kako bi se sam zakon praktično ugasio, negde sa nekim određenim smislom. Međutim, moram da vas podsetim na jednu veoma važnu činjenicu kada kažete – osnivanje novih tela, da bismo prosto imali to vrlo jasno pred građanima. Prvo, telo Savet za ekonomski razvoj je savet koji formira Vlada u kome sam već nabrojao i po predlogu koji stoji u samom zakonu. To su tri ministra, vrlo odgovorna ministra i pokrivaju tri važne oblasti. Jedno je privreda, drugo su finansije, treće je zapošljavanje i radno pravo. Šta ćete važnije od toga u ovom delu, što se tiče Zakona o ulaganju? S jedne strane, predstavnik poslovne zajednice, odnosno predsednik Privredne komore Srbije i najodgovorniji čovek iz Razvojne agencije Srbije. Razvojna agencije Srbije se stvara radi mnogo boljeg operativnog funkcionisanja i rada, sa jedne strane, i sa investitorima, domaćim i stranim, sa druge strane, radi sinhronizacije poslovanja i rada sa lokalnom samoupravom, sa treće strane, radi dobrih odnosa i rešavanja svih onih problema koje smo u prošlosti imali između različitih državnih institucija. Posebna stvar vezana za ono, kako ste vi istakli, dodavanje novih tela i nečega novog, što bi neko ko nije upućen, na najbolji način, mogao da shvati da sada mi nešto novo osnivamo. Ne, mi gasimo dve postojeće institucije, gasimo SIEPA, gasimo Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj i sa gotovo 150 radnih mesta u državnoj upravi napravićemo jednu mnogo moderniju organizaciju, daleko efikasniju, sa potpuno drugačijom poslovnom kulturom, sa gotovo tri puta manje radnih mesta.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Još jedna podrška rečima ministra Sertića, a to je smanjenje i racionalizacija radnih mesta i upravljačkih mesta u tim agencijama. Ukoliko se ne varam, gospodine ministre, SIEPA ima tri člana Upravnog odbora. Nacionalna agencija za regionalni razvoj ima pet. To je osam onako kako je bilo koncipirano i kako je izgledalo do sada. Razvojna agencija Srbije će ubuduće, po sistematizaciji radnih mesta i po upravljačkim aktima, imati pet članova Upravnog odbora. Znači, od dve agencije, od osam članova upravnih odbora, svodimo na pet članova Upravnog odbora, pa puta koliko je to mesečno za njihova primanja, pa puta godišnje, pa puta, puta, puta, eto su te uštede plus što u Razvojnoj agenciji Srbije nadoknada za članstvo u upravnim odborima će biti nula dinara. To je i po broju angažovanih lica, ali i po sredstvima angažovanim za njihovo plaćanje, daleko veća ušteda, nego što je to bilo do sada. Zbog toga mislim da treba odbiti ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Milosav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ovim se članom 16. reguliše dužnost organa vlasti i hitnost u postupanju. Mi smo amandmanom izvršili izmenu u stavu 1, tako što smo propisali obavezu organa javne vlasti da kontrolišu izvršavanje obaveza ulagača. Naime, postavlja se pitanje kako se vrši kontrola ostvarivanja prava ulagača od strane organa vlasti? Sa druge strane, smatramo da je osnovna obaveza organa vlasti da kontrolišu i izvršavanje obaveza ulagača, kao i prava i obaveze Republike, pokrajine i lokalne samouprave, a u vezi sa ulaganjima, te taj stav 1. člana 16, koji mi predlažemo, glasi: „organi vlasti dužni su da u okviru svoje nadležnosti obezbede uslove za nesmetano ulaganje, kao i da kontrolišu izvršavanje obaveza ulagača, odnosno ostvarivanje prava i izvršavanje prava i preuzetih obaveza Republike Srbije, AP, odnosno jedinice lokalne samouprave, a u vezi sa ulaganjem“. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Vi ste samo preformulisali član, odnosno stav 1. člana 16. kakav već postoji. Da bih razjasnio, mi smo ti koji smo uveli kontrolu. Na prošloj sednici sam vrlo jasno obrazložio kakve su sve prevare bile, šta se dešavalo, kakvim smo do sada pravnim lekovima učinili sve što možemo da sankcionišemo, ali i da obavežemo kompanije na obaveznu kontrolu, jer ako dobijaju određena sredstva od države, moraju da imaju obavezu i da budu kontrolisani. U svakom slučaju, bez obzira što mi formalno ne prihvatamo vaš amandman, suština je jednaka i to je veoma važno svima nama da i vi poslanici podržavate da sve kompanije, bez obzira koju vrstu podsticaja dobile, od one četiri koje smo nabrojali, moraju da daju pristup svojim podacima, kako bismo mogli kao država da utvrdimo da li se ponašaju u skladu sa ugovorima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Upravo ovako kako je uvaženi ministar rekao, a kada je u pitanju ovaj amandman, ja ću prihvatiti činjenicu da se radi o dobroj motivaciji predlagača i jednoj dobroj potrebi da se unapredi kvalitet zakona. Međutim, ovde je to izlišno. Izlišno je iz jednostavnog razloga što je kontrola organa vlasti, a ne samo ulagača, kako se to amandmanom predlaže, već regulisana materijalno-pravnim propisima koji su iz druge pravne oblasti. Konkretno, iz Zakona o upravnom postupku imamo takođe definisana pitanja koja se vezuju za kontrolu, i u drugom stepenu i u višim stepenima odlučivanja, odnosno donošenja odgovarajućih odluka. Procesno-pravnim i materijalno-pravnim propisima mi već imamo definisano pitanje kada se govori o kontroli organa vlasti, a kada se govori o kontroli ulagača, to je već u načelnoj raspravi, od strane predlagača, odnosno ministra, istaknuto. Bilo bi potpuno nepotrebno, osim same preformulacije, koja u suštini govori o istom rešenju, istom zakonskom rešenju, raditi bilo kakvu izmenu u ovom pravcu. Zahvaljujem se.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Zahvaljujem. Želite li reč gospodine Veselinoviću?
Podrazumevam predsedavajući da vam koncentracija opada ali odmah sam se prijavio za reč. Očekujem da će ovog puta ministar prihvatiti ovaj amandman Pokreta za preokret, iako do sada nije prihvatio amandman kojim se zabranjuje prodaja poljoprivrednog zemljišta, kojim se omogućava jasnija primena bez koruptivnih elemenata ovog zakona. Dakle, suština ovog amandmana jeste da se precizira rok u kome se izdaje javna isprava koju zahteva ulagač. U definiciji koju ste dali u članu 16. predloženog zakona kaže se da će ona biti izdata u najkraćem mogućem roku. To je, gospodine Sertiću, relativno. Najkraći mogući rok za neke zemlje je možda pet, 10 dana. Za vas i vašu vladu najkraći mogući rok se računa u godinama. Vi neke stvari koje ste obećali pre četiri godine ili tri i po još niste uradili. Dakle, vama najkraći rok može značiti tri i po godine i zbog toga sam predložio da se doda reč, odnosno reči: „a najkasnije u roku od 15 dana“. To bi bilo sasvim precizno i znalo bi se da javna isprava, kada su ispunjeni uslovi treba da bude izdata najkasnije u roku od 15 dana. To bi značilo da vi prihvatate efikasnost faktički, a ne samo načelno. Ove reči, ovako kako su ovde postavljene, ne moraju da znače ništa.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se odbije ovaj amandman, dakle, amandman na član 16. I ovaj amandman, kao i nekoliko prethodnih amandmana od istog predlagača, možemo da ocenimo kao potpuno nepotrebne amandmane. To je jedna vrlo blaga formulacija koju sam sada upotrebio. Zašto su nepotrebni? Iz obrazloženja Vlade Republike Srbije možemo da vidimo odgovor na to pitanje. Dakle, amandman se ne prihvata iz razloga što je ovim članom definisana hitnost postupka u vezi sa ulaganjima, odnosno obaveza svih imalaca javnih ovlašćenja da takve predmete rešavaju odmah, dakle bez odlaganja, kao predmete sa pravom prvenstva. Onda se, čak, dodaje još jedno pojašnjenje, pa kaže – što bi u svakom slučaju podrazumevalo čak i kraći rok od 15 dana. Dakle, predlagač ovog amandmana traži da mi nešto uvrstimo u zakon što već postoji. Zato sam ga okarakterisao kao nepotrebnim. To nije prvi put danas. Dakle, ceo dan predlaže slične amandmane. I amandman koji se odnosio na deo zakona koji uopšte ne tretira ovaj zakon, zapravo, već Zakon o poljoprivrednom zemljištu i amandman gde je tražio da se ukine zaštita stečajnih prava ulagača, što je, opet, na najbolji način ilustrovalo kakav je njegov odnos prema zaštiti prava ulagača, odnosno pravnoj zaštiti i pravnoj sigurnosti investitora. To sve govori u prilog tezi da sam bio u pravu kada sam rekao da je u njihovo vreme, dakle, da su oni terali investitore, odnosno svojim prisustvom ovoj temi, svojim odnosom prema tome su doprineli da investitori ne dođu u našu zemlju. Dakle, iz svih ovih razloga, predlažem da odbijemo ovaj amandman. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem predsedavajući. Imajući u vidu da se u postupcima prilikom izdavanja isprava ulagačima primenjuju odredbe Zakona o upravnom postupku, Zakon o upravnom postupku izričito jasno propisuje i rokove, izričito jasno propisuje proceduru, jer je u pitanju procesno pravni zakon. Imajući u vidu da upravo u tom zakonu su sadržane i sve one radnje procesno pravne radnje koje se moraju preuzimati od momenta podnošenja predloga pa do donošenja konačne odluke, uvek vezane rokovima, onda bi usvajanjem predloženog amandmana došlo do toga da se derogiraju pojedine odredbe Zakona o upravnom postupku, a podsećanja radi u Zakonu o upravnom postupku se rokovi vezuju uglavnom za osam dana, a ne za 15 dana. Prema tome, ja mislim da bi na ovaj način, naravno da sam saglasan da se ne prihvati amandman, da bi se na ovaj način uvela normiranja koja odstupaju od suštine ZUP-a odnosno Zakona o upravnom postupku i to bi trebalo da se zna, barem sa stanovišta struke. Hvala.
Reč ima ministar Sertić.
Poslanik Neđo Jovanović je na najbolji pravnički način opisao zašto ne može da bude prihvaćen vaš amandman i ja to neću ponavljati. Ponoviću suštinu člana koji smo postavili, a to je da za ulagače se po najhitnijem, najbržem postupku izdaju dozvole, rešenja i sve ostale stvari u upravnom postupku. To je prednost i velika razlika u odnosu na onaj period ranije, kada je to moglo da stoji negde u ladicama, fiokama svih ostalih, mesec dana, dva meseca, godinu dana ili koliko god. Da li treba da spominjemo čuvenu „Ikeu“ o kojoj smo pričali već nekoliko puta, koliko dugo vremena je čekala građevinsku dozvolu i rešenje. I dobila je u roku od nekoliko nedelja, po najnovijem zakonu. Takav objekat koji ima veliki broj svojih elemenata koji mora da bude usaglašen. Tako da mi ne možemo ovih zakonom ni na koji način da utičemo na rešavanje rokova o upravnim stvarima, koje su definisane drugim zakonima, ali možemo da nateramo sve organe vlasti da postupaju hitno i da izlaze u susret investitorima na najbolji mogući način.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, vi ste upravo sada dali jedno detaljno i iscrpno obrazloženje. Ja ću samo reći da predloženi amandman ne treba prihvatiti upravo iz razloga što se predloženim amandmanom produžava rok za odlučivanje. Naime, članom 16. predviđeno je da nadležni organ postupaju po hitnom postupku, jer Vlada odnosno nadležno ministarstvo i te kako smatra da su postupci kojima se izlazi u susret investitorima, bilo da su oni domaći ili strani, treba reagovati po hitnom postupku. U skladu sa Zakonom o opštem upravnom postupku, hitnost postupka obavezuje nadležne imaoce javnih ovlašćenja, odnosno državne organe da određena svoja akta donesu u roku od osam dana, što je svakako kraće od onoga što predlagač amandmana ovim tražim, a on traži rok od 15 dana. Znači, to hitno postupanje rok od osam dana, može biti i kraće od osam dana. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Samo jedna mala dopuna u odnosu na ono što je već rečeno, a to je da Zakon o upravnom postupku ili Zakon o opštem upravnom postupku sadrži poglavlje koje se odnosi na tzv. hitna postupanja. Dakle, upravo te norme koje su sadržane u ZUP-u ukazuju na to kako i u kojim rokovima će se odlučiti, odnosno doneti odgovarajuća isprava, rešenje, zaključak ili ono što podrazumeva procesno-pravnu odluku po odredbama tog procesno-pravnog zakona. To je samo dodatno objašnjenje zbog čega bi produženjem rokova doveli do toga da se derogira jedna norma koja je već sadržana u zakonu, a potpuno se sa razlogom podržava ono što je u ovom predlogu člana novog zakona o ulaganjima, kažem novog pošto ga tek sada uvodimo, uneto kao jedna vrsta benefita. Benefita ulagaču kao predlagaču uz shodno odredbama Zakona o opštem upravnom postupku. Hvala.
Zahvaljujem. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Na čije izlaganje gospodine Veselinoviću? (Janko Veselinović, s mesta: Bio je netačan.) Ni jednog trenutka i u svojim rečenicama koje je izgovorio ni jednog trenutka nije vas spomenuo. Da ste pažljivo slušali današnju raspravu, to javljanje kao pogrešno protumačen nema dovoljnu mogućnost za repliku.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Reč ima narodna poslanica Sabina Dazdarević.
Hvala gospodine predsedavajući. Predloženim amandmanom se jedinicama lokalne samouprave daje veća autonomija kada su u pitanju mere za podsticanje konkurentnosti, te im se pored mogućnosti da propisuju lokalne olakšice i podsticaje na osnovu lokalnih strateških dokumenata daje mogućnost i odobravanja istih. S obzirom da je Srbija izrazito centralizovana država, a u cilju decentralizacije, potrebno je u ovom segmentu lokalnim samoupravama omogućiti samostalnije odlučivanje, a pogotovo kada se radi o pitanjima koja su važna pre svega za razvoj teritorije na kojoj se lokalna samouprava nalazi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 17. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković i narodni poslanik akademik Ninoslav Stojadinović. Gospodine Ćiriću, ja se izvinjavam, pošto su se zalepili listovi, pa nisam pročitao prethodni amandman, moraću samo da pročitam prethodni amandman. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Spasojević. Da li neko želi reči? (Ne.) Vraćamo se na amandman koji sam pročitao. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Za član 17. stav 3. naš amandman glasi da se stav 3. menja i glasi – standarde povoljnog poslovnog okruženja propisuje Savet za ekonomski razvoj. Dakle, ovim amandmanom se decentralizuje Savet za ekonomski razvoj, gde se odluka sa terena političkog voluntarizma ministra i birokratske samovolje zaposlenih činovnika u ministarstvu dislociraju u sada delimično decentralizovan Savet za ekonomski razvoj u oblastima standarda, kriterijuma i dodeljivanja subvencija. Mislim da je duh ovog amandmana sličan ovom koji je malo pre Sabina predstavila, a to je želja da se decentralizuje odlučivanje o ovako važnim temama, a to je pitanje podsticaja. Mi ćemo kasnije u članu u kome se definiše sastav Saveta za ekonomski razvoj predložiti proširenje predstavnicima lokalnih samouprava, jer mislim da je to važno uzimajući u obzir da neće biti plaćanje, jer smo čuli da će biti naknada za rad u tom Savetu nula dinara. Mislim da je važno decentralizovati ga i prihvatiti predloge Stalne konferencije gradova i opština i proširiti ga sa četiri predstavnika lokalnih samouprava, koji najbolje znaju šta je ono što je potrebno lokalnim samoupravama. Ja sam vama, gospodine ministre, i u raspravi u plenumu predložio efikasnije korišćenje postojećih mehanizama. Mislim da ima i te kako sposobnih ljudi na lokalu, ali mislim da su limitirani zbog odluka koje je ova Skupština donosila i zbog limitiranih sredstava i sve manjih transfera i sve većih problema u lokalnim budžetima. Posebno će biti teško stanje ako ni na koji način ne mogu da utiču na lokalni ekonomski razvoj kroz rad i ovog Saveta za ekonomski razvoj. Zbog toga podržavam i ovaj prethodni amandman. Nažalost, niste ga prihvatili, ali nadam se da ćete ovaj prihvatiti, jer ćete time dati šansu mnogim sposobnim ljudima koji vode lokalne samouprave da kroz svoju nacionalnu instituciju, Stalnu konferenciju gradova i opština dobiju poverenje, budu predloženi. Još jednom ponavljam, to ne donosi nove troškove, ali donosi mogućnosti da se oslobodite tog prava koje nije dobro ni za vas, ali ni za uzak krug ministara ili ljudi koji su zaposleni u ministarstvima i donose takvu vrstu odluka. Dajte prostora većem broju ljudi iz gradova Srbije da doprinesu boljem odlučivanju, uz korišćenje, opet ću pomenuti bazu SLAP, na kojoj su radili i Stalna konferencija gradova i opština Srbije zajedno sa evropskim institucijama, u podršci i definisanju najboljih projekata koji u ovom trenutku postoje u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Ćiriću. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Gospodine Ćiriću, potpuno se slažem sa vašim predlogom i prihvatio bih ovo, jedino što je pitanje je da li pravno Savet može da donese normativni akt kao što je standard poslovnog okruženja? Ukoliko to pravno jeste izvodljivo, nemam ništa protiv da se sa mesta ministra privrede koji donosi ovakav jedan akt ovo prenese na Savet.
Zahvaljujem se. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Milisav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dobar je ovaj predlog i dobro je što je ministar iskazao želju i volju da se ova ingerencija prebaci sa ministra na Savet. Ja ću samo podsetiti da u savremenom poslovanju i definisanju dobrog poslovnog ambijenta postoje modeli sertifikacije i mi ih imamo ovde u Srbiji. Neke od opština i gradova u Srbiji poseduju te sertifikate. Na tome se već u poslednjih nekoliko godina radi u partnerstvu sa opštinama i gradovima i u Hrvatskoj, Bosni i Hercegovini, Makedoniji i okruženju. Nije loše da uz pomoć NALED i takvih organizacija, naravno Ministarstva, ali i lokalnih samouprava, dođemo do tog unificiranog aspekta i modela šta to treba opština ili grad, odnosno lokalna samouprava da ispuni kako bi dobila sertifikat dobre opštine ili grada koji ima povoljno poslovno okruženje i koji ima sve uslove za to. Imamo jako dobre primere i u Srbiji, ali imamo i jako dobre primere u Hrvatskoj. Ja ću samo napomenuti grad Ivanec sa 16.000 stanovnika. Moj kolega potpredsednik hrvatskog sabora je predsednik te opštine. Oni imaju samo 12 zaposlenih, ali veoma dobro i kvalitetno rade svoj posao u skladu sa budžetom koji imaju. Imaju i investicija tako da je moguće uz jednu dobru organizaciju posla definisati dobre standarde i sertifikat za dobro poslovno okruženje. Što se tiče našeg amandmana, mislim da smo tu, gospodine ministre, pomogli da prosto ne morate da se bavite propisivanjem standarda i kvalifikacija za zaposlene u kancelarijama za lokalno-ekonomski razvoj. To treba da bude na lokalnoj samoupravi. Tu ste, po meni, dobro postupili, otvorili ste prostor da oni međusobno budu konkurentni, da se utrkuju u tome. To koga će i kakve kadrove zaposliti u tim kancelarijama, da li će napraviti partnerstvo sa privrednim komorama i doći do najboljih mogućih rešenja u investicijama, zavisi na kraju krajeva samo od njih, a na ministarstvu i Vladi i na nama kao predstavnicima parlamenta ostaje da napravimo najbolji mogući okvir, što ovaj zakon koji ste vi predložili i jeste, tako da napravimo ambijent da se oni utrkuju i u privlačenju investicija na slobodnom tržištu. Ovo ide u prilog tome da mi hoćemo da otvorimo jednu tržišnu utakmicu i između lokalnih samouprava, gradova, opština u regionu, a i ovde kod nas između pojedinaca. Moj predlog bi bio da, u saradnji sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu, sugerišemo da odabir tih kadrova bude u skladu sa najboljom praksom upravljanja ljudskim resursima, procedurama regrutovanja, selekcije, motivacije, performans menadžmenta i, na kraju krajeva, videćemo kako će se pokazati funkcionisanje „Delivery Unit“, da spustimo to potencijalno i na lokalni nivo, pošto sam duboko ubeđen da nešto što funkcioniše i u Svetskoj banci i u Kanadi i u mnogim drugim razvijenim zemljama, a krenulo je i kod nas, da će to funkcionisati i kada se spusti na niži nivo, na lokalni nivo. Zahvaljujem se još jednom i mislim da je ovo jedno pravedno rasterećenje vas kao ministra da se bavite strateškim stvarima i da otvorite prostor da se lokalne samouprave utrkuju da li će najbolje kadrove angažovati u njihovim kancelarijama za lokalni ekonomski razvoj. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Marinkoviću. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać … (Goran Ćirić, s mesta: Javio sam se za reč po ovom amandmanu.) Gospodine Ćiriću, ovog sekunda ste bili u sistemu, ovog sekunda sada. Kasno je, prešao sam već na sledeći amandman. Morate pažljivo da slušate, molim vas. (Goran Ćirić, s mesta: Javio sam se na vreme.) Da ste se javili bili biste u sistemu. U momentu kada sam prešao na sledeći amandman niko nije bio u sistemu. (Goran Ćirić, s mesta: Dobro da li možete da mi date reč. Ne znam što mi ne date reč.) Pa, nisam ni očekivao da ćete se javiti na amandman koji je usvojen, tako da ne razumem sada. I, sad tražite od mene da se vratim na stari amandman. (Goran Ćirić, s mesta: Dajte mi reč i biće vam jasno.) Ne mogu da napravim sada u ovom trenutku. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, član 18. govori o pritužbama na rad organa vlasti, i on kaže – ako organ vlasti ne postupi u skladu sa članom 16. ovog zakona, ulagač može Razvojnoj agenciji Srbiji podneti pritužbu. Razvojna agencija Srbije je dužna da odmah po prijemu pritužbe ispita navode iz pritužbe i preduzme mere iz svoje nadležnosti u cilju otklanjanja pritužbe na rad organa vlasti. Razvojna agencija Srbije je dužna da o radnjama iz stava 2. ovog člana obavesti ulagača u roku od 15 dana od dana kad je pritužba podneta. Odredba ovog člana ne primenjuje se u postupcima iz nadležnosti Narodne banke Srbije koji se odnose na osnivanje i poslovanje banaka i drugih finansijskih institucija. Mi smo predložili da se ovaj član briše. Sad ću vam dati obrazloženje. Rad organa javne vlasti kao nadzor nad radom organa vlasti uređen je Zakonom o upravnom postupku i Zakonom o upravnom sporu. Kontrola organa javne vlasti podrazumeva kontrolu i zakonitost njihovog postupanja i kontrolu celishodnosti njihovog postupanja. U okviru upravnog nadzora, kontrolu zakonitosti i celishodnosti vrši neposredno viši organ uprave, a kontrolu zakonitosti može vršiti sud u upravnom sporu, na primer. Prema tome, ekskluzivna norma koju daje predlagač zakona u suprotnosti je sa pravnim sistemom Republike Srbije. Naime, Razvojna agencija Srbija nije državni organ, te u tom smislu ne može vršiti kontrolu, odnosno nadzor nad radom organa vlasti. Agencija se formira za obavljanje razvojnih, stručnih i operativnih poslova itd. i nadzor nad njenim radom vrši ministarstvo. Dakle, njoj se ne može dati uloga organa uprave. Član 18. Predloga zakona derogira sa njime ceo sistem državne uprave i na mala vrata uvodi nezakonitu kontrolu organa javne vlasti. Ukoliko bi se eventualno i poverili kao javno ovlašćenje poslovi državne uprave, što je inače prema zakonu o javnim agencijama i moguće, kao takvi poslovi mogli bi da se povere poslovi donošenja propisa za izvršavanje zakona i drugih opštih akata Narodnoj skupštini i Vlade izdavanjem i javnih isprava i vođenje evidencije kao i rešavanje u prvom stepenu u upravnim stvarima. Dakle, nikakvo vršenje nadzora. Te vas molim da prihvatite naš amandman, jer i ono što su mi pravnici rekli da institucija pritužbe u našem pravnom sistemu još nije adekvatno ovako kao što vi predlažete uvedeno.
Zahvaljujem gospodine Bradić. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Ne možemo nikako prihvatiti brisanje člana 18. jer njime smo upravo želeli da iniciramo pravo ulagačima za brzo, efikasno sprovođenje postupaka u kojima se pojavljuju ispred državnih organa. Dakle, Razvojna agencija Srbije ne može da preuzme rešavanje posla, ali može da inicira nadzor nad određenim organom. Nama je suština da izađemo u susret investitorima kako bi u slučaju da neki državni organ ne uradi svoj posao u vremenu koji je predviđen, ne mora da ide na upravni spor, pa da se tuži sa državom, jer od toga nemamo ništa. Nama je važno da kompanija počne da radi što pre, da ljudi dobiju svoja radna mesta i u tom pravcu smo kao neku vrstu medijacije dali pravo Razvojnoj agenciji Srbije da odmah pokrene razgovore sa svim učesnicima u procesu koji nije završen do kraja i ukoliko utvrdi opravdane razloge nakon toga videćete u drugim članovima kako je definisano daje nadležnom ministarstvu predlog da pokrene nadzor nad radom određenog organa uprave.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, mislim da niste u pravu i mislim da je mnogo bolje i celishodnije da ministarstvo radi svoj posao, ali vi predlažete ovaj zakon, vi ćete za njega da odgovarate, tako da sve ovo što mi predlažemo, mi znamo da gro nećete prihvatiti, ali imate svoje političke stavove i svoju političku viziju, ali ovo predlažemo i diskutujemo u ovome kao mogućoj alternativi onoga kako ste vi zamislili ovaj zakon. Te dajte nam samo mogućnost da mi obrazlažemo naše stavove. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, ministar Željko Sertić.
Mislim da vama niko nije onemogućio da vi obrazložite vaše političke stavove, ali moji politički stav i stav SNS čiji sam član, jeste da omogućimo ulagačima najbrže, najefikasnije, najbolje procese kod nas. Isključivo iz tog razloga je član 18. i napisan. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 18. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće iz Ministarstva, mislim da će ovo biti još jedan prihvaćeni amandman narodnih poslanika Nove stranke i to četvrti tokom današnje rasprave iako je jutros, na početku našeg zasedanja delovalo kao da neće biti prihvaćen nijedan naš amandman. Evo, šta smo mi predložili u članu 18. ministar Sertić odbio, a ja garantujem sada da će nakon ovog govora ministar Sertić prihvatiti i ovaj amandman. Mi predlažemo da se u članu 18. nakon reči „ovog zakona“ umetne jedna zapeta, poštovana gospodo. Mi smo primetili jednu stvar, da na ovom mestu postoje inače dva prazna slovna mesta, što znači da je sigurno postojala ideja da neko i poštuje pravila srpskog jezika. Nekim sticajem okolnosti ili namerom, ja sada ne znam, zapeta je nestala, ostala su dva prazna slovna mesta, od kojih jedno mi kandidujemo gospodine Sertiću, za znak interpunkcije zapeta. Hteo bih ovde da kažem još jednu stvar povodom ovog amandmana na član 18. Pre svega narodnim poslanicima svojim kolegama i koleginicama ovde, poštovana gospodo, stalno ovde ponavljamo da je Narodna skupština mesto dijaloga. Mesto rasprave, da je to u tom smislu i naša centralna politička institucija, a ova rasprava danas tokom koje smo ubedili ministra Sertića da prihvati sada, ja mislim četiri amandmana, a na početku je rekao da neće da prihvati nijedan, pokazuje jednu stvar, da dijalog vredi, poštovana gospodo, da naša rasprava ovde vredi i da treba što više da koristimo vreme za dijalog u našoj Narodnoj skupštini, da se usmerimo ka opštem dobru, poštovana gospodo.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar Željko Sertić.
Poštovani poslaniče, drago mi je da mogu da vam kažem da ćemo prihvatiti vaš amandman i biće to četvrti koji prihvatamo vaš. Nažalost više je tih tačaka, zapeta i ostalog, ali dobro i to jeste vaš doprinos ovome. Ono što mi je još draže da ste vi izmenom ovog stava jedan na ovakav način utvrdili dobru ideju člana 18. dakle, niste želeli da derogirate ideju člana 18. a time potvrdili sve dobre namere Vlade Srbije sa predlogom ovog zakona.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala ministru na razumevanju potrebe za ovim amandmanom zapeta, zapeta. Mi taj član nismo smatrali tako lošim da bismo na njega intervenisali na neki drugačiji način kao na mnoge ostale. Tačno je da ovde ima nekoliko članova zakona koji su podnošljivi, blago rečeno dobri, mogli bi da prođu. Generalno ceo zakon je nepotreban. Ali ako je to kao neki deklarativni stav Vlade prema ulaganjima, možemo tako da ga shvatimo . Generalno da će on promeniti puno šta na dobro, mislim da ćemo se složiti da tu nema puno šansi i zbog opšteg ekonomskog stanja u okruženju u Evropi, oko nas. Svuda su investicije pale, ovde ne postoje neki specijalni motivi investitora da ulažu u Srbiju, niti u celi region, bez obzira na to što postoje države gde je to stimulisano. Ali, propuštena su neka bolja vremena za investicije i oko toga ćemo se složiti sigurno. Tu pre svega mislim na 2004, 2005. godina, i 2008, 2009, 2010. kada je ekonomski procvat obeležavao, pre svega Evropu, i ceo svet, i kada je bilo više šansi da neko od velikih investitora investira i kod nas. Dvehiljade četvrta i peta su potrošene za traganje za avetima iz prve tri godine privatizacije, što se naravno, završilo potpunim porazom jer tu nije bilo ničega što bi bilo potrebno istraživati i suditi, ili tako nešto, a nema opravdanja za 2008, 2009, 2010. godinu, zašto su investicije bile manje. Bez obzira što je tada počela ekonomska kriza mnogi su obećavali da će ta kriza biti stimulans za Srbiju.
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Izvolite gospodine Martinović.
Hvala vam, gospodine Bečiću. Gospodin Pavićević ne propušta priliku da upućuje ovako da kažem, „otrovne političke strelice“ na račun poslaničke grupe SNS. Evo, ja sam u trećem mandatu narodni poslanik i verujte mi, gospodine ministre, prvi put čujem da neko podnosi amandman na slovna mesta. Ali, evo, izgleda da je i to moguće. To podnošenje amandmana na slovna mesta me je podsetilo na jednog arapskog filozofa koji se zvao Alfa Rabi, za koga kažu da je bio veliki zaljubljenih u Aristotelovu filozofiju i u Aristotelova dela, kažu da je taj Alfa Rabi Aristotelovu poetiku pročitao 40 puta, a čuveno Aristotelovo delo „Politika“ 200 puta, i da pri tome nije osetio nikakvu prezasićenost. Onda je čuveni nemački filozof Hegel iz 19 veka u svom stilu napisao jednu lakonsku rečenicu za tog arapskog filozofa koja kaže: „Mora da je imao dobar želudac“. Verujte mi za ovakve amandmane gde se podnose amandmani na slovna mesta verujem da moje kolege iz poslaničke grupe SNS, a i vi gospodine ministre, morate da imate dobar želudac.
Nažalost ne, gospodine Pavićeviću. Ne razumem te otrovne strelice. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio ovaj amandman i u danu za glasanje ćemo se izjasniti. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić. Izvolite.
Ovaj član se odnosi na postupanje jedinica za lokalni i ekonomski razvoj i podršku ulaganjima i ja ću pročitati, zarad kolega i zarad javnosti. Znači, u prvom stavu ovog člana kaže se – jedinica za lokalni ekonomski razvoj i podršku ulaganjima pruža stručnu pomoć i podršku ulagaču u realizaciji ulaganja, ako za to zatraži ulagač u skladu sa članom 16. ovog zakona. Stav 2. koji je po nama sporan – ugovore o dodeli podsticajnih sredstava, obezbeđenih iz budžeta AP sa ulagačem zaključuje organ AP. Mi nemamo ništa protiv sadržine stava 2, ali mislimo da mu ovde nije mesto. Ja bih samo podsetila da je naziv iznad člana 19. – postupanje jedinica za lokalni ekonomski razvoj i podrška ulaganjima, te predlažemo brisanje stava 2. obzirom da je očigledno da je pogrešno lociran. Osim toga, mi smo amandmanom na član 13. predložili rešenje da ugovore o dodeli podsticajnih sredstava obezbeđenih iz budžeta AP, sa ulagačem zaključuje nadležni organ AP. Dakle, pravilno lociran za ovu normu. Mi smo pratili neku našu logiku i zato mislimo da ovom stavu ovde nije mesto. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Ovde je očigledno opet prisutno pravno tumačenje, a ne suštinska stvar i vi ste to sami rekli. I zahvaljujem se na tome. Prvobitni tekst zakona jeste bio postavljen takav da u tački 13, odnosno u članu 13. da bude definisano da organi AP potpisuju ugovore za sredstva koja oni daju, međutim zakonodavstvo nam je prilikom korekcije teksta i davanja mišljenja tražilo da ovaj član ubacimo, odnosno taj stav ubacimo u postojeći član 19. Važno je da suštinski mi imamo definisano da pokrajinski organi mogu da zaključuju svoje ugovore, da su oni i ovde u samom zakonu definisani i prosto ostajemo pri našem stavu, s obzirom na stav zakonodavstva Vlade Srbije.
Na član 20. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 20. definiše poslove jedinice za lokalni i ekonomski razvoj i to već postoji. Postoje regionalne razvojne agencije i rade taj isti posao, s tim što se ovde dodatno dopunjava sa onim što se mi posebno ne slažemo, a to je odvajanje, razlikovanje investicija od onih koje su važne, manje važne i nevažne. Opet imamo, ovo nije samo jezički, ovo je stvarno veliki problem. Sada ću da vam čitam prvi stav. Dakle – poslove jedinice za lokalni ekonomski razvoj i podršku ulaganjima za ulaganja od lokalnog značaja, obavlja jedinica za lokalni ekonomski razvoj. Znači – poslove jedinice za lokalni ekonomski razvoj obavlja jedinica, pa naravno, pa ko će drugi? To je potpuno besmislena konstrukcija, a onda ide još godi deo. Dalje – koja preko svojih zaposlenih i imenovanih lica. Naravno da neko treba da bude zaposlen ili imenovan da to radi, pod uslovom da znanjem i iskustvom može da pruži stručnu pomoć ulagaču. Ko određuje te uslove? Kako možemo da znamo ko ima znanje i iskustvo koje može da se prući ulagaču i to ne svakom, nego onom ko je od posebnog interesa. Sada već imamo te lokalne ili ti, regionalne agencije za razvoj i one rade, neke rade dobro, a neke rade loše, neke samo troše pare, a neke rade nešto ozbiljno, kao što je Zaječarska i, čini mi se, da ona radi dobro, a ova Niška, pokušava nešto, a neke postoje samo da bi trošile pare. Ovim, posebno sa ovakvom definicijom, da posao jedinice za to, radi jedinica, postaje potpuno besmisleno, tako da je ceo ovaj član višak i definiše nešto što je ili logički već definisano na prirodan način ili ovakvom definicijom postaje komplikovano. Prema tome, ja vas molim da razmislite o ukidanju ovog stava i o jednoj dramatičnoj promeni onoga što ovaj član treba da doprinese samom zakonu. Mi smo dali amandmane – briše se, na sve sledeće članove, zato što je svaki od njih po istom sistemu, a o tome ću kasnije.
Vreme. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću uvaženi ministre Sertiću, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, argumentacija koju je saopštio gospodin Živković, ja bih hteo da dodam još dve stvari. Jedno je, pazite kako imamo danas jednu raspravu koja proističe iz jednog viđenja sistema ideja vrednovanja vrednosti koje zagovaraju ljudi koji nastupaju u ime jedne stranke. Mi npr, zagovaramo gospodo i to se u ovom amandmanu jasno vidi takvu državu koja će imati jasno određene nadležnosti, male, ali i u tim oblastima gde ima neke nadležnosti, gospodine Sertiću, da bude strašno snažna i jaka država. Onda smo primetili da vi takođe hoćete da saopštite da je to možda i vaš pogled, ali da delujete potpuno kontra tome. Evo, gospodine Sertiću da pokažem u tržišnim procesima, na primer, proističe iz ovog našeg pogleda na svet iz našeg sistema ideja, verovanje i vrednosti u tržišnim procesima, država treba da bude neutralna, a po ovome nije. Plus gospodine Sertiću, ukoliko država raspodeljuje državnu pomoć ona mora biti jednako dostupna svim privrednim subjektima, ne vezano od njihove privredne snage. Onda se sadržina ovakvog amandmana može tretirati ja mislim, kao jedno dosledno delovanje političara u jednom savremenom shvatanju politike. Pa valjda i mi težimo nekoj savremenosti, poštovana gospodo. Tu ja dolazim do drugog argumenta, gde ne razumem na primer gospodina Martinovića koji, koliko sam ja razumeo, kaže da je čitao Aristotelovu politiku više puta nego i sam Al Farabi, ali ne može sada ovde da se seti toga da je baš Aristotel, na primer, i u politici tvrdio da je ključno merilo za usmerenje ka opštem dobru, upravo poštovanje zakon, poštovana gospodo, a u ovom predlogu zakona imamo problem sa vladavinom zakona, gospodine Martinoviću. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Vi ste jednu temu veoma važnu pokrenuli u ovom vašem amandmanu da ceo član 20. briše i pričali ste o konkurenciji, o tržištu, o potrebi da se i državna uprava ponaša na isti način, ali ste samim predlogom amandmana demantovali sami sebe. Sada ću vam objasniti zašto. Pre svega, nemaju sve lokalne jedinice, dakle, na lokalu mi nemamo svuda lokalnu jedinicu za ekonomski razvoj. Nemamo svuda ni Privrednu komoru, nemamo svuda ni Regionalnu razvojnu agenciju, nemamo negde ni ljude dovoljno obučene i stručne da to rade, a za nas je od krucijalne važnosti da imamo u svakoj lokalnoj samoupravi ime i prezime odgovorne osobe koja će biti odgovorna za realizaciju projekata od značaja za Republiku Srbiju, ali isto tako i projekata od lokalnog značaja kada govorimo o investicijama. Kao rezultat svega toga smo napravili malu tržišnu utakmicu između aktera na lokalu, dakle, ovlašćujući ili tražeći od lokalne samouprave u skladu sa zakonom po kojima posluju i rade, ne namećući nova pravila niti nova zaposlenja, niti bilo kakve nove troškove, samo nam definišu ko je to ko će njihovoj lokalnoj samoupravi da obavlja taj posao. Dakle, taj posao može da bude na mandatski period od šest meseci, dve godine, tri godine, kako lokalna samouprava odredi. Nama je samo važno da je u okviru celog institucionalnog sistema privlačenje investicija imamo na lokalu u svakoj lokalnoj samoupravi odgovorno lice ili odgovorno telo koje će vršiti poslove na način koji je predviđen pozitivnim zakonskim propisima. I na taj način uvođenjem i tržišnog elementa, pravićemo takmičenje, pa ukoliko negde postoji lokalna kancelarija, a ne uradi svoj posao dobro, jedinica lokalne samouprave će to da zameni, a ne kao što sada smo imali situaciju da odrede nekoga i taj neko kada dobije sva prava može da radi u nedogled svoje stvari.
Zahvaljujem. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Babić, Ivan Jovanović, mr Dejan Radenković, Vojislav Vujić, Katarina Rakić, Milosav Milojević, dr Aleksandra Tomić, prof. dr Vladimir Marinković i Aleksandar Senić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, kada je u pitanju naš amandman koji smo podneli na član 20 Predlog zakona, ja ću samo da istaknem podršku ministru Sertiću i ovo jeste jedna od osnovnih intencija ovog zakona da se razvije tržišna utakmica. Tačno je da nemamo u svakoj opštini, svakoj lokalnoj samoupravi Kancelariju za lokalno ekonomski razvoj, nemamo nažalost privrednu komoru. Tamo gde postoje uslovi radiće Kancelarija za lokalno-ekonomski razvoj, negde će raditi privredne komore ili njihove jedinice, što je dobro, to nisu državne institucije, ali na taj način stvaramo jedno dodatno poverenje i dajemo mogućnost institucijama kao što su privredne komore i poslovne asocijacije, zašto ne ili Unija poslodavaca ako ima svoju filijalu ili neka druga poslovna asocijacija, koja ima kapacitet, koja ima znanje ili ljude koji imaju stručnost da rade sa investitorima i da sprovode zakon. Tako da, puna podrška, na ovaj način se uključuju svi akteri koji su potrebni kako bi se investicije realizovale i kako bi se privlačile u onom punom kapacitetu. Što se tiče Aristotela, on je samo rekao da država može da teži najvećem dobru ali samo ako svi ljudi teže tom najvećem dobru, zato i očekujem da sve kolege poslanici, svi poslanici podrže nešto što je ovako dobro i ovaj zakon koji će u svakom slučaju doprineti da poslovni ambijent u našoj zemlji bude što bolji, što kvalitetniji, da privučemo što više, ali naravno najboljih i najkvalitetnijih investicija, investicija sa prelivajućim efektom. Čuo sam malo pre da strane direktne investicije ne kreiraju radna mesta. Ako to ne kreiraju Džonson elektrik, Dženeral elektrik, velike najbolje kompanije koje donose nove tehnologije, novo znanje, novi menadžment pristup, koje upravo stvaraju uslove da se naši mladi ljudi najkvalifikovaniji, najedukovaniji zaposle, onda ne znam, onda smo mi promašili i nauku i vreme u kojem živimo i možda oni koji insistiraju na tome, a podsetiću vas da velike razvijene zemlje upravo baziraju svoj rast i razvojne strane direktnim investicijama. Jedna velika Kina ih bazira na investicijama iz SAD, Koreja isto tako, tako da pominjali ste malo pre Singapur. Ako to nisu primeri za nas, onda ne znam koji jesu, ali ja mislim da ste vi i da smo mi svi zajedno na dobrom putu. Hvala.
Zahvaljujem profesore Marinkoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Koristim vreme ovlašćenog poslaničke grupe. Pošto prošli put nisam dobio reč na amandman koji je prihvatio ministar, evo imamo još jedan prihvaćeni amandman, ali mislim da treba integrisano posmatrati i onaj prethodni amandman koji ste najavili da ćete prihvatiti u tom pokušaju da decentralizujemo pristup u smislu razvoja. Mislim da je izuzetno važno, a tek nam dolazi taj član u kome će se formirati ili govoriti o formiranju saveta za ekonomski razvoj da se proširi sa, mi smo predložili četvoricom predsednika ili četvoro predstavnika lokalnih samouprava na predlog stalne konferencije gradova i opština. Mislim da je izuzetno važno napraviti pristup po kome ćete investirati u sposobnosti, pre svega gradonačelnika i predsednika opština. Čini se da usvajamo neka rešenja koja prate situaciju na terenu i stalno govorimo o nedovoljnim kapacitetima pojedinih lokalnih samouprava, nedostatku agencije za lokalni ekonomski razvoj ili nedovoljno stručnih ljudi u lokalnim samoupravama. Mislim da tu grešimo i te kako, da se greši u pristupu. Mislim da je važno insistirati na dobrim praksama i forsirati učešće ljudi, gradonačelnika koji su napravili uspehe u svojim sredinama. Treba poći od tih uspeha i dati priliku tim ljudima. Takav primer je lokalna samouprava u Užicu koju je vodio Jovan Marković od 2008. godine ili Inđija sa Goranom Ješićem ili Paraćin, Šabac, Svilajnac i neki drugi gradovi koji mogu da se pohvale, naravno da ih ima još, ali mogu da se pohvale dobrim praksama. Zato govorim o svim resursima i bazama podataka koje treba iskoristiti i treba investirati u lokalne samouprave koji nemaju dovoljno kapaciteta, a ne tako da prilagođavamo institucije koje će podržati ovaj razvoj, jer, zaboga, imamo loše stanje u 90% lokalnih samouprava u ovom trenutku. Ja se slažem da je loše stanje, ali mislim da je obrnut pristup mnogo logičniji. Zbog toga zaista predlažem da onaj prethodni amandman usvojite, a i budući amandman u proširenju saveta sa predstavnicima lokalnih samouprava. Ovaj amandman ste prihvatili, ali mislim da je vrlo važno imati tu vrstu pogleda da ne prilagođavamo rešenja, još jednom kažem, lošim lokalnim samoupravama i lošem vođenju lokalnih samouprava, jer iz toga ćemo proširiti samo loše prakse. Dajte da napravimo rešenja koja će uvažiti dobre prakse, pa makar ih bilo 10%. Ja sam uveren smo u ovoj situaciji sada, upravo zbog nedovoljne kompetencije ljudi koji se često nisu ni osvestili u šta su ušli, prihvatajući vođenje lokalnih samouprava kao predsednici opština ili gradonačelnici.
Zahvaljujem, gospodine Ćiriću. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani građani Srbije, poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, ovaj član 20. u svom prvom stavu, kolege su pokušale da obrazlože o čemu se ovde govori, ali da samo još jednom kažem kratak osvrt. Kaže – poslove jedinice za lokalni i ekonomski razvoj i podršku ulaganjima za ulaganja od lokalnog značaja obavlja jedinica za lokalni i ekonomski razvoj. Dalje se kaže – preko svojih zaposlenih ili imenovanih lica, odnosno komora, asocijacija ili udruženja. Moj predlog je da ovde stavimo tačku. Vaš nastavak rečenice ide dalje, i kaže se – pod uslovom da znanjem i iskustvom, još jednom kažem znanjem i iskustvom, ta osoba može da pruži stručnu pomoć ulagaču. Znači, mislim da ova formulacija jeste jako sporna. Moj motiv, uvaženi ministre, da predložim ovaj amandman jeste upravo vezan za vašu diskusiju i na Odboru, donekle i u načelnoj raspravi, reći ću vam samo na primeru Užica, gde smo imali Kancelariju za lokalni i ekonomski razvoj, koja je imala tri zaposlena, koja je u periodu od 2008. do 2012. godine radila na oko 40 projekata, deponija Duboko, toplovod, ulice, bazen, stadion, slobodna zona, carina i mnogi drugi poslovi. Sa dolaskom prekomponovane ekipe vlasti 2012. godine, u tu kancelariju je zaposleno 15 ljudi, a otpušteni su oni koji su radili do tog dana.
Vreme.
Ovde se postavlja pitanje – ko propisuje znanja i iskustva?
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Nemate više vremena. Ne možete preko dva minuta da govorite, nemate vremena. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Mislim da ponovo pričamo o istom delu, samo što vi malo više odlazite u politiku, s obzirom da ste imali svoja iskustva i na lokalu, ali za nas je veoma važno da ovaj stav ostane ovakav kakav jeste, jer on definiše ono što vi tražite da se izbriše – pod uslovom da znanjem i iskustvom može da pruži stručnu pomoć ulagaču. Kako drugačije da pružimo stručnu pomoć ako ne definišemo da ta lica koja budu radila imaju te kompetencije i ta znanja? U slučaju da se desi da neka opština iz različitih, potpuno nebitnih, sada ovog momenta, razloga, ne može to da obezbedi, mi smo predvideli i u drugom stavu mogućnost da dve i više jedinica lokalne samouprave mogu zajednički da formiraju svoju lokalnu kancelariju za ekonomski razvoj. Dakle, otvorili smo potpuno prostor, ne ulazeći uopšte u naredbodavni odnos prema lokalnoj samoupravi, dakle, na osnovu zakona koji već postoji i kompetencija koje lokalna samouprava radi, da iz svojih zaposlenih ili udruženja, asocijacija, komora, lepo ste sve nabrojali, mogu da obezbede lica koja hoće raditi. Ponovo ponavljam, mi imamo problem sa efikasnošću administracije, administracija od republičkog nivoa pa do lokalnog nivoa. Dakle, jednako kritikujem sve i jednako se privrednici žale na sve. Moj zadatak je da zaštitim privredu i da omogućim takve uslove da privrednici imaju puni servis u svakom momentu i u svakom slučaju. Zbog toga smo stavili ovaj član i zbog toga insistiramo na tome da ljudi koji rade u jedinicama lokalne samouprave, a obavljaju ove poslove koji su nama veoma važni ovde, imaju određena znanja i kompetencije.
Gospodine Markoviću, nema osnova da vam dam repliku. Nijednom niste pomenuti. (Jovan Marković, s mesta: Pogrešno sam protumačen.) Ako ste pratili današnju raspravu, to nije dovoljno. Ne mogu vam dati reč. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković.
Po amandmanu. Samo da istaknem zadovoljstvo, jer dugo u parlamentu i javnom životu nisam čuo ovakvu rečenicu da je zadatak ministra da zaštiti privredu. To je upravo taj novi pristup koji zajedno želimo da napravimo i kada je u pitanju ponašanje Ministarstva privrede, i kada su u pitanju ulagači, da li domaći ili strani, i kada je u pitanju inspekcijski nadzor. I tu se vidi da potpuno menjamo pristup ka privrednicima i ovo što smo rekli, da kroz ovu rečenicu, gde je možda gospodin Marković na neki način u pravu, da bi to trebalo da se podrazumeva da se na te pozicije postavljaju najbolji, najkvalitetniji ljudi, ali u svakom slučaju, jednostavno smo u situaciji da to moramo da preciziramo i da stalno napominjemo predstavnicima lokalnih samouprava, kako bi na ta mesta koja su ključna došli najbolji, najkvalitetniji ljudi, jer se radi o opstanku nekih lokalnih samouprava i opština u našoj zemlji. Hvala.
Izvolite sada, gospodine Markoviću, gospodin Marinković vam je omogućio repliku, pošto je pomenuo vaše ime i prezime.
Nije suština da li je gospodin Marinković to pomenuo ili nije. Ja sam vama u uvodnom delu svog izlaganja rekao da imam dobru nameru da možda pomognem i ministru da se razmisli o ovoj ideji. Naravno da sam ja za taj princip da se uspostavi znanje i iskustvo kao jedan od ključnih parametara zašto će neko početi da radi na tom mestu gde treba da radi, pogotovo na ovako važnim poslovima. Ali, ovde se postavlja pitanje – kako, ministre, očekujete da u lokalnim upravama, za koje i vi i premijer i mnogi drugi ljudi u ovoj državi kažu da se loše vode, da imate jako malo projekata, da imate ljude koji nisu shvatili svoje uloge i koji sada treba da određuju nekome koji je taj nivo znanja ili iskustva da bi vodili neke poslove? Znači, ja otvaram temu da ovo pomerite iz zakona zato što ćete doći u poziciju ili da otpustite stotine ili možda hiljadu ljudi sa nekih poslova na kojima sada trenutno rade ili će vam ovaj koncept pasti. Znači, ako se zalažemo za ovaj princip, onda moramo otvoriti pitanje da li će predsednici opština, za koje tvrdimo da su loši, određivati i kadrove koji će biti zaposleni u tim kancelarijama? Da li je onda to moguće očekivati da bude uspešno? Pa, naravno da nije. Da li možemo da očekujemo da ljudi koji su tri godine pokazali koliko nisu stručni i kadri da nose određene poslove, sada određuju i daju na upravljanje vođenje nekih projekata na svom lokalnom nivou? To je tema o kojoj treba da pričamo. Ako 90% predsednika opština i gradonačelnika u poslednjih tri godine svojim radom, ako su potvrdili da ne znaju da vode lokalne uprave, onda je nemoguće očekivati od njih da određuju ko je to ko zna ili koji je iskusan da vodi određene poslove i projekte. Hvala.
Zahvaljujem. Vi morate da me razumete da, bez obzira što vi imate dobru nameru, neko drugi nema. Ja ne mogu da po tome rangiram narodne poslanike i pravilo Poslovnika važi za sve. Ali, vrlo rado ću vam kada se ispunjavaju uslovi dati pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, zarad istine treba reći da kada smo govorili uopšte o predsednicima opština i gradova, odnosno ljudi koji vode lokalne samouprave, i kada je izneseno jedno mišljenje gospodina ministra da ti predstavnici nisu kadri da se bave privredom na onaj način na koji bi trebalo, suština toga je bila da većina tih predsednika opština nema svest o tome koliko je važno da se oni bave dovođenjem investitora, odnosno ulagača. Tu se ogledala ta, kako da kažem, nesposobnost njihova da imaju svest o tome, jer sigurno da polovina njih smatra da treba da se bave upravom i da kažu da to nije njihov posao, da tim poslom treba da se bavi ministarstvo, Fond za razvoj, sadašnje agencije koje su do sada postojale, SIEPA, NAR i upravo zbog toga je bilo to stanovište ministra kada je govorio o nesposobnosti. Sada, jedan koncept koji treba suštinski uvoditi, a mislim da u poslednje tri godine se uvodi, rezultati pokazuju šta su radili predsednici opština i gradonačelnici. Rezultati se ogledaju kroz budžet, kroz otvaranje novih radnih mesta, kroz sposobnost da brzo reformišete lokalnu samoupravu sa zaposlenima, da budu spremni da se bave ovakvim poslom. Zbog toga, možda je i namera gospodina Markovića bila najbolja, mislim da u samoj formulaciji negde nije dobro urađena. Ako vi izbrišete ovim amandmanom, kao što želite, pod uslovom da znanjem i iskustvom može da pruži stručnu pomoć ulagaču, vi praktično se sečete mogućnost da u nekim nerazvijenim opštinama, a ima ih 40 koje država prepoznaje kao nerazvijene, nemate čoveka koji će moći da da adekvatne informacije i da uradi nešto sa ulagačima, bez obzira da li su domaći ili strani. Vi jednostavno onda samo upućujete da to mora isključivo da budu asocijacije ili isključivo komora, da jednostavno lokalna samouprava neće imati bilo kakav manevarski prostor da razgovara sa tim ulagačima. Gde se onda ulagači prirodno se javljaju? Javljaju se Razvojnoj agenciji, ministarstvu, Vladi, pišu, kao i do sada. Oni se javljaju lokalnim samoupravama, ali pišu i republičkom nivou. Sada negde, taj prvi kontakt se dozvoljava da budu sa lokalnom samoupravom i tako treba da bude. Zbog toga mislim da ovaj amandman nije prihvatljiv u tom delu, ali mislim da vam je namera bila zaista dobra. Hvala.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Gospodine Markoviću, samo mi recite na osnovu čega? (Jovan Marković, s mesta: Pomenut sam.) Da li ste pomenuli gospodina Markovića? (Aleksandra Tomić, s mesta: Jesam u pozitivnom kontekstu.) U redu je. Imate pravo na repliku. Izvolite. (Aleksandra Tomić, s mesta: U pozitivnom kontekstu.) Bez obzira, dovoljno je da ste ga pomenuli. Ima pravo na repliku. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani predsedavajući, ja zaista vas pozivam prvo da se uključite i mislim da je u redu da pratite ovaj deo diskusije, tema je jako važna. Ja sam sa ovim pitanjem hteo da suštinski otvorimo ovaj koncept koji se tiče veze između regionalne agencije, lokalnih uprava, kancelarije, itd. Gospođa Tomić je dobro razumela moju nameru, ali je mislim bio pogrešan njen pristup, odnosno pokušaj da ona obrazloži mišljenje ministra i ona je svojim tvrdnjama prosto potvrdila ono što sam govorio u prethodnom periodu i prihvatila i priznala činjenicu, kako ona kaže, da je većina predsednika opština i gradonačelnika u prethodne tri godine bila potpuno u pogrešnoj proceni, da nisu znali svoje poslove, da nisu radili, osim poslova na upravljanju svojim lokalnim upravama, ništa na dovođenju investicija. Mi smo to tvrdili već tri godine. Mi smatramo da je taj koncept koji se tiče prekomponovanja vlasti u Srbiji bio jako loš i ovo što je bilo u ovoj diskusiji, praktično potvrđuje tu ideju. Moj predlog je bio da se sa ovim amandmanom, na neki način, izbegne mogućnost da ljudi koji nisu ništa u prethodne tri godine uradili, kao predsednici opština i gradonačelnici, sada određuju nivo znanja i iskustva onih koji bi trebali da vode projekte. To prosto nije dobro i nije moguće. Hvala.
Ja ne znam kada je u redu. Sada kada vam izađem u susret i, da mi je dovoljno da je pomenuto vaše ime i prezime, iako nije u negativnom kontekstu, dam vam repliku i vi se opet bunite. Ja ne razumem šta treba da radim. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić. Pomenuti ste od strane gospodina Markovića. Imate pravo na repliku, dva minuta. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, mislim da je potrebno da zaista uvek razjasnite neke dileme koje postoje, a očito postoje dileme i zloupotreba izvlačenja reči i rečenica iz konteksta. Rezultati će pokazati ko je koliko radio i na koji način je radio. Sigurno da Paraćinska Staklara nije primer koji pokazuje pravilo da tamo gde su bili neki predstavnici opozicije, je to model kako treba raditi u Srbiji, zato što jednostavno zadužite kompletan budžet Srbije sa velikim dugovanjima i onda ste neki uspešan gradonačelnik ili predsednik opštine. Znači, to nije model sa kojim trebamo uopšte da funkcionišemo i to ministar Sertić je hteo danas da pokaže. Ne postoji uopšte način na koji ćete vi reći da je gospodin Sertić na odboru naveo da su svi od prilike nesposobni, u tom delu kada pričamo o stranim direktnim investicijama. Jednostavno je govorio o svesti političkih aktera o tome šta je potrebno da bismo razvili privredu, a konačan sud daće građani Srbije. Imaće lokalne izbore, reći će kakvu vlast su imali do sada. Hvala.
Zahvaljujem [[Jovan Marković, s mesta: Imam li pravo na repliku?]] Sada nemate, nažalost. Na naziv člana 21. i član 21. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Otkrivamo zašto se osnivaju te jedinice lokalne. U 21. članu se kaže da je jedinica za lokalni i ekonomski razvoj, podršku ulaganjima dužna da vodi evidenciju ulaganja od lokalnog značaja i da o svakom novom ulaganja obaveštava Razvojnu agenciju Srbije. Vi stvarno mislite da ima smisla u 21. veku da se to tako radi? Verovatno znate da postoji APR – Agencija za privredne registre. Mislim da vam je to poznato i da svaka nova firma, a to je posledica ulaganja, ili promene neke statusne u firmi, vlasnika se evidentiraju u APR-u. Pošto nema 58 ulaganja dnevno, nego u nekim opštinama nema već par godina nikakvog ulaganja, postoji drugi normalan način da se to uradi. Drugo, šta bi sa onim čuvenim kancelarijama za brze odgovore? Zar to nije osnovano? To je bilo jedno od predizbornih obećanja još 2012, 2014. godine, pa majke mi, pa evo, pa prvi put u istoriji. Od toga nema ništa. Sada će te jedinice da se svedu na situaciju da u nekoj nesrećnoj kancelariji tamo, polumračnoj sedi, recimo u Kraljevu, neka Jelena ili u Trsteniku ili u Nišu neka maja ili neki Petar u Žitištu i da udara recke ko će kad da dođe sa nekim ulaganjem. To je razvojna misija ovog zakona. Od toga mislite da napravite mnogo povoljniju atmosferu u Srbiji za strana ulaganja, tako što će neko da evidentira ulaganja na nivou lokalne zajednice, pa verovatno još da ih razvrstava u one koji su od nacionalnog značaja, regionalnog značaja ili lokalnog značaja. Ceo jedan član zakona je posvećen tome. To govori o besmislenosti ovog zakona. Sve to već postoji. Sve se to već evidentira. Nije problem u evidenciji, problem je u nedostatku investicija.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Bečiću, uvaženi ministre Sertiću, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, mislim da je gospodin Živković dobro obrazložio naš amandman na član 21, ali ja sada imam jedan dodatak koji smo osmišljavali zajednički, a vezano za ovaj amandman. Pazite, ni na lokalnom nivou, poštovana gospodo, ne postoji ulaganje koje treba da uživa povlašćeni status. To je naš stav, ministre Sertiću. Mislim da je današnja rasprava, koliko god da traje, i do zore ako treba, dobra, jer mislim da građanima i nama ovde pokazuje kako bismo različito osmišljavali zajednički život u zajednici kada imamo priliku to da radimo. Na primer, ministre Sertiću, i ovim članom ovog Predloga zakona vi kažete da ekonomska snaga investitora treba da utiče na tretman i investitora i investicije, a mi smatramo da ekonomska snaga investitora ne sme da utiče na tretman ni investitora, ni investicije. Druga stvar, vi smatrate da treba da se favorizuju velike kompanije u odnosu na male koje ostaju nezaštićene, gospodine Sertiću, a mi smatramo da ne treba tako da bude. Posledica vašeg pristupa gospodine Sertiću je da ćete da pomažete i one loše i gore, a zaboravljate gospodine Sertiću da filozofija, ekonomija ispred politike podrazumeva da ekonomija napreduje tako što loši i gori propadaju, ministre Sertiću, a napred idu oni koji su uspešni. Ja mislim da, evo nakon, koliko, sedam, osam sati rasprave danas jasno, koji su to strašni nedostaci vašeg pristupa koji su očigledni ako hoćemo primereno da tumačimo sadržinu ovog predloga zakona. Pa, nemojmo na to da pristajemo ministre Sertiću, još ima vremena. Ne samo za ona četiri amandmana, svi amandmani naši da se prihvate gospodine Sertiću.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Kao prvo, Agencija za privredne registre ne evidentira ulaganja. Agencija za privredne registre evidentira novoosnovane kompanije, promene statusne i sve ostalo. Ja sam među prvim rečenicama pre dva dana ovde u Skupštini, pred svim poslanicima rekao šta sam tražio onog dana kada sam postao ministar. Od prvog dana, tražio sam dajte mi listing investicija u državi. Trebalo mi je tri meseca da stručne službe rade osam sati dnevno da utvrde gde se nalaze ugovori, šta je definisano u ugovorima, da se svaki ugovor koji smo našli iščita, pa onda neke koje smo tražili po sefovima, po budžacima SIEPA-e, ministarstava itd, da nađemo zato što nije postojalo. Nije postojala evidencija, nije postojala obaveznost niti jednog državnog organa da nešto uradi. Vi sada nas kritikujete što uvodimo red. Ja se ponosim time što uvodimo red. Druga stvar, šta se do sada dešavalo da investitor, sada pričamo o zaštiti države, dođe u lokalnu samoupravu, lokalna samouprava mu da zemljište ili mu da neku drugu vrstu podsticaja, a onda on paralelno dođe u Vladu Republike Srbije pa traži neke podsticaje, a ne kaže da je dobio već zemljište od lokalne samouprave. To se sve dešavalo u svim godinama unazad. A mi kažemo hoćemo da idemo u EU, a EU veoma jasno i precizno definiše šta znači državna pomoć. Državna pomoć podrazumeva akumulaciju svih podsticaja koje dobijate u određenoj zemlji, dakle i od lokala i od pokrajine i od republičkih organa vlasti. Kako bismo to mogli da imamo sve na jednom mestu, moramo da imamo precizne i jasne evidencije. Dakle, nisu problem evidencije Razvojne agencije Srbije, problem su evidencije na lokalu i upravo to definiše. Kako bi to plastično opisao? To bi značilo kao u jednoj kompaniji kada bi menadžment sada doneo odluku i kaže – više magacioner koji prima ulaznu robu ne mora da broji robu, ni koliko ima šrafova, ni koliko ima nekih točkova, ni bilo čega, pa šta ima veze nekako ćemo mi sastaviti naš proizvod na kraju i nekome prodati. To je nedopustivo i mi se trudimo da u najboljim praksama menadžerskih i svetskih normi učinimo poslovanje i lokalnih jedinica samouprave, ali i republičkih organa.
Zahvaljujem se, gospodine Sertiću. Poštovani narodni poslanici, da vas obavestim da od ovog trenutka nismo više u direktnom prenosu. Odloženo će biti prenošeno večeras. Gospodine Živkoviću, želite repliku? (Zoran Živković, s mesta: Da.) Ja pokušavam, ali ne mogu da nađem osnov. Evo, trudim se ali ne vredi. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine Bečiću. Poštovani ministre, kolege narodni poslanici, ja želim samo da razjasnimo to šta je to Kancelarija za lokalno ekonomski razvoj i čime se ona bavi. Ovo što je predviđeno u Zakonu o ulaganjima o kojem danas razgovaramo je sekundarna delatnost Kancelarije za lokalno ekonomski razvoj. Primarna delatnost su postojeći privrednici i ulagači koji već postoje u tim opštinama i gradovima, i naravno promocija ulaganja, promocija potencijala i kapaciteta u tim lokalnim samoupravama i upravljanje potencijalnim projektima. Ono što bi ja želeo da podržim i zašto podržavamo to da se osnaže te kancelarije za lokalno ekonomski razvoj i da preuzmu teret ovog posla, zato što nema dovoljno, i to stvarno nema, deficitarni su ljudi koji imaju pun kapacitet da rade u ovim kancelarijama za lokalno ekonomski razvoj. I to treba napomenuti i ono što je jako bitno, pričali smo o sertifikaciji za dobar poslovni ambijent, ako nemate kancelariju i ako nemate najbolje moguće ljude u toj kancelariji za lokalno ekonomski razvoj zaposlene gubite sertifikat. I to je suština zašto i ministarstvo, zašto i mi podržavamo sertifikaciju opština, ali na jedan kvalitetan, transparentan način u skladu sa modelom koji funkcioniše, ne samo ovde u Srbiji, nego funkcioniše u regionu, u zemljama EU i zato je to važno. I apsolutno je bitno ko sedi u tim kancelarijama i to nisu ljudi koji popisuju da li je neko kupio zemljište, da li je investitor iz SAD ili EU danas tamo ulagao ili je podelio platu. Ne radi se o tome. život teče, investicija ima u prethodnih nekoliko godina, time neko treba da se bavi, naravno uz intenciju da promoviše na najbolji mogući način tu lokalnu samoupravu i njene potencijale, ali napominjem da je to sekundarna delatnost kancelarija za lokalno ekonomski razvoj i mi treba zajednički da radimo da ti ljudi koji rade u kancelarijama, da se osposobe i da imaju stalne treninge, kako bi bili kompetitivni u odnosu na druge lokalne samouprave, pogotovo na lokalne samouprave u regionu koje se isto tako kako i mi bore za investicije. Hvala.
Hvala. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Šaip Kamberi. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U članu 21. smatramo da ovako treba da glasi član zakona – Razvojna agencija Srbije dužna je da vodi evidenciju o novom ulaganju i ulaganju od lokalnog značaja. Po nama je evidencija pre svega obaveza Razvojne agencije Srbije, a ne lokalne samouprave i u ovakvoj formi i obavezi se prebacuje na stranu lokalnih samouprava koje nemaju način da obezbede finansijska sredstva za vođenje evidencije. Siguran da će im to doneti nove administrativno tehničke troškove, bez mogućnosti prihodovanja. Mislim da bi o ovome ipak trebali da razmislite. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Željko Sertić.
Onog momenta kada budemo imali tako veliki broj investicija na lokalnom nivou da ćemo time povećati troškove lokalne samouprave, budite sigurni da ja ili bilo ko, ko bude sedeo na mom mestu će verovatno doći sa predlogom izmene zakona. Ovog momenta vi od nas tražite da Razvojna agencija Srbije vodi sve te poslove, ona će i voditi Centralni registar, ali uz neophodnu pomoć lokalne samouprave. Tako da odbijamo vaš amandman.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Spasojević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik mr Dejan Radenković.
Hvala potpredsedniče. Uvaženi ministre, ja se javljam kao ovlašćeni ispred poslaničke grupe SPS da podržim amandman koleginice Suzane Spasojević i mislim da je ona potpuno bila jasna u svom amandmanu. Ona traži da se doda novi stav 2. koji glasi – jedinica za lokalni ekonomski razvoj i podršku ulaganjima, dužna je da na kraju svake kalendarske godine nadležnom ministarstvu podnosi izveštaj o vrsti, visini i obimu datih podsticaja investitorima. U obrazloženju koje je Vlada dala zbog čega se odbija predloženi amandman, kaže se da se amandman ne prihvata, jer je formulacija člana 21. predloga zakona već obuhvatila predloženi amandman. Ako bi se onda vratili na član 21. koji glasi – jedinica za lokalni ekonomski razvoj i podršku ulaganjima dužna je da vodi evidenciju ulaganja od lokalnog značaja i da o svakom novom ulaganju obavesti Razvojnu agenciju Srbije. Znači, mislim da je tu možda bio „kopi-pejst“, da nije možda služba dobro obratila pažnju, pa vas molim da možda ipak ne bi bilo na odmet da ovo prihvatite, jer se u amandmanu jasno kaže šta bi trebalo ta agencija da radi. Znači, da podnosi izveštaj o vrsti, visini i obimu datih podsticaja investitorima. Možda bi mogao i tehnički da se popravi ili dopuni, bilo bi dobro da to predvidimo, da ipak nije samo poenta u evidenciji, nego da ima i drugih.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Nadovezaću se samo na diskusiju ovlašćenog predstavnika Socijalističke partije Srbije, našeg druga Dejana Radenkovića. Imajući u vidu da je zaista ovim amandmanom data jedna dosta precizna formulacija, a vas, ministre, molim da imate u vidu činjenicu da se radi o imperativnoj normi, ta imperativna norma ukazuje na dužnost jedince za lokalni i ekonomski razvoj da uradi ovo što je predviđeno u amandmanu kojim mi afirmišemo nešto što podrazumeva nesumnjivo veći stepen kvaliteta zakona, a naročito kad je u pitanju odnos jedinica za lokalni i ekonomski razvoj prema nadležnom ministarstvu, jer bez ovakve formulacije dolazimo u jednu apstraktnu situaciju, prilično paušalnu, u kojoj se jednostavno jedinica za lokalni i ekonomski razvoj ponaša onako kako bi sama želela. Dakle, to ne može da se prihvati, jer ona nema tu vrstu autonomije niti slobode da bilo na koji drugi način deluje, osim da poštuje ono što se normom traži, a to je dužnost da izveštava upravo o podsticajima koji se odnose na investicije i to na kraju svake kalendarske godine, a naravno, kome drugom, nego resornom ministarstvu. Zato vas molim da imate ovo u vidu i da zaista ovaj amandman prihvatite kao jednu zaista krajnje kvalitetnu normu koja će poboljšati tekst zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Mi smo ove aktivnosti i poslove lokalnih jedinica, odnosno jedinica za lokalni i ekonomski razvoj, predvideli njihovu kontrolu preko Razvojne agencije Srbije. Dakle, oni će dostavljati i kroz evidencije koje vodi Razvojna agencije Srbije. Nemam ništa protiv da uvedemo dodatnu kontrolu ukoliko ovo nije u suprotnosti sa nekom od pravnih normi koje definišu rad lokalne samouprave. Može to da nam služi u krajnjoj liniji i kao kontrola Razvojne agencije Srbije, koja je obavezna da nama dostavlja izveštaje i Savetu za ekonomski razvoj. Tako da, ukoliko nemamo pravni problem oko prihvatanja ovog amandmana, da se doda stav 2. u značenju i tekstu koji ste vi dodali, ja kao ministar voljan sam da ga prihvatim.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Vrlo kratko. Uvaženi ministre, zahvaljujem se na razumevanju. Ne postoji pravni problem iz jednostavnog razloga što je Ministarstvo ovde nešto što podrazumeva vrh piramide. Ako govorimo o nekom krovnom pravnom ustrojstvu, onda je Ministarstvo pravde to koje treba da prihvati ono što su jedinice za lokalni i ekonomski razvoj dužne, a to je da prihvati sve informacije kako bi na osnovu tih informacija imalo jasan u sve ekonomske i ostale podsticaje kada su u pitanju investitori. Ko bi to drugi trebao nego Ministarstvo, bez obzira na Agenciju, bez obzira na neka druga tela? Ne pravimo ovde nikakav paralelizam i ovde ne dupliramo nikakve kontrole, ovde samo pojačavamo ono što podrazumeva obaveznost ili dužnost jedinice za lokalni i ekonomski razvoj. Bolje je da ima direktan put kao Ministarstvo, nego kao nekim drugim telima, u svakom slučaju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Dejan Radenković.
Da ne ispadne da streljamo ministre, nego da ne ostanemo nedorečeni samo. Znači, ili se prihvata, ili se ne prihvata. Jednostavno, ili da damo neku pauzu pa da se obave konsultacije o tome da li je tehnički ovo ispravno, pa da ga ministar prihvati, ili da ga ne prihvati. Mi nemamo drugi način. Ako pređemo na drugi amandman, to je gotovo i amandman se ne prihvata.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, izvolite.
Teško mi je da odgovorim direktno na vaše pitanje upravo zbog toga što nisam pravnik i ne mogu da dam svoje tumačenje toga. Ukoliko vi garantujete da to jeste tako i da nemamo pravni problem, ja sam vam rekao, voljan sam da prihvatim, ali to može u pravno-tehničkoj redakciji da se pre svega proveri i da onda nakon toga bude uključeno u zakon.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Uvaženi ministre, poštujem činjenicu da vi niste stručno verzirani za ocenu ovakvog našeg amandmana i pravne prihvatljivosti amandmana, ali nemojte očekivati od nas garanciju. Garancija je u zakonu. Na kraju krajeva, garancija je u Zakonu o Vladi. Na kraju krajeva, garancija je u Zakonu o ministarstvima. Upravo te norme, upravo ta sistemska rešenja koja se vezuju za nečije nadležnosti i za nečija ovlašćenja daju garanciju da li će neko negde pogrešiti ili neće. Ovde nema greške. Ovde je u pitanju samo normiranje jedne nove obaveze, normiranje jedne nove dužnosti koja se vezuje za jedinicu za lokalni i ekonomski razvoj. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Mislim da tu i jeste jedini problem koji eventualno možemo da imamo - kako će pravna struka posmatrati lokalnu jedinicu za ekonomski razvoj, da li je sastavni deo lokalne samouprave? Ako ona jeste i u tom smislu se posmatra, onda mi ne možemo imperativnom normom da im postavimo određenu obavezu. (Neđo Jovanović, s mesta: Samo još kratko.)
Vi imate vremena vaše poslaničke grupe, tako da možete da ga potrošite. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsedavajući. Naravno da ne želimo da ovu skupštinsku raspravu pretvorimo u polemiku koja ne vodi ničemu, nego da se suštinski vežemo za nešto što može da bude dobro konstruktivno rešenje. Stoji taj vaš komentar, ne možemo ni mi da izbegnemo da ste vi u pravu kada je u pitanju status jedinice za lokalni i ekonomski razvoj, ali imamo i jedan sasvim drugi fokus posmatranja. Ovde je dužnost obaveštavanja, dužnost davanja određenih informacija, dužnost davanja određenih podataka. To apsolutno nema nikakve veze sa statusom jedinice za lokalni i ekonomski razvoj u odnosu na lokalnu samoupravu, tako da te dve stvari ne možemo izjednačavati. Hvala.
Izvinjavam se, gospodine Markoviću, ali nemate nikakav, baš nikakav osnov, jer niste pomenuti na bilo koji način od strane ni gospodina Jovanovića, ni gospodina Radenkovića, a pogotovo ne od gospodina ministra. Reč ima ministar Sertić. Izvolite.
S obzirom da smo već u članu predvideli vođenje evidencija i davanje informacija Razvojne agencije Srbije, po toj analogiji onda pretpostavljam da možemo i da damo obavezu da informacije prosleđuju i resornom ministarstvu, tako da prihvatam vaš amandman.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Radenkoviću.
Samo mi recite koliko vremena imamo od ovlašćenog predstavnika, a koliko kao poslanička grupa, čisto radi podsećanja.
Imate dovoljno.
Koliko imamo vremena, potpredsedniče?
Imate dovoljno vremena, gospodine Radenkoviću.
Ja vas molim, ja sam vrlo precizno pitao.
Tridesetak minuta, tako da imate dovoljno vremena.
Molim vas tačno da mi kažete koliko imamo vremena ovlašćenog predstavnika i koliko imamo vremena kao poslanička grupa.
Imate 22 minuta i 45 sekundi.
Kao ovlašćeni?
Kao poslanička grupa.
A kao ovlašćeni?
A kao ovlašćeni, da poznajete Poslovnik, znali biste da ne može da bude 22 minuta, jer kao ovlašćeni ukupno imate 15 minuta.
Nisam pratio, potpredsedniče. Samo koristim priliku da se zahvalim ministru Sertiću, ništa više. Hvala.
Vrlo ste duhoviti. Zahvaljujem. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman i u Danu za glasanje poslanici će se izjasniti o ovom amandmanu. Na naziv člana i član 22. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Dalji nastavak komplikacije bez potrebe, a to je obrazovanje projektnog tima. Kaže – jedinice lokalne samouprave mogu na zahtev ulagača da za određena ulaganja od lokalnog značaja obrazuju projektni tim kojim rukovodi lice koje odrede jedinice lokalne samouprave itd. Ponovo stvaramo neke ad hok timove koji bi trebalo već da postoje, a njihov cilj je kroz tu kancelariju za brze odgovore, koja nam se obećava jako dugo, a njihov cilj je da nateraju organe lokalne samouprave da rade svoj posao. Da li to piše ovde. Znači, da obezbede investitorima, ulagačima informacije, dokumenta, dozvole. Pa, zašto oni to već ne rade? Postoje zakoni koji su obavezujući za organe lokalne samouprave, za organe pokrajinske autonomije i za državne organe, postoje rokovi, postoji institut ćutanja administracije, postoje inspekcije koje mogu da utvrđuju da li neko radi svoj posao kako valja ili ne. Nema nikakvog razloga da izmišljamo opet toplu vodu i da pravimo jedan utisak o tome da se eto nešto ponovo ulaže i da se jedna nova mobilizacija stvara oko toga da se dovedu investitori. Pošto ste tri meseca skupljali podatke o investicijama kad ste preuzeli portfelj, bilo bi jako interesantno da nam kažete, koliko je bilo investicija, recimo, u proteklih godinu dana, kako su one bile raspoređene teritorijalno, da li postoji 120 opština gde nikada nije bilo ni jedne investicije, ne nikada, ali u poslednjih pet, šest godina, da li je tačno da su one skoncentrisane pre svega u Beogradu i pored koridora. Naravno da je tako, to je prirodno stanje investicije, one tako osvajaju tržište.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, poštovani gospodine Bečiću, poštovani ministre Sertiću i poštovane gošće iz Ministarstva, kao što je i red uvek imamo jednu podrobnu argumentaciju za naše amandmane, pa ću ja o argumentaciji koji je ponudio narodni poslanik, gospodin Živković dodati još jedan deo argumentacije, gospodine Sertiću. Najpre, čini mi se, kao što smo i vas ubedili da usvojite neki amandman da ubeđujemo polako i narodne poslanike SNS da možda glasaju protiv ovoga. Nema ih u sali poštovana gospodo. Kao što vidite gospodin Živković i ja predstavljamo ovde Novu stranku u punom sastavu, 100%, jutros od 10 sati, devet punih sati radimo ovde, a ovde nema ni četvrtine narodnih poslanika SNS gospodine Sertiću. Da sam ja ministar meni bi to bio neki znak, ali drago mi je što nisam ministar u toj Vladi, moram odmah da vam kažem. Druga stvar, ministre Sertiću, vi ovako nama poručujete. Evo, da malo raspravljamo. Vi nama poručujete ovako, moramo da obezbedimo da neko radi neki određeni posao, ali za taj određeni posao već postoji neko ko bi trebalo da ga radi i šta vi onda nama kažete ministre Sertiću. Vi nama kažete ko ne radi, neka nastavi da ne radi, a mi ćemo zaposliti još po nekoga da možda počne da rade, e to nije filozofija gospodine Sertiću koju ja ovde mogu da podržim. Ili, ministre Sertiću, moram da kažem, delanjem i svojim, a uzimam za primer ovaj predlog zakona direktno se potapa poslovanje nekih firmi, pa i naših koje uspešno posluju. Ja mogu sada ovde da vam navedem jedan primer delovanja takve firme. Naprimer, gospodine Sertiću, aerodrom „Nikola Tesla“, ja znam da vi sad tačno znate na koji način se vrši jedno blago potapanje te firme, nemojmo to da radimo.
Mislim da uopšte niste razumeli suštinu člana 22. Vlada Republike Srbije ga je odbila, Odbor ga je odbio, i ja nikako ne mogu da prihvatim sada, ne zbog toga što to nije bila mogućnost, jer sam neke članove koji su imali smisla i vaše predložene prihvatio, ali formiranje i obrazovanje projektnog tima na zahtev ulagača i još jedna garancija da će državni organi uraditi svoj posao. Na nama je da napravimo sistem u kome ćemo terati i lokalnu samoupravu i kompletnu državnu administraciju i sve državne agencije i sve institucije ove države koje su formirane da bi činile dobro građanima Srbije, da urade svoj posao na najbolji mogući način. Mi nekoga ne možemo da teramo bičem, ali možemo zakonskim normama da pospešimo njihovo delovanje i ovaj član upravo to čini.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se ne bih javljao za reč da nije izrečena jedna neistina od strane predlagača amandmana. Trenutno iz poslaničke grupe SNS je prisutno preko 20 poslanika, dok kod predlagača amandmana, sa njegove izborne liste trenutno ukupno ima četiri narodna poslanika. Tako da moram da obavestim građane, da oni slabovidi poslanici ih obmanjuju, a da ja stvarno ne obraćam previše pažnju kad prethodni kolega govori, jer demokratija nije samo da kažeš šta hoće, već i da slušaš koga hoćeš. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani građani Srbije, poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, znači, u članu 22. prvi stav o kome se već kolege govorile, priča se, odnosno određuje se preciznije upravo ono što smo u prethodnim članovima govorili i ono što smo ukazivali da je problem u primeni ovog zakona i u toj liniji upravljanja koju ste imali ovde nameru da uspostavite između Ministarstva, Regionalnih agencija i lokalne uprave. Vi u ovom prvom stavu kažete, poštovani ministre, da se formiraju projektni timovi, što mi naravno podržavamo sa vašom dobrom namerom, i tako to bude. Smatrali smo da ovaj zadnji deo rečenice treba da se izbriše, znači, ovaj deo koji kaže, za lica koja ispunjavaju uslove za podršku ulaganjima. Opet, formulacija je nedovoljno precizna i opet se vraćamo na to, ja ću pokušati da vam kažem na primeru Užica kako se to otprilike mora sprovesti. Posle usvajanja ovog zakona normalno je da gradonačelnici, predsednici opština postupaju po ovom zakonu, da sazovu svoje timove, da sazovu svoje saradnike. Vi ste lepo rekli da ako nemaju timove mogu da budu i pojedinci i to je što se tiče mene u redu, ali recimo u ovom slučaju na primeru Užica, gradonačelnik bi trebao da pozove sve one ljude koji su u prethodnom periodu pokazali da ništa nisu uradili za grad. Znači, posle ekipe ljudi koja je napravila ogromne iskorake, koji se pre svega ogledaju u tome da smo završili poslove oko gasovoda, oko deponija, oko toplovoda, oko ulica, oko stadiona, oko bazena i mnogih drugih stvari. Zaposlen je ogroman broj ljudi na ovim poslovima koji se tiču lokalnog i ekonomskog razvoja i koji tri godine nisu radili ništa. Opet, postavljam pitanje i otvaram tu dilemu, kako će gradonačelnik…
Isteklo vam je vreme, gospodine Markoviću. Na naziv člana i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Hvala gospodine predsedavajući. Član 23. odnosi se na investicioni program, međutim, iz sadržine člana 23. ovog predloga zakona proizilazi da ulagač i jedinica lokalne samouprave, odnosno nadležni organ autonomne pokrajine utvrđuju rokove za podnošenje isprava i podataka kao i potpisivanje dokumenata radi sprovođenja procedura. Dakle, član 23. ne odgovara nazivu samo člana jer o investicionom programu ovde nema niti jedne jedine reči, a sa druge strane investicioni program po svojoj suštini treba da sadrži program investicija, prava i obaveza ugovornih strana, visinu ulaganja, dinamiku i rokove izvršavanja obaveza, efekte ulaganja, merljivost efekata ulaganja i tako dalje. U članu 23. međutim, nema niti jedne jedine odredbe koja bi indirektno ukazivala na elemente investicionog programa. Prema tome, osim što je ovaj član suvišan on je lišen bilo kakvo suštinskog sadržaja te poslanička grupa Boris Tadić SDS – ZZS –ZS predložila brisanje i naziva iznad člana i sam član 23. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar Željko Sertić. Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Veoma je poznato u poslovnom svetu i u pravničkom rečniku šta znači investicioni program, za razliku od ovoga svega što ste rekli, nabrojali, apsolutno podrazumeva to. Jedino što mislim da prilikom čitanja je došlo do nerazumevanja, jer ovde u prvom, drugom, trećem pasusu piše – program sadrži i. Dakle, mi smo na sve to što ste rekli od samog programa, od biznis plana, od svih obaveza koje postoje, stavili smo da u programu moraju da budu upisani i planirani rokovi investitora kada će da preda svoje zahteve, da se definišu rokovi kada će organi vlasti izdati dozvole, odobrenja itd. i da budu popisani svi oni učesnici u tom procesu. Dakle, zaoštravamo situaciju upravo kako bismo dobili jedan dokument koji bi bio obavezujući za sve učesnike u tome, a rezultat svega toga povoljno po poslovno okruženje, odnosno zadovoljne investitore.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, pozivam vas da dobro obratite pažnju na ovaj predlog koji smo ovde dali, jer mislim da ćete razumeti našu dobru poruku da se poboljša ovaj predlog zakona, odnosno ovaj član. Predlažemo da se briše ovaj početak koji kaže – na predlog ulagača, pa onda se dalje kaže kako će se uspostaviti procedure, priprema dokumentacije itd, itd. Mislim da je ovo višak, iz više razloga. Znači, mislim da se neće promeniti suština ovog člana ako bi se brisao ovaj početak i ovo o čemu pričamo. Naime, znate da ima dosta načina na koje će se ulagati u lokalne uprave. Da li je to ministarstvo, da li su to partneri, da li je to donacija, da li je u pitanju ovo na šta ste vi verovatno mislili, a to je neki partner. U svakom slučaju, mislim da je nedopustivo da ulagač, koji po bilo kom osnovu dolazi u lokalnu upravu, uređuje procedure i ovde, kako kažete, da se na osnovu njegovog predloga utvrđuju procedure. Mislim da je to donekle u suprotnosti sa članom 17. ili nekim delovima tog člana. Pre svega, mislim tu na ulaganja države, recimo, u infrastrukturu ili neke druge oblasti. Ako na takav način postavimo ovaj član onda ćemo doći do toga da veoma često neće biti ispoštovana kompletna procedura, odnosno neće biti do kraja primenjen ovaj član. Odnosno, neće biti moguće primeniti do kraja ovaj član.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Investicioni program je nešto što se sa obe strane realizuje. Dakle, nikako ne postoji mogućnost da investitor sam postavlja uslove, niti lokalnoj samoupravi, niti državnim organima. Investicioni program se potpisuje slobodnom voljom svih učesnika u svemu tome i nigde nije definisano i nisam mogao da nađem kako je to neka prednost data. Mi smo samo dali garancije investitoru da onog momenta kada potpiše dokument u kome će učestvovati svi učesnici koji treba da daju određene dozvole i da urade svoje poslove, da to što je napisano, da će da bude i sprovedeno.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Zahvaljujem. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
U članu 23. stav 6. naš je predlog, reči: „može preduzeti“ zamenjuju se rečju „preduzima“. Pročitaću taj stav člana 23. Ako nadležni organ vlasti ne dostavi u roku ispravu na koju se obavezao programom, nakon što mu je ulagač blagovremeno podneo urednu i potpunu dokumentaciju, ulagač može podneti pritužbu razvojnoj agenciji Srbije koja može, opet može, preduzeti mere u skladu sa ovim zakonom. Dakle, ako ulagač podnese i može podneti pritužbu razvojnoj agenciji, mislim da nije dovoljno reći da agencija može preduzeti, nego je obavezna da preduzme. Agencija preduzima, u svakom slučaju, mere, jer naravno da nije logično, ukoliko je neko uradio i pripremio čitavu investiciju, ukoliko je validnu dokumentaciju doneo, ukoliko želi da gradi veliki vetro park, a onda nema dokumentacije, nema odgovora na to i naravno da ovakva definicija ostavlja prostor da neko može ili ne mora da odgovori. Mislim da je logično da prihvatite ovaj amandman i to jeste vrlo važno i formalno i suštinski.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Zahvaljujem se na konkretnom predlogu i prihvatam vaš amandman.
Zahvaljujem se i konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman i da će se poslanici u Danu za glasanje izjasniti o amandmanu. Narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović, podneli su zajedno amandman kojim predlažu da se posle člana 23. doda naslov i novi član 23a. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Vesna Martinović, Aida Ćorović i Jovana Jovanović. Zahvaljujem. Na član 24. amandmane u istovetnom tekstu podneli su Zaštitnik građana, zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić i zajedno narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Predstavnik predlagača i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je taj amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem se. Gospodine ministre, evo pročitaću samo zarad javnosti koja prati ovu sednicu o čemu se radi. Vlada je predložila član 24. koji glasi – na podatke o ulaganjima, kao i informacije koje su organi državne vlasti saznali u toku pregovora i vođenja postupka, primenjuju se odredbe zakona kojim se uređuju informacije od javnog značaja, s tim što po zahtevu za davanje informacija u vezi sa ulaganjima, postupa Vlada. Mi smo predložili amandman koji glasi da se član 24. menja i glasi: „pristup informacija od javnog značaja u oblasti ulaganja ostvaruje se u skladu sa zakonom kojim se uređuje slobodan pristup informacijama od javnog značaja“. Ispoštovan je naš predlog i ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem se. Na član 24. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Prihvaćen je amandman Zaštitnika građana i to je dobro i oko toga se digla malo velika galama, tako da je očigledno da u Srbiji samo na pritisak nešto može da se uradi i to je za znanje svima koji žele da nešto promene u Srbiji, vrši se pritisak na Vladu Srbije i svako na način koji zna i koji je legitiman i legalan. Svako kome treba neka pomoć, posao, isplata penzija, pred Vladu Srbije, pa to tamo tražite. Što se tiče ovog amandmana na član 24. koji smo podneli kolega Pavićević i ja, on sadrži onaj tekst koji je usvojen kroz vaš amandman, ali ima i dodatni deo, koji kaže – svi ugovori o dodeli podsticajnih sredstava obezbeđenih iz budžeta Republike Srbije zaključeni između ulagača i nadležnog ministarstva, uz prethodnu saglasnost Vlade, moraju biti objavljeni na internet stranici nadležnog ministarstva i Vlade Republike Srbije u roku od sedam dana od dana zaključivanja ugovora“. Za Vladu koja se hvali da svojom navodnom demokratičnošću i transparentnošću, da nema tajni, da je sve po zakonu, da nema nikakvih želja da se bilo šta skriva, mislim da je pomoć sa naše strane da vam damo mogućnost da usvojite jedan ovakav amandman, čime je već obuhvaćeno i ovo što je već usvojeno pre toga, ali i prošireno jednom novom obavezom Vlade da tim objavljivanjem spreči bilo kakvu mogućnost, bilo kakve priče, pa da ne moraju posle da se vade da je neko ukrao ličnu kartu, da je neko falsifikovan, da je nekome ispalo negde nešto, pa ga našao, pa zbog toga uradio, nego sve što je izvršeno, svaki podsticaj da se vidi za sedam dana i mislim da je to dobro.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv Glave V i član 25. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, kolege poslanici, poštovani građani, član 25. se nalazi u delu gde se, kako reče ministar, tu politički razlikuje, imamo različite stavove. Konkretno se radi o Savetu za ekonomski razvoj i Vlada i ministarstvo su predložili sledeće. Obrazuje se Savet za ekonomski razvoj, u daljem tekstu Savet, predsednik i članovi Saveta imenuje Vlada u skladu sa ovim zakonom. Savet čine ministar, ministar nadležan za poslove finansija, ministar nadležan za poslove rada i zapošljavanja, predsednik Privredne komore Srbije i direktor Razvojne agencije Srbije. Predsednik Saveta je ministar nadležan za poslove privrede. Savet može na predlog predsednika Saveta na svojoj sednici pozvati i druge ministre ako se po proceni Saveta za tim ukaže potreba vezano za konkretno pitanje i u zavisnosti od oblasti koja je predmet razmatranja Saveta, s tim da ti ministri nemaju pravo glasa u Savetu. Administrativno, stručno – tehničke poslove Saveta obavlja Razvojna agencija Srbije. Mi smo predložili da se ovaj član zakona briše i evo ja ću vam sada pročitati obrazloženje zato što je stručno, pravno, pa da ne bih nešto propustio. Smatramo da formiranje Saveta za ekonomski razvoj je nepotrebno iz nekoliko razloga. Imajući u vidu nadležnosti Saveta, jasno je da su to u suštini nadležnosti Vlade, odnosno pojedinih ministarstava u ovoj oblasti i nije jasno zbog čega bi se formiralo telo koje čine ministri privrede, finansija i rada, da bi obavljali poslove koji su inače dužni da obavljaju u skladu sa Zakonom o ministarstvima i drugim zakonima. Ukoliko je razlog za formiranje ovog Saveta eventualno određena koordinacija rada ovih ministarstava, podsećamo na član 12. Zakona o Vladi koji kaže, citiram: „Predsednik Vlade vodi i usmerava Vladu, stara se o jedinstvu političkog delovanja. Vlada usklađuje rad članova Vlade. Predsednik Vlade može ostalim članovima Vlade davati obavezna uputstva i posebna zaduženja, shodno programu i politici Vlade“, završen citat. Član 14. istog zakona predviđa da je ministar dužan da obaveštava Vladu o svemu što je bitno za vođenje politike i odlučivanje Vlade i da je odgovoran za sprovođenje programa i politike Vlade za odluke i mere koje je doneo ili propustio da donese ili preduzme i za izvršenje obaveznih uputstava i posebna zaduženja koja mu je odredio predsednik Vlade. Imajući u vidu citirane odredbe Zakona o Vladi, nije jasno zbog čega se ovaj Savet formira i još je nejasnije ko bi bio odgovoran ako Savet ne bi izvršio poslove iz svoje nadležnosti, pogotovo što u sastav Saveta pored ministra ulazi i predsednik Privredne komore Srbije i direktor Razvojne agencije Srbije? Podsećamo i na to da nadzor nad radom Agencije, čiji je direktor i član Saveta, vrši ministarstvo na čijem čelu je ministar koji je takođe član Saveta. Dakle, Savet je školski primer za neoperativno, nefunkcionalno i neodgovorno telo. Iz navedenih razloga, podnosim ovaj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač amandmana, narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 25, još jedna tačka preloma u ovom zakonu. Već smo pričali o članu 11, članu 24, a evo ga sada i član 25. kojim se obrazuje Savet za ekonomski razvoj. Kaže, predsednika i članove Saveta imenuje Vlada, itd. i sada ova čuvena rečenica za koju vas molim da je sami popravite, pošto je mi nismo popravili amandmanom, ali je zato traženo da se briše, pa zato i nije bio amandman, kaže – Savet čine ministar, pa onda ministar nadležan za poslove finansija, ministar nadležan za poslove rada i zapošljavanja, predsednik Privredne komore i direktor Razvojne agencije Srbije. Ko je ovaj prvi ministar? Čega ministar? Za borove šume? Za rodnu ravnopravnost? Ne znamo ko je taj ministar, to je neko misteriozno biće koje se pojavljuje. Da li je to ministar za korupciju? Šta? U narednom stavu se pojavljuje odgovor na pitanje ko bi mogao da bude taj ministar koji se u stavu 2. ne vidi, to je predsednik Saveta je ministar nadležan za poslove privrede, koga nema u drugom stavu. On sada kao „spiritus nones“, kao čovek koji raščišćava sve dileme u antičkoj tragediji, pada na scenu i rešava, eto ga, to je čovek koji to sprovodi. Šalu na stranu, pored ove očigledne greške, za koju neću da kažem da ima zlu nameru, problem sa ovim Savetom je što taj Savet ima takve nadležnosti, toliku koncentraciju moći da je to centar korupcije, biće centar korupcije u Srbiji čak ako neki od ovih ministara, posebno mislim na aktuelne, pokuša da se odbrani od toga, verujem da će popustiti pod pritiskom drugih, a mogu da vam kažem i kojih. Prema tome, obrišite ovo, vi ste ministar za privredu, vaš je posao da se bavite ovim poslom.
Reč ima ministar Sertić. Izvolite.
U prethodnim članovima ovog zakona je definisano skraćeno da ministar koji obavlja poslove privrede je ministar, pa u tom smislu je ovde napravljeno, može da se ispravi kroz pravno-tehničku redakciju, svakako to nije sporno. Svakako ne prihvatamo brisanje člana 25, jer on je jedan od najvažnijih članova koji definiše ovaj zakon i rad i celu konstrukciju institucionalnu. Rešavanja problema privrede u Srbiji je jedan od ključnih elemenata za njega, upravo Savet za ekonomski razvoj. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Vulina mislite?)
Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Evo prilike da ministar ispravi i suštinski ali i ovu formalnu grešku oko ministra za koga ne znamo šta je njegova nadležnost, a mi u ovom amandmanu predlažemo da Savet, dakle u članu 25. stav 3. glasi – Savet ima ukupno devet članova i čine ga ministar nadležan za poslove privrede; dakle, tu ispravljamo nepreciznost, dalje – ministar nadležan za poslove finansija, ministar nadležan za poslove rada i zapošljavanja, predsednik Privredne komore Srbije, direktor Razvojne agencije Srbije i četiri predstavnika jedinice lokalnih samouprava predloženih od strane Stalne konferencije gradova i opština Srbije. Dakle, mislim da je to prihvatljiv i po vašoj reakciji i najavi na onom prethodnom amandmanu, predloženom amandmanu, jer je suštinski važno decentralizovati sve one snage koje mogu da lociraju i koriste resurse lokalne samouprave. Mislim da nije logično da ministri u Vladi znaju šta je potrebno i u Subotici i u Vranju, šta su najbolji projekti u svakoj lokalnoj samoupravi od Negotina, Užica, Bora, Niša ili nekih drugih gradova, jer je bitno da lokalne samouprave budu zastupljene kroz one koje imaju najbolje prakse i najbolja iskustva i koji su uspeli da u više mandata i uz poverenje građana pokažu na koji način se organizuju efikasne lokalne samouprave, koje kreiraju povoljan investicioni ambijent. Dakle, ovde nema puno prepreka, jer nisu potrebna dodatna sredstva. Čuli smo da će naknada za rad u Savetu biti nula dinara. Primedba koja je mogla da se očekuje, sada proširujemo taj Savet sa pet na devetoro članova, mislim da ne stoji niti predstavlja problem, tako da ne vidim razloga da se odbije jedan ovakav predlog i mislim da može da doprinese i odgovornosti i kreativnosti i boljem radu Saveta.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
Vi ste videli da smo u petom stavu, čak nismo predvideli ni ministri svi da sede u Savetu. Dakle, definisano je da ukoliko se ukaže potreba vezano za konkretno pitanje i u zavisnosti od oblasti koja je predmet razmatranja saveta, možemo da pozovemo i ministre. U istom tom smislu će biti pozivani i mnogi drugi akteri, dakle, i Stalna konferencija gradova i opština i Nacionalna alijansa za lokalni i ekonomski razvoj i druge komore i druge asocijacije koje funkcionišu ovde na teritoriji Republike Srbije. Ali, ne mogu da se složim sa tim da četiri člana samo jedne od tih organizacija bude prisutna, jer onda bismo napravili određenu diskriminaciju prema drugima. Dakle, mi smo stavili jedno operativno telo koje će predlagati rešavanje različitih pitanja iz oblasti investicija, što nikako ne ograničava da u tom telu neće učestvovati i druge zainteresovane strane. Tako da, i Vlada i Odbor ne prihvataju ovaj amandman.
Zahvaljujem. (Goran Ćirić, s mesta: Po amandmanu želim da govorim.) Nažalost, nemate više vremena. Sve vreme ste istrošili. (Goran Ćirić, s mesta: Koristim vreme ovlašćenog predstavnika.) Čak ste preko minut više potrošili, znači, minus 29 od vremena ovlašćenog i minus 25 od vremena poslaničke grupe. Znači, potrošili ste i minut više nego što ste imali vremena. Ako želite možete da dođete da se uverite. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dodatni argument, gospodine Sertiću, za odbijanje ovog amandmana, odnosno dodatni argumenti za sledeći. Kao što smo svi mi narodni poslanici jedne izborne jedinice koja se zove Srbija i dužnost nam je i obaveza da ne zastupamo stavove i interese samo lokalnih samouprava iz kojih dolazimo, a ima puno lokalnih samouprava koje nemaju svoje predstavnike u Narodnoj skupštini i obavezni smo da zastupamo i njihove interese, tako je obaveza Vlade Republike Srbije, tako je obaveza ministara, svih ministara i onih koji će biti u savetu i oni koji neće biti u ovom savetu, da zastupaju stavove i interese svih lokalnih samouprava. Drugi argument je praktičniji. Koje četiri lokalne samouprave će imati svoje mesto u savetu - po veličini, po broju stanovnika? Po kojem kriterijumu ćemo odrediti koje su to četiri lokalne samouprave? Da li će od 170 i nešto lokalnih samouprava sve biti podjednako zastupljene? Ne, neće. Da li će neko ko je iz Niša, recimo, zastupati stavove moje Vrnjačke banje? Ne, neće. Na taj način i sa tim načinom razmišljanja, neće. Ja sam neko ko dolazi iz unutrašnjosti Srbije, neko ko želi da se Srbija decentralizuje, ali na suštinski i pravi način, ne formalno. Ništa nama ne znači ako će sedeti četiri predsednika opština ili četiri gradonačelnika, a neće raditi suštinski na decentralizaciji i da te investicije budu ravnomernije raspoređene. Da li će to što je predlagač amandmana rekao kako će neki ministar znati šta je potrebno u Vranju ili u Subotici, a kako će Nišlija, gradonačelnik Niša, moj prijatelj Zoran Pališić, znati šta je potrebno Vranju, a još manje Subotici? Ali, ministru je to u obavezi. Svakom od ministara koji je predviđen da bude član saveta je obaveza da se sa podjednakom pažnjom odnosi prema svakoj lokalnoj samoupravi, da se odnosi i prema građanima koji su glasali i koji nisu glasali i oni koji su glasali za ovu Vladu i oni koji nisu glasali za ovu Vladu. Mislim da je to vrednost Vlade Aleksandra Vučića, koji sa podjednakim žarom i posvešćenošću bori i za one ljude koji su izašli na biračka mesta pre godinu dana i oni koji nisu i oni koji su glasali za listu koju je predvodio i koju predvodi, i oni koji nisu glasali za tu listu, radimo u interesu i da se Srbija zaposli. Ma za koga glasala, ma kako politički razmišljala, budućnost je u zaposlenoj, uređenoj i boljoj Srbiji. Zbog toga ne vidim kako će suštinski da takvu sliku Srbije napravi to što će neke četiri lokalne samouprave ni po kakvom ključu imati svoje predstavnike, ništa osim zadovoljavanja forme. Forma me ne interesuje. Suština je ono što čeka i ovaj savet i ovaj zakon.
Zahvaljujem. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik akademik Ninoslav Stojadinović. Na član 25. amandman je podnela narodni poslanik Adriana Anastasov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na članove 25. i 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićvić, Zlata Đerić i Velimir Stanojević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo zakona. Na naziv člana i član 26. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovaj savet u svojim nadležnostima i definiše šta je poenta tog osnivanja, tako da će, kako smo već rekli, ministri za privredu, finansije, Vulin, ovaj iz Privredne komore i ne zna se ko će biti iz RAS-a, da donose odluke o dodeli podsticaja za ulaganja, u skladu sa ovim zakonom koji je napisan kao od gume, tako da može da se razvlači i zakonom kojim se uređuje kontrola i dodela državne pomoći. Da podsetim, stimulacije, odnosno kako ovde piše podsticaji mogu da se daju bez javnog oglasa, poziva, mogu potpuno odokativno, bez utvrđenih kriterijuma, tako što će neko da proceni da li je to investicija od nacionalnog, regionalnog, pokrajinskog, lokalnog ili seoskog značaja. Tu se narušavaju mnogi principi vladavine prava, ali i mnogi ekonomski principi o kojima smo govorili, jer u zdravoj ekonomiji ne možete da određujete prioritete po tome ko gde ulaže, ko kako ulaže i ko koliko ulaže. Već sam govorio o dugoročnosti investicije i o tome koliko ta investicija može da traje i kakva će biti njena sudbina. To je pitanje tržišne ekonomije, koja je artikulisana, koja nije divlji zapad, ali koja mora da sadrži taj visok nivo slobode poslovanja koji se ovim zakonom ugrožava, a čim se to radi, onda se stvaraju uslovi za koruptivne radnje. Takvih radnji je bilo i do sada, ne samo u ovoj vlasti, naravno, tu postoje jasni dokazi ne 24, nego 224 privatizacije koje su urađene na kriminalan način, ali to neće biti promenjeno ovim zakonom.
Zahvaljujem. Na član 26. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Jovan Marković, Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, koleginice i kolege, predložili smo brisanje ovog člana jer on govori o nadležnostima saveta, za koji smo predložili u članu 25. da se briše, jer smatramo da, imajući u vidu nadležnost saveta, jasno je da je to u suštini nadležnost Vlade, odnosno pojedinih ministarstava u ovoj oblasti, te nam nije jasno zbog čega bi se formiralo telo koje čine ministri privrede, finansija i rada, da bi obavljali poslove koje ionako obavljaju u svojoj delatnosti. Nije nam jasna tačka 4. člana 26. gde kažete da se podnosi i Vladi jednom godišnje izveštaj o svom radu, kada su ministri permanentno na sednicama Vlade i to mogu da rade dnevno po javljanju problema, svakom koji se javi u njihovom radu. Stoga smatramo da Savet za ekonomski razvoj nema potrebe formirati, jer ne vidimo šta to radi savet što ne radi Vlada. Ono što je obaveza ministra privrede, nema potrebe da se razvodnjava i da o tome odlučuju drugi ministri. Znači, vaša odgovornost je isključivo u okviru vašeg ministarstva i to bi trebalo da radite u okviru Vlade, a ako trebaju ovi drugi ministri u radu kojim se bavite i problematikom koju ćete rešavati ovim zakonom, to možete i na sastancima Vlade. Nema potrebe da tu prisustvuje predsednik Privredne komore Srbije i Agencije, kada su oni tela, prvo, jedno je strukovno, cehovno, a drugo je pod vašom direktnom ingerencijom. Hvala.
Na član 26. amandman je podneo narodni poslanika akademik Ninoslav Stojadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
U članu 26. dodaju se nove tačke 2), 3), 4), 5) koje glase: posle tačke 1) dolazi tačka 2) bliže uređuje kriterijume kojima se određuje značaj ulaganja; 3) utvrđuje posebne subvencije za projekte koji otvaraju radna mesta, a koriste tehnologiju koja štiti životnu sredinu, green jobs, jer to jesu dobre evropske prakse, jer svaka zemlja podstiče tu vrstu ulaganja i tu vrstu investiranja koja brine o ekologiji i održivom razvoju i zaista je vrlo važno da usvojite ove amandmane, jer nismo tražili brisanje ovog člana, nego dopunu, ovo jeste jedan od najvažnijih kriterijuma koji nije smeo da bude ispoštovan; 4) utvrđuje standarde povoljnog poslovnog okruženja; 5) utvrđuje preporuku jedinicama lokalne samouprave, a u vezi kriterijuma i merila u pogledu stručne osposobljenosti i radnog iskustva koja moraju ispunjavati lica iz člana 20. stav 1. ovog zakona. Dosadašnji tačke 2), 3), 4), 5), postaju tačke 6), 7), 8) i 9). Dakle, svi navedeni i predloženi kriterijumi ostaju uz ovu dopunu i mislim da je posebno važna ova tačka 2), jer ovo svakako nedostaje ovom zakonu. Smatramo da kriterijumi i merila u pogledu stručne osposobljenosti i radnog iskustva moraju ispunjavati lica koja rade u lokalnom, ekonomskom razvoju i podršku ulaganjima. Dakle, jedinice lokalne samouprave odlučuju, a centralni nivo treba da preporučuje. Što se tiče razumevanja uloge Stalne konferencije gradova i opština i lokalnih samouprava, mislim da nije primereno porediti važnost i stavljati u istu ravan Nacionalnu organizaciju lokalnih samouprava, Stalnu konferenciju sa NALED-om ili bilo kojom drugom asocijacijom, bez potcenjivanja bilo koga. Dakle, ovo jeste Nacionalna asocijacija lokalnih samouprava koje moraju da budu ravnopravni partneri u ovom poslu. Drugi argument koji smo čuli, a to je na koji način ćemo birati predstavnike…
Vreme.
… u savetu. Dakle, bira samostalna konferencija, sami gradonačelnici koji znaju na koji način će podržati ove poslove.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Svi investitori koji dolaze u Srbiju, kao i sva privreda koja već posluje, mora da prati sve parametre, životnu sredinu i da poštuje zakone koji definišu tu oblast. Ne slažem se sa tim da na ovakav način definišemo neke posebne subvencije koje bi to pratile, ali to možemo u kriterijumima u kojima budemo definisali uredbu, kao što smo vam dali i objašnjenje vezano za zapošljavanje mladih i zapošljavanje ljudi preko 45 godina, da može da bude jedan od kriterijuma detaljnijih, koji će u nekoj nijansi praviti razliku u visini podsticaja, tako da ćemo u tom smislu to svakako implementirati u takvu uredbu, ali to ne možemo da prihvatimo na ovakav način kroz amandman.
Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv Glave 6, naziv člana i član 27. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovaj član i naslov definišu Razvojnu agenciju Srbije, osnivanje Razvojne agencije kojoj se daju preambiciozna ovlašćenja i ciljevi. To teško da neko biće sa ove planete, a Bogami i grupa ljudi, može da uradi. Kaže: „za obavljanje razvojnih, stručnih i operativnih poslova podsticanja i realizacije direktnih ulaganja, promocije i povećanja izvoza, razvoja i unapređenja konkurentnosti privrednih subjekata, ali i ugleda i razvoja Republike Srbije u oblasti privede i regionalnog razvoja, osniva se agencija. Nadzor nad tom agencijom vrši ministarstvo.“ Vrlo neobično. Zašto nadzor ne vrši ovaj savet koji smo osnovali u članu 26, odnosno 25, a nadležnosti u 26? Još jedno pitanje – ko vrši nadzor nad radom Saveta? Da li je to Vlada ili je bilo prirodnije da ako se formira posebno telo Vlade, Savet da onda taj izveštaj bude dostupan i parlamentu? Siguran sam da i dan danas, barem je nekada postojalo, u Vladi postoji Odbor za ekonomiju i privredu, Komisija. Sve što ide ka Vladi od ministarstva mora da prođe, ne znam da li se sada zove odbor ili komisija. To je to isto telo. Sada ste ga podigli na viši nivo, pa hajde onda da mu damo kontrolu, ne inspekcijsku kontrolu, nego nadzor nad tim kao načinom za bolji protok informacija prema parlamentu i prema javnosti, naravno. Možda neko od poslanika može da vam pomogne, možda neko od poslanika, ne od vladajuće većine, ali možda neko od poslanika sa ove strane može da vam pomogne u tome da nađete neke investitore za neka dobra mesta.
Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre, u načelnoj raspravi sam pokušao da dobro i pažljivo pratim vaše izlaganje i posebno sam bio zainteresovan za taj deo koji se tiče ukidanja agencija koje su postojale. Znači, u ovom slučaju, Nacionalna agencija za regionalni razvoji i Agencija za strana ulaganja. Bilo mi je logično da u novom konceptu, koji ste ponudili, zadržite bar jednu od ovih agencija. U ovom slučaju, po meni, pre svega, ovu Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj. Mislim da je razlog upravo bio u toj vezi koju ste vi pokušali da objasnite, što se tiče saradnje sa regionalnim agencijama i sa ovim pokušajem da u ovaj koncept uključite i kancelarije za lokalni ekonomski razvoj. Mislim da je ostalo nedorečeno na kakav će način ta saradnja biti uspostavljena. Ovaj deo koji se tiče broja zaposlenih u narednom periodu, vezano za ovu agenciju, da li ovi ljudi koji su radili u ovim pomenutim agencijama ostaju da rade ili ostaju bez posla? Mislim da je bilo dobro da zbog svih ovih dilema koje imamo, a ima ih mnogo, u narednim članovima one se otvaraju, da se zadrži taj koncept rada Nacionalne agencije za regionalni razvoj, a ne da se osniva nova agencija.
Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U članu 27. stav 2. mi smo predložili neko drugo rešenje za koje mislimo da je relevantno zajedno sa tim predstavnicima koji su predloženi. Ono bi glasilo ovako: „Nadzor nad radom agencije vrši nadzorni organ koga čine po jedan predstavnik Privredne komore, jedan predstavnik Ministarstva privrede, jedan predstavnik Stalne konferencije opština i gradova“. Mislim da je potrebno proširiti to telo koje bi vršilo nadzor, pogotovo nad samom realizacijom ulaganja, jer se baš u tom segmentu dešavaju najveće nepravilnosti. Takođe, mislim da će ovakva formulacija pomoći dosta u stručnoj definiciji ovog predloga zakona.
Na naziv člana i član 28. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Od člana 27, pa nadalje, ceo zakon je posvećen agenciji i ovde se kaže da je to pravno lice sa pravima i obavezama koje su logične, da posluje u skladu sa zakonom kojim se uređuju javne agencije i da ima račun. To je jedan tehnički član koji mora da postoji svuda, ali to je razlog više da se ne formira ova agencija. Ako već mora da se gase dve agencije, to ste dali u obrazloženju, tamo piše na jednom mestu da analizom rada agencija zaključujete da poboljšanje njihovog rada može da se ostvari gašenjem i osnivanjem nove. To je stvarno jako interesantna stvar. To je kao jedan strastveni pušač koji gasi jednu cigaretu i pali odmah drugu. Da vas ne podsećam na bajke, basne, i ostale primere iz lepe dečije literature o tome da će nova Vlada, koja je naravno prvi put u istoriji, ova Vlada koju ja zovem „Vlada na nervnoj bazi“, da ukine masu agencija, da će da raščisti sve stvari. Šta je ukinuto? Šta ste ukinuli? Ove dve da napravite jednu koja će biti skup ove dve. Znači, dve onako, da kažem „tvigi“, će postati jedan „buca“, agencija i ona se zove RAS. Videćemo posle da je sedište u Beogradu, toliko o decentralizaciji, o brizi za ravnomeran razvoj, o bilo čemu, nego, hajde da mi napravimo, hajde da ima ona račun, naravno tu nema nikakve sumnje, hajde da kažemo da posluje u skladu sa zakonom. Naravno da posluje u skladu sa zakonom, jer to definiše neki drugi zakon. Prema tome, evo to je član 28. Imate još 20 prilika da se dozovete interesima Srbije i da povučete ovaj zakon i da radite svoj posao kao ministar privrede. Vaš posao su investicije.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef poslaničke grupe.
Ulazimo u jednu fazu amandmana na nervnoj bazi, a to su ovi amandmani briše se.
Molim vas, gospodine Živkoviću da ne dobacujete.
Pošto sam primetio da je kod predlagača amandmana nastao raskol, raskol, evo napustio ga je ideolog amandmana „briše se“, i sada je podrška predlagačima amandmana pala na 50% od onih 0,35%, tako da već ulazimo u onu sferu promila podrške, ali moram da primetim, da čovek koji je malopre isprozivao većinski deo parlamenta kako nismo prisutni tu, jedva je dočekao da se ugasi mikrofon, da pokupi svoje stvari i da ode iz Narodne skupštine. Verovatno da je imao preče obaveze po beogradskim kafićima, restoranima, ili ko zna gde, ipak je slobodno vreme, i beogradske noći, ovako naročito četvrtkom uveče su vrlo interesantne. Zašto ne treba prihvatiti amandman, koristiću reči predlagača amandmana. Ovo je tehnički član koji mora da postoji svuda. Znači, mora da postoji svuda, osim što ga on predlaže da se briše. Ja ne razumem predlagača, to je tehnički član koji mora da postoji svuda, a on predlaže da se briše. Evo, molim vas, objasnite mi šta je poenta i šta je pesnik tu hteo da kaže? Sa druge strane da li je „buca“ ili je „tvigi“, dve agencije se gase, jedna nova se formira sa ovlašćenjima koja postoje, sa osam članova upravnih odbora u jednoj i drugoj agenciji koji su u vreme ovih amandmana na nervnoj bazi, bili plaćeni i to žestoko plaćeni, sada će biti pet članova upravnog odbora koji neće imati nadoknadu. Mislim da je to „tvigi“ u odnosu na budžet Republike Srbije. Vidim nervozu da li će ti ljudi ostati na radnom mestu. Zašto je ta nervoza? Zato što su to ljudi koji su po partijskom ključu zaposleni i u Agenciji SIEPA i u Nacionalnoj agenciji za regionalni razvoj. Zbog toga ide ta diskretna briga, kako ćemo, šta ćemo, šta ćemo sa tim ljudima, sa tim tetkama, strinama i šurnjajama i kumovima koje smo ispozapošljavali u vreme dok smo vršili vlast. To je razmišljanje predlagača amandmana i onih koji sede, odnosno stelt sede u kulupama koje su ispred. U žargonu predlagača amandmana, koji je u totalnom raskolu, jer ga je napustilo 50% članstva, jer je gospodin Pavićević otišao još pre sat vremena. Pošto nisam nikada video čoveka koji puši dve cigarete, pa da kažemo jednu je bacio, ali neko ko puši dve paklice cigareta, sada je sveo na jednu, i to neku lajt, to su one neke tanje cigarete koje su za pušača, da da koštaju, ali mnogo manje nego u vreme ove raskol stranke amandmana na nervnoj bazi.
Zahvaljujem se. (Zoran Živković, s mesta: Replika. Da mu se objasni šta je pesnik hteo da kaže.) Gospodine Živkoviću ja sam mislio da ste želeli da dobijete pravo na repliku da bi se izvinili zbog dobacivanja. (Zoran Živković, s mesta: Ne kaže se izvinuli nego izvinio. ) U pravu ste, u pravu ste. Znači, ne želite o tome da govorite. Pravo na repliku bi imao samo gospodin Pavićević jer je pomenut. Prelazimo na amandman na član 28. koji su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, ja mislim da je dobro da se uključite i da odgovorite na neka pitanja koja smo postavili u prethodnoj diskusiji a koja se tiču statusa zaposlenih u agencijama koje se ukidaju. (Zoran Babić, s mesta: Znači, tetka ti tamo radi.) Ovaj trivijalni pokušaj gospodina Babića da to svede samo na lični nivo i da priča o nekim tetkicama koje ostaju bez posla, govori o njemu i govori o pristupu koji ima vezano za ovaj zakon i za ovo što mi govorimo. Znači suštinsko pitanje nije…. Jel ovo u redu?
Molim vas gospodine Babiću, dopustite da gospodin Marković u miru obrazloži podneti amandman.
Gospodin Babić možda jeste nervozan i možda i on ima neke planove za večeras, s obzirom da priča o interesantnim beogradskim noćima u četvrtak, ali je jako važno da se koncentrišemo na ovo što mi otvaramo kao teme, jer je vezano za status ljudi koji su tamo zaposleni. Tamo je bilo negde oko 120 zaposlenih. Po ovom predlogu koji ovde imamo, negde će biti oko 150 zaposlenih, ali ja još uvek insistiram na tome i nije mi jasno kakav će biti … (Zoran Babić, s mesta: Gde piše?) Sam ministar je to rekao, ne znam zašto je smešno da će biti 150 zaposlenih. To i suštinski nije važno. Ja insistiram na toj vezi, na tome što se po meni odstupa od jednog koncepta koji je bio po meni dobro rešenje, a to je nacionalna razvojna agencija koja je postojala, zbog čega se ona ukida i kakav je dalji status regionalnih razvojnih agencija i njihova veza za ovim konceptom? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić.
U ovom zakonu u članu 47. ukoliko budete ostali do kraja, pročitaćete kakva je sudbina zaposlenih, a tek smo na 28. članu. Ovim zakonom se ne utiče na status regionalnih razvojnih agencija, njih ćemo rešavati po zakonu kojima su oni definisani.
Hvala. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Dakle, član 28. govori o tome da agencija ima svojstvo pravnog lica sa pravima, obavezama i odgovornostima utvrđenim ovim zakonom i statutom. Sledeći stav kaže – agencija posluje u skladu sa zakonom kojim se uređuju javne agencije. Potpuno se slažemo sa tim. Na kraju rečenica – agencija ima račun. Mislimo da je nepotrebno da sadrži normu koja je propisana zakonom da agencija koja je formirana treba da ima račun. Trebali bi da napišemo da ima pečat, da ima logo i mislim da treba da uvažite naš amandman da rečenicu – agencija ima račun skinete kao nepotrebnu, jer nema potrebe kada je drugim aktima regulisano šta agencija treba da ima kada se formira.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 29. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Agencija ima sedište u Beogradu, a moglo je da se nađe neko kreativnije rešenje. Agencija može imati svoje jedinice i van svog sedišta, ali pitanje je čemu one služe i naravno te jedinice neće imati svojstvo pravnog lica. Zbog interesovanja koje je iskazano za zaposlene u sadašnjim agencijama, ja stvarno ne mogu da pokažem brigu prema zaposlenima u tim agencijama na način koji je ovde predstavljen, pošto niko ko je bio samnom u Vladi nije nikada tražio bilo kakve benefite. Izašli su iz Vlade kada sam i ja izašao, marta 2004. godine. To možete da proverite. Ovi što su sada kod vas, a tada su se muvali u nekim drugim strankama, ovi nezamenljivi, to nema nikakve veze sa mnom i to naravno svako ko zna bar sva velika slova može da sam zaključi. Vaše interesovanje za gospodina Pavićevića, on je na jednoj tribini pošto je zakazana pre 15 dana, jer naravno, nema nikakve potrebe da se radi u pola noći ili kasno naveče u parlamentu i to bez prenosa, osim ako nisu neke nečasne namere, da se nešto provuče…
Da se malo vratite na amandman gospodine Živkoviću.
Ja sam na amandmanu, naravno sve vreme. Dakle, malopre je isto bilo čuđenje kako tražimo brisanje amandmana, pa i ovog koji je tehnički, koji postoji svuda. Da, postoji svuda u svakom zakonu koji ima smisla. Pošto ovaj zakon nema smisla, onda ni ovi članovi tehnički ovog zakona ne mogu da imaju smisla. Prema tome, logično je kako ja i kolega nastupamo u parlamentu, ukazujemo na očigledne greške i loše namere, sa humanim pokušajem da vas spasimo od greha i da vas dalje bitisanje na ovom svetu ne pretvori u đavola srpske prljave politike.
Konačno ste postali i pobožni. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zanimljivo je kada se to sve povede sa sobom, a zaboravi se neko ko je prvo doveden u Republički sekretarijat za zakonodavstvo Vlade, pa se smesti još i u RIK, pa se odatle na volšeban način prebaci u Republičko tužilaštvo za ratne zločine. Mislim da će predlagač amandmana da shvati o kome je reč.
Zahvaljujem. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, naravno da znam da je u članu 47. predviđeno da svi ljudi koji su radili u agencijama ostaju bez posla. Ja sam očekivao da ćete vi imati priliku da možda upravo sa jednim ozbiljnim pristupom svima nama kažete, a i građanima Srbije i tim ljudima koji su zabrinuti, da uvažavate da je ipak u ovim agencijama u prethodnom periodu radio neki narod koji je napravio neke rezultate, da će ti ljudi koji su radili dobro, koji su stručni, u koje je država uložila veliki novac, koji su edukovani i koji imaju iza sebe određene rezultate, da ostanu. Nemoguće da baš svih 120 ljudi ništa nije radilo, da ništa ne znaju i da treba da ostanu bez posla. Mislim da to nije u redu. Što se tiče ovog amandmana, takođe smatramo da nije u redu da sedište Agencije bude u Beogradu. To ne govori suštinski o namerama da se decentralizuje sistem u Srbiji, odnosno potvrđuje upravo nameru da se i dalje nastavi sa dubokom centralizacijom u Srbiji. Što se tiče vašeg stava da će pitanje regionalnih razvojnih agencija biti definisano posebnim zakonom, opet se vraćamo na ovaj koncept. Ja sam zaista očekivao da ćete nekako u ovom predlogu koji ste dali ipak uvažiti i to što su radili ljudi u regionalnim razvojnim agencijama, jer držim do toga da ste ostali na konceptu nacionalne agencije koja je postojala, da bi i oni našli svoj neki prostor za delovanje u tom konceptu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
U pravu ste po pitanju određenog broja zaposlenih i zaista kada dođemo do člana 49. daću tačnu i preciznu informaciju kakav nam je plan sa postojećim zaposlenima. Ali, moram samo da vas ispratim, Nacionalna agencija za regionalni razvoj nije u direktnoj vezi, niti su zaposleni u regionalnim razvojnim agencijama direktno vezani za Nacionalnu agenciju. To je definisano Zakonom o regionalnom razvoju. Kada budemo taj zakon menjali, onda ćemo definisati statuse regionalnih agencija. Hvala.
Hvala. Na naziv člana i član 30. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Još jedan tehnički član koji treba brisati, posebno to da se Statut Agencije objavljuje u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Pa naravno, to piše u Zakonu o agencijama, nema potrebe da se piše ponovo. Tako da, tu nema ništa novo, to je serija članova koje treba obrisati. Što se tiče interesovanja jednog ranijeg govornika za neke ljude koji rade u Tužilaštvu za ratne zličine, a pre toga su bili u Sekretarijatu za zakonodavstvo, to se očigledno radi o mojoj supruzi, koja nije dovedena u Republički sekretarijat za zakonodavstvo, nego je tamo bila u Vladi Zorana Đinđića. Nakon nekoliko godina, 2007. ili 2008. godine, počela je da radi u Tužilaštvu za ratne zličine, a to pitajte tamo gde treba, ako smete, zašto. To možete da pitate i sad, kao i šta preporučuje nekoga da tamo radi. I konačno, tom prethodnom govorniku mislim da ne bi išlo na ruku da se diskusija u ovom parlamentu pretvori, njemu bi najmanje išlo na ruku da se diskusija u ovom parlamentu pretvori o diskusiji o suprugama političarima. Ja mislim da je to jedan dobar savet, tako da oko toga da ne ulazimo. Ovaj član je, naravno, kao što sam rekao, tehnički… (Narodni poslanici pričaju u glas.) Doviđenja ako idete, srećan put!
Molim vas, gospodine Živkoviću.
Pa upozorite kolegu koji dobacuje, nemojte mene da upozoravate.
Ja nisam primetio, gospodine Živkoviću, da vam bilo ko dobacuje.
Morate malo da se potrudite da primetite, jer treba da budete mnogo senzitivniji.
: Ja sam video samo dvojicu kolega koji su razgovarali međusobno, ali niko vama nije dobacio.
Pa i to je ometanje, i međusobni razgovor, čitajte.
Prihvatam da je ometanje da neko razgovara u sali međusobno, ali niko nije vama dobacivao, gospodine Živkoviću. Zahvaljujem, isteklo je vreme. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ovim je samo potvrđena istinitost mojih reči i lažno predstavljanje – kada sam otišao, ja sam sve poveo sa sobom. Sve osim onog najbližeg okruženja, o kojem ja nisam želeo direktno da govorim, ali je zato gospodin predlagač amandmana pomenuo članove porodice i to se ne libi da pomene članove porodice drugih narodnih poslanika. Moja supruga je diplomirani pedagog, sa radnim odnosom u osnovnoj školi, sa dnevnikom koji će držati u ruci do kraja svog radnog odnosa. Radni odnos koji je stekla posle završenog fakulteta, bez politike, bez uticaja, bez ambicije da postane i predsednik saveta učitelja ili ne znam čega već, baš zato što je supruga nekoga ko se bavi politikom. To je razlika između mene i vas. To je razlika zato što ja moje najbliže srodnike ne zaboravljam u tako važnim institucijama, sa veoma visokim platama, plus što se na iste te ljude, eto zaboravljeno, pred Agencijom za borbu protiv korupcije vode i određene katastarske parcele sa po nekoliko hektara na kojima su i lažno formirana neka seoska domaćinstva ili ne znam ni ja šta. Tako da, toliko o tome koliko bi trebalo pričati o privatnim stvarima i o članovima porodice.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, niste vi predsedavali sednicom kada je povređen Poslovnik, ali ste sada na tom mestu i reklamiram povredu Poslovnika član 107. Govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Po ko zna koji put čujemo od gospodina Babića upravo tu vrstu diskvalifikacija ili načina da se uđe u tuđe lične živote onog trenutka kada mu se ne svidi argumentacija, a posebno u vezi i sa politikom, ali i sa zakonima. Ovde govorimo o zakonu, govorimo o amandmanima, a onda kada uđemo u sukob i različito mišljenje, naravno da se poseže sa te strane i ulazi u lične živote. Dakle, ja vas molim da ovo stavite na razmatranje, želim da se Skupština izjasni o nedvosmisleno jasnom kršenju člana 107.
Kolega Ćiriću, ja sam razumeo da ste reklamirali član 107, ovaj deo koji se odnosi na privatan život. Kolega Babić, koliko sam ja razumeo, od kada ja vodim sednicu, govorio je o svom privatnom životu. (Goran Ćirić, s mesta: Govorio je o privatnom životu drugog poslanika i lično se obraćao.) Tražili ste već da se Skupština izjasni. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 108, gospodine predsedavajući. Ja znam da smo u ovoj sali više od 10 sati. Ja sam prisutan u Narodnoj skupštini jutros od osam, nešto pre osam i znam da kolegi Ćiriću je opala koncentracija i da ne može u desetom satu možda da, sa punom pažnjom, uostalom kao i većina kolega iz njegove poslaničke grupe, koji nisu tu, ne samo posle deset sati rasprave, nego i celog dana nisu bili prisutni ovde, verovatno da imaju preča posla, ali pre nego što reklamira Poslovnik morao bi da se informiše ko je šta i u kojem trenutku pominjao bilo šta. Ni u jednom trenutku nisam pominjao ni jednog člana porodice bilo koga u ovoj sali. Ali to nije smetalo gospodinu Živkoviću da pomene članove moje porodice i to nije zasmetalo nikome. To tada gospodinu Ćiriću nije zasmetalo. Verovatno da je aplaudirao. Rekao je tako majstore, još jače, još žešće, treba, nego šta. Ti dupli aršini nas koštaju. To što zatvaramo oči i uši onako kako nam odgovara i kad nam odgovara. Nemoguće je da mi stavljate tuđe reči u moja usta. Nemoguće je da mi stavljate na teret ono što nisam uradio, ono što nikada ne bih uradio. O porodici, o članovima porodice su govorili ljudi i za vas, i ako je neko trebao i nekada je gospodin Ćirić trebao da reklamira povredu Poslovnika, morao je da reklamira povredu Poslovnika posle govora gospodina Živkovića, a ne sada jer svačiju porodicu poštujem, ali očekujem i da se poštuje moja porodica.
Kolega Babiću, koliko sam razumeo član 108. neizricanje opomene. Ja znam da… (Zoran Babić, s mesta: Stav 1.) Stav 1. U redu. Pravo na repliku narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Dvostruki aršini su prisutni ovde odavno. Vrlo je jako biti junak koji se drzne da govori neistinu samo zato što ima nekoliko puta više vremena za diskusiju nego što to ima neko drugi. Naravno, taj poslovični pokušaj da se neko pravi glup i da ne shvata šta je sam rekao, čak i kada to neko radi vrlo uspešno nije nešto što je dostojno ovog doma. Naravno, da je bila priča o mojoj supruzi. Naravno, da ja nemam čega tu da se stidim. Naravno, ponosan, naravno, nema nikakve veze, znači tri ili četiri godine ona nije radila ni u kakvom državnom organu. Naravno, da je svoju pravničku karijeru počela tako što je hvatala neke prevarante u izbornim krađama. Naravno, da je tada pomagala i stranci u kojoj ste vi tada bili, odnosno predsedavajući. Naravno da je to kvalifikovalo, to pravničko znanje za mnoge poslove koje uspešno obavljala bez bilo kakve kritike i bez bilo kakvog lošeg odnosa prema njoj bez obzira što sam joj ja bio suprug. Znači, čak i to opterećenje što sam ja bio suprug nije bilo dovoljno. Prema tome, tu nemam nikakvog razloga da se stidim, tog dela svog života i svoje supruge, ali to naravno nije način da se diskutuje u parlamentu. Naravno, da postoji čak i član Poslovnika koji to definiše i ne možete tu da me uvredite, ali mislim da je dobro da se klonite takvih stvari, jer onda se desi da ja odgovorim, pa onda taj odgovor može da bude malo manje sofisticiran nego što inače radi, a to nije dobro za vas.
Vreme, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, pravo na repliku.
Počeću onim što sam malopre završio, poštujem svačiju porodicu i ne mislim da iko ovde u sali treba da se stidi, naravno ne svoje porodice. Ali ono što, i zbog čega sam to rekao što se u izlaganju posle kolege potvrdilo kao istinito je rečenica koju je rekao – ja sam sve te koji su došli samnom, ja sam ih 2003. godine poveo sa sobom, a zaboravio je nekoga koga je ostavio u Republičkom sekretarijatu za zakonodavstvo, a posle i u Republičkom tužilaštvu za ratne zločine. Ja ne govorim o pravnici, ja ne govorim o supružniku, uz maksimalno poštovanje, to što nije imala dobar ukus, nije kriva žena zbog toga, ali govorim o onome što je ovde izrečeno, a to je da je poveo sve sa sobom, pa nije poveo sve sa sobom. I ovde se ne radi o supruzi, koja, opet kažem nije imala dobar ukus, šta da radimo, govorim o onome što je ovde izrečeno, a nije istina.
Pošto vidim da ova diskusija ide u onom pravcu gde ne bi trebalo nikako i pored mojih molbi da se vratite na temu dnevnog reda i pored toga što su replike bile u pitanju, moraću da iskoristim pravo po članu 112. Poslovnika o radu Narodne skupštine i da odredim pauzu u trajanju od pet minuta, odnosno deset minuta. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv člana i član 31. amandmane su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Pošto nema ministra ni njegovih saradnika, imam dve opcije. Ili da ih sačekamo, ili da ja kažem nešto što nemam veze sa ovim članom. Vama je sve jedno.
Ako insistirate, sačekaćemo.
Ja insistiram.
Molim službu da obavesti ministra da smo počeli sa nastavkom sednice. (Ministar Željko Sertić ulazi u salu.)
Što se tiče člana 31, ovde se radi o tome da se organima agencije smatra, da su organi Agencije upravni odbor i direktor. Dakle, kaže se da ima upravni odbor i direktor, da upravni odbor ima pet članova, da su članovi ti i ti, i to se ovde predstavlja kao jedno veliko dostignuće, bilo ih je osam, sad je petorica. To može da bude dobro ako gledamo u sitna crevca, pa kaže, možda će dnevnice biti nešto malo manje, ili naknade, kolike god su bile, ali generalno se i tu smanjuje nivo ljudi koji su upoznati sa tim šta se radi, a to, kao što znamo, dovodi do čega smo naučili, do korupcije. Tako da je to još jedan razlog da se i ovaj član briše kao i svi oni članovi koji su iza njega. Ovde ćemo sigurno ponoviti još jednom onu formulaciju, odnosno ja ću je ponoviti da je ovo tehnički član da ga i zbog toga treba brisati. I da generalno upravni odbor, niti direktor, niti sama ta Razvojna agencija Srbije neće ništa promeniti. Za ulaganje u jednu državu, kao što ministar jako dobro zna, je potreban ceo jedan spektar dobrih mogućnosti, koji će naravno biti zakonit, koji neće biti ni nemoralan, ni protiv bilo kom pozitivnom pravu, ni domaćem ni stranom. Čuli smo malo pre da se nekad omogućavalo da strani investitori budu neki protiv kojih se vodi neki postupak u inostranstvu, to je netačno. Međunarodna pravna pomoć to sprečava, a postoji i komisija, bar je postojala, da kažem u moje vreme za sprečavanje pranja novca koja je pre svega bila formirana zbog toga. I konačno, na kraju, zbog javnosti, a ne zbog nekih koji se uspešno prave glupi, dakle, kad sam postao predsednik Vlade, moja supruga je istog trenutka dala ostavku na mesto republičkog sekretara za zakonodavstvo, to je bila 2003. godina, a počela je ponovo da radi u pravosuđu 2008. godine. Tako da je to jedan mali period od pet godina, zbog javnosti.
Zahvaljujem, kolega Živkoviću. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima magistar Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, kao i za druge članove i u predlogu ovog zakona i za ovaj član smatramo da treba da se briše zbog toga što nisu prihvaćeni mnogi predlozi koje je DS u toku predlaganja amandmana davala. Nisu ispoštovani mnogi predlozi koji se tiču javne rasprave, nisu ispoštovani predlozi iz ove rasprave. Tako da, smatramo da i ova vaša namera koja je očigledna da se preslika, na neki način, rad saveta kroz rad ovog upravnog odbora neće ništa dobro doneti u primeni ovog zakona. Znači, mi smatramo da je koncept pogrešan, smatramo da je loše što se još jedna agencija osniva. U obrazloženju koje smo dali vezano za ovaj amandman, mi smo rekli da suštinski osnivanje još jedne agencije nije u skladu sa predizbornim obećanjima koja su postojala ispred SNS pred ove izbore koji su iza nas, nije ni u skladu sa ekspozeom premijera Vučića, nije ni u skladu sa, čini mi se, merama štednje o kojima se pričalo. Tako da je ovo na mala vrata uvođenje još jedne agencije koja suštinski neće dati nikakve rezultate u svom radu. Kada dalje analiziramo i rad upravnog odbora i saveta i uopšte rad agencije imaćemo priliku da uočimo niz nedostataka, jer mislim da je suštinski ovde propuštena prilika da taj koncept koji ste ponudili u uključivanju lokalnih uprava bude kvalitetnije odrađen i da će tu imati najviše problema u primeni u ovom zakonu. Ja sam mislio da će bar u ovom delu koji se odnosi na upravni odbor biti ispoštovan predlog DS da se suštinski izvrši decentralizacija kroz uključivanje ljudi iz lokalnih uprava u rad upravnog odbora. Smatramo da je to jako važno i za razvoj lokalnih uprava, ali je i jako važno za proces decentralizacije o kome smo pričali, ali to nije ispoštovano i to je još jedan od razloga zbog čega mislimo da ovaj član treba da se briše. Hvala.
Vreme, kolega Markoviću. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslaniče, imate pravo na vaše mišljenje i učestvovali ste u današnjoj raspravi, dali negde predloge, neke čak koje smo usvojili itd, ali zaista ne mogu da prihvatim da govorite neistinu. Ovo što vi pričate je klasična obmana javnosti kada kažete – ovo je još jedna agencija; a premijer Vučiće je u svom ekspozeu rekao da ćemo da smanjimo agencije itd. Mi upravo na ovaj način vršimo funkciju i na tonu smo onoga što je i premijer govorio, ali i ono što sam ja kao ministar u prethodnom periodu javno izjavljivao da ćemo raditi na tome da napravimo efikasniju upravu, da smanjimo broj agencija, a da rezultat svega toga bude konkretniji i mnogo bolji rad. Tako da vas molim da samo se držimo onoga što jeste, a to je istina.
Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik akademik Ninoslav Stojadinović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Adrijana Anastasov. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Stošić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, magistar Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Naš je predlog da se u članu 31. stav 3. menja i da glasi – članovi upravnog odbora na predlog ministra nadležnog za poslove privrede imenuje i razrešava Vlada, onako kako je i u samom članu predloženo, od kojih jedan član iz redova državnih službenika umesto tri predložena ili iz reda državnih službenika na položaju u ministarstvu. Zatim, dva člana iz reda poslovne zajednice i dva člana iz reda predstavnika jedinica lokalnih samouprava koje predlaže stalna konferencija opštine i gradova kao nacionalno udruženje opština i gradova. Posle stava 3. dodaje se stav 4. koji glasi – predsednik i članovi upravnog odbora moraju da imaju visoku stručnu spremu i sedam godina iskustva u oblasti privrede. Dakle, razlozi za podnošenje ovakvog amandmana su želja da opet insistiramo na decentralizaciji, posebno u alokaciji i relokaciji tih resursa, jer mislim da je važno uključiti ljude iz lokalne zajednice. To je stalno pitanje, na koji način razvijati ekonomiju i podsticati taj razvoj i investicije, da li je to pogled samo odozgo i sa nivoa ministarstava i pogleda iz nivoa centralne vlasti ili ćemo imati pogled i odozgo i odozdo sa predstavnicima iz lokalnih samouprava i naravno predstavnicima poslovne zajednice, jer mislim da je važno da izađemo iz tog začaranog kruga, jer ovaj predlog zakona upravo pokazuje da smo u tom začaranom krugu isključivog administriranja sa nivoa centralne vlasti. Ovom promenom i ovim usvajanjem ovog amandmana mi smo učinili iskorak u tom smislu. I što se kriterijuma tiče valjda je jasno da je potrebno uspostaviti kriterijume za mogućnost učešća u ovom upravnom odboru tako važnom, visoka stručna sprema ali sa pravom diplomom i iskustvo od sedam godina da nam ne bi dolazili pripravnici i vodili ovako važne resore u razvoju čitave države.
Vreme. Kolega Živkoviću, po kom osnovu? (Zoran Živković, s mesta: Čekam sledeći član.) Čekate sledeći član. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Naravno da nemam ništa protiv visoke stručne spreme, jer je i sam imam i stekao sam je na Mašinskom fakultetu Univerziteta u Beogradu. Naravno da nemam ništa ni protiv iskustva u oblasti privrede zašto sedam, zašto ne pet ili devet, ili 15, ili ne znam koliko godina. Ali, ne mogu da prihvatim ovaj amandman zbog čiste nedoslednosti. Ako imamo u poslaničkim klupama bivše ministre koji su studirali, ne ovih sedam godina kako je predlagač amandmana predvideo, nego su studirali 12 godina isti Mašinski fakultet i prvo radno mesto im je bilo državni sekretar, pa posle toga i ministar i to veoma značajan ministar, ministar odbrane, šta je bilo tada? Zašto tada predlagač amandmana nije tražio struku, stručna sprema, koliko godina, koliko iskustva, kakav prosek na fakultetu, koliko godina studiranja? Nije bilo toga i tada nije postojao takva vrsta repera za jednog ministra, a sada za upravni odbor mora sedam godina i malte ne još samo da stavimo sličice onih koji odgovaraju tu za upravni odbor same agencije. Nedoslednost. Da je takav princip bio uvažen kada su formirane neke Vlade i 2007. i 2008. godine pa bih mogao da razumem, pa da kažem – ljudi su dosledni, traže određene kvalitete, svaka čast; ali tada vam nije bilo bitno što je čovek studirao 12 godina, što je pet ispita položio posle petooktobarskih promena u 15 dana. Ne znam da li je stigao toliko puta da ode do Mašinskog fakulteta i nazad i odmah prvo radno mesto u državnoj upravi i odmah državni sekretar i odmah ministar i odmah ne znam ti kakav stručnjak i profesionalac. Dajte molim vas, nemojte sada da izmišljate neke stvari koje sami niste bili spremni da ih primenite. (Jovan Marković, s mesta: Javljam se za reč.) (Goran Ćirić, s mesta: Replika.)
Prvo da vidim, mr Jovan Marković, po kom osnovu? (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik.) Povreda poslovnika. (Goran Ćirić, s mesta: Replika na izlaganje…) Čekajte, u redu je. Kolega iza vas je zatražio povredu Poslovnika. Po Poslovniku prvo njemu moram da dam reč. Izvolite kolega Markoviću.
Poštovani predsedavajući, pozivam se na član 108. Poslovnika koji u prvom stavu kaže da se o redu na sednici Narodne skupštine brine predsedavajući i mi smo upravo izašli iz pauze koja je trajala pet, pa 10, pa 15 minuta i upravo ovakve diskusije kolege Babića su dovele do toga da se prekine rad Skupštine i na ovako važnoj temi da se napravi pauza, a posle te pauze se ponovo banalizuju neke stvari. (Zoran Babić, s mesta: Šta?) Ponovo ovde slušamo navijanje, gospodine Babiću, dok vi govorite navijanje koje je vama možda podrška…
Molim vas bez ličnog obraćanja.
… ali je direktno vređanje ljudi koji nisu ovde… (Zoran Babić, s mesta: Vređanje?) I ta vaša priča o ispitima i 12 godina studiranja o ministrima je…
Kolega Markoviću, moram da vam kažem… (Jovan Marković, s mesta: Šta znači ovo „nego“? Ja sve vreme pričam, a on dobacuje.) Molim vas, prvo, moram da vam kažem, zamolio sam da se lično ne obraćate kolegi poslaniku. To sam vas prvo zamolio. O članu 108, koji ste reklamirali, definiše izricanje opomene ko se stara o redu na sednici. Sad, uvrede, mogu da razumem da se neko smatra uvređenim ukoliko je nešto grubo rečeno o njegovoj političkoj stranci, neka stvar koja je izneta iz privatnog života narodnih poslanika, a gospodin Babić je pričao o ministru, bivšem, bez spominjanja imena, ministru odbrane. Imali smo ih pet, šest u poslednjih petnaestak godina. Vi zbog toga smatrate da je to neko iz redova DS. Ne mogu to da okvalifikujem da sam morao gospodina Babića da prekinem. (Jovan Marković, s mesta: Onda moram da ponovim još jednom šta sam rekao.) Izvolite. Imate minut vremena.
Poštovani predsedavajući, upravo zbog opšte galame koja dolazi sa druge strane, verovatno niste čuli moje obrazloženje. Ja sam vam upravo skrenuo pažnju na taj deo koji se tiče navijanja poslanika SNS dok njihov šef poslaničke grupe vređa neke poslanike i ljude koji nisu ovde. To vređanje, navijanje i buka koja sve vreme traje je predmet mog prigovora. U nastavku, u trenutku dok ja govorim, pomenuti kolega dobacuje, prekida me i ja opet ukazujem da to što se u prethodnom periodu činilo, da se ponavlja, a vi ne reagujete.
Da li ste završili? Ja sam pokušao da vam objasnim. Gospodin Babić, koliko sam ja razumeo njegovo izlaganje, ne slaže se sa tim da neko bez dana radnog iskustva bude državni sekretar ili ministar odbrane. Šta je tu uvredljivo? Objasnite mi šta je uvredljivo. Voleo bih da to čujem. Evo, daću vam reč samo da mi objasnite to.
Gospodine predsedavajući, reklamirao sam povredu člana 108. Poslovnika o radu Narodne skupštine, koji kaže u stavu 1. da se o redu na sednici stara predsedavajući. Upravo sam govorio o tome da niste reagovali kada je s druge strane određena grupa poslanika vikala, dobacivala, prekidala me u izlaganju itd. Ako je to vama u redu, ako vi ne vidite da vašim delovanjem ili nečinjenjem stvarate vrlo lošu atmosferu ovde u Skupštini, onda je to vaš problem, odnosno problem svih nas, odnosno problem građana Srbije. Hvala.
Opet, gospodine Markoviću, znate šta, ja sebe ne smatram glupim čovekom. Možda neko tako misli, ali ja sebe ne smatram. Znači, vi ste tražili povredu Poslovnika i onda mi govorite da je povreda Poslovnika nastala po vašoj prijavi za reč za povredu Poslovnika. Upravo to ste mi rekli. Znači, vi ste tražili da umirim kolegu Babića i pozivali se na član 108. Poslovnika pre nego što je on vama bilo šta dobacio. Nemojte, ne ide. Ja mogu da kažem da sam se u ovoj Skupštini svega i svačega nagledao, recimo, i ministra u Vladi Republike Srbije koji je postao ministar, upisao je fakultet kada sam ja prohodao, u međuvremenu sam ja postao poslanik, on još nije završio fakultet. Šta je sada tu uvredljivo? Da li smatrate da je tu nešto uvredljivo? To ga kvalifikuje da li da bude ministar ili ne, ništa više. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ne znam da li vi upravo izbegavate da se suočite sa onim što je greška u vašem postupanju ili ne. Ne smatram da ste glupi, ali ne smatram ni da sam ja glup. Mislim da je dovoljno, bez obzira na umor koji je očigledan i kod vas i kod ostalih, ako vam dva puta govorim da je problem nastao onog trenutka kada je gospodin Babić koristio uvredljive izraze i kada je krenula salva navijanja na ono što on govori. To je problem, ta atmosfera koja se stvara zato što se vi smeškate, što prećutno dajete priliku i njemu i drugima da vređaju druge ljude, a vi ne reagujete. Hvala.
Ja bih voleo konačno, kolega Babiću, pre nego što vam dam reč, da donesete taj kodeks o ponašanju u Narodnoj skupštini. Ne vidim šta je uvredljivo kada je neko rekao da je neko studirao 12 godina, a da mu je prvo radno mesto bilo državni sekretar i ministar. Manite me više. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika. (Goran Ćirić, s mesta: Replika. Pre toga sam se javio.) Moram da vam kažem da prvo po Poslovniku uvek idu povrede Poslovnika, bez obzira kada ste se javili za repliku. Izvolite, kolega Babiću, 20 sekundi sam vam oduzeo.
Zahvaljujem. Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. stav 1. dostojanstvo Narodne skupštine je povređeno zato što jedan ili grupa narodnih poslanika uporno uvredama, reklamiranjem Poslovnika i raznim drugim mehanizmima pokušavaju da stave flaster na usta i da ućute narodne poslanike SNS. Ne znam gde u Srbiji, gde u svetu je istina uvreda? Što se tiče onih predviđanja kada će biti povreda Poslovnika, Tarabići su iz jednog zlatiborskog sela koje se zove Kremna. Kremna su blizu Užica, tako da tu vidim tu vezu predviđanja šta će se desiti, kako će se desiti, ali ono što nijedan Poslovnik, što nijedna buka ovde u Narodnoj skupštini ne može da prikrije to je, biću eksplicitan sada, da je Dragan Šutanovac studirao 12 godina mašinski fakultet, da ga je završio nakon petooktobarskih promena na volšeban i veoma brz način i da toliko dugo studiranje nije uvreda, već istina. Uvreda je to što ste bez ikakvih drugih referenci predložili i glasali za najvažnije državne funkcije. Šta je u tome uvreda? Da li je bio državni sekretar? Jeste. Da li je bio ministar odbrane? Jeste. Da li je studirao 12 godina? Jeste. Da li je završio posle 5. oktobra? Jeste. Pa, šta je u tome uvreda?
Vreme. Vidim da ćemo morati još jednu pauzu da odredimo. Određujem pauzu do 21,00 čas.
Nastavljamo sa radom. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. (Goran Ćirić i Jovan Marković, s mesta: Po Poslovniku.) Na naziv člana i član 32. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Ne možete da ignorišete poslanike koji hoće nešto da vam kažu i pozivaju se na povredu Poslovnika.
Gospodine Živkoviću, da li želite da se javite za reč?
Ja sam se javio za reč.
Izvolite, 20 sekundi je prošlo, gospodine Živkoviću.
To vama, ne meni.
Gospodine Markoviću, kada završi izlaganje gospodin Živković, onda ću da upitam zašto se javljate po povredi Poslovnika, a nismo ni krenuli sa raspravom.
Molim vas da mi vratite vreme.
Izvolite, gospodine Živkoviću.
Član 32. je, naravno, briše se, kao što treba obrisati sve što je loše u jednoj državi i učiniti sve da se ne ponovi nikada. Naravno, to je upravni odbor koji odlučuje o mnogim važnim stvarima, toliko važnim da nema ministra da čuje ovo što ću da kažem, ali neću da insistiram, to je i tako gubljenje… Evo ministra, da se ne sekiram za njegovo zdravlje. Upravni odbor, kao još jedan deo ovog lošeg zakona usvaja godišnji program rada, finansijski plan, finansijski izveštaj, nadzire poslovanje agencije, usmerava rad direktora, donosi Poslovnik o radu, itd. Znači, još jedan tehnički član koji bi trebalo da unapredi investicionu klimu u našoj državi i da bude bolje. Pitam kako je bilo moguće da, recimo, 2001, 2002, 2003, 2004. godine investicije budu nekoliko puta, pet-šest puta veće nego što je to u poslednje dve-tri godine, a da nije bilo ovakvog zakona i da nije bilo nikakvog podsticaja za radno mesto, niti za bilo šta, nego su dolazile ozbiljne svetske kompanije da ulažu u Srbiju. Verovatno je to taj opšti ambijent koji je bio tada povoljan za investiranje, i to ne samo u procesu privatizacije, nego su najveće grinfild investicije ugovorene i započete u to vreme. Prema tome, nećete ovakvim zakonom ništa promeniti, nego se potrudite da stvorite Srbiju koja će biti dostojna svojih predaka.
Reč ima mr Jovan Marković, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, reklamiram član 103. stav 4. Poslovnika o radu Narodne skupštine, koji kaže da narodni poslanik mora da navede koji je član Poslovnika povređen kada reklamira Poslovnik. To se odnosi na diskusiju gospodina Babića, koja je bila pre ove pauze.
Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Ja sam sada predsedavajući i ne znam šta se dešavalo pre pauze. Smatram da nisam prekršio Poslovnik u davanju reči gospodinu Živkoviću, tako da prelazimo na član 32. Na član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na naziv člana i član 33. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. (Jovan Marković, s mesta: Zaista nema smisla. Javio sam se za reč.) Gospodine Markoviću, molim vas da pratite sednicu, da se javljate, jer ja u 21.00 neću dozvoljavati da na ovakav način ružite dostojanstvo Narodne skupštine. Gospodine Živkoviću, izvolite, imate reč.
Ja ću reći šta imam o članu 33. uz moje neslaganje sa načinom kako se odnosite prema kolegama, ali oni će imati priliku da se izbore sa vama, to je više nego sigurno. Ovo je još jedan interesantan član. Stav 4. bavi se time kako se bira direktor, šta radi, itd. Javni konkurs, to je dobro, nešto liči da je to dobro, ali samo kada bi zakon generalno imao smisla. Nažalost, onda uvek ima ali koje sreću kvari – ministar može odrediti kriterijume i merila u pogledu stručne osposobljenosti i radnog iskustva koje moraju ispunjavati kandidati za direktora. Ministar „može“. To je inače jedna formulacija kojoj nije mesto u zakonu, u bilo kom zakonu. „Može“, ili to radi ili ne radi. To „može“ je potpuno arbitrarnost. Hajde recimo da kažemo da ministar odluči da neće, šta onda imamo, ko onda može da konkuriše za mesto direktora agencije? Svako. Znači, to mogu da budu i državljani drugih država, mogu da budu ljudi koji su poslovno nesposobni, mogu da budu ljudi koji su u penziji, da ne pričam o stručnoj spremi i iskustvu. Ne mogu da verujem da je ovakva formulacija posledica neopreznosti u pisanju teksta i čitanju i analizi. Nego, bojim se da je tu namerno ostavljena ta mogućnost da sve može, pa i da se kroz stimulaciju razvija turizam u Bugarskoj preko 24 apartmana, ili da se…
Zahvaljujem, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, šef Poslaničke grupe. Izvolite.
Da ne bude da ni oko čega ne možemo da se složimo, ali, mislim da se iza ovog stava 4. člana 33. u stvari predviđa da ministar određuje podzakonska akta, odnosno ministarstvo određuje podzakonska akta koja definišu sve uslove i kriterijume. Slažem se da bi eventualna ta formulacija mogla da bude da ministar određuje kriterijume i ostalo. Istina, to ne može da se izvuče iz ovog amandmana, jer ovo je amandman – briše se, ali nekom pravnom redakcijom ili kako već, kakva je mogućnost da se takva stvar odredi. Da li je turizam u Bugarskoj, ne znam, ali čuo sam danas da postoje i neki stanovi, 35 stanova u Novom Sadu i ne znam šta se time razvija, osim što se razvija imovinska karta nekih funkcionera bivšeg režima. Ali, što se tiče ovog stava 4, mislim da može da se dobije srećnija formulacija, a to je da ministar određuje kriterijume i merila i da ovo sve ostalo ostaje kako treba.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Izvolite, reč ima mr Jovan Marković.
Poštovani ministre, pošto nisam imao priliku da se obratim po prethodna dva člana, a bili su jako važni, pokušaću da sad budem koncizan i da se vratim ponovo na temu. Moj koncept jeste bio za sve ove amandmane da agencija, ili formiranje neke nove institucije, u stvari rešava na nivou nacionalne agencije koja je ranije postojala za razvoj i smatram da su sve ove mere koje ste preduzeli dalje pogrešne i da neće biti u skladu sa ciljevima koje ste odredili. Ono što je posebno važno u ovom mom obraćanju jeste to što ste rekli da ne govorim istinu u prethodnom nekom obraćanju, kada sam pričao o agencijama. Ne znam zašto ste to rekli i šta nije istina ako sam rekao da osnivate novu agenciju? Zar nije tačno da ovom odlukom i ovim zakonom osnivate još jednu agenciju? Zar nije tačno da je odluka Vlade bila i da je predizborno obećanje SNS bilo da će se ukidati agencije? I zar nije tačno da ćete upravo sa ovom agencijom vi primiti oko 150 novih ljudi? I zar nije tačno da ćete otpustiti neke ljude koji su godinama radili u ove druge dve agencije? (Željko Sertić, s mesta: Nije istina.)
Molim vas, gospodine ministre, dobićete reč.
Vi ste rekli u prethodnom izlaganju da će biti zaposleno oko 150 ljudi. I upravo se pozivam na ono što ste vi rekli pre tri sata. I ne znam šta nije istina u tome što sam rekao da vi osnivate još jednu agenciju, a obećanje SNS je bilo da će ukinuti sve, maltene 142 agencije, a ukinuli su samo tri? Šta nije tačno u mom obraćanju? Tačno je da vi ukidate dve, ali je tačno to da osnivate još jednu.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Mi od dve agencije koje gasimo i koje nisu ispunile svoje zadatke koje su im i do sada zakonska rešenja davala, pravimo jednu novu, modernu. Bio sam vrlo precizan – od gotovo 150 zaposlenih, sa onim dodatnim ugovorima, dakle, 110 ili 115 redovno zaposlenih plus ostalih na ugovorima, mi ćemo imati jednu agenciju sa gotovo tri puta manje zaposlenih. Dakle, nikada nisam rekao da ćemo imati 150 zaposlenih, nego sam ograničio na broj otprilike oko 50 radnih mesta koja će biti sistematizovana. Možete da pregledate ceo zapisnik, sve transkripte naših razgovora i mog obraćanja Skupštini i poslanicima, i u ponedeljak i danas.
Zahvaljujem gospodine ministre. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Izvolite, reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
U članu 33. stav 4. menja se i glasi: „Direktor Agencije mora da ispunjava sledeće uslove: 1) za direktora može da bude izabrano lice koje ispunjava opšte uslove za rad u državnim organima, da ima završen fakultet i najmanje devet godina radnog iskustva i da nije osuđivano za krivično delo koje ga čini nedostojnim za vršenje funkcije direktora; 2) direktor ne može da bude član političke stranke, odnosno političkog subjekta.“ Dakle, neophodno je bliže odrediti uslove za izbor direktora, kao i u prošlom članu. Ako je ključni odgovor i ključni argument koji smo čuli od gospodina Babića to da je Šutanovac studirao 12 godina i da niste spremni da prihvatite makar minimalne kriterijume da neko vodi tako važno telo i da ima fakultet i visoku stručnu spremu i da ima u onom prethodnom sedam godina, sada devet godina predlog jer je odgovornija funkcija, onda ja ne razumem o čemu pričamo? Pričamo o 12 godina za Šutanovca, tako sam prepoznao. Završio je državni fakultet. Ja nisam bio u startu načisto da li mislite o aktuelnom ministru vojnom? Kada je Gašić završio? 2012. godine. To je njegov uspeh. Ali, to uopšte ne daje nikakve argumente za to da se ne usvoji bilo kakav kriterijum.
Gospodine Ćiriću, ja sve uvažavam, ali vas molim da se vratite na temu.
Imam dva minuta. Vi ste postavili pitanje. Niste mi dali reč. Niste postavili pitanje…. [[Isključen mikrofon]] (Goran Ćirić, s mesta: koliko je studirao predsednik države. To je pravo svih ljudi. Ovde govorimo samo o uslovima.)
Zahvaljujem. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
Replika, gospodine predsedavajući. A zamoliću vas da podnosioca amandmana podsetite na član 33. na koji se ovaj amandman odnosi, ali na stav 4, koji glasi, nadam se posle redakcije: „Ministar određuje kriterijume i merila u pogledu stručne osposobljenosti i radnog iskustva koje moraju ispunjavati kandidati za direktora Agencije“. Gde i u kojem zakonu se određuju kriterijumi, oni koji se određuju u podzakonskim aktima? Gde? Kojim uporednim pravom je predlagač amandmana video da se negde kriterijumi određuju zakonom, a ne podzakonskim aktima, ako članom 33. stav 4. se jasno određuje ko određuje kriterijume i merila. Ovde se ne radi o tome da nema kriterijuma i merila, već da su oni stvar podzakonskog akta. Ali, kada pričamo o nedoslednosti, ne možemo sada da stavimo devet godina, jer, očekivao sam da će predlagač amandmana da kaže – za radno mesto direktora Agencije mora da bude 12 godina studiranja. Jer, ako je za 12 godina studiranja neko mogao da bude ministar, zašto ne može da bude i direktor Agencije? Postoje merila, postoje kriterijumi, ministar određuje podzakonskim aktom ta merila i te kriterijume i naravno da će se birati najbolji, a ne najposlušniji.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović-Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv člana i član 34. amandmane, u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno, još jedan član koji treba brisati, zato što zakon generalno nije dobar, pa neće pomoći ni to da saznamo koje su nadležnosti direktora. One su uobičajene, osim u tački 7, gde kaže: „direktor Agencije odlučuje o pravima i obavezama zaposlenih“. Zar to nije definisano nekim zakonima? Zar to nije definisano statutom? Kako direktor može da odlučuje o pravima iz radnog odnosa, ili ljudskim pravima, ili pravima na zaštitu, ili pravima na ne znam šta sve, informisanje i obavezama zaposlenih? Pa ne može da propiše, gospodine ministre, obaveze koje su iznad onoga što je definisano Zakonom o radu i onim što je definisano Statutom Agencije. Prema tome, da li je to posledica opet nonšalancije u pisanju zakona, po sistemu – možemo da pišemo šta god hoćemo, glasaće ovi naši i za masnu krpu, a kamo li za par članova, ili je to opet namera da se tu stvore uslovi za mobing? Ja mogu da sumnjam u to ako postoji ovakva formulacija. Šta će vam ovakva formulacija u zakonu, bez obzira što i da nje nema zakon ne bi bio dobar? Ali, ovo još više povećava sumnju u to da će ova agencija da bude ista kao i mnoge druge agencije, tih koliko ih ima, 100-120. Slažem se, više od sedam-osam i ne treba da ih bude i toliko ih je i bilo kada je bila neka ozbiljna vlada u ovoj državi, ali to vam ne daje za pravo da vi sada nastavljate da stvarate probleme u oblasti gde ste rešili da ćete ih rešavati.
Zahvaljujem. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković.
Poštovani ministre, i ovaj član 44. koji se tiče nadležnosti direktora se na neki način uklapa u naš koncept gde hoćemo da upravo ukažemo da je bila greška da se osniva još jedna agencija i da se kroz osnivanje te agencije napravi pogrešan iskorak. Kaže jedna poslovica – kad čovek uđe u pogrešan voz, sve su mu stanice pogrešne. Ovo je dokaz da ste vi na pogrešnom putu i potpuno sam siguran da ni ove nadležnosti koje ste ovde predvideli neće ništa doprineti dobro u rešavanju problema zapošljavanja ljudi pre svega. Ono što opet hoću da podvučem, jeste činjenica sa kojom se i vi slažete, a to je da je ogroman broj ljudi koji predstavljaju lokalne uprave danas u ovom trenutku u Srbiji ispred SNS u prethodnih tri godine pokazao koliko loše rade. Takođe, neće nekim svojim delovanjem u narednom periodu poboljšati privredne aktivnosti, te prema tome smatramo da i ovaj član treba da se briše i da neće imati rezultate. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv člana i član 35. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 35. – prava i obaveze direktora i zaposlenih. To smo imali i u članu 34. tačka 7, gde piše da direktor odlučuje o pravima i obavezama zaposlenih. Onda sada imamo član 35. koji je posebno poglavlje, što je isto neobično da jedan član bude poglavlje, koji kaže – na prava, obaveze i odgovornosti iz radnog odnosa zaposlenih u agenciji i direktora primenjuju se opšti propisi o radu, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Kako može ovim zakonom da se utiče na opšti zakon koji definiše prava i obaveze zaposlenih u državnoj upravi? Da li mogu ovim zakonom da se daju neke privilegije ljudima koji rade u ovoj agenciji? Možda mogu da budu odlukom direktora zaštićeni od krivičnog gonjenja, što bi naravno bilo protiv zakona i protiv Ustava. Možda mogu da budu zaštićeni od logičnog razmišljanja. Možda mogu da budu zaštićeni od bilo čega što bi trebalo da bude njihov osnovni posao. Znači, mi možemo da se nasmešimo, nasmejemo ili tako nešto uradimo na ovo što ja govorim, ali to je suština. Ne možete dolaziti sa ovako neurednim predlogom zakona. Mi možemo da vam popravljamo malo pravopis, gramatiku, štamparske greške, ali suštinu zakona morate vi da promenite. Zato, ministre, poslušajte starije od sebe, iskusnije od sebe, nemojte sebi da dozvolite, relativno ste mladi u politici, da u prvoj, drugoj godini, koliko već imate u politici, napravite greške koje će vas celog života pratiti. Povucite ovaj zakon.
Zahvaljujem. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 36. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Član 36. – poslovi agencije, što bi naravno trebalo da bude pre izbora direktora, jer bi bilo logično da prvo definišete šta su tu poslovi nekog pravnog subjekta, državnog organa, pa da onda u odnosu na to pravite organizaciju, biranje kadra. To vam je kao da prvo kupite hardver, pa onda pravite softver. Ne, prvo se napravi softver, pa se onda u odnosu na to šta vam je potrebno, postavi se cilj, pa se nastavi softver za ostvarivanje tog cilja, a onda kupujete hardver koji vam je neophodan za to. U ovom slučaju su i direktor i zaposleni i članovi upravnog odbora hardver, jedan humani hardver, ali ipak hardver. Dakle, da sarađuje sa državnim organima. Prvo, pa odmah najteže. Znači, agencija, ako je državni organ, ima da sarađuje sa državnim organima, organizacijama, nosiocima javnih ovlašćenja itd. Vrlo neobično. Dalje, prati primenu ovog zakona i predlaže odgovarajuće mere. U kom smislu prati? Da li utiče, da li sprovodi zakon ili ga prati zbog svoje lične informisanosti, zbog edukacije, zbog čega? Nejasno je zašto. Učestvuje u pripremi programa i projekata privrednog i regionalnog razvoja. Privrednog razvoja? Pa zar to nije posao vašeg ministarstva, gospodine ministre? Kako sada prevaljujete to na tu jadnu agenciju, gde će da se pojavi neko na mestu direktora ko je izgubio ličnu kartu ili je našao ličnu kartu, u svakom slučaju imaju neki problem sa svojim identitetom? Morate vi da preuzimate odgovornost. Ne može državna uprava da prebacuje, a posebno ministri, članovi Vlade da prebacuju svoju odgovornost na druge. To je bežanje od odgovornosti. To je nedostojno ozbiljnih ljudi.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Neverovatno, u mnogo prethodnih članova kritikujete i pitate gde je tu koordinacija, ko će da poveže lokalnu samoupravu, republičku Vladu, državne organe itd, a onda kada dođemo do poslova agencije gde upravo prva tačka kaže – sarađuje sa državnim organima i organizacijama i nosiocima javnih ovlašćenja, organima teritorijalne autonomije, lokalne samouprave, radi obezbeđivanja uslova za primenu ovog zakona i drugih propisa kojima se uređuju pitanja od značaja za unapređenje privrednog razvoja i ulaganja … Dakle, prvi i najvažniji posao je upravo ono zbog čega i radi sve ovo. Normalno, sada bih svaki član mogao da ovde opisujem, a imamo 22 člana koja detaljno opisuju poslove agencije. Hvala.
Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
I pored toga što se ovaj prenos ne emituje direktno, građani Srbije treba da znaju da je ovim zakonom vladajuća koalicija pripremila osnivanje još jedne agencije i to je istina. Onda se postavlja pitanje u ovom članu 36. šta su poslovi te agencije, pa se opet između ostalog kaže kako će ta agencija da sarađuje sa lokalnim upravama, sa pokrajinskim institucijama itd. Onda se ponovo vraćamo na dilemu ili pitanje kako mislite da ostvarite tu saradnju, ako ste i sami priznali da od pre tri godine imate veoma nesposobne predsednike opština, da imate jako loše stanje na terenu, da nemate projekata, da oni prosto ne razumeju poslove za koje su nadležni i da tu u startu znate da nećete imati podršku? Mi smo i kroz ove diskusije želeli da čujemo od vas da priznate da te greške koje ste pravili više nećete praviti i smatramo da nije teško da se prizna da je greška bila to što ste odlučili pre tri godine da na oko 120 gradova i opština, kroz čuveno prekomponovanje, u vlast uvedete ljude koji nisu zaslužili da budu na vlasti. Da priznate i grešku što ste tražili da se ukidaju agencije i obećali to građanima Srbije pre tri godine. Građani Srbije su očekivali da sa 142 agencije koje su tada postojale da ukinu te agencije. Ukinuli ste samo nekoliko, čini mi se tri ili četiri. Da li to govori o vašoj lošoj proceni ili neznanju u tom periodu kada ste davali obećanja? Da li osnivanje ove agencije može da bude potvrda …
Vreme. Zahvaljujem gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
107. stav 1. Mnogo puta ponovljena laž neće postati istina. Mnogo puta ponovljena laž od gospodina Markovića da se formira još agencija neće postati istina. Mnogo puta ponovljena laž da se dodaju neka radna mesta neće postati istina zato što se od dve agencije formira jedna sa 40% manje ljudi upravnim odborima i formira se jedna agencija koja će imati jednu trećinu zaposlenih u odnosu na ove dve u kojima je gospodin Marković i njemu slični napunili toliko ljudi da više ne smeju ni u toalet da odu, jer ako odu u toalet izgubiće stolicu na kojoj sede.
Zahvaljujem se gospodine Babić. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni … (Jovan Marković, s mesta: Replika) Gospodine Markoviću, ja vas molim da uzmete za vikend i da pročitate Poslovnik, jer biste onda znali da na povredu Poslovnika nema replike. Zahvaljujem gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Ja vas molim, da gledate ovaj prenos i da vidite da držim Poslovnik u ruci. Znači držim Poslovnik, a vi ste okrenuli glavu.) Gospodine Markoviću, ni u jednom trenutku niste se pozvali na Poslovnik, niti izgovorili koji član je povređen, nego ste pitali da li ja imam pravo na repliku, evo citirao sam vas. Ja sam rekao nemate pravo na repliku jer na Poslovnik nema pravo niko na repliku. (Jovan Marković, s mesta: Držim ovaj Poslovnik, a vi okrećete glavu.) A sad vi kažete, sad ću se javiti, tražiću repliku, pa ako ne dobijem repliku onda se javljam po Poslovniku, to ne može gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta:Molim vas, tražim povredu Poslovnika. Držim Poslovnik i tražim povredu Poslovnika.) Ali, ne možete gospodine Markoviću na takav način. (Jovan Marković, s mesta: Molim vas, tražim povredu Poslovnika. Četiri puta sam tražim povredu Poslovnika.) Gospodine Markoviću, Skupština Srbije je ozbiljna Skupština i ne možemo na takav način da se igrate sa njom. Zahvaljujem se. (Jovan Marković, s mesta: I, što je neozbiljno što tražim povredu Poslovnika?) Bilo bi vrlo ozbiljno da se istog trenutka po završetku izlaganja gospodina Babića tražili povredu Poslovnika. To bi bilo ozbiljno, ali vi ste tražili i pitali imate li pravo na repliku, a kada sam rekao da nemate pravo, jer na Poslovnik nemate pravo na repliku, vi ste se onda setili da se pozovete na Poslovnik. To ne može gospodine Markoviću. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman u istovetnom tekstu, su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković i narodni poslanik Ninoslav Stojadinović. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
U članu 36. stav 1. tačka 5. predlog je, menja se i glasi, dakle postojeća tačka – vrši akreditaciju i koordinaciju regionalnih razvojnih agencije i lokalnih razvojnih agencija. Samo mali dodatak. Ovaj amandman može da bude svojevrstan test koliko je moguće izaći iz ove atmosfere samozadovoljstva i osećaja snage da možete da budete tako superiorni nad demokratskom manjinom u oovm parlamentu i mogućnosti da iskoračite i kažete – da, možemo da prihvatimo jedan amandman koji je potpuno logičan i koji upotpunjava strukturu od centralne, regionalne i lokalnih vlasti koja je ispuštena u tekstu i u predlogu ovog zakona i ovog člana. Dakle, ništa spektakularno. Nije definisano i nije tako strašno kao naš zahtev da se definišu kriterijumi kod ljudi koji vode važne institucije od obrazovanja, iskustva, od toga da nisu osuđivani, ovde se samo traži da se verifikuje da ljudi na nivou lokalnih samouprava budu uvršteni u ovaj član. Mislim, da će ministar uspeti i doprineti izlasku iz ove i ovakve atmosfere u koje se nipodaštava svaki predlog opozicije, u kojoj se isključuju mikrofoni, što je uvod u neuspešnu implementaciju bilo kog zakona ne samo ovog nego bilo kog zakona jer se limitiraju demokratski, kreativni kapaciteti čitavog ovog društva ili dela ovog društva. Mislim da treba sačuvati i dostojanstvo ove Skupštine na šta se vrlo često vi pozivate. Mislim da smo u prilici da pred kraj ove rasprave dobijemo i saglasnost ministra koji može da prihvati ovaj amandman.
Zahvaljujem. Dostojanstvo ove Skupštine se čuva ako svi narodni poslanici poštuju Poslovnik, onda predsedavajući nema potrebe bilo šta da čini. Zahvaljujem se. Reč ima ministar Željko Sertić.
Da nije Zakona o lokalnoj samoupravi možda bismo i mogli ovako da prihvatimo ovaj amandman, ali lokalne razvojne agencije isključivo su u nadležnosti lokalne samouprave, one ih osnivaju, kontrolišu, praktično daju sertifikaciju ako im daju i poslove. Tako da nikako ne možemo napraviti imperativnu normu u kome će to da radi i da vrši Razvojna agencija Srbije. Dakle, isključivo samo pravno tumačenje Zakona o lokalnoj samoupravi.
Zahvaljujem. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević, Zlata Đerić i Velimir Stanojević. Vlada i Odbor za privredu, za regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv člana i član 37. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Sredstva za osnivanje i rad agencije, ponovo celo poglavlje koje ima jedan član 37. i kaže – za osnivanje agencije se novac obezbeđuje iz budžeta Republike Srbije i drugih izvora finansiranja u skladu sa zakonom, a voleo bih da čujem koji su to drugi izvori finansiranja. Sredstva za rad, ovo je bilo za osnivanje, a za rad Agencije se obezbeđuju iz prihoda koje ostvari obavljanjem poslova iz svoje nadležnosti i iz budžeta Republike Srbije i drugih izvora finansiranja u skladu sa zakonom. Moje pitanje za ministra, koji su to drugi izvori finansiranja u skladu sa zakonom i za osnivanje i za rad agencije, a drugo koji su to prihodi koji se ostvaruju obavljanjem poslova iz nadležnosti agencije? Pažljivo sam čitao ove 22 tačke koje definišu poslove agencije i ne vidim ništa što bi moglo da donese prihod, teško da i ova izdavačka delatnost može, verujte nema tu para, to znaju ljudi, pitajte izdavače. E, sad ovo, obavlja i druge poslove, tu bi možda moglo da se nađe nešto para, to deluje nešto tako, ali ipak tu piše u skladu sa zakonom, pa ne može ni tu. Hajde da tu misteriju razvejemo. Teško da ćete moći da pravite neke događaje, da pravimo izlete za investitore, da ih ubeđujemo kako smo lepi, pametni, da ih vodimo da letuju u Srbiji ili u ovim bugarskim apartmanima. Znači, generalno moramo da damo jasan odgovor iz čega se finansira ova agencija. Potpuno je legitimno da to bude samo budžet, kad bi zakon bio dobar, ali generalno voleo bih da dobijem odgovore na ova pitanja.
Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani građani Srbije, član 37. počinje rečima – sredstva za osnivanje agencije obezbeđuju se iz, i tako počinju i prethodni članovi i slični i ovi članovi koji su iza. Vi gospodine predsedavajući ćutite kada gospodin Babić posle moje diskusije ustaje i kaže da ja lažem i nekoliko puta ponavlja tu istu reč, a sebi neću dozvoliti da kažem da on laže….
Gospodine Markoviću, niste dobili pravo na repliku, dobili ste pravo…
…ako čitam zakon gde se kaže sredstva Agencije se obezbeđuju tako i tako. Znači, ovde se radi o tome da se ipak osniva nova agencija i radi se o tome da ste pre tri godine rekli ukinućemo 142 agencije, vi ste tamo radili to i to, zapošljavali ste toga i toga, itd, ovo sve što čujemo i danas i večeras. Kako je onda moguće da ste samo tri agencije ukinuli za ove tri godine? Kako je onda moguće da i danas kada pričamo o ovom zakonu, nećete da prihvatite grešku da ste grešili ili tada kada ste dali ta obećanja ili sada kada osnivate još jednu agenciju. Kada niste bili u pravu, gospodine Babiću? (Aleksandar Martinović, s mesta: To si rekao sto puta, ajde nešto novo.) Sledeća stvar…
Gospodine Markoviću, molim vas nemojte da se obraćate narodnom poslaniku, nemate pravo to po Poslovniku, govorićete meni kao predsedavajućem.
Kako je moguće da on ima pravo da se meni direktno obraća da kaže da lažem, više puta, da pominje da sam vidovit i takve stvari, vi ne reagujete, a reagujete ako ja njega pominjem. To je već, gospodine Babiću peti put, da li? Ako malopre niste dobro videli ovo je peti put.
Gospodine Markoviću, ja ću sačekati da vam istekne vreme pa ću onda reći ono što imam.
Prekidate me sve vreme. Kako možete da očekujete da završim rečenicu kako treba.
Ja sam vas zamolio gospodine Markoviću da pročitate Poslovnik, onda biste videli šta su dužnosti narodnih poslanika, šta su dužnosti prava i obaveze predsedavajućeg i onda bi znali zbog čega vas prekidam i sve ostalo. Znači, gospodine Markoviću ja nisam rekao da vi u vašem izlaganju, obrazlažući zašto ste podneli ovaj amandman nemate mogućnosti, pravo da iz izlaganja gospodina Babića i ono što je nešto rečeno od strane narodnih poslanika da komentarišete, ali nemate pravo direktno da mu se obraćate, možete da se obraćate samo meni kao predsedavajućem, samo sam to rekao. (Jovan Marković, s mesta: A zašto to niste njemu rekli?) Gospodin Babić se nije obraćao sa vama, nego je gospodin Babić rekao, obratio je pažnju, u stvari komentarisao je vaše izlaganje i smatra da vi niste rekli istinu u vašem izlaganju. (Jovan Marković, s mesta: I vama je u redu da on kaže da ja lažem?) Ne vredi gospodine Markoviću, moram da krenem dalje. Ne vredi da se s vama objašnjavam i polemišem zato što vi ne razumete ono što vam govorim. Kao da pričamo dva različita jezika. Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Vama je u redu da on kaže da lažem?) Gospodine Markoviću, ja sam rekao da u svom izlaganju svako može da komentariše izlaganje u Narodnoj skupštini, i ako smatra da neko nije rekao istinu, ima argumente za to, svaki narodni poslanik ima pravo tako da diskutuje, gospodine Markoviću. Ja ne mogu da sprečim narodne poslanike, ako imaju argumente, a očigledno gospodin Babić ima argumente za to, jer jednostavno izlaganje ministra ovde veoma razumemo, da se ne osnivaju nove agencije, i da se ne osniva nova agencija, nego dve postojeće agencije se stvara jedna nova agencija. (Jovan Marković, s mesta: A u redu je da on kaže da lažem?) Znači, ne ostaju stare agencije, ne stvara se nova agencija, nemo tri agencije, nego imamo dve agencije, jednu koja će imati mnogo manje zaposlenih nego što su imale postojeće dve. To vam čitavo vreme objašnjavam, vi to ne razumete, vi terate vaše i onda vam smeta kada neko daje argumente za to to što vi govorite nije tačno. Nemojte mene terati da ja izlaganje narodnih poslanika cenzurišem i da jednostavno, da ih nateram da govore ono što će se vama svideti. To ne mogu kao predsedavajući. Nažalost, gospodine Markoviću. Ne, gospodine Markoviću, pre nego što dam reč gospodinu Babiću, povreda poslovnika gospodin Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče i predsedavajući današnjoj sednici u najvećem delu, gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću, poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, sada je upravo sada, vi ste to uradili gospodine Bečiću, prekršili ste član 108. Poslovnika, jer u članu 37. ovog Predloga zakona piše – sredstva za osnivanje agencije, piše sredstva za osnivanje agencije, poštovana gospodo, pa ne može da se osnuje nešto što već ne postoji.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću, smatram da nisam prekršio Poslovnik. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 38. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Poglavlje sa jednim članom, kaže sukob interesa i zabrana konkurencije. Ja pročitah pogrešno korupcije, a nije, nažalost, nego samo konkurencije. U načelu to je isto onako član na metar, koji se inače stavlja u ovakve zakone. Imalo bi smisla da zakon ima smisla da ovde piše, ali se ne bavi recimo sukobom interesa. Ovde piše da ne može direktor agencije i zaposleni da zasnuju radni odnos kada prestanu da rade u agenciji. Ali, gospodine ministre, pitanje je da li oni mogu da rade, direktor i zaposleni u agenciji, da li mogu da rade za nekog drugog dok rade u agenciji, ne piše da ne mogu nakon odlaska, nakon prestanka mandata ili ti radnog odnosa. Tu imam recimo, sveže primere toga da se to zloupotrebljava. Recimo, šef kabineta Beogradskog gradonačelnika, radi u ER Srbiji. To je flajing čif. Beogradski gradonačelnik radi za neke of šor kompanije, u APR Bugarskom, tamo lepo piše i nije falsifikovano. Gospodine Živkoviću, govorim upravo da li neko ko obavlja javnu funkciju može istovremeno da radi nešto drugo? Ne može, ne može čak….
Kažete, ne može i u redu je…ali nemojte da odstupate od dnevnog reda i od teme i amandmana koji ste podneli.
…Ma molim vas, učite nekog drugog. Pitanje je vrlo jednostavno, da li u toku zloupotrebe ili upotrebe ili vršenja javne funkcije neko može da radi na još nekom mestu? Poslanici moraju da prenesu svoja vlasnička prava, pravo upravljanja iz vlasništva na nekog drugog, a ovde imamo dnevne primere o tome da to se ne zna ko za koga radi sve. Prema tome, moje pitanje je da li i gde … [[isključen mikrofon.]]
Moraćete pitanje u danu za pitanja, utorkom i četvrtkom. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Sertiću, uvažene gošće, naravno da mi koristimo priliku da postavljamo pitanja ministrima, a mi bismo pitali i predsednika Vlade kada bi jednog poslednjeg četvrtka došao u mesecu. Sledeće nedelje mi očekujemo predsednika Vlade…
Gospodine Pavićeviću, da li vi želite da pričate o nazivu člana i članu 38?
Da, želim. I, evo, podsećam ministra Sertića da odgovori na pitanje narodnog poslanika Zorna Živkovića koje je u direktnoj vezi, gospodine Bečiću sa naši amandmanom na član 38, da čuje i gospodin Babić, koji sada dobacuje – a amandman? To je amandman, poštovana gospodo. Postavljena su pitanja vezana za amandman… [[isključen mikrofon.]]
Zato što se ne razumemo, gospodine Pavićeviću. Ja vas uporno molim da govorite o amandmanu koji ste podneli. Ako vi neznate koji ste amandman podneli, ja mogu da ga pročitam. Na naziv člana i član 38. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. On glasi – naziv člana i član 38. brišu se. (Vladimir Pavićević, s mesta: A u vezi sa članom 15.) Ne piše gospodine Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Piše u obrazloženju – vrši se usklađivanje.) Mi kao predsedavajući nemamo obrazloženje, jer to bi bilo suviše. Nemamo, nažalost. Reč ima ministar Sertić.
Poštovani poslanici, član 38. definiše jednu veoma važnu oblast za koju ja lično ne znam da postoji u bilo kojoj od ovih 142 agencije koje su osnovane do sada, a to je da smo ograničili mogućnost da bilo ko, ko je zaposlen ili direktor, da iz nekog razloga ode iz agencije ili bilo koji zaposleni, koji želi da ode, da može da ode i da sve poslovne tajne, sva saznanja, sve informacije koje ima, može da unovči nakon toga u nekoj privatnoj organizaciji ili nekoj međunarodnoj organizaciji, što se danas dešava. Ja mislim da treba da budemo pohvaljeni zbog ovakvog strogog odnosa, jer opet čuvamo državni interes. Tako da nikako vaš predlog amandmana koji glasi član 38. briše se, potpuno je u suprotnosti sa ovim i na ovaj način, vi u stvari biste vratili onu prasku da onog momenta sutradan ko ode iz agencije može da se zaposli na bilo kom drugom mestu i da opet radi za svoje interese, a ne u interesu države.
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku. Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite, Poslovnik.
Član 27. još neke članove bih mogao da citiram, ali neću pošto ću možda ih kasnije koristiti. Član 27. stav 2. - Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika. Dakle, predsedavajući, vi grubo kršite Poslovnik, jer ne omogućavate poslanicima da u dva minuta, koliko imaju pravo za to, obrazlože svoje amandmane. Vi meritorno odlučujete da li smatrate da je to u cilju obrazlaganja tog amandmana ili smatrate da to ne ide u prilog Vladi i ministru koji sedi tu i vi na pola vremena ili pre oduzimate reč. To se nikada nije dešavalo u ovoj Skupštini, to se nikada nije dešavalo. (Aleksandar Martinović, s mesta: Pitaj Čomićku.) Moguće je da neko posle ukaže na povredu Poslovnika, ali vi ste dužni da date poslaniku mogućnost, sada gospodin Babić dovikuje, priča, itd. ne mogu da se koncentrišem…
Pošto po Poslovniku kaže se do dva minuta, evo ja sam shvatio šta ste hteli da mi kažete, na čega ste hteli da ukažete, na koji član Poslovnika, obrazložili ste to. Ako mi vi kažete da po Poslovniku poslanik ima pravo, kao u ovom slučaju gospodin Pavićević, koji se javio da obrazloži svoj amandman i pričao o tome da treba ministar da odgovori na pitanje gospodina Živkovića, iako vi kažete da je onda govorio o tome, evo, ja ću onda pitati narodne poslanike ko ovde baš u ovom momentu ne razume na koji način treba da funkcioniše Narodna skupština. (Janko Veselinović, s mesta: Da li se on uvredljivo odnosio…) Ali, nije govorio o temi gospodine Veselinoviću, nije govorio o amandmanu koji je podneo na član 38. ako vi smatrate da treba da svako priča u Narodnoj skupštini šta mu padne na pamet… (Janko Veselinović, s mesta: To pričaju poslanici pozicije.) Ja verujem da ne razumete tako da reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Gospodine Živkoviću, nema replika na izlaganje gospodina Veselinovića, jer nema replika na ukazivanje na povredu Poslovnika [[Zoran Živković, s mesta: Kako može replika na povredu Poslovnika?]] Pa, kako sad u ovom trenutku? Na čije izlaganje tražite repliku? (Zoran Živković, s mesta: Na ministrovo.) Kada vas je pomenuo gospodin ministar? (Zoran Živković, s mesta: Kada je govorio ministar.) Pomenuo nije ime gospodina Živkovića. (Zoran Živković, s mesta: Niste pomenuli ime, sigurno?) (Željko Sertić, s mesta: Nisam…) (Zoran Živković, s mesta: A o kome ste govorili?) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 109. stav 1. koji kaže, između ostalog, opomena se izriče narodnom poslaniku koji pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu. Takođe, reklamiram član 105. stav 2. narodni poslanik govori s poslaničkog mesta u sali za sednice Narodne skupštine po dobijanju reči od predsednika Narodne skupštine. Već duže vreme, gospodine predsedavajući, vi tolerišete gospodina Markovića, gospodina Pavićevića, gospodina Veselinovića koji sami uzimaju reč bez vašeg odobrenja i koji govore, odnosno ometaju druge poslanike svojim dobacivanjem, svojim prepirkama sa vama. Oni na to nemaju pravo, bilo da je mikrofon uključen, bilo da mikrofon nije uključen. Ja ne znam da li ste žute ili crvene kartone ostavili negde kući, ali mislim da je vreme da izreknete jednu opomenicu, s obzirom da ste više puta upozorili narodnog poslanika Pavićevića, da ne govori o pitanju koje je na dnevnom redu i mislim da su sazreli uslovi da primenite ovu odredbu, da izvadite taj žuti karton i pokažete jednu opomenicu, to je bolje nego da upadate u prepirku, jer to može da odvede u neznanje kada se prepirete sa neznalicama. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Rističeviću. Ja pokušavam da imam razumevanja da neki narodni poslanici nikako da nauče Poslovnik i pored molbi i pored svega onoga što su njihove dužnosti i obaveze, nikako da nauče Poslovnik. Tako da, pokušavam da imam to razumevanje, možda nemaju vremena, možda imaju nekih drugih obaveza ali se nadam da ću to u dogledno vreme uspeti, da će jedan vikend sesti, naučiti, znati šta su njihova prava i obaveze i sve ovo što ste vi prigovorili da se više neće dešavati u Velikoj sali Narodne skupštine, kao što kaže uvaženi dr Pavićević. Tako da, evo ja pokušavam da u današnjem danu ne izričem kazne, ali izgleda da ću morati kako 22 časa prođe, moraćemo i da pribegnemo i tim merama. Hvala. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovani građani Srbije, član 38. počinje, kaže – Direktor agencije ima status funkcionera u smislu zakona kojim se određuje sukob interesa pri vršenju javnih funkcija u nastavku opet direktor agencije, itd; što potvrđuje moju tezu da je vladajuća koalicija, da je Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo odlučilo da osnuje još jednu agenciju. To potvrđuje da sam bio u pravu i sve vreme kada govorim o tome da SNS nije ispoštovala svoja obećanja prema građanima Srbije, kada je pre tri godine rekla da će ukinuti 142 agencije, oni ne samo da nisu ukinuli te agencije, ukinuli su do duše samo tri, oni osnivaju nove i umesto da kažete gospodin u Babiću da sam u pravu kada to kažem, vi tolerišete njegove veoma ružne izraze i uvredljive, smejete se tome kao i sada što radite, likujete na tome što se poslanici vređaju rečima „neznalice, laži“, itd. i pravite cirkus od ove Skupštine, kao i sada kada ja pričam a vi naravno o nekim drugim temama sa koleginicom razgovarate. Hvala.
Zahvaljujem. Sve sam čuo i razumeo gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Replika predsedavajući.
Evo vidite da sam čuo da imate pravo na repliku. Izvolite.
Naravno. Da li je nekome isteklo vreme i kako je vršio vlast i šta je radio i kako su građani zadovoljni ili nisu zadovoljni pokazuju građani na izborima. Kako je radio predlagač, jedan od predlagača, u stvari oba predlagača amandmana rekli su građani na izborima time što su rekli da ih ne žele više. Mnogo puta izrečena laž, gospodine predsedavajući neće postati istina i sve dok predlagači amandmana nemaju argumenata da odbrane bilo koji od amandmana, pričaju o svemu i svačemu, pominjući i mene i moju porodicu i bilo šta drugo, ja ću pominjati ono što je istina. Formira se jedna agencija, gase se dve. Od osam članova upravnih odbora, sada će biti pet članova upravnih odbora. Od 150 zaposlenih po različitom osnovu, sada će biti 50 zaposlenih i ja mislim da bi to i onaj sa koeficijentom inteligencije ispod 50, ispod broja cipela, mislim da bi to do sada shvatio i prihvatio kao činjenicu i kao istinu, ali oni koji imaju ili manji koeficijent inteligencije od broja cipela koji nose ili ne žele da shvate ili žele da sa količinom laži i izrečenih neistina ovde misle da će to postati istina, e to mislim da više govori o njima nego o predlagaču zakona, nego o SNS koja ispunjava ono što smo obećali građanima Srbije.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na član 38… (Jovan Marković, s mesta: Gospodine predsedavajući, tražim repliku.) Da li se javljate po Poslovniku? [[Jovan Marković, s mesta: Tažim repliku, a ako ne može replika, onda po Poslovniku.]] Ne može to tako gospodine Markoviću. Prvo, zato što je gospodin Babić to vrlo vešto, on je govorio o predlagačima amandmana i sad ja ne mogu da znam da li je on mislio na vas ili na gospodina Šutanovca, to je prvo. Nije pomenuo vaše ime kao i njegovo, a što se tiče toga, ne možete tako da kažete, sada malo - da li mogu dobiti repliku, a ako ne dobijem repliku, onda ću se javiti po Poslovniku. (Jovan Marković, s mesta: Pošto me ne gledate, onda moram da kažem i jedno i drugo.) Ne, ne, ja gledam vas, vidim da ste podigli Poslovnik. Zato sam vas i pitao, pošto tražite repliku, a dižete Poslovnik, to nema veze jedno s drugim. Ali, pošto ste rekli da ako ne dobijete pravo na repliku, onda se javljate po Poslovniku, ja ću vam sada dati reč po Poslovniku. Ukazaćete na član koji sam ja prekršio, ali vam neću dozvoliti, gospodine Markoviću, da koristite Poslovnik za repliku. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, pozivam se na član 107. koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine i to u drugom stavu, o korišćenju uvredljivih izraza poslanika prema svojim kolegama. Ja znam da ću teško vas ubediti u to da je uvredljivo to što kolega Babić, o predlagačima amandmana uvredljivo priča u kontekstu inteligencije, 50% od proseka ili niži od broja cipela koji nose. Da li to čujete ili ne čujete, to je drugo pitanje. Da li to razumete ili nećete da razumete, to je opet drugo pitanje i znam da ću vrlo teško da vas ubedim da je to uvredljivo, jer vama to odgovara. Sve vreme dok gospodin Babić priča na takav način, vi likujete ili svojim osmehom dajete podršku ljudima koji na takav način pričaju o svojim kolegama, i verovatno vam to odgovara i u ovom trenutku … [[Isključen mikrofon]]
Dovoljno, gospodine Markoviću. Evo, vidite, potpuno gledam u vas i potpuno pažljivo slušam šta govorite, ali da vi, gospodine Markoviću, pošteno govorite, vi biste rekli danas da mnogo uvredljivih izraza je upućeno prema predlagačima zakona, kao što vi kažete da su uvredljivi izrazi upućeni prema pojedinim predlagačima amandmana. Znači, imate uvrede i sa jedne i sa druge strane i onda očekujete od predsedavajućeg da bude sudija i da kaže – ove uvrede su u redu, a ove uvrede nisu u redu. Gospodine Markoviću, da bih vam to dokazao, uzećete posle ove rasprave stenobeleške i moći ćete u njima da vidite svako vaše izlaganje i svaku reč, uvredljivi izraz i sve ono što ste izgovorili u toku današnje rasprave. Zapanjićete se koliko je to loše i koliko ćete shvatiti da to ne priliči jednom narodnom poslaniku i ne priliči da to građani Srbije slušaju. Ja ne mogu drugačije da vam objasnim da mi kao predsedavajući vidimo i sa jedne i sa druge strane kako se narodni poslanici ophode jedni prema drugima, osim da uzmete stenobeleške i to sami utvrdite. Zahvaljujem se, gospodine Markoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na naziv člana i član 39. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Isto pitanje. Ovaj član se bavi poslovnom tajnom i informacijama. Koja to poslovna tajna može da bude u organu uprave koji nema nikakvu funkciju inspekcije ili istraživanja ili bilo čega što bi bilo na nivou službene tajne, poslovne tajne ili informacije koja je poverljiva? Šta radi ta agencija? Vi pravite agenciju za razvoj Srbije ili pravite neku agenciju koja ima tajne? To je isto pitanje. Drugo, pre toga da vas pitam, da li sam vas ja uvredio nekako, gospodine ministre? Vi branite predlagača ovog zakona, Vladu Srbije. Da li sam vas danas uvredio na bilo koji način? Nisam. Prema tome, predsedavajući, nemojte da prebacujete to na neka opšta mesta. Ako mislite da neko vređa nekoga, vi ga kaznite, a nemojte da bacate tu jednu kletvu ili jedan loš izraz prema svima. To nije dobro. Time se ne stvaraju ti visoki standardi koji su neophodni za poštovanje tajne po članu 39. zakona …
Gospodine Živkoviću, da li ste vi tražili repliku ili ste se javili da obrazložite amandman?
Ja koristim svoja dva minuta o amandmanu na način koji je primeren ponašanju narodnog poslanika u parlamentu Srbije i pošto ste vi rekli da …
Ali, važi i za vas gospodine Živkoviću, da uzmete stenobeleške i da vidite sve reči i sve uvredljive izraze koje ste izgovorili u današnjem izlaganju.
Ne možete vi da mi upadate u reč ni na koji način. Ne postoji ni jedan član Poslovnika koji vam daje pravo da upadate u reč.
Član 106.
Ne možete da mi upadate u reč kad pričam o temi. Konačno, Poslovnik svako može da nauči ako ste ga vi naučili.
Zahvaljujem. Gospodine Živkoviću ne spuštam se na taj nivo, osim što ću pročitati član 106. - govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ne vredi, gospodine Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, ja mislim da je ovog puta moj kolega poljoprivrednik u pravu, tako mu pukovačke pelcovane kokoške. Hvala.
Molim vas, gospodine Rističeviću, dajte da se uozbiljimo. Stvarno poštujte ovaj visoki dom. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće iz Ministarstva, podneli smo amandman na član 39. da čuje i gospodin Bečić i gospodin Babić i ostala gospoda, koji se tiče zabrane zloupotrebe informacija. Mi smo, gospodine Bečiću, obrazložili ovaj amandman na član 39. koji je sada tema, po Poslovniku član 106. Naše obrazloženje glasi ovako – podnetim amandmanom vrši se usklađivanje sa amandmanom na član 15. Predloga zakona, a u članu 15. mi smo predložili da ostanu dva tela, a ne da imamo sada druga tela, da ostane ministarstvo nadležno za poslove privrede i jedinice za lokalni ekonomski razvoj. Evo, gospodin Sertić to sada potvrđuje i zaista je čovek pratio ceo dan ovu raspravu. To treba ovde da se evidentira. Ali, šta smo mi čuli kao argumentaciju protiv našeg amandmana na član 39? Čuli smo argumentaciju gospodina Babića, gospodine Bečiću, koju je podržao gospodin Sertić, a gospodin Babić se pozvao na ekonomistu čije ime nismo čuli, nego je to sada neki anonimni autoritet, kome mi sada treba da verujemo tim povodom, poštovana gospodo. Kada se ja pozivam na autoritete, kao što je npr. predsednica našeg saveta prof. Vesna Rakić ili kao što je autor našeg Predloga zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja, gospodin Marin Krešić. Ja vrlo jasno saopštim imena tih autoriteta, da svaki čovek ovde može da zna ko je to, a ne koristim argumentaciju poput gospodina Babića u ovom slučaju, pozivanja na osobu za koju ne možemo da znamo, gospodine Bečiću, ni kako se zove. Pa, da li to jeste primereno u našem radu u našoj Narodnoj skupštini? Ja mislim da nije.
Vidite, gospodine Pavićeviću, ja se taman u prvih minut ponadao da ćete vi da govorite o dnevnom redu i vi ste prvi minut govorili o dnevnom redu i onda ste odlutali ko zna gde i pomenuli dva člana Nove stranke. Ja bih voleo da sledeći put pomenete i trećeg. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, ja ću danas,i u ovom trinaestom satu rasprave sam nešto naučio, a naučio sam da postoje još dva člana Nove stranke. To je napredak, civilizacijski iskorak i naravno da neko može da se pozove i da pomene člana svoje stranke. Međutim, ono što želim da vam kažem i ono što radim i što ću raditi u budućnosti, to je da se konsultujem i sa ljudima koji nisu članovi SNS, koji su nezavisni intelektualci, vrhunski stručnjaci i sve dok ne dobijem njihovo ovlašćenje da mogu da ih pomenem, to neću uraditi, jer to je deo kulture, kulture koju malopre nismo čuli. Mislim da je to mnogo opasnije, gospodine predsedavajući, jer prethodni govornik se obratio, valjda u želji da izazove niz replika, i rekao– gospodo iz SNS. Ovde sedi desetak narodnih poslanica, uvaženih koleginica SNS i loše je kada neko nipodaštava prisustvo dama u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Loše je kada se neko obraća samo sa „gospodo“ i ne želi da vidi moje uvažene koleginice kojima sam jako zahvalan jer su i u poslaničku grupu i u srpski parlament i u srpsku politiku unele mnogo mudrosti, mnogo kvaliteta, mnogo energije i loše je kada neko ne želi da vidi prisustvo dama u poslaničkoj grupi SNS. Poštovane koleginice, znam da neće s druge strane doći izvinjenje, evo ja vam se u ime prethodnog govornika izvinjavam zato što ne želi da vidi vaše prisustvo, ali i ono što radite u SNS.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. Istekla je replika od dva minuta. Reč ima ministar Željko Sertić.
Predlagači zakona su generalno protiv ovog zakona i to smo shvatili iz mnogobrojnih izjava koje ste imali, a onda ste u nekim amandmanima, u nekim članovima, obično gde se radi tačka, zarez ili neka gramatička ispravka, davali svoju svrsishodnost da taj član izgleda pismenije, drugačije i bolje. Zahvaljujem se na tome i sve smo prihvatili. Međutim, o toj logici, s obzirom da je predlagač na član 39. predložio brisanje celog člana, ja mogu samo da zaključim da predlagači u stvari žele da nastave praksu da naši zaposleni u državnim agencijama iznose i prodaju tajne. To se dešavalo sve vreme do sada, da iznose važne informacije iz državnih organa, zarađujući time dodatne prihode, a mi upravo suprotno od svega toga hoćemo da nateramo naše službenike da budu pošteni građani, da budu dobri službenici, da budu odgovorni prema državi u kojoj rade. Ceo član, koji ću sada da pročitam, bar prvi deo, je potpuno okrenut tome, dakle – lica u agenciji koja raspolažu informacijama koje predstavljaju poslovnu tajnu, u smislu propisa o čuvanju poslovne tajne ili poverljive informacije, u smislu propisa o tržištu kapitala, ne smeju iste da upotrebe radi sticanja imovinske koristi ili drugih pogodnosti za sebe i treća lica ili da na takav način nanesu štetu institucijama ili privrednim društvima na koje se odnose i imaju obavezu njihovog čuvanja. Ovo je politika SNS i Vlade Aleksandra Vučića.
Zahvaljujem se. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Zašto mislite da imate pravo, gospodine Živkoviću? (Zoran Živković, s mesta: Zato što govori o predlagačima amandmana.) Nije pomenuo vaše ime i prezime, niti uvredljivi izraz. Tolerisao bih do dela da dobijete pravo na repliku da je uvredljivo govoreno o predlagačima amandmana, iako nije pomenuto ime i prezime, ali nije. Ministar je obrazložio, kao predstavnik Vlade, zbog čega smatra da ovaj amandman treba da se odbije, ništa više. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović.
Hvala, poštovani predsedavajući. Uvaženi ministri i gosti, dame i gospodo poslanici, javljam se po amandmanu i neću, naravno, prihvatiti ovakav amandman, koji kaže da se briše zabrana zloupotrebe informacija. U danu za glasanje neću podržati ovakav amandman, a spomenuću i borbu ravnopravnost polova. Jednom sam, poštovani predsedavajući, baš kolegi podnosiocu amandmana rekla da ovoj borbi za rodnu ravnopravnost polova ne trebamo da izgubimo najlepše osobine koje krase jednu ženu, da žena ostane nežniji pol, a da muškarac ostane džentlmen i kavaljer, a moj kolega je upravo tu osobinu izgubio. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Vlahović. Dao bih rado pravo na repliku, ali ne znam koji je od predlagača amandmana ovako postupio prema dami. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Marković i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv člana i član 40. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovaj član se bavi evidencijom, koju vodi agencija. Već sam pričao o tome da ta evidencija može da se nađe iz APR-a, statistike, iz Narodne banke. Sve su to mesta gde postoje svi podaci vezani za investicije, bilo da su vezani za grinfild, braunfild, kupovina kapitala, kupovina akcija, bilo šta od toga. No, da bi ta agencija, kao nešto radila, mora da se izmisli nešto, pa da se vodi ta analiza i rekoh već to neko treba da sedi i udara recke ko je kad i šta radio. To je jako loša stvar. Dobro je što smo imali ovaj član 39. i ministar je rekao da će time biti prekinuta praksa da neko zloupotrebljava znanje stečeno u agenciji. Recimo, ja znam za jedan primer. Jedna osoba je radila kao šef za tendere u Agenciji za privatizaciju, pa je posle šest meseci otišla da radi u firmi, čija je privatizacija izvršena neposredno pre toga, a sada je gradonačelnik Beograda. Čujem da i dalje radi neke poslove na sličan način. Proverite to u biografiji.
Molim vas, gospodine Živkoviću.
Privatizacija „Lukoila“ i zapošljavanje u „Lukoilu“ Malog Siniše. Prema tome, dobro je što postoji ovakav član. Generalno, naravno, to neće popraviti ceo ovaj zakon. Znači, agencija se po članu 40. bavi izmišljenim poslovima koje možete da nađete u, ponavljam, statistici, Narodnoj banci, APR-u, Zavodu za socijalno, penziono, gde god hoćete. Znači, evidencija projektnih timova za podršku ulaganjima. To je jedan važan podatak da napravite projektni tim koji će biti evidentiran.
Reč ima predlagač amandmana dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće iz ministarstva, svoj deo argumentacije za ovaj amandman, koji smo narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli na član 40, gospodine Bečiću, ja posvećujem narodnoj poslanici Sonji Vlahović i podržavam njenu borbu za rodnu ravnopravnost u ovoj Narodnoj skupštini i inače. Podneli smo amandman na član 40…
Gospodine Pavićeviću, vi poznajete Poslovnik i znate da ne možete da se obraćate direktno narodnom poslaniku.
Nisam, ja sam posvetio svoj deo argumentacije narodnoj poslanici. Mislim da je to primereno, gospodine Bečiću.
Moraćete preko mene, gospodine Pavićeviću.
Naš amandman na član 40. glasi, ministar Sertić to vrlo dobro zna, jer ovde najbolje razume šta je bio smisao naših predloga izmena ovog Predloga zakona, da se taj član briše. Podsetiću ministra Sertića na jedan deo argumentacije koji smo iskoristili jutros. Podsetiću ga na njegove reči koje je ponavljao više puta ovde u Narodnoj skupštini, a povodom ovog člana ovog Predloga zakona – da je ekonomija jednoj reformskoj Vladi treba da bude iznad i ispred politike. Cela naša rasprava koja traje 13 sat, već, ali pre svega zahvaljujući delanju opozicije, poštovana gospodo, jer smo mi podneli amandmane, jer smo detaljno analizirali ovaj Predlog zakona, jer učestvujemo ovde od 10 sati jutros, naša ideja je bila da ne delu politika iznad ekonomije, gospodine Sertiću, nego da dela prate reči. To je ponašanje koje je u skladu sa principom etike odgovornosti koja je za nas, gospodine Bečiću, u politici jedno od najvažnijih, poštovana gospodo i dame. Hvala.
Gospodine Pavićeviću, nadao sam se iskreno da kada ste se vratili odmorni u Narodnu skupštinu, u 22.00 časa, da ćete konačno početi da pričate o dnevnom redu i amandmanima koje ste podneli, a vi opet o etici, o normama, uopšteno, ponašanjima. Nikako da nešto kažete o obrazloženju amandmana koje ste podneli. Razumem zbog čega vi to radite. Dajete argumente drugima ili one argumente za koje vi smatrate da su argumenti, a onda ništa ne ostane za vas, ali moraćete da promenite tu taktiku, gospodine Pavićeviću. Reč ima ministar Željko Sertić.
Poštovani poslanici, sada zaista ne mogu da se ne osećam iznenađeno ili uvređeno barem minimalno. Ako vi kažete, pokušaću da vas citiram – da se nađe nešto Agenciji da radi. Ako smo mi godinu dana proveli, mi, kad kažem mi, dakle gotovo stotinu ljudi iz Srbije, iz inostranstva, koristeći najbolju praksu sveta. Ako smo prošli kroz sve organe ove države, ako smo odradili ogroman deo posla da formiramo jedan sistem i institucionalni okvir koji će da bude mnogo kvalitetniji, mnogo bolji nego danas, i definisali vrlo jasno i precizno obaveze svakog učesnika u tom procesu i definisali u članu 40. šta je to što još Agencija radi, koje su to evidencije izuzetno važne za nas, da bismo imali dobru analitiku, a na osnovu dobre analitike koju nemamo u državi prethodnih 15 godina, možemo da kreiramo i neke buduće stvari, a vi kažete da je to samo napisano da se nešto nađe da se radi. Podsetiću vas na tri ključne stvari koje pišu ovde – Agencija u skladu sa ovim zakonom vodi evidenciju projektnih timova za podršku ulaganjima; pod dva – evidenciju investicionih programa; i pod tri – evidenciju o sprovedenim kontrolama izvršenja realizacije ulaganja. Vi ste svi mnogo godina proveli u vlasti, a vi lično bili i vrlo visoki činovnik ove države. (Zoran Živković, s mesta: Meni se obraćate?) Tako je, vama se obraćam, tako da slobodno možete da replicirate. Vi biste kao bivši premijer Republike Srbije trebali da znate šta su poslovi Agencije za privredne registre i da nijedna od ovih stvari koja piše ovde ne spada u obaveze, poslove koje su napisane u zadacima Agencije za privredne registre. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Imate pravo na repliku, pošto me je ministar uverio da govori baš o vama. Izvolite, gospodin Živković.
Poštovani ministre, šta je to novo u radu ove agencije, a da već nisu radile ove dve agencije koje sada gasite da biste napravili ovu novu. Sve je to isto, samo ste napravili hibrid. Znači, znamo i vi i ja da tu nema ništa od suštine i da je to potpuno, evidencija, pa kod Nušića to radi Pera pisar iz administrativne. U 21. veku vi imate problem da dođete do informacija o investicijama u Srbiji, o osnivanju novih privrednih subjekata u 21. veku, pa to neko krije od vas. Nadam se da ste vi dovoljno sposobni da ako postoji tako neka mračna svila, da se borite protiv nje i da dođete do potrebnih informacija. Evo ja mogu da vam dam sve informacije koje vam trebaju iz te oblasti. Možete da pročitate izveštaje Narodne banke, Agencije za privatizaciju, ponavljam Zavoda za statistiku državnog, ima puno izvora samo treba da se potrudite malo. Evidentičari, pa to ni u vojsci više nema. I tamo postoje naprave koje se time bave. Prema tome, ovo jeste jedna, kako da vam kažem, ne bismo bili protiv zakona da mislimo da on pomaže Srbiji. Zašto bi bilo ko u Srbiji bio protiv nečega što je za dobro Srbije. Ne postoje takvi čak ni u vašim redovima. Prema tome, naravno da svi želimo da Srbiji bude bolje, ali onda mora da se radi nešto ozbiljno. Mora da se uradi nešto što ima smisla, mora da se uradi nešto što ima uporište u zdravoj logici, ako ne u nečem važnijem od toga. Prema tome, gospodine ministre, nemojte da se plašite onoga što vam ja kažem, to je sve za vaše dobro.
Zahvaljujem. (Aleksandar Martinović, s mesta: Ti si bio protiv Srbije. Bio i ostao.)
Ko je dobacivao? Ti? Kako je ime tebi? Hoćete da ga sprečite da dobacuje? Čujem da dobacuje stalno.
Gospodine Živkoviću, ja čujem da vi dobacujete poslanicima sa desne strane…
Kako ja mogu da dobacujem.
Poslanici sa desne strane dobacuju, vraćaju vama.
Ja ne dobacujem, nego mi vi niste … (Narodni poslanik pokazuje na mikrofon.)
Reč ima ministar Željko Sertić.
Poštovani poslanici… (Narodni poslanici se dovikuju.)
Molim poslanike da omoguće ministru da govori.
Poštovani poslanici, posle gotovo deceniju i po vlasti, nama su ostavljene razrušene kompanije, lažna obećanja, milijarde date na preduzeća u restrukturiranju, davane lažne nade ljudima koji su radili u tim preduzećima da će im biti divna budućnost sa podrškom koju su dobili u tom momentu i uništene su nam gotovo sve institucije države. Zato nam cure podaci iz državnih institucija, zato nismo mogli ni SIEPU, ni Nacionalnu agenciju za regionalni razvoj da uvedemo u red, jer su zakoni tako napisani da svi imaju više prava od onih koji rukovode ovom državom. Ne mogu ni na koji način da prihvatim i prosto ne znam kako bih sada opisao gospodine Babiću reči, ljudi koji su učestvovali u vlasti i koji bi trebali dobro da znaju šta te agencije koje su otvarali oni i osnovali preko 140, mislim da u Evropi ne postoji država sa tolikim brojem agencija, a ne znaju šta su njihove nadležnosti i da ništa od ovih elemenata koje smo mi stavili u zakon nismo mogli da nađemo. Elementarne stvari. Onda se nama ovde kaže – eto, da se nađe nešto, da nešto radi, neka agencija, vi ste stavili neke evidencije. To je ponižavanje svih ljudi koji su učestvovali, to je ponižavanje i privrede i domaćih privrednika i stranih privrednika i ljudi iz Svetske banke i MMF-a…
Molim vas gospodine Živkoviću da ne dobacujete i da se pristojno ponašate.
… i svih onih koji su potvrdili da je ovo jedan od najboljih zakona u svetu. Hvala.
Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, malopređašnje izlaganje jednog od predlagača amandmana je za anale ne samo srpske političke scene, za anale svetske političke scene. Optužujući drugog, u ovom slučaju gradonačelnika Beograda, optužuje samog sebe i priznaje za samog sebe da je radio neke nečasne stvari. Optužujući druge za nečasne stvari prilikom privatizacije „Beopetrola“ u stvari je priznao za sebe, jer je bio predsednik Vlade kada se privatizovao „Beopetrol“, priznao je da je radio nečasno. Ja vas molim i apelujem na državne istražne organe da uzmu taj snimak, da uzmu to priznanje i da shodno zakonima ove zemlje i reaguju. Sa druge strane gospodine ministre, što vas uopšte čudi zašto se traži brisanje ovog člana? U stavu 1. tačka 3. se kaže da Agencija je dužna da vodi evidenciju o sprovedenim kontrolama izvršenja realizacije ulaganja. Sporne su gospodine ministre kontrole izvršenja ulaganja, jer lepo je dobiti 500.000 evra, 525.000 evra subvencija, a još bolje ako niko neće doći da prebroji čokote. To je ono što predlagač amandmana u stvari želi. Da se sredstva daju, a da ne postoji nikakva kontrola nad izvršenim ulaganjem. Gde piše u Zakonu o APR-u da vodi evidenciju projektnih timova za podršku ulaganjima? Gde piše u Zakonu o Narodnoj banci, siguran sam da gospodin Arsić može da nam drži predavanje svima ovde, da vodi evidenciju investicionih programa, ili, ono što je najspornije za predlagača amandmana, a najpotrebnije za SNS i za Vladu Republike Srbije, evidenciju o sprovedenim kontrolama izvršenja realizacije ulaganja? Dosta je više da dajemo novac gde god i kome god, a da ne vidimo nikakve efekte od tih subvencija.
Da li ste se vi prepoznali u ovim kriminalnim radnjama? Izvolite.
Naravno da sam se prepoznao, jer ja nemam čega da se stidim. Rekao sam već za vinograd malo pre – kad god treba, koliko treba, nemojte da se plašite od motike, postoje sad savremenija sredstva. Nemojte da se plašite šta ćete raditi kada ostanete bez te funkcije koju imate – naći će vam neki posao, jer treba da se zaposle svi u ovoj državi. I naravno da sam ponosan na vreme kada sam imao tu čast i obavezu da obavljam neke važne funkcije. To su vremena koja će biti upamćena po tome što se vratila vladavina prava, po tome što je za te dve-tri godine smanjen javni dug Srbije za pet milijardi, na devet milijardi, što je tri puta manje nego što je sada; da je osuđeno nedovoljno, naravno, to je očigledno i to ćemo ponoviti. Tačno je da akcija „Sablja“ nije posekla sve što je trebalo ali, da se to popraviti. Borba protiv kriminala je večna. Ne može nikad da se prekine.
Ovo su pretnje, gospodine Živkoviću.
Odgovaram na pitanja. Borba protiv kriminala je vama pretnja? Ja mislim da ne bi trebalo da se plašite.
Gospodine Živkoviću, „da „Sablja“ nije posekla sve što treba“ i da treba da poseče.
Naravno, to se zove metafora i to ćete naučiti kad-tad. Ja vas molim da me pustite da odgovorim na repliku. Niste vi dobili repliku nego ja. Znači, ponosan sam na to vreme. Tada su direktne strane investicije merene konzervativnim metodama, a ne sad, na ovaj način, kako se mere u poslednje dve godine, gde je sve, i plaćeni ručak, strana investicija, nego po starim konzervativnim metodama su investicije bile četiri puta veće nego što su ove godine.
Vreme. Ja sam mislio da nikada neću doživeti da čujem da je „Sablja“ bila vladavina prava. Zahvaljujem. Reč ima po Poslovniku narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam veoma plašljiv čovek i reklamiram član 107. stav 2. da je zabranjeno korišćenje uvredljivih izraza. Pretnja je za mene uvredljiv izraz. Posebno kad je uputi osoba za koju sam ja ovde pročitao izveštaje najviših državnih organa, za osobu koja je učestvovala u podeli oružja zemunskom i surčinskom klanu. Ako tome dodamo da se radi o pretnji osobe koja je vršila šverc oružja 1999. godine, međunarodni šverc oružja po izveštajima SSNO-a, gospodine predsedavajući, u obavezi ste da nas zaštitite jer ti ratni liferanti su možda ostavili neke zalihe, a jedini od njih, od ratnih profitera, gori su oni poratni. A mislim da se radi o istoj osobi. Zato ste vi u obavezi da nas zaštitite od takvih pretnji, posebno nas koji smo malo plašljivije osobe, pa se pribojavamo, posebno naoružanih osoba koje, eto, neće na poligraf, eto, neće na tv duel, eto, neće u vojsku, ali pištolj i puške hoće. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Ne znam kako da zaštitim vas, kad se i ja pomalo plašim da nije nešto zaostalo, da nije nešto zakopano. Ali, valjda ćemo se izboriti sa time, gospodine Rističeviću, pa ćemo prestati da se plašimo. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, u mom kraju postoji jedna izreka, neću je reći celu, reći ću samo prvu polovinu i ostaviću svima vama, i oni koji nas i sada gledaju, da završe do kraja – čega se pametan stidi… Sa druge strane, to što neko želi da se plašimo, metaforički ili bilo kako drugačije, da li od motike ili od nečega drugog, motika je, gospodine predsedavajući, othranila i sačuvala našu Srbiju u mnogo teškim vremenima. Motike se ne treba stideti. Ne treba se stideti nijednog časnog posla. Ne treba se stideti naših i ljudi koji žive na selu i onih koji sada ne, ali će već sutra ujutru, možda i pre nego što se i mi probudimo, uhvatiće istu tu motiku i otići u plastenik, na njivu ili raditi tom istom motikom. A onima koji pokušavaju da prete motikom, mogu samo da poručim da se plašim samo Gospoda Boga i ničega više. Vladavina prava. A šta je sa pravima 11.970 ljudi koji su bili uhapšeni u „Sablji“, koji su bili pritvoreni i po nekoliko meseci, koji nisu osuđeni, protiv kojih nisu podignute optužnice? Većinom su to bili politički neistomišljenici i korišćeno je za političke obračune, ali ono što je još gore, što je zbog nemanja osnovnih ljudskih prava tih ljudi naša država i svi građani Republike Srbije su platili štete koje se mere milionima evra.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Zaboravili ste da kažete koji su dobili veliki novac od odštete od ove države. A na onu vašu opasku, gospodine Babiću, mislim da se ovde niko ne plaši motike, ali od oružja koje je podeljeno surčinskom i zemunskom klanu sigurno se plašimo. Zahvaljujem. Na član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani građani Srbije, u članu 40. govori se o evidenciji agencije koja se ne osniva po tvrdnjama kako smo večeras čuli od gospodina Babića i poslanika iz SNS. Ja, za razliku od mnogih drugih poslanika, smatram da evidencija treba da se vodi. Gospodine ministre, recimo, imate primer Užica. To je grad koji je napravio velike infrastrukturne pomake u periodu od 2008. do 2012. godine. Radili smo na 40 veoma značajnih i važnih projekata i završili smo najbolju deponiju na Balkanu, toplovod, ulice, stadion, bazen, carinu, slobodnu zonu, uradili smo mlečnu pijacu, arhiv itd, mnogo stvari. Znači, tako kad nabrajamo 40 projekata i to, gospodine Babiću, građani Užica dobro pamte, evidentirali su. Više puta grešite sa tom vašom tvrdnjom…
Molim vas, gospodine Markoviću, ne obraćajte se drugom narodnom poslaniku.
Izvinjavam se što mu se obraćam direktno, ali hteo sam samo da kažem da čovek greši već više puta, priča o rezultatima izbora u Užicu sa vrlo netačnim podacima i tvrdnjama da su građani ocenili, oni koji su izašli na izbore…
Ali, gospodine Markoviću, kakve to što vi govorite ima veze sa članom 40. i vašim amandmanom gde tražite brisanje tog člana?
Mislim da je jako važno da ljudi koji govore o drugim ljudima imaju to u vidu i kada bi pogledali tu evidenciju znali bi da su izbori bili u Užicu pre četiri godine na takav način održani da sam dobio 30% podrške, za razliku od onih ljudi koje ste vi posle postavili, koji su sve ono što smo zajedno… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Markoviću, ja verujem da vi mislite da je veoma važno da vas sada čuju građani Užica, ali građani Užica vrlo dobro znaju ko je ko, tako da vas molim da se ipak vratite na temu. (Jovan Marković, s mesta: Ja vas molim da mi vratite vreme.) Ne mogu, gospodine Markoviću, vi ste ga potrošili govoreći o Užicu, a ne obrazlažući vaš amandman. (Jovan Marković, s mesta: Govorim o tome da je jako važno da postoje evidencije ljudi koji o tome odlučuju, da građani Srbije znaju kako...) Na naziv člana i član 41. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno, da građani Užica znaju da je Joca Marković bio dobar gradonačelnik ali u članu 41. kaže – agencija može predložiti ministarstvu da u postupku nadzora nad radom organa vlasti u skladu sa propisima kojima se uređuje državna uprava sprovođenje mere preuzimanja poverenih poslova ako bi neizvršenje posla od strane organa vlasti moglo da izazove štetne posledice po privredu. Ne smeta mi lavež nikako. Dakle, moje pitanje je, ko je ovde kome nadležan, da li agencija sprovodi nadzor ili ministarstvo sprovodi nadzor, gospodine ministre? Trebalo bi da je to ministarstvo ali iz ovakve formulacije to je jako teško da se razume pa vas zato pitam. Agencija objavljuje predlog mera iz stava 1. ovog člana na svojoj internet strani. Znači, agencija predlaže mere ministarstvu za preuzimanje poverenih poslova ili ona sama vrši to. Voleo bih da dobijem odgovor na to pitanje. Naravno, logično je da nadzor vrši, ponavljam, ministarstvo, ali sa druge strane to se ne vidi jasno iz ovog člana 41. Prema tome, imate još pet, šest, sedam, osam i nastavite da uživate u tom dobacivanju … (Aleksandar Martinović, s mesta: Još da ti je Legija tu, nikada ne bi bio jači.)
Molim vas dozvolite da gospodin Živković završi izlaganje.
Taj Legija je igrao šah sa vašim šefom čiji ste član bili do skora i nemojte mene da plašite Legijom, ja to oterao u zatvor, nego plašite se vi da ne propriča čovek.
Povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, znam da smo u trinaestom satu zasedanja i znam da pažnja i koncentracija pada ali malo pre je gospodin Živković sve narodne poslanike ovde prisutne, pa čak i koleginice narodne poslanice nazvao psima. Ako to nije dovoljan razlog ne za kaznu nego za jednu trajnu hospitalizaciju, onda ne znam šta više od razloga da nabrajam. Dokle će ići više te uvrede. Dokle će ići više to poniženje iz jedne političke pakosti, mržnje, jednog odvratnog osećaja koji je uneo ovde od trenutka kada je položio zakletvu za narodnog poslanika. Da li je sa naše strane nekada takva neka uvreda krenula ili su krenule slike onda kada je sa Legijom đuskao u Kuli na razno-raznim koncertima. Šta sada, treba da se takve neke stvari koje su činjenica, evo zahvaljujem se i sada na tome što je rekao – stoko. Da li će i to biti jedan nedovoljan razlog ili da nismo čuli. Svi koji pričaju u Srbiji istinu su za Živkovića stoka i psi, da li je to za Narodnu skupštinu? Da li je takav Snupi za Narodnu skupštinu koji ne zna ništa drugo osim da vređa? Da ponižava? Kako je radio tako je i prošao i u stranci u kojoj je potekao i u Vladi i kod građana Republike Srbije. Šta da očekujemo ovde? Da prokrijumčari neki pištolj i da nas gađa ovde? Da li je malo žrtvi podneto u Srbiji? Neke žrtve su pale i u ovoj Narodnoj skupštini. Evo, prihvatam, ja ću biti meta umesto drugih, ali ovo su zaista katastrofalne stvari koje polaze i koje nisu sankcionisane od vas gospodine predsedavajući.
Prihvatam, gospodine Babiću, ali bio sam šokiran rečenicom … (Zoran Babić, s mesta: Odšokirajte se i kaznite.) Šokiran sam bio rečenicom kada onaj koji bi trebao svakog dana da moli Boga da Legija ne progovori kaže da bi voleo da Legija progovori. Tako da nisam reagovao, ja se izvinjavam. Reč ima narodna poslanica dr Vesna Rakonjac.
Uvaženi predsedavajući, hvala. Uvaženi ministre hvala vam na strpljenju za ovu našu raspravu. Govoriću po amandmanu. Znači, ovaj amandman ne treba nikako prihvatiti. Jasno se vidi iz poslednje rečenice člana zakona, a građani Užica najbolje znaju ako se ne kontroliše šta se radi kakve posledice mogu da budu po privredu i po stanovništvo, pa nisu u ovo vreme prošle godine imali vodu za piće zato što neko nije kontrolisao šta se radi na izvorištu. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Rakonjac. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Kakva replika gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta. Recimo na to što mi se gospođa Rakonjac obraća.) Kada se gospođa Rakonjac obratila vama? (Jovan Marković, s mesta: Upravo pre 20 sekundi.) Ako ste se vi prepoznali da je neko dozvolio da loša voda bude u Užicu, ako ste se vi tu prepoznali, ja ću vam dati pravo na repliku. Ne želim na takav način da vas prepoznam, tako da nemate pravo. Na član 41. amandmane u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Jovan Marković i Dragan Šutanovac i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Reč ima? Ko? Nemam nikoga u sistemu. (Jovan Marković, s mesta: Da li moram da stojim ovako, jer me ne vidite?) To što vi stojite ne znači ništa ako se ne prijavite u sistem. (Jovan Marković, s mesta: Mislim da sam prijavljen u sistem.) To što vi mislite da ste bili prijavljeni u sistemu, ja ne mogu ništa, ja vas ne vidim u sistemu. Sada vas vidim, ali pre toga reč ima po povredi Poslovnika dr Vladimir Pavićević. Ima prednost, ako razumete da to po Poslovniku tako ide. Morate naći nekog iz vaše poslaničke grupe da vam objašnjava svaki dan.
Poštovani narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Bečiću, poštovani ministre Sertiću, uvažene gošće, povređen je član 108. gospodine Bečiću zato što povodom prethodnog amandmana za koji sam se ja prijavio kao predlagač da iskoristim svoja dva minuta nisam dobio pravo na reč, a bio sam u sistemu, jer meni sistem pokazuje da sam prijavljen. Molim vas, samo da se vratimo na taj amandman.
Gospodine Pavićeviću, vi znate koliko vas ja uvažavam, i da ste bili u sistemu vi biste dobili reč. Tako da mi je jako žao. Reč ima mr Jovan Marković, po amandmanu 41. koji je podneo sa grupom narodnih poslanika. (Vladimir Pavićević, s mesta: Želim da se izjasnite o povredi Poslovnika.)
Član 41. poštovani građani Srbije kaže kako agencija može predložiti ministarstvu u određenom trenutku preuzimanje poverenih poslova ako bi neizvršenje posla od strane organa vlasti moglo da izazove štetne posledice po privredu. Hoću da podržim ovaj član zakona u smislu da je zaista bilo dužno i potrebno da se i u drugim ministarstvima ovako nešto predvidi. A vezano za Užice, kao primer ovoga što hoću da kažem, a u kontekstu ovog člana, jeste upravo ta činjenica da je bilo ovakvih ranije zakonskih rešenja ne bismo došli u situaciju da pre mesec dana ministarka Mihajlović putem dopisa obavesti građane Užica kako su izgubili veliku donaciju od 15,5 miliona evra vezano za prečišćavanje otpadnih voda. Znači, zbog nesposobnosti lokalne uprave da tri godine reši tu donaciju ministarstvo je moralo da ih obavesti da odustaju od projekta, da je bilo ovakvog člana, gospodine predsedavajući [[Isključen mikrofon]]
Pa, problem je što poslanici sa pravom negoduju da vi ne pričate o temi, evo to je problem. Evo, ja vam to ne procenjuju, nisam vam ništa rekao dok nije mnogo poslanika, ukazivalo na to da ja sada kršim Poslovnik jer dozvoljavam da govorite van teme. Da se nisu poslanici pobunili i ukazivali meni da kršim Poslovnik, ja vam ne bih ništa rekao. Ja bih tolerisao što vi iz javljanja u javljanje non stop kršite Poslovnik, ja bih to tumačio jednostavno čovek nikako da nauči Poslovnik, ne razume ništa, i ja bih vas pustio da govorite. (Jovan Marković, s mesta: Vaše uvrede večeras, sve vreme.) Vi mene vređate jer ne dozvoljavate da kao predsedavajući vodim ovu Skupštinu, jer neprestano se javljate sa mesta. (Jovan Marković, s mesta: Javljam se po amandmanu.) Vi želite da vas ja sada kaznim, gospodine Markoviću. (Jovan Marković, s mesta: Zašto?) Zato što govorite sa mesta, a niste dobili reč. Govorite, a niste dobili reč, evo zbog toga recimo. (Jovan Marković, s mesta: Vi ste mi oduzeli reč.) Da li imate uključen mikrofon, da li imate reč. nemate, po Poslovniku da vam sad ne čitam član, to je kažnjivo. Isteklo vam je vreme gospodine Markoviću. Povreda Poslovnika gospodin Pavićević. Dobili ste gospodine, a Marković može u međuvremenu da pročita član 105. Izvolite, gospodine Živkoviću. Izvinite, gospodine Pavićeviću, ipak je skoro 23 časa, radimo preko 12 časova, morate razumeti.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Bečiću, uvaženi ministre Sertiću i poštovane gošće i gosti iz Ministarstva, povređeni su članovi 161. i 162. Poslovnika Narodne skupštine i meni ova povreda Poslovnika nije promakla. Uprkos tome što ulazimo u finiš 13 sata rasprave po amandmanima na Predlog zakona o ulaganjima poštovana gospodo. Gospodine Bečiću, vi ste malopre prekršili Poslovnik Narodne skupštine, zato što ste argumentujući da gospodin Jovan Marković krši Poslovnik, saopštili da se javljaju narodni poslanici veliki broj da ukažu kako vi kršite Poslovnik, a nisu se javljali narodni poslanici, nego samo gospodin Martinović. Znači, gospodin Martinović je dobacivao i rekao - kršenje Poslovnika i tako nešto a vi ste onda gospodine … [[isključen mikrofon.]]
Vrlo blizu gospodine Pavićeviću, imate očnu ordinaciju, ako vi u 23 časa skoro ne vidite dobro da je veliki broj poslanika u tom trenutku, između ostalog i gospodin Martinović, ukazivali … (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Pauza. Dajem pauzu. Evo, u ovom slučaju gospodin Veselinović ne dozvoljava da nastavimo raspravu. Pauza. Zahvaljujem. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu i regionalni razvoj … (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Možete da pričate gospodine Veselinoviću nisam vas imao u sistemu. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj i energetiku prihvatili su amandman. Dajem opomenu gospodinu Veselinoviću. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li je u evidenciji da je data opomena gospodine Veselinoviću? Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, mr Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović i Nataša Vučković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman je podnela narodni poslanik Suzana Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo i zajedno narodni poslanici dr Milorad Mijatović, prof. dr Branko Đurović, Milena Bićanin, dr Ivan Bauer, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima dr Janko Veselinović.
Ministre Vujoviću, evo iz ovog amandmana se vidi …
U velikoj sali Narodne skupštine prisutan je ministar Željko Sertić.
Gospodine Sertiću, vaše mi je ime i prezime zaista teško upamtiti. Građani Srbije će ga nažalost upamtiti. Gospodine Sertiću evo zbog čega svetski ekonomski forum smatra da ste jedna od deset najneefikasnijih Vlada na svetu i zbog čega ste vi verovatno jedan od najneefikasnijih ministara privrede na svetu.
Ja ću morati drugu opomenu, a onda ide isključenje sa sednice, gospodine Veselinoviću, znate šta je sledeća mera.
U članu 45. rekli ste da vam je potrebno 120 dana…
Da li želite da budete isključeni sa sednice, gospodine Veselinoviću?
… da donesete podzakonske akte, 120 dana na predlog Pokreta za preokret, odnosno moj da se taj rok smanji na 30 dana, vi ste rekli da je potrebno da preselite dokumentaciju. Gospodine Sertiću, Bundestag se preselio u roku kraćem od 120 dana. Međutim, oni se za to pripremaju. Vi ništa ne radite gospodine Sertiću, vi donesete zakon u Skupštini koji vam napiše tamo neki kokus i na bazi toga treba da …
Gospodine Veselinoviću izričem vam drugu opomenu.
Zbog čega?
Ne govorite o dnevnom redu. Ja vas molim, ako ne želite da izreknem drugu opomenu, vratite se na dnevni red.
Šta sam rekao?
Ja vas molim da govorite o dnevnom redu.
Dakle, ja sam rekao da je Bundestag preseljen za kraći rok od 120 dana, koliko gospodin Sertić traži da prenese dokumentaciju iz jedne agencije u drugu. Dakle, traži 120 dana za donošenje podzakonskih akata, u obrazloženju na moj amandman, kaže da će preseljavati za 120 dana dokumentaciju. Gospodine Sertiću, da li znate šta radite?
Veoma dobro znam da vi pokušavate konstantno da pravite od Narodne skupštine cirkus. Ja vam to neću dozvoliti kao predsedavajući.
Dakle, ako smatrate da možete da uradite za kraće vreme [[isključen mikrofon]]
Tri minuta govorite, gospodine Veselinoviću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, evo i u 14 satu nastavljamo sa, rekao bih, bespotrebnim amandmanima. Ja verujem da je to uticalo na umor predlagača ovog amandmana, pa je počeo da brka i ministre, gospodina Sertića naziva Vujovićem i verovatno je to posledica preokreta. Međutim, kada je reč o amandmanu, vidimo da se u članu 45. predlaže zamena broja 120 sa brojem 30. Naravno, predlažem odbijanje tako nečega iz svih onih razloga koje je i Vlada dostavila u obrazloženju i pročitaću jedan deo obrazloženja gde se kaže da se amandman ne prihvata jer je potrebno 120 dana, ne samo zbog podzakonskih akata, već i zbog preuzimanja projekata arhivske građe i opreme od Nacionalne agencije za regionalni razvoj i Agencije za strana ulaganja i promociju izvoza u razvojnu agenciju Srbije. Očigledno da se predlagač ovog amandmana ne razume najbolje u ovu proceduru i to je njegovo pravo, to nije sporno. Ali, onda moram da postavim pitanje, kako je mogao da rukovodi važnim državnim institucijama, organizacijama, preduzećima, pa da se nalazi u upravnim odborima javnih, komunalnih preduzeća u Novom Sadu? Prosto mi je to nelogično. S druge strane, da ga pitate zašto baš 30? Zašto predlaže smanjenje sa 120 na 30? Verovatno ne bi znao da vam kaže. Zašto nije napisao 60, ili 45 ili 90, nego tek tako olako, odokativno, čisto da se napiše amandman? Iz svih tih razloga predlažem da se odbije ovaj amandman.
Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) Na član 47. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Ja sam se prvo javio po Poslovniku, a sada smo se dogovorio da prvo govori gospodin Živković…
Nećete mi zameriti što vas štitim od kazne, gospodine Pavićeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću i uvaženi ministre Sertiću, naravno, ostala je jedna gošća, poštovana gošćo iz Ministarstva, uvaženi gosti, mi smo podneli amandman i na član 47. Predloga zakona. Ja sam naravno učestvovao u raspravi tokom celog dana, i čuo sam od ministra Sertića da se godinu dana sprema ovaj zakon, odnosno Predlog, pa i ovaj član 47. definisan ovako kako jeste sada. Ja se onda pitam, ministre Sertiću, kako to da ste za godinu dana uspeli da pripremite jedan Predlog zakona kojim se preko člana 47. npr. stvaraju stimulativni uslovi za korupciju i ne samo u ovom članu, nego i u drugim članovima? Dakle, godinu dana je nešto rađeno, ministar Sertić se pozivao na to da je rađeno godinu dana, mi npr. utvrdimo i dobro argumentujemo preko ovog amandmana ja mislim ministre Sertiću, da izvesnim rešenjima, da se stimuliše korupcija. I onda mi sada treba ovde da kažemo - Pa to je to. Druga stvar, gospodine Sertiću, upravo preko člana 47, koji je malo i obimniji ovde, mi smatramo da vi ovim predlogom, npr. i u ovom članu vršite ustupke investitorima bez jasnih indikatora za merenje naše dobiti. Da li to, poštovana gospodo treba da bude rezultat godine dana rada na pripremi jednog predloga zakona, koji onda ovde treba da podrže neki anonimni ekonomisti, članovi ili ne članovi, ko će to moći uopšte da zna? Da li je to finiš zakonodavnog procesa vezanog za jedna predlog zakona, poštovana gospodo narodni poslanici i poslanice?
Zahvaljujem se. Gospodine Pavićeviću, vidite kako sad može da se kreće u okviru amandmana i ja ne moram da reagujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Sad sam najmanje govorio o amandmanu.) Ali, ja računam da vam je srce na mestu jer su svi članovi Vlade ovde. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povucite opomenu gospodinu Veselinoviću, govorio je o amandmanu…) Zahvaljujem se. Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić… (Zoran Živković, s mesta: Ja sam se javio.) Izvinjavam se, u pravu ste. Izvinjavam se, moja greška, gospodine Živković. Reč ima narodni poslanik gospodin Živković. Izvolite.
Mora čovek da se bori za svoj amandman.
Izvinjavam se.
Prestanak rada javnih agencija je član 47. u kome jasno vidimo da je ova novoosnovana agencija u stvari preuzela poslove ove dve koje će biti ugašene. Piše vam to u stavu 2. Vi ste rekli da to nema veze da je to potpuno nova, da je to jedan potpuno novi prostor, novo viđenje, nova energija, tra, la, la. Nije. Naprosto, piše - Razvojna agencija preuzima pravne poslove, osim ugovora o radu, predmete, opremu, sredstva, arhivu. To znači nešto se radilo i u ovim agencijama i to jasno ovde piše. Kaže se da je 120 dana rok otprilike za početak rada nove agencije, onda se kaže da sredstva iz budžeta za 2015. godinu koja su određena za ove dve agencije se prenose na novu agenciju, ako dobro čitam. Moram da vas obavestim da je do kraja godine ostalo nešto malo manje od 70 dana, te teško da sredstva iz budžeta za ovu godinu mogu da se prenesu na rad ove dve agencije, osim da ubrzate i da tih 120 dana bude 60 dana. Ali, onda prihvatite amandmane koje vam daju moje kolege poslanici. Mi smo sa 47, odnosno 58 amandmana ukupno pokušali da vas ubedimo da je ovo loš zakon. Naravno, nismo u tome uspeli, što je očigledno, ali mislim da je naš pokušaj bio human, da je bio iz najboljih namera, pre svega zbog vas i vaših saradnika. Na kraju, rekao sam malo pre da mi lajanje ne smeta, ali nisam rekao da bilo ko laje. Ko se prepoznao, prepoznao se.
Na član 48. amandman je podneo… (Zoran Babić, s mesta: Jeste li se odšokirali gospodine predsedavajući? Odšokirajte se molim vas i reagujte.) Mislite što nisam reagovao? Znate kako, nije neko, znate onu staru poslovicu – onaj koji se vadio, kasnije… Da ne govorim sada to, da ne citiram. Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite gospodine Veselinoviću.
Naravno da me nećete ućutati, ni mene ni Pokret za PREOKRET. Doći će vreme da će građani videti da smo bili u pravo i da smo na vreme ukazivali na sve ono što radite i na diktaturu koju ste uveli. U članu 48, predložio sam u ime Pokreta za PREOKRET da Vlada u roku od godinu dana podnese o ovome izveštaj, odnosno da gospodin Sertić dođe ako bude ministar. Teško gospodine Sertiću da zapamtim vaše prezime zato što se menjate ko na traci. Dakle, da podnesete za godinu dana izveštaj šta ste uradili. Zašto se toga bojite gospodine Sertiću, pa vi ste putovali po svetu? Znate da postoje tzv. „evolutivne klauzule“ u zakonima kojima ministar dođe, kaže – uradili smo to, to i to. Efekti su to, to i to. Prošli put je gospodin Vujović upravo rekao da njegovo ministarstvo nema kapacitet da napravi jedan takav izveštaj. Čovek je pošteno priznao. Rekao je – Ministarstvo finansija nema kapacitete da uradi evolutivni izveštaj, to je veoma ozbiljan posao. Vi gospodine Sertiću i ne znate šta znači taj izveštaj. Vi ne znate šta znači evolutivni izveštaj da dođete za godinu dana da kažete – Da, Zakon o ulaganjima, bilo je toliko i toliko ulaganja. Toliko i toliko ulaganja je povećano, efekti su se povećali zbog donošenja zakona. Došlo je do takvih i takvih uzročno-posledičnih odnosa. Lokalne samouprave su učinile to i to. Pokrajinska samouprava nije učinila to, itd. Naravno da to nećete učiniti zbog toga što predlažete zakone…
Vreme. Zahvaljujem. (Janko Veselinović, s mesta: Nemojte me upozoravati pre isteka vremena.) Dva minuta je prošlo, gospodine Veselinoviću. (Janko Veselinović, s mesta: Upozorili ste me pre toga.) Ako želite da vas ne upozoravam na pet sekundi do dva minuta, ja ću samo u dva minuta da vas prekinem. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 229, ne reklamiram, član 229. Poslovnika kaže – Ministar informiše nadležni odbor Narodne skupštine o radu ministarstva jednom u tri meseca. Dakle, moj kolega, inače dr pravnih nauka trebao bi da se potvrdi makar da pročita ovu odredbu Poslovnika i da je pročitao video bi da ne treba jednom godišnje neko da podnosi izveštaj kada već ministarstvo ima obavezu da informaciju podnosi nadležnom odboru Narodnoj skupštini svaka tri meseca. Ja ga razumem, njemu se večeras sve okrenulo, preokrenulo, sve mu je naopako, pobrkao je ministre. Mene podseća na onog Svetog Talaleja, onog obrnutog sveca.
Zahvaljujem se. (Janko Veselinović, s mesta: On neće dobiti opomenu, da li je tako?) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o predlogu zakona u načelu, pojedinostima i celini. Nešto ste rekli, gospodine Veselinoviću? (Janko Veselinović, s mesta: On neće dobiti opomenu kako me je nazvao?) Ne razumem. On je ukazao, gospodine Veselinoviću, da sam ja prekršio Poslovnik. Mogao je samo mene da nazove, a ne znam zašto se vi prepoznajete, tako da ne razumem. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AGENCIJI ZA LICENCIRANjE STEČAJNIH UPRAVNIKA Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šeip Kamberi. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Zbog građana Srbije, naravno, ovo govorim, bez obzira što će ovaj prenos ići u nekim ranim jutarnjim časovima, po svemu sudeći, ali čuće se glas i Pokreta za preokret i mene lično. Dakle, predložio sam u ime Pokreta za preokret koji ima, naravno, 47 odbora po Srbiji, da, divno je to, da se dopuni nadležnost Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, da se doda tačka 5. i da se kaže da ona usvaja izveštaj o rezultatima i efektima i dužini trajanja pojedinih stečajnih postupaka. Stečajni postupak, recimo, akcionarskog društva „Beko“ traje 13 godina. Promenilo se nekoliko stečajnih upravnika, 4,5 hiljade malih akcionara gladuju, njih preko 50 je umrlo, iako imovina „Beka“ i sada je preko 20 miliona evra, stoji neraspoređena i za nju se otimaju lešinari, finansijski lešinari koji pokušavaju da obogalje imovinu koja pripada malim akcionarima. Zbog toga sam predložio da agencija, pored toga što se bavi nekim perifernim stvarima, usvaja izveštaj o rezultatima i efektima i dužini trajanja pojedinih stečajnih postupaka. Nije „Beko“ jedini. Dakle, stečajni postupci traju, stečajni upravnici primaju platu, svima je dobro, preduzeće nestaje, mali akcionari… [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Sabina Dazdarević, Enis Imamović i Šaip Kamberi. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Na član 10. amandman je podneo prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
U članu 10. u ime Pokreta za preokret tražio sam da se doda stav koji glasi – Vlada podnosi Narodnoj skupštini preko nadležnog odbora godišnji izveštaj o efektima primene ovog zakona. Jasno sam u obrazloženju napisao da se Pokret za preokret zalaže da svaki zakon ima takvu evolutivnu odredbu. Nije to isto što i tromesečno izveštavanje odbora. U tromesečnom izveštavanju odbora se daje izveštaj o svim aktivnostima i primeni svih zakona, a ne pojedinačno o svakom zakonu, sa konkretnim zakonom i sa efektima tog zakona. Dakle, nisu Švajcarci, Nemci i neki drugi, da kažem, ludi zato što stavljaju tu odredbu u zakon, zato što obavezuju ministra da podnese izveštaj. Naši ministri ne podnose nikakve izveštaje. Naši ministri podnesu zakon u Skupštini, koji im napiše neki kokus. Videli smo danas kako se situacija odvijala sa kokusom. (Zoran Babić, s mesta: A Zeleni?) Zelena poslanička grupa nije kokus.
Vratite se na temu.
Gospodin Babić me pita. Dakle, kokus je samo jedan i kokus jedini predlaže ovde amandmane i zakone koji prolaze. Nijedan amandman, nijedan zakon, nijedna druga grupa neformalna u Skupštini nije podnela, što znači da je to interesna grupa ljudi koji su preko granica Srbije. Vi radite u njihovo ime. To smo danas vrlo jasno razjasnili. Neki časni ljudi su danas napustili kokus, verovatno će i ostali.
Vi ne razumete. Gospodine Veselinoviću, amandmane ne mogu da podnose nikakva udruženja, ni Zeleni, ni kokusi. Mogu samo grupa narodnih poslanika koji su okupljeni oko Ekonomskog kokusa. Razumite to jednom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, vi ste mi pomogli. Ja ne razumem obrazloženje predloga, gde se više puta podvlači uloga nekog Pokreta za preokret ili da upotrebim neke druge izraze, jer preokret znači naopako, naopačke u Rečniku srpskog jezika. Ne može neko ko je udruženje građana, ko registruje udruženje građana ono – dovoljno ti žena, svastika i ti, tri člana, da registruješ udruženje i onda sebe nazoveš predlagačem amandmana, što je nemoguće. Moram da kažem da ovo zadire i u političko organizovanje. Političke stranke za razliku od udruženja podležu odgovarajućoj kontroli. Kada je već reč o kontroli, onda neko treba ko traži kontrolu da registruje političku stranku i pošto je doktor prava da zna, onda podleže kontroli Agencije za borbu protiv korupcije, ima niz odredbi koje stranke moraju da poštuju, ali udruženja građana te obaveze nemaju i na takav način se može i prati novac i izbegavati kontrola političkih subjekata. Za mene je neprihvatljivo da se udruženje građana spominje kao predlagač amandmana. Ja sam zahvalan što ste nam pomogli da jednom definišemo da niti mogu da predlažu amandmane, niti zakone. To mogu da rade poslanici zajedno, posebno, može da radi Vlada. Nikakva udruženja nemaju pravo predlaganja. Valjda je to jednom doktoru prava konačno jasno. Ja sam vam zahvalan na tome što ste mu to pojasnili. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati u Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O SPORAZUMNOM FINANSIJSKOM RESTRUKTURIRANjU Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenja Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U članu 1. imamo određene promene, u daljem tekstu, da ne čitam sve, trebalo bi opet da stoji – sporazumno finansijsko restrukturiranje. Sam pojam tog finansijskog restrukturiranja u osnovi predstavlja skup određenih kratkoročnih, dugoročnih i ekonomsko-finansijskih mera u cilju uspostavljanja likvidnosti, solventnosti i rentabilnosti. U daljem tekstu ne dobijamo ništa ako izostavimo taj deo „sporazumni“, jer se može dobiti utisak, jer određeni ljudi ne čitaju ceo tekst, da se radi o običnom restrukturiranju. Moguće je da se tumačenja zakona dovedu pod znakom pitanja, a i same zakonske odluke da se drugačije protumače. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li želite reč? (Ne) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić.
Zahvaljujem. Član 3. Predloga ovog zakona je tipičan primer loše urađenog predloga zakona, jer sam tekst člana 3. uvodi pojmove nedorečenosti i logičke konfuzije, što bi upravo sa ovim članom trebalo biti eliminisano, po našem mišljenju, kako je i sam predlagač imenovao, kao značenje izraza. Mišljenja smo da samo striktnim pojmovima, razgraničenjem i jednostavnim, ali jasnim definicijama Predlog ovog zakona može doprineti da bude utemeljen. Ovakva formulacija u članu 3. odnosno, u tački 1. povlači i brisanje člana 4. Zahvaljujem.
Pošto je izrečena mera imala svoje preventivno delovanje i svrhu, povlačim opomenu koju sam dao gospodinu Veselinoviću. Zahvaljujem. Na član 3. amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite, gospodine Petrić.
Naime, u članu 15, koji je inače, ako se usvoji, povlači brisanje člana 16, smatramo da treba dodati dva jako bitna parametra za procenu institucijalnog posrednika. Ja ću ih sad pročitati. Pod tačkom 3. da nije osuđivan i da se u periodu imenovanja od strane institucionalnog posrednika protiv njega ne vodi nikakav sudski postupak. Pod tačkom 4. da u periodu posredovanja, sve do okončanja,postupa u skladu sa kodeksom struke i pravnim normama kojima se definiše ova materija. Mislim da je ovo jako bitno i da bi o ovome trebalo ozbiljnije razmisliti.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na član 16. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić i narodni poslanik Milan Petrić. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Karić. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima. Zahvaljujem se gospodinu Sertiću. Zahvaljujem se članovima Vlade koji su u ovaj 14 čas bili i obrazlagali Predlog zakona. Molim narodne poslanike da sutra u 10,00 časova budu u velikoj sali Narodne skupštine, gde nastavljamo sa radom. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 85 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavamo vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Branko Ružić, prof. dr Branko Đurović, Mladen Grujić, Dubravka Filipovski i prof. dr Ninoslav Stojadinović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Pete tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ŠUMAMA. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković ministar u poljoprivredi i zaštiti životne sredine, Mladen Mladenović vršilac dužnosti pomoćnika ministra poljoprivrede i zaštite životne sredine, Saša Stamatović vršilac dužnosti direktora uprave za šume u Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine, Ljiljana Sovilj, Ružica Tripić načelnica Odeljenja za Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakon podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za poljoprivredu, šumarstvo, vodoprivredu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio je kao nepotpun amandman da se posle člana 36. doda novi član 36a sa ispravkom koji su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojana Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i magistar Dejan Čapo. Odbačeni amandman ne može biti predmet rasprave i o njemu se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelan pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić. Izvolite.