Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Treću sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stavom 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja Zapisnika utvrđivanja dnevnog reda postoje ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno ukupno 133 narodnih poslanika i da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stava 5. Poslovnika Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svoje pitanje upućujem premijeru Aleksandru Vučiću koji je juče na konferenciji za štampu određene grupe ljudi koji iz Beograda deluju protiv režima Mila Đukanovića u Crnoj Gori koje subverzivno deluju nazvao kriminalnim grupama. Kako je mogao sve nas koji subverzivno delujemo protiv režima Mila Đukanovića nazvati – kriminalnim grupama? Mi radikali subverzivno delujemo protiv režima Mila Đukanovića otkad je on falsifikovanjem rezultata referenduma ocepio po volji zapadnih sila Crnu Goru od zajedničke države sa Srbijom. Ja sam iz Haškog tribunala rukovodio, organizovao, rukovodio projektom kojim smo dokazali na 700 stranasve kriminalne afere Mila Đukanovića i njegovih pajtosa, uključujući i Branu Mićunovića koji je zapravo pravi gospodar Crne Gore, a ne Milo Đukanović. Ovo je objavljeno u mojoj knjizi „Milo Đukanović novi Skender-beg Crnojević“. Nekoliko stotina smo poslali u stranku u Crnoj Gori da distribuira kroz narod, međutim Milova policija je preko svojih ljudi infiltriranih u našu stranku skoro celi taj tiraž protivpravno zaplenila zapravo on je nestao, uništen bez ikakvih papira. Sada je u Crnoj Gori uhapšena članica naše stranke ovde je njena pristupnica Branka Milić, građevinski tehničar iz Novog Sada, navršila pre nedelju dana 61. godinu života. Doduše, mlađa je od mene, dakle, ali jel od nje očekujete da bude diverzant, da bude komandos i da juriša tamo da sruši Mila? Znate li zašto je uhapšena? Zato što je crnogorska policija veštački montirala grupu na čije je čelo stavila generala Dikovića smrtno bolesnog Dikića, smrtno bolesnog generala Dikića i zatekla se tamo Branka Milić, istaknuti član SRS i rekla pred nekim ljudima da je Milo Đukanović jedan od najvećih izdajnika srpskog naroda, neko dojavio policiji i evo je sad u grupi od 16 terorista. I umesto da režim u Beogradu osudi sve ovo što radi Milo Đukanović zapravo režim u Beogradu pokušava na izvestan način da ga zaštiti. Dame i gospodo narodni poslanici, pored ove knjige ja sam pre više godina, skoro 15 godina bio predsednik Administrativnog odbora oba doma Savezne skupštine koji je istraživao činjenice i okolnosti ubistva ministra odbrane Pavla Bulatovića. Mi smo došli do konkretnih rezultata i ustanovili da je Ivan Belić plaćeni ubica iz Crne Gore blizak Milu Đukanoviću i Brani Mićunoviću lično ubio Pavla Bulatovića. I kad smo podneli ovaj izveštaj znao sam ja za jadac, znao sam kako će Đinđić reagovati, zato sam odmah podelio svim novinskim redakcijama stenograme. Pa sam objavio u časopisu „Srpska slobodarska misao“ celi stenogram, pa onda u ovoj knjizi ubistvo ministra odbrane Pavla Bulatovića sve stenograme i one sa zasedanja Savezne skupštine i šta se desilo? Naš izveštaj je prihvaćen u Veću republika, a onda je Milo Đukanović sa Zoranom Đinđićem dogovorio da se to ne prihvata u Vveću građana. Tako je da je u „Službenom listu“ SRJ objavljena samo odluka o prihvatanju izveštaja u Veću republika. Pošto su zapravo dva odbora bila samostalna, jedina spona među njima sam bio ja kao predsednik, sama činjenica da je Veće republika prihvatilo izveštaj svog odbora, ovome je dalo pravnu snagu.
Privodite kraju.
Ja zahtevam od premijera Vučića i njegove Vlade da hitno preduzmu mere da se eliminišu svi mafijaški klanovi iz Crne Gore u Srbiji, naravno i klanovi iz Srbije i da režim javno obelodani šta sve zna o Milu Đukanoviću i njegovoj mafiji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, drage kolege narodni poslanici, moje pitanje je konkretno za ministra zdravlja gospodina Lončara, a vezano je za događanja koja su usledila nakon tragične smrti dečaka u bolnici u Loznici, odnosno smene direktora 12 zdravstvenih centara u Srbiji koja je usledila nakon toga. Iz sredstava javnog informisanja mogli smo se uputiti da je Ministarstvo zdravlja formiralo komisiju koju su činila četiri državna sekretara i četiri direktora bolnica iz Srbije, odnosno kliničko-bolničkih centara i da je ta komisija obišla bolnice širom Srbije da su napravljeni zapisnici da na osnovu tih zapisnika izvršena smena, još jednom da ponovim 12 direktora, odnosno zdravstvenih centara u Srbiji. Mene konkretno interesuje smena direktora Zdravstvenog centra u Aranđelovcu, doktora Gorana Blagojevića, interesuje me jer je doktor Goran Blagojević ugledan hirurg i postao je direktor Zdravstvenog centra u Aranđelovcu 1. marta 2013. godine. Kada je postao direktor Zdravstvenog centra nasledio je dug bolnice od nekih milion evra i totalno blokirane sve račune tada Zdravstvenog centra u Aranđelovcu. Danas posle tri godine je potpuno drugačija situacija, Zdravstveni centar uz pomoć lokalne samouprave i uopšte čitavog tog dela Šumadije funkcioniše dobro, ali nažalost videli smo iz sredstava javnog informisanja da je Aranđelovac bio na prvom mestu kada je objavljena smena svih direktora. Ono što sam uspeo da dobijem kao informaciju jeste da je ta komisija koja je bila sat i po vremena u kontroli u bolnici u Aranđelovcu našla određene nepravilnosti pre svega iz, kako su mi rekli, higijene i evidencije o pacijentima. Ja zbog javnosti pre svega i Šumadije i zbog ovde narodnih poslanika moram da kažem da je kada je doktor Goran Blagojević postao direktor 1. marta 2013. godine nasledio je 22 tzv. spremačice, ili pomoćnog radnika, a danas nakon tri godine i nešto zbog prirodnog odliva ljudi u penzije su to pre svega radnice koje su pred penzijom, on ima samo 12 spremačica koje čiste 5,5 hiljada kvadrata u bolnici u Aranđelovcu. I sada pitam se i sam, a pitam sve kolege narodne poslanike da li 12 pomoćnih radnika može da opslužuje a zbog upravo kontrole prijema u javnom sektoru, uredba o zabrani prijema nije moglo da se primi više zaposlenih upravo kao pomoćnih radnika? Ono što me najviše boli kao narodnog poslanika koji dolazi iz Šumadije, koji dolazi iz Topole, koju pokriva zdravstveni centar iz Aranđelovca, jeste jedna informacija koja se, takođe, nezvanično pojavila pre svega u sredstvima javnog informisanja kod nas u Šumadiji, a to je da će doktora Gorana Blagojevića na mestu direktora zameniti supruga direktora koji je smenjen 2013. godine 1. marta, upravo zbog ogromnih dugovanja, još jednom da ponovim, koja su bila preko milion evra, i gde je bolnica bila totalno u blokadi. Da li je moguće, zato pitam ministra zdravlja gospodina Lončara, da se sada njegova supruga postavlja za v.d. direktora zdravstvenog centra? Zdravstveni centar u Aranđelovcu i dr Goran Blagojević su mnogo toga dobroga za sve građane Šumadije uradili u prethodne tri godine, i ovo posebno hoću da napomenem, moderan centar za laparaskopiju, veliki broj uglednih hirurga koji su dolazili pre svega iz bolničkih centara iz Beograda da operišu u samom Aranđelovcu i približavanje pacijentima iz Šumadije da ne moraju da se transportuju u Beograd i druge kliničke centre, već da doktori dolaze u Aranđelovac, očigledno nisu pomogli da se jedna ovakva ishitrena odluka donese. Ja još jednom molim i apelujem i na Ministarstvo zdravlja i na ministra Lončara da se ova odluka preispita i da se ovakve ishitrene odluke, jeste bio povod tragično dešavanje u bolnici u Loznici, ali da se ovakve ishitrene odluke ne donose i da se svim pacijentima u Šumadiji ne napravi još veća šteta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Milić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, imam pitanje za ministra spoljnih poslova Ivicu Dačića. Naime, moje pitanje je baš jednostavno – šta je spoljna politika Srbije? Možda deluje suviše banalno ovo pitanje, ali pokušaću da objasnim zašto ga postavljam. Nedavno je u dokumentu visoke predstavnice EU Federike Mogerini u Izveštaju o napretku Srbije rečeno da će EU i dalje pozivati Srbiju da se postepeno usaglasi sa zajedničkom spoljnom i bezbednosnom politikom EU u skladu sa okvirom za pregovore EU o članstvu sa Srbijom, znači, još jednom, da će pozivati Srbiju da postepeno uskladi spoljnu politiku. Na to je ministar, ako zaboravimo ono što je pokušao da bude šaljivdžija, odgovorio ozbiljno da Srbija ima nezavisnu spoljnu politiku i da će tek kada bude članica EU moći da se govori o tome da je utvrđena zajednička spoljna politika. Mislim da je sada moje pitanje mnogo jasnije, ako nije, pokušaću još malo da ga pojasnim. Ministar govori o tome da će Srbija i EU utvrđivati zajedničku spoljnu politiku. Ja ne znam kako to ministar spoljnih poslova zamišlja, da će EU da menja svoju spoljnu politiku kada bude pregovarala sa Srbijom? Kako da vam kažem, to je totalno promašena tema. Ono što je politika ove Vlade, koju smo čuli od premijera, je da planira da ova Vlada do 2019. godine uskladi svoju politiku sa politikom EU i ispuni sve zahteve iz pregovaračkog procesa. Ne pregovaramo mi sa EU o menjanju politike EU, nego prilagođavamo svoju politiku, svoje institucije EU da bi postali članovi EU. Mi smo kao država izrazili želju da postanemo članovi EU. Da bi to mogli da postanemo, moramo da ispunimo uslove te EU. Niko nas ne tera, ali očekivanja Ministarstva spoljnih poslova da će EU da menja svoju politiku zarad Srbije, i da mi utvrđujemo zajedničku spoljnu politiku sa EU je totalno, hajde da ne upotrebim neku tešku reč, nije mi namera nikoga da vređam. Zato je moje pitanje i bilo prilično jednostavno – šta radi Ministarstvo spoljnih poslova? Kakva je spoljna politika ove zemlje? Ako je premijer rekao jedno, kako Ministarstvo spoljnih poslova misli da utvrđuje zajedničku politiku sa EU? Naravno, ministar je pokušao da bude šaljivdžija, pa je rekao da ga ne interesuje taj uvijeni diplomatski jezik, da je on vrlo dobro razumeo da se tu u stvari misli o sankcijama Rusiji. Okej, ja bih voleo da imamo ministra inostranih poslova koji koristi diplomatski jezik. Nažalost, nemamo, imamo ministra koji više voli da peva, ali dobro, tako smo izabrali. Ali, onda, s tim u vezi imam još jedno pitanje za ministra spoljnih poslova. Naime, da li Ministarstvo spoljnih poslova i ministar spoljnih poslova priznaju teritorijalni integritet Ukrajine? Da vas podsetim, predsednik Vlade je više puta izjavo da Srbija priznaje teritorijalni integritet Ukrajine. Ministar spoljnih poslova to nije nikada rekao, niti Ministarstvo, pa me opet interesuje šta je spoljna politika ove zemlje? Imamo li dve? Imamo jednu koju sprovodi predsednik Vlade i drugu koju sprovodi ministar spoljnih poslova, ili ministar spoljnih poslova priznaje aneksiju Krima od strane Rusije, pa smo onda neutralni? Jedni priznaju teritorijalni integritet Ukrajine, drugi priznaju aneksiju od strane Rusije i onda smo mi kao neutralni. Bojim se da to nije dobar put i da to nije spoljna politika jedne ozbiljne zemlje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja postavljam pitanje premijeru Vlade Republike Srbije gospodinu Aleksandru Vučiću, a pitanje zašto je Vlada Republike Srbije i zašto je on odustao od svoje politike upravljanja migrantskom krizom u Republici Srbiji? Naime, juče je država ukinula info-centar za azil koji se nalazio u centru Beograda. Info-centar za azil je osnovan 2015. godine kada se veći broj izbeglica pojavio u centru Beograda i nalazi se do dana današnjeg. Tada se Vlada Republike Srbije na svom sajtu prilikom otvaranja tog info-centra hvalila kako je to najbolji način da se država suočava i suoči sa migrantskom krizom. Juče je taj info-centar ukinut i na taj način je država odlučila da migrante, izbeglice koji se nalaze u centru Beograda, prepusti isključivo krijumčarima da oni sa njima dalje rešavaju njihovu sudbinu i njihov put. Ovaj info-centar je imao 37 volontera i zaposlenih prevodioca koji su prevodili na persijski, arapski i urdu jezik i imao je poverenja kod izbeglica i migranata koji se nalaze u parku kod železničke stanice. Taj info-centar je prikupljao informacije i sve informacije koje su bile važne za bezbednost građana Beograda i za bezbednost Republike Srbije delio sa BIA i policijom. Policija i bezbednosne službe su na osnovu tih informacija reagovale i sprečavale činjenje krivičnih dela i onih koje se odnose na krijumčarenje i eventualnih krivičnih dela koje bi počinio neko iz zajednice migranata i izbeglica. Dakle, sada se taj centar ukida po nečijoj odluci. Predstavnici SNS su se juče branili time da su dobili od viših organa takvu naredbu. Ja postavljam pitanje – da li je Vlada Republike Srbije donela tu odluku na nekom zvaničnom sastanku ili je neko možda iz Grada Beograda doneo takvu odluku i naredio drugim državnim organima da je sprovedu? Mislim da bi građani trebalo da znaju koliko je teška situacija sa kojom se suočavamo ne samo u Beogradu, nego u celoj Srbiji, i koliko je teška situacija i koliko su velike žrtve koje podnose ljudi koji su u tranzitu kroz Republiku Srbiju. Od početka migrantske krize na tlu Evrope nestalo je 10.000 dece. Oni su razdvojeni od svojih roditelja u međuvremenu i nemaju više kontakt niti postoje podaci gde se oni nalaze. Ovaj info-centar je uspeo da spreči, daću vam samo dva primera, situaciju u kojoj je dvoje dece od sedam i osam godina, nalazili su se u parku kod železničke stanice potpuno sami na meti krijumčara. Info-centar je uspeo da stupi u kontakt sa njima, da napravi pretragu preko svog tima u Preševu i da utvrdi gde se nalaze roditelji te dece, oni su ostali u Preševu, i da ih ponovo spoji, ne bi li oni svoj put nastavili dalje zajedno. Pre izvesnog vremena došla je grupa od 13 maloletnika, koja je tražila da im pomognu iz info centra da pronađu ženu koja im je prethodnog dana uzela otiske prstiju i rekla im – ako date otiske prstiju, mi ćemo vas prevesti u Nemačku bezbedno. Kontaktirane su bezbednosne službe. Ono što je bila pretpostavka i osnovana sumnja da se uzimaju otisci prstiju neovlašćeno izbeglicama, zato da bi se uzeo DNK-a i da bi se uporedila njihova mogućnost za doniranje, odnosno davanje organa onima koji u Evropi te organe traže. Dakle, ta akcija i sprečavanje toga je inicirana od strane infocentra. Ne mogu da razumem da država seče sama svoju ruku, a koja joj omogućava da kontroliše situaciju sa migrantima u gradu Beogradu, koja ukida jednu službu koja sve migrante upućuje, prevozi i tera u smeštajne kapacitete koje je organizovala Republika Srbija, na primer u Krnjači. Posledica ovoga je da ćemo imati više migranata u parku kod Železničke stanice u Beogradu i da će bezbednost građana Beograda biti mnogo više ugrožena, nego što je bila do sada. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gorica Gajić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Koleginice i kolege poslanici, moje prvo pitanje je upućeno gospodinu ministru Vujoviću. Da li znate da je većinski vlasnik AIK banke a.d. gospodin Miodrag Kostić i njegove firme u nastojanju da postane stopostotni vlasnik ove banke, i to naravno kupujući akcije malih akcionara znatno ispod knjigovodstvene vrednosti, odnosno po ceni od 1.800 dinara, umesto po ceni od 5.555 dinara? U jednom momentu, Privredni sud u Beogradu je zaustavio ovu kupovinu akcija malih akcionara po ovako ponižavajućoj ceni. Međutim, ta nastojanja su i dalje u toku. Kako većinski vlasnici obaraju cene akcija relativno dobrih, u ovom slučaju, banaka? Tako što uz pomoć insajdera iz Vlade, iz NBS, iz Centralnog registra za HOV utvrđuju cene dva do tri puta niže od tržišne i na taj način omogućavaju uglavnom tajkunima da dođu do akcija. Na isti način je, molim gospodina ministra da proveri, i EPS, državno preduzeće, prodao svoje akcije u AIK banci, i to 316.927 običnih akcija po ceni od 1.740 dinara i prodajom 145.588 prioritetnih akcija po ceni od 954 dinara, što je suprotno odluci Vlade Srbije da državna preduzeća prodaju svoje akcije, prodalo vrednost akcija za šest miliona, a vrednost tih akcija je 20 miliona evra. Da li će neko od rukovodstva EPS-a odgovarati za tu štetu nanetu državnom preduzeću? Drugo pitanje je takođe vezano za bankarstvo. Prošlo je četiri godine od likvidacije i gašenje Agrobanke. Privatna imovina akcionara ove banke je prelivena u džepove tajkuna bliskih vlasti i tada, verovatno, pojedinih političara. Kada će se vratiti imovina akcionarima Agrobanke i kada će oni biti obeštećeni? Treće pitanje je upućeno takođe ministru finansija. Danas počinje sledeća runda pregovora sa MMF-om i jedna od tema biće i jedina srpska domaća banka – banka Poštanska štedionica. Naravno, njena finansijska konsolidacija do kraja godine treba da usledi. Najstarija banka koja trenutno ima 114 ekspozitura, dva miliona klijenata i 1.500 zaposlenih posle preuzimanja i klijenata i depozita propalih domaćih banaka - Privredne banke Beograd, Agrobanke, Univerzal banke, Razvojne banke Vojvodine, naravno da je opterećena i da joj je kapitalna adekvatnost znatno ispod dozvoljene. U ovom momentu nema formalnih razloga za privatizaciju, ali postavljam pitanje – da li će država i ovoga puta, iz budžeta Republike Srbije, parama poreskih obveznika, konsolidovati ovu banku i na taj način je pripremiti za privatizaciju? Četvrto pitanje namenjeno je ministru privrede, gospodinu Kneževiću, do kada mislimo da izdvajanjem subvencije iz budžeta Republike Srbije i davanjem istih stranim kompanijama znatno otežavamo poslovanje domaćim kompanijama i da li je istina da će se iz budžeta izdvojiti 4,4 miliona evra i dati britanskoj IT kompaniji „Endava“, naravno, uz tvrdnju da će stvoriti preko 300 radnih mesta i isto toliko uposliti radnika? Po mišljenju domaćeg IT sektora, uglavnom će se domaći IT stručnjaci, koji su inače deficitarni kod nas, samo preliti u strane kompanije koje će biti nelojalna konkurencija domaćim kompanijama i na taj način ćemo znatno oštetiti domaći IT sektor. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, nekoliko pitanja za različite ministre u Vladi Republike Srbije. Počevši od predsednika Vlade Republike Srbije Aleksandra Vučića, koga bih želeo da pitam – zašto je sebi dozvolio takav odnos u podređenom i ponižavajućem položaju u odnosu na predsednika Vlade Albanije Edija Ramu, koji se direktno, prilikom boravka u Beogradu, založio za stvaranje i priznanje tzv. nezavisnog Kosova od strane države Srbije? Da li bi to ijedna druga nezavisna država sebi dozvolila da u diplomatskoj poseti ima predstavnika druge države koji negira njenu celinu, odnosno teritorijalni suverinitet i integritet? Kako bi bilo da je predsednik Vlade Srbije u poseti Albaniji zatražio da Skadar, kao drevni srpski grad, bude vraćen u okrilje Srbije ili srpske države? Drugo pitanje se tiče već pomenute tematike Crne Gore i zašto se predsednik Vlade Republike Srbije stavlja na stranu montiranih priča vladajućeg režima u Crnoj Gori, a ne štiti interese državljana Srbije koji su uhapšeni u Crnoj Gori? Zašto se sve vreme priča u interesu zvaničnih priča crnogorskog režima, a ne da se progovori o izbornim krađama u Crnoj Gori ili maltretiranju svega što je srpsko u Crnoj Gori? Mislim da bi to bila mnogo značajnija tema o kojoj bi predsednik Vlade Srbije trebao da se bavi. Takođe, želimo da znamo imena špijuna koji su otkriveni u Srbiji, inače će sve ovo što radi Biro za koordinaciju službi bezbednosti na čelu sa Aleksandrom Vučićem, koji je pre pet godina rekao da više neće biti na čelu tog Biroa, zapravo doživeti kao novi rijaliti šou. Ako je zaista bilo hapšenja, hajde da čujemo koji su ljudi uhapšeni u vezi sa crnogorskim slučajem, ko je uhapšen od agenata sa zapada i istoka, ko u Upravi kriminalističke policije radi za strane ambasade, itd. Dajte imena, inače je to novi rijaliti šou Aleksandra Vučića. Za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije pitanje – da li je moguće da od 61 formirane grupe prijateljstva, poslaničkih grupa prijateljstva u Skupštini Srbije, opozicija ne može da dobije nijedno predsedničko mesto, a to se konkretno odnosi na poslaničku grupu Dveri? Zar nije bilo logično da imamo neku ravnopravnu zastupljenost prema snazi u parlamentu i u predsedničkim mestima u ovim poslaničkim grupama prijateljstva? Takođe, želim da postavim pitanje u ime akcionara Agrobanke, četiri godine posle, da li možemo da znamo šta je sudbina Agrobanke i svih njenih akcionara? U njihovom saopštenju se jasno kaže da se privatna imovina akcionara Agrobanke prelila u džepove političkih partija i njima bliskih tajkuna, a ono što je preostalo sumnjivim zakonom preneto je u Poštansku štedionicu ili se razvlači krajnje sumnjivi stečajni postupak. Za sve navedeno nema odgovornih među predstavnicima države u Upravnom odboru Agrobanke, u NBS, Agenciji za osiguranje depozita, Ministarstvu finansija tj. kod svih onih koji su bili zaduženi za rad i kontrolu njenog razvoja i poslovanja. Izuzetno važno obaveštenje koje mi je potrebno jeste upravo od ministara finansija, privrede i pravde o statusu svih srpskih, domaćih, nacionalnih banaka koje su uništene od 5. oktobra do danas, od Beobanke, Investbanke, Jugobanke, do Agrobanke, Privredne banke, Univerzal banke, Srpske banke. Znači, hoćemo da čujemo šta je sa srpskim bankama koje je neko namerno uništio da bi danas strane banke vladale našim tržištem. Te naše domaće banke još uvek postoje, da vidimo na koji način postoje, koja je njihova sudbina i njihov trenutni status. Ministru privrede veoma važno pitanje o nečemu o čemu je Srpski pokret Dveri govorio godinama unazad, a to je višegodišnja korupcija i kriminal u jedinicama lokalne samouprave i teritorijalne autonomije i nenamensko trošenje novčanih sredstava građana Republike Srbije, a sve to je sada dokazano informacijom DRI koja tvrdi da je u periodu od 2008.-2014. godine nenamenski potrošeno neverovatnih skoro šest milijardi dinara ili oko 59 milijardi evra. Dakle, duplo više nego što je spoljni dug Srbije, neko je nenamenski potrošio u prethodnih šest godina. Podnete su 1364 krivične i prekršajne prijave, čiji epilog ne znamo, pa nas interesuje epilog tih krivičnih i prekršajnih prijava i da li su one slučajno zastarele. Dakle, duplo više nego što je spoljni dug Srbije, neko je nenamenski potrošio u prethodnih šest godina. podnete su 1364 krivične i prekršajne prijave, čiji epilog ne znamo, pa nas interesuje epilog tih krivičnih i prekršajnih prijava i da li su one slučajno zastarele. Takođe me izuzetno zanima da li je tačna informacija da je predsednik Vlade Republike Srbije Aleksandar Vučić, u svoj tim saveznika pridodao izvesnog Zakarija Herisa, koji će u Vladi Republike Srbije biti zadužen za specijalne projekte, koji je ranije radio u Turskoj, Saudijskoj Arabiji i Bosni i Hercegovini? Dakle, Montgomera i Tonija Blera, da li smo dobili još jednog američkog savetnika u Vladi Republike Srbije? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, uvaženi predsedavajući, želim da se na početku zahvalim Ministarstvu zdravlja na jednom zaista korektnom radu i suradnji sa gradom Novim Pazarom i to je zaista rezultiralo značajnim projektima od izgradnje velelepnog dijagnostičkog centra kojim smo upotpunili svoju opremu, naravno uz pomoć stranih donacija, preko osnivanja Zavoda za javno zdravlje, kojim je ponovo Novom Pazaru vraćen status koji je i ranije imao i kojim se iz Novog Pazara vodi računa o javnom zdravlju u Novom Pazaru, Tutinu i regiji oko ovih centara. No, želim da ovom prilikom pozovem ministra zdravlja da nastavimo ovu saradnju i što prije realizujemo projekat angio-sale, nesporno je da je ona neophodna i što hitnija ovom kraju i to je zaključak koji smo imali u svim razgovorima sa ovim ministarstvom. Znam da su oni ozbiljno ušli u projekat ove realizacije, ali još jednom ovom prilikom želim da ih pozovem da što pre realizujemo i instaliramo angio-salu u Novom Pazaru, kako bi i ovaj kraj Srbije bio pokriven sa tim načinom lečenja ljudi koji imaju kardiovaskularnu bolest srca. Takođe, kolega je pominjao da nakon ovog nemilog događaja su smenjeni određeni direktori. Ja verujem da je kolega Jovanović upoznat i verujem na reč da je bilo reči o kvalitetnom kadru. Slično se desilo i u Priboju gde je jedan sjajan lekar neurolog Jasminko Toskić, smenjen i mislim da trebamo voditi računa o kadrovima koji zaista bi trebalo da se sačuvaju u našem zdravstvenom sistemu. Naravno da je potez ministarstva dobar. Kontrola, bolja kontrola rada bolnica na terenu je svakako dobra stvar i želim da to što su smenjeni određeni direktori nije strašno. Mi se zalažemo za principe smenjivosti i želim da pozovem Ministarstvo zdravlja da, kao i u prošlom mandatu, nastavimo da, pre svega, zakonskim rešenjima, kvalitetnim rešavamo, pre svega, na nivou Ministarstva zdravlja i da nastavimo sa ovom kontrolom rada tih bolnicapo unutrašnjosti i na taj način podignemo nivo zdravstvene zaštite u našoj državi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću svoje pitanje uputiti predsedniku Vlade, koja će proslediti nadam se ministrima da odgovore. Prvo je vezano za primenu Zakona o načinu određivanja maksimalnog broja zaposlenih u javnom sektoru. Zakon je stupio na snagu 12.08.2015. godine i mislim i ja i mi preko puta vas, da su oni primenjuju onako kako treba da se primenjuju, da tu ima mnogo grešaka, mnogo problema, mnogo stvari koje ne bismo smeli da dozvolimo. Posebno je pitanje vezano za dobijanje saglasnosti pri zapošljavanju novih ljudi. Ja se sećam, u neko vreme, pre par godina, nisam dobio saglasnost koju sam tražio da zaposlim dve apotekarice koje su otišle u penziju. Dakle, toliko je to bilo rigorozno, a sada to nije slučaj. U istom trenutku, sada kada je zakon na snazi, imate jedan slučaj da se upravo u Kragujevcu raspisuje oglas za prijem dve sekretarice gradonačelnika i vozača gradonačelnika i oni budu primljeni na neodređeno vreme, pored 700 zaposlenih u Kragujevcu u upravi, pored 20-ak vozača. Dakle, zakon se ne primenjuje ili se primenjuje onako kako to nekome odgovara koji ja manje ili više blizak vlasti. Tražim odgovor na pitanje, vezano za lokalne samouprave, i mislim na gradove kada ovo pitam – da li se primenjuje zakon u potpunosti u svim gradovima, gde - da, gde – ne, i posebno vrlo bitno, čini mi se za sve nas je pitanje – koliki je broj ljudi radio u javnom sektoru u svim gradovima pojedinačno kada je zakon stupio na snagu 12.08. i evo danas 25. oktobra? Vrlo bitno i koliko je po svakom gradu ljudi otišlo u penziju u tom periodu? Vrlo bitan podatak za sve nas i koristiće nam, čini mi se. Drugo pitanje je čini mi se, takođe vrlo aktuelno. Svedoci smo da vrlo često, gotovo na 15 dana, mesec dana imamo ili početak izgradnje neke fabrike, ili otvaranje neke fabrike, što je dobro i što pozdravljamo, voleli bismo da toga bude više. Nažalost nije tako i sve vreme slušamo kako je uvećan broj ljudi koji su dobili posao na neodređeno vreme u ovoj zemlji. Mi mislimo da to nije tako jer i čak tamo gde je u pitanju ta nova fabrika koja se otvara, ako je u pitanju prijem 100 radnika, jedno 200, 300 radnika u tom gradu manje radi. Pogledajte „Fijat“ recimo, da trećina radnika manje radi zbog problema koje imamo. Oni mogu biti realni, mogu biti oni koji to nisu. Dakle, tražim odgovor na pitanje, vrlo bitno pitanje čini mi se, koliki je broj ljudi za stalno radio, dakle na neodređeno 25. oktobra 2012. godine, a koliki je taj broj sada? Pa da vrlo jasno vidimo da li smo mi u pravu ili ste vi u pravu. Treće pitanje je životno pitanje. Meni se čini i nama se čini sa ove strane da se svakoga dana lošije živi u ovoj zemlji nego prethodnog dana. To je činjenica, kao što je činjenica da u okruženju to nije tako. I to vi svi odlično znate. Razlozi postoje ili ne postoje, svejedno je. Mi kažemo da je to tako i to na svaki način branimo. Dakle, tražim da mi se odgovori na to pitanje da li je ovo tačno. Mi znamo šta je statistika i da se odgovori na pitanje upravo po godinama od 2012. godine do sada, kakav je odnos bio prosečne plate i potrošačke korpe od 2012. godine do sada? Vrlo je bitno za sve nas ovo pitanje, s obzirom na ono što radimo, pa vas molim da to pitanje ima određenu važnost i da dobijem odgovor na to pitanje. Zadnje pitanje za taj deo gde živim, vrlo je bitno. Kada će biti završen autoput ili put prvog reda Kragujevac-Lapovo? Put ili autoput ili put prvog reda, trebao je da bude završen pre tri godine. Znate ugovor sa „Fijatom“ koliko je to bilo bitno, još uvek nije završen. Iako su ministri obećavali, iako je trenutni ministar, gospođa Zorana to obećala čvrsto, da će biti završen do kraja sledeće godine, ali molim da dobijem u pisanoj formi, jer jedno je reći pa poreći, a drugo je napisati pa poreći. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ja neću postavljati nesuvisla pitanja kao što je pitanje šta je diplomatija ili šta je spoljna politika, naročito to pitanje neću postaviti ministru spoljnih poslova. Spoljna politika Vlade Republike Srbije je precizno definisana i jasna i Ministarstvo spoljnih poslova takvu politiku dosledno i odgovorno sprovodi, prevashodno u interesu zaštite države Republike Srbije. Ko to ne razume, ima ozbiljan problem ili razmišlja suprotno zaštiti interesa Države Srbije. Tražim obaveštenje od VSS, od Ministarstva pravde i od Ministarstva finansija iz sledećih razloga. U Republici Srbiji u pravosudnom sistemu ima negde oko 3.000 sudija. Značajno manji broj, ali izuzetno kvalitetnih sudija sa najvećim stručnim referencama su sudije koje su zastupljene u studijama republičkog ranga. Recimo da u Vrhovnom kasacionom sudu ima negde oko 30 sudija, koliko ima i u Privrednom apelacionom sudu. Te sudije su shodno odredbama, ranije važećeg Zakona o sudijama, imale pravo na naknadu za odvojen život. Nažalost, odlukom Ustavnog suda ta naknada koja je regulisana i sistematizovana u Zakonu, odredbom člana 16. odnosno, prethodno 42. Zakona o sudijama, je ukinuta. Postavlja se pitanje - čime su motivisane sudije republičkog ranga da ukoliko im je oduzeta naknada za odvojen život, ukoliko su im uskraćeni troškovi prevoza, ukoliko se sve svodi na zaradu sudija od koje će finansirati smeštaj, troškove života u sudovima republičkog ranga, kako će biti motivisani za rad u sudovima u kojima su izabrani i na mestima nosilaca pravosudnih funkcija na kojima se nalaze? Naravno da se motivacija gubi. Dolazimo u jednu opasnu situaciju da ćemo imati u Beogradu, u Vrhovnom kasacionom sudu beogradizaciju sudstva, jer je logično da će tada najmotivisanije biti isključivo sudije iz Beograda. Primera radi, u Privrednom apelacionom sudu je negde otprilike do jedne trećine sudija iz unutrašnjosti, sigurno najkvalitetnijih sudija. Ukoliko bi se njima oduzele prinadležnosti koje su im zakonom bile definisane, postavlja se pitanje – ko će te sudije da zameni po kvalitetu, po stručnosti, po svemu onome što daju u pravosudnom sistemu? Naravno da je Ministarstvo pravde, ranije na čelu sa ministrom Selakovićem, razmišljalo o tome i da je upravo zbog toga bila definisana naknada za odvojen život sudijama, kao i troškovi prevoza i sve ostalo. Ustavni sud je doneo odluku kakvu je doneo i u presudu Ustavnog suda se neko ne može upuštati, niti je smemo komentarisati, ali ono što je bitno, bitno je zarad zaštite interesa građana Srbije, zarad dostupnosti pravde, da zadržimo sudije na svojim mestima i to one najkvalitetnije. Naravno da pri time treba imati u vidu da se mora voditi računa i o poštovanju ustavno zagarantovanog načela, zabrane diskriminacije, jer bi to isto pravo trebalo da imaju i sudije viših sudija, putujuće sudije, itd. Ali, ukoliko se u pravosudnom sistemu ne postave principi koji podrazumevaju zaštitu onih najboljih, najkvalitetnijih i najstručnijih, bojim se da će i onako ranjivo stanje pravosuđa postati još ranjivije. Ovo ministarstvo i prethodno ministarstvo su dali značajan doprinos da se takvo stanje popravi i da se isprave greške iz nekih ranijih perioda, naročito perioda od 2010. godine pa na ovamo. Ukoliko se ovaj problem koji sam danas afirmisao, zaštite interesa sudijama kojima treba vratiti naknade za odvojeni život, ne definiše na pozitivan način, taj problem se može produbiti. Zbog toga smatram da svi koje sam prozvao i od istih tražio obaveštenje u tom pravcu treba da doprinesu da se sudije republičkog ranga, pre svega, Vrhovni kasacioni sud i Privredni apelacioni sud u Beogradu zaštite i to sudije iz unutrašnjosti u pravcu omogućavanja da i dalje imaju naknadu za odvojen život i troškove prevoza. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ja bih postavio pitanje Ministarstvu policije, a vezano je za problem izdavanja i zamene ličnih karata koje se mora završiti do kraja ove godine. Setimo se, 2008. godine je donesen zakon da se moraju sve lične karte zameniti, biometrijskim ličnim kartama, 2011. godine, taj rok je produžen, ali mi smo svedoci da veliki broj nas i naših ljudi koji žive u ruralnim delovima naše Srbije, kao što je jugoistok Srbije, veliki broj takvih ljudi, starih ljudi, vrlo je teško da mogu završiti da odu do matične policijske stanice, da zamene, da promene i da na taj način obezbede sebi da u narednom periodu imaju lični dokument. Ja predlažem da nadležno ministarstvo, u saradnji sa Ministarstvom lokalne samouprave i sa lokalnim samoupravama, da uzme u ispomoć ljude koji rade na terenu kao šefovi mesnih kancelarija mesne zajednice i da na taj način pomognemo starim, iznemoglim ljudima, licima koja nemaju određeni stepen invaliditeta, a svedoci smo i zna se da ljudi koji imaju određen stepen invaliditeta da nisu pokretni, da kad taj dokument kada donese u nadležnu policijsku stanicu, da se kod njih može otići i tamo, na licu mesta da se uzme otisak, da se uradi slika i da se tom čoveku završi lična karta. Veliki je broj stare populacije ljudi, kao što je jugoistok Srbije, tako ne može uraditi, ali mi možemo uz pomoć mesnih kancelarija, šefa mesnih kancelarija, da pomognemo policijskim službenicima, zato što smo svedoci da veliki broj policijskih službenika je otišao u penziju, a 2013. godine donesen je Zakon o zabrani prijema, tako da MUP Republike Srbije nema dovoljan broj radnika. Ja bih zamolio i postavio pitanje još jednom - da li postoji mogućnost da MUP obezbedi još radnika, da završimo sa zamenom ličnih karata u svim delovima naše Srbije, a konkretno mislim na seoska područja, na stare ljude koji ne mogu otići da završe taj posao? Isto pitanje postavio bih i RFZO, zato što je sada obavezna i zamena zdravstvenih knjižica, s tim što je i to veliki problem zato što, ukoliko naši poljoprivredni proizvođači, ljudi koji žive u našim selima, ne mogu da odu, imaju mogućnost da za njih to urade njihovi najbliži. Isti je predlog da se Ministarstvo lokalne samouprave uključi, da lokalne samouprave sa svojim mesnim kancelarijama budu mnogo aktivnije i da pomognu tim starim, iznemoglim ljudima da mogu da zamene svoja lična dokumenta. Ja sam svedok i u razgovoru sa ljudima video sa da je to veliki problem jer za dva meseca ističe rok i za promenu lične karte i za promenu zdravstvene knjižice, a znamo da brdsko-planinska područja imaju problem, da do tih sela ne može ni da se ode, ni da se dođe iz tih sela da se zameni lična karta, da se zameni zdravstvena knjižica i zbog toga još jednom pitanje upućujem našim ljudima u ministarstvu – da se obezbedi bar za ovih narednih šezdesetak dana da se pomogne službi da se to završi. Inače, policijska služba i MUP Republike Srbije rade svoj posao kako treba, odgovorno i baš za dobrobit svih naših građana, ali mi moramo naći mogućnost da završimo što je započeto, da završimo i zamenimo lične karte i da pomognemo ljudima u brdsko-planinskim područjima kojima je to potrebno. Znamo da za nekoliko meseci dolaze i određeni izbori i ne bi bilo u redu da ti ljudi koji žive u takvim područjima, a ne zamene svoje lične dokumente, da ne mogu dati svoj glas za nekoga koga cene i poštuju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tatjana Macura. Izvolite.
Dame i gospodo, prvo pitanje koje upućujemo je pitanje za ministarku pravde i ministarku državne uprave i lokalne samouprave. Naime, u zgradi Geozavoda u Karađorđevoj 48 u Beogradu posluje restoran koji nosi naziv „Salon 1905“. Na fiskalnom isečku koji se izdaje u samom restoranu kao poreski obveznik je navedeno privredno društvo „O5SO“ d.o.o iz Zemuna. Ova zgrada inače je kategorisana kao kulturno dobro od velikog značaja. Postojanje restorana na ovoj adresi je u suprotnosti sa Zakonom o javnoj svojini koji kaže da se javne stvari ne mogu da davati u podzakup i ugovorom o zakupu nepokretnosti potpisanog između Republike Srbije tj. Republičke direkcije za imovinu i privrednog društva „Beograd na vodi“ d.o.o. Takođe je u suprotnosti sa zaključkom Vlade Republike Srbije. Iako je premijer upoznat sa ovim zaključkom Vlade, pa makar i samo po službenoj dužnosti, bio je u nekoliko navrata rado viđen gost ovog restorana. Pitamo vas – kako je moguće i kojom pravnom formom je opravdano poslovanje ovog restorana na adresi Karađorđeva 48 u Beogradu? Na koji način je privilegovanoj grupi ljudi, a uz saznanje premijera, omogućeno da krši propise i koristi državnu imovinu u svrhu sticanja profita? Drugo pitanje upućujemo premijeru: Prema podacima koje je objavio Republički zavod za statistiku, u poslednjih 10 godina procenjuje se da je zemlju napustilo oko 175 hiljada ljudi. Samo u 2014. godini Srbija je izgubila više od sedam hiljada visokoobrazovanih, a u periodu od 2007. do 2014. godine je otišlo čak 27.500 visokoobrazovanih ljudi. Kad smo kod ovih strašnih brojeva, koji mnogo jasnije govore o stvarnoj ekonomskoj situaciji u zemlji, važno je izneti i sledeći podatak: U istom periodu broj emigranata iz Srbije na godišnjem nivou je porastao sa 27.000 ljudi na poražavajućih 58.000, što u odnosu na 2013. godinu u 2014. godini iznosi više od 29%. Ne smemo ni da pomislimo kako izgledaju podaci za 2015. ili za tekuću godinu. Kako iz Srbije danas ne odlaze samo mladi i obrazovani, već svi oni koji imaju prilike da negde odu, u Republičkom zavodu za statistiku procenjuju da bi u 2041. godini u Srbiji svaki četvrti stanovnik bio stariji od 65 godina. Pitamo premijera – Kako misli da subvencijama stranim investitorima od 10, 20 i više hiljada evra po zaposlenom, za otvaranje radnih mesta za jeftinu radnu snagu i nastavkom partijskog zapošljavanja kadrova sa kupljenim diplomama, zaustavi da nam deca beže iz Srbije? Kako je moguće da ne vidi vezu između ove dve stvari? Pitanje za premijera:Posle sastanka Biroa za koordinaciju bezbednosti, premijer je održao juče vanrednu konferenciju za medije. Premijer je naširoko objašnjavao kako ne može ništa da nam kaže od mnogobrojnih podataka koje zna i veoma vešto, gotovo uz scenske efekte, se trudio da nam dočara opasnosti u kojima se nalazi Srbija, koja je premrežena špijunima, kako sa Zapada, tako i sa Istoka, a kako nas on lično od svih tih opasnosti čuva. Prateći reakcije građana, najčešće postavljeno pitanje bilo je – šta je premijer rekao ili je hteo da nam poruči i da li da pravimo zalihe ulja i brašna? Pitamo premijera – Kakve veze ima navodni špijun Luka P. sa izborima u Crnoj Gori? Koje su to tajne službe sa Istoka i Zapada protiv kojih se premijer izgleda goloruk i sam bori? Zašto plaši građane Srbije, kada nema nikakve informacije za njih, osim da ih on lično štiti? Pitamo predsednicu Skupštine: Zašto je dozvolila da predlog poslanika mr Igora Bečića o objedinjavanju rasprave Zakona o lukama i plovidbi i vazdušnog saobraćaja sa Republikom Korejom i rasprave o šest zakona o zajmovima u visini od gotovo 1,2 milijarde evra nađe se danas ispred poslanika? Da li razume da se ovim krši član 157. stav 2. Poslovnika, koji kaže da se rasprava može objediniti samo za zakone koji su međusobno uslovljeni ili međusobno povezani. Koja je uslovljenost i povezanost luka, plovidbe i saobraćaja sa Republikom Korejom? Koja je uslovljenost i povezanost zajmova za podršku budžetu, za kredite za mala i srednja preduzeća, za izgradnju zatvora u Kragujevcu, za stanove za ljude koji su ostali bez kuća od zemljotresa u Kraljevu, kredita za reformu državne uprave i kreiranje regionalnog fonda sa sedištem u Tirani? Molimo predsednicu Skupštine da ne zloupotrebljava svoju poziciju predsedavajućeg i odgovori na ova pitanja usmeno, već da poštuje Poslovnik i da odgovori pismeno, u roku od 15 dana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, današnje pitanje postaviću Ministarstvu privrede, ministru Goranu Kneževiću i Ministarstvu finansija, ministru Dušanu Vujoviću. Pitanje se odnosi na postupanje kralja stečajnih postupaka, gospodina Sašu Radulovića, čoveka koji stalno priča i hvali preduzetništvo, a kritikuje sve ono što je državno i javno, ali kada je u pitanju njegov privatni interes, onda ga nalazi samo u radu sa državom. Svi živimo gore, jer sistem omogućava manjini da žive dobro na leđima većine. Ovo je rečenica iz programa Udruženja građana DJB.
Kolega Mićin, slobodno zastanite dok vas poslanici ometaju. Za toliko ćemo vam produžiti vreme.
Koliko je samo licemerna ova konstatacija u slučaju kralja stečaja, jer svi znamo da je gospodin Radulović bio stečajni upravnik i poverenik centra za stečaj u mnogo preduzeća i njegov zadatak je bio da u ovim preduzećima uspešno sprovede stečajni postupak do kraja i za to uzme naknadu koja mu po zakonu pripada. Međutim, gospodin Radulović je za osam godina vodio 17 stečajnih postupaka, od čega je samo pet uspešno završeno, ali to ga nije sprečilo da od građana Srbije za preliminarne naknade i naknade za redovne troškove uzme 20 miliona dinara, a da mu još građani ostanu dužni 14 miliona dinara. Dakle, gospodin Radulović, koji je zaposlen u državnom organu Republike Srbije, konstantno kritikuje javna preduzeća, Vladu, a od te iste države i njenih građana bez pardona uzme 20 plus 14 miliona dinara. Da, definitivno svi živimo gore, jer sistem omogućava manjini poput Saše Radulovića da živi dobro na leđima većine, odnosno na leđima građana Srbije. Kako bi građani znali ko je zaista gospodin Radulović i kako živi na njihovim leđima, molim da mi se odgovori koliko je ukupno stečajnih postupaka vodio i vodi gospodin Saša Radulović i u kojim preduzećima? Koliko je tih postupaka završeno i kolika je ukupna naknada koju je ostvario i koja mu pripada kao stečajnom upravniku i povereniku za stečaj u svim postupcima koje vodi? Drugo pitanje postaviću MUP-u, ministru Nebojši Stefanoviću. Na sednici Narodne skupštine Republike Srbije prošlog četvrtka, moja draga koleginica iz opozicije, iz Novog Sada, je kritikovala jednu od najvažnijih investicija u Novom Sadu, pa sigurno i jednu od najvažnijih investicija u Srbiji. To je investicija američke kompanije „Lir“ koja će u Novom Sadu zaposliti 2.000 ljudi. Ona je rekla da će građani plaćati štetu zato što grad nije izgradio fabriku na vreme i kako mogu da vide kostur fabrike, koja nije završena, pre nego što se izađe na auto-put. Međutim, nažalost, moja draga koleginica je svesno ili nesvesno obmanula građane Srbije, jer taj kostur koji se vidi, to je budući distributivni centar preduzeća „Univereksport“, a 300 metara napred, sada ću vam pokazati kako izgleda fabrika koja će zaposliti 2.000 naših sugrađana. Evo, to je taj kostur, najsavremenija fabrika, 28.000 kvadrata gotovo. (Pokazuje slike.) U rekordnom roku izgrađena, najbrže izdata građevinska dozvola u Srbiji. Ovo je poruka za sve investitore, da znate. Ovako to izgleda unutra, tu će raditi 2.000 ljudi i ovako to izgleda, gospodo. To je taj kostur, evo, da vide i poslanici. Pogledajte. Tu će raditi 2.000 ljudi, plus 3.000 ljudi koji će raditi u kompaniji „Delfi“, dakle, 5.000 novih radnih mesta u Novom Sadu. Tako to radi Vlada Aleksandra Vučića. A šta radi bivši režim? Pogledajte, gospodo, ovo je kostur, vidite, to je dvorac Heterlend u Bočaru kraj Novog Bečeja, gde su gospoda iz bivšeg režima proneverila milion i po evra. Tu su trebala da budu smeštena deca sa posebnim potrebama. Međutim, nažalost, u ovom prostoru ne može da bude smešten niko, i to je i dan danas tako. Za to je, naravno, pokrenut krivični postupak, pa ću postaviti pitanje ministru unutrašnjih poslova – u kojoj fazi je trenutno krivični postupak za zloupotrebe prilikom rekonstrukcije dvorca Heterlend? Hvala.
Zahvaljujem. Pošto se više niko do predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: prof. dr Žarko Obradović, prof. dr Snežana Bogosavljević Bošković, prof. dr Milorad Mijatović, Meho Omerović, Milena Bićanin, Dijana Vukomanović i Dejan Šulkić. Dostavljen vam je zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Pošto današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa navedene sednice. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održane 4, 5, 6. i 7. oktobra 2016. godine. Molim narodne poslanike da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 31, od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini, održane 4, 5, 6. i 7. oktobra 2016. godine. Uz saziv ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akta po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i predlozima za spajanje rasprave. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi, lukama na unutrašnjim vodama, koji je podnela Narodnoj skupštini 13. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Za je glasalo - 129, protiv - 12, uzdržan - jedan, nije glasalo - 19, od ukupno 161 narodnog poslanika. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Fonda za zapadni Balkan sa Statutom Fonda za zapadni Balkan, koji je podnela Narodnoj skupštini 13. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasao – 131, protiv - 15, nije glasalo - 17, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija za budžetsku podršku, koju je podnela Narodnoj skupštini 13. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 132 narodna poslanika, protiv 22, nije glasalo 11, od ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Marko Đurišić, Goran Bogdanović, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović i Zdravko Stanković, predložili su da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o porezu na dohodak građana, koji su podneli Narodnoj skupštini 13. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 7 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 155, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o socijalnoj zaštiti, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 11 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema,nije glasalo - 152, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanik Goran Ješić je predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koji je podneo Narodnoj skupštini 14. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 11 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 152, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Narodni poslanici Čedomir Jovanović, Enis Imamović, Nataša Mićić, dr Žarko Korać, Nenad Milić i Bajro Gegić su predložili da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog rezolucije o Srbiji i Kosovu, partnerstvu i odgovornosti za bezbednost, stabilnost i razvoj, koji su podneli Narodnoj skupštini 11. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – četiri narodna poslanika, protiv – četiri, uzdržanih – nema,nije glasalo 155, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj Predlog. Poslanika grupa Socijaldemokratska partija Srbije je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 147 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 16, od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine - Zelena stranka je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 142 narodna poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo - 22, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Dosta je bilo, predložila je da po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 11. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 151 narodni poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema,nije glasalo 13, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa Srpska napredna stranka je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 14. oktobra 2016. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo – 138 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema,nije glasalo 26 narodnih poslanika, od ukupno 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Narodni poslanici koji su bili poslanici u prethodnom sazivu setiće se da smo pred kraj tog saziva doneli Zakon o poljoprivrednom zemljištu, kojim smo načinili veliki broj nepravdi prema poljoprivrednicima u Srbiji. Jedna od onih na koje smo mi najviše ukazivali je član kojim je omogućeno svakom predsedniku opštine u Srbiji da bez ikakvog konkursa, bez ikakvog javnog poziva, bez ikakvih jasnih kriterijuma na period od 99 godina, ustupi čak trećinu državnog poljoprivrednog zemljišta, koje se nalazi na teritoriji te opštine, investitoru po svom izboru. Mi smo se tada protivili tome. Razlog zbog čega smo i tada mislili da je to loše, zbog čega i sada govorimo da je to loše, jeste taj što u Srbiji 9.000 porodica živi isključivo od toga što uzima u najam državno poljoprivredno zemljište, a broj porodica koje preživljavaju zahvaljujući tome što uzimaju u najam i obrađuju državno poljoprivredno zemljište je još veći. Kada omogućite investitoru, i to nazovi „investitoru“, jer mi u zakonu nemamo nikakve uslove koje ta osoba treba da ispuni da biste ga vi smatrali investitorom, da u jednoj opštini uzme 30% državnog poljoprivrednog zemljišta vi ćete zapravo onemogućiti tim porodicama da i dalje žive od toga, vi ćete im ukinuti jedine izvore prihoda i vi ćete njihovu decu terati da budu najamni radnici na poljoprivrednom zemljištu koje će obrađivati vaši poslovni partneri. Kada smo govorili o zakonu bilo je reči o tome da je jedan deo poljoprivrednog zemljišta u Srbiji neobradiv. Pričali smo o tome da nije svako poljoprivredno zemljište jednakog kvaliteta i ja pretpostavljam da ti vaši poslovni partneri neće uzeti ni poljoprivredno zemljište koje je neobradivo, ni poljoprivredno zemljište koje je neplodno, nego će verovatno uzeti poljoprivredno zemljište koje je najboljeg kvaliteta u toj opštini. Što znači da će tim porodicama, a koje žive od toga što uzimaju i obrađuju poljoprivredno zemljište u državnom vlasništvu, ostati ili poljoprivredno zemljište koje je neobradivo ili poljoprivredno zemljište koje je izuzetno lošeg kvaliteta, a vaši poslovni partneri će u svakoj opštini dobiti najbolje poljoprivredno zemljište bez ikakvih kriterijuma, bez ikakvog javnog nadmetanja, bez ikakvog javnog poziva i jednom procedurom koja je apsolutno transparentna. Ovim zakonom ja predlažem da mi to promenimo i da napravimo nekakve kriterijume na osnovu kojih će ti ljudi moći da dobijaju poljoprivredna zemljišta u najam.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – 18, protiv - niko, uzdržan – jedan, nije glasalo140 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Krivičnog zakonika, koji je podnela Narodnoj skupštini 12. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov želi reč? (Da) Izvolite, koleginice Jerkov.
Ja sam, koleginice i kolege, razmišljala o tome da li je sramota da ja 40. put vas molim da krivična dela koja ne zastarevaju uvrstimo krivično delo – krađe beba. Onda sam shvatila da jeste sramota, ali sramota nije moja. Sramota je vaša što vi to ne usvajate. Sramota je vaša što ni jednom rečju niste objasnili zbog čega 40 puta odbijate da se u Krivični zakonik unese jedna jedina izmena, a to je da se u krivična dela koja ne zastarevaju unese krivično delo krađe beba. Ja vas ponovo molim da se oko ovog zakona dogovorimo. Molim vas da o njemu razgovaramo, ja ću odustati od tog zakona, ja ću ga predložiti na Ženskoj parlamentarnoj mreži, pristaću na bilo kakvu vrstu dogovora, samo da tim ljudima izađemo u susret, jer vi ne možete da zamislite količinu nesreće, nepravde i lošeg tretmana kojima su ti ljudi izloženi i količinu novog poniženja nakon svega što su pretrpeli kada im se kaže da više ne mogu da potraže pravdu zbog toga što im je neko ukrao dete u bolnici i rekao im da je to dete umrlo, zbog toga što je to krivično delo zastarelo. Ovo je jedna od meni lično najvećih misterija sa kojom se ja suočavam u ovom parlamentu zbog čega vi ne želite da se ova izmena unese u Krivični zakonik. Ja neću više govoriti, samo ću vas zamoliti da razmislite i samo ću vas zamoliti da razmilite o tome zbog čega ne podržavate ovu izmenu zakona, a pozivam svakog ko je za to zainteresovan da se sa mnom susretne, sa tim roditeljima, da sa njima razgovara i ja verujem da će svako ko se sa njima bude sreo sledeći put glasati za, a neće čekati da predsedavajući pritisne zvonce. Zaista ne znam zbog čega smo se mi kandidovali da budemo poslanici ako ćemo o ovakvoj stvari čekati zvonce da bismo za nju glasali.
Zahvaljujem, koleginice Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, nije glasalo – 121 od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o visokom obrazovanju, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljuje predsedavajući. Vlada Republike Srbije je 2012. godine u manje-više istom sastavu u kom je sada, usvojila Strategiju razvoja obrazovanja u Srbiji do 2020. godine. U toj Strategiji se pominje i visoko obrazovanje i Vlada je postavila ciljeve kako visoko obrazovanje treba da izgleda 2020. godine. Mi imamo još dve i po školske godine da implementiramo tu Strategiju i ja bih volela da napravimo zakon koji će omogućiti da ono što piše u Strategiji zaista do 2020. godine i sprovedemo. Tamo između ostalog piše da će Republika Srbija do 2020. godine imati najmanje 38,5 a kasnije najmanje 40% visokoobrazovanih građana u generaciji od 30 do 34 godine. Moje pitanje Ministarstvu je koliko takvih ljudi ima danas? Mi već danas moramo znati da li će taj cilj biti ispunjen, zato što svi ti koji treba da završe 2020. godine fakultete, su te fakultete sada već morali upisati. Zatim, planirani porez proporcija akademski obrazovanih građana trebalo bi ostvariti u onim akademskim područjima koje su prioritetno značajne za ukupni razvoj Republike Srbije, pre svega na polju tehničkih i prirodnih nauka. Da li mi znamo da li mi taj uslov ispunjavamo? Da li mi zaista upisujemo studente pojačano u one oblasti koje će doprineti privrednom razvoju Republike Srbije u oblasti prirodnih i tehničkih nauka ili mi upisujemo masovno ona zanimanja koja posle završavaju deca koja nemaju gde da se zaposle, koja ne ispunjavaju ovaj cilj? Onda se kaže da su akademske studije dostupne svima, posebno onima koji su iz socijalno ugroženih porodica koje su na bilo koji način marginalizovani. Naše akademske studije su apsolutno nedostupne danas siromašnoj deci. Naša siromašna deca ni ne stignu do fakulteta. Njihovi roditelji dižu kredite da bi mogli da ih školuju i oni sami rade da bi mogli da se školuju, mi ukidamo lokalnim samoupravama čak i sredstva za jubilarne nagrade za nastavnike, a kamoli za to da možda pomognu nekom detetu da se iškoluje, koje ne bi moglo da dođe do fakulteta i ja samo pozivam da usvojimo zakon koji će omogućiti da se ova strategija ispune. Iza te Strategije je stala cela ova sadašnja Vlada. Ako Strategija ne valja, onda ne treba da se ispuni, ako treba dajte da usvojimo zakon koji će to omogućiti, pa ili da menjamo Strategiju ili da menjamo Vladu.
Zahvaljujem koleginici Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – 21, uzdržan – jedan, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik, Gordana Čomić, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora, radi utvrđivanja činjenice i okolnosti koje su dovele do helikopterske nesreće u kojoj je život izgubilo sedam osoba, koji je podnela Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Gordana Čomić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za - 13, nije glasalo - 147 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom redu i miru, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Goran Bogdanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo devet, nije glasalo 150 od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom okupljanju, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Goran Bogdanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo sedam, nije glasalo 153 od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o porezu na dobit pravnih lica, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Goran Bogdanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo četiri, nije glasalo 156 od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Goran Bogdanović, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o javnom informisanju i medijima, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Goran Bogdanović želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo šest, nije glasalo 155 od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, koji je podnela Narodnoj skupštini 19. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle, škole su nam loše. Deca izlaze iz njih tako da ne nauče ništa. U njima sede i uče napamet ono što im se kaže. Uslovi u školama su gori nego oni uslovi koje imaju kod kuće, to su uslovi koji nisu ni za decu ni za ljude. Udžbenici su nam stari, programi isto tako. Nastavnici nisu obučeni da uče decu na najnovije načine na koje se to sada radi u celom razvijenom svetu. Škole su pune nasilja. Nema podrške deci iz osetljivih porodica. Priča se o ukidanju nekakvih škola. Smanjuje se broj odeljenja, a u njima povećava broj dece. Škole nemaju, čak ni vc, ni grejanje. Deca su u njima gladna. Nema biblioteka, nema interneta, nema izborne nastave, torbe su im preteške. Ne razvijaju se kao ličnosti, kao misleći ljudi, kao budući odgovorni i ozbiljni građani ove zemlje. Svaka kreativnost u deci, u našim školama se ubija. Oni po svaku cenu moraju da se stave u kalupe, koji omogućavaju nastavnicima da sa njima rade lakše po tim zastarelim načinima, zastarelim planovima i zastarelim programima. Inkluzija u našim školama uopšte nije zaživela. Ta deca su i dalje nekakvo nužno zlo u odeljenju, a ne ravnopravni učenici. Obuka direktora nam je neophodna zato što direktori uglavnom decenijama sede na mestima na kojima se nalaze i nisu sposobni da upravljaju školama. Nema profesionalnog razvoja nastavnika, nema nikakvog vrednovanja nastavnika na osnovu onoga šta su naučili na brojnim seminarima na koje idu. Deca ne znaju da interpretiraju čak ni tekstove koje su istog momenta pročitala. Loše prolaze na svim međunarodnim testiranjima. Loše urade maturu. Takvi loši dođu onda u srednju školu. Srednjoškolsko stručno obrazovanje je još gore od osnovnoškolskog. Deca iz srednjih stručnih škola praktično da i nemaju nikakvu šansu na fakultetima zato što nisu navikla ni da uče, ni da rade, niti znaju kako to izgleda na fakultetu. Škola nema nikakvu vaspitnu ulogu. Deca beže sa časova. Nastavnici izostaju sa časova. Deca nemaju nikakav osećaj pripadnosti školi. Siromašnoj deci je onemogućeno da nastave sa daljim školovanjem. Hajde da razgovaramo o tome.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 24, uzdržan jedan, nije glasalo 133 od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim preduzećima, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Zdravko Stanković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo pet, nije glasalo 153 od ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o udžbenicima, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Zdravko Stanković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo sedam, nije glasalo 152 od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zdravko Stanković, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmeni Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Zdravko Stanković želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo sedam, nije glasalo 153 od ukupno 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na ovnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o udžbenicima, koji je podnela Narodnoj skupštini 26. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Zakon o udžbenicima je poslednja karika u tom našem začaranom krugu lošeg obrazovanja. Ne zna se da li su udžbenici kao osnovno nastavno sredstvo posledica ili uzrok onoga kako nama danas izgleda obrazovanje, a ono svakako da ne izgleda dobro. Imali smo Zakon o udžbenicima koji je, kako je sam ministar priznao, donet pod ultimativnim pritiskom nekakvih ucenjivača koja nije želeo da imenuje, zbog kog je on i nekoliko puta povlačio, menjao, ispravljao zakon, da bi na kraju ostavio baš sve onako kako su vršioci pritisaka želeli da u njemu bude. Udžbenici su nam i dalje preskupi, preteški i veoma često netačni. Sa preskupim, preteškim, preobimnim, prekobrojnim i netačnim udžbenicima mislim da ne možemo očekivati da naše obrazovanje bude dobro. Roditelji su primorani da kupuju udžbenike koje deca apsolutno ne koriste. Nastavnici su, po ko zna koji put, označeni kao izvor korupcije u celom tom prljavom poslu i ogromnom tržištu trgovine udžbenicima. Mislim da je to strašno nepravedno prema nastavnicima. Ako ima nekakvih zloupotreba, onda zakon treba da se pozabavi izdavačima, a ne nastavnicima koji u tome možda učestvuju, a možda i ne učestvuju. Udžbenici su nam prepuni predrasuda. U njima se žene mogu videti isključivo kao majke, kuvarice, spremačice. Ako imaju nekakvo zanimanje, to je onda nekakvo zanimanje medicinske sestre, negovateljice ili nešto slično. Dece sa bilo kakvim smetnjama u razvoju u tim udžbenicima nema. Dece koja rastu u porodicama koje su na bilo koji način drugačije od onoga kako se zamišljanja da porodica treba da izgleda u tim udžbenicima nema. Oni su puni netačnih informacija. Zakon koji smo doneli očigledno nije rešio ni jedno jedino pitanje, kada je u pitanju kvalitet udžbenika, a nije rešio ni ono što je reklamirano kao najveća prednost tog zakona tj. da će rešiti problem sa korupcijom koja je evidentna u našim školama, s tim što ja tvrdim da korupcija dolazi od izdavača, a ne od nastavnika. Predlog zakona koji dajem pokušava da reši makar deo tih problema koji sa našim udžbenicima postoje, a trebalo bi o njemu da razgovaramo u paketu sa svim ostalim zakonima koji se bave našim sistemom obrazovanja, koji proizvodi ljude koji nisu onakvi kakve treba da imamo ako želimo da se razvijamo kao društvo.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 26, protiv – dva, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutnih 160 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Balša Božović želi reč? Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, imali smo sastanak sa Sindikatom penzionera Srbije. Oni su rešeni da izađu na kraj ovom otimanju penzija koje su pošteno i krvavim radom stečene tokom životnog veka penzionera. Pitali su za podršku. Naravno da će tu podršku od nas dobiti. Po ko zna koji put predlažem zakon o vraćanju otetih penzija iz razloga što je neko ceo život radio pošteno, uplaćivao poreze i doprinose na vreme i stekao svoju imovinu. Dakle, penzija je imovina koju je Vlada Republike Srbije otela onima koji su vredno za nju radili. Suština o kojoj ovde pričamo jeste da nakon onoga što je Vlada Republike Srbije uradila za tzv. konsolidaciju budžeta nigde u svetu nije moglo da se ponovi, već su ustavni sudovi slične namere drugih vlada osujetili, kako u Grčkoj, tako u Portugalu, tako u Italiji, tako u Španiji i nikada nam neće biti jasno zbog čega Ustavni sud Srbije nije želeo da ocenjuje ustavnost zakona o otimanju penzija. Sedamsto hiljada penzionera kojima ste oteli penzije danas ne mogu da plate račune, danas ne mogu da pomognu svojim unucima koji studiraju, koji ne rade, ne mogu da se prehrane. Diskriminisali ste onaj deo penzionera koji je zaista ceo svoj životni vek proveo gradeći ovu zemlju, praveći ovaj sistem i na najpošteniji način doprinosio ovom društvu. Demokratska stranka je 2000. godine vratila zaostale i ukradene penzije. Ne samo da ćemo ukinuti ovaj zakon i vratiti penzije na staro, već ćemo vratiti sve ono što je oteto, kao razlika u odnosu na ono što su primali do sada. Mislim da je veoma važno da kao narodni poslanici shvatite da ste životno ugrozili, zdravstveno ugrozili preko 700.000 penzionera kojima ste protivustavno oduzeli ono što su ceo život stvarali i gradili. To je njihova imovina i kao kada bi vam neko iz kuće odneo komad nameštaja ili neku dragocenost, vi ste nekome omalovažili i oduzeli pošten rad.
Privedite kraju, kolega Božoviću.
Mislim da je veoma važno da se ova tačka nađe na dnevnom redu.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. (Balša Božović, s mesta: Mogu li da završim rečenicu, gospodine Arsiću?) Dao sam vam priliku, kolega Božoviću. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 22, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja zakona o potvrđivanju sporazuma o saradnji Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Balša Božović želi reč? Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem. Dakle, ovaj sporazum između Srbije i Vlade Ujedinjenih Arapskih Emirata je doveo do toga da tajkuni, kao poslovni partneri SNS, omoguće sebi još veću imovinu na račun resursa i na račun poreskih obveznika, građana Srbije. Preko tri milijarde evra će građani Srbije morati da iz svojih osiromašenih džepova izvade i plate tajkunima iz Ujedinjenih Arapskih Emirata, kako bi nečiji san postao stvarnost, a to je san o „Beogradu na vodi“. To nije interes Republike Srbije, i to smo tvrdili sve ovo vreme. Ne možemo graditi budućnost ove zemlje, tako što ćemo tajkune učiniti još bogatijima, a građane Srbije još siromašnijima. Tajkuni iz Ujedinjenih Arapskih Emirata ne plaćaju dažbine ni gradu Beogradu, ni Republici Srbiji upravo ovim sporazumom, a sve to moraju da plaćaju građani Srbije u koliko žele, kao domaći investitori, da investiraju u ovu zemlju ili kao građani koji uredno plaćaju svoje račune, plaćaju poreze na mesečnom i godišnjem nivou. Veoma je važno da ovakvi sporazumi budu ukinuti zato što jednu malu grupu pojedinaca, koji su milijarderi u drugoj zemlji, čini povlašćeni u Srbiji, jer su na osnovu ovog sporazuma dobili besplatno zemljište, omogućeno im je da steknu ogromno bogatstvo, a da sve to plate građani Srbije sa svojim smanjenim platama i penzijama. Ne možemo da gradimo društvo na taj način što ćemo njima omogućiti veću zaradu, a ne možemo da omogućimo mladima u Srbiji obrazovanje kakvo zaslužuju, posao kakav im dolikuje, već 59.000 ljudi u poslednjih godinu dana je napustilo Srbiju. Kako planiramo da formiramo neki interes u budućnosti ukoliko naši mladi, naši sposobno kadrove odlaze iz zemlje, a tajkuni iz Ujedinjenih Arapskih Emirata imaju pravo da grade šta hoće mimo zakona, mimo Ustava, a da su pri tom oslobođeni svih dažbina i plaćanja, što važi za sve građane Srbije. Mislim da je ovaj sporazum veoma loš, da nije u interesu građana Srbije, da nije u interesu Republike Srbije i njene imovine, da se na ovaj način arče resursi koji ih je veoma malo i da se na ovaj način resursi Republike Srbije daju zapravo u ruke partnerima, tajkunskkim SNS i mi smo za to da se ovaj sporazum ukine do kraja. Zahvaljujem.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 24, uzdržan – jedan,nije glasalo – 131 od ukupno 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja zakona o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima eksproprijacije i izdavanje građevinske dozvole radi realizacije projekta „Beograd na vodi“ koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Balša Božović želi reč? (Da.) Izvolite, kolega Božović.
Zahvaljujem. Predlažem da se Zakon o ukidanju lek specijalisa, odnosno izgradnji „Beograda na vodi“ stavi na dnevni red iz prostog razloga i krivo mi je što gospođa Zorana Mihajlović koja je maločas bila u sali više nije, ona je lično i ova Vlada omogućila da se Zakonom o eksproprijaciji pokloni milijardu evra vrednosti zemljišta arapskom investitoru i da se na taj način otme građanima Beograda i Srbije ono što im pripada, a s druge strane ta svota pokloni nekome ko je blizak vrhu države i vrhu SNS. Ne možemo reći da je javni interes kada neko gradi privatnu kafanu, šoping mol i hotel sa stanovima od 3.500 evra po kvadratu. Šta od toga imaju građani Beograda i Srbije? Gde je tu javni interes? I zato smo rekli da „Beograd na vodi“ je isključiva prevara kojom neko pokušava da zamaže oči građanima Srbije. Nema nikakve građevinske industrije koja je pokrenuta na osnovu ovog projekta. Mi smo direktno uložili pola milijarde evra, a da pri tom imamo stanove koje će sutra kupiti isključivo oni koji su tajkuni, kako u Srbiji tako i oni iz inostranstva. Ko ima danas novac da kupi stan od 3.500 evra po kvadratu? Očigledno samo vrh države ili oni koji su bliski prijatelji vrha države. Dakle, to nije javni interes za Srbiju. Javni interes za Srbiju bi bio kada bi tih pola milijarde evra koje direktno plaća Grad Beograd i Republika Srbija, uložili u kulturno, naučno- tehnološki park, u stanove koji imaju 30 kvadrata koji koštaju 900 evra po kvadratu, da to ponudimo našim najboljim naučnicima, najboljim studentima, našim istaknutim privrednicima, raspisali međunarodni konkurs za idejno rešenje. Zaista da se ne brukamo pre svetom i da ne ružimo Beograd arapskim projektima od kojih Grad Beograd apsolutno nema apsolutno ništa, a gubi svoj identitet već da tamo zaista napravimo beogradsku operu, da napravimo javni prostor, javne galerije koje mogu da koriste svi građani Beograda i Srbije. Taj projekat bi pokrenuo građevinsku industriju i taj projekat bi tu napravio novi centar Beograda, ali bi tu bio javni interes u pitanju, javni interes kulturni, naučno-tehnološki park gde bi sutra mogle da dođu velike kompanije, poput „Gugla“, „Amazona“, „Epla“, da jednostavno tu pokrenemo visoku tehnološku industriju i da na taj način razvijemo Srbiju na jedan drugi i bolji način, u odnosu na ovaj obrazac koji vlada danas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 22, nije glasalo – 132 od ukupno 154 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenica o ulozi i odgovornosti najviših organa vlasti o bespravnom rušenju objekata u Beogradskoj četvrti „Savamala“ i utvrđivanju činjenica o odgovornosti lica koja su izvršila rušenje navedenih objekata, koji je podneo Narodnoj skupštini 13. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Dakle, nakon šest meseci dogodila se stvar koja je poljuljala imidž Gradu Beogradu koja je do te mere ugrozila vladvinu prava u Srbiji, da možemo samo da se stidimo i kao narodni poslanici, na kraju i kao građani. Zato što se dogodila najveća sramota za Grad Beograd u modernoj istoriji da je 30. razbojnika sa fantomkama porušilo kvart u centru Beograda, a da pri tom niko nije odgovarao. Da policija nije želela da se odazove na pozive, da je šef komunalne policije u Beogradu za kog se tvrdi da je lično obezbeđenje SNS u Gradu Beogradu i gradonačelnika Beograda, rekao da niko nije zvao komunalnu policiju, a u izveštaju Zaštitnika građana upravo stoji potpuno suprotno, što je suprotno i dokazano. Mislim da je veoma loše da Ministarstvo unutrašnjih poslova na ovaj način izbegava odgovornost. Mislim da je više nego sramno da Tužilaštvo šest meseci prebacuje odgovornost na policiju, da policija prebacuje odgovornost na komunalnu policiju, da komunalna policija govori neistine, a da na primer Više tužilaštvo nije u stanju da preuzme od policije predistražne radnje i postupak pošto se radi o očiglednoj opstrukciji od strane policije koja je sve više verujem očigledno i sama umešana u ovaj zločin. Građani su kidnapovani, građani su zastrašivani. Ako se koristi i zloupotrebljava policija da bi neko raščistio arapskom investitoru Savski amfiteatar da bi on tamo mogao da gradi svoj šoping mol i da nečiju privatnu imovinu na taj način ugrožava, mislim da nismo društvo koje je dostojno da sutra uđe u EU. Mislim da nismo društvo koje je na tom putu, mislim da smo onda društvo koje je skrenulo sa tog puta i polako klizimo u devedesete. Ako se ovo dogodi, ako ovo prođe nekažnjeno, nikada Srbija više neće moći da priča ili zahteva ili da kaže da joj je cilj da bude sastavni deo zapadne Evrope. Mislim da je veoma važno, da je veoma važno da se na anketnom odboru utvrdi odgovornost najviših državnih zvaničnika. I sam predsednik Vlade tvrdi da je u tome učestvovalo vrh gradske vlasti. Gradska vlast kaže da Aleksandar Vučić nije mislio na njih, imamo izveštaj Zaštitnika građana, ne razumem zašto bežite, ako nemate šta da krijete od anketnog odbora.
Zahvaljujem kolega Božoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 20, uzdržani – jedan, nije glasalo 133 od ukupno 154 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Balša Božović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Krivičnog zakonika koji je podneo Narodnoj skupštini 15. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Balša Božović želi reč? (Da) Izvolite kolega Božoviću.
Zahvaljujem. Mi smo tražili šefova poslaničkih grupa zbog Predloga zakona o dopunama Krivičnog zakonika. U pitanju je porast nasilja u porodici. Marko Đurišić je takođe jedan od kolega koji je podržao ovaj zakon, kao što je naravno podržao i formiranje anketnog odbora i mnoge druge zakone koje smo podnosili i mi takođe zakone koje je podnosio gospodin Đurišić, ali ovde smo otvorili jednu temu i mislim da je veoma važno da se ovaj zakon nađe na dnevnom redu. U pitanju su ubijene 33 žene u poslednjih godinu dana, na takav način da su evidentirani nasilnici, odnosno ubice, prethodno evidentirani kao nasilnici u porodici. Policija im nije oduzela naoružanje koje oni naravno imaju po zakonu. Oni su kao nasilnici povratnici, vratili se u porodicu i ubili svoju ženu. Na ovaj način mnoge žene i zbog ovakvih stvari danas traže sklonište u sigurnim kućama. Šest hiljada prijava za nasilje u porodici postoji, a ima svega 700 i nešto presuda. Podsetiću da je ovaj zakon podneo Dragan Šutanovac i da je godinu dana razgovarao sa svima vama i da smo bili blizu dogovora da nađemo zajedničko rešenje i da ponudimo ovaj zakon da bude zakon svih nas kako bi spasili žene od nasilja, kako bi spasili nečiji život. U Kanjiži se u maju 2015. godine dogodilo da je nasilnik u porodici evidentiran od strane policije, ali mu nije oduzeto oružje, i on se vratio i ubio šest članova svoje porodice. Mi želimo da se nasilnicima u porodici oduzme naoružanje, da li je u pitanju puška, da li je u pitanju pištolj, potpuno je svejedno. Oni su na osnovu zakona dobili dozvolu. Mi želimo da im uzme MUP, odnosno policija da im oduzme oružje i pravo na nošenje oružja i na izdavanje dozvole za oružje onda kada se evidentiraju kao nasilnici u porodici. Na taj način možemo da spasimo nečiji život. Na taj način možemo da spasimo neku ženu. Dakle, 33 žene su izgubile život u poslednjih godinu dana upravo zato što nismo doneli ovaj zakon. Mislimo da ovde nema nikakve politike. Mislimo, posebno se obraćam ženskom delu parlamenta, da je veoma važno da ovaj zakon bude na dnevnom redu, da o njemu raspravljamo i da ga svi zajedno donesemo, jer mislim da je veoma važno da spasimo nečiji život već sutradan. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Božoviću. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – 24, uzdržan – jedan, nije glasalo – 127 od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu član 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom predlog zakona o dopuni Zakona o Vladi, koji je podneo Narodnoj skupštini 25. jula 2016. godine . Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Zakon o Vladi, ja sam spremio po redu predloženih zakona, ali ovaj mi je najdraži, koji predviđa da se iznad člana i član 11. menjaju i glase- zdravstvena sposobnost, nespojivost i sukob interesa, pa član 11 kaže: “pre izbora Vlade svaki predloženi član Vlade mora Narodnoj skupštini da dostavi lekarsko uverenje o zdravstvenoj sposobnosti za zasnivanje radnog odnosa u državnim organima“. Naravno, član Vlade ne može biti na nekoj drugoj javnoj funkciji u državnom organu, organu AP itd, itd. Imali ste priliku da sat vremena slušate dobre predloge mojih kolega za dobre zakone i bilo bi jako lepo da parlament počne da usvaja dobre zakone, a ne samo ono što mora. Žao mi je što potpredsednica Vlade je ušla i pobegla, a nije našla vremena, volje i tolerancije da sasluša dobre predloge. Možda bi joj nešto dobro palo na pamet kao predlog da se podrži neki od ovih naših predloga. Šta je suština ovog Predloga zakona? Da sprečimo da ljudi koji nemaju zdravstvenu sposobnost, bilo da se tu radi o fiziološkom zdravlju ili psihijatrijski aspekt, da ih sprečimo da dođu u Vladu. Svi smo svedoci u poslednjih ne samo četiri godine, nego i nešto malo duže, ili mnogo duže, da je bilo primera da su ljudi, koji su apsolutno nesposobni za bilo kakav rad u državnim organima, došli do pozicija da budu ministri, neki i poslanici, ali u ovom Predlogu zakona se bavim samo Vladom. Imamo puno takvih primera. Jedna Vlada 2001. godine kada je njen mandatar bio dr Zoran Đinđić je provela lekarski pregled kandidata i ta Vlada je, čak i u vreme kada sam je ja vodio donela puno dobra Srbiji. Mislim da je to primer kako jedan ovakav predlog provere sposobnosti kandidata može da donese dobro i državi i naciji. Ovo nije nikakva uvreda ni za koga iz sadašnje Vlade, osim ako se on tako ne oseća, i ovaj zakon ne bi važio samo za vlade Aleksandra Vučića, nego bi važio i za vlade koje će jako brzo doći iza njega i koje će početi da se ponašaju kao normalne vlade u kojima normalni ljudi zdravstveno sposobni za vršenje funkcije u državnim organima mogu da budu sluge naroda, što jeste posao Vlade Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – 17, protiv – jedan, nije glasalo – 132 od ukupno 150 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodi poslanik Zoran Živković na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom predlog rezolucije Narodne skupštine o priznanju i osudi genocida nad Jermenima počinjenom u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. do 1922. godine, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Prvi predlog ove konvencije, odnosno rezolucije je bio pred parlamentom pre aprila 2015. godine. Dakle, 24. aprila je 2015. godine je bilo 100 godina od velikog genocida koji je izvršen nad Jermenima. Rezolucija kaže da Narodna skupština Republike Srbije priznaje i osuđuje genocid nad Jermeniima počinjen u Osmanskom carstvu u periodu od 1915. – 1922. godina i poziva druge države i međunarodne organizacije da njegovim priznanjem i osudom doprinesu sprečavanju sličnih zločina u budućnosti. Nema ili teško da ima naroda u Evropi pored nas Srba ili možda još nekoliko koji imaju toliko prava da budu osetljivi na pitanje zločina, na pitanje genocida. Imamo potpuno pravo zato što je u našoj istoriji puno primera gde je naš narod bio žrtva genocidnih namera, ponekad i vrlo uspešnih raznih osvajača, kriminalaca, zločinaca, ili kako god to možemo da zovemo. Tu nema nikakve sumnje, to znaju svi građani Srbije. To je nešto što ne sme da bude zaboravljeno. Ali, moramo da pokažemo svoju svest o tome da mi nismo bile jedine žrtve i da priznavanjem tuđih žrtava upravo možemo da učinimo da damo svoj mali doprinos ili svoj veliki doprinos, kako god to ko gleda, tome da se zločini genocida ne zaborave nikada, kao najbolja preventiva da se bilo šta slično tome ne ponovi nikada. Ja se nadam da je 21. vek vek koji će biti rasterećen i takvih ciljeva i zamisli i njihove realizacije, ali ko zna. Da se ne bi desilo u budućnosti nikome na teritoriji Evrope, na teritoriji cele naše planete, bilo šta slično što se desilo Jermenima pre 101 godine ili što se dešavalo Srbima jako dugo, i nekim drugim nacijama u našem okruženju, mislim da je ovaj parlament ovlašćen i da ima obavezu i da ima odgovornost da jednom ovakvom rezolucijom, koja je inače doneta i potvrđena u više od 30-ak zemalja sveta, čitao sam već nekoliko puta da su tu države i sa jedne i sa druge strane i sa istoka i sa zapada, da to važi za Rusku Federaciju, Grčku, Belgiju, Francusku, Kanadu, Kipar, Italiju, Švajcarsku, Argentinu, Urugvaj, Švedsku, Liban itd. i da je nama mesto u ovom dobrom skupu zemalja koje se brinu za budućnost čovečanstva. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje: za – devet, nije glasalo – 141 od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? (Da.) Izvolite, kolega Živkoviću.
Ustavni osnov za donošenje zakona o planiranju i uređenju prostora je sadržan u članu 97. tačka 12. Ustava Srbije. Ovaj predlog zakona je prvi put bio pred poslanicima prošlog saziva pre više od godinu i po dana, do dana današnjeg nema nikakve reakcije ni tadašnje Vlade, ni ove Vlade kontinuiteta. Ponovo mi je žao što je ministarka, potpredsednica Vlade, pobegla i ne čuje, pošto se ovo tiče njenog resora, a razlozi za donošenje ovakvog zakona su vrlo jednostavni. Mi i dan danas imamo haos, pravi haos u oblasti stanogradnje, u oblasti izgradnje kao takve. Ni Zakon o ozakonjenju, ni prethodni zakoni, ni zakoni koji šire definišu ovu oblast nisu uveli red. Skoro da možemo da kažemo da je sreća što smo uz katastrofalnu Vladu dobili i tešku recesiju, pa onda nemamo neku veliku izgradnju, jer da imamo, ona bi bila još više nezakonita nego što je danas. Naravno da ne možemo tako da budemo srećni, naravno da je budućnost Srbije u tome da se razvija, a to podrazumeva i izgradnju, ali izgradnju na način koji je utemeljen u dobrim propisima. Ovaj zakon je jedna poboljšana verzija zakona koji je usvojen 2003. godine, kada jedna ozbiljna Vlada se bavila Srbijom. Tada je uvedeno krivično delo za onoga ko započne gradnju bez svih prethodnih dokumenata koji su neophodni za to, uključiv i poslednje, a to je dozvola za početak radova, ali, kao što znate jako brzo, odnosno već početkom primenom tog zakona naredna Vlada je sa mesta najodgovornijih ministra za sprovođenje tog zakona prekršila zakon u ličnom interesu tog ministra i onda taj zakon nakon toga, naravno, nikada nije bio sproveden na način na koji to treba da bude. Zato danas imamo desetine, stotine hiljada nelegalnih objekata, ne samo od ove vlasti, naravno, ne to je problem koji je 20,30,50 godina star, da je taj problem toliko veliki da i po Zakonu o ozakonjenju lokalne samouprave apsolutno nisu sposobne da u roku koji im je dat, čini mi se kraj novembra ove godine, ni popišu nelegalne objekte, a kamoli da se uđe u proces njihovog ozakonjenja. To je jedan drugi proces koji treba da ide svojim putem i da se ubrza na najbolji mogući način. Da nam se to ne bi dešavalo ponovo, da bi se jednom stavila tačka na ovu bolest, koja nije samo pitanje prostora, visine, estetskog tih objekata, to je pitanje najvišeg nivoa kriminala, koji je naravno uvek povezan sa vrhom vlasti. Da bi se to sprečilo, predlažem vam da stavite ovaj zakon u proceduru.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Suština izmene ovog Zakona je u tome da se uvede institut akademske čestitosti, koji bi trebalo da bude prepreka masovnom, očigledno kod nekih omiljenom načinu sticanja znanja, pod navodnicima, a to je pitanje falsifikata na svim nivoima, vertikalno, horizontalno, u svim nivoima, ne samo aktuelne, ali posebno u svim nivoima aktuelne vlasti. Osim poznatih primera – predsednika države, ministra unutrašnjih poslova, gradonačelnika Beograda, šefa Kancelarije za Kosovo i ne znam čega sve već tu nema, takvih primera na stotine, na hiljade, postoje čak i na nivou srednjih škola, a kamoli fakulteta. Nije utvrđen još nijedan falsifikat za osnovnu školu, ali istraga traje, možda ćemo doći i do toga. Mnogi koji su, čak i neki ovde prisutni liče kao da nisu ni prošli pored osnovne škole, a da ne pričam o nekom drugom obrazovanju.
Obrazložite svoj predlog zakona, kolega Živkoviću.
Samo vama govorim? Ako treba samo vama, u redu, govoriću samo vama. Dakle, izmena je u tome da se u članu 4. posle tačke 1. dodat tačka 1a, koja glasi – akademska čestitost, a član 2. kaže – da se posle člana 5. dodaje naziv člana i član 5a, koji glasi – akademska čestitost. Definicija da je akademska čestitost se zasniva na samostalnoj izradi pisanih radova, kao i na striktnom poštovanju tuđih autorskih prava. Ovo nije pitanje samo moralne odgovornosti, pitanje čistog obraza, što je vrlo, nažalost, jeftina roba u poslednje vreme. Ovo je pitanje kriminala, jer poštovanje tuđih autorskih prava nije pitanje dobre volje nekoga da li će to da poštuje ili ne, to je pitanje vaspitanja nivoa ovih koji dobacuju, ali to je pitanje i sprovođenje zakona. Ne možete da uzimate tuđe, to se zove krađa. Kada to uzimate masovno, to zove organizovani kriminal, posebno kada u tome učestvuju najviši predstavnici aktuelne vlasti, o čemu se već govorilo. Predsednik Vlade Srbije u mišljenju za ovaj zakon kaže da se ne prihvata zakon u načelu i da se Vlada sprema da svojom izmenom zakona, kaže da su uočene određene slabosti u sistemu i pojedinim rešenjima, pa se pojavila potreba za uvođenje novih pitanja u skladu sa zahtevima savremene prakse. Jako interesantno, ali nefunkcionalno. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 131 od ukupno 149 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
U Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti, „Službeni glasnik“ taj i taj iz 2011. i 2014. godine, u članu 23. briše se stav 3, a taj stav dozvoljava komercijalno reklamiranje političkih stranaka, odnosno trošenje para političkih subjekata, stranaka, na komercijalne reklame u vreme izbornih kampanja. Moj predlog je da desetine miliona evra koje se tada koriste za, ponavljam, estetski neprihvatljive, da ne upotrebim neki drugi izraz, video spotove koji apsolutno nemaju nikakve veze ni sa razumom, ni sa moralom, ni sa estetikom, da se taj novac upotrebi tako što bi se zabranilo komercijalno reklamiranje učesnika izbora, da se taj novac usmeri u lečenje građana Srbije, pre svega dece, kojima domaća medicina ne može da pomogne. Po istraživanju koje je sprovedeno, iznos novca koji se baca za te reklame i iznos para neophodan za zdravo, normalno lečenje te dece pre svega je identičan. Zato Srbija treba da napravi jedan istorijski pomak napred, da prestane da baca narodne pare, ne pare političkih stranaka, nego pare građane Srbije, pare poreskih obveznika Srbije, na reklame gde nam neko priča da će da reši problem kriminala, ali ne sme da kaže protiv koga, jer ako kaže na koga misli, taj sutra ne može da bude osuđen, ni da mu se naplati kazna za pogrešno parkiranje, a kamoli nešto drugo, odavde do Kosmaja. Prema tome, hajde da se ne bacaju pare na te reklame, na fotošopirane likove lidera stranaka sa bilborda i tih nekih kratkih formi video sadržaja, nego da se taj novac upotrebi za lečenje dece. Danas, država koja je u Evropi, u 21. veku i zove se Srbija, organizuje lečenje dece od teške bolesti SMS porukama. To je dno. To je najnaprednije dno ove vlasti i to može da bude otklonjeno na vrlo jednostavan način i to bi važilo za sve stranke, ne samo za ovu vlast, ne samo za izbore koji nam dolaze za mesec, dva, tri, šest meseci, godinu dana, nego i za sve buduće. Ovakva rešenja postoje u zakonodavstvima država sa najdužom demokratskom tradicijom u Evropi, od Velike Britanije, preko Francuske, Danske, Norveške itd. Pozivam vas da svojim glasanjem, bacanje para za glupe reklame, usmerimo prema lečenju dece.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje, za – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Živković, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. avgusta 2016. godine. Da li narodni poslanik Zoran Živković želi reč? Izvolite.
Pa, lepo, ovo je usaglašavanje sa prethodnim Predlogom zakona. Naime, ova oblast se definiše u nekoliko zakona, između ostalih i u Zakonu o izboru narodnih poslanika. Predlog je da bi se sprečilo komercionalno reklamiranje političkih stranaka i bacanje para za nešto što je potpuno besmisleno, a da bi se te pare koristile za lečenje dece teško obolele, predlaže se da se u Zakonu o izboru narodnih poslanika posle člana 49. doda član 49a koji glasi: „Zabranjeno je iznajmljivanje termina u svim elektronskim medijima koji se emituju na teritoriji Republike Srbije podnosiocima izbornih lista za prenošenje političkih skupova, političkih poruka i reklama“. To znači, nema ni plaćenih termina velelepnih konvencija iz ne znam koje sve hale i sale u ovoj državi, nema prostora za plaćene termine gde će nosioci političkih funkcija i kandidati na izborima da obmanjuju građane svojim lažnim obećanjima, niti će biti prostora za klasične reklame koje vidimo pred održavanje svakih izbora. Naravno, to neće smanjiti mogućnost građana Srbije, birača da se opredele politički. Oni mogu da se upoznaju sa programima političkih stranaka na puno načina, ali ajde neka to ostane i na elektronskim medijima, tako što će elektronski mediji, mediji koji imaju nacionalnu pokrivenost, regionalnu ili lokalnu, javni servis, sve druge televizije, da omoguće u adekvatnom vremenu, znači, i po terminu emitovanja i po dužini trajanja tih emisija, mogućnost da se neuki građani, građani koji možda nemaju pojma sa tim šta se dešava od izbora do izbora, budu obavešteni, makar i da ne mogu to da shvate zbog jezičke barijere ili nedostatka inteligencije ili bilo čega, da budu obavešteni o tome šta koja politička stranka nudi i da ti termini, naravno, budu besplatni, a da svaka televizija ima toliko mogućnosti da izdvoji jedan deo svog medijskog prostora za tu namenu da neće imati nikakvu štetu. Svedoci smo toga da sve televizije posluju sa gubicima da na razne načine, a pre svega, udvorištvom prema vladajućoj garnituri na razne kriminalne načine skupljaju novac da bi ostali u životu, samo zbog jednog razloga, da lažu narod, da budu razglasne stanice vlasti koja apsolutno u svim nivoima jeste primer svetski šampion u lažima koje se emituju svakodnevno. Glasajte za ovaj predlog zakona.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje, za – 16, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 130 od ukupno 147 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja činjenice okolnosti u vezi sa rušenjem objekata u Beogradu, u delu grada poznat kao Savamala, 25. aprila 2016. godini, koji su podneli Narodnoj skupštini narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Goran Bogdanović, Nenad Konstantinović i Zdravko Stanković, 6. juna 2016. godine. Da li narodni poslanik Marko Đurišić, želi reč? Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Kolege narodni poslanici, danas je tačno šest meseci od završetka izbora i noći u kojoj se desilo da je država Srbije na jednom delu svoje teritorije prestala da postoji. Šest meseci građani Srbije i mi ovde kao predstavnici jednog dela građana Srbije postavljamo pitanje - ko je za to odgovoran? Nažalost, šest meseci ne možemo da dobijemo ni jedan konkretan odgovor. Ono što smo mi kao poslanička grupa SDS NPS, zatražili još 6. juna, 2016. godine je da se u Skupštini Srbije formira anketni odbor koji će pokušati da da odgovore na neka pitanja vezana za ovaj slučaj. Naravno, odgovor je do sada bio negativan i to možda i ne bi bilo toliko strašno da sa druge strane imamo aktivnost nadležnih organa po ovom pitanju, da imamo informacije da li je tužilaštvo konačno dobilo neki odgovor od policije koja je koliko smo mogli da pročitamo iz medija, četiri puta uputilo zahtev za asistenciju i za vršenje radnji kako bi mogao da se otvori istražni postupak. U međuvremenu je ta tema okupirala javnost, bila je često i tema mandatara, a zatim i predsednika Vlade koji je govorio da su za to odgovorni kompletni idioti, a nešto kasnije je to povezao sa vrhom gradske vlasti. Ali, do dana današnjeg nismo dobili nijedno ime koji je to kompletni idiot iz vrha gradske vlasti koji je naredio da se noću bagerima ruše objekti koji je organizovao privođenje i lišavanje slobode i oduzimanja stvari od građana Srbije i primenu fizičke sile, za koju po definiciji države samo državni organi mogu da primenjuju. Ovo pitanje je posebno zabrinjavajuće ukoliko na njega ne dobijemo odgovor, onda nemamo nikakve garancije da se to neće ponoviti, da se neće desiti nekom drugom, na nekom drugom delu teritorije, nekom drugom prilikom, očigledno sve zbog interesa da li nekog visokog državnog funkcionera ili neko privatnog, poslovnog, domaćeg ili stranog lica povezanog sa njim. Zato insistiramo i insistiraćemo da dobijemo ove odgovore, kroz ovu inicijativu za formiranje anketnog odbora u Skupštini Srbije. Molim vas, da pre glasanja utvrdite kvorum. Hvala.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Određujem pauzu u trajanju od deset minuta. Sa radom nastavljamo u 12.45 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Molim narodne poslanike, radi utvrđivanja kvoruma, da ubace svoje elektronske kartice. Nastavljamo dalje sa radom. Stavljam na glasanje Predlog narodnog poslanika Marka Đurišića. Zaključujem glasanje: za - troje, protiv – dvoje, nije glasalo 129 od ukupno 134 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o kulturi, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Kolege narodni poslanici, nadam se da posle ove kratke pauze ću imati vašu punu pažnju na nekoliko zakona koje želim da predložim, pre svega, iz želje da pokažem da politika u Srbiji može da se vodi na drugačiji način, da postoje drugačije ideje za vođenje, kulturne, socijalne, ekonomske i svake druge politike, od onoga što Vlada Srbije propagira, a što na žalost građani Srbije nemaju gde da čuju. Ovo mesto i ovaj trenutak u našem radu, kada predlažemo predloge zakona je, čini mi se, jedino mesto i vreme gde, preko nekog elektronskog medija, građani Srbije mogu da čuju da postoje i druge politike u odnosu na ono što nam predlaže Vlada Srbije, a što dominira elektronskim i svim drugim medijima u Srbiji. Tako je naša ideja da se izmeni Zakon o kulturi, koji je donet na kraju mandata prethodnog saziva, početkom ove godine, u delu koji se odnosi na davanje nacionalnih priznanja najzaslužnijim kulturnim radnicima. Tada je prvobitno bila ideja na sreću, bivšeg, ministra Tasovca, da se nacionalna priznanja u oblasti kulture potpuno ukinu. Prosto neverovatno kada znamo kolika je važnost kulture za jedan narod. Ja sam našao brojne citate izjave naših kulturnih radnika, o važnosti kulture, o tome kako bez kulture nema opstanka jednog naroda, kako narod bez kulture nema budućnost ili kako neko reče, da bez kulture nema ničega. Naš Predlog zakona je, naravno, da ostanu nacionalna priznanja za kulturne radnike, ali ne onako kako je zakon sada definisao, da se samo u izuzetnim slučajevima ta priznanja dodeljuju, nego da kao što i u sportu se dodeljuju nacionalna priznanja jednokratna, u vrlo visokom iznosu koji je i povećan u poslednjih godinu dana, i nacionalne penzije za sportiste, da takvo isto pravilo važi i u kulturi. Da se za osvajanje najviših domaćih i međunarodnih nagrada u polju kulture, onim dobitnicima, omogući pravo na nacionalnu penziju. Smatramo da bez brige o kulturi nema ni budućnosti Republike Srbije, zato vas pozivam da glasamo za predlog ovog zakona.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo sedmoro, nije glasalo 141 od ukupno 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskoj podršci porodici s decom, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, ovo je vrlo važan zakon, a nije na listi zakona koje je ova vlast menjala u ovih pet godina svog mandata. Na žalost, posledice nebrige države prema budućim naraštajima poprimaju tragične razmere. Stalno ponavljamo ovde u raznim diskusijama, na razne teme, provlači se pitanje bele kuge i činjenica da svake godine 30 do 40.000 je više umrlih nego rođenih u Republici Srbiji. Posebno teško stanje je porodica sa troje i više dece. Nešto smo govorili o tome prošle nedelje kada je izašlo povodom Dana borbe protiv siromaštva, kada su izašli podaci da je Srbija, na žalost, na prvom mestu po stopi ugroženih stanovnika od siromaštva. Taj procenat iznosi 25,4%. U slučajevima porodica sa troje ili više dece, taj broj iznosi preko 35,8%. A kod porodica sa samohranim roditeljem ili više izdržavane dece, taj procenat je 35,4%. Mi postavljamo pitanje kada će ova tema konačno doći na dnevni red? Ministar Vulin stalno najavljuje – za nekoliko meseci, pa za nekoliko meseci, izmene i dopune ovog zakona. Evo, mi smo napravili jedan predlog, predlog koji će, pre svega, da poveća broj korisnika dečijeg dodatka. Danas broj dece koja primaju naknadu dečijeg dodatka je svega 25%. Ta osnovna mera pomoći porodicama sa decom, po našem mišljenju, mora da se ojača i broj dece koja koriste pravo na dečiji dodatak mora i može, u najkraćem roku, da se poveća za 100%, da svako drugo dete u Srbiji ostvaruje ovo pravo. Drugo, taj dečiji dodatak nije, nažalost, ono što je premijer govorio prošle nedelje, četiri, pet ili jedanaest hiljada, taj dečiji dodatak iznosi 2.658 dinara i apsolutno je nedovoljan i zato je toliko porodica sa decom ugroženo od siromaštva. Ovaj naš zakon uvodi brojne olakšice i pomaže brojne ugrožene porodice i molim vas da nađete vremena i razumevanja da stavimo ovaj zakon na dnevni red. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – jedan, nije glasalo 140, od ukupno 150 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom: Predlog zakona o predlaganju zakona, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, evo i danas, u ovom delu sednice kada utvrđujemo dnevni red i stavljanje na dnevni red predloga zakona po hitnom postupku, imali smo slučaj da je vladajuća većina prihvatila da se na dnevni red stave tri tačke predloga zakona koji su predloženi po hitnom postupku. Time se nastavlja loša praksa iz prethodnog saziva kada je na kraju, kada je podvučena crta, procenat zakona koji su ušli u skupštinsku raspravu po hitnom postupku iznosio 54%. Znači, više od pola. Na taj način, diskusija u parlamentu nije mogla da bude dovoljno kvalitetna. Građani, strukovna udruženja, druga udruženja, zainteresovane strane, iz oblasti u kojoj su se donosili zakoni, nisu bili upoznati sa onim što Skupština radi i to je bilo loše. Kao posledicu toga imali smo da su neki zakoni po tri, četiri, pet puta u roku od samo dve godine dolazili pred narodne poslanike i da su se ispravljale greške koje nisu bile uočene kada su zakoni prethodni bili usvajani, odnosno kada se videlo da primena i rokovi, najčešće rokovi koji su bili određeni u tim predlozima zakona, izmena i dopuna zakona, nisu bili realni. To je i danas slučaj. I danas zakoni koje imamo na dnevnom redu ponovo odlažu neke rokove koji su propisani kada su zakoni donošeni prethodnog puta, ili imamo ono što ćemo imati danas, odnosno kad na dnevni red ove sednice dođe – zaduženje od milijardu dolara za jedan kredit koji je dogovoren i ugovoren i predlog zakona poslat u Narodnu skupštinu po hitnom postupku. Mi smatramo da je to loše i da sa tom praksom mora da se prekine. Naš predlog zakona jasno definiše na koji način i pod kojim uslovima neki zakon može da se razmatra po hitnom postupku. Norme koje sada postoje u Ustavu i Poslovniku Srbije koje to dozvoljavaju nisu dovoljno jasne i govori se samo da treba da se da neko obrazloženje. Ja vas pozivam da pročitate obrazloženje samo ovih zakona koji su danas na dnevnom redu po hitnom postupku i da vidite koliko tu nema apsolutno nijednog jedinog razloga da te zakone razmatramo po hitnom postupku. Ovo je način da se sa tom praksom prekine, ne samo u ovom sazivu, nego u svakom budućem i pozivam vas, zarad uvođenja pravnog reda u državi Srbiji, da prihvatite i stavite na dnevni red ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, nije glasalo 140 od ukupno 151 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, ovaj zakon smo prvi put u ime Poslaničke grupe SDS-NPS predložili Skupštini pre više od godinu dana. Suština ovog zakona, koji je kratak, koji je mali, mala izmena je da se hrana za bebe oporezuje ne osnovnom poreskom stopom poreza na dodatu vrednost od 20%, nego 10%. Želeli smo na ovaj način da pokažemo da Republika Srbija vodi računa o porodicama sa malom decom i da želi na ovaj mali, možda i simboličan način, u odnosu na materijalnu uštedu koju će to doneti tim porodicama, da pokaže da brine o budućim naraštajima Srbije. Nažalost, nismo dobili pozitivan odgovor, ni vašu podršku da se ova izmena i dopuna nađe na dnevnom redu, iako kada smo pre godinu dana raspravljali o izmenama i dopunama Zakona o PDV-u i predložili tada kroz amandman ovo rešenje, ministar u Vladi Republike Srbije za finansije, gospodin Vujović, rekao je da nema lično ništa protiv ove mere, ali da bi ta mera zahtevala dodatno angažovanje i dodatni rad poreske uprave, kojoj bi, eto, morao da propiše listu šta bi se podrazumevalo od proizvoda hrane za bebe, što bi onda bilo oporezovano ovom nižom stopom. Pozivam vas da glasate za ovaj predlog zakona, iz razloga što imamo najave da će se jedina mera koja trenutno postoji za pomoć porodicama sa decom, a to je povratak naplaćenog PDV-a, koji se vrši jednom godišnje uz dostavljanje obimne dokumentacije koju moraju da pribave roditelji, a ne država, da će ta mera biti ukinuta i da će država, navodno na neki drugi način, pomoći porodicama sa malom decom. Nisam siguran da postoje neka rešenja. Mi predlažemo ovo. Možemo u razgovoru i ukoliko ovo stavite na dnevni red da dođemo do rešenja da se hrana za bebe oporezuje nultom stopom PDV, što je rešenje koje poznaju zakoni u više evropskih država, država koje vode računa o svojoj budućnosti i o tome koliko će nas biti i da li će nas uopšte biti do kraja 21. veka. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 16, nije glasalo 139 od ukupno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni Zakona o javnim medijskim servisima, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, u lutanju traženja rešenja za finansiranje Javnog medijskog servisa i načinu kako da se sakrije da jedno od mnogih obećanja predsednika Vlade nije ispunjeno, a to je obećanje da će biti ukinuta pretplata za Javni medijski servis, doneli smo na brzinu krajem prošle godine izmene i dopune koje su uvele ponovo ne taksu za električno brojilo, kako je postojalo do 2014. godine, nego taksu za Javni medijski servis, koja se, gle čuda, naplaćuje ponovo isto, ponovo uz račun za isporučenu električnu energiju. Pošto se naravno ta izmena radila po hitnom postupku, na brzinu, bez ozbiljne rasprave, došli smo do toga da predloženim izmenama nije ostavljena mogućnost da se oslobode vlasnici električnih brojila, koji imaju električna brojila na garaže, pomoćne objekte ili, na ono što je ukazao i kolega Miletić, postavljajući prošle nedelje poslaničko pitanje, na prazne kuće, nasleđene od preminulih roditelja, brojnih porodica širom Srbije. On je s pravom ukazao da građani po više osnova, samo zato što su vlasnici više električnih brojila, da se više brojila vode na njihovo ime, plaćaju više puta jedan te isti namet. Naša izmena je vrlo jednostavna i pozivam sve kolege da nas podrže u ovoj inicijativi, a to je da plaćanje može da se vrši samo na jednom broju, tamo gde onaj na koga se to brojilo vodi i živi. Mislim da će to rešiti brojne probleme koji možda danas nisu ni toliko finansijski značajni, s obzirom da ta ukinuta, pa ponovo uvedena taksa, često smo čuli kako eto, nije više 500 nego 150 dinara, kao olakšavajuća okolnost. Podsetiću vas da je taj iznos od 150 dinara predviđen samo za 2016. godinu. Znači, za nešto više od dva meseca, istekom ove godine, ta taksa će moći ponovo da poraste i nemam nikakvu dilemu da će Upravni odbor Javnog medijskog servisa, pozivajući se na tešku materijalnu situaciju, predložiti da ta taksa iznosi maksimalno 500 dinara, koliki je zakonski maksimum i, kako neki građani ne bi došli u situaciju da dva, tri, četiri puta plaćaju taksu i sada u ozbiljnom finansijskom iznosu, pozivam vas da glasate za ovu izmenu kako bi pronašli pravednije rešenje. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 14, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 143, od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, predsedavajući. Ovom prilikom neću obrazlagati Predlog ovog zakona. Prilično sam obeshrabren činjenicom da ne mogu da dobijem pažnju i podršku kolega narodnih poslanika za vrlo važne teme, ali ću nastaviti da se borim da na dnevni red Skupštine Republike Srbije dođu teme koje se tiču najšireg broja građana Republike Srbije. Ovu temu neću obrazlagati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149, od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupštine nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih, nema, nije glasalo 150, od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 149, od ukupno prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bezbednosti i zdravlju na radu, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li želite reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 152, od ukupno prisutnih 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prestanku važenja Zakona o privremenom uređivanju načina isplate penzija, koji je podneo Narodnoj skupštini 7. oktobra 2016. godine. Da li želite reč? Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, iako je danas, po redu stavljanje predloga za proširenje dnevnog reda, moj kolega Balša Božović, ispred poslaničke grupe DS, već predložio rešenje prestanka važenja Zakona o privremenom uređenju načina isplate penzija, ja ću probati da dobijem vašu pažnju i podršku za ovo egzistencionalno pitanje za preko 700.000 penzionera koji su se pre dve godine, kada je ovaj zakon usvojen, našli u još težoj materijalnoj poziciji, s obzirom da su im penzije, koje su zarađene radom u 40, 45 godina života, nepravedno i, po našem mišljenju, nezakonito smanjene za 10, 20 i više posto. Podsetio bih vas da, kada je donošen taj zakon, prvi predlog koji je poslat od strane Vlade Republike Srbije je bio da taj zakon važi tri godine, da važi do kraja 2017. godine, a onda je usvojen amandman vladajuće većine, koji je dobio podršku predsednika Vlade i cele Vlade, da se izbriše taj rok od tri godine, jer će do toga doći ranije. Tako nam je rečeno. Ne treba da stoji tri godine, neće nam trebati tri godine da se izborimo sa finansijskom krizom i ostalim razlozima zbog kojih je tada taj zakon uveden i donesen u Narodnoj skupštini Republike Srbije, nego će to biti ranije. Prošle su dve godine i već godinu dana, pošto slušamo kako je stanje u javnim finansijama sjajno, kako postoji suficit, kako niko nije bolji od nas, mi tražimo da se onda donese zakon o prestanku važenja ovog zakona i da ispravimo tu veliku nepravdu koja je učinjena pre dve godine. Vlada je na moje iznenađenje, moram da priznam, poslala mišljenje na Predlog našeg zakona i u tom mišljenju je rečeno i ponovo citirano da je u cilju preduzimanja hitnih mera da se nastala situacija prevaziđe, navedenim zakonom obezbeđuje se dugoročna finansijska održivost sistema penzionog osiguranja koji bez preduzimanja propisanih mera ne bi više bio u stanju da isplaćuje Ustavom zagarantovane penzije. Ja iz ove rečenice više ne mogu da shvatim da li je ovo privremena mera ili trajna mera, dugoročna mera. Zato vas pozivam da donesemo zakon o prestanku važenja Zakona o smanjenju penzija i da vidimo na koji način možemo da unapredimo život penzionera i svih drugih građana Republike Srbije.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140, od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marko Đurišić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, koji je podneo Narodnoj skupštini 7. oktobra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Ovim Predlogom zakona želimo da pokažemo da postoji drugačija ekonomska politika, da naravno država može da štedi, ali ne tako što će uzimati od penzionera, od zaposlenik u državnoj upravi ili od korisnika socijalne pomoći, nego da će država odgovorno voditi pre svega javna preduzeća i da neće pokušavati da sakrije činjenicu da je tzv. strani ekspertski menadžment u „Železari Smederevo“ samo za godinu dana upravljanja fabrikom napravio dug od 145 miliona evra, a da je mera smanjenja penzija trebala budžetu da donese uštedu od 170 miliona evra. Znači, od 700.000 penzionera je nešto uzeto da bi se loše poslovanje i pitanje je da li je bilo loše poslovanje ili poslovanje sa lošom namerom u korist nekog drugog, a ne Republike Srbije, bilo sprovođeno godinu dana u „Železari Smederevo“. Ovaj zakon je donet u dogovoru sa MMF na kraju mandata prošlog saziva sa idejom da počne da važi od 1. januara naredne godine i ja vas pozivam da ispravimo stvari koje su loše po građane Republike Srbije, zaposlene u javnom sektoru. Pre svega, činjenica i ono što smo ukazivali kada je zakon donesen da je loše i da ne može da reši probleme to je što u ovaj zakon nisu potpala javna preduzeća. Znači, ovaj zakon se ne bavi platama u javnim preduzećima koja su najveći problem javnih finansija Srbije i stalno se govori o tome kako je taj dug javnih preduzeća ogroman i kako je on najveća pretnja za budžet i javne finansije Republike Srbije. Sa druge strane, vidimo da se u tim javnim preduzećima ne poštuju ni odluke o smanjenju plata, ni odluke o zabrani isplaćivanja nagrada i dodatnih primanja, pa se tako isplaćuju 13 plate, po neki dodaci od 50, 60 hiljada dinara. Sve su to cifre i iznosi o kojima zaposleni u javnoj upravi mogu samo da sanjaju, o kojima zaposleni u obrazovanju, u zdravstvu, mogu samo da sanjaju. Ovaj zakon donosi brojna loša rešenja kojima se smanjuju prava zaposlenih u javnom sektoru, a to je nažalost, po ovom zakonu praktično samo javna uprava. Smatramo da je potrebno izvršiti dosta izmena da bi taj zakon uopšte mogao da se primeni. Hvala.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 17, nije glasalo – 139 od prisutnih 156 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Miroslav Aleksić želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovane kolege narodni poslanici, evo, ja već treći put zaredom predlažem ovaj zakon o izmenama Zakona o podsticajima u poljoprivredi iz jednog vrlo prostog razloga. To je što godinama unazad ne koristimo sve one potencijale koje imamo u poljoprivrednoj proizvodnji i država ne prepoznaje poljoprivredu kao resurs i kao šansu, već su poljoprivrednici prepušteni sami sebi da se bore i snalaze sa velikim svetskim tržištem i svetskom konkurencijom. Dakle, predlažem da se povećaju premije za mleko na najmanje 10 dinara, zatim premije na biljnu proizvodnju u iznosu od minimum 8.000 dinara i sredstva za regres od takođe minimum 8.000 dinara za gorivo, đubrivo i za seme. Danas, kada se suočavamo sa situacijom da zemlje iz okruženja maksimalno pomažu i ulažu u poljoprivredu, mi i dalje apsolutno smo autistični na sve zahteve naših poljoprivrednika i to je nešto što treba da se promeni. Dok u Sloveniji Ministarstvo poljoprivrede odnosno njihova Vlada odobrava do 45.000 hiljada evra za svakog početnika koji želi da se bavi poljoprivredom, svake godine po 250 novih poljoprivrednika imaju, u Srbiji niko o tome ne razmišlja. Čak, 18.000 evra daju onom poljoprivrednom gazdinstvu koje se neće profesionalno baviti poljoprivredom, već će im to biti usputna proizvodnja i zato i ne čudi što je njihova efikasnost veća nego tri puta u odnosu na efikasnost u poljoprivredi Republike Srbije. Dakle, takođe upozoravaju podaci da je Srbija počela da uvozi čak i papriku i paradajz. U prošloj godini 14,4 miliona evra je iznos sredstava koji smo potrošili na uvoz paradajza, a za svega 3,6 miliona smo to izvezli. To vam govorim zato što Srbija nema strategiju kako da pomogne poljoprivredu i kako da pomogne našem seljaku da ga osnaži. Nećemo ni carinama, ni prelevmanima pomoći poljoprivrednike, pomoći ćemo investicijama. Investicijama iz budžeta i zato apelujem na vas da iskoristimo onaj izvozni potencijal od milijardu evra koji imamo u poljoprivredi. Na taj način da pomognemo i zaposlimo poljoprivrednike i da zaposlimo Srbiju, ne samo da pričamo o poljoprivredi kada dođe vreme predizbornih kampanja, a evo ova vaša treća Vlada zaredom apsolutno ništa nije uradila, evo već u petog godini mandata, za naše poljoprivrednike. Na kraju, što se tiče sredstava, da li ih ima ili ih nema, ja sam siguran da ima samo što ih vi ne usmeravate na pravi način. Na kraju, uzmite deo sredstava „Beograda na vodi“, uložite u poljoprivredu i siguran sam da ćete imati daleko veće rezultate iz ekonomije u Srbiji.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo 15, nije glasalo 143 od ukupno 158 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Treći put predlažem ovaj zakon za koji sam siguran da većina poslanika iz vlasti ima pozitivno mišljenje i da bi ga podržali vrlo rado, ali da nemaju nalog da ga podrže ili nisu čuli zvonce koje vi aktivirate kada treba da se glasa i zato se ne podržava ovaj zakon. Ali predložiću ga još jednom, možda se ta praksa i promeni. Dakle, radi se o dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi u delu koji se tiče uređivanja i obezbeđivanja stipendiranja učenika. U važećoj zakonskoj regulativi gradovi i opštine u Srbiji nemaju pravo da stipendiraju učenike i studente iako je to predviđeno u Zakonu o učeničkom i studentskom standardu. Dakle, postoji kolizija u zakonima i mislim da bi trebalo ispraviti ovu grešku, dati mogućnost i olakšati lokalnim samoupravama da mogu da finansiraju i stipendiraju učenike i studente, naročito i zbog toga da bi se usaglasile potrebe tržišta rada u skladu sa potrebama privrede u mestima gde se učenici i đaci stipendiraju. Dakle, u situaciji kada se suočavamo sa nezapamćenim odlivom radne snage i mladih ljudi iz Srbije, 58.000 je prošle godine samo napustilo Srbiju, taj trend se nastavlja i nažalost je u porastu, u situaciji kada imamo najnegativniju stopu prirodnog priraštaja u Evropi, 38.000 manje dece se rodilo prošle godine, nego što je umrlo ljudi, neophodno je da razmišljamo o načinima kako ćemo da pomognemo i mladim ljudima da ostanu u svojim mestima, ali i da pomognemo porodicama da se odlučuju da rađaju decu. Dakle, ja sam i prošli put postavio pitanje - šta je sa građanskim zakonikom, koji podrazumeva da se određeni deo sredstava, kao stimulans, plaća majkama koje rode troje, ili više dece i te žene nisu neradnici, kako ih je nazvao premijer Vučić, nego su one vrlo vredne i rade možda i najvažniji posao od svih nas koji radimo nešto drugo u Srbiji? Nema važnijeg posla nego rađanja dece i novih života u Srbiji, jer mi treba za to da se borimo, pa sve ostalo treba da dođe naknadno. Dakle, predlažem da se definiše nadležnost lokalne samouprave, da ona može da stipendira učenike i studente u skladu sa svojim potrebama i da na taj način pomognu, pre svega roditeljima koji imaju studente i đake, ali stimulišu i motivišu same đake da posle završenog obrazovanja se vrate u svoja mesta i nastave da grade svoje karijere. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje, za je glasalo 17, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Predlog zakona odnosi se na dve izmene, odnosno uvođenje dva nova člana koji se tiču određenih poreskih olakšica onim poreskim obveznicima koji u tekućoj godini zapošljavaju nove radnike i stoga predlažem uvođenje novog člana 44a. i novog člana 44b. u zakonu o dopunama Zakona o porezu na dobit pravnih lica. Ideja Predloga ovog zakona jeste da pružimo podršku našim privrednicima, da pružimo podršku našim malim i srednjim preduzećima i na kraju Vlada Republike Srbije se zaklinje u mala preduzeća i srednja. Usvajaju se strategije, ali sve to na kraju bude mrtvo slovo na papiru. I mi danas imamo situaciju da manje zaposlenih imamo u malim i srednjim preduzećima, nego što smo imali 2002. godine i to treba da bude svojevrstan alarm u kom smeru ova država vidi privredni razvoj i oporavak Srbije. Umesto što pomažemo starane investitore iz polupraznog budžeta sa iznosima od par desetina hiljada evra po jednom zaposlenom radniku, sa mnogo manje sredstava bismo mogli da pomognemo naša mala preduzetnike i naše privrednike kako bi oni mogli da pokrenu i razviju svoje privredne aktivnosti, i na taj način vrate svoja sredstva u budžet. Trenutno u Republici Srbiji posluje oko 300 hiljada malih i srednjih preduzeća, ali oni učestvuju, tek sa tridesetak procenata u stvaranju bruto društvenog proizvoda Republike Srbije, što je više nego upola manje od situacije u razvijenim evropskim zemljama. I ono što moram da kažem, nije to zato što naši privrednici, odnosno preduzetnici nemaju preduzetnički duh, nemaju ideje, čekaju pomoć države ili su neradnici, kako vrlo često čujemo da ih premijer naziva, već zbog toga što im nedostaje dobar sistem sa normalnim uslovima poslovanja, kakvi postoje i u drugim razvijenim zemljama kako bi nesmetano mogli da obavljaju svoju delatnost i stvaraju i za sebe i za ovu državu. Dakle, postoje sistemski problemi, a ti sistemski problemi dovode do toga da se nama više preduzeća godišnje, malih ugasi, nego što se otvori novih. Tako da predlažemo da se svi oni privrednici koji zaposle nove radnike u svoja mala i srednja preduzeća, u toku godine, oslobode, odnosno da im se umanji poreska osnovica za iznos uplaćenih zarada za novo zaposlene radnike. I sa druge strane za sva novoosnovana lica, za sva pravna lica koja se osnivaju, u nedovoljno razvijenim opštinama da se praktično oslobađaju plaćanja poreza na dobit u tekućoj godini, kako bi se stimulisalo otvaranje novih firmi u nedovoljno razvijenim privrednim sredinama Republike Srbije. Mislim da mala i srednja preduzeća treba da čine okosnicu privrednog razvoja Srbije i molim vas i apelujem na vas da stavite ovaj Predlog zakona na dnevni red.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 14, nije glasalo 145 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Miroslav Aleksić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopuni Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi odnosi se na uređivanje načina funkcionisanja mesnih zajednica kao najnižih organizacionih oblika vlasti u Republici Srbiji. U postojećoj zakonskoj regulativi najpre ne postoji obaveznost formiranja mesnih zajednica u gradskim sredinama, već se to odnosi samo na seoske sredine i Predlog zakona jeste da i na područjima gradova se mora formirati mesna zajednica u kojoj će građani moći da ostvaruju svoja prava. Sa druge strane, takođe, zakon se odnosi i na to da se definiše jasno i precizno kako će se finansirati mesne zajednice. U ovom trenutku one su potpuno obesmišljene i ako predstavljaju jedan od dodatnih oblika decentralizacije Republike Srbije. Ukoliko želimo da se spustimo na najniži nivo do svakog građanina, do svakog čoveka, do sredina u kojima živi 100 ili više građana, mi moramo obezbediti fiskalnu decentralizaciju i stvoriti uslove da te mesne zajednice dobiju na značaju i težini. Predlažem u ovom zakonu da se deo poreza na imovinu koji se utvrđuje na teritoriji neke jedinice lokalne samouprave, a za određenu mesnu zajednicu, da se deo tih sredstava ili 80% tih sredstava tačnije prebaci direktno mesnim zajednicama kako bi one same određivale šta su njihovi prioriteti i šta treba oni da rade. Na taj način se onemogućuje bilo ko ko u datom trenutku upravlja lokalnom samoupravom da može po svom ličnom ubeđenju ili nahođenju ili bilo kakvim drugim političkim motivima da usmerava sredstva nekim podobnim ili nepodobnim mesnim zajednicama, jer svi građani moraju biti isti i moraju imati apsolutno isti tretman. Stoga je neophodno da se uredi način funkcionisanja, odnosno finansiranja mesnih zajednica. Na taj način sa tom većom samostalnošću oni dobijaju i veći značaj. Imaćemo situaciju da će onda na izborima za mesne zajednice da se kandiduju ljudi koji zaista žele nešto da urade u svom mestu, bilo da žive na gradskoj teritoriji ili seoskoj teritoriji, a danas niko ne želi da se ozbiljno bavi tim poslom iz razloga što nema uređen način funkcionisanja. Molim vas da u skladu sa Predlogom zakona prihvatite ovaj predlog, da ga stavimo na dnevni red. To je nešto što je interes svih nas koji danas živimo u Republici Srbiji i verujem da ćemo na taj način pre svega pomoći građanima RS koji će moći da ostvaruju svoja prava na najnižem nivou vlasti u Srbiji , u mesnim zajednicama. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 21 narodni poslanik, nije glasalo 140 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstatntinović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o izboru narodnih poslanika, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. Septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja ponovo predlažem izmenu Zakona o izboru narodnih poslanika. Građani Srbije su svesni da mi nemamo dobar Zakon o izboru narodnih poslanika, da po ovom zakonu koji imamo imamo takav rezultat da u ovoj sali od 250 poslanika ne sede poslanici koji su predstavnici svih opština, odnosno ne dolaze iz svih opština iz svih krajeva Srbije. Građani Srbije ne znaju ko je njihov poslanik. Građani ne znaju koga da drže odgovornim za sprovođenje politike u ovoj zemlji. Dakle, Srbija kao jedna izborna jedinica je najgori mogući izborni sistem koji postoji danas u svetu. Da bi to ispravili moramo da napravimo konsenzus svih političkih partija oko novog izbornog sistema. Ja vas molim da o tome razgovaramo pre nego što dođe vreme za nove parlamentarne izbore. Sada sam predložio ovim zakonom i poslanička grupa SDS predlaže da se izmeni sve ono što smo svi zajedno konstatovali da u ovom zakonu ne valja, a bili smo svedoci toga na proteklim parlamentarnim izborima. Svi smo videli preko televizije, u direktnom prenosu da je postojala izborna krađa, da su rezultati izbora kompromitovani, da je sistem funkcionisao nelegalno i da izborni rezultati nisu legitimni. Zašto SNS ne želi da se promeni u zakonu ono što može vrlo lako da se promeni i da mi do izbornih rezultata sledeći put dođem u skladu sa voljom građana? Da li to znači da nas uvodite šest meseci pred izbore u novu izbornu krađu? Da li će predsednički izbori biti ponovo plod izborne krađe i rezultat – plod izborne krađe? Svako ko ne želi da se izborni rezultati utvrđuju na osnovu zapisnika sa biračkih mesta, taj želi da manipuliše rezultatima izbora u RIK. Imate priliku i vrlo jasan i jednostavan predlog da se izborni rezultati mogu utvrditi samo na osnovu zapisnika sa biračkih mesta, da ne budemo svi ponovo svedoci da pred kamerama u RIK se otvaraju džakovi i neka biračka mesta prebrojava, a neka se ne prebrojavaju, u zavisnosti od volje većine u RIK, a većinu ima sadašnja vladajuća većina. Molim vas da stavimo ovaj predlog na dnevni red, da razgovaramo o tome i da izmenimo ono što ne valja u izbornom zakonu. Hvala vam.
Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 21, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstatinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o opštem upravnom postupku, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, mislim da mi ipak sedimo u ovoj Skupštini da bi donosili rešenja od kojih korist imaju građani Srbije. Molimo vas, ne znam po ko zna koji put, da neki od 50 zakona, a više od 50 zakona je predložila opozicija, više od 20 zakona je predložila poslanička grupa SDS, da neke od ovih zakona stavite na dnevni red. Zakon o opštem upravnom postupku ima za cilj da efikasnije i brže građani dolaze do dokumenata koji su im neophodni. Ovde smo predložili jednu izmenu koja ima za cilj da građani mogu da dobiju svoja dokumenta u najbržem mogućem roku. Šta to znači? Unapređujemo Zakon o opštem upravnom postupku u smislu da one rokove koji nisu dovoljno precizni, nisu dovoljno određeni, kao što je – odmah ili u najkraćem roku, svedemo na realnu meru, da državni organ mora u roku od 24 časa da traži određeni dokument elektronskim putem od drugog organa, jer mu to nalaže zakon, da ukoliko odgovor i dokument koji treba da pruži neki državni organ treba da se pošalje poštom, da se on pošalje u roku od osam dana, nema razloga da se čeka 15 dana. Svi ste bili u prilici da vadite lične karte. Kada odete da izvadite ličnu kartu ispada da je brže da vi sami donesete izvod iz matične knjige rođenih u MUP, nego da čekate da MUP traži od nadležne matične službe izvod iz matične knjige rođenih. Nema razloga da bude tako. Dakle, u roku od 24 časa MUP može da zatraži elektronskim putem taj dokument i taj dokument matična služba može u roku od 24 časa da pošalje MUP. Dakle, želimo da unapredimo i ubrzamo postupak, što je od interesa za građane. Složićete se da tu nema nikakve razlike između nas i nema razlike između naših političkih programa kada je u pitanju pribavljanja dokumenata. Neka kaže SNS zašto je ona protiv toga da taj dokument građani izvade brzo, nego mora da se čeka po 15 i više dana. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 19, protiv – jedan, uzdržanih nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnog 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstatinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmenama Zakona o posebnim merama za sprečavanje vršenja krivičnih dela protiv polne slobode prema maloletnim licima, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, drage koleginice i kolege narodni poslanici, već je danas bilo reči o tome da je u Srbiji povećano nasilje nad ženama, da je u Srbiji povećan broj slučajeva nasilja u porodici. Svakog dana ili, da kažem, svakog trenutka nas šokira neka vest o silovanju žena u Republici Srbiji. Godine 2013. je donet Marijin zakon. Taj zakon je dobar, ali ne dovoljno. Predlažemo izmene koje će unaprediti Marijin zakon. Ono što je praksa pokazala je da se Marijin zakon u praksi ne primenjuje ili se ne primenjuje na adekvatan način. Stvarno mi nije jasno zašto sprečavate da uvedemo evidenciju svih silovatelja, bez obzira da li su ta silovanja izvršena prema ženama, prema maloletnim licima ili osobama koje su ometene u razvoju. Šta tu SNS ima protiv? Zašto je loše da policija vodi evidenciju silovatelja, da ima tu evidenciju kod sebe i kada se neki slučaj desi u koji sumnjamo, policija može odmah da reaguje? Predlažemo da ne vodi Uprava za zavodske sankcije tu evidenciju, jer ne vodi na dobar način, nego da to radi policija. Predlažemo da svi budu evidentirani. Inače policija vodi različite vrste evidencija kada su u pitanju prekršioci, odnosno počinioci krivičnih dela. Ako bi uveli ovu evidenciju i ako bi ona bila sveobuhvatna, mogli bi mnogo lakše da detektujemo ona lica koja se smatraju povratnicima u vršenju ovakvih krivičnih dela. Koliko ste videli slučajeva da je neko izvršio krivično delo takve vrste, posle izdržavanja kazne pušten na slobodu i onda izvrši ponovo. Molim vas da odgovorno pristupate ovom poslu koji svi ovde obavljate, a to je posao narodnog poslanika u Narodnoj skupštini. Ovi zakoni imaju za cilj korist građana Srbije, a ne političko prepucavanje između različitih političkih stranaka. Hvala vam.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 18, protiv – niko, uzdržanih nema, nije glasao 141 od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstatinović, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SDS predlaže da se uvedu planovi integriteta za političke stranke, zato što je važno boriti se protiv korupcije na pravi i sistemski način, zato što je važno preventivno delovati protiv korupcije. Mislim da kada bi uradili anketu, a takvih anketa ima, građani misle da su političke stranke najkorumpiranije u ovom društvu. Mi koji sedimo ovde tražimo da državni organi uvedu planove integriteta, a ne želite da političke stranke uvedu planove integriteta. Zašto ne odgovara SNS-u da se uvedu planovi integriteta u političke stranke, da se tačno označi koja su to tačke korupcije u jednoj političkoj stranci i kako da se otkloni mogućnost za korupciju političkoj stranci? Većina vas koji sedite u ovoj sali proveli su godine u političkim strankama i formirali svoje stavove u tim političkim strankama. Pa, valjda je važno da se političari koji posle zauzimaju razne državne funkcije formiraju na način da vode računa i o etičnosti i o moralu, a da im bude i usađeno u vaspitanju da ne treba da budu korumpirani i podložni korupciji. Molim vas da delujemo stvarno sistemski preventivno protiv korupcije, a ne da imamo svaki dan na televiziji neke lažne optužnice i lažne istrage koje nikada na kraju ne dovedu do krivičnih presuda protiv tih navodnih učinioca. Imali smo rezač jedan, rezač dva, niko nije optužen, a kamoli osuđen. Dakle, to je lažna borba protiv korupcije. Hajde, da krenemo od nas samih i od političkih stranaka u kojima svi sedimo i da napravimo jedan mehanizam koji će nam pomoći da se borimo protiv korupcije. Molim vas da stavite ovo na dnevni red i da raspravljamo o tome. Hvala.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 17, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 141 poslanik od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Nenad Konstantinović na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podneo Narodnoj skupštini 16. septembra 2016. godine. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mi od marta meseca prošle godine do danas nismo imali više od tri zakona u ovoj Skupštini. Zašto sedam meseci Vlada Republike Srbije ne predlaže ništa? Ako nemate šta da predložite i ako mislite da je sve u ovoj zemlji dobro i uređeno, pa zato ne predlažete zakone. Zašto ste onda protiv toga da raspravljamo o zakonima koji predlaže opozicija? Više od 50 zakona ste čuli i čuli obrazloženja pregleda tih zakona i ne želite da raspravljate ni o čemu. Raspravljali smo prošle nedelje o dva člana, pretprošle nedelje o dva člana, a i danas po hitnom postupku ulazi zakon valjda da bi ove nedelje imali šta da radimo inače ne bi radili ništa ni u oktobru, kao što nismo radili ništa ni u septembru, ni pre avgusta meseca. Predložio sam izmene zakona o porezu na imovinu, 300% je podignut porez na imovinu od 2013. godine. Građani to ne mogu da plate. U isto vreme kada je podignut 300% porez na imovinu, povećana je struja, uvedena akciza, smanjene su plate zaposlenima u javnom sektoru, smanjene su penzije, građani ne mogu da plaćaju taj porez. Nemojte da mislite da mogu da prodaju svoje stanove i kuće da se sele negde gde je jeftinije i gde je porez manji, jer ne mogu. Ne mogu jer nema ko da kupi njihove stanove i kuće. Nemojte da menjamo demografsku strukturu u Srbiji i u Beogradu tako što ćemo nekome dići 300% poreza dve ili tri godine, porez mora da bude predvidiv. On može da bude do 7% godišnje da se povećava da bi ljudi mogli da planiraju. Ovim zakonom predlažem da se ne plaća porez do 25 kvadrata po članu porodičnog domaćinstva. Ustavno je pravo da možete da živite u svom stanu, nije luksuz kad četvoročlana porodica živi u stanu od 70 kvadrata i na to ne treba da plaća porez. Neko ko živi u mnogo više kvadrata, neko ko je sam živi u 100 kvadrata, slažem se treba da plaća porez na imovinu, treba da plaća i na drugi stan i na treći stan, ali hajde da se dogovorimo do 25 kvadrata porez na imovinu se ne plaća. Imate više generacija da žive zajedno, pa nije luksuz što su i deda i baba i mama i tata i deca svi u trosobnom stanu u zgradi na Novom Beogradu, ti ljudi treba da plaćaju porez i do 100 hiljada dinara godišnje. Odakle će to da plate? Hajde da uradimo nešto za građane svi zajedno. Zašto SNS to sprečava? Hvala vam.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 16, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 142 od ukupno prisutnih 158 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Radoslav Milojičić na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine predložio da se dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji koji je podneo Narodnoj skupštini 30. septembra 2016. godine. Da li narodni poslanik Radoslav Milojičić želi reč? (Da) Izvolite.
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ustavni osnov za donošenje Zakona o policiji sadržan je u odredbi člana 94. stav 4. Ustava Republike Srbije. Predložene izmene i dopune Zakona o policiji potrebne su s obzirom na stanje u kojem se MUP nalazi. Stanje je takvo da su pripadnicima MUP dva puta smanjene plate odlukom SNS u poslednje dve godine, pa ih je onda takođe SNS častila smanjenjem dnevnica na samo 150 dinara. Oni koji rizikujući svoj život obezbeđuju bezbednost naše države i svih nas rade za dnevnicu od 150 dinara. Za tu dnevnicu mogu da kupe kiflu i to praznu i čašu jogurta. Dve su ključne tačke izmene i dopune Zakona o policiji. Prva je, da se odredbom člana 172. tačka 2. ruši prezunkcija nevinosti i predlažemo brisanje tog člana. Nije praksa u evropskim, razvijenim, modernim državama da se protiv pripadnika policije podnese krivična prijava. Tu krivičnu prijavu neosnovano može da podnese bilo ko i da automatski taj pripadnik policije bude udaljen sa posla do okončanja postupka. Nažalost, znamo kako su naši sudovi ažurni. Nažalost, znamo koliko traju sudski procesi i tu se otkriva zloupotreba od strane samih pripadnika ministarstva i prosto neki pripadnik koji zadire u neki slučaj, kao što je na primer slučaj Savamala, može jednom krivičnom prijavom da bude udaljen sa posla. Drugaodredba je, da prosto mora postojati kompatibilnost između potreba za uposlenje MUP i onih učenika koji upišu Policijsku akademiju. Danas imamo praksu da učenici koji su stručni, obrazovni, kadri, u koje je država ulagala svoje finansije, nemaju sigurno uposlenje kada završe Policijsku akademiju. Ta praksa se mora promeniti, pre svega što je to veoma specifično zanimanje, a onda ti ljudi koji nemaju zagarantovan posao u organima reda Ministarstvu unutrašnjih poslova Republike Srbije, završe kod nekog tajkuna ili ne daj bože u službi nekog kriminalca kao što smo imali slučaj pre nekoliko nedelja. Predlažemo i nadamo se da će ovaj zakon stupiti na snagu, imajući u vidu da policija mora da se reformiše na jedan opšte prihvaćen, na jedan evropski način, a ne po ovom sistemu rekla kazala gde se zapošljavaju kadrovi SNS, a omladinci i omladinke koji završe Policijsku akademiju nemaju zagarantovan posao. Samo jedna činjenica da je od 2015. godine do danas više od 30 pripadnika MUP izvršilo samoubistvo zbog teškim materijalnih uslova u kojima žive. Hvala vam.
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Za je glasalo 21 narodni poslanik, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138, od ukupno prisutnih 159 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Boško Obradović na osnovu člana 92. stav 2. člana 157. stav 2, člana 170, 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se obavi zajednički, načelni, jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama koji je podnela vlada 13. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, koji je podnela Vlada 13. septembra 2016. godine. Zajednički, jedinstveni, pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija, za budžetsku podršku, koji je podnela Vlada 13. oktobra 2016, godine; Predlogu zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu LD 1830 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete 3/B“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, koji je podnela Vlada, 4. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine i Predlogu zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu LD 1768 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada 29. septembra 2016. godine. Jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan sa statutom fonda za zapadni Balkan, koji je podnela Vlada 13. oktobra 2016. godine. Zajednički jedinstveni o predlogu odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine. Zajednički, jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije 11. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o izmenama članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine, koji je podnela poslanička grupa LSV - Zelena stranka, 11. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o izmeni odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa DBJ, 11. oktobra 2016. godine. Da li narodni poslanik Boško Obradović želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, računajući naravno da treba imati razumevanja za objedinjavanje određenih tačaka dnevnog reda u zajednički, načelni jedinstveni pretres kada one zaista obrađuju slične teme, što uostalom i predviđa Poslovnik o radu Narodne skupštine, mislim da u ovom slučaju jednostavno nije imalo nikakvog osnova da se jedna izuzetno važna tema, a to je Zakon o potvrđivanju sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan, koja ima ozbiljne geopolitičke reperkusije stavlja u kontekst drugih tema koje se tiču oblasti međunarodnih zajmova i potpuno druge tematike. Smatram da ova tema jednog i te kako važnog fonda koji Vlada predlaže, treba da bude praktično, posebna tačka dnevnog reda i da za nju imamo potpuno odvojeno posebno vreme za raspravu. Jednostavno, ako ona bude utopljena u šest drugih tema koje se tiču raznih međunarodnih zajmova, ni jedna poslanička grupa neće imati dovoljno vremena da obrazloži svoj stav po ovom izuzetno važnom pitanju. Tu mislim naravno, i na poslaničke grupe vlasti i na poslaničke grupe opozicije, bez obzira ko šta misli o formiranju fonda za zapadni Balkan, red je da ima vremena da se to njegovo mišljenje čuje. Zato vas molim i apelujem da obratite pažnju da ova tačka nikako nema logike da bude u okviru zajedničkog jedinstvenog pretresa sa pet drugih tačaka koje se tiču različitih ugovora, sporazuma i, da kažem, zajmova, koji su potpuno druga vrsta tematike. Moglo bi se čak možda govoriti i mnogo šire da su sve ove tačke dnevnog reda trebalo da budu posebne tačke dnevnog reda i da ih nije trebalo na ovaj način spajati, ali evo mi smo želeli makar da apelujemo na vas, da usvojite ovaj naš predlog da se ova izuzetno važna tačaka, koja je i te kako bitna za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije, i za dalje geostrateške planove države Srbije odvoji i bude posebna, kako bi se omogućilo vreme za razgovor na tu temu. Nadam se da će vladajuća većina imati razumevanja za ovaj naš predlog, jer mislim da prosto Skupština Srbije zaslužuje da ima dovoljno vremena da razgovara o ovako važnoj temi. Ako ste vi toliko uvereni da je formiranje fonda za zapadni Balkan prava stvar za Srbiju i vi ćete imati više vremena da to obrazložite i ubedite i nas narodne poslanike iz opozicije i čitavu javnost zbog čega je važno formirati fond za zapadni Balkan sa sedištem u Tirani, itd, itd. Mislim da svi mi iz opozicije koji se tome žestoko protivimo, a mi iz Dveri, svakako se tome žestoko protivimo, dobijemo takođe vremena da obrazložimo i vama i široj javnosti, zbog čega treba odbiti ovakav zakon o potvrđivanju sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan. Zato, još jednom vas molim da uzmete u obzir ovaj predlog o drugačijem rasporedu dnevnog reda od onog koji je predložen od strane poslanika vladajuće većine. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.)
Zahvaljujem. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 18, nije glasalo 144 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. Konstatujem da ovaj predlog Narodna skupština nije prihvatila. Narodni poslanika mr. Igor Bečić na osnovu člana 92. stav 2. član 157. stav 2. i član 170, 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički, načelni, jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, koji je podnela Vlada 13. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, koji je podnela Vlada 30. septembra 2016. godine. Zajednički, jedinstveni, pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o zajmu između Vlade Republike Srbije i Fonda za razvoj Abu Dabija, za budžetsku podršku, koji je podnela Vlada 13. oktobra 2016, godine; Predlogu zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu LD 1830 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora „Apeks zajam za mala i srednja preduzeća i druge prioritete 3/B“ između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Narodne banke Srbije, koji je podnela Vlada, 4. oktobra 2016. godine; Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine i Predlogu zakona o potvrđivanju okvirnog sporazuma o zajmu LD 1768 između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije, koji je podnela Vlada 29. septembra 2016. godine; Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o osnivanju fonda za zapadni Balkan sa statutom fonda za zapadni Balkan, koji je podnela Vlada 13. oktobra 2016. godine. Zajednički jedinstveni o predlogu odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o usvajanju godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2016. godini, koji je podnela Vlada 4. oktobra 2016. godine. Zajednički, jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izmenama odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa SDS 11. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o izmenama članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa LSV - Zelena stranka, 11. oktobra 2016. godine; Predlogu odluke o izmeni odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela poslanička grupa DBJ, 11. oktobra 2016. godine. Da li narodni poslanik mr Igor Bečić želi reč? (Ne) (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB dobacuju u glas: Poslovnik.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje: za – 132, protiv - tri, nije glasalo 27 od ukupno prisutna 162 narodna poslanika. (Narodni poslanici poslaničke grupe DJB dobacuju u glas: Poslovnik.) Molim narodne poslanike da ne dobacuju. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu dnevnog reda i o predlozima za spajanje rasprave na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. (Branka Stamenković, s mesta: Povreda Poslovnika.) Molim da se izjasnimo. (Branka Stamenković, s mesta: Povreda Poslovnika.) Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 132, protiv – dva, nije glasalo 29 od ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Treće sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini u celini. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Nekoliko mojih kolega i ja smo u isto vreme tražili povredu Poslovnika, a onda ste vi dodatno prekršili Poslovnik, član 103, jer nam niste dali pravo da govorimo o povredi Poslovnika. Ono o čemu sam hteo da govorim je povreda člana 92. stav 6. i vaše nečinjenje po ovom članu Poslovnika. Pročitaću - ako predlozi iz stava 2. ovog člana, a to su predlozi za stavljanje tačaka na dnevni red i objedinjavanje rasprave, nisu podneti u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, Narodna skupština ih neće razmatrati, niti se o njima izjašnjavati. Ovaj član Poslovnika vama, kao predsedavajućem i predsednici Skupštine daje pravo i obavezu da vodite računa kakve predloge stavljate pred narodne poslanike za izjašnjavanje. Predlog kolege Bečića da se objedini zajednički pretres onako kako je on predložio, ne ispunjava uslov iz člana 157. stav 2. koji govori da se može objediniti rasprava o predlozima zakona isključivo ako su ti zakoni međusobno povezani, odnosno rešenja o njima su međusobno povezana ili uslovljena. Gospodin Bečić je predložio da objedinimo raspravu o pet zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmovima, kao i Sporazum o osnivanju fonda za zapadni Balkan, što je protivno ovom Poslovniku i vi ste morali da skinete ovaj predlog sa izjašnjavanja Narodne skupštine Republike Srbije. Hvala vam.
Gospodine Đurišiću, član 92. stav 6. kaže – ako predlozi iz stava 2. ovog člana nisu podneti u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, znači da je procedura u podnošenju akata, predloga za spajanje rasprave učinjena suprotno proceduri koju predviđa Poslovnik, a ne suprotna diskrecionom pravu Narodne skupštine da odluči kako će, kada će i šta da objedini u svojoj raspravi. I, vi to jako dobro znate. I, ne mogu da prekršim Poslovnik zato što sam stavio predlog jednog narodnog poslanika, iz koje god da je bio poslaničke grupe, na glasanje da se o njegovom predlogu izjašnjava Narodna skupština. U krajnjem slučaju, Narodna skupština je ta koja je donela ovaj Poslovnik o radu Narodne skupštine. Ona jedina ima pravo da da autentično tumačenje. Pa, ako smatrate da sam prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine, da li želite da se u danu za glasanje o tome izjasni Narodna skupština? (Marko Đurišić, s mesta: Naravno.) Izjasniće se. Sledeći, povreda Poslovnika, narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Povređen je član 157. stav 2, koji kaže – Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana. Voleo bih da mi objasnite kako su to međusobno uslovljeni i koja je povezanost između Zakona o lukama i plovidbama i Zakona o vazdušnom saobraćaju sa Republikom Korejom? Da nam objasnite kako su međusobno uslovljeni i povezani zakoni o zajmovima, za budžet Republike Srbije, za zatvor u Kragujevcu, za građenje stanova za one koji su izgubili stanove u zemljotresu u Kraljevu, o podršci za reformu državne uprave i zakonom kojim se uspostavlja fond regionalni, čije sedište treba da bude u Tirani? Znači, ovaj predlog nije smeo biti ni iznesen i o njemu se nije moglo glasati, jer vladajućoj većini bi moglo da padne na pamet da proglasi dan za noć i noć za dan i Skupština nije vlasna da o tome odlučuje. Jasno vam piše o čemu Skupština može da odluči. O ovakvim stvarima jednostavno se ne može odlučivati. Prekršili ste, kao što je kolega Đurišić rekao, i član 103. stav 1. jer ste dozvolili da se glasa o ovome pre nego što je obrađena povreda Poslovnika. A, povredili ste Poslovnik samom činjenicom da ste izneli na glasanje ovaj predlog koji je suprotan članu 157. stav 2. Kršenje zakona i Poslovnika šalje strašno lošu poruku građanima da neko može da krši zakone. Ovim se narušava i ustavni poredak i zakonitost i uopšte pravna država. Molim vas da ponovo ovo razmotrite i povučete ovaj nezakonit predlog. Hvala.
Gospodine Raduloviću, isto što sam rekao kolegi Đurišiću, važi i za vas. Ne treba, nadam se, da ponavljam. (Saša Radulović, s mesta: Treba.) Bio sam sasvim jasan. Neću da vam ponavljam. Ako želite ponovo u prvi razred, vi idite, ali Narodna skupština odlučuje o tome šta će i kakve će rasprave da objedini. Ako hoćete da mi kažete da ja kršim Ustav zato što ne sprečavam narodne poslanike koji su nosioci suvereniteta građana da se izjasne, vi ste u velikoj zabludi, gospodine Raduloviću. Pošto vidim da pokušavate uporno od parlamenta da napravite cirkus… (Saša Radulović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Sačekajte sad, ima drugih kolega koji imaju povredu Poslovnika. Samo mi recite da li želite da se o ovoj prvobitnoj povredi Poslovnika izjasni Narodna skupština u danu za glasanje. (Saša Radulović, s mesta: Naravno.) U redu. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, pozivam se na član 97. Poslovnika Narodne skupštine iz razloga što mislim da smo nastupili kao opozicija, govorim o poslaničkoj grupi Dveri, na jedan krajnje korektan način. Iako sam ustvrdio da nije imalo razloga ni da druge tačke dnevnog reda budu spajane na način kako ste to predložili, samo smo jednu sitnu korekciju da jedna jedina tačka bude izuzeta iz zajedničkog pretresa i stavljena u posebnu tačku tražili kroz naš predlog različitog dnevnog reda, znači, veoma korektno, i to nije ispoštovano sa vaše strane. Kada vi kažete, gospodine Arsiću, da Narodna skupština naravno ima suverenitet da odlučuje šta hoće, morate biti malo precizni - vladajuća većina u Narodnoj skupštini. Znači, mi nismo odlučili ovo što je sada upravo odlučeno. Nije sporno, vi imate to pravo, postoji vladajuća većina. Vi samo to konstatujte – vladajuća većina je odlučila to i to i vladajuća većina ima pravo da odluči to i to. Zato se ja pozivam na član 97. Poslovnika, stav 3. koji kaže – predsednik, odnosno predstavnik poslaničke grupe pre otvaranja pretresa ima pravo da predloži duže vreme pretresa za poslaničke grupe od vremena utvrđenog u stavu 1. ovog člana, i dalje, o tom predlogu, naravno, odlučuje Narodna skupština. Želim onda da sve prve tri tačke dnevnog reda, a posebno 2. tačka dnevnog reda, za koju sam i ukazivao da je spojena na jedan način koji je apsolutno ne odgovarajući, dobije mogućnost produženog vremena za pretres i molim vas da se oko toga izjasnimo i da na taj način makar korigujemo ovo što je zaista protivno Poslovniku i pomalo nategnuto sa strane vladajuće većine. Vladajuća većina ima mogućnost da usvoji šta god hoće. Pitanje je samo da li je to po Poslovniku ili ne, i koliko je korektno prema opoziciji. Hvala.
Gospodine Obradoviću, nisam ni mogao da prekršim član 97. Poslovnika o radu zato što još nisam ni otvorio raspravu. Taj deo dolazi kada se otvori rasprava u načelu o samom Predlogu zakona. To što vi tvrdite da li vladajuća većina ili ne glasa za neki predlog, kada su se narodni poslanici izjašnjavali o dopuni dnevnog reda za predloge odluka o radnim telima, nisam primetio da je neka vladajuća većina glasala, nego svi narodni poslanici i svi narodni poslanici učestvuju u radu Narodne skupštine. Neka većina mora da postoji ili želite jednopartijski sistem kakav je bio pre 30 i više godina? Ja ne, u svakom slučaju. Reč ima narodni poslanik Martinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. Ja vas molim, gospodine Arsiću, nemojte da dozvolite Saši Raduloviću, poznatom kriminalcu koji je upropastio srpsku privredu, da upropasti i dostojanstvo Narodne skupštine, jer to što on radi iz sednice u sednicu nije ništa drugo nego nastavak rušenja ugleda Narodne skupštine. (Poslanička grupa Dosta je bilo aplaudira.) Kao što vidite, gospodine Arsiću, u slaboj su formi, nisu u stanju da aplaudiraju čak ni 20 sekundi. (Saša Radulović, s mesta: Sram vas bilo!) Evo, čujete šta govori gospodin Saša Radulović. Dobacuje i vređa. To je njegova borba za prosperitet Srbije. To je ta njegova borba za evropsku i demokratsku Srbiju. Dakle, vređanje, uvrede i klevete. Što se tiče onoga, ja se nadam da mi aplaudiranje ove kriminalne poslaničke grupe nećete računati u vreme za diskusiju po povredi Poslovnika. Ja želim…
Imate još minut i po, samo nastavite.
… da podsetim gospodina Marka Đurišića, koji nam iz sednice u sednicu drži lekciju o tome šta smemo a šta ne smemo da spojimo u raspravu, da su on, Boris Tadić i Demokratska stranka, dok su bili na vlasti od 2009. do 2011. godine, spajali 22 tačke, 50 tačaka, 64 tačke, 5. maja 2010, godine 94 tačke dnevnog reda, 18. oktobra 2011. godine 40 tačaka dnevnog reda, 29. februara 2011. godine 28 tačaka dnevnog reda itd. Imali su ukupno 18 sednica sa 20 i više tačaka dnevnog reda i sada se našao Marko Đurišić da nam drži lekcije o tome da li nešto možemo ili ne možemo da spojimo u raspravu. Još samo jednu stvar, gospodine Arsiću, objasnite gospodinu Bošku Obradoviću da ne postoji vladajuća većina i vladajuća manjina. Postoji većina i postoji manjina. To što bi Boško Obradović hteo da bude vladajuća manjina i da on sa pet ili šest poslanika određuje šta će da se radi u Narodnoj skupštini, to jednostavno ne može, ne može po Poslovniku, ne može po osnovnim demokratskim principima.
Svaka poslanička grupa ima pravo na svoju političku borbu, a neki u nedostatku političkog programa, ideologije pribegavaju ovakvim sredstvima, ali ja tu ne mogu ništa da uradim. Sada imamo ovako, čisto da znaju poslanici. Prvo, povrede Poslovnika, Marijan Rističević, Nemanja Šarović, Marko Đurišić i gospodin Ćirić, koji još nije zatražio reč elektronski. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih trebao da dobijem dve povrede Poslovnika, jer dok sam ukazivao na prvu, desila se druga, ali ću sve sabiti, kako to obično kažu, u jednu. Čl. 107, 108, 109. – uvredljivi izrazi, dobacivanje, ometanje itd, izricanje opomene. O radu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Gospodine Arsiću, vi ste malo ovu sednicu ispustili. Ovo, da mi oproste gledaoci, malopre je ličilo na oveći zverinjak. Dakle, ponašanje narodnih poslanika je bilo van svake kontrole, ali to na stranu. Prolazeći pored nas njihov predvodnik ili njihov vođa, a grupa se po vođi poznaje, ne da je dobacivao narodnim poslanicima ovde, nego je opsovao. Ovde su kolege prisutne. Gospodin Radulović je ovde opsovao. Mislim da nije vredan citiranja, ali postoje kolege koje su tu psovku čule. Dakle, neću da padnem na te grane i da pominjem psovku koju je on upotrebio. Njihovo je pravo da tapšu, naše je pravo da donosimo odluke. Oni spore pravo Narodne skupštine a demokratija je način donošenja odluka. Otprilike se završava brojanje glasova. Politička istina se utvrđuje brojanjem glasova članova Narodne skupštine i mi nismo krivi što je na isti način gospodin Radulović bio izabran u Vladu Republike Srbije i kada je bio izabran otprilike je dobio ovaj aplauz koji je sad on uputio nama. (Narodni poslanik Nenad Konstantinović dobacuje.) Gospodin koji dobacuje, koji se nudio da pređe na našu stranu, zahvaljujući meni je sprečen. Svakako ima pravo da dobacuje, ali me time ne može ometati. Ja mislim, gospodine predsedavajući, ili vi da zavedete red ili gospodin Rančić, koji je po profesiji neuropsihijatar. Hvala.
Kao što rekoh, u nedostatku političkog programa, pribegava se ovakvim ekcesima. Ako se ovako nastavi, moraćemo da pribegnemo članu 109. Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, povreda Poslovnika.
Gospodine Arsiću, ja mislim da ste vi član 109. već trebali da primenite, i to u trenutku kada je gospodin Martinović nazvao gospodina Radulovića „poznatim kriminalcem“ i kada je čitavu grupu Dosta je bilo nazvao „kriminalnom poslaničkom grupom“. Ja o tom čoveku, niti o politici njihove poslaničke grupe ne mislim ništa dobro, ali ne mislim da bilo ko u Narodnoj skupštini može da govori o nekom ko sedi u ovim klupama i koga je narod izabrao na takav način da je „poznati kriminalac“. Meni je gospodin Radulović najpoznatiji po tome što je bio Vučićev ministar. Dakle, odgovorite vi na pitanje – zašto je Aleksandar Vučić poznate kriminalce stavljao u Vladu Republike Srbije? Možda bi bilo dobro da vi onda Aleksandru Vučiću kažete koji su vam sve kriminalci poznati, pa nam recite u ovoj sadašnjoj Vladi ko je sve poznati kriminalac, a ne da naknadno onda slušamo – e, ti si poznati kriminalac. Vi koji ste vlast, vi koji ste režim, vi koji ste svemogući, koji držite i sudije i tužioce, ako je poznati kriminalac, uhapsite ga, sudite muu skladu sa zakonom, tražite od Narodne skupštine da mu oduzme imunitet. Ne mora ni primati sudske pozive, podignite optužnicu, zatražite od Narodne skupštine ukidanje imuniteta ukoliko su uverljivi razlozi, onda će predstavnici svakeposlaničke grupe za to glasati. Vi ste gospodine Arsiću bili dužni da prekinete te govornike u skladu sa članom 27. koji ustanovljava za vas obavezu da se pridržavate, pa makar i ovog nakaradnog Poslovnika o radu Narodne skupštine. Da je nakaradan, u tome, ja mislim da se slažemo još iz vremena dok ste i vi bili član poslaničke grupe.
Privodite kraju kolega Šaroviću.
Ne, ne, gospodine Arsiću, pa evo, Aleksandar Martinović je preko četiri minuta govorio.
Da, a od toga je prva dva minuta bio ometan, i vi ste bili svedok.)
I mene ometaju, i meni dobacuju, pa to ne čujete. On nije ometan, njemu je aplaudirano. To je deo iste političke ideje. [[Isključen mikrofon.]]
Ali sam razumeo gospodine Šaroviću šta želite da kažete… (Nemanja Šarović, s mesta: Ponašajte se na jednak način prema svima. Nemojte da dođete u situaciju da neko na takav način govori o vama, jer kao što smo čuli, mislili su svojevremeno da će im večito trajati vlast i da su svemoćni i nesmenjivi, danas se vi ponašate često i gore od njih.) Mislim da ste malo preterali kolega Šaroviću. Ja bih samo u vezi člana 109, zato što je očigledno da ovde jedna grupa narodnih poslanika želi da reklamiranjem Poslovnika zaustavi, spreči, oteža rad Narodne skupštine i donošenja zakona, što i jeste legitimno političko sredstvo. U svom izlaganju ste rekli da je gospodin Radulović bio Vučićev ministar, nije bio nikada. Nikada ga Aleksandar Vučić nije predložio za ministra u Vladi RS. Ja pokušavam da održim red na sednici Narodne skupštine i primenu člana 27, pa mogu da vam kažem da ako je gospodin Martinović zaslužio opomenu, zaslužile su i kolege koje su ga ometale dok je govorio. Niko nije dobio opomenu, tako da smatram da ni jedna odredba Poslovnika nije prekršena. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika. (Marko Đurišić, Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik.) (Marko Đurišić, s mesta: Jel postoji red? Na šta ovo liči?) (Goran Đirić, s mesta: Prekršili ste Poslovnik.)
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 27. Poslovnika Narodne skupštine. Ja vas molim gospodine Arsiću da ovu sednicu uvedete u tokove onako kako je to propisano Poslovnikom, jer je očigledno da pojedine poslaničke grupe ne žele da se radi po dnevnom redu. Poslanička grupa SNS hoće da se radi po dnevnom redu, mi želimo da se pređe na raspravu i da raspravljamo o predlozima zakona koji su na dnevnom redu. Što se tiče Saše Radulovića, drago mi je pošto je napustio salu, pronašao svoje političke advokate da ga brane, ali zbog javnosti želim da kažem da Saša Radulović nikada nije bio Vučićev ministar privrede. On je bio ministar privrede u periodu ako se ne varam, od septembra do decembra 2013. godine, kada je predsednik Vlade bio Ivica Dačić, pri čemu naravno, ne želim da kažem ni da je bio ni Dačićev, ni Vučićev ministar. Bio je ministar tri meseca. Kada su ljudi u Vladi shvatili šta Saša Radulović radi, Saša Radulović je najuren iz Vlade RS zbog katastrofalne ekonomske politike koju je vodio. To je puna istina.
Pošto vidim da posle skoro četiri i po sata neprekidnog rada počinje da se gubi kontrola u radu Narodne skupštine, u skladu sa članom 112. Poslovnika, određujem pauzu u trajanju od 10 minuta, dok se ne uspostavi red za dalje zasedanje. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavamo vas da su pozvani da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Miodrag Poledica, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Veljko Kovačević i Zoran Ilić, vršioci dužnosti pomoćnika ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Mirjana Čizmarov, direktor Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 1. i 2, a pre otvaranja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 178. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje. Da li predstavnik predlagača prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture želi reč? (Da.) Reč ima ministar i potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dragi poslanici i poslanice, danas ispred vas nalaze se dva predloga zakona. Jedan je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama i drugi je Predlog zakona Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje. Pre nego što krenem da govorim o oba ova predloga zakona, sa nadom naravno da ćemo imati dobru raspravu i da ukoliko postoji mogućnost bude bilo i konstruktivnih predloga koje ćemo sigurno uvrstiti u ove predloge zakona, želim da vas informišem da u prethodnih nekoliko godina, dakle iz vremena prethodne Vlade koju je formirao Aleksandar Vučić i ove nove Vlade koju smo formirali, kada govorimo o oblasti saobraćaja možemo slobodno reći da svaki vid saobraćaja, dakle, od vodnog, drumskog, vazdušnog i železničkog saobraćaja je zaista u jednom usponu sa trendom povećanja kako prevoza putnika tako isto i same mreže. Transportna politika koju vodi Vlada Republike Srbije daje zaista rezultate i mi možemo danas da govorimo o brojkama, ne samo o broju izgrađenih kilometara autoputeva, ali možemo da govorimo i o broju sporazuma koje smo potpisali o vazdušnom saobraćaju ili recimo o tome šta smo sve učinili kada govorimo o samom vodnom transportu. Transportna politika i uopšte saobraćajna politika jeste zaista baza privrednog razvoja zemlje i ako posmatramo prethodni period, prethodnih nekoliko godina, učešće uopšte saobraćaja i telekomunikacija u društvenom bruto proizvodu se kretao negde oko 5,1%. Naš cilj ka kojem idemo jeste da 2025. godine to učešće bude sigurno 15%, 2030. godine 20% u društveno bruto proizvodu. Svesni smo i pretpostavljam i vi da sve ono što se uradi u transportnoj politici, odnosno u oblasti transporta direktno se odražava, ne samo na privredni razvoj, nego na ravnomeran regionalni razvoj, na kvalitet životnog standarda, odnosno na bolji život građana i odražava se na trgovinu, odražava se na povećanje tih tzv. tranzitnih prihoda koje Srbija može da ima i treba da ima budući da je položaj Srbije takav da joj to omogućava. Ono što je možda, rekla bih, najvažnije ovog trenutka i ne samo ovog, to je – povećava zaposlenost našeg stanovništva. Srbija, dakle, ima odličan položaj. Kada govorimo o svakom vidu transporta, kroz Srbiju prolaze vrlo važni koridori, od Koridora 10, koridora ka Crnoj Gori koji mi nazivamo Koridor 11, zatim Koridora 4, Koridora 7 koji je vrlo važan, a to je Rajna-Dunav plovni put. To su koridori koje mi maksimalno želimo da iskoristimo. Kada govorim da iskoristimo, to znači da budemo nezaobilazna ruta od istoka ka zapadu, od severa ka jugu kada govorimo o samom transportu. Takođe, naš cilj jeste tzv. integrisani, odnosno integrisana vrsta saobraćaja, a to je da imamo povezane sve vidove saobraćaja, a ne samo da razvijamo jedan vid saobraćaja ili da se baziramo na tome da strateški razvijamo samo jedan vid saobraćaja. Kada govorimo o, pre svega, vodnom transportu, zbog čega smo između ostalog danas ovde vezujući se za ovaj Predlog zakona, želim da vas informišem da kroz Srbiju postoji 1.600 kilometara plovnih puteva. U pitanju su reke Dunav, Sava, Tisa i Kanal Dunav-Tisa-Dunav. U našoj strategiji koja jeste prerađena, između ostalog i naš akcioni plan jasno su definisani ciljevi koje želimo da ostvarimo. Jedan od tih ciljeva jeste pre svega da povećamo promet brodovima. Trenutno je, podaci bar tako kažu, 2016. godine je prevezeno 8,3 miliona tona na plovnim putevima. Očekujemo do kraja 2016. godine da to bude 9,6 miliona tona. Posebno pominjem ovaj podatak zbog toga što u prethodnim akcionim planovima od pre tri ili četiri godine smatralo se da će 9,6 miliona tona da bude prevezeno plovnim putevima tek 2020. godine. Mi smo danas u 2016. godini i uspeli smo da dođemo do tog nivoa. Zatim naredni cilj jeste da se povećaju prihodi u brodarstvu, potom da se poveća broj pristajanja brodova, kao i naravno da se poveća izvoz i uvoz preko naših luka. Luke predstavljaju nekako, rekli bismo, pored plovnih puteva najvažniji deo transportnog plovnog puta i čini nam se da u prethodnom periodu nije bilo dovoljno ne samo ulaganja i investicija, nego nije se dovoljno radilo kada govorimo uopšte o razvoju samih luka. Verujem da zakon koji je ispred vas, o kojem ćemo govoriti, itekako može da pomogne da govorimo pre svega o samoj lučkoj delatnosti, o tome šta država želi da uradi kada su u pitanju luke, odnosno lučka delatnost. Zakon koji je ispred vas treba da nam omogući da mnogo brže razvijamo vodni transport, da se borimo, odnosno da nam bude instrument da smanjimo sivu ekonomiju koja svakako postoji u svakom vidu saobraćaja, pa postoji nažalost i u vodnom saobraćaju. Omogućiće nam sigurno da ukinemo monopol koji imamo kada govorimo o poslovima tehničkog održavanja međunarodnih tokova, da obezbedimo i stvorimo uslove da privatni sektor takođe može da učestvuje u tehničkom održavanju. To ne radimo napamet, to radimo zajedno, odnosno ne zajedno, nego po ugledu na sve one zemlje koje su uspele upravo da lučku delatnost izdignu kao delatnost od vitalnog i strateškog interesa. U pitanju su i Nemačka i Austrija i neke druge države o čijim iskustvima možemo da razgovaramo. Dakle, isto tako, da nam bude instrument da možemo da se borimo protiv sive ekonomije, piratstva, krađe i svih nezakonitih radnji sa kojima se susrećemo ako govorimo o vodnom transportu, došli smo u situaciju da kroz ovaj zakon možemo da se uskladimo sa još jednim zakonom koji je u prethodnom periodu bio donet, a zove se Zakon o privatnom obezbeđenju. Posebna tačka ka kojoj posebno insistiramo kroz ovaj zakon jeste da napravimo jednake kriterijume i da uredimo poslovanje luka i jednake kriterijume za sve unutar obavljanja lučke delatnosti. Ono što je posebno važno kada se govori o lukama, luke su, pre svega, imaju status opšteg dobra. Prema tome, lučka područja koja će se proglašavati u zavisnosti od određenih uslova koje luke treba da ispune, a to su i infrastruktura i zemljište, su u vlasništvu, dakle, u javnoj svojini Republike Srbije. Mislim da je to jako važno i da je ovaj zakon bio donet mnogo, mnogo ranije, onda se ne bi dešavalo da imamo razne privatizacije luka koje nam nisu donele ono što u stvari treba da donesu, a to je zaista da se neko bavi lučkom delatnošću i da možemo danas da govorimo o ogromnim količinama robe koja se utovara ili pretovara kroz luke. Nažalost, situacija je potpuno bila drugačija. Ovaj zakon treba da nam omogući i omogućiće, ukoliko ga budete usvoji, da uspostavimo jedan red u onome što se zove izvođenje lučkih delatnosti. Mi ćemo, naravno, u toku današnjeg dana i kada bude bio dan za amandmane razgovarati o svakom delu ovog zakona. Molim vas da sve što smatrate da je konstruktivno, pomognete, ukoliko imate predloge da ovaj zakon bude još bolji. Što se tiče Zakona o vazdušnom saobraćaju između Republike Srbije i Koreje, reći ću vam samo da u prethodne dve godine Vlada Republike Srbije je potpisala više sporazuma nego što je potpisano sporazuma o vazdušnom saobraćaju od 1990. godine. Dakle, od 90 sporazuma o vazdušnom saobraćaju koje imamo, 30 sporazuma je potpisano u prethodne dve i po godine. Rezultati u vazdušnom saobraćaju, uopšte kada posmatramo sve vidove saobraćaja, možemo slobodno reći da je vazdušni saobraćaj po svim evropskim standardima i da je na neki način vazdušni saobraćaj član već Evropske unije sa svim našim institucijama, od direktorata Aerodroma „Nikola Tesla“. Takođe, da vas informišem da očekujemo ove godine petomilionititog putnika, pre tri godine bilo je 2,2 miliona putnika na Aerodromu „Nikola Tesla“. Prema tome, hvala vam što ste saslušali i očekujem da rasprava bude vrlo konstruktivna i, naravno, na sva pitanja koja imate vezano za luke, lučku delatnost, održavanje plovnih puteva, zatim vazdušni saobraćaj i sve druge vidove saobraćaja, tu sam. Hvala.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici i poštovani predstavnici Ministarstva, nažalost, krećemo sa raspravom dosta kasno i tu je i umor prisutan, ali se nadam da ćemo uspeti da pomognemo u razmatranju ovog zakona koji je pred nama, a to je zapravo zakon o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Ovaj zakon se navodi, kao važni razlozi se navodi usaglašavanje sa odredbama Zakona o privatnom obezbeđenju kao nekakav ključni razlog, zatim Zakon o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju i još neka pitanja koja nisu bila rešena i čije rešenje zahteva pronalaženje kvalitetnijih zakonskih rešenja. Zapravo, radi se o tome da se ovim Predlogom zakona ukidaju nadležnosti postojeće Direkcije za vodne puteve oko obavljanja pojedinih poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva, navodno zbog neefikasnog trošenja sredstava za ove namene, kao i da će te poslove ubuduće obavljati privredni subjekti u privatnom vlasništvu. U obrazloženju se tvrdi da će sredstva koja je koristila Direkcija dominantna za održavanje tehničke ispravnosti plovila i plaćanja zarada članovima posade koristiti za finansiranje i izvođenje radova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva i to kroz sprovođenje postupaka javne nabavke. Da podsetim, Direkcija za vodne puteve je organ uprave u sastavu Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, nadležna za održavanje i razvoj unutrašnjih plovnih puteva u Republici Srbiji, na kojima važe međunarodni i međudržavni režimi plovidbe. Tu su obuhvaćene reke Dunav, Sava i Tisa. Osnovana je 1963. godine i na sajtu piše, kaže – njeni zaposleni svakodnevno rade na uspostavljanju bezbednih uslova za unutrašnju plovidbu. Pošto Predlog zakona ne sadrži podatke po poslovanju Direkcije u prethodnom periodu, molim vas da nas upoznate sa visinom sredstava koja će biti iskorišćena za finansiranje izvođenja radova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih plovnih puteva. Zatim, u obrazloženju Predloga zakona propustili ste da navedete i sve troškove reorganizacije i racionalizacije poslovanja Direkcije za vodne puteve u narednom periodu, a s obzirom na izmenu njene nadležnosti, kao i na predviđenu promenu namene korišćenja budžetskih sredstava, tj. sredstava koja je koristila Direkcija za održavanje plovila i plate posada, koja će se koristiti za finansiranje radova. S tim u vezi vas molim da nam i te podatke iznesete, ako ste u mogućnosti. Zatim, Predlog zakona ne sadrži iskustva drugih zemalja iz okruženja koje imaju slične probleme, a kako bi se mogla oceniti celishodnost izmena koje ste predložili, da li nam možete izneti iskustva susednih zemalja, članica EU, recimo Mađarske, Hrvatske ili Rumunije, u pristupi ovim pitanjima. U odgovoru na pitanje kakve će troškove primena zakona stvoriti građanima, privredi, predlagač u obrazloženju Predloga zakona navodi da će nova rešenja prouzrokovati dodatne troškove za brodarska privredna društva i luke zbog obaveze angažovanja subjekata licenciranih za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja ili organizovanja samozaštitne delatnosti. Pored toga, navodi se da će većina luka imati angažovane subjekte licencirane za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja, kao i da će se u periodu nakon usvajanja Predloga zakona izvršiti analiza do danas preduzetih mera, kako bi se eventualno sprovele dodatne mere fizičke zaštite u lukama, kao što su sigurnosne ograde, kamere i slično. Propustili ste da u obrazloženju Predloga zakona prikažete i kvantitativno izrazite sve troškove koje će snositi luke i brodarska privredna društva zbog uvođenja ovih novih obaveza, zato vas molim da nas upoznate sa procenama tih troškova. Da podsetim, na teritoriji Srbije nalazi se 11 luka od međunarodnog značaja i interesuje me koliko ima brodarskih društava na koje će se ovaj zakon odnositi. Osam dunavskih luka u Srbiji je od međunarodnog značaja, većina na teritoriji Vojvodine. To su Apatin, Bogojevo, Bačka Palanka, Novi Sad, Beograd, Pančevo, Smederevo i Prahovo. Najveće luke na reci Savi su u Šapcu i Sremskoj Mitrovici i na reci Tisi luka u Senti. Sve luke su privatizovane, osim Luke Novi Sad, koja je u postupku privatizacije. Luka Novi Sad od svih luka u Srbiji koje postoje danas ima dvostruki značaj – ima dobre kapacitete za razvoj, nalazi se na raskrsnici Koridora 10 i Koridora 7. Po nekakvim podacima do kojih sam uspela da dođem, u leto 2015. godine u novinama se pojavila informacija da je Luka Novi Sad jedino profitabilno državno preduzeće u Novom Sadu i koje državi kao većinskom vlasniku isplaćuje dividende u iznosu od preko šest miliona dinara. Vlada je 30. januara 2016. godine donela zaključak da se pokreće inicijativa za privatizaciju i ove jedine preostale neprivatizovane luke. Ministarstvu privrede su do 30. marta 2016. godine trebale da pristignu ponude po pozivu za privatizaciju Luke Novi Sad i tadašnji ministar privrede gospodin Željko Sertić je na RTS izjavio da strateški partner u Luci Novi Sad, kao i u drugim lukama može da bude operater i da ne može da bude vlasnik zemlje ili infrastrukture. Citiram njegovu tadašnju izjavu, koja kaže: „To je definisano zakonom i građani mogu da budu mirni. Da li ćemo se i kada odlučiti za dogovor sa nekom od potencijalnih zainteresovanih kompanija, to ćemo videti u nekom narednom periodu“, izjavio je tadašnji ministar Sertić. Međutim članom 214. ovog zakona definisano je da izuzetno infrastruktura u lukama, odnosno pristaništima može biti u svojini operatera koji su to pravo stekli u procesu privatizacije, odnosno svojinske transformacije, i da sada ne čitam ostale delove ovoga člana. Inače, u samom pozivu Ministarstva privrede, potencijalnim zainteresovanim ulagačima za Luku Novi Sad nude se da sami predlože model privatizacije, odnosno da li su za prodaju kapitala, prodaju imovine, strateško partnerstvo putem dokapitalizacije ili strateško partnerstvo putem osnivanja novog privrednog društva. Čak je dozvoljeno zainteresovanim kupcima u pismu da treba da navedu i indikativnu cenu investicioni program, okvirni plan poslovanja i broj zaposlenih na neodređeno vreme. Dakle, ja bih želela da znam dokle se stiglo, a mislim da to zanima i sve druge građane, dokle se stiglo sa privatizacijom Luke Novi Sad? U međuvremenu traje prepiska malih akcionara Luke Novi Sad, ja sam u prethodnom sazivu i postavljala pitanja u vezi sudbine ove luke, u ime upravo malim akcionara. Naime, oni se dopisuju sa državom, državnim organima, jer je država vlasnik 99,38% kapitala, vi me ispravite ako je ova informacija netačna, a manjinski vlasnici su radnici koji drže 0,62%. I, ti manjinski radnici obratili su se Ministarstvu privrede tražeći da upišu svoje akcije bez naknade kako bi i one ušle u prodaju u postupku, ali su dobili odgovor da to nije po zakonu. Onda su se obratili predsedniku Vlade da im pomogne, međutim, nisu dobili odgovor, pa pretpostavljam da to pismo nije ni stiglo do premijera. To pismo su uputili meni i mole me da njihovu molbu, doslovno kažu prosledim gospodinu Vučiću, lično ili preko kako kažu pouzdanih službi, ne znam šta to tačno znači, kako bi on bio upoznat sa problemom, jer kažu, u suprotnom bi bila tragedija da bivši i sadašnji radnici takve dobre kompanije ostanu uskraćeni za upis svojih akcija. I, mole me da ovu molbu naših akcionara, odnosno malih akcionara Luke Novi Sad prenesem premijeru, i ja koristim priliku gospođu ministarku da zamolim da ovu molbu malih akcionara prenese premijeru. Specifičnost lučke infrastrukture je u tome da se razvoj luke po definiciji mora planirati na duži period, to je poznato svima onima koji se time bave i stručnjaci kažu da čak najviše i od 100 godina se planira unapred, zato uvek mora postojati slobodna površina tzv. razvoja teritorija oko većih postojeće lučke infrastrukture u koju bi se ona mogla dalje razvijati. Koordinacija, remont, investiranje i planiranje tog razvoja zahteva državno upravljanje i retko koja luka u potpunosti je privatizovana. Ugovori sa privatnim preduzećima ili javno-privatna partnerstva se najčešće primenjuju samo u jednom delu lučkih delatnosti poput utovara i istovara i bez prava uprave nad samom lukom. U većini zemalja Amerika, Nemačka ili Francuska luke su u rukama države koja pravi infrastrukturu i onda privatni kapital dolazi i ima svoju imovinu u okviru luke. Gradnja infrastrukture izuzetno je skupa, pa tako naprimer izgradnja 100 metara vertikalnog keja košta od dva do tri miliona evra. Upućeni kažu da je to jedan od razloga što rečni promet u Srbiji slabo se koristi, prema nekim podacima manje od 5%. Podsetiću gospođu ministarku da je u februaru 2015. godine izjavila, kao potpredsednica Vlade i resorna ministarka da je za modernizaciju srpskih luka, pristaništa i flote neophodno 300 miliona evra. Ko će investirati ova sredstva? Takođe, podsećam vas da je ova Skupština usvojila u oktobru 2015. godine Savski protokol. Naime, protokol o sprečavanju zagađenja voda prouzrokovanog plovidbom uz okvirni sporazum o slivu reke Save. Naime, Srbija se obavezala da na dve lokacije u Šapcu i Sremskoj Mitrovici izgradi odlagalište za fekalne vode sa brodova. Tada kada je bila rasprava o tom dokumentu u Predlogu zakona o potvrđivanju ovog protokola bilo je navedeno da njegova primena neće zahtevati sredstva iz budžeta. Opet pitam – ko će finansirati izgradnju ovakvih objekata u okviru ovih navedenih luka? Što se tiče Predloga zakona propisana je obaveza da brodari donose sopstvene planove hitnih mera za pomoć žrtvama i njihovim porodicama koje uključuju prevoz, smeštaj i medicinsku pomoć žrtvama i njihovim porodicama u slučaju plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama. Smatram da navedena obaveza je propisana u cilju usklađivanja Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama sa Zakonom o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju. Ko odobrava ove planove i da li će se oni usklađivati sa poslovima koje obavlja sada Sektora za vanredne situacije MUP Srbije? Čini mi se da ova odredba zakona ima smisla pre svega u vazdušnom saobraćaju, a da se u ovoj oblasti neće ni koristiti i zapravo će predstavljati samo dodatnu obavezu brodarima da ove planove moraju da naprave. Za razliku od mnogih drugih zakona koje smo ovde razmatrali i usvajali, kod kojih postoji obaveza utvrđivanja sa propisima EU ovde toga nema u ovom pratećem dokumentu zakona, ne poziva se ni na jedno usaglašavanje sa propisima EU. Donosimo zakon po svom nahođenju, ne usaglašavajući ga sa bilo kojim propisom EU u ovoj oblasti, a upravo iskustava iz evropsikih zemalja i njihovih velikih luka mogu da pomognu da ne pravimo greške dajući u privatne ruke baš sve. Na kraju, nažalost, nije bilo javne rasprave, već su samo obavljene konsultacije kako piše u propratnom dokumentu u PKS 7. septembra 2016. godine koji su trajale ukupno dva i po sata, u kojima su učestvovali predstavnici privrednih društava za brodarstvo i grupacije za luke i pristaništa unutar PKS koja su zdušno i po kratkom postupku podržala rešenje dato u predlogu zakona da se Direkcija za vodne puteve praktično ugasi. Da li su u ovim razgovorima učestvovali i predstavnici Direkcije uopšte, da li su bili prisutni, da li su konsultovani s obzirom na dugogodišnje iskustvo bez obzira na namere u odnosu na postojanje Direkcije u budućnosti? Gde je bila stručna i zainteresovana javnost i da li je učestvovala u toj raspravi? Imamo fakultete i druge institucije gde imamo stručnjake za oblast vodnog saobraćaja? Ko je zastupao interese građana, lokalnih samouprava i na kraju zaposlenih u ovoj oblasti, imajući upravo primer Luke Novi Sad i njenih zaposlenih? Tako da ne čudi da upravo ovi mali akcionari Luke Novi Sad šalju pisma očajnika tražeći da neko zaštiti njihova minimalna prava. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala vam. Poštovana poslanice, nekoliko samo pojašnjenja, ovaj zakon je naravno prošao javnu raspravu i to u PKS razgovaralo se takođe i sa svim grupacijama koje su zakon podržale, to je jedno. Drugo, naravno da se i te kako razgovaralo i sa Direkcijom za vodne puteve. Daleko od toga da ne bi bilo zabune zbog građana Srbije, Direkcija za vodne puteve se ne gasi. Direkcija za vodne puteve već odavno počinje da radi kao što znate i sam rečni informacioni sistem, što je takođe vrlo važno. Sa druge strane, Direkcija za vodne puteve će nastaviti da radi oblast projektovanja i oblast nadzora koja je jako važna, kada govorimo o tehničkom održavanju međunarodni i međudržavnih vodnih puteva. Do sada je situacija izgledala drugačije. Dakle, Direkcija jedna kuća, Direkcija za vodne puteve je radila projektovanje, radila je izvođenje i radila je nadzor. Priznaćete da to nije baš nekako normalno, da tako kaže, sa druge strane Direkcija za vodne puteve nije imala već dužni niz godina dovoljno finansijskih sredstava da bi zaista mogla na pravi način da se bavi tehničkih održavanjem međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva. To je jedan od razloga zašto smo se opredelili da ukinemo monopol i dozvolimo i privatnom sektoru da se time bavi i to upravo po ugledu na one države koje su vrlo razvijene. Takav sistem imate u Holandiji, Nemačkoj, Austriji, mislim još negde u Belgiji. Dakle, priznaćete da Holandija nije baš zemlja koja nema tako ogromna iskustva u vodnom transportu, oni su nam na neki način bili reperi. Zemlje koje su zadržale ovaj sistem kakav je kod nas, jesu recimo, Rumunija, Bugarska. Mi smatramo da ovo ipak može da nam donese bolje tehničko održavanje, a kada govorimo o samim uštedama i o novcu koji Direkcija za vodne puteve je koristila, dakle, ukoliko ovaj zakon budemo usvojili onda možemo reći da oko 250 hiljada evra, da će biti manje potrošeno jer će se ići u neka rashodovana i neke plate. Ono čime će se baviti dalje Direkcija, ponavljam još jednom, jeste projektovanje, održavanje i jeste nadzor koji će sprovoditi nakon sprovedenih tendera, javnih poziva gde će biti izbrani oni koji mogu da vrše tehničko održavanje. Dakle, Direkcija za vodne puteve će nakon toga vršiti nadzor plus rečni informacioni sistem koji ona već u nekom delu sprovodi. Dalje, ono što mislim da je takođe važno zbog svih, a to je Luka Novi Sad. Uopšte u prethodnom periodu luke koje su privatizovane na raznorazne načine su očito bile privatizovane u najvećem delu, u najvećem broju, ne zbog toga da bi se obavljala lučka delatnost, neko zato što je neko želeo da dođe do zemljišta ili do određene infrastrukture, a pre svega do zemljišta. Tako da, ono što mi želimo da postignemo i što postižemo i upravo onako kako je rekao bivši ministar privrede gospodin Sertić, to je da ono što je javna svojina, a to je infrastruktura i zemljište, jeste javna svojina i ne može da bude vlasništvo nekog novog, dakle, ko će da putem privatizacije postati, odnosno obavljati, biti lučki operater, ili obavljati lučku delatnost. Dakle, Luka Novi Sad, raspisana je privatizacija, pre toga, oktobra meseca ove godine je Vlada Srbije donela odluku o lučkom području, dakle o infrastrukturi i zemljištu koji su sada u javnoj svojini. Još uvek čekamo razna pisma o namerama i naravno da ćemo i te kako javnost Srbije obavestiti onog trenutka kada do konačnosti samog procesa bude došlo. Ono što je potreba, recimo, Luke Novi Sad u budućnosti jeste da se u Luku Novi Sad mora uložiti, najmanje 20 miliona evra, ukoliko želimo zaista da iskoristimo ovo što vi kažete odličan položaj koji ta luka ima, a morate takođe priznati da kada neko prikaže dobit od samo šest miliona dinara na takvom mestu, sa takvim mogućnostima, onda je to veoma malo. Mi hoćemo da pomognemo da ta luka funkcioniše i da se lučka delatnost obavlja i da ima mnogo više posla nego što je bilo do sada. Očito je da ćemo, ili bar se nadamo, po svim procenama da ćemo to uspeti ovim procesom privatizacije. Jedan deo zakona za koji ste rekli, pomoć žrtvama itd. u brodarstvu, za taj deo postoje tačno evropski standardi, odnosno zahtev EU da moramo da se uskladimo sa određenim standardima. Dakle, mi smo to uradili u najboljoj mogućoj praksi svih zemalja koji se time bave. Kada govorimo o celom zakonu, on je naravno usklađen sa standardima EU. I sve što se radi u Ministarstvu saobraćaja, uopšte u oblasti transporta, nijedan zakon nismo stavili pred poslanike, pred parlament, koji nije u skladu sa evropskim standardima. Ako sam nešto slučajno propustila, izvinjavam se.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Đorđe Kosanić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana ministarka sa saradnicima, poštovani predsedavajući, gospodine Milićeviću, dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred nama dva predloga zakona i to, najpre Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi lukama na unutrašnjim vodama i naravno, drugi zakon Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje o vazdušnom saobraćaju. Ministarka, ja ću odmah reći da poslanička grupa JS u danu za glasanje podržaće pomenute predloge zakona. Moje izlaganje na samom početku biće fokusirano na Predlog zakona o plovidbi lukama na unutrašnjim vodama i moram reći, glasaćemo za ovaj predlog zakona, jer on prvenstveno omogućava da se brže razvija vodni saobraćaj u Republici Srbiji, a sa druge strane i borba protiv sive ekonomije. Ali, evo, sada ću malo opširnije o ovom zakonu. Šta u suštini donosi ovaj Predlog zakona? Evo, vi ste o tome već malo pričali, dakle najpre Direkciji za vodene puteve, ukida se svojevrstan monopolski položaj za obavljanje pojedinih poslova, tehničkog održavanja na međunarodnim i međudržavnim vodenim putevima. Dakle, direkcije su sada sredstva koje je dobijala iz državnog budžeta, praktično koristila za održavanje flore, zatim za plate članova posada, kao i za druge poslove, a ovim zakonom koristiće ta finansijska sredstva za poslove koja se nude na tržištu i to pod uslovima, tj kroz javne nabavke. Ovde je vrlo važno reći da praktično Republika Srbija ovime ostvaruje svoju međunarodnu obavezu, održavanje plovnih puteva, dakle i u cilju nesmetane plovidbe. Isto tako sa druge strane, šta to donosi još novi zakon? Stvara se zakonska pretpostavka da na više lučkih područja u Srbiji, dakle, stvori se unutarlučka konkurencija. Dakle, pojedina privredna društva koja su do sada, da kažem, poslovala, tj u skladu sa zakonom koji je bio do 2010. godine, moći će da nastave tu delatnost nesmetano ovim zakonom. Sa druge strane, rešenje iz ovog zakona uticaće i na pojedina privredna društva koja su do sada, da kažem, nesmetano obavljala svoju delatnost pružajući usluge iznajmljivanja, tj. čarterovanja kako jahti, tako i plovila za rekreaciju. Ista nisu upisana ni u jedan od domaćih upisnika plovila, već su registrovana u inostranstvu. S druge strane, moram ovde isto da kažem da kada su se iznajmljivala ta plovila nisu koristila posadu. Dakle, ministarka, s jedne strane ovde imamo da je ugrožena bezbednost ako takva plovila iznajmljujete bez članova posade, a sa druge strane, moramo da mislimo o budžetu Republike Srbije. Takva plovila nisu plaćala porez, a sa druge strane, nisu plaćala ni doprinose po osnovu tih ljudi koji su trebali da obavljaju tu delatnost. Mislim da se ovim zakonom jasno definiše pod kakvim uslovima ta privredna društva mogu da obavljaju pomenutu delatnost. Samo, u vezi ovoga želim da kažem još jednu napomenu da zahtev da plovila koja se čartuju za potrebe zabave ili razonode moraju da viju zastavu države, poznaju zakonodavstva, to malopre nismo čuli, i zemalja recimo Rumunije, Bugarske, Hrvatske, Crne Gore. Nije ovo usamljen primer. Isto tako, još želim da napomenem da se ovim zakonom povećava i sigurnost u obavljanju vodenog saobraćaja, a samim tim, vi ste i rekli, sprečava se izvršenje pojedinih krivičnih dela, dakle, krađe, piratstvo, krijumčarenje i slično. To će uticati i na poslovanje domaćih brodarskih privrednih društava i luka koje će biti dužne da organizuju sigurnosnu zaštitu, i to ugovoreno angažovanje licenciranih lica za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja. Ministarka, malopre smo čuli da nije obavljena javna rasprava. Ja mislim, iako niste bili u obavezi da to uradite, moram to da pohvalim, svakako, u Privrednoj komori je obavljena konsultacija sa, da kažem, grupacijom za brodarstvo i grupacijom za luke i pristaništa. Ono što je važno, moram da kažem da je dobro čuti glas zainteresovanih strana, jer mislim da time dobijamo, da zakon dobija na težini, da dobijamo bolje zakone, a to je nama svima cilj. Na samom kraju, želim da kažem, vezano za ovaj zakon, da ćemo svakako u danu za glasanje podržati ovo zakonsko rešenje. Sada bih prešao na drugi predlog zakona, odnosno Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje. Treba reći da praktično ovaj sporazum menja Sporazum iz 1990. godine, kada je potpisan ili kada je stupio na snagu 1991. godine i omogućava avio prevoznicima da unaprede komercijalnu saradnju i prošire svoju mrežu puteva kod-šer aranžamana. Šta praktično predstavlja ovaj sporazum? Moći ćemo direktnim linijama da, da kažem, dva do tri puta nedeljno imamo direktnu liniju Beograd i glavni grad Južne Koreje. Za putnike ovo znači bolje veze i veći izbor vazdušnog saobraćaja između dve zemlje. Isto tako, treba napomenuti da razdaljina između Seula i Beograda je negde oko 8.300 kilometara. Do sada je za takvo putovanje bilo potrebno negde 20 časova. Ovom direktnom linijom to vreme putovanja biće svedeno na 11 ili 12 sati otprilike. Vi ste malopre rekli, a evo ja da potvrdim, Srbija ima ovakve vazdušne, to govori o radu Vlade, svakako, sa 87 država. S druge strane, sa Beogradskog aerodroma se leti na 67 destinacija, ako se ne varam, a naš avio prevoznik ide iz Beograda na 40 destinacija, što je zaista podatak za svaku pohvalu. S druge strane, želim još nešto da vam kažem. Kada govorimo o sporazumima, zaista sam siguran da svaki sporazum potpisan u jednoj oblasti pruža širok spektar mogućnosti da potpišemo sporazume i u drugim oblastima, za dobrobit građana Srbije. Ovde to prvenstveno kažem, jer je Južna Koreja jedna od najznačajnijih zemalja, sa snažnom privredom, na Azijskom kontintentu. Ima snažnu industriju sa visoko obrazovanim kadrovima, sa najznačajnijim firmama poput „Kie“, „Hjundai“, „Samsung“, „LG“ i ono što je važno, privredna saradnja tj. robna razmena između Srbije i Kojere iz godine u godinu u stalnom je usponu. Kada to kažem, imam podatak iz prethodne godine da je robna razmena između Srbije i Južne Koreje negde ispod 190 miliona dolara. To praktično znači da je iz Koreje u Srbiju došlo nekih 73 miliona dolara, uvozimo najviše automobile i monitore, a iz Srbije u Južnu Koreju 115 miliona dolara, a u pitanju je prehrambena industrija. Kažem da ovde zaista ima prostora za dalju saradnju i u drugim oblastima. Isto tako, vrednost investicija korejskih firmi koje danas posluju u Srbiji, je dostigla vrednost od negde blizu 13 miliona dolara. To su sve značajni podaci. Ministarka, ja dolazim iz Kragujevca, pa to mogu da vam potvrdim. Blizu Kragujevca je Rača Kragujevačka i tu posluje uspešno Fabrika „Jura“. Oni nisu samo u Kragujevcu, oni su i u Nišu, Leskovcu, i to nije jedina fabrika koja posluje u Srbiji. Naš cilj je da imamo još mnogo fabrika. Na samom kraju, poslanička grupa JS podržaće, kako ovaj predlog zakona, tako i Zakon o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, pre svega bih želeo da pozdravim dolazak ministarke Mihajlović u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Drago mi je da je izdvojila svoje dragoceno vreme iz predsedničke kampanje u kojoj se već duže vreme nalazi i da danas bude sa nama ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. (Vladimir Orlić, s mesta: Predsedavajući, šta je ovo?) Šta sam sada uradio? Ne valja ni kada se zahvališ što je ministar došao, ne valja ni kada kritikuješ ministra. Predsedavajući, ja ne znam šta da radim.
Dobro je da ste osetili potrebu da se zahvalite ministarki, ali vas molim da se vratite na tačku dnevnog reda.
Ja razumem da vladajuća većina ne može da podnese prisustvo opozicije u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali morate gospodo da se naviknete. Niste navikli, ali navići ćete se sa vremenom, ide to polako.
Nema razloga da se obraćate poslanicima.
Dakle, ja bih pozdravio dolazak ministarke koja je prošli put izbegla da se pojavi kada je njena resorna tema kašnjenja autoputa Ljig-Preljina bila na dnevnom redu, čisto da to konstatujemo, ali ovoga puta nije izbegla da se pojavi, i to je za pohvalu. Mi ovde želimo da ukažemo na neke sporne stvari koje postoje u ovoj temi, jer načelno govoreći, poslanička grupa Dveri smatra da nije svaka privatizacija i svako ukidanje državnih monopola dobra stvar. Znači, to je ključna tema oko koje se mi sporimo sa svim neoliberalima od 5. oktobra 2000. godine do danas. Znači, ključna ideja neoliberalizma jeste da država ne treba da se meša u svoj posao, da državu treba eliminisati iz svih tržišnih, privrednih i ne znam kakvih drugih aktivnosti, da je tržište zapravo bog, da je tržište najbolji regulator privrednih aktivnosti i da države treba da bude što manje u privredi i što manje na samom tržištu. To je ključna mantra neoliberalizma koja je upropastila ovu državu. Od 5. oktobra 2000. godine do danas mi smo takvim idejama, a slična ideja se nalazi i u ovom predlogu izmena i dopuna zakona, praktično doveli u pitanje funkcionisanje ove države, ukinuli smo sve carine na uvoz strane robe, privatizovali smo brojna državna preduzeća, na svaki drugi način smo favorizovali strani kapital, stranog investitora, strane firme i ubili konkurenciju domaćeg privrednika i uopšte domaćih kompanija. Država se jednostavno odrekla svojih monopola u brojnim oblastima i time omogućila razne vrste zloupotreba državnih, privrednih i prirodnih resursa, dakle, strateških bogatstava ove države. Ovih dana inače to kulminira ovom genijalnom idejom prodaji lekovitih banja, što je tek tema koja je besmislena. Ovde se nalazi jedan takav pokušaj tzv. demonopolizacije direkcije za vodne puteve uSrbiji. Dakle, klasično je objašnjenje, država ne zna da radi svoj posao, Državna direkcija za vodne puteve nema pojma da se bavi svojim poslom, mnogo će bolje to privatnik. Niko ne postavlja pitanje – izvinite, što ta Direkcija za vodne puteve ne radi svoj posao, ko je bio tamo direktor, ko je bio tamo godinama na vlasti i decenijama unazad, ko je onesposobio to preduzeće da radi svoj posao? Tome ono čuveno obrazloženje koje otprilike glasi – Telekom ima loš menadžment zato treba Telekom da se privatizuje, a niko ne postavlja pitanje – zašto ne popravimo menadžment Telekoma, pa da ostane naš, pa da sve pare ostanu naše? Otprilike takva je logika ovde u Direkciji za vodne puteve. Ne valja menadžment Direkcije za vodne puteve, ona nije dobro radila svoj posao i zato se ovde lepo kaže u članu 2. zakona – predviđena je mogućnost da se pojedini poslovi iz delokruga Direkcije za vodne puteve prepusti privatnim preduzećima na tržištu, a navodno u cilju smanjivanja troškova i efikasnijeg obavljanja ovih poslova. Ja vas pitam, gospođo ministarka, zašto Direkcija za vodne puteve nije sposobna da smanji troškove i efikasnije obavlja ove poslove? Da li ste se možda sa nekim privatnikom dogovorili da mu date ove poslove? Da li je to poenta ove priče? Da vlast namešta tendere svojim partijskim drugovima? To se ne dešava u Srbiji nikada, da li je tako? Da li je nekada Čume asfaltirao puteve, a sada možda asfaltira vaš prijatelj Zvonko Veselinović? I to je cela razlika između DS i SNS, da li asfaltira vaš čovek ili njihov čovek. Znači, to je ključno pitanje za ovu tačku dnevnog reda. Koja su to privatna preduzeća? Kome će da ide ovaj novi monopol? Pazite, vi ako uzmete državi monopol, gospođo ministarka, kome dajete monopol? Privatnim preduzećima. Čak se odričete i nadzora nad izvođenjem određenih radova. Ne vidi se u vašem predlogu zakona kada date nadzor trećem licu ko će da nadzire to treće lice i kako je ono izvršilo zadatak. Dakle, mi nismo mala deca i dobro znamo da svako gubljenje državnog monopola u ovoj državi ide ili u tajkunske ruke ili ide u partijske ruke ili ide u ruke stranih multinacionalnih kompanija. To je praksa pokazala od 5. oktobra 2000. godine do danas. Nikada ili gotovo nikada vaša neoliberalna ekonomska dogma nije donela nikakav dobitak za srpsko tržište i za domaće kompanije. Ili su pare prebačene tajkunima ili su pare prebačene vašim partijskim firmama ili je monopol za obavljanje određenih delatnosti dat stranim firmama, kao što je slučaj u trgovini, u bankarstvu ili u slučaju privatnog obezbeđenja, koje predajete u ruke, strane četiri firme koje imaju monopol nad privatnim obezbeđenjem u Srbiji. Čekajte, da li ostaje bilo šta u Srbiji srpsko? Da li ostaje bilo šta da će ova država da vlada time, kada prodate Telekom, kada prodate EPS, kada prodate lekovite banje, kada razvlastite Direkciju za vodne puteve? Dakle, postavlja se pitanje – koje je vaše obrazloženje, zašto dalje razvlašćujete državu Srbiju? Postoje monopoli države koji se ne mogu privatizovati. Slično ste uradili sa vodoprivrednim preduzećima. Imali smo haos na terenu. Jedan od glavnih razloga onakvih poplava jeste neuređena oblast delovanja zaštite priobalja i rada vodoprivrednih preduzeća koji su sada nigde, niti su državna obaveza tj. republičkog nivoa vlasti, niti su obaveza lokalne samouprave, niti su privatizovani, pa je odgovornost privatnika. Hoćemo li sada i u slučaju Direkcije za vodne puteve, odnosno Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama da dobijemo sličan haos, da se više ne zna nadležnost, šta je nadležnost države, šta je nadležnost privatnika i ko tu šta kontroliše i vodi? Dakle, na vreme vas upozoravamo da ovakvo demonopolizovanje državnih resursa može da vodi ili u haos ili u korupciju. Dakle, nemojte više razvlašćivati državu Srbiju, nemojte više dozvoljavati da ova država pada u ruke tajkuna, partijskih drugara i stranih multinacionalnih firmi. Osposobite državu da može da se bavi svojim resursima. Ne valja menadžment Direkcije za vodne puteve, promenite ga, dovedite sposoban menadžment koji će da smanji troškove i efikasnije obavlja poslove, obučite radnike tamošnjih preduzeća da mogu da vrše funkciju obezbeđenja, a ne da predajemo obezbeđenje u ruke monopola privatnih obezbeđenja koji su opet u funkciji stranaca. Dakle, imamo i pohvalu za zakon, da vidite da smo mi veoma, da tako kažem konstruktivni kada nađemo nešto dobro u vašim predlozima zakonskih rešenja, a to je ovo sprečavanje izbegavanja plaćanja poreza iz člana 10. kojim se propisuje prevoz lica jahtom, posebno iznajmljivanje, gde ste veoma precizno naveli da se može obavljati samo jahtom domaće državne pripadnosti koja je u svojini domaćeg, fizičkog ili pravnog lica. Na taj način Predlog zakona sprečava izbegavanje plaćanja poreza za privredna društva koja iznajmljuju jahte i plovila za rekreaciju koja su registrovana u inostranstvu. Ovim predlogom zakona plovila moraju da se upišu domaći upisnik plovila, pa će time biti obavezna da plaćaju poreze koji se odnose na jahte. Pohvaljujemo, jer samo mali krug najbogatijih ima mogućnost da kupi, registruje, iznajmljuje jahtu te da na osnovu toga stiče prihod. Zato i treba da plati porez na upotrebu jahte sa motornim pogonom i troškove pregleda. Svaka čast. Znači, ništa nije sporno. Kada nešto valja, bez obzira što smo mi opozicija i to žestoka opozicija vašoj vlasti, mi ćemo to da pohvalimo, mi nemamo taj problem. Ali, imamo problem kada vi nastavljate kontinuitet loše vlasti 5. oktobra, DS ili ne znam koga drugog ko je do sada bio na vlasti. Dakle, ključno pitanje – koja je vaša logika da razvlastite još jedan državni monopol? I objasnite mi zbog čega je Direkcija za vodne puteve nesposobna da se bavi tim poslom? To je ključno pitanje. Znači, vi objašnjavate privatizaciju ovih resursa time što ona ne radi svoj posao. Zašto ne radi dobro svoj posao? Jer ne valja menadžment, jer nema mehanizaciju, jer nema dovoljan broj radnika, jer nema dovoljan budžet? Vi, gospođo ministarka niste stručni za ministarstvo koje vodite, nemate te kvalifikacije, niste inženjer, koliko razumem vi ste ekonomista. Ono što ovde jeste sada ključno pitanje, objasnite mi iz tog ekonomskog ugla šta je bio problem u državnom vlasništvu nad Direkcijom za vodne puteve, odnosno nad njenim monopolom u ovoj sferi? To su strateški resursi, zemljište, vode, banje, druga prirodna bogatstva, rečni tokovi, šume, rude, to se ne prodaje, to se koristi u funkciji domaćeg ekonomskog razvoja. I ne stavlja se u funkciju privatnih partijskih, tajkunskih i stranih interesa. Znači treba što više možemo da svaki državni resurs privredno i prirodno bogatstvo, stavimo u funkciju domaćeg ekonomskog razvoja. Evo, ako ne verujete meni možete da se ugledate na zemlju koja je u vezi sa drugom tačkom dnevnog reda, odnosno ovog zajedničkog pretresa, to je Južna Koreja. Evo Južna Koreja je upravo model ovoga o čemu pričam. Južna Koreja se razvila tako što je carinskim i vancarinskim merama zaštite zatvorila svoje tržište, što je merama zamene uvoza domaćom proizvodnjom podigla domaću privredu i što je zaštitila državni interes u svemu tome. Eto vam primera, pa se ugledajte, proučite malo primer ekonomskog razvoja Južne Koreje. Videćete da su ljudi radili sve suprotno od ovoga što radi od 5. oktobra 2000. godine do danas. Kada kažem vi, mislim i direktno na vas gospođo ministarka, jer vi ste došli od savetnika Miroljuba Labusa do potpredsednika Vlade Aleksandra Vučića. Dakle nema razlike između G17 plus i SNS, vi ste simbol kontinuiteta.
Gospodine Obradoviću, nadoknadiću vam vreme. Dozvolio sam vas da imate jedan širi kontekst sagledavanja aktuelnih tačaka dnevnog reda. čini mi se da ste pomalo i otišli od teme. Ne vidim šta je zajedničko između onoga što se maločas rekli, članstvo u političkim partijama i onoga što je jeste teme i tačke dnevnog reda. Molim vas da se vratite na dnevni red. Naravno nadoknadiću vam vreme.
Zahvaljujem. Nemam problem gospodine predsedavajući da se vi javite i da polemišete samnom kao narodni poslanik, tako da slobodno ako se ne slažete sa mojim izlaganjem. Dakle, postoji kontinuitet. Ovde je poenta da ovo nije novi zakon, nije ovo zakon koji je nešto kreativno smislio i dobro doneo. Ovo je kontinuitet razgradnje države od 5. oktobra 2000. godine do danas. Imamo i kontinuitet kadrovski od kadrova G17 plus do kadrova SNS. Ne razumem zašto se SNS stidi Dinkića. Ako je on vaš partner, recite – volimo Dinkića, to je pravi čovek, svaka čast, uzeli smo njegove najbolje kadrove, uzeli smo Zoranu Mihajlović, uzeli smo Ivicu Kojića. Šta je tu toliko problematično ako su oni dobri kadrovi? Recite svaka čast. Dakle, ključno pitanje ovde i sa tim ću poentirati i završiti, treba li da prepuštamo državne monopole privatnom sektoru? Objasnite mi, ponavljam po treći put pitanje – zašto državni monopol ne radi dobro, jel loš menadžment direkcije? Promenite menadžment. Koji je razlog zašto to država ne može da radi kako treba, a strateško je pitanje? I kome planirate da predate ove monopole? Jer, ako državi izvučete monopol neko drugi preuzima taj monopol. Ko je to? Tajkuni, vaše partijske firme koje će dobiti na nameštenim tenderima ili strane multinacionalne kompanije sa kojima ste u dilu? Nema četvrtog. Ako neko u Srbiji veruje u poštene tendere, onda taj živi u bajkama. Jasno je da je većina ovdašnjih tendera nameštena ili za tajkune koji vas finansiraju ili za strane firme sa kojima ste u dilu ili za vaše lične partijske firme kojima nameštate tendere. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Obradoviću. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić, povreda Poslovnika. Nakon njega, narodni poslanik Vladimir Orlić, povreda Poslovnika.
Hvala. Reklamiram član 106. govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vrši pretres. Žao mi je što je prethodni govornik govorio 2/3 vremena o dobrim ili lošim stvarima koje je uradila DS, a samo 1/3 je posvetio lošem zakonu koji želi da implementira u ovoj sali SNS. Da li je to strah od Zvonka Veselinovića ili tajkuna SNS, ne znam, ali da ga podsetim da DS već pet godina nije na vlasti u Republici Srbiji. Pitanje je ko bi odakle govorio da DS nije branila pravo na slobodne izbore posle 24. aprila. Ne žalimo se, DS će uvek braniti pravo na slobodu izbora, slobodu govora i biće protiv toga da se bilo kome na nakaradan način oduzimaju glasovi, bez obzira što se sa tim strankama ne slažemo uopšte. Tako da bi bilo lepo da neko makar to uzme u obzir kada govori ovde u ovoj sali, da nije bilo DS pitanje je da li bi neko imao govornicu da se nje ovde govori. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući i član 107. koji se tiče neposredno dostojanstva Narodne skupštine, jeste reagovali jednom, ali bilo je sijaset prilika u kojima ste, ja mislim bili u obavezi da reagujete energičnije kada je reč o onome što smo upravo malopre čuli od jednog od ovlašćenog predstavnika. Od čoveka koji je i dalje izgleda fantastično fasciniran SNS i ovom Vladom, većinom, pojedincima u njoj, čovek koji je u stanju da priča samo o tome dan i noć. Između ostalog i zato što verovatno i ne zna koji je sadržaj onog predloga zakona o kome treba da se raspravlja, ali to nije nikakvo opravdanje. Dakle, time se neposredno narušava dignitet ovog visokog doma. I taj čovek to uporno radi na potpuno nedostojan način, ponavljajući u maniru jednog solidnog, ali opet pokvarenog uređaja za reprodukciju jedno te istu stvar, iznova i iznova. Ukoliko neko propušta da primeti neke stvari se u ovom društvu menjaju, ne samo da napreduje tehnologija, pa i pokvareni gramofoni neophodno završavaju na otpadu, menjaju se i politička vremena dame i gospodo, pa i onaj ko se ovakvim niskostima i nepodopštinama bavi u visokom domu Narodne skupštine i on završava bez ikakve sumnje i bez ikakve rezerve, na otpadu. Ovog puta političkom,budite uvereni. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Orliću, ne jednom, više puta sam pokušao da ukažem gospodinu Obradoviću da je važno da svi poštujemo dostojanstvo Narodne skupštine. To je obaveza svih nas. I da se vratimo na ono što jeste aktuelna tema i tačka dnevnog reda. Da li želite da se u danu za glasanje Skupština izjasni? (Ne.) Zahvaljujem. Gospodine Milojičiću, vas nisam pitao, da li želite da se o ukazanoj povredi Poslovnika Skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem predsedavajući. Povređen je član 103. i član 104. Član 103. stav 7. gde kaže da predsednik Narodne skupštine je dužan da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredaba iz st. 1, 2, 4, i 6. ovog člana ili na drugi očigledan način zloupotrebljava prava predviđena ovim članom izrekne mere predviđene iz člana 108. Sada pitam – po kom osnovu ste dali gospodinu Milojičiću da replicira govorniku pre njega? Koliko znam, on nije šef poslaničke grupe svoje stranke, a upravo je to radio, dakle, replicirao. Podsetiću vas da ste po istom članu dužni da mu oduzmete vreme od ukupnog trajanja poslaničke grupe i pozivam vas da to učinite. Prethodnog govornika, gospodina Milojičića želim da podsetim da nije u Smederevskoj Palanci, da nije predsednik opštine više i da ne može da se bahati ovde u Narodnoj skupštini.
Zahvaljujem. Gospodine Markoviću da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Zahvaljujem. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.) Gospodine Milojičiću, nisam dao reč i nije osnov javljanja bila replika maločas, govorim o malopređašnjoj situaciji. Osnov je bila povreda Poslovnika član 106. Ne možete dobiti repliku na ukazanu povredu Poslovnika. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Dakle, nekoliko stvari bih želela da pojasnim, gospodinu Obradoviću, rekla bih čak na momente duhovitom poslaniku. Prvo, ja ne mogu da se utrkujem sa gospodinom Obradovićem. On je i zvanični predsednički kandidat Dveri od 30. septembra 2016. godine. Čestitam vam na tome. Ali, ono što je vrlo važno vezano za ovaj zakon, gde mislim i čini mi se da niste možda najbolje razumeli, što takođe mogu da razumem, jer kao diplomirani filolog možda sa nekim pojmovima ne stojite najbolje, pa ja želim da vam objasnim. Mi ovde ne govorimo niokakvom davanju i prodaji vodnih puteva, mi govorimo o održavanju. Dakle, velika je razlika između onoga što se zove održavanje međunarodnih i međudržavnim plovnih puteva i bilo kakva vrsta vlasništva nad tim. Direkcija koju vi pominjete je odlična direkcija. Ona se nalazi u sastavu Ministarstva saobraćaja, građevinarstva i infrastrukture. Direkcija nastavlja da radi. Nijednog trenutka neće biti ugašena, niti će biti promenjen bilo ko u upravljačkom i rukovodnom delu same Direkcije. Ona se već izvesno vreme bavi rečnim informacionim sistemima koji su veoma važni, koje koristi nekoliko institucija u našoj zemlji, a to su i carina i policija i samo Ministarstvo. Dakle, svakog trenutka, svaki brod koji se nalazi na Dunavu ili na Savi, svakog trenutka znamo odakle je krenuo, gde ide, koliko ljudi je na tom brodu, šta taj brod prevozi i to je zaista veoma važno kada uopšte govorimo o vodnom transportu. Jedan deo samog posla, za koji smatramo da nema dovoljno nikada novca, a to je samoodržavanje, tehničko održavanje međunarodnih i međudržavnih plovnih puteva, time će se baviti nakon javnog poziva, tendera, u koji ja verujem, iako vi kažete da ko u ovoj zemlji u to veruje, ja verujem u zakone koje donosimo, i verujem da se zakoni sprovode i za mene nema transparentnijeg i preglednijeg načina da izaberete najboljeg koji može da se bavi održavanjem, a to je putem tendera. Projektovanje šta treba da se uradi i nadzor nakon toga kada to neko radi radiće ova Direkcija. Prema tome, možemo samo da dobijemo na kvalitetu tehničkog održavanja plovnih puteva i vodnih puteva, i mislim da je to važno, i na brzini, a da ne govorimo o jednoj činjenici a to je da Direkcija nije bila u stanju zbog starosti svoje opreme, a reći ću vam da je starost između 35 i 40 godina brodova koje ima, da zaista to uradi na najkvalitetniji mogući način. Kada govorite o tome da postoji mogućnost da to negde ode, ne znam u neke druge ruke, kako ih vi pominjete, reći ću vam da najbolja specijalizovana kompanija koja možda može to da radi jeste PIM. Ona je državna. Dakle, niste u pravu u tom delu kada govorite da neko sa namerom kroz ovaj zakon želi da nešto uzme od države, pa nekom drugom da, pa će neko da zaradi, a ništa nećemo dobiti. Ako razmišljamo o tome hoćemo li tržište ili ne, da, mi želimo tržište tamo gde ono može da nam pomogne da imamo efikasniju i kvalitetniju uslugu. Sigurno je da postoje drugi delovi koji su uvek prirodni monopoli i uvek će ostati vlasništvo države. Dakle, toga imate i u energetici i u infrastrukturi, i kod gasovoda i kod transporta itd. Ovde govorimo samo o održavanju, ni o čemu drugom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, posle ove razmene argumenata i dosta konflikata danas, prvo želim da izrazim jedno veliko zadovoljstvo u ime poslaničke grupe SDPS time što će Srbija u narednih nekoliko dana biti mnogo bolje rangirana na „duing biznis“ listi Svetske banke po svim parametrima i u skladu sa onim što je danas izjavila potpredsednica Vlade Zorana Mihajlović, što nas naravno stavlja itekako na mapu kao povoljnu destinaciju za investicije, kao jednu od glavnih ekonomskih privrednih habova i habova za investicije u ovom delu Evrope i mislim da je to danas i za narednih nekoliko dana najvažnija vest. Naravno, moram da se osvrnem i na debatu od malopre. Nisam očekivao da ćemo u 2016. godini voditi debatu o monopolima i antimonopolima i da li je za ovu državu dobro da imamo tržišnu ekonomiju, da imamo konkurenciju i naravno samim tim i bolju uslugu za privredu i građane RS. Ono što jeste naš stav koji danas ja izražavam i u čemu se slažemo na potpredsednicom Vlade Zoranom Mihajlović da ćemo itekako braniti vrednosti tržišne ekonomije i da ćemo se boriti da u našoj zemlji bude što jača, što veća konkurencija u svim segmentima privrednog života, ali i naravno društvenog života, jer to može u svakom slučaju da delegira nove vrednosti, konkurentnost naše zemlje, naših privrednih društava, privrednih subjekata, ali naravno u najboljem interesu građana Republike Srbije i pomoći će boljem pozicioniranju naše zemlje na ekonomskoj mapi Evrope, pa i sveta. Naravno, ja ću samo prokomentarisati ovaj sporazum sa Republikom Korejom. On je jako značajan. Ne isključivo samo sporazum o vazdušnom saobraćaju, moram da napomenem da smo tokom ove godine u parlamentu RS verifikovali Sporazum o izbegavanju dvostrukog oporezivanja, verifikovali smo i Sporazum o zaštiti investicija i upravo, nadam se, i ovaj sporazum će biti prihvaćen i upravo to govori o tome da smo itekako zainteresovani i spremni da radimo sa Republikom Korejom na zajedničkoj saradnji, ne samo političkoj, nego ono što je za našu zemlju najbitnije kada je u pitanju ekonomska saradnja. Isto tako je jako važno da napomenem da je ove godine Trgovinska komora Republike Koreje preselila svoje sedište iz Zagreba u Beograd i upravo su to oni signali koji govore o tome da Srbija postaje jako povoljna destinacija sa dobrim biznis okruženjem za investicije, ne samo iz EU, ne samo iz nama partnerskim zemalja sa kojima imamo najbolju trgovinsku razmenu kao što je Nemačka, Italija, BiH, zemlje u okruženju, nego su to i zemlje iz celog sveta, a moramo da se složimo sa tim da je Republika Koreja jedna od zemalja iz koje su investicije u svakom slučaju veoma dobrodošle i koje mogu da doprinesu tome da tzv. prelivajući karakter tih investicija koji može da doprinese da te investicije donose i nove tehnologije, novo znanje, nove modele menadžmenta, odnosno upravljanja u našoj zemlji kreiraju i nova radna mesta, ali kreiraju i nova radna mesta za one koji su najobrazovaniji, koji imaju veštine i na taj način stvaramo jedan multiplikativni rezultat time što ćemo kroz privlačenje takvih investicija i najbolji investitora u našu zemlju, saradnju sa najboljima doprineti tome da oni koji su mladi, koji su završili najbolje fakultete i univerzitete ostaju ovde. Upravo nam trebaju kompanije i kao što je „Jura“ i kao što je „Samsung“, i kao što je, naravno, „LG“, ali mi i te kako moramo da se potrudimo da bi došli u situaciju u kojoj se nalazi jedna Slovačka ili Poljska. Napomenuću da u Slovačkoj i „Kia“ i „Hundai“ imaju fabrike, da Slovačka generiše oko 15 milijardi dolara izvoza samo od automobilske industrije, da je fabrika „Samsungova“ u Poljskoj, tako da se nadam da ćemo zajedničkim snagama, sa politikom koju sprovodi premijer Aleksandar Vučić, ali i ceo tim Vlade Republike Srbije, većina u parlamentu, doprineti tome da se proizvodni pogoni otvaraju u Srbiji i da se na taj način kreira više hiljada radnih mesta koja su nam potrebna, dakle, uz prisustvo najboljih i najsnažnijih svetskih kompanija. Naravno, jedna sugestija, odnosno predlog potpredsednici Vlade da svojim zalaganjem, svojim uticajem uradi koliko je moguće da se sa Republikom Korejom u narednom periodu, da naredni korak bude potpisivanje Sporazuma o slobodnoj trgovini i da jednostavno Srbija bude okrenuta saradnji sa ekonomski najsnažnijim zemljama, zemljama koja mogu da nam doprinesu da se i mi razvijamo, a i da, naravno, iskoristimo maksimalno sopstvene potencijale, koje definitivno imamo. Neko je malopre pominjao potencijale južne Koreje. Kada su u pitanju prirodni resursi, južna Koreja ne može da se meri sa Srbijom. Srbija ima mnogo prirodnih resursa, imamo materijalnih resursa i naravno moramo još puno da investiramo, da učimo od drugih, da učimo od Koreanaca koji su 1967. godine imali 87 dolara BDP, sada imaju 25.000, da investiramo u obrazovanje, da učimo i sarađujemo sa najboljima i da, ono što je najbitnije, otvaramo našu zemlju, da naše tržište bude otvoreno, ali za dobru konkurenciju, jaku konkurenciju i tada ćemo imati najbolje rezultate u privredi, najbolje robe i usluge koje ćemo izvoziti, ne samo u Evropi nego i širom sveta.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Hvala. Poštovana ministarka, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona koji ste menjali prošle godine, 2015. godine dva puta i razumem cilj i ideju da poboljšate taj zakon. Pažljivo sam ga čitao nekoliko puta sa saradnicima i on je, sa jedne strane liberalizujete i to u obrazloženjima stavljate kao glavni atribut ovog zakona da puštate konkurenciju u nekim oblastima, a sa druge strane vršite centralizaciju i monopol, sa druge strane ovog zakona, pokušaću da prođem kroz to i da izdiskutujem nadam se sa vama oko toga. Naravno, neko ko se bavio vodoprivredom, apriori sam protiv uvođenja privatnih operatera u oblast koja se tiče održavanja plovnih puteva, a naročito iz aspekta kada stoji ovakvo obrazloženje koje stoji, gde u obrazloženju koje je nama stiglo ovde stoji da u protekle četiri godine nije bilo dovoljno para i nismo mogli da se bavimo delatnošću koja je veoma važna, ne samo za održavanje po plovnih puteva, da vas podsetim, tu je i održavanje obaloutvrda, napera, panalnih građevina na tarvezama, pregrada, pragova, prevodnica itd, koji su ne samo u službi transporta na putevima, nego i ono što se zove javna bezbednost, pogotovo u gradskim sredinama, kao što je Sremska Mitrovica, Novi Sad, Beograd itd. Ako nemamo para da finansiramo to preko naše Direkcije, nisam vas najbolje razumeo, otkud nam pare da pustimo privatne operatere? Stvarno nisam razumeo. Da li ste pominjali koncesiju? Nisam razumeo da je koncesija u pitanju, niti znam bilo koga zainteresovanog za pitanje koncesija. Ovakva delatnost, pre svega vodoprivredna delatnost koja se tiče i bezbednosti ljudi je od krucijalne važnosti da ostane u javnim rukama i javnom interesu. Imamo primer Mađarske koja je privatizovala javna vodoprivredna preduzeća i potpunu devastaciju njihove vodoprivrede. Usput, Holandiju ste pomenuli malopre, ako se dobro sećam, a sećam se dobro, 22 regionalna javna preduzeća vodoprivredna održavaju vodotokove u Holandiji. Imaju otprilike 11.000 zaposlenih negde na 13,5 hiljada kilometara dužine te mreže i ona su potpuno javna, nisu privatna i to je egzaktan podatak. Mi smo ovde odlučili, odnosno vi ste odlučili da krenemo iz nekoliko razloga. Kažete – uštedećemo pare, koje inače nemamo u budžetu, uštedećemo tako što ćemo raspisati tender, odnosno pozvali ste se na Zakon o javnim nabavkama, i uvesti privatne firme koje će u narednih godinu dana da dobiju licencu. Ne kažete šta će biti u narednih godinu dana dok oni ne dobiju licencu, ko će te poslove da radi ili ih nećemo raditi kao ni do sada. Onda će te pare koje ne postoje moći da se potroše za poslove koje ni do sada nismo radili, jer nije bilo para. Potpuno nejasan razlog zašto puštamo privatnog operatera, osim ako nemamo ideju šta ćemo sa PIM-om i „Ivanom Milutinovićem“, ako možda znamo ko će da kupi, pa ćemo da mu damo koncesiju kao privatniku sutra i da je to razlog da prodamo i da bolje prodamo „Ivana Milutinovića“. Onda tako treba da se kaže. Jeste, oprema je stara. Inače, oprema u vodoprivrednim preduzećima širom Evrope nije neka najnovija, jer ne postoji tu preterano nova tehnologija, a i ne vidim kako ćemo ako uštedimo pare na održavanju plovnih bagera, odnosno jednog ozbiljnog kojeg imamo, čini mi se Mlave i nekoliko brodara, da uštedimo za kapitalne investicije, ono što nam predstoji i što je naša obaveza. Pre svega, mislim da ovde trebamo da pričamo o ozbiljnim sredstvima koja treba da se ulože u poslove o kojima danas pričamo, pa tek onda da vidimo način kako ćemo ih potrošiti. Ako mene pitate, da, to moraju biti javna preduzeća u posebnom statusu, kao što su vodoprivredna preduzeća. Ne smeju da idu u privatizaciju i taj posao mora da radi isključivo država. Šta su efekti tih ušteda o kojima pričate? Da li sa tim parama možemo da uradimo nešto? Ne možemo da uradimo nešto. Druga problematična tačka, na koju mislim da imaju primedbi i oni koji se bave brodarstvom, to je uvođenje obaveza fizičko-tehničkog obezbeđenja, gde se pozivate na Zakon o FTO-u, koji je usvojen u Republici Srbiji i koji jasno kaže da Zakon o privatnom obezbeđenju definiše koji su to obavezni objekti za obezbeđenje. To su objekti od strateškog značaja za Republiku Srbiju i njene građane, kao i objekti od posebnog značaja, čijim oštećenjem i uništenjem bi mogle nastupiti teže posledice po život i zdravlje ljudi ili koji su od interesa za odbranu Republike Srbije. Nikada niste definisali da su to objekti iz vodoprivrede, nikada nismo definisali obavezu, odnosno da ide u Zakon o plovidbi lukama na unutrašnjim vodama lučki operater. Direkcije za vode nisu nešto od strateškog interesa. Ne vidim zašto mi sada obavezujemo i pravimo trošak operaterima da moraju da imaju fizičko-tehničko obezbeđenje, osim ako ne postoji neka skrivena namera, pa hoćemo da otvorimo tržište za FTO tamo gde mu nije mesto. Mi inače imamo obavezu u postojećem Zakonu da i brodovi i luke moraju da imaju sigurnosni plan koji ih obavezuje, i kada su privezani i kada nisu privezani moraju da imaju bezbednosni plan i da imaju ljude koji se bave time, a to nikako nije fizičko-tehničko obezbeđenje, nego ljudi koji su završili brodarske škole. Znači, to već imamo danas u postojećem Zakonu. Menjate u ovom predlogu zakona i izradu plana bezbednosti. Slažem se, ali mislim da treba da dopunite to. U stvari, mislim da derogiranjem Direkcije, malopre ste obrazložili da će Direkcija imati zadatak da vrši nadzor, apsolutno se slažem da vrši nadzor, treba da učestvuje u pravljenju projekata, ne treba da ima ekskluzivno pravo u pravljenju projekata, ne znam da li ima kadrovski kapacitet u ovom trenutku, ali ono što jeste važno, planovi bezbednosti, gde locirate na odluku Vlade. To će biti Vladin dokument, ako sam dobro razumeo predlog zakona. Ne piše ko predlaže taj zakon, da li to radi u budućnosti Direkcija i zašto taj plan o bezbednosti uzimamo najkompetentnijim ljudima u Republici Srbiji i dajemo nekompetentnim ljudima koji sede u Vladi, koji su političari, taj plan da urade, a niste definisali kako taj predlog dolazi pred samu Vladu. Dalji problemi koji su pred nama jeste formalni problem. Pominjali ste privatizaciju novosadske luke. Imate pregovore od strane predsednika Vlade, ljudi koji su uključeni u te pregovore. Nisam siguran da će operater, odnosno bilo ko ko je zainteresovan ući u taj posao, a da je svestan da će da, kada bude kupovao to novo pravno lice, izgubiti odobrenje za obavljanje lučke delatnosti. Vi u zakonu radite jednu čudnu stvar, a ako se menja vlasnička struktura, s jedne strane, oduzimate mu odobrenje i upućujete ga ponovo na vas. To me podseća na situaciju, tamo negde, s početka 2000. godine, kada smo počeli da privlačimo investitore i ubeđujemo neke strane kompanije da dođu u Srbiju, pa onda objasnite jednom „Henkelu“ da treba da investira u trafostanicu 50, 60 ili 100 hiljada eura, a onda mu u sledećem minutu objasnite da to kada investira da to više nije njegovo. Pa smo onda, dobro se sećate toga, morali da menjamo zakon i da omogućimo investitorima niskonaponske mreže da postanu vlasnici toga i da pojasnimo prosto da dođemo na zajednički jezik sa tim ljudima koji investiraju a ne shvataju ako nešto investiraju da nije njihovo. Vi hoćete da prodate luku Novi Sad, pod okolnostima koje vi samo znate, i hoćete da kažete tom operateru da on u tom trenutku kupovine, nema licencu, odnosno dozvolu, odobrenje nego da će doći kod vas i vi ćete po automatizmu njemu izdati odobrenje. U samom komentaru oko imovine, koje ste vi dali obrazloženje, je obrazloženje koje je, po meni vrlo, samo po sebi kontradiktorno. Kažete u obrazloženju člana, da odredba ovog zakona kojim se zahteva izdavanje novog odobrenja za obavljanje lučke delatnosti u svim prethodnim navedenim slučajevima, promena u upravljačkom kapitalu, je važna iz najmanje nekoliko razloga, pa obrazlažete, a onda objašnjavate nama da najpre ako neko kupuje akcije ili na drugi način preuzima postojećeg lučkog operatera, da bi nastavio da obavlja lučku delatnost, nije jasno zašto bi od domaćeg tržišta odbio zahtev da u upravnom postupku dobije novo odobrenje. Koji je razlog, ako se menja vlasnička struktura privrednog društva, ne nasledi se postojeće odobrenje, osim, a tu se vraćam na ovaj drugi deo zakona, u prvom delu zakona ste hteli da liberalizujete, kao pustite neke privatne operatere, a ovde da svaki budući investitor ili slučajno akcionar koji se upisuje u deo akcija, nekog od tih postojećih pravnih lica, mora da dolazi pravo vama na noge i da traži od vas novu saglasnost, da im vi kažete – majke mi, mi ćemo vam brzo izdati tu saglasnost. Ne vidim razlog da vezujete pravnu sudbinu, odnosno vlasnički kapital i ono s čime se bavi ta delatnost. Na kraju, posebnim zakonima ste definisali da se ne može menjati ta delatnost i da možete oduzeti delatnost. Da, razumem neke luke su pretvorene, ili će biti pretvorene, ili su možda pretvorene u nešto što nije bila njihova, u startu namena. Nije mi jasno zašto se vezujete za zakon 2003. godine i privatizacije od tog dana. Menjali ste i takse. Apsolutno vas podržavam u preciznim, jasnim podacima da nešto što piše od - do ne može da stoji u zakonu. Ne može biti privatno nahođenje nekog službenika, direkcije, da li će jednom pravnom licu da obračuna taksu, smanjenje od 2%, a nekom od 30%. To apsolutno otvara vrata korupciji. Niste nam rekli koliko je do sada bilo takvih smanjenja i umanjenja taksi, lučkih taksi, pričam o njima i apsolutno podržavam, gde opet vidim taj vaš liberalni gen da hoćemo da napravimo konkurenciju NIS-u i da smanjimo 30% za transport TNG i da napravimo konkurenciju koja će biti u korist građana Srbije. S druge strane imam bojazan da ste ukinuli mogućnost da se umanji do 50% lučka taksa, odnosno više ne može, koliko sam razumeo ovim zakonom da se ukine za proizvode od čelika i ruda potrebnih za njihovu proizvodnju. Ja vas molim za odgovor da li to znači da ni kineski partner u Smederevu neće imati prava na umanjenje takse, lučke takse, ili to znači da ćemo njega opet nekim fantomskim međudržavnim sporazumom, da oslobodimo plaćanja takse, a TIS-a klub, JEEP commerce i ostale privredne subjekte da opteretimo sa lučkom taksom. Ko će ovde nama da garantuje da nećete osloboditi opet kineski partner u Smederevu, a sve ostale staviti u gori položaj. Opet se vraćamo na potpuno nejasno definisanje ovog zakona. Ako je tako, šta će nam reći oni koji rade monitoring ovog zakona i zbog kojih menjamo ovaj zakon? Šta će reći EU ako u drugačiji status stavimo kineskog partnera i npr. najveću kompaniju na svetu TIS-a klub? A, TIS-a klub mora da plaća punu taksu za pretovaranje čelika a kineski partner ne mora da plaća. Da li je to ravnomerno i tržište prema kojem se mi ophodimo da bude pošteno? Za kraj, privremeno pretovarno mesto. To je specijalno važna stvar, jer ona je beskrajno čudna u ovom zakonu. Kažete, pritom ste oduzeli pravo lokalnim samoupravama, privrednim preduzećima itd. itd. ima tu i član zakona, a onda kažete da privredno pretovarno mesto je mesto na kome se obavlja samo pretovarna aktivnost u odnosu na vangabaritnu robu, što je potpuno jasno, pa u drugom delu pravilnika kažete u privremenim pretovanim mestima se obavljaju pretovarne aktivnosti u svrhu dopreme šljunka i peska za potrebe izgradnje infrastrukturnih objekata u neposrednoj blizini vodnog puta. Šta to znači? To može da znači dve stvari. Da se vi i ja javimo na tender, da ja radim i čekam da mi odredite datum kada ću da kupim pesak, a da u međuvremenu posebnim zahtevom koje izdaje vaše ministarstvo privilegovanom tenderu dozvolite da on ima privremeno pritovarno mesto u neposrednoj blizini, u slučaju da se taj infrastrukturni objekat nalazi tu. Ili to znači da ćemo ga vezati, investitora, a ne vidim koji su naši koridori baš na Koridoru 7, odakle imamo najviše i pozajmišta koji će moći i da li ćemo ih obavezati da odatle rade privremena pritovarna mesta ili nećemo, ali opet sve investitore isključivo upućujemo na vas. Svako upućivanje u procedurama na samo jednu instituciju koje su bespotrebne, su otvorena vrata korupcije. Nema potrebe da za sve moramo u Srbiji, ko god se bavi ovom delatnošću pita isključivo ministarstvo, a sa druge strane derogiramo agenciju, odnosno Direkciju koja bi trebalo da nosi najveći deo posla. Pominjali ste plovne puteve na teritoriji Republike Srbije, Dunav-Sava-Tisa i DTD, očekivao sam nekoliko rečenica ovde da čujemo i šta ćemo da radimo sa tim plovnim putevima, pogotovo sa delom Save i sa DTD. Vi znate da su pomešane nadležnosti na teritoriji AP Vojvodine između Republike Srbije i Voda Vojvodine, da su plovni putevi izuzeti iz održavanja. Strašno me interesuje kada ćemo da se pozabavimo, tamo gde postoji najveći potencijal rasutih roba, a to je na teritoriji AP Vojvodine, pre svega mislim u žitaricama, mislim zbog šećerana. Kada ćemo da se pozabavimo rešenjem najvećeg problema, najveće crne tačke i apsolutno ne plovnog puta DTD. Hvala vam.
Zahvaljuje, gospodine Ješiću. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Pažljivo sam vas slušala i nekoliko stvari mislim da je vrlo važno na koje treba da odgovorim vama, a naravno i građanima da se ne bi stekao drugačiji pogrešan, pre svega, utisak. Kada ste govorili uopšte o samo Direkciji, o održavanju, govorili ste, pominjali ste i poplave, mislim da morate da napravite razliku. Ušli ste jednim delom potpuno u vodnu privredu i sve one koji se bave onim što se zove odbrana od poplava, a potpuno drugi segment, naravno, blizu je i srodno je, ali drugi segment jeste sama Direkcija i održavanje plovnih tokova međunarodnih i međudržavnih. Dakle, odbrana od poplava nije delatnost Direkcije koju smo pominjali. Vrlo je važno da je to tzv. kako vi zovete derogiranje poslova Direkcije. Apsolutno nije tačno. Direkcija danas radi, rekla bih, još ozbiljnije poslove. Treća važna stvar kada govorimo uopšte o poslovima Direkcije, kada pominjete, a da će tenderom dobiti privatne kompanije, ja ne razumem to. Dakle, ne postoji privatno i državno na tenderu. Na tenderu ili na javom pozivu javljaju se svi koji mogu ovaj posao da obave, a da li su to državne ili privatne kompanije, za mene je manje važno od onoga šta su uslovi tendera i šta te kompanije treba da ponude i da dobiju kada govorimo pre svega o samom održavanju. Ono što ćemo mi ovim dobiti jeste sigurno i brže i kvalitetnije i efikasnije tehničko održavanje plovnih puteva, međudržavnih i međunarodnih. Dalje, uopšte i kada se razmišlja u državi šta želimo da uradimo kada govorimo uopšte o vodnom saobraćaju i plovnim putevima, jeste da vidimo tačno šta ko u ovim delatnostima radi, čega je ko nosilac, šta može da bude bolje i efikasnije, ne razmišljajući o tome kada izlazimo na tender da li će to dobiti privatna ili državna kompanija. Ja sam pomenula jednu državnu koja je takođe jako dobra. Kada pominjete priču oko toga, meni nije jasna jedna stvar. Kada pričate o fizičkom obezbeđenju, i uopšte o obezbeđenju, prvo, mislim da ste trebali pažljivo da pročitate Zakon o privatnom obezbeđenju, jer tamo tačno piše - brodovi i luke. Mi smo uskladili ovaj zakon, između ostalog, i sa tim zakonom. Zar ne mislite da je normalno da postoji obezbeđenje kada govorimo i o lukama i o brodovima? To bi bilo isto kao da živite u stanu i da su vam vrata potpuno otvorena, da nikada ne zaključate ta vrata. Sigurno ih zaključavate. Važno je da postoji, baš zato što imamo razne situacije koje nam se dešavaju i koje su nam se dešavale u prethodnom periodu, kada govorimo uopšte o obezbeđenju. Drugo, Dunavska komisija je naložila, između ostalog, dala preporuku, pardon, svim državama da su dužne da se bave obezbeđenjem, odnosno da propišu obezbeđenje i brodova i samih luka. Drugo, kada pominjete uopšte novac, vi kažete – nema novca pa se zbog toga direkcija time neće baviti. Ne, mi samo smatramo da je vrlo važno da se bavi i projektovanjem i nadzorom, a da ovo možemo da uradimo bolje i efikasnije na ovaj način. Ali, isto tako, postoje određene kritične tačke, kada govorimo o plovnim putevima, ima ih samo u jednom delu od Beograda ka Bezdanu 12 ili 15 itd, to se npr. sređuje zajedno sredstvima EU. Nekih 15 miliona evra će biti uloženo u ono što se zove sređivanje kritičnih tačaka koje su kritične već duže vreme. Vrlo važan deo jeste Luka Novi Sad, odnosno važna oblast koju vi pominjete i čini mi se da tu isto ima nekih nerazumevanja. Ja mislim da smo mi pokazali da ništa ne radimo na – majke mi. A, meni se upravo čini da vi hoćete, kada govorimo o samoj lučkoj delatnosti, da hoćete upravo da prenosimo sa kolena na koleno pravo da neko obavlja lučku delatnost. Dakle, kada neko dobije pravo da obavi lučku delatnost, on mora da ispuni određene obaveze i kriterijume. Ne dolazi u ministarstvo, dolazi u Agenciju za luke, koju ste vi osnovali, nezavisno telo, koja je dužna da da sve ono što je neophodno da bi neko uopšte dobio mogućnost da obavlja lučku delatnost prema uslovima koji tog trenutka postoje. Kada govorimo o privatizaciji Luke Novi Sad, biće potpisan i ugovor o tome kako će se koristiti infrastruktura, koliko će se uložiti, u kom periodu itd. Ukoliko dođe kasnije do neke promene vlasništva, odnosno promene, i samim tim mora da dođe do novog prava za obavljanje lučke delatnosti, zato što uslovi, pre svega, mogu da budu potpuno drugačiji. I prirodno je da svaki put moramo da proverimo, i upravo ono što nam se dešavalo u prethodnih 10 i više godina, kada govorimo o privatizacijama luka, jeste zato što je radio ko je šta hteo i nije se znao uopšte sistem i nebrojeno puta smo dobili od EU mnogo pisama, mnogo kritika, upravo na to što nismo uredili obavljanje lučke delatnosti. Kada pominjete kineski „Hestil“, da, neće moći da umanje svoju naknadu. Neće moći, zato što bi time, i nikakav sporazum neće moći da utiče na to da se umanji naknada. Naknada je onolika kolika je propisana i takva će ostati, zato što bi to značilo direktno tzv. državnu pomoć. To bi takođe značilo da urušavamo naš Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a to znate sigurno da nećemo, zato što smo mi opredeljeni ka evropskim standardima i ka ulasku u EU. Ono što je suština ovog zakona nije da li će direkcija obavljati ovaj deo posla ili onaj deo posla, nego ono je suština ovog zakona jeste da pomaže da se uredi obavljanje lučke delatnosti i da konačno znamo ko su nosioci svake oblasti. Čini mi se da je šteta što ovaj zakon nije donet mnogo pre, jer neke stvari koje vi sad pominjete strašno liče na period kada su privatizovane neke luke poput Luke Beograd, pa kada je bilo na – majke mi, obavljaću lučku delatnost, a nikada se lučka delatnost tu nije obavljala. Ovde će se tačno znati šta je lučko područje u vlasništvu, u javnoj svojini je države, dakle, to je infrastruktura i zemljište, na osnovu toga država je ta, kao što je rekla jedna od poslanica, koja će strateški opredeliti šta radimo sa lukama. Ali, zašto da se ne pojave operateri koji mogu da omoguće da imamo više pretovara, više istovara i da ova država zarađuje i zapošljava ljude? To je suština ovog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvažena gospođo ministre sa saradnicima, poslanička grupa PS-NSS-USS će podržati ova dva zakona u danu za glasanje, jer smatramo da su oba ova zakona izuzetno važna za nastavak boljeg gazdovanja od strane države ka prirodnim resursima koje Republika Srbija poseduje. Ja neću reći nešto što sam ja smislio, ali očigledno da mnogi nisu čuli jednu mudru misao, koja kaže da država nije rešenje problema, već sama po sebi može da predstavlja problem. Država je nešto što treba da pronađe način za rešenje problema. Podržavamo svaku promenu zakona, makar se ona dešavala i na svakih godinu dana, dve godine, jer onog trenutka kad se uoči da nešto nedostaje, da je nešto potrebno, treba ići u ispravke i popravke kada je to moguće, kada nije, onda možda menjati i celokupne zakone. Ono što je bitno kod ovih izmena i dopuna Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama jeste da on jasnije definiše kroz svoje članove 28, 29. i 30, članove 214a, b) i v). i praktično potpuno štiti imovinu Republike Srbije, ali ne dovodeći u pitanje, ne proizvodivši retroaktivnost zakona koja je nedopuštena na one subjekte koji su kroz postupke privatizacije u nekom periodu kada je to zakon dozvoljavao do 2003. godine, odnosno iz 2003. godine stekli pravo svojine na nečemu što po novom zakonu se ne može steći. Ovo je očigledno bila nužnost, jer je u praksi proizvodila probleme i ovime se jasno definiše i pravi jedan presek stanja u samim lukama, u svim infrastrukturnim objektima koji se odnose na plovidbu na unutrašnjim vodama. Jako je važno što je shvaćeno koliko su nam reke nešto na čemu se mora mnogo raditi. Luke su velika perspektiva Republike Srbije i treba stvoriti uslove, a ovim zakonom se to poboljšava, da luke što efikasnije i što funkcionalnije rade i da što više ljudi dobije poslove u lukama. Videli smo da je stanje samih reka takvo da nam je reka Sava u letnjem periodu gotovo neplovna u jednom svom pretežnom delu. Očekujemo da će se i te stvari regulisati, sa pružanjem mogućnosti da se kroz angažovanje privrednih subjekata, bilo privatnih, bilo državnih, i ovaj deo oblasti regulacije reši. Dobro je što se sa ovim zakonskim izmenama poseban akcenat stavlja i na oblast ekologije i zaštite samih vodotokova. Nemojmo da zaboravimo da se mnogi veliki gradovi, pa i Beograd, snabdevaju vodom u neposrednoj blizini i okruženju, ako ne i direktno iz samih vodotokova. Mislim da ova preciziranja koja su u ovom zakonu učinjena stvaraju mogućnost da naše reke koje su postale daleko čistije nego što su nekada bile dobiju onu lepu zelenu boju koju svi volimo da vidimo, a da se na njoj odvija privredna delatnost u punom kapacitetu. Jasno su definisani i odnosi između organa republičkog ranga, autonomne pokrajine i lokalne samouprave, jer i to je u praksi stvaralo određene probleme kada su u pitanju privremene lokacije na kojima se mogao vršiti istovar ili obavljati određena delatnost. Dobro je što se stvaraju uslovi u smislu ekološke zaštite, ali i generalne, ne samo reka, da se daju određeni popusti kada su takse u pitanju za utovare energenata koje smatramo ekološki podobnim energentima. Ja nisam neko ko je za liberalni kapitalizam, nikada bio, niti ću biti. U ovom zakonu ja i ne vidim prostor koji to otvara i stvara, već vidim prostor koji želi da na jedan jasan način definiše, da upotrebim žargonski izraz, pravila igre na takav način da one budu isključivo i samo u interesu Republike Srbije i građana Republike Srbije, u interesu privrede koju moramo da podignemo na određeni nivo. Oni koji ne veruju zbog sopstvenih autoprojekcija u poštene tendere, moraju da se pogledaju u ogledalo, pa da se zapitaju zašto ne veruju u poštene tendere, Da li to ne veruju zato što od svojih odbornika uzimaju sve naknade koje primaju i ne uplaćuju ih čak ni na račun stranke, nego ih zadržavaju u sopstvenim džepovima, a vidim da je nekima žao što nisu imali prilike da privatizuju PIM i još neke druge državne ustanove ili državna preduzeća, kao što su privatizovali mnoga brodarska preduzeća koja više ne postoje. Posebno sam zadovoljan zbog ovog drugog zakona kojim se potvrđuje sporazum, odnosno kojim treba da se potvrdi Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, jer vazdušni saobraćaj, glupo je i govoriti o njegovom značaju, je jako važan za saradnju sa Republikom Korejom, a ovo pokazuje u stvari da zaista idemo ozbiljnim i stabilnim koracima napred, jer nikada Republika Koreja ne bi dostigla svoje privredne uspehe da je zaključivala sporazume koji joj nisu išli u prilog, za koje nije postojao opravdani ekonomski interes. Ovaj interes, u ovom sporazumu je obostrani interes i Srbije i Koreje. Očigledno je da će investicije u Srbiji biti nastavljene. Jako je važno da što više građana u Srbiji dobije priliku da živi od svog rada i da postepeno stabilizujemo privredu, a samim tim i podignemo opšti nivo življenja. Podvlačim, u danu za glasanje podržaćemo ovaj zakon i podržaćemo i u buduće sve neophodne izmene koje su bitne i potrebne da bi se pospešilo njegovo dejstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče parlamenta, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana ministarko, predstavnici ministarstva, predstavnici predlagača, Zakon o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama je već jednom menjan prošle godine, 2015. godine. Pretpostavljam da tada niste mogli ili niste umeli da predvidite sve odredbe koje se menjaju danas. Tada je menjano nekih 180 članova, a danas se menja oko 50 članova ovog zakona. Sa druge strane, ako je ova promena posledica nečega što se u praksi utvrdilo da nije dobro i da treba promeniti, ja svakako podržavam takav način rada, da sve ono što utvrdite u praksi da ne valja da to odmah i pokušate da izmenite zakonom. Zato ne mogu da prihvatim činjenicu da od marta meseca Skupština nije radila ništa i nije donela nijedan zakon. Ovo je kritika koju vam upućujem kao potpredsednici Vlade. Mi smo imali svega dva zakona na dnevnom redu, u jednom smo promenili jedan član, u drugom četiri člana, sada je ovo treći zakon sa 50 članova od marta meseca, za sedam, osam meseci. Dakle, ako ja smatram da je posao Vlade da vodi državu ka EU, put ka EU podrazumeva usaglašavanje sa pravnim sistemom EU, a to je ogroman posao i on podrazumeva donošenje niza i novih zakona, izmena i dopuna postojećih zakona. Takođe, smatram da nije u radu što ovaj zakon koji imamo danas na dnevnom redu je Skupštini upućen po hitnom postupku. Pazite, upućuje se zakon po hitnom postupku, a u poslednjem članu se kaže da su lučki operater, brodari i direkcija dužni da usklade svoje poslovanje sa odredbama ovog zakona do 31. decembra 2018. godine. Ima dosta vremena do 31. decembra 2018. godine. Uputili ste zakon 13. oktobra. Da je on po redovnom postupku, a da nije zloupotrebljen hitan postupak, kažem zloupotrebljen zato što nema adekvatnih razloga, odnosno razlozi koji su navedeni za hitan postupak nisu oni koje propisuje Poslovnik Narodne skupštine, ovaj zakon bi po redovnom postupku bi na dnevnom redu ove Skupštine za sedam dana. Šta je to što će se desiti u ovih sedam dana? Da li je ugroženo zdravlje i bezbednost ljudi, životi ljudi? To je inače razlog za hitan postupak. Da li je ugrožena država, ako bi ovaj zakon mi raspravljali od danas za sedam? A omogućili bi i narodnim poslanicima da se adekvatno pripreme i da analiziraju jedan zakon koji tretira prilično usko stručnu oblast. Mi smo radili prošle nedelje nešto drugo u Skupštini, danas imamo ovaj zakon na dnevnom redu. Mislim da to nije korektno i da nema potrebe na takav način da se zakoni upućuju u Narodnu skupštinu. Ono što je dobro jeste da se oblast vodnog saobraćaja uređuje. Mislim da je bio dobar zakon 2015. godine koji je regulisao trgovačko brodarstvo i koji je doneo neka dobra pravila i uveo, da kažem, red i obaveze vozara, brokera i agenata i uopšte tretirao tu oblast. Takođe, u ovom zakonu moram da kažem da ima i dobrih i loših rešenja. Ona rešenja za koja smatramo, kao poslanička grupa SDS, da su loša pokušali smo da popravimo amandmanima, pa vas molim da pogledate te amandmane i da te amandmane usvojite. Naravno, naša podrška ovom zakonu zavisiće od toga da li ćete usvojiti neke od ključnih amandmana koje smo podneli. Mislim da je dobro što se ovim zakonom ukidaju diskreciona ovlašćenja Agenciji. Mislim da ne treba Agencija da ima tu mogućnost da arbitrira da li će nekome da da do 30% ili manje umanjenja, već da to bude precizirano zakonom koliko je. U svakom slučaju ukidanje diskrecionih ovlašćenja smanjuje mogućnost za korupciju, i to je urađeno dobro. Načelno se slažem sa tim da Direkcija za vodne puteve ne treba da ima monopolski položaj u tehničkom održavanju vodnih puteva. Mislim da privatna specijalizovana preduzeća to mogu da urade na bolji i kvalitetniji način, ali da bi mogli da donesemo odluku o tome da li je bolje kako je bilo do sada ili eventualno angažovanjem na tenderu privatnih preduzeća ili državnih, sasvim svejedno, trebali bi da imamo neke podatke o ovoj analizi. Nemamo u obrazloženju dovoljno podataka i nemamo dovoljno jasnu analizu, naročito ekonomsku. Vi tvrdite da će sredstva koja se sada izdvajaju za Direkciju, odnosno za plate članova posade, praktično za one koji opslužuju flotu, Direkcije za vodne puteve, troškove održavanja flote i drugih troškova biti dovoljna da se izaberu na tenderu firme koje će odrađivati posao tehničkog održavanja vodnih puteva. Ja ne mogu da znam da li je to tačno ili nije, jer niste dali ni jedan dokaz za takvu tvrdnju. Niti znamo koliki je fond para, koliki je budžet za ovu Direkciju, niti znamo koliko na tržištu, niste napisali, koštaju takve usluge. Trebali ste da kažete na godišnjem nivou biće potrebno toliko i toliko, a sada u budžetu imamo toliko i toliko, da bi mi to mogli da procenimo. Sa druge strane, ostaje nejasno šta se dešava sa zaposlenima u Direkciji za vodne puteve. Vi ste rekli da ona neće biti ukinuta, radiće neke druge poslove. Ne može posada i ljudi, radnici na brodovima da rade neke druge poslove. Oni znaju da rade poslove koje su radili do sada. Postavljam pitanje – koliko će njih ostati bez posla, odnosno šta će oni raditi i da li imate neki program i predlog kako te ljude uposliti? Koliko ljudi ostaje bez posla kada se ukine monopolski položaj direkcije za vodne puteve? Ne možemo nikako da se složimo sa obavezom koja se nameće brodarima u članu 21. Ja smatram da će se drastično povećati troškovi brodara ako se donese ovaj zakon i ako im se nametne da moraju da angažuju privatna fizička obezbeđenja. Dakle, ovim zakonom se nameće svakom brodaru da na svakom brodu ima privatno obezbeđenje ili druga mogućnost je da organizuje samozaštitu. To da organizuje samozaštitu, to znači da članovi posade treba da idu na obuku iz aikidai karatea i oni će moći upotrebom borilačkih veština da se zaštite od pirata i od krađe sa barži, odnosno njihovih brodova, a meta su svakako i tovar i oprema na brodovima. Mislim da treba da znate da ti napadi pirata koji se kod nas dešavaju relativno često u jednoj crnoj tački, a to je Smederevo, da ti napadi su najčešće u sezoni pretovare i da ti napadi podrazumevaju čak i do 30 naoružanih lica koji u nekoliko čamaca napadaju brod. Ljudi su naoružani, napadaju brod, ulaze u brod i kradu sve sa tog broda. To aikidom i karateom ne može da se spreči, tako da je besmislena ta samozaštita koju ste u zakonu predložili. Što se tiče obezbeđenja, kada kažete da se uvede obezbeđenje na brod, pretpostavljam da zamišljate da ljudi sa dugim cevima stoje na brodu i brane brod od ovih što ih napadaju oružjem. Toga ima u filmovima mnogo češće, mislim da u realnosti to nije moguće. Prosto ne mogu da zamislim tu situaciju u kojoj ovi ih napadaju, a oni ih pucaju, privatno obezbeđenje sa brodova i pobije pirate. Dakle, privatno obezbeđenje predlažete da se uvede na sve brodove koji prolaze kroz Srbiju. Znači, strani brod pod stranom zastavom koji je u tranzitu kroz Srbiji, dolazi u Srbiji, onda staje, mora da angažuje privatno obezbeđenje, pusti privatno srpsko obezbeđenje na svoj brod, naročito ima poverenje u njih i oni ga štite dok prolazi kroz Srbiju. Mislim da ćemo biti smešni. Prosto Srbija ima jednu veliku tradiciju u brodarstvu generalno, potpisnici smo raznih sporazuma koji uređuju pravila plovidbe na Dunavu. Mislim da je krajnje neodgovorno da teramo brodove, odnosno brodare na tako nešto. Zato sam i podneo amandman kojim bi prosto oslobodili brodare jedne ovakve besmislene obaveze. Jedini koji može da spreči pirate i krađu je policija, koja ima pravo da upotrebljava silu u ovoj zemlji i zna se da posada se zaključava na brodu u svoju kabinu i poziva policiju tom prilikom. Dakle, način da se uredi ovaj problem koji svakako imamo, da se spreče krađe je da vi primenjujte zakon i da odredite sva lučka područja u Srbiji koja niste odredili. Kada budu određena lučka područja biće određeni lučki operateri, mislim na deo gde se brodovi sidre, prosto kada barže dođu na pretovar, jedna uđe na pretovar u luku, druge čekaju negde na tom putu, a to negde je i do pet kilometara udaljeno od luke. Prosto oni se sada vezuju bez ikakvog uređenja, odnosno sidre bez poštovanja pravila. Potrebno je odrediti lučko područje da se zna gde mogu da se sidre i na tom mestu gde se oni sidre dok čekaju pretovar treba da ih obezbeđuje lučki operater koji treba da uređuje kompletan posao dovoženja ili guranja tih barži do pretovara. Dakle, lučki operater ima mogućnost da angažuje i obezbeđenje i da u koordinaciji sa policijom štiti te brodove. Nemojte nametati obavezu brodarima ako oni ne mogu da ispune i nemaju para da ispune. Takođe, ne mogu da prihvatim jednu izmenu koju ste predložili, a to je mogućnost da se brodovi snabdevaju pogonskim gorivom, to znači pretpostavljam neka pumpa, da ta pumpa bude osim u lukama na teritoriji jedinice lokalne samouprave na kojoj je utvrđeno područje graničnog prelaza za međunarodni rečni saobraćaj. To znači za one koji žive u Beogradu da će pumpa da bude kod Beton hale na pristaništu gde ima barem 20 restorana, gde je šetalište, gde se „Beograda na vodi“ završava ili počinje i šetaju se i Arapi i stranci i turisti koji dolaze. E, baš na tom mestu, jer tu je inače granični prelaz za putnički saobraćaj, e sad tu može da bude pumpa. Mislim da je to ekološka katastrofa da na tom mestu bude pumpa. Predložio sam amandman kako da se to izmeni, ne mora da bude samo u lukama, ali može da bude negde gde se regulacionim planom odredi da ta pumpa može da bude. Meni ovo deluje kako je napisano, baš da se predviđa pumpa na tom mestu u centru Beograda. Mislim da bi trebalo da se Ministarstvo bavi i temom, zašto postoje brodovi domaćih firmi koji su pod stranim zastavama. Znači da oni imaju neki benefit od toga što su pod stranom zastavom i da vidimo koje bi to bile afirmativne mere koje bi Vlada mogla da predloži da bi oni razumeli i da bi njima bilo bolje da budu svi pod domaćom zastavom i da vidimo kakve bi subvencije mogle da se daju za brodare, odnosno ljude koji se bave ovom delatnošću, koji žive na tim brodovima i obavljaju delatnost. Naravno da je interes da pretovar bude mnogo veći, odnosno da trgovina brodovima bude mnogo veća. Takođe mislim da bi trebalo da nam Vlada kaže šta će se desiti sa JRB, to je nekada bila ogromna firma. Sada je u velikoj krizi, na koji način će se rešavati taj problem koji je od velikog značaja. Dakle, ponavljam ukoliko bi usvojili neke od ovih amandmana koje smo predložili u tom slučaju bi naša poslanička grupa mogla da podrži ostale odredbe zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović.
Hvala na mišljenju pre svega o zakonu i na određenim sugestijama. Svaki amandman koji zaista može da unapredi kvalitet zakona će biti prihvaćen, doduše iz iskustva sa vašom poslaničkom grupom kod vas je sve ili ništa, tako da ćemo videti. Nekoliko stvari koje ste rekli, čini mi se da bi trebalo da pojasnimo, pogotovo kada govorimo o obavezama brodara vezano za bezbednost. Maločas sam rekla da je i sama Dunavska komisija preporučila da mora da postoji sistem obezbeđenja na brodovima. To nikako ne znači ova priča o aikidu ili džudu, simpatično zvuči ali je potpuno netačna. To znači da se ide na obuku u MUP da bi se dobile licence i da bi se uopšte znalo kako se pravi plan obezbeđenja i sigurnosti. To je o pojmu same zaštite. Vrlo je važno, vi ste pomenuli određeno mesto sidrište, nije u pitanju samo sidrište, u pitanju je luka, da li ima ograde, nema ograde itd. Dakle sve mora da bude čuvano. Ono što se u stvari želi postići i što jeste i preporuka Dunavske komisije i što mi vidimo iz realnog života da treba da se postigne jeste ta koordinacija između rečne policije, između obezbeđenja na brodu, između kapetanija. Dakle to je ono što moramo da imamo da tako kažem slobodnim jezikom rečeno uvezano i naravno tog obezbeđenja na samom brodu kao što sam rekao. Dakle mi ćemo sigurno ostati pri tom članu koji se tiče obaveze brodara da imaju obezbeđenje, mislim da je to u interesu brodara. Zato smo između ostalog i stavili. Ne mislimo samo mi, to misli četrnaest zemalja Dunavske komisije. Drugo, pomenuli ste i sam zakon i donošenje zakona po hitnom postupku i pomenuli ste jedan datum. Ovaj datum 31.12.2018. godine se odnosi samo na sigurnosnu zaštitu. Dakle, ne odnosi se na druge delove zakona. U tom smislu nama je vrlo važno i u interesu da se ovaj zakon usvoji i da ga što pre primenjujemo. Ono što mislim da ste takođe pominjali, a to su zaposleni u samoj direkciji, pominjem još jednom da jedan deo njih već radi na rečnom informacionom sistemu, ali od konkretno zaposlenih koji rade na ovim poslovima, neki odlaze u penziju, njih četvoro, dvoje verovatno dolazi u ministarstvo, a postoji mogućnost da dvoje ljudi bude višak. No, o tome ćemo tek razgovarati. U svakom slučaju interes ovog zakona kao što sam rekla jeste da uredi delatnost, da pomogne da određeno obavljanje delatnosti bude efikasnije i to je razlog zašto se ovaj zakon našao ponovo ispred vas. Još jedna stvar, kada ste pominjali brod koji ulazi na našu teritoriju itd, da li treba da ima obezbeđenje ili ne, to da li će postojati obaveza da brodari imaju obezbeđenje, pa je recimo kada ukrajinski brod uđe na našu teritoriju neće biti obaveza Srbije da ima obezbeđenje, nego će Ukrajina tražiti od svog brodara da mora da ima to obezbeđenje. Kao što sam rekla to su određene preporuke već sada u svim drugim državama, pa i u našoj državi. Što se tiče dela oko goriva i ovog primera koji ste sami dali za Beograd, biće brod na brod dakle, neće biti ta pumpa i to je uređeno uredbom MUP-a. Što se tiče raznih pomoći, subvencija itd. našim brodarima tu su dve stvari važne. Jedna je zašto naši recimo, vlasnici brodova, kada govorim o privrednim subjektima, bave se privredom i odlaze pod tuđim zastavama ili pod zastavama drugih država, to je pre svega zbog toga što je tamo mnogo veće tržište nego što je kod nas, a kada govorimo o pomoći brodarima u smislu da razvijaju tu delatnost to je nešto što mislim da treba, na čemu treba da radimo, a nisam sigurna da smo u prethodnom periodu u tome mnogo uspeli i tu se potpuno slažem sa vama. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Stefana Miladinović. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Uvažena ministarka, saradnici iz Ministarstva, kolege narodni poslanici, ja bih na samom početku želela da podsetim da je Republika Srbija od 2010. godine započela implementaciju savremenog standarda u oblasti vodnog saobraćaja i to usvajanjem Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama koji je donet 2010. godine, potom Zakon o pomorskoj plovidbi 2011. godine i Zakon o državnoj pripadnosti i upisu plovila 2013. godine i time smo oblast vodnog saobraćaja regulisali i u skladu sa međunarodnim konvencijama i drugim međunarodnim dokumentima. Na osnovu dostavljenog Predloga zakona za izmene i dopune Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama i pregleda odredaba koje se menjaju, odnosno dopunjuju, možemo da konstatujemo da su ove izmene u cilju daljeg unapređenja vodnog saobraćaja u Republici Srbiji. Srbija poseduje povoljne ekonomske i geografske karakteristike za unutrašnji i vodeni transport i takođe ima interese da stimuliše prevoz na unutrašnjim plovnim putevima. Glavni vodni putevi u Srbiji su reke Dunav, Sava i Tisa sa ukupno 960 kilometara i mreža vodenih sistema u sklopu hidrosistema Dunav-Tisa-Dunav sa oko 600 kilometara, što daje da ukupna površina plovnog puta u Republici Srbiji iznosi 1.680 kilometara i zato je ovaj vid saobraćaja potpuno važan kao i svi ostali vidovi saobraćaja posebno sa aspekta transporta robe i prevoza putnika, razvoja privrede i turizma. Poslednje izmene i dopune Zakona o plovidbi usvojene su u februaru 2015. godine, čime se nastavio proces daljeg usaglašavanja naše regulative sa praksom i transportnom politikom EU koja je po mnogo čemu i ekonomski i efikasnija i ekološki prihvatljivija. Nakon usvajanja ovog zakona u Narodnoj skupštini smo usvojili i Zakon o privatnom obezbeđenju i jedan potpuno novi zakon u našem zakonodavstvu, a to je Zakon o istraživanju saobraćajnih nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju. Ovo je svakako zahtevalo neka usklađivanja kada je u pitanju Zakon o plovidbi. Usvajanjem Zakona o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju formiran je i Centar za istraživanje nesreća, jedna nezavisna institucija koja na stručan način treba da vrši istražne postupke. Ovo je sa aspekta bezbednosti ljudi i imovine izuzetno važno jer svaki istražni postupak može nam dati analizu, jasnu sliku zapravo, koji su to propusti i koje su moguće reakcije na određene nepredviđene ili predviđene situacije i ovo dalje pruža mogućnost za unapređenje mera zaštite, svakako dopune propisa ukoliko je neophodno i povećanje opšte bezbednosti. Upravo jedna od izmena i dopuna važećeg Zakona o plovidbi tiče se bezbednosti i to član 13. Predloga zakona o plovidbi kojim se dopunjuje član 70. važećeg zakona uvođenjem obaveze da domaći brodari donose plan hitnih mera za pomoć žrtvama i porodicama u slučaju plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama. Ovo je svakako u skladu sa ovim zakonom, ali sa odredbama uredbe Vlade donete u skladu sa Zakonom o istraživanju nesreća. Drugo usklađivanje, o tome je puno bilo reči danas, jeste usklađivanje sa Zakonom o privatnom obezbeđenju. Predloženo je da brodari, lučki operateri i direkcija moraju da organizuju sigurnosnu zaštitu angažovanjem subjekata licenciranih za obavljanje ove delatnosti privatnog obezbeđenja. Istom odredbom se obavezuju da usvoje sigurnosne planove. Što se SPS tiče, za nas je ovo rešenje prihvatljivo. Vrlo ste jasno obrazložili malopre i zašto je ovo važno. Jedna od novina jeste drugačije uređenje tehničkog održavanja vodnih puteva. Činjenica jeste da je direkcija imala monopol kada je u pitanju održavanje i ne samo održavanje, već i planiranje i sam nadzor nad ovom delatnošću. Ovaj način tehničkog održavanja koji je u Predlogu zakona je po ugledu na Rajnski sliv, gde organ utvrđuje standarde, a održavanje plovnog puta prepušta privredi. Ovo je dalo dobre rezultate i svakako pozdravljamo i to što će direkcija ostati da vrši nadzor nad ovim poslovima. Smatramo da će se svakako i budžetska sredstva efikasnije koristiti, a privredni subjekti će kroz angažovanje koristiti i neke nove radnike. Od 2010. godine započeta je reforma luka. Koleginica Nada Lazić je nabrojala sve luke u Srbiji, a ja ću pomenuti samo najvažnije, a to su Beograd, Pančevo, Smederevo i Prahovo, jer su ona u najvećem obimu povezana sa glavnim drumskim i železničkim saobraćajnim čvorovima, što olakšava transport robe i putnika u domaćem međunarodnom saobraćaju. Ponovo se vraćam na izmene i dopune iz 2015. godine. Želim da podsetim javnost, a i kolege da smo tada usvojili novu klasifikaciju luka, propisali strožije infrastrukturne uslove za luke od međunarodnog značaja, uveli smo lučke koncesije i po prvi put uveli proceduru o tzv. transparentnosti rada luka. Ovo je u mnogome doprinelo razvoju lučke delatnosti, ali i uređenju celokupnog sistema transporta u Srbiji. Sada se Predlogom zakona daje mogućnost uvođenja još privrednih društava, čime se zaokružuje ovaj proces reforme luka, ako mogu tako da kažem i to je sa aspekta SPS vrlo prihvatljivo. Posebno pitanje u ovom zakonu tiče se člana 47. zakona, a ono se odnosi na uređenje čarteringa jahti. Imali smo prilike i na sednici Odbora danas da čujemo na koji način se vrši delatnost iznajmljivanja vozila za rekreaciju i u kojoj meri je zapravo ovo crna zona poslovanja. Vlasnici plovila izdaju svoje jahte bez kontrole države, bilo da su u pitanju plovila domaće državne pripadnosti ili da su plovila na kojima se vije strana zastava. Nesporna je potreba za uređenje ove oblasti jer ova problematika ima dva aspekta, i ekonomski i bezbednosni. Prema podacima veliki broj plovila za rekreaciju koja se izdaju rade pod zastavama stranih država. Pripadnost plovila drugoj državi podrazumeva poresku politiku te države. To u prevodu znači da bez ikakve naknade na našim plovnim putevima se obavlja delatnost od strane onih koji nisu čak ni registrovani za tu delatnost. Sa druge strane, izuzetno mali broj plovila za rekreaciju je registrovan u Agenciji za privredne registre za obavljanje ove delatnosti jer se zahteva ispunjavanje posebnih uslova za registraciju plovila i svakako plovila zahtevaju posebne preglede. Smatramo da na ovome treba posebno raditi jer je sve veći broj onih koji su vlasnici plovila u Republici Srbiji, a samim tim se i povećao broj onih koji svoja plovila izdaju i posluju nezakonito. Vlasnici plovila, ako što sam rekla, nezakonito posluju i nažalost ovo otvara brojna pitanja. Prvo, da li su vlasnici svojih plovila koja su registrovana kao plovila za rekreaciju osigurana i da li ti vlasnici zahtevaju od klijenata posedovanja dozvole za upravljanje? Da li obezbeđuju sve zahteve za plovidbu u pogledu broja članova posade i čime garantuju zakupcima, odnosno svojim klijentima da su ispunili sve uslove za bezbednu plovidbu. Ministarstvo kao predlagač treba da dobije podršku za ovo rešenje jer je zaista vreme da se u ovoj oblasti ko na koji način može da izdaje plovila verujemo da će ova odredba biti iskorak u rešavanju ovog problema i svakako doprineti i budžetu, ali i građanima. Na samom kraju želela bih da zaključim da SPS smatra da je svaka izmena i dopuna proizašla iz dobre namere i stručnih ljudi u državi, ali i zainteresovanih subjekata, da predstavljaju potrebu za daljim usklađivanjem sa komunitarnim pravom i da su proizvod primene pojedinih odredaba u praksi. Mi ćemo podržati i ovaj Predlog zakona i Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, koji je danas na dnevnom redu, o čemu će kasnije govoriti moja koleginica. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Razmatramo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Osnovni tekst ili, da budem precizniji, taj zakon je donet još 2010. godine „Službeni glasnik“ broj 73/10. Prva izmena i dopuna je urađena 2012. godine i to je objavljeno u „Službenom glasniku“ broj 121/12. Druga izmena i dopuna je učinjena 2015. godine, to je objavljeno u „Službenom glasniku“ broj 18/15, to je bilo u februaru 2015. godine. Mora da se kaže da je i u „Službenom glasniku“ broj 96/15 objavljen Zakon o trgovačkom brodarstvu kojim su stavljeni van snage čl. 41, 43. i 44. Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Današnji predlog zakona ima ukupno 55 članova, od toga 49 članova se odnosi na izmene i dopune postojećeg teksta zakona, a šest članova su tzv. prelazni ili završni, objašnjavajući. U okviru ovih 49 članova ima 17 koji se prvi put menjaju, 27 koji su već jednom promenjeni i šest koji su već dva puta menjani. Interesantno je da se u 49 članova nalazi čak 29 članova koji su menjani februara 2015. godine. Ovi podaci dokazuju da ne postoji program u ovoj oblasti, već da se promene i dopune dešavaju gotovo mahinalno ili prema trenutnim interesima. Samo da podsetim, pravilo je da se izmenama i dopunama zakona pristupa ako se u međuvremenu desila neka izmena u pravnom sistemu, ili izmena u politici, ili je nužno da se pristupi prilagođavanju stvarnim potrebama. Pošto je predlagač i ovog zakona isti onaj iz 2012. godine, znači razlog nije promena politike u ovoj oblasti. U Predlogu zakona se navodi kao razlog potreba usaglašavanja i stvarne potrebe, ali ja moram da kažem da to u stvari nije stvarni razlog zašto se pristupilo podnošenju ovog predloga zakona. U obrazloženju se navodi potreba usaglašavanja sa Zakonom o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju. Samo da podsetim taj zakon je donet 23. jula 2015. godine i objavljen je u „Službenom glasniku“ broj 66/15 i u pogledu, vrlo precizno navodim, pomoći žrtvama nesreće i njihovoj porodici članom 14. tog zakona je propisan plan hitnih mera pomoći, koje uključuju prevoz, smeštaj, medicinsku pomoć žrtvama i njihovim porodicama u slučaju nesreće, donosi Vlada. Istim zakonom u članu 54. stav 2. je propisano da Vlada u roku od šest meseci donosi podzakonski akt, a taj rok je istekao januara 2016. godine. Vlada je 15. jula ove godine donela Uredbu o planu hitnih mera pomoći žrtvama i njihovim porodicama u slučaju nesreća u saobraćaju i to je objavljeno u „Službenom glasniku“ broj 63/16. Odredbom člana 5. stav 3. Uredbe o planu hitnih mera pomoći u slučaju nesreće u saobraćaju Vlada je praktično tu odredbu ubacila u član 13. Predloga zakona koji je danas na dnevnom redu. Moram da vas podsetim da je potpuno nedopustivo da se norma podzakonskog akta diže na nivo zakonske norme u nekom drugom zakonu. Obično je pravilo drugačije, da zakonska norma bude osnov za podzakonsku normu i prepisivanje tih normi nije ni potrebno. U krajnjem slučaju, ta uredba je na snazi i ta uredba obavezuje, bez obzira da li se nalazi u posebnom zakonu ili ne. Slična je situacija i sa članom 19. Predloga zakona kojim se vrši izmena zbog, navodno, obaveze usaglašavanja sa Zakonom o istraživanju, a vrši se nepotrebno upućivanje na taj zakon. Znači, cela odredba člana 19. Predloga zakona jeste upućivanje na poseban Zakon o istraživanju nesreća. Tu se stvarno otvara pitanje, kao da inspektori bezbednosti plovidbe nikada do sada nisu ispitivali plovidbene nezgode. Primarni zadatak im je, u krajnjem slučaju, i bio dok nije donet ovaj Zakon o istraživanju. U obrazloženju Predloga zakona se kao razlog za izmene i dopune, a ja to govorim intervenciju, u članovima 21, 22, 23, 24. Predloga zakona navodi potreba usaglašavanja sa Zakonom o privatnom obezbeđenju. Opet da se malo podsetimo, taj zakon je donet i objavljen u „Službenom glasniku“ broj 104 još 2013. godine i zakonom je u članu 5. propisano da Vlada propisuje bliže kriterijume za određivanje objekata koji su obavezno obezbeđeni i način vršenja poslova zaštite obavezno obezbeđenih objekata. Dakle, ako je postojala ova obaveza, ona je morala da se obavi prilikom izmena i dopuna Zakona o plovidbi i lukama još u februaru 2015. godine. Međutim, to očigledno da se nije uradilo, ali ima još jedna stvar. Vlada nije donela uredbu još uvek u skladu sa članom 5. navedenog zakona. Mora da se ima i u vidu da se izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju, koji je objavljen 2015. godine, ništa nije promenilo u pogledu obezbeđenja objekata, već samo u pogledu licenci, nadležnosti i osposobljenosti lica koja pružaju zaštitu. Tako da, stvarno nije jasno šta se menja i zašto se ovim zakonom insistira na ovim promenama. Kao treći razlog za izmene i dopune navodi se iznajmljivanje stranih jahti, a ta promena se vrši u članu koji ima samo jedan stav i koji reguliše obavezu stranog broda da se na njemu viju dve zastave. Pravno-tehnički potpuno neprihvatljivo da se u jednom članu mešaju dve ili čak tri oblasti koje nemaju nikakvu dodirnu tačku. Da je oba intervencija na ovom članu učinjena kao poseban, novi član, to bi donekle imalo nekog smisla. Ovako nema apsolutno nikakvog smisla i prosto se čudim da je to moglo da prođe pravno-tehničku redakturu pri Vladi. Moram da skrenem pažnju predlagaču da po meni deluje neverovatno, ako je svrha ove promene da se uvede red na plovilima EU, onda je to moralo da uradi počevši od člana 4. Zakona, pa redom, da preskočim članove 41. i 43, ali i svakako 87, 92, 104, 133, 184, 281, pa čak i onim članovima nekoliko zakona koji kažu da se to primenjuje od kada Srbija uđe u EU. Mi imamo i takve članove u našim predlozima zakona koji se tiču plovidbe i ove materije koja je predmet ovog zakona. Kao četvrti razlog za izmene i dopune navodi se potreba preciziranja značenja pojma „statusnih promena kod lučkih operatera“ i moram da konstatujem da se to vrši na način da se praktično proširuju situacije u odnosu na Zakon o privrednim društvima. Moram da skrenem pažnju da jednim zakonom ne može da se menja suština i sadržina nekog drugog zakona. Vi jednim zakonom sa nekoliko odredbi možete da intervenišete na neki drugi propis ili drugi zakon, ali u smislu stavljanja van snage odgovarajuće odredbe, ali da menjate suštinu i značaj Zakona o privrednim društvima kroz izmene Zakona o plovidbi i lukama, to je krajnje neprihvatljivo. Ovde se uvode potpuno novi kriterijumi koji se tiču statusa pravnih lica privrednih društava, to je potpuno neprihvatljivo i prosto je nemoguće ovim zakonom da se to uradi. Povodom statusa lučkih operatera mora da se prihvate odredbe Zakona o privrednim društvima, a sva preciziranja Zakona o plovidbi i lukama ne mogu da znače izmenu propisa o privrednim društvima, pogotovo je zabranjeno da se proširenje vrši unošenjem odredbi o promeni vlasništva, promenama kapitala, stečaju i slično. Za te oblasti postoje potpuno drugi propisi. Lučki operateri nisu u rangu banaka, osiguravajućih društava, pa da agencija ili ministarstvo mora da ima uvid ili da daje saglasnost ili da razmišlja o vlasnicima kapitala. To je u nadležnosti, pre svega, privrednih društava i to se registruje u Agenciji za privredna društva. Peti razlog za izmene i dopune su pokušaji proširenja stečajnih prava, tako su napisali u svom obrazloženju. Stečajna prava, u osnovi je da se zaključenja ugovora o privatizaciji posle 4. juna 2003. godine zameni započinjanjem postupka privatizacije. Molim vas, započinjanje postupka privatizacije je nešto objektivno koje se dešava na relaciji onoga koji vrši postupak privatizacije, a ne počinje na zahtev stranke. Stečena prava postoje kod zahteva stranke. Ovde nema toga i potpuno je neshvatljivo zašto se ide u ove oblasti, očigledno 2015. godine da posao nije završen na valjan način. Valjda se stečena prava koriste, a ovde se stečena prava kao izgovor koriste da bi se dobitno proširio broj izuzetaka i stečena prava i sasvim nepotrebno u isti koš sa privatizacijom ubacuje i pravo svojine po osnovu ulaganja koje nikada nije bilo sporno. Molim vas, najzaštićenije je pravo svojine, najzaštićenije je pravo ulaganja. Ko je uložio sredstva u nešto može da računa da ima pravo svojine nad tim stvarima. Ta sudbina je i lučke infrastrukture. Ako postoje dokazi da je neko izgradio lučku infrastrukturu, pa naravno da po osnovu ulaganja ima pravo svojine. Mislim da je nepotrebno ovim zakonom da se ulazi u nešto što reguliše Zakon o planiranju i izgradnji, da je nepotrebno da se ulazi u nešto što reguliše Zakon o osnovama svojinsko-pravnih odnosa i u druge propise. Očigledno postoji neki razlog zašto se ova intervencija vrši, a ja stičem utisak da 2015. godine nije na kvalitetan način završen neki zadatak koji je morao da se završi. Za ovaj predlog, on navodno sadrži i odredbe o izmenama i dopunama koji suštinski u stvari nisu potrebne. Nama je u stvari potreban jedan potpuno novi zakon, jer ako se pogleda ovaj zakon u svom celokupnom paketu, mi onda imamo i pet predloga, odnosno pet članova u predlogu zakona gde se ispravljaju tehničke greške, a na nekim mestima se tehničke greške ispravljaju suprotno osnovnom principu, ko može više može i manje. To je prosto neshvatljivo šta se dešava. Interesantno je da se po pitanju naknada koje brodari plaćaju u igru uvlači i potpuno jasan Zakon o kontroli državne pomoći koji se primenjuje od 2010. godine, a u međuvremenu nije nastala potreba da se bilo šta menja, a pogotovo kada su u pitanju luke i pristaništa. Nameće se obaveza Agenciji da sva umanjenja, naknade tretira kao državnu pomoć male vrednosti. To je iluzorno. Umanjenjem naknade kao javnog prihoda brodari i ne stiču povoljniji položaj na tržištu niti se na taj način narušava konkurencija na tržištu, naknada koja se plaća je javni prihod, u odgovarajućim slučajevima imaju pravo na odgovarajuću naknadu. Do sada se to nije prijavljivalo, u smislu Zakona o kontroli državne pomoći, nije imalo tretman male pomoći, a ovde se uvodi čak i obaveza vođenja toga, potpuno nepotrebno, sve je proisteklo iz potpuno lošeg tumačenja zakona i uredbe koja ovu materiju reguliše, Uredbe o pravilima za dodelu državne pomoći. Potpuno je neshvatljivo umanjenje od 50% naknade koja se priznaje za istovar rude i čelika, ona sada više ne važi. Pa, kako to sad baš u trenutku kada su Kinezi kupili ovu našu Železaru više ne važi onaj popust koji je do sada postojao. Naravno, mi smo podneli tridesetak amandmana na ovaj predlog zakona. Trudićemo se u raspravi da obrazložimo svaki od ovih amandmana. Smatramo da je potpuno nepotrebno ovo što je urađeno, ali smo uspeli da lociramo gde su problemi i zašto imamo problema u brodarstvu, odnosno u primeni ovog Zakona o plovidbi i lukama. Moram da kažem da sve ukazuje da se problem nalazi u Ministarstvu saobraćaja. Nalazi se pre svega u područnim i upravnim organizacijama koje tamo postoje i moram radi korektnosti prema nekim koji su pre mene pričali, Direkcija za vodne puteve je upravna organizacija nije privredno društvo. Tako da mogućnost da se ti poslovi tehničkog održavanja ustupe u zakonom propisanom postupku drugim pravnim licima koja su osposobljena i licencirana i imaju mogućnosti da to rade nije neka novost, to se i do sada radilo. Međutim, za nas je potpuno neshvatljivo da se poslovi nadzora izbacuju iz Direkcije za vodne puteve. To je što se tiče nas potpuno neprihvatljivo. Moram da vam skrenem pažnju da veliki broj lica koja rade u ministarstvu na poslovima plovidbe i slično, jer ovaj sistem u okviru ministarstva pored Lučke kapetanije tu je i Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu, Direkcija za vodne puteve, Agencija za upravljanje lukama, pa još i to ovlašćena pravna lica za održavanje državnih vodnih puteva itd. Moram da vam skrenem pažnju, da tu postoji negativna kadrovska selekcija što se tiče SRS, počev od Zorana Gvozdenovića, pa tog Kovačevića, pa čak tamo postoje i džipovi sa duplim rezervoarima, tu je čitav spisak imena ljudi koji su maksimalno privatizovali. Ne sporim da svaki ministar ima pravo da formira kabinet, da formira ekipu koja će da zadovolji po procenama ministra te potrebe, da se najbolje organizuje posao, međutim, ovde imamo i od Leposave Sojić, pa od Lucije Dević, da vam ne pričam ove lične biografije, šta sve ko radi tamo, kako radi, koliko radi. O tome su pisale i novine, gde se falsifikuju upisnici, gde se dodeljuju i neke potvrde, diplome za čamce itd. To je predmet istraživanja policija odavno i to je postala javna stvar odavno, o tome se piše i budite sigurni i dalje će da se piše šta se dešava u pojedinim sektorima u okviru ovog ministarstva. Mislim da je glavni problem lošeg predloga zakona i lošeg stanja, kadrovska neosposobljenost ministarstva sa svim područnim i upravnim organizacijama da se izađe u susret i da se na što bolji način i pripremi zakon i da se na što bolji način poštuju odredbe zakona i sredi ova oblast. Moram da skrenem pažnju da u postojećim propisima koji regulišu ovu materiju imamo svojevrsnu diskriminaciju. Ovde se protežiraju, hajde da kažem, sve ono što ima zastavu EU, a drugi koji učestvuju u ovom poslu ili koji plove Dunavom iSavom se na neki način diskriminišu. Postoji nekoliko takvih članova. Postoji još puno članova koji nisu obuhvaćeni predlogom za izmene i dopune, pa nismo mogli da amandmanski intervenišemo, ali su svakako i oni predmet našeg interesovanja i oni su takođe morali da dođu pod udar ovih promena i izmena. Kažem, mi smo podneli tridesetak amandmana. Svi amandmani su podneti sa osnovnim ciljem da se poboljša ovaj tekst. Tekst predloga zakona je po našim kriterijumima vrlo loš. Stvarne potrebe nisu dotaknute ovim predlogom izmena i dopuna. Imamo i činjenicu da pojedini područni organi i pojedine organizacije suštinske nisu ni zaživele na način kako je to propisano zakonom, a to pre svega mislim na ovu agenciju koja vodi računa o lukama. Prosto se plašim ove svojevrsne zbrke koja je nastala i u ovom zakonu, ne samo ovim izmenama i dopunama, nego praktično od 2015. godine gde može doći do svojinskih problema i kod vlasništva luka. To može da proizvede probleme i sa lučkom delatnošću, to može da proizvede i neke druge probleme, a javnost je već upoznata kakvi sve apetiti postoje kada su u pitanju luke. Luke nisu privatna stvar, da se razumemo i luke jesu dobro od javnog značaja i s pravom država tu treba maksimalno da se unese i da to maksimalno reguliše, jer tamo se sve i svašta može desiti, uostalom, pomorstvo i brodarstvo oduvek prate neke loše pojave i stvarno stalna borba između države i lučkih operatera i brodara. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović.
Biću vrlo kratka, pošto ste nekoliko puta pomenuli dve stvari koje nisu tačne. Jedna je da postoje članovi zakona koji imaju odloženu primenu do ulaska u EU, to nije tačno. Drugo je da se delatnost nadzora daje drugom, svakako je delatnost nadzora direkcije. Ono što mi definitivno hoćemo jeste delatnost održavanja bude efikasnija i bolja. Pošto ste nekoliko puta pomenuli kako ste jako puno amandmana dali vrlo konstruktivnih, kako ste rekli, da popravite zakon, prosto, da upoznam poslanike da su to amandmani od 1. člana do poslednjeg - briše se, briše se, briše se i meni je baš žao što nisam mogla i što nemam priliku da vidim tu konstruktivnost na delu. Što se tiče Ministarstva saobraćaja, građevinarstva, infrastrukture, ono je otvoreno, možete doći, tražiti bilo koju informaciju o svakome iz ovog ministarstva, dobićete sve. Možete doći da vidite. Na kraju krajeva, vi to vrlo dobro, verovatno znate, kako se formiraju kabineti, bili ste i ministar trgovine u nekom drugom vremenu. Nadam se da se to vreme neće ponoviti. Hvala vam. (Zoran Krasić, s mesta: Replika.)
Na osnovu čega gospodine Krasiću? (Zoran Krasić, s mesta: Netačno vas je interpretirala.) Netačno vas je interpretirala? U redu. Izvolite.
Pa, ja sam vrlo precizno na početku rekao da ovaj zakon ima 55 članova, a da smo mi podneli samo 30 amandmana, tako da nismo od prvog do poslednjeg, ovo što ste vi rekli. Drugo, za svaki amandman postoji obrazloženje šta smo predložili, ali kada budete videli amandmane, videćete da ima amandmana kojim ispravljamo neke druge stvari koje niste vi, kao predlagač, ne vi, nego ko je predlagač, nije obuhvatio Predlogom zakona o izmenama i dopunama. Tako da, znači, nije od 55 amandmana, nisu svi amandmani „briše se“, već je samo 30 amandmana i u okviru tih 30 amandmana ima i onih koji nisu „briše se“, nego se menja nešto u vašem predlogu. Tako da, kada budete videli, onda ćete videti koliko ste pogrešili u ovoj konstataciji koju ste izneli.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena gospođo Mihajlović, potpredsednice Vlade Republike Srbije sa saradnicima, činjenica je da danas raspravljamo o Zakonu o plovidbi i lukama koji je donet 2010. godine, a o izmenama i dopunama već treći put, za mene predstavlja jedan nepobitan dokaz da država Srbija usklađuje svoje zakonodavstvo sa EU, kao i da se primenom aktuelnog zakona uviđaju problemi i stvari koje treba rešiti. To što za ovaj zakon i za većinu drugih zakona o kojima raspravljamo ovde u ovom visokom domu, kada ste vi predlagač zakona, cenim što unapred imate skoro urađene podzakonske akte, jer ste uvideli da je primena svakog zakona važna i zavisi od podzakonskih akata, kao i činjenica da je ovaj zakon prošao javnu raspravu je veoma važna. U raspravi o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama 2015. godine rekli ste da Srbija ima samo iskorišćenost od 4,7% saobraćaja na vodama, da je naš saobraćaj nekoliko puta manji po obimu od razvijenih evropskih zemalja i da je, između ostalog, jedan od uzroka i razloga zbog toga i zastarelost naše infrastrukture od preko 30 godina. Zbog toga koristim ovu raspravu da vas pitam šta je od rasprave o zakonima iz ove oblasti od februara prošle godine do današnjeg dana urađeno, iako smatram da je period od nekih godinu i po dana relativno prekratak za neke značajnije promene. Dva osnovna cilja ovog zakona, između ostalih, koje bih ja izdvojila je preciziranje nadležnosti Direkcije za vodne puteve i Agencije za upravljanje, ali i borba protiv sive ekonomije. Činjenicom da se u predlogu ovog zakona privredna društva koja danas pružaju usluge iznajmljivanja jahti i plovila za rekreaciju ubuduće će morati da budu poreski obveznici je svakako jedan značajan doprinos u Predlogu ovog zakona u borbi protiv sive ekonomije. Ne mogu da ne iskoristim priliku da u svojoj raspravi ne iznesem i neke od sledećih podataka, da u Beogradu ima negde od 150 do 180 restorana i splavova, oko 2000 kućica na vodi od kojih je zvanično 1000 prijavljeno. Broj plovila se kreće negde od sedam do osam hiljada, a prijavljeno je četiri hiljade ovih plovila. Moje pitanje vama je - kako da dođemo do preciznih podataka u ovoj oblasti? Volela bih kada bi neku sledeću raspravu iskoristili i vrlo precizne podatke izneli. Ja mislim da je jedan od dobrih pokazatelja elektronska uprava, odnosno elektronski podaci, ali želela bih da čujem, naravno, i vaše mišljenje. Takođe, član 11. ovog zakona definiše pokretna spremišta vezana za sve vidove zagađenja za brodove i mislim da je izuzetno važno da se zbog toga hitno definišu mesta koja bi predstavljala prijemne stanice za prihvatanje brodskog otpada u skladu sa međunarodnim propisima, pre svega u skladu sa najnovijim preporukama Dunavske komisije. Naravno da su luke idealne tačke spajanja tri vida saobraćaja - drumskog, železničkog i vodenog i da moderna vremena diktiraju potpuno novi način funkcionisanja luka. Odredba ovog zakona kojom se zahteva izdvajanje novog odobrenja za obavljanje lučke delatnosti je izuzetno važna. Na ovaj način se obezbeđuje da se luke više ne kupuju zbog zemljišta, nego pre svega zbog svoje delatnosti. Na samom kraju, imala bih i nekoliko pitanja vezana za ovaj zakon, odnosno šta je sa planom izgradnje međunarodnog pristaništa kod mosta „Mihajlo Pupun“ na levoj obali Dunava, kao i međunarodnog pristaništa u Zemunu i u Grockoj? Takođe, u narednih deset godina Srbija planira da uloži 290 miliona evra kada je u pitanju Koridor 7, a u narednih nekoliko godina EU planira ulaganje od 26 milijardi evra u devet vodnih koridora. Moje pitanje za vas je – koliko ćemo uspeti da konkurišemo sa projektima u ovoj oblasti? Upravo usklađivanje zakonodavstva u ovoj oblasti vidim kao jedan značajan doprinos tome. Poslanička Nove Srbije će podržati izmene i dopune ovog zakona, jer uvode red, unapređuju ekološku svest građana. Izmene i dopune ovog zakona nas približavaju uređenim zemljama u ovoj oblasti i stvaraju se uslovi za korišćenje potencijala koji imamo takođe u ovoj oblasti. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, smatram da je ovaj sporazum u stvari nastavak već potpisanog sporazuma iz 1990. godine, ali to je bio sporazum koji je potpisan između neke prethodne države i Republike Koreje, a danas je u pitanju moderan sporazum koji je usklađen sa savremenim tendencijama u međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu. Mislim da ovaj sporazum predstavlja čvrst temelj buduće uspešne saradnje između dve zemlje, ali za avio prevoznike država ugovornica, tako da, i za druge subjekte u ukupnim privrednim kretanjima između Republike Srbije i Republike Koreje. Ovaj sporazum predstavlja i dodatnu šansu Er Srbiju, kao i mogućnost pojačanog interesovanja korejskih poslovnih ljudi za saobraćaj sa našim privrednim subjektima. Tako da, u danu za glasanje ćemo podržati i ovaj sporazum i izmene i dopune Zakona o plovidbi. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Poštovana poslanice, hvala na komentarima. Odgovori na nekoliko pitanja koja ste postavili, jedno se tiče nove luke u Beogradu. Mi smo u procesu, u 2017. godini će se raditi projektno-tehnička dokumentacija. Ne može se očekivati izgradnja te luke pre kraja 2018. godine, budući da ćemo se pre toga baviti izborom koncesionara. Kada govorimo o fondovima EU koji su nam važni za ove kritične sektore koje sam pominjala, 15 miliona evra, odnosno plus tri, 18 miliona evra za brodsku prevodnicu očekuje se negde 40% od vrednosti, dakle, takođe još 10 miliona evra. Na pitanje o putničkom pristaništu u Zemunu, verovatno znate da 2015. godine bio tender za izbor operatera. Taj tender nije uspeo. Sada se priprema novi tender, odnosno priprema ga Agencija i očekujemo za mesec dana da taj tender vidimo. Ono što je ste važno jeste upravo ta investicija vezano za Luku Beograd, koja je vrlo značajna upravo zbog povezivanja i sa ostalim vidovima saobraćaja. Ja mislim da je to za sada dovoljno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branislav Mihajlović.
Gospodine predsedavajući, narodni poslanici, želim da iskoristim priliku da pozdravim ministarku građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture sa njenim saradnicima i ujedno da izjavim žaljenje što je najavljena, a nije prisutna direktorka Direktorata za civilni saobraćaj gospođa Mirjana Čizmarov. Ovaj Zakon o unutrašnjim vodama je donesen februara 2015. godine i ove izmene i dopune se odnose na taj zakon. Taj zakon iz februara 2015. godine je dosta obiman zakon i ima 291 član i urađen je na 120 strana. Da bi se dobro razumele ove izmene i dopune koje se nude sada nama na usvajanje, prvo je trebalo dobro proučiti ovaj zakon. On je razradio glavne delove vezane za unutrašnje vode, saobraćaj na unutrašnjim vodama i sastoji se iz nekoliko ključnih celina. Obrađeni su uslovi i način za bezbednu plovidbu na unutrašnjim vodama, zatim su obrađeni vodeni putevi i plovidba, sve o plovilima i njihovoj sposobnosti za plovidbu, kao i članovi zakona za posadu, traganje, spašavanje, luke i pristaništa, nadzor i druga pitanja. Na ovaj zakon dato je na 40 strana ukupno dopuna i izmena u ovom novom Predlogu koji je pred nama. Još treba dodati da zajedno sa ovim predlogom dopuna i izmena trebalo bi zajednički sagledati i Strategiju razvoja vodnog saobraćaja Republike Srbije koju je Vlada Republike Srbije usvojila avgusta 2014. godine i koja se oslanja i koja je proizašla iz onog Zakona iz 2016. godine i biće sastavni deo strategije posle usvajanja izmena i dopuna. O primeni ovog zakona u Ministarstvu biće zadužena Direkcija za vodne puteve, Agencija za upravljanje lukama, Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu koja, usput, ima 30 zaposlenih i Inspektorat bezbednosti plovidbe, normalno inspekcija je tu važan faktor. Ključne stvari koje se menjaju iz 2015. godine, bar kako smo mi uspeli da sagledamo, su u tome da su ove promene, koje su vršene 2012, 2015, pa i sada, uslovljene našim približavanjem i usaglašavanjem sa evropskim standardima, i to je, sa te strane možemo reći, jako obimno obrađeno i dosta detaljno. Osnovne stvari koje se menjaju u odnosu na Zakon iz 2015. godine je otprilike da se menja uloga Direkcije za vodne puteve, što je u ranijoj diskusiji to dosta obrazloženo. Ja kao čovek koji se bavi jednom sličnom delatnošću mogu samo dodati da ja razumem, i to je sasvim tehnički normalno, da investiciona izgradnja i nadzor nad investicionom izgradnjom ne mogu biti pod istim krovom i moraju biti organizaciono nezavisne jedne od drugih, i to je sasvim u redu i tu promenu ja pozdravljam, jer projektovanje, investiciona izgradnja i nadzor nikako ne bi smeli da idu zajedno, jer to rađa neke druge probleme koje ljudi koji se bave tehnikom sasvim dobro razumeju. Takođe, već je rečeno o tome, izmene omogućuju povećanje nivoa sigurnosti na plovnim putevima i povećanje nivoa bezbednosti, da će se za sigurnosnu zaštitu dalje moći angažovati licencirana lica i, takođe, učinjen je napor da se čarterovanje plovila malo više zakonski reguliše kako bi se izbegle zloupotrebe koje se dešavaju. To je otprilike, uz ono sve što je do sada rečeno, glavno što se sastoji u ovim izmenama koje su predložene u zakonu. Takođe, već je rečeno da će Direktorat imati jednu konkretniju ulogu, malo drugačiju ulogu. O tome je dosta pričano. Imam pripremljenu diskusiju, ali preskočiću je da ne bi mnogo gubili vremena. Otprilike to je jedan siže onoga što se sadrži u ovim primenama. Šta je, takođe, vrlo bitno? Taj zakon i ta Strategija su sada osnovni dokumenti na kojima treba da se razvija Strategija razvoja vodnog saobraćaja u Republici Srbiji. Kakvo je stanje vodnog saobraćaja? U kakvom saobraćaju su vodni putevi? U kakvom stanju su luke sa infrastrukturom? U kakvom stanju su plovni objekti, odnosno brodovi? To stanje u Republici Srbije je u jako lošem stanju. Prethodna Vlada je 2012, 2013. godine dosta precizno definisala situaciju koja karakteriše stanje u ovoj oblasti, tako da je procenjeno tog momenta da je potrebno za dovođenje u neko normalno stanje investicija od 300 miliona evra da bi se ova tri ključna elementa stanje na vodnim putevima, u lukama i sa brodovima dovelo u nekakvo normalno stanje. Čak je i predviđeno da se najveći deo tih investicionih sredstava uloži na Dunavu, zatim dosta toga u projekte za kanal Dunav-Tisa-Dunav, zatim na Savu i Tisu. Normalno, ovde je malo pričano o stanju sistema Dunav-Tisa-Dunav. Ja ću samo reći da se ono nalazi u najgorem stanju od svih ovih vodenih resursa kojima Srbija raspolaže. Takođe, procenjeno je da je odnos investicija u ovu vodnu privredu izuzetno bila niska i da je njen odnos od 10 investicionih dolara, recimo, samo jedan dolar je bio investiran u ovaj deo saobraćaja. Tada je bilo registrovano da ima negde oko 900 plovnih objekata, a od kojih samo 1/3 može zadovoljiti standarde da može ploviti normalno vodnim putevima. Starost flote je procenjena na preko 40 godina, da ne upotrebimo izraz, da je gro flote staro gvožđe, ali otprilike jeste u takvom nekakvom stanju. Znači, traži jedan izuzetno visok nivo investiranja i jednu veliku brzinu. Takođe, zabrinjavajuće je stanje infrastrukture u lukama i ja tu sada mogu dosta toga da nabrajam. Ja sam izvukao iz one procene koju je Vlada pravila te 2012. godine i ona je to dobro uradila. Ja to pozdravljam, jer normalno uvek kada se dođe na neki posao, prvo treba dobro dijagnosticirati stvari da bi mogla posle da se prepiše dobra terapija. Posle toga, kažem, avgusta 2014. godine, napravljena je strategija, da bi se 2015. godine, ponovo izvršile izmene ovog zakona iz 2012. godine, u kome se vidi da je naše približavanje Evropi diglo zahteve za regulacijom u ovoj oblasti gde je Dunav, kao Koridor sedam, tzv. Dunavski koridor dobio jedan izuzetni značaj za Srbiju. Posle toga imamo ovo što je rečeno sada pred nama ove izmene zakona, koje će biti usvojene u oktobru 2016. godine iz kojih se opet vidi da se čini napor da se iznađe način kako obezbediti sredstva koje su potrebna za regulaciju ovoga. To je otprilike jedna kratka karakteristika stanja. Znači, imamo zakon, strategiju, imamo stanje vodnih puteva koje svakako treba rešiti. Tu sada treba malo reći i oko potencijalnosti. Potencijalnost ovih plovnih puteva Srbije, vodnih puteva Srbije je izuzetna. Ako vidimo što se dešava u okolnim zemljama moramo sa žaljenjem da primetimo da su svi tu potencijalnost dosta više iskoristili od nas. Ja moram ovde reći i zato sam dao ovu retrospektivu čime raspolažemo, jednu veliku skepsu da smo u situaciji kada trebamo realizovati tako značajne infrastrukturne projekte da jednostavno, čini mi se da ova Vlada nema kapaciteta da ih može sprovesti. Zašto to kažem? Zato što je od 2012. godine, nama je prošle nedelje, gospodin ministar finansija Vujović, rekao da je rast javnog duga bio 9,3 milijarde dolara od 2012. godine do danas. Mi ćemo za par dana usvojiti zaduženja, povećati još za nekih dva miliona i 800, odnosno milion i 286 miliona dolara. To će se popeti na preko 10,5 milijardi dolara. Prosto pitanje, a tako izuzetno izraženim investicionim zahtevima, ne samo u vodnom saobraćaju, govorimo i o avio saobraćaju, i o putnoj infrastrukturi, da ne govorim o privredi, sa tako izraženim zahtevima vrlo je teško obezbedi sredstva. Odnosno, tolika visina zaduženja po meni nije pravilno usmerena u vitalne objekte infrastrukture. U kom stanju su ti sadašnji objekti? Ako gledamo objekte privrede, imali smo diskusiju prošle nedelje o Smederevu gde smo rekli da su za samo dve godine gubici u Smederevu napravljeni na 286 miliona dolara. Ja sam rekao u ovoj Skupštini da su gubici u RTB Boru napravljeni od 230 miliona dolara. To je 506 miliona dolara samo u ta dva ključna privredna objekta. Ne možemo urušavati privredu i zajmati se i dizati zaduženje. To je apsolutno nemoguće. Jedini realni izvor povraćaja sredstava, dugova je privreda. Znači, pozdravljam da se čine napori, da se vodna privreda, infrastruktura, luke, da se dižu, ali izražavam skepsu da to neće moći da se uradi, jer jednostavno strategiju koju primenjuje ova Vlada vezana za utrošak sredstava kojima se zadužujemo, čini mi se da nije najbolje urađena. Da zaključim ovaj deo, ova Vlada po meni nije imala kapaciteta da uspešno vodi vitalnu privredu i infrastrukturne projekte. Takvi projekti ne služe svojoj svrsi već predstavljaju osnovu za korupciju najvišeg nivoa, teraju zemlju u nekontrolisani rast javnog duga i bankrot. Vode u dužničko ropstvo iz koga nema izlaza. Zato sam skeptičan. Da pređem na drugi zakon, vezano za Zakon o potvrđivanju sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Srbije i Koreje. Tu nema mnogo diskusije, vrlo su jasni ciljevi Srbije da je potreba Srbije da se predstavi Južnoj Koreji, da se više u Južnoj Koreji koja je jedna daleka privredno razvijena zemlja, više zna kako bi se privukli potencijalni investitori i normalno turisti. Kao što je bitno prepoznat interes Koreje koja je jaka privredna zemlja, da može ovde kao što je krenula, vršiti investicije, da ne prodaje samo svoje proizvode ovde, nego da ima i svoje privredne objekte. To je otprilike ključno za ovaj sporazum. Ne bih nešto mnogo o tome. Opet isto, kao i kod prethodnog zakona, ja sada postavljam pitanje – ko će se starati o primeni ovog sporazuma? Ko se stara o primeni svih ostalih sporazuma? Koji deo ministarstva se bavi ovim? Normalno to je Direktorat civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Ja sam malo proučio materijal o Direktoratu civilnog vazduhoplovstva i zato kažem da mi je žao što gospođa Mirjana Čizmarov nije ovde. Video sam da se broj radnika koji rade u Civilnom vazduhoplovstvu dosta podigao. U izveštaju za prošlu godinu smo imali 135 radnika. Po mojim kriterijumima, gledajući strukturu, imam je ovde, ali nemam vremena, šta se sve radi u tom direktoratu, uz svo poštovanje značaja Direktorata, rekao bih da je to malo preveliki broj. Namerno neću govoriti i kritikovati visinu rashoda koji idu za zarade zaposlenih i naknade za zarade, koje nisu male i nismo protiv zarada, nego smo protiv toga da ne bude partijskog zapošljavanja u Direktoratu civilnog vazduhoplovstva i u svim ostalim direktoratima, agencijama, upravama i ostalim ispostavama Vlade, da tako kažem. Lično smatramo da tu može da se izvrši vrlo značajna redukcija sredstava. Znam da će mi se odgovoriti da Direktorat ne prima plate iz budžeta već iz nekih drugih sredstava, ali znam da apsolutno u jednoj Srbiji nije primereno da jedan direktor ima 450.000 platu. Daj bože da ima i milion, nije problem, ali trebalo bi da se obezbedi da vazdušni saobraćaj bude izuzetan, da „Er Srbija“ ne pravi gubitke, kao što je rekla ministarka u svom uvodnom izlaganju, da vazdušni saobraćaj u Srbiji se digne na nivo da se vrši racionalizacija broja, jer mi znamo da skoro 800 miliona evra godišnje ide na te uprave, agencije i sve ostalo. Apsolutno smo sigurni da to može da se redukuje i da ta sredstva idu u budžet. Ne možemo sa jedne strane imati stalni rast zaduženja, urušavanje privrede, strahovite probleme o kojima sada govorimo, o vodnoj privredi, a da agencije koje nisu vidljive, jer mi smo na našim odborima imali analizu rada po agencijama i vidimo da otprilike su tamo plate dobro, kažem da nisam protiv toga, ali sam protiv toga da tamo ne bude kopi-pejst u izveštajima iz godine u godinu, da se guraju partijski kadrovi i da se ne vrši kontrola utroška sredstava. Toliko, hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, uvažena gospođo ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, iscrpna je veoma bila dosadašnja rasprava današnja. Čule su se zanimljive primedbe, sugestije, predlozi i to je ono što je dobro. To je ono što je dobro. Ono što baš i nije dobro to je što polako se stiče navika da prosto najglasnije zamerke stižu od onih koji očigledno ovaj zakon nisu ni pročitali ili ga nisu baš najbolje razumeli, pa je jedan galamio ovde o nekim kategorijama koje uopšte nisu predmet ovog zakona, mada mu ta galama bolje ide kada je sa balkona, uzgred budi rečeno, ali dobro. Drugi je opet kritikovao razne neke segmente privrede koji nikakve veze sa ovim zakonom nemaju, vodoprivreda itd. Ali, dobro, to je nešto što govori o njima. To je nešto što pripada njihovom političkom stilu i protiv toga u suštini nemam ništa, ne bih trošio vreme na to. Dakle, danas su veoma važni predlozi zakona, pogotovo Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama i prosto, ovim Predlogom zakona, jednom rečju resorno Ministarstvo i Vlada Republike Srbije, želi da ostvari nekoliko veoma važnih, jasno postavljenih ciljeva koji su neophodni, kako bi omogućili ubrzani razvoj vodnog saobraćaja. O toj važnosti je i gospođa ministar rekla u uvodnoj reči, a ja bih ponovio, da je 9,6 miliona tona prevezenog tereta u pitanju na godišnjem nivou i mislim da to dovoljno govori o tome kolika je važnost vodnog transporta uopšte. Kao što sam rekao, ubrzani razvoj vodnog saobraćaja, veće angažovanje privatnog sektora u ovoj grani saobraćaja, ali i preduzimanje organizovanih i sinhronizovanih mera borbe kako protiv sive ekonomije, tako protiv piratstva, krađe i drugih nezakonitih radnji koje se dešavaju na rekama. Konačno, ovim Predlogom zakona zaokružujemo zakonodavnu reformu sistema upravljanja lukama koja je započeta 2010. godine, a nastavljena usvajanjem, prošle godine, izmena i dopuna Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. U odnosu na prvi cilj, zapravo njime ostvarujemo rešenje iz Predloga zakona kojim se Direkciji za vodne puteve, a što je i pominjano danas u raspravi koja je trenutno jedina ovlašćena u Srbiji da obavlja poslove tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva, odnosno propisanih gabarita plovnog puta, dakle ukidamo ovaj svojevrstan monopolski, da kažem, položaj. Ovakvo rešenje rezultat je pažljive analize rezultata rada ove direkcije u svom domenu. Zatim, uporedne analize sistema koje su u odnosu na ovu oblast primenjuju i u drugim zemljama, ali i potrebe da se u svim segmentima otvori mogućnost za angažovanje privatnog sektora, pod uslovom da to ne utiče na ispunjavanje međunarodnih obaveza naše zemlje. S tim u vezi treba istaći da Direkcija za vodne puteve više od jedne decenije ne raspolaže sa dovoljno finansijskih sredstava za obavljanje navedenih poslova, bagerovanja plovnog puta, takođe da je flota brodova, kojom ova direkcija raspolaže izuzetno stara. Čuli smo ovde podatak da je skoro 40 godina u pitanju starost brodova, kao i da će se kao rezultat ostvarenih projekata, poput uvođenja rečnih informacionih sistema, odnosno servisa, čiji je direkcija provajder, u narednom periodu insistirati na promeni strukture i broja zaposlenih u samoj direkciji. Ovde treba naglasiti posebno da su se sličnim problemom u ovoj oblasti našle, odnosno suočile i druge zemlje u Evropi, npr. Nemačka, Austrija, Holandija, Belgija i mnoge druge zemlje. Bolja preglednost liste poslova koji su obuhvaćeni pojmom tehničkog održavanja vodnih puteva, propisivanje mogućnosti da se određeni poslovi iz delokruga Direkcije za vodne puteve prepuste privrednim društvima, detaljnije uređenje načina finansiranja obavljanja poslova, tehničkog održavanja i uslova koje moraju da ispunjavaju ta privredna društva, smanjivanje broja, samim tim, podzakonskih akata koji se donose na osnovu ovog zakona i kao vrlo važan propis, da se prevoz lica jahtom, odnosno plovilom za rekreaciju u unutrašnjim vodama, po osnovu iznajmljivanja uz naknadu može obavljati samo ako je plovilo domaće državne pripadnosti, odnosno koje je u svojini domaćeg, kako fizičkog, tako pravnog lica koje je registrovano za tu delatnost, tj. tzv. čartering, zatim propis da direkcija, odnosno lučki operater, odnosno brodar moraju organizovati sigurnosnu zaštitu radi zaštite imovine lica, samog poslovanja objekata itd. To će se vršiti ugovorenim angažovanjem subjekata koja imaju licencu za delatnost privatnog obezbeđenja, dakle, to su neki ciljevi koje ovaj zakon ima da ostvari i to će biti ti pozitivni efekti koje će ovaj zakon i ostvariti. Kada je reč o drugom cilju, a mislim da je to jedan jako važan segment a možda i najvažniji, i kao što je ministarka rekla, mislim da je ključno to pitanje koje je postavila u uvodnom delu, a to je šta država želi sa lukama, šta želimo od lučke delatnosti, na koji način da razvijemo lučku delatnost u Srbiji. U odnosu na luke nalazimo se pred možda i poslednjim, ali odlučujućim korakom u cilju završetka zakonodavne reforme luka koji ima za cilj da izjednači pravni položaj svih onih privrednih društava koji već posluju na tržištu i koji su po različitim osnovama počela da obavljaju lučku delatnost do 2010. godine i stupanja na snagu Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. U prvoj fazi reforme nacionalnog zakonodavstva u fokusu su bile velike međunarodne luke, odnosno lučki operateri koji su kroz proces svojinske transformacije i privatizacije stekli pravo na obavljanje ove delatnosti. Usvajanjem Zakona o plovidbi i lukama iz 2010. godine započet je postupak ispravljanja svih propusta sprovedenih privatizacija luka, pri čemu danas imamo zadovoljstvo da konstatujemo da je lučko zemljište u svim lukama sačuvano i da je to ono što je jako važno i da je ostalo u javnoj svojini RS, kao i da su svi veliki lučki operateri ušli u sistem javnog upravljanja lukama, što je ujedno bio jedan od zahteva EU. Nakon ispunjavanja svih zakonom propisanih uslova ovi operateri su dobili odobrenja za obavljanje lučke delatnosti pri čemu su u značajnom broju luke i pristaništa sprovedeni postupci proglašenja lučkih područja, npr. Novi Sad, Prahovo, Smederevo, Kostolac, Donji Miholjac, Zemun itd. Do kraja godine očekuje se proglašenje lučkih područja u lukama u Senti, Apatinu i Bačkoj Palanci, dok će do kraja 2017. godine biti završen proces proglašenja preostalih lučkih područja. Ovo je značaj rezultat ako se ima u vidu neusklađenost i zastarelost prostornih dokumenata određenog broja lokalnih samouprava, a sa kojima lučka područja moraju biti usklađena. Značajne novine koje smo poslednjim izmenama i dopunama zakona iz 2015. godine uveli u sistem upravljanja lukama danas pokazuju prve rezultate. Tako danas imamo zainteresovanost velikih svetskih i evropskih lučkih operatera za dodeljivanjem lučkih koncesija ili drugim model javno-privatnog partnerstva npr. za novu luku u Beogradu ili luku u Apatinu. Takođe, postupak privatizacije lučkih operatera luke Novi Sad obavlja se u skladu sa Ustavom i zakonima ove zemlje na naše zadovoljstvo, pa će lučko zemljište i lučka infrastruktura ostati u javnoj svojini, dok će predmet privatizacije biti samo lučki biznis. Nakon sprovođenja privatizacije novi vlasnik će biti dužan da stekne novo odobrenje za obavljanje lučke delatnosti kojim će biti definisani uslovi korišćenja lučkog zemljišta i lučke infrastrukture, tako da ćemo i u ovoj luci imati punu primenu, da kažem lend lord sistema upravljanja lukama koji je uveden Zakonom o plovidbi i lukama, a koji je danas dominantan u svetu i u Evropi. Ako mogu da budem slobodan da kažem i da je to model kome mi i ovim Predlogom zakona težimo. Ne bih ponavljao sve ono što je već danas nekoliko puta naglašeno i rečeno. Ne bih pokušao da parafraziram ministarku. Ne bih se sada pojedinačno bavio stanjem u lukama u Srbiji, već bi svoju diskusiju završio na ovom mestu, a ako bude potrebe u daljem toku diskusije kao i u raspravi u pojedinostima rado ćemo se dotaći i tih tema uz naravno napomenu da će SNS podržati sva ova predložena rešenja. Pozivam da u danu za glasanje podržimo ovaj Predlog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od ovlašćenih predstavnika, odnosno predsednika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo rad po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, u okviru prvog zajedničkog jedinstvenog pretresa danas govorimo o dva predloga zakona. Prvi je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi na unutrašnjim vodama, o kome je naša ovlašćena predstavnica, odnosno koleginica Stefana Miladinović, govorila vrlo detaljno. Drugi zakon je Zakon o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade RS i Vlade Republike Koreje, o kome ću malo govoriti ja. Kako Republika Koreja i Srbija uspešno sarađuju na mnogim poljima, uključujući politiku, ekonomiju, kulturu, iskoristila bih ovu priliku da podsetim na istorijat, pre svega, diplomatskih odnosa Srbije sa Republikom Korejom i na dosadašnje oblike saradnje naše dve zemlje. Zvanični diplomatski odnosi Republike Koreje i Srbije, odnosno u to vreme kada su počeli, radilo se o Jugoslaviji, su uspostavljeni krajem 1989. godine, a već u februaru 1990. godine osnovane su i ambasade ove zemlje. Srbija i Koreja su 2014. godine proslavile 25 godina od uspostavljanja diplomatskih odnosa. O izuzetno dobroj saradnji ove dve naše zemlje govori i podatak da je tokom skorašnje migrantske krize Koreja aktivno pomagala Srbiji, koja je bila jedna od najopterećenijih zemalja na zapadno-balkanskoj ruti, sa velikim prilivom migranata, koji su se kod nas duže zadržavali zbog nemogućnosti da idu dalje. Korejska ambasada je tada Srbiju podržala značajnom finansijskom pomoći u iznosu od milion dolara, ali i donacijom jednog broja ambulantnih vozila. Diplomatski odnosi između Koreje i Srbije konstantno jačaju i putem obostranih poseta visokih zvaničnika visoke vlasti. Ovaj oblik saradnje bio je intenzivan u prošloj i u ovoj godini, kada je ostvareno više poseta predstavnika izvršne vlasti i jedne i druge zemlje. Kada je u pitanju Sporazum o saradnji u oblasti vazdušnog saobraćaja, treba podsetiti da je prvi put potpisan između Saveznog izvršnog veća tadašnje SFRJ i Vlade Republike Koreje već krajem 1990. godine, a ratifikovan sredinom 1991. godine. Tako da se sporazumom o kome danas govorimo praktično zamenjuje taj prvi sporazum, odnosno on predstavlja kontinuitet saradnje između ove dve zemlje. Inače, sporazum koji ovom prilikom treba da ratifikujemo, peti je po redu sa Republikom Korejom, što potvrđuje da je ova saradnja i neophodna i plodotvorna. Potpisivanje sporazuma u oblasti vazdušnog saobraćaja za obe zemlje je veoma značajno. On treba da prati sve intenzivniju ekonomsku, odnosno privrednu saradnju ove dve zemlje. Prema podacima Korejske međunarodne asocijacije za trgovinu, Republika Koreja je 2015. godine izvezla u Republiku Srbiju robu u vrednosti od 73 miliona dolara, kada kažem robu, onda pre svega mislim na automobile, monitore i ostale artikle, dok je Republika Koreja uvezla iz Srbije robu u vrednosti od 115 miliona dolara i tu se, pre svega radi, o prehrambenim proizvodima i delovima za automobile. Robna razmena naše dve zemlje se povećala tokom poslednjih nekoliko godina, pri čemu je Srbija u konkretnom slučaju veći izvoznik. Da je Republika Koreja veoma zainteresovana za ekonomsku saradnju sa Srbijom, potvrđuje i da je Korejska agencija za promociju trgovine i ulaganja, Kotra, ostvarila svoje predstavništvo u Beogradu sa ciljem da se intenzivira trgovinska saradnja između srpskih i korejskih firmi. Korejske firme su počele da investiraju u Srbiju prema podacima korejske strane, te investicije su u 2015. godini iznosile 12,6 miliona dolara, a korejske firme koje posluju u Srbiji su „Jura“ i „Cegrem“ u ovom trenutku. Može se govoriti i o turističkoj razmeni između Koreje i Srbije i ona dobija na značaju, pri čemu je nešto više korejskih turista posetilo Srbiju. Tome doprinosi bezvizni režim, po kojem se za državljane obe zemlje za boravak od 90 dana ne zahteva viza. Nije zanemarljiva ni saradnja Srbije i Koreje u oblasti kulture, pri čemu su u ovaj oblik najuključenije ambasade i diplomatski predstavnici. Posebno bi kao oblik saradnje dve zemlje istakla saradnju poslaničkih grupa prijateljstava, koje su formirane u parlamentima i Srbije i Koreje. Delegacije Korejsko-srpske parlamentarne grupe prijateljstva su bile u poseti našem parlamentu dva puta, i to 2009. i 2014. godine, a u Narodnoj skupštini RS Poslanička grupa prijateljstva sa Korejom formirana je 2013. godine. U Srbiji takođe postoji i društvo Korejsko-srpskog prijateljstva, čije se sedište nalazi u Čačku, u ovom trenutku. Sve ove činjenice idu u prilog uspostavljanju još boljih veza između dve zemlje u oblasti vazdušnog saobraćaja, koji je zbog udaljenosti naše dve zemlje kao dominantni oblik transporta ljudi i roba. Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade RS i Vlade RK potpisali su 24. februara 2016. godine prof. dr Zorana Mihalović, potpredsednik Vlade RS, i ambasador Republike Koreje u Republici Srbiji Lido Hun. Parlament treba da ovaj sporazum ratifikuje, odnosno potvrdi. On suštinski predstavlja dugoročni pravni osnov za dalje unapređenje ukupnih odnosa dve države na svim poljima saradnje. Kako iz elemenata ovog sporazuma možemo zaključiti, u pitanju je jedan moderan sporazum usklađen sa savremenim standardima i tendencijama u međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu. Ovim sporazumom se veoma precizno i detaljno uređuju odnosi u oblasti vazdušnog saobraćaja između RS i RK, uz poštovanje i ispunjavanje visokih međunarodnih vazduhoplovnih standarda, pre svega. Nešto više o sadržaju sporazuma govoriće moja koleginica dr Danica Bukvić, a ja na kraju želim da kažem da će iz svih navedenih razloga Poslanička grupa SPS u Danu za glasanje podržati ovaj sporazum. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam mislio malo sa mojim kolegom, poljoprivrednikom u pokušaju, da debatujem na ovu temu, ali budući da on nije tu, a znam da je posle privatizacije DIN-a i DIV-a, a znam da je posle privatizacije DIN-a i DIV-a, kako to naš narod kaže, klepio 12 miliona dolara i da je imao ozbiljnu nameru da kupi jahtu, znam i od koga, ja sam mislio da ozbiljno prodiskutujem na ovu temu, verujući, shodno članu 10, čini mi se, ministarka je tu, ona to zna, da razgovaramo o tim domaćim jahtama, jer verujem da je on bio patriota i da bi, za razliku od drugih tajkuna sa kojima je sarađivao, sa kojima je uzimao novac, da bi on registrovao jahtu da našu državu i time ovde platio neki porez. Međutim, i to je problematično, s obzirom da je po dokumentaciji Poreske uprave,samo u toku poslednje dve godine, kao predsednik društva „Empresa“ utajio 23 miliona dinara, sa kamatama je to negde preko 30 miliona. S obzirom da nije tu, ne bi bilo u redu da širim temu i da govorim o povredi poreskih propisa, odnosno utaji, koja je, evo, odoše i ovi drugi, koja je još malo, pa kao od one grupe – nikad im dosta nije bilo. Ovom je uvek malo bilo, a njima nikad dosta nije bilo, prema tome, ja sa ovim zaključujem ovu diskusiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Darko Laketić. Izvolite.
Pre svega, žao mi je što upravo oni koji su kritikovali tokom dosadašnjeg zasedanja nisu to da govore nešto više upravo o temi o kojoj danas govorim. Ali, evo, pre nego što pređem na suštinu svog izlaganja moram da kažem da upravo je i ovo satisfakcija o kojoj je i premijer govorio, a to je da se Srbija na „Duing biznis“ listi Svetske banke sa 54 mesta popela na 47 mesto i to je jedan fantastičan podatak koji sa zadovoljstvom u ovom trenutku mogu da kažem, jer se to i prezentuje kao najnovija vest, tako da je zadovoljstvo zaista zajedničko. Što se tiče zakona, pre svega Predlog zakona i izmenama i dopunama Zakona o plovidbi, lukama na unutrašnjim vodama ja vidim pre svega kao ideju resornog ministarstva da ovaj zakon, dakle uskladi sa Zakonom o planiranju i izgradnji s jedne strane, s druge strane sa Zakonom o privatnom obezbeđenju, a takođe i sa Zakonom u istraživanju nesreće u vazdušnom železničkom i vodnom saobraćaju i ne samo da ga uskladi, već rekao bih da je težnja da se sva ona zakonska rešenja koja su bila nedovoljno dobra isprave i da onih zakonskih rešenja koji u određenim situacijama zaista nisu ni postojala, da se iznađu i plasiraju i prezentuju ovim zakonom. Dakle, da krenem redom. Smatram da se predloženom izmenom člana 21, odnosno 199. postojećeg zakona uređuje zaštita imovine unutrašnjem vodnom saobraćaju. Zaista ne znam o čemu se ovde radi, danas smo slušali bukvalno kritike bez ikakve argumentacije i bez ikakve podloge koja je utemeljena na istini, već su se iznosile paušalne neke rečenice i izjave, rekao bih poluistine i dezinformacije, vezano upravo za ovaj član o kome govorim. Naime, na ovaj način lično smatram da će brodarska privredna društva i luke, ne samo što će biti dužne da organizuju tu sigurnosnu zaštitu, već će na taj način, pre svega angažovanjem licenciranih subjekata za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja, pre svega sprečiti krađu i sprečiće se krađa krijumčarenje ljudi, a takođe i piraterija i kriminal. To, ko će se na tim javnim pozivima javljati, pa naravno da će se javljati svi oni koji su licencirani u ovoj državi. Dakle, svako ko ispunjava uslove vezano za privatno obezbeđenje, naravno da tim poslom može i treba da se bavi. Danas je evidentiran jedan značajan problem koji se tiče iznajmljivanja plovila. Naime, danas je moguće iznajmiti plovilo koje nije upisano ni u jedan od domaćih upisnika plovila, već su registrovana u inostranstvo. Šta se time gubi? Pa, gubi se pre svega porez. Dakle, ne ubira se nikakv porez, nikakav prihod, ne samo po osnovu plaćanja poreza direktno, ali ne ostvaruje se ni prihod po osnovu doprinosa na zarade osoba koje bi trebalo da rade, dakle da budu radno angažovana po ovoj delatnosti. S tim u vezi, ova privredna društva će biti obavezna da plaćaju porez na upotrebu jahte sa motornim pogonom čiji iznos, koliko znam, a raspitao sam se, iznosi u rasponu od 62.670 dinara do 250.730 dinara, što, složićete se, nije mala suma. Predloženim izmenama zakona, dakle, ovaj deo se menja i čini mi se po prvi put se uvodi red u ovu oblast na ovaj način. Ono što je mene posebno intrigiralo jeste, kako su zemlje u okruženju rešile ovaj problem. Pa, zemlje u okruženju su rešile upravo na ovaj način, štiteći svoje brodare. Šta je tu sporno? Osim, ukoliko se želi bukvalno da se traži dlaka u jajetu ili da se traži problem bez problema. Suština izmene ovog člana jeste praktično regulisanje delatnosti brodara, odnosno iznajmljivanje jahti sa motorom, a uz to kao jedan efekat izmene zakona, ja vidim samo povećan prihod u budžetu. Član 27. Član 27, pre svega shvatam kao želju predlagača, dakle resornog ministarstva da se uskladi ovaj zakon sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Naime, o čemu se radi. Ovde u članu 213, postojećeg zakona, stav 2. i 3, gde zakon u smislu propisivanja da su pristaništa za ukrcavanje i iskrcavanje putnika elementi lučke infrastrukture, dakle, razlikuje se, zato što je dosadašnji zakon prepoznavao kao lučku suprastrukturu. Razlike su, pre svega kod ljudi koji se razumeju u ovu problematiku, više nego evidentne. Naime, suprastruktura se koristi za iskrcavanje tereta, a ne putnika, s toga i promena i izmena ovog termina je više nego opravdana. Tako da, na taj način ne samo što se usaglašava sa odredbama Zakona o planiranju i izgradnji, već se na jedan precizniji način opisuju lučki elementi, jer se termin, dakle, suprastruktura koristi za objekte, a ne za putnike koji će se iskrcavati i ukrcavati. U skladu, sa evropskim rešenjem u ovoj oblasti, predlog je da se sa članom 13. predloga zakona dopuni član 70. Ovde je suština u efikasnom sprovođenju traganja i spasavanja i naime, domaći brodari će morati da donose sopstvene planove hitnih mera za pomoć žrtvama, njihovim porodicama koje uključuju prevoz, smeštaj i medicinsku pomoć, itd. Smatram da su ovi planovi jedan neophodan akt koji se mora imati, ne samo zbog zakona, već zbog jedne valjane organizacije brodara u okviru tih vanrednih situacija, okolnosti koje pre svega ne želimo da se dese, ali definitivno će ih biti na našim vodama. S toga, u celini smatram da izmene zakona ne samo da imaju smisla, već da će unaprediti saobraćaj i unaprediti delatnost u ovoj oblasti definitivno. Hvala puno.
Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, a neka se pripremi narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, tema za ekonomski razvoj Srbije veoma važna, zato što jedan od, po mom dubokom poverenju, razloga stvarnih i pravih vrlo niskog stepena ekonomskog razvoja i nemogućnosti svih nas u Srbiji da pronađemo adekvatan model ekonomskog razvoja jeste i nerazvijenost rečnog saobraćaja. Gotovo da nema u Evropi nijedne ozbiljne i velike ekonomije, pa ni onih koji nisu tako razvijeni, a da na izuzetno visokom nivou nije saobraćaj rečnim vodenim putevima ili unutrašnjim vodama. Imamo sve vreme veliki potencijal i ne uspevamo da pronađemo dobar način kako da taj potencijal razvijemo. Imam razumevanje za zakonska rešenja koja su i sada važeća, koja su centralizovala potpuno funkciju koju inače ima Agencija za upravljanje lukama po ovom zakonu, funkciju lučke uprave, ali mislim da je došlo vreme za jedan ozbiljan iskorak u decentralizaciji. Baš ti veliki i razvijeni sistemi i velike i razvijene ekonomije koje su između ostalog utemeljene i na njima, jesu decentralizovane. Mislim da je vreme da izađete sa predlogom novog zakona, ako ne vi, mislim da ćete se vrlo brzo sresti sa našim predlogom novog zakona. Kao u mnogim drugim oblastima ne samo ekonomskog nego sveukupnog javnog života duboko sam uveren, stranka u kojoj jesam, Zajedno za Srbiju, da ukoliko ne budemo imali potpuno jasan koncept decentralizacije, ako ne budemo imali političku volju da se ona sprovode, a decentralizacija u stvari u svojoj suštini jeste otvaranje prilike ljudima da uzmu odlučivanje u javnom životu, nećemo biti u prilici da dobijemo dovoljno energije za ekonomski ukupan društveni razvoj. Konkretno ovde siguran sam da bi ustanovljenje lokalnih područnih jedinica Agencije za upravljanje lukama, koja ima funkciju lokalnih lučnih uprava, veoma mnogo unapredilo sistem i otvorilo mogućnost da imamo snažnije instrumente za razvoj ovog izuzetnog potencijala. Ovo znam, zato što u gradu u kojem živim, u Šapcu, postoje vrlo ozbiljni planovi za razvoj kako kargo, tako i putničkog saobraćaja. Postoje vrlo ozbiljni investitori koji su se u poslednje dve godine pojavili, kako iz Češke, tako iz Kanade, iz Kine i naravno da je Agencija za upravljanje lukama ne zaobilazna tačka koja je ta koja mora da otvori prostor da ovi investitori pronađu način kako da svoj novac ulože i kako da dođemo do bolje infrastrukture, saobraćajne i do bolje prilike za svakog ko se biznisom u Srbiji bavi zato što smanjivanje troškova kroz ovu vrstu ovaj vid transporta je u stvari jedan od načina kako mi možemo da dođemo do snažnog privrednog razvoja. Napravio bih jednu malu digresiju. Jedna od velikih kompanija ili vrlo značajnih kompanija u ovom trenutku je aplicirala za izradu autoputa između Rume i Šapca i sa jasnim predlogom i idejom koncesije. To naravno nije vezano za ovu tačku dnevnog reda, ali ministarka je tu pa da iskoristim priliku. I to kod vas gospođo Mihajlović stoji dosta dugo u vašem Ministarstvu. Čujem da ste to uputili premijeru, pa nikako da date odgovor, da li ste zainteresovani da neko putem koncesije uradi autoput ili ne? Ista će stvar biti i sa lukama. Dakle, najmanje tri investitora u ovom trenutku imamo koji su zainteresovani da koristeći instrumente koje ovaj zakon koje ima i koje će dobiti, ulože svoj kapital da bi u Šapcu napravili luku. Ova stvar je takođe bitna i za regionalnu politiku Srbije. Rudnik Glinice u Zvorniku je jedan od najznačajnijih privrednih resursa, ne samo Republike Srpske i BiH, već bogami i na celom Balkanu. Ukoliko ne postoji mogućnost za snažan vodeni transport, a ne vidim kako to na drugom nekom mestu može osim u šabačkoj luci da se izvede uz adekvatno rešavanje železničke veze između Zvornika i Šapca, mislim da sami sebi oduzimamo mogućnost za vrlo veliki i snažan ekonomski razvoj u ovom delu Srbije, Republike Srpske, BiH, ali i celog našeg regiona. Ono što mislim da je stvar o kojoj ćemo pričati kada dođe ovde rasprava u pojedinostima, ali je držim važno za načelnu raspravu u ovom momentu, jeste što rok za izradu predloga koncesionog akta sa jedne strane, sa druge strane, rok u kojem Vlada treba da donese odluku o predlogu tog koncesionog akta, koliko ja mogu da vidim nisu definisani ovim zakonskim rešenjem. Kao što oni koji su u ovo pitanje upućeni i znaju, a dobro je da i opšta javnost ima potpuno jasnu predstavu o svemu tome, ova vrsta biznisa zahteva vrlo veliki novac. Oni koji sa desetinama miliona evra ili sumama koje su i veće od toga dođu u Srbiju sa namerom da taj novac ulože u ovaj posao, moraju da imaju potpuno jasno predstavu šta njih čeka u proceduri u koju ulaze, u kojoj država donosi odluku. Zato mislim da ove nedostatke treba da ispravite. Na samom kraju, ponoviću ono što mislim da je suštinski važno. Bitno je da iskoračimo kao država u decentralizaciju u ovoj oblasti. Nemam ništa protiv da ova Vlada izađe sa predlogom takvih rešenja, ako ne, mi ćemo ih podneti u ovom parlamentu. Važno je da svi zajedno imamo potpuno jasnu predstavu o tome koliko gubimo kao nacija, kao država, kao nacionalna ekonomija, zbog toga što nismo efikasniji u privlačenju investitora u ovu vrstu posla i koliko je to neophodno da bismo imali snažan ekonomski rast, ne 2%, 2,5% ili 3% godišnje, već siguran sam da je uz neke druge važne infrastrukturne stvari razvoj luka i razvoj rečnog saobraćaja, neophodan preduslov da bismo ušli u stope rasta koje su preko 5% i približavaju se 10% i verujem da je Srbija za to sposobna. Neophodno je da Vlada uradi svoj deo posla. Hvala vam najlepše.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Poštovani poslaniče, potpuno ste u pravu da treba da znamo ko šta radi, ali takođe i da treba da imamo predstavu o tome i šta tu investitore čeka kada dođu u Srbiju. Ono što je pre pola sata objavljeno, jeste da je Srbija u prvih top deset zemalja sveta na duing biznis listi po broju reformi, brzini reformi koje je sprovela. To znači – Srbija je na 47. mestu u ukupnom rangu, ali nosi obeležje top deset zemalja sveta, gleda se 190 zemalja. Srbija je za dve godine prešla 150 zemalja u izdavanju građevinskih dozvola, u plaćanju poreza i u registraciji imovine. Ali, da se vratimo sad na Šabac i na teme koje ste konkretno izneli. Krenuću prvo od centralizacije, odnosno decentralizacije. Reći ću vam samo, pre svega, radi javnosti, a to je da 2010. godine je zakonom uređeno postojanje Agencije za luke i savetnik grada Šapca današnji je čovek koji je učestvovao u definisanju članova tog zakona. I on se zalagao za tu vrstu centralizacije. Tako da, možda prvo da se nekako sa njim dogovorite, pitate šta je bio razlog. Druga stvar, kada govorite o Šapcu, prvo, mi smo strategijom predvideli, između ostalog, da Šabac bude međunarodna luka, to znači daleko od toga da ova država nema koncept i ne zna kuda ide, pogotovo kada su u pitanju lučke delatnosti. Drugo, privatni investitor kojeg vi pominjete je bio u Ministarstvu, zajedno sa gradonačelnikom Šapca i bilo bi jako dobro kada bi privatni investitor iz Češke ponudio još nešto osim pretovara opasne robe. Pod velikim znakom pitanja je da li je uopšte moguće vršiti takav pretovar opasne robe. To je ono što nama predlaže investitor iz Češke, budući da imamo i određene zakone o zaštiti životne sredine. To je, naravno, prebačeno i privatnom investitoru iz Češke i gradonačelniku Šapca. Dodatno je traženo da nam dostave katastarske parcele i sve kako to vidi grad Šabac da može da sprovede. Do današnjeg dana mi nismo dobili apsolutno ni jednu jedinu rečenicu. Ali, dobro zvuči kada u novinama izađe i priča u medijima kako država ništa neće da radi ni Ministarstvo, a evo, grad Šabac je pun ideja i informacije o novim investitorima. Dakle, dajte da budemo malo sinhronizovani u tom delu, zato što sve što se uradi u Šapcu ili bilo kom drugom gradu u Srbiji, dobro je za celu Srbiju i niko ne pravi apsolutno nikakvu razliku. Drugo, kada pominjete priču oko koncesije, postoji jako puno detalja kada se uopšte pravi i uređuje jedna koncesija. Vrata Ministarstva su uvek bila otvorena. Kao što smo za luku pričali, pričamo i za sve drugo. Nekoliko puta ste pomenuli i ja ću ponovo da se vratim na to, da investitori koji dolaze ovde imaju problem bilo sa dozvolama, bilo sa tim da država ne radi svoj posao. Država danas, Vlada Republike Srbije i u situacijama kada lokalne samouprave imaju poteškoće od dokumentacije, pa nadalje, država je ta koja sufinansira i pomaže i radi. Znači, naš interes jeste da investicije postoje, da ljudi dolaze, da ovde ulažu i da rade, pa vas najlepše molim, ako se nismo dobro razumeli, dajte da inoviramo ponovo sastanke na tu temu. (Dušan Petrović, s mesta: Replika.)
Po kom osnovu, gospodine Petroviću? Zato što vam je ministarka odgovorila? (Dušan Petrović, s mesta: Nije istina.) Uslov za repliku ili osnov, kako hoćete jeste da vas neko uvredi. Ne možete. Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević.
Poštovana ministarka, poštovani članovi Vlade, poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, u praksi su tokom perioda primene Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama uočeni određeni nedostaci. Pored toga, bilo je neophodno usklađivanje ovog zakona sa drugim važećim zakonima. Osnovne izmene odnose se na sledeće. Pre svega, primena izmenjenog zakona ukinuće dominantni položaj Direkcije za vodne puteve u okviru Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, za obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja vodnih puteva, pa se po prvi put otvara mogućnost da po tržišnim uslovima i sprovedenom postupku, pre svega javne nabavke, naravno,specijalizovana privredna društva slično uređuju u obavljanju tih poslova i tim dalje svoje poslovanje unaprede, ali uvek pod stručnim nadzorom Direkcije. Naime, za obavljanje poslova izgradnje hidrotehničkih objekata, izvođenja drugih hidrotehničkih radova, bagerovanja i slično, danas na tržištu postoje specijalizovana privredna društva koja efikasnije i brže mogu da obavljaju navedene poslove. Ovim se postižu dva efekta. Sa jedne strane svakako da će se troškovi znatno sniziti, a sa druge ovo će imati uticaj na privatni sektor gde očekujemo stvaranje novih privrednih subjekata na tržištu, otvaranje novih radnih mesta i tržišnu konkurenciju. Primena izmenjenog zakona povećaće, naravno, i nivo sigurnosti u obavljanju vodnog saobraćaja, a samim tim i sprečiti izvršenje krivičnih dela kao što su krađe, piratstvo, krijumčarenje i slično. Ove zakonske odredbe donose se i zbog usaglašavanja sa odredbama Zakona o privatnom obezbeđenju i omogućiće početak primene dela zakona kojim se uređuje sigurnosna zaštita u unutrašnjem vodnom saobraćaju. Po prvi put će domaća brodarska privredna društva i luke morati da angažuju obezbeđenje, licencirana lica za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja, a došlo je vreme da se i ova oblast uredi, jer smo svedoci godinama unazad slučajeva krađa, krijumčarenja i drugih nedozvoljenih radnji, piratstva na rekama. Lica koja budu angažovana kao obezbeđenje u obavezi su da prođu određenu obuku u skladu sa Zakonom o privatnom obezbeđenju. Takođe, rešenje iz ovog zakona uticaće i na pojedina privredna društva koja pružaju, pre svega, uslugu iznajmljivanja, odnosno čarterovanja jahti i plovila za rekreaciju koja nisu upisana ni u jedan od domaćih upisnika plovila, već su registrovana u inostranstvu, i to bez članova posade, što je pre svega krajnje rizično. Na ovaj način, osim izbegavanja plaćanja poreza, budžet nije ostvario prihode ni po osnovu doprinosa na zarade članova posade koja su ova pravna lica dužna da angažuju radi bezbednosti obavljanja svoje delatnosti. Danas imamo situaciju da na rekama u Srbiji, koja je poprimila određene razmere, jahte i plovila koja iznajmljuju i viju zastave stranih država i samim tim podležu zakonima, naravno, države čija se zastava vije, ne plaćaju porez jer je to regulativa u ovim državama. Izmenama zakona upravo će se sprečiti ovakvi slučajevi i ubuduće, jer će se prevoz lica sa jahtom, odnosno sa plovilom za rekreaciju na unutrašnjim vodama Republike Srbije, po osnovu iznajmljivanja, obavljati samo jahtom, odnosno plovilom za rekreaciju domaće,državne pripadnosti koja je u svojini domaćeg fizičkog lica ili pravnog lica koje je registrovano za obavljanje delatnosti iznajmljivanja jahte, odnosno plovila za rekreaciju, tako će oni koji imaju plovila registrovana u inostranstvu morati, ako hoće da ih iznajmljuju i od toga imaju korist, da plaćaju poreze i doprinose za zapošljavanje posade na tim plovilima. Ovo zakonsko rešenje je uobičajeno za zakonodavstvo u zemljama u okruženju. Takođe, Nacrtom zakona propisana je obaveza da brodari donose sopstvene planove hitnih mera za pomoć žrtvama i njihovim porodicama koji uključuju prevoz, smeštaj i medicinsku pomoć žrtvama i njihovim porodicama u slučaju plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama. Ovo je propisano u cilju usklađivanja Zakona o istraživanju nesreća. Takođe, odredbe predviđene ovim zakonom koje se odnose na lučke usluge, prvenstveno imaju za cilj preciziranje pojedinih odredaba za koje se ukazala potreba tokom sprovođenja Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Naime, 2010. godine do danas akcenat je bio na uređenju statusa velikih međunarodnih luka. Jedan deo odredaba koje su precizirane u ovom zakonu imaju za cilj da se na proglašenim lučkim područjima identifikuju i uvedu u sistem i ostala manja privredna društva koja su pre 2010. godine počela sa radom. Drugi deo odredaba odnosi se na privredna društva koja su u periodu od 2003. do 2010. godine sopstvenim sredstvima gradila luke. Ovim zakonom će se i njima omogućiti priznavanje statusa, ali pod uslovom da su gradili u skladu sa zakonima kojima se uređuje oblast planiranja i izgradnje, kao i pod uslovom da se nalaze na teritoriji lokalnih samouprava na kojima je proglašeno lučko područje. Ovakva rešenja imaju za cilj uvođenje u sistem velikih privrednih subjekata u oblasti lučkih usluga, ali i stvaranje zakonske pretpostavke da se na više lučkih područja u Republici Srbiji uspostavi unutar lučka konkurencija. Ovim rešenjima zaokružuje se jedan sveobuhvatan proces reforme i uređuje se oblast vezana za lučku delatnost. Donošenjem ovog zakona očekuje se da će jedna velika i značajna oblast vodnog saobraćaja biti zaokružena u skladu sa direktivama EU, ali i potrebama domaće privrede i strateškim dokumentima Republike Srbije. Gospodine predsedavajući, ono što mi je zaparalo uši od prethodnog govornika to je kritički odnos prema Vladi Republike Srbije i prema Ministarstvu. Inače, moj prethodni govornik je za vreme njegove vladavine, za 16 godina, ni jedan detalj lučke strukture, ni jedan osmišljeni segment nije urađen u gradu Šapcu. Čišćenje plovnog dela Save kod Šapca nije urađeno više od 15 godina, a sredstva su stizala redovno svake godine, pa se postavlja pitanje gde su otišla ta sredstva i da li su nenamenski trošena. Luka Šabac gotovo da i ne postoji, a grad je vršio u određeno vreme dokapitalizaciju luke, imovina koju je uneo u grad nije donela ni jedan dinar prihoda i postavlja se pitanje kakvi su imovinski odnosi u toj luci. Još više me brine, to isto govori prethodni govornik, takođe iz Šapca, koji je inače prvi ušao u Skupštinu, naravno, ne danas, nego 5. oktobra. Bio je predsednik Opštine Šabac, kada su u pitanju bile najveće malverzacije vezano za privatizaciju u Šapcu. Bio je ministar pravosuđa. Slušali smo pre nekoliko dana šta se dešavalo u pravosuđu na nivou Republike, kada je 800 sudija ostalo bez radnih mesta. Bio je ministar poljoprivrede, nije stigao da bude ministar privrede, i tu se dokazao na određeni način. Samo nije uspeo da se dogovori sa Borisom Tadićem da li bi bio prvi ili drugi čovek države. Mislim da je degutantno da posle 12 godina republičke vlasti i 16 godina vlasti u Šapcu, gde ništa nije urađeno, gde je grad u velikoj dubiozi, on kritikuje ministarku za nešto što on nije uspeo da uradi.
Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović, pravo na repliku.
Da se ne obazirem na sve ovo, to su sve gluposti, tako da tu nema ničega. Ono na šta nisam dobio odgovor, a i svi mi zajedno, vrlo sam uljudno pitao ministarku, ne znam zašto postoji problem oko toga, šta se dešava sa zahtevom kanadske kompanije „Emta“ za dobijanje koncesije za izradu autoputa između Rume i Šapca? Što se tiče zakona, potpuno ste u pravu, ovo jeste zakon koji je centralizovao sistem zato što je bilo nužno ga centralizovati, imajući u vidu kakve su bile prilike pre toga. Mislim da je sada trenutak da izađemo jedan korak napred i da napravimo decentralizaciju, jer je to sistem učiniti efikasnijim. Nikakve tu nema dileme. Što se tiče Šapca, u Šabac dolazi najveća investicija u ovom trenutku u Srbiji, dolazi japanski „Jazaki“, 25 miliona evra investicija. Gradonačelnik Šapca je uspeo da završi veliki posao u pregovorima. Šabac je grad koji ima najveću industrijsku zonu na Balkanu, ne u Srbiji, od 600 hektara. Ima još 15 investitora koji u ovom trenutku pregovaraju sa gradonačelnikom Šapca. Ko to vidi, ko ne vidi, vide građani Šapca i zbog toga je gradonačelnik pobedio na izborima i sada ima mandat da za naredne četiri godine sprovede u život sve ono što su veliki planovi. Vrlo je važno, gospođo ministarka, da zajedno ovaj veliki posao oko luke, korak po korak, radimo. To nema veze sa političkim igrama, niti prepucavanjima. Vi znate, mi znamo da je ovo ozbiljna stvar, a što se tiče vaših lokalnih kolega, o njima ne vredi trošiti reči. Njih ismeva cela Srbija, tako da toga nije vredan ovaj visoki dom.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika.
Mislim da je povređen član 27. Poslovnika zato što je gospodin Dušan Petrović trebao da replicira gospodinu Blaži Kneževiću, a ne da ulazi u debatu sa onim što je prethodno govorila gospođa Zorana Mihajlović. Uzgred budi rečeno, sve ono što je rekao gospodin Blaža Knežević je tačno, a ono što je rekao gospodin Dušan Petrović nema blage veze sa istinom zato što ta japanska kompanija, istina, dolazi u Šabac, ali ne zahvaljujući njemu i gradonačelniku Zelenoviću, već zahvaljujući Vladi Srbije i Aleksandru Vučiću. Ja mislim da bi svi građani Šapca voleli da vide koja je to najveća industrijska zona na Balkanu koju je izgradio gospodin Dušan Petrović. Ja je nisam video. Znam samo da je Šabac bio poprište neviđenih pljačkaških privatizacija i da ni jedna zdrava firma u Šapcu, posle vlasti gospodina Dušana Petrovića, nije ostala, a svaka firma, svaka kompanija koja ubuduće bude dolazila u Šabac doći će, ne zbog gospodina Dušana Petrovića, ne zbog gospodina Zelenović, nego zato što su imali dobar prijem u Vladi Republike Srbije i upravo ono što je rekla gospođa Zorana Mihajlović, zato što je Srbija značajno porasla na duing biznis listi, zato što investitori vide u Srbiji zemlju u kojoj sigurno mogu da investiraju svoj kapital.
Prvo, pravo na repliku, narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite.
Dakle, pošto sam ja pričao gluposti, a vi ste gospodine Dušane Petroviću, ako ste uopšte bili u Skupštini, sedeli na ušima verovatno kada je premijer govorio vezano za Šabac i rekao tri ključne stvari: da će Vlada Republike Srbije raditi autoput Novi Sad–Ruma i Ruma–Šabac, da će Vlada Republike Srbije dovesti „Jazaki“ firmu u Šabac i da će Vlada Republike Srbije finansirati proširenje slobodne zone u Šapcu. To je istina. Vi ste nesposobni za sve. Šesnaest godina niste doveli nijednu investiciju. Pred svake izbore ste dovodili „Veskovinije“, „Danijelije“ bez ikakve pripreme terena i svega. A u toj industrijskoj zoni o kojoj govorite nema energetske moći, odnosno ne postoji transformator momentalno koji bi doveo neku investiciju. I sad ste našli posle 15 godina... Imali ste 12 godina i republičke i lokalne vlasti. Mogli ste u Šapcu da uradite šta ste hteli. (Predsedavajući: Samo, molim vas bez ličnog obraćanja.) Bili ste prvi ili drugi čovek države, niste to malopre rekli, recite nama - bio sam ja, Boris Tadić je bio figura, recite pošteno. Ništa niste uradili u Šapcu, a bili ste dva puta ministar. Prema tome, nemate nikakve rezultate, ali ste odlični medijski manipulatori i to odlično radite. Hvala.
Gospodine Božoviću, po kom osnovu? Poslovnik? Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Član 109. Direktno se prethodni kolega obraćao gospodinu Dušanu Petroviću, iako ste ga opomenuli on je nastavio to da radi. Vi ga drugi put niste opomenuli i mislim da je veoma važno da se diskusija vrati na temu dnevnog reda i da napokon dobijemo odgovore od gospođe Zorane Mihajlović. Evo već treće pitanje šta se dešava sa autoputem – nemamo odgovor na to, a s druge strane imamo kršenje Poslovnika Narodne skupštine, imamo Martinovićevo izlaganje i političko izlaganje i zloupotrebu povrede Poslovnika. Dakle, samo vas molim da te stvari uzmete pod svoju kontrolu i da se zaista starate o redu na Skupštini. Zahvaljujem.
Odgovoriću vam gospodine Božoviću. Kao što vi kažete da se kolega... (Balša Božović, s mesta: Šta glumi ovaj što šeta?) Kao što vi molite... Gospodine Božoviću.. (Balša Božović, s mesta: Dobacuje mi.) Pa niste vi baš tako naivni. Pa i vi dobacujete, ja sam svedok tome stalno. (Balša Božović, s mesta: Ali se ne šetam po sali.) Šeta se ispred njegove poslaničke grupe. Jeste. (Balša Božović, s mesta: Možemo da se šetamo okolo?) Možete, ko vam je kad branio? (Balša Božović, s mesta: Ispred redova?) Šetajte. (Balša Božović, s mesta: Možemo oko vas da šetamo? Ovde ne može, ali gde su poslanici naravno da možete. Kao što i vi tražite da se iz drugih poslaničkih grupa pridržavaju teme dnevnog reda, ja samo da vas podsetim da pitanje koje je vaš kolega iz vaše poslaničke grupe postavio, Dušan Petrović, koje se tiče koncesija za izgradnju autoputa, nema nikakve veze sa dnevnim redom. (Dušan Petrović dobacuje s mesta.) E, sad, pošto vidim da gospodin Petrović i dobacuje, što meni lično ne smeta, dok nije bio poslanik nego dok je bio ministar donet je ovaj Poslovnik u kome možete da postavite poslaničko pitanje u pisanom obliku. U tom pisanom obliku, vaše poslaničko pitanje dobiće svi narodni poslanici, svi. I odgovor koji dobijete iz Vlade, takođe, dobiće svi narodni poslanici. Sada pravo na repliku, narodni poslanik Dušan Petrović.
Hvala najlepše. Znate, gospodin, ovaj što je govorio pre mene, on nije sposoban ni potpise da skupi, grešan. Tako da je otišao u bolnicu pošto je upropastio stranku na izborima, ali to sad nije važno. Dakle, potpuna je besmislica uopšte voditi polemiku o ovoj stvari, oko toga da li je Jazaki doveo premijer ili gradonačelnik. Ono što su sami investitori rekli da nisu napravili dobar dogovor sa gradonačelnikom i da nisu dobili dobre uslove, oni bi otišli iz Srbije. Pošto su dobili ponudu da idu u Kruševac, dobili su ponudu da idu u Kraljevo, dobili su ponudu da idu u Nišu. U Kruševcu je grad pre dve godine uzeo kredit, evo sada su došli Nemci, tako što je kupljena parcela za milion evra. U Šapcu su Japanci kupili sedam hektara zemljišta, potrošiće 25 milionaevra svog novca da bi napravili halu od 30.000 kvadrata. Njihov početni zahtev je bio da Grad Šabac uzme kredit od 15 miliona evra pa da napravi halu za svoj novac, kao što je Novi Sad uzeo kredit, da pravi takvu halu. Dakle, gradonačelnik Zelenović se u pregovorima izborio da Japanci za svoj novac naprave fabriku. Naravno da je RAS kao nadležna institucija državna vodila dogovore i evo, mislim da će ove nedelje konačno biti potpisani sporazumi. Nije loše da naučite da skupljate potpise, a to što ste izgubili izbore, pa šta da radimo. Sledeći put više sreće, građani Šapca znaju za koga su glasali i zbog čega su to učinili. Tako da u daljoj polemici o ovoj stvari neću više da učestvujem.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku. (Goran Ćirić, s mesta: Digao je Poslovnik.)
Ne znam zašto su poslanici iz DS tako nervozni. Javio sam se za povredu Poslovnika. U pitanju je član 107. dostojanstvo Narodne skupštine, zato što gospodin Dušan Petrović nema pravo da bilo koga proziva zato što je u jednom momentu morao da ide u bolnicu i nema pravo da bilo koga vređa po osnovu toga što je morao da traži zdravstvenu pomoć. Dakle, mislim da je to nešto što apsolutno ne priliči debati u Narodnoj skupštini. Što se tiče Grada Šapca, koliko ste sposobni gospodine Petroviću, da nije bilo Vlade Srbije, Šabac bi 2014. godine bio potopljen. Niste imali lopate. Lopate niste imali, a kamoli džakove sa peskom. Vaša lokalna samouprava je najgori mogući primer kako se nedomaćinski upravlja jednim gradom. Dakle, Vlada Srbije vas je 2014. godine spasila od poplava, odnosno građane Šapca, jer je blagovremeno intervenisalo i resorno ministarstvo i „Srbijavode“, bez njihove pomoći Šabac bi bio potopljen. Sava je već došla do „Zorke“, to vrlo dobro znate. Vaš gradonačelnik je sedeo u kancelariji. Nije imao spremne ljude, nije imao spremnu opremu iako je bio blagovremeno upozoren kolike nas padavine očekuju i koliki je vodostaj reke Save. Dakle, kao što je Vlada 2014. godine učinila sve što je moguće i nemoguće da spasi Grad Šabac od poplava, tako je Vlada 2015. i 2016. godine učinila sve da japanska kompanija o kojoj govorite dođe baš u Šabac, jer Vlada Srbije time hoće da pokaže da su joj svi građani jednaki i ravnopravni, uključujući i Grad Šabac u kome SNS nije bila na vlasti. A vi kada ste bili na vlasti radili ste sve suprotno, ni jedna opština u kojoj DS nije bila na vlasti nije mogla da dobije apsolutno ni jednu jedinu investiciju.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto vidim da ova rasprava ide u pravcu kako ne treba, ne možemo da se vratimo u skorije vreme da radimo po dnevnom redu, određujem pauzu u trajanju od sat i 15 minuta. Sa radom nastavljamo u 20.00 časova. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović, a neka se pripremi narodni poslanik Marjana Maraš. Sonja Pavlović nije tu. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, današnja skupštinska rasprava odnosi se na dva zakona iz oblasti saobraćaja. Ja ću se ovom prilikom osvrnuti na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Zakon o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama uređuje uslove i način za bezbednu plovidbu na unutrašnjim vodama Republike Srbije, reguliše vodne puteve i plovidbu, uslove za plovila i plovidbu, uslove za posadu, traganje i spasavanje, definiše luke i pristaništa, reguliše nadzor i druga pitanja koja se odnose na plovidbu na unutrašnjim vodama. Ove izmene i dopune zakona o kojima danas raspravljamo predstavljaju dalje usaglašavanje naše regulative sa praksom EU u oblasti vodnog saobraćaja ne samo zbog obaveze koju imamo, već pre svega zbog potrebe da se dalji razvoj vodnog saobraćaja u Srbiji odvija u skladu sa međunarodnim standardima i principima. Činjenica je da Republika Srbija kroz koju protiče Dunav, jedna od najdužih evropskih reka, poseduje povoljne ekonomske i geografske karakteristike kako za međunarodni, tako i za unutrašnji vodni saobraćaj koji se smatra i jednim od najjeftinijih i najisplativijih vidova transporta putnika i roba. Ukupna dužina plovnog puta u Srbiji iznosi 1.680 kilometara i zato je ovaj vid saobraćaja izuzetno važan. Vodni saobraćaj ima poseban značaj i zbog činjenice da predstavlja najčistiji vid saobraćaja koji obezbeđuje visok stepen zaštite životne sredine i ne ugrožava ekološku ravnotežu biljnog i životinjskog sveta, kako to nažalost čine goriva koja se koriste u drumskom saobraćaju. Polazeći upravo od prirodnih resursa Republika Srbija je donela i Strategiju razvoja vodnog saobraćaja koji ima za cilj optimalno korišćenje ovih vodnih potencijala kako u oblasti transporta, tako i u oblasti turizma, ali i ukupnog razvoja svih lokalnih sredina koje se nalaze u priobalju ovih velikih reka. Osnove strategije čine tri glavna plovna puta u dužini od 960 kilometara, a to su tri velike međunarodne reke, pre svega Dunav, zatim Tisa i Sava. Takođe, ne smemo zanemariti značaj jedinstvene mreže kanala Dunav-Tisa-Dunav čija plovnost iznosi oko 600 kilometara i koja povezuje tokove reke Dunava, Tise i oko 80 naselja u Vojvodini. Kanal Dunav-Tisa-Dunav predstavlja dobar hidorotehnički potencijal ne samo za navodnjavanje i odvodnjavanje unutrašnjih voda za odbranu od poplava, već i za plovidbu, odnosno za rečni transport putnika i roba. U opštini Vrbas, iz koje sam ja, nalazi se tri kanala hidrosistema Dunav-Tisa-Dunav i to Vrbas-Bezdan sa 80,9 kilometara, Bečej 90 kilometara i Novi Sad-Savino selo i to je ukupno 31,5 kilometara i ima jedno sedam kilometara koji nije plovan, koji prolazi kroz sam centar grada Vrbasa. U Dunavu se nalazi više teretnih luka i tri putnička pristaništa i to u Novom Sadu, Beogradu i Donjem Milanovcu. Najvažnije luke u Republici Srbiji u najvećem obimu su povezane sa glavnim drumskim i železničkim saobraćajnim čvorovima, što olakšava transport roba, posebno opasnih materija. Za sada su jedino Luka Beograd i Luka Pančevo opremljene kontejnerskim terminalima. Tri putnička pristaništa i to u Novom Sadu, Beogradu i Donjem Milanovcu svakako nisu dovoljno za razvoj putničkog saobraćaja, ali koliko mi je poznato razvojni dokumenti predviđaju izgradnju putničkih pristaništa na sve tri plovne reke i to u još 16 opština. Ova pristaništa će omogućiti pre svega veći turistički promet, odnosno omogućiće svim lokalnim zajednicama koje leže na našim plovnim rekama da brže valorizuju svoje turističke potencijale i privredne resurse, što je u krajnjoj liniji i cilj razvoja vodnog saobraćaja u Srbiji. Srbija je jedna od najagilnijih zemalja u realizaciji velikom međudržavnog projekta Dunavska strategija, što podrazumeva i veliki napor kako bi se potencijali Dunava maksimalno koristili s obzirom na visok procenat udela u iskorišćavanju vodnih puteva u ukupnom obimu saobraćaja koji se svakodnevno obavlja u Evropi. Ovom prilikom želim da istaknem i da je opština Apatin, na čijem čelu je bio sada već bivši predsednik dr Živorad Smiljanić, uradila idejno rešenje izgradnje međunarodne javne luke Apatin i sa studijom ekonomske opravdanosti izgradnje u okviru logističkog centra. Studiju su radili Fakultet tehničkih nauka i Fakultet saobraćaja iz Beograda. Robno-transportni centar Apatin bi tada izašao na Dunav i to bi bila prva luka u bezcarinskoj zoni u Evropi. Ukupna investicija za izgradnju luke i logističkog centra procenjeni su na 34,6 miliona evra. Postoje zainteresovani investitori. Nakon procene očekivanih prihoda luke Apatin sa intermodelnim terminalom sprovedena je dinamička ocena ekonomske opravdanosti projekta izgradnje. Ocena je pokazala isplativost jer je interna stopa rentabilnosti iznosila 6,42 i ukazuje na siguran i brz povraćaj uloženih sredstava. Međutim, ovaj važan projekat gradnje međunarodne luke u Apatinu nije još uvek prošao sve procedure neophodne za početak realizacije, ali se nadam da će biti uskoro realizovan, a vas bih gospođo ministarka zamolila da vi u skladu sa vašim mogućnostima, s obzirom da imam neka saznanja da Agencija za luke nije raspisala međunarodni tender, a postoje zainteresovani investitori koji bi uložili upravo za realizaciju ovog projekta. Iz svih ovih razloga koje sam navela, koje je naša ovlašćena predstavnica Stefana Miladinović navela, koje će i koleginice narodne poslanice iz poslaničke grupe SPS navesti u svojim izlaganjima, mi ćemo u danu za glasanje podržati oba predloga zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, a neka se pripremi narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Gospođo ministar, uvaženi narodni poslanici, mi danas govorimo o jednom zakonu koji je donesen u ovoj Skupštini 2010. godine, a zatim nekoliko puta popravljan kroz dopune. Kada sam analizirao ovaj zakon pogledao sam i šemu vašeg ministarstva. Smatram da privredne delatnosti koje uređuje vaše ministarstvo spadaju među najvažnije delatnosti, tako da je i vaše ministarstvo sigurno jedno od najvažnijih ministarstava ove vlade Republike Srbije. Da bi obavljalo te delatnosti, ono ima vrlo razvijenu organizacijsku strukturu, koja u prvom redu obuhvata devet sektora, dve uprave i jedan direktorat. Iz analize te organizacijske strukture može se zaključiti da ovo ministarstvo, ukoliko ima stručne kadrove, takvih saznanja o tim pojedinostima nemam, može vrlo uspešno da obavlja delatnosti u svim ovim privrednim granama za koje je odgovorno. Istina, ovaj zakon je donela vlada Mirka Cvetkovića 2010. godine, a 2011. godine je ista ta vlada donela odluku o osnivanju Agencije za upravljanje lukama. Ta agencija praktično nije živela sve do prošle godine, odnosno čak i ove godine vi ste joj udahnuli život. Ja se sećam te 2010. i 2011. godine da, kada je zakon donela ta vladajuća većina, koja je danas ovde u Skupštini u opoziciji, i današnja vladajuća većina je bila apsolutno protiv ne samo te agencije, nego i većine agencija koje je formirala Vlada Srbije i kojih mi, praktično, ni danas ne znamo koliko ima. Zbog čega? Pa, zbog toga što po raznim podacima te agencije negde troše od 6-8% budžeta Srbije. Ne direktno, neke direktno, neke indirektno, jer ako uđete na sajt Vlade i tražite te državne agencije ili agencije Vlade, pojaviće se samo jedan broj direkcija i agencija, a druge ćete dobiti tek kada navedete njihovo potpuno ime, kao što je to slučaj i sa ovom. Te agencije su od različitih ministarstava. Recimo, ova Agencija za upravljanje lukama je od vašeg ministarstva dobila određene nadležnosti. Šta je ona uzela od lučkih kapetanija, zatim od direktorata, uprava, to je druga stvar, ali u njenom osnivačkom aktu kaže se da je ona samostalna u svom radu, a isto tako se kaže da za početak njenog rada sredstva će obezbediti Vlada, znači iz budžeta. Uvek sam razmišljao da vaše ministarstvo mora i ima toliko snage da je ova agencija nepotrebna, isto kao što je i stav SRS da od tih 100 i više agencija možda svega negde do 10 agencija je potrebno Republici Srbiji, a da su svi ostali, na ovaj ili na onaj način, praktično korisnici budžeta i da te agencije troše, negde se kaže čak sredstva u visini dva vojna budžeta Republike Srbije. Kada se dalje pogledaju nadležnosti koje su date Agenciji i koje su bile praktično nadležnosti van vašeg ministarstva, šta posebno pada u oči? Kroz ove izmene i u ovoj poslednjoj izmeni imamo da Agencija daje lučke koncesije. To je nešto, makar mi, radikali, smatramo da to pripada Vladi, odnosno da ona to treba da radi po vašem predlogu, da utvrđuje visinu tih lučkih koncesija i te lučke koncesije upravo, odnosno taj deo koji se naplaćuje na osnovu toga, spadaju i u sredstva tih agencija, isto kao što naplaćuje lučke naknade i objavljuje te lučke tarife. Naše mišljenje je da nam ta Agencija, kao i većina drugih, nikada nije trebala i da je sve ovo što je navedeno za tu Agenciju posao vašeg ministarstva i da po ovoj, vrlo razluđenoj i jakoj, šemi i organizaciji vašeg ministarstva to ste vi mogli da radite, isto kao što su to mogla da rade i mnoga ministarstva pre vas. Sada, ako vi kažete da je to u skladu sa evropskim preporukama, stavovima, vi znate kakav je stav naše stranke i po pitanju pridruživanja EU. Za vaš sektor vezano je i 12 lučkih kapetanija. Isto tako kao što imate kao posebnu instituciju i Direktorat za vodne puteve, u sektoru za inspekcijski nadzor takođe imate jedan odsek koji se bavi tim pitanjima, a u dve uprave koje ima vaše ministarstvo, jedna uprava se direktno bavi ovim pitanjima, a u okviru ove Uprave za transport opasnih tereta, jedan deo toga je svakako posvećen i teretima koji se prevoze plovnim putevima. Kada se sve to sagleda, naš stav je, zbog koga nećemo glasati za ove izmene, da nam Agencija koja se pominje od člana 205. do člana 214, koje praktično ima i u ovim izmenama, ne pominje se direktno Agencija, ali se menja 14 članova u kojima se ona u široj ili užoj formi pominje. Zbog toga, kažem, naš stav je da nećemo glasati za Predlog zakona.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, a neka se pripremi narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Uvaženi predsedavajući, poštovana potpredsednik Vlade prof. Mihajlović, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, a to je Opština Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Sada ću govoriti i, normalno, dati podršku Predlogu sporazuma za vazdušni saobraćaj između Republike Srbije i Republike Koreje i za sve ostale zakone koje predlaže naša Vlada, na čelu sa gospodinom Vučićem. Svi smo svedoci da razvoj saobraćaja u prethodnom periodu je bio veoma loš, to mislim za period do 2012. godine, ali unazad godinu, dve, razvoje saobraćaja vrlo je veoma veliki, aktivan i posebno se sada vidi i razvoj vazdušnog saobraćaja. Vidimo i čuli smo od naše ministarke nadležne za ovaj resor kako je ER Srbija u ovom periodu, prethodnom imala preko pet miliona putnika. To je izuzetno dobro, odlično, ali ću se više osvrnuti na grad Niš, na Niški aerodrom, na Aerodrom Konstantin Veliki, zato što je taj naš biser na jugoistoku Srbije veoma urađen u prethodnom periodu zahvaljujući Vladi Republike Srbije i posebno ministarki Mihajlović zato što jetu, unazad, godinu, godinu i po dana uloženo preko četiri miliona evra. Svedoci samo da je od 2010. do 2013. godine Aerodrom u Nišu bio u veoma lošem stanju, bio je u minusu, preko 4.500 miliona evra. Tako da period koji je bio prethodni, neću ponavljati već ćemo govoriti sada i za budućnost. Svedoci smo da je mnogo urađeno na niškom Aerodromu zahvaljujući entuzijazmu ljudi koji su došli na čelo Aerodroma, zahvaljujući ljudima koji su dali viziju, to je direktor Razvojne agencije „Jug“, gospodin Bojan Avramović, koji je zajedno sa direktorom, i normalno uz pomoć ministarstva uspeo da poveća kapacitet Aerodroma od 20.000, a sada je 100.000 putnika za novembar mesec će biti sigurno. Znači, unazad godinu, godinu i po dana, Aerodrom je stvarno doprineo razvoju turizma u Nišu, u Svrljigu, Gadžinom Hanu, kako razvoju turizma, seoskog, lovnog, i ostalih vidova turizma. Zato dolaskom velikog broja ljudi iz cele Evrope, iz celog svega, u Nišu vidimo i rezultat razvoja turizma. Na primer, dođu ljudi iz Bazela, iz Malmea, dođu ljudi u Niš za vrlo sitne novce što se kaže, za male pare, zato što su to letovi koji su veoma povoljni za naše ljude, dođu do Niša, do aerodroma, do Svrljiga, odu u lov, obiđu Staru planinu. Ja očekujem da ćemo i 2017. godine, siguran sam u to, da će nadležno Ministarstvo saobraćaja završiti i deo puta od Svrljiga prema Staroj planini, zato što je to nešto što je najbitnije za taj deo naše Srbije, za istok Srbije, za razvoj turizma. Još jednom, znam da će se za period koji dolazi, Ministarstvo saobraćaja i Vlada Republike Srbije, odvojiti preko šest miliona evra za pojačanje kapaciteta aerodroma, da se da mogućnost do 700.000 putnika da niški Aerodrom, može da primi i da ispoštuje i da usluži. To je nešto što je stvarno bitno za celokupni deo jugoistočne Srbije i ja sam siguran da ćemo sada u narednom periodu povećati još broj letova za veliki broj zemalja. Recimo, imamo veliki broj zemalja, imamo letove Bazel, Minhen, Dortmund, Malmer to je „Vizer“, mađarska kompanija, „Reaner“, irska kompanija, za Berlin, Bratislava, Milano i ostali letovi. Sada imamo nešto novo, to je avionski let Niš – Istanbul, kargo let, gde će imati mogućnost da naši privrednici iz Niša prevezu svoju robu i to je nešto najbitnije za Aerodrom „Konstantin Veliki“. Još jednom, siguran sam da ćemo razvojem vazdušnog saobraćaja, poseban akcent stavljam na niški Aerodrom „Konstantin Veliki“, jer smo svedoci kako je u prethodnom periodu 2014. godine, niški Aerodrom, zahvaljujući rusko-srpsko humanitarnom centru, koji je stacioniran u Nišu, odatle je pomagano svim delovima naše Srbije, gde su bile velike poplave, a i znamo da unazad nekoliko nedelja sa niškog Aerodroma otišla pomoć ljudima kojima je potrebna. Još jednom, uvažena ministarko, siguran sam da ćemo uspeti da obezbedimo sredstva za realizaciju ovog projekta, da se poveća kapacitet Aerodroma na 700.000 putnika, jer ćemo s tim imati mogućnost da obezbedimo razvoj jugoistoka Srbije. Govorim o različitim vidovima turizma. Ima još jedan vid turizma koji je vrlo bitan za sve nas. To je dentalni turizam, gde veliki broj ljudi iz stranih zemalja dolazi kod nas u Srbiju, kod naših stručnjaka da popravljaju svoje zube. To je još jedan od vidova i mogućnosti da se radi na razvoju turizma. Prema tome, siguran sam da ćete vi, uvažena ministarko, da će premijer Vlade, da će naša Vlada, u narednom periodu izdvajati još mnogo više sredstava za jugoistok Srbije, za razvoj infrastrukture, kako vazdušne, tako i putne infrastrukture. Rade se koridori, radi se put do Pirota, do Bugarske, do Makedonije, radiće se put prema Prištini, to je nešto što će mnogo značiti jugoistoku Srbije. Sa razvojem jugoistoka Srbije razvijaće se i poljoprivreda i ostale grane koje su bitne za razvoj naše zemlje Srbije. Još jednom ću ponoviti da ću ja kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke, ali izabran sa liste SNS, podržati ovaj zakon i sve zakone koje predlaže Vlada, na čelu sa našim premijerom gospodinom Vučićem.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, po Poslovniku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, mene zaista čudi da vi niste reagovali, uz sve simpatije koje imam prema prethodnom govorniku, povređen je član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Vi kao predsedavajući znate koje su tačke dnevnog reda koje razmatramo, a ja među ove dve nisam video tačku dnevnog reda koja se zove – hvalospevi o radu predsednika Vlade Aleksandra Vučića. Ovde je bilo reči o svemu, o tome kako je Niš lep grad. Niš jeste lep grad, evo, sređen je, jeste on lep, ali je problem što je više sad urađeno na sređivanju Niša nego pre tri godine kada je obeležavano 1700 godina Milanskog edikta. Izgleda da je dolazak Aleksandra Vučića neuporedivo važniji. Vama, gospodine Arsiću nije bilo dovoljno ni to što ste dali malo čas pauzu od sat i 15 minuta. Na taj način ponizili parlament, jer vi kada želite da radite onda ubrzavate na sve moguće načine. Kada ne želite, kada treba ministar da ode da gostuje na televiziji, onda se u 15 do sedam daje pauza do osam. Da je kojim slučajem ministar gostuje u Pirotu, onda biste verovatno do dva ujutru dali pauzu. Prema tome, nemojte se igrati. Trudite se da kao predsedavajući imate iste aršine. Ne možete vi upozoravati poslanike opozicije ako izađu iz teme, ili ako na širi način obrazlažu ono što žele, a istovremeno dozvoljavate i poslanicima vladajuće koalicije da pričaju o bilo čemu, o onome što im u tom trenutku padne na pamet, uz jedan uslov da što češće u toku svog izlaganja kažu – živeo premijer, hvala premijeru, ne bi bilo Istanbula, ne bi bilo aerodroma, ne bi bilo ničega.
Evo, kolega Šaroviću isti kriterijum je bio i prema kolegi Miliji koji je govorio malo pre nego što ste vi reklamirali Poslovnik i kolegi Božidaru Deliću koji je govorio samo o Agenciji koja svakako nije baš tema. Kako posao Agencije treba da se vrati u nadležnost ministarstva. Ja sam dozvolio, nisam prekidao govornika. To je vaš programski cilj i ja to razumem i zato sam pustio da gospodin Delić iznese svoj politički stav i politički cilj koji ima i za koji se on bori i za koji on iskreno veruje. Kolega Milija je napravio i jedno poređenje o važnosti drumskih puteva i vodenih puteva. Ne vidim u čemu sam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni. (Nemanja Šarović, s mesta: Ne, ovo je objašnjenje toliko dobro, da ne želim.) Nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan zakon, koji usvajamo po hitnom postupku. Dakle, nastavlja se praksa prethodnog saziva parlamenta, kada je skoro polovina zakona usvojena po hitnom postupku, a sa druge strane, svaki treći od tih zakona je ponovo vraćen u proceduru na doradu ili na ispravljanje, naročito kada ne postoje adekvatno obrazloženje, kao što je sada slučaj, zašto usvajamo zakon po hitnom postupku. Što se tiče Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SDS i NPS, gospodin Konstantinović je danas to obrazložio i rekao da će naša podrška tom zakonu zavisiti od toga da li ćete prihvatiti naše amandmane, kojih je pet. Od tih pet dva jesu sa napomenom da se određene stvari brišu, ostali su vrlo ozbiljno pripremljeni i molio bih vas da te amandmane pogledate. Raduje me što sam čuo danas da postoji određeno povećanje prihoda kroz plovne puteve i lučke delatnosti u Republici Srbiji. Takođe, i da ste rekli da kroz Srbiju prolaze važni koridori. Ja bih vas smo ispravio, poštovana ministarka, da kroz određene delove Srbije je tačno da prolaze veoma važni koridori, ali imate delove Srbije koji su potpuno zapostavljeni u tom smislu. S obzirom da ja dolazim iz centralne Srbije, poslanik sam iz Trstenika, u tom delu Srbije od Ćićevca preko Kruševca, Trstenika, Vrnjačke banje, Kraljeva do Čačka nemate te koridore, niti ukoliko posmatramo plovne puteve, niti ukoliko posmatramo autoput Pojate – Preljina, za koji nisam dobio odgovor od premijera zašto ga nema u programu Vlade za naredne četiri godine. Iskoristiću priliku da pitam sada vas - šta je sa moravskim koridorom, koji je najavljivan? Ali, u skladu sa tačkom dnevnog reda, pitaću vas nešto drugo, a to je, s obzirom da nemamo autoput, šta je sa najavljivanim kanalom Dunav – Morava – Vardar? Mi smo slušali epohalne najave od člana vaše prve Vlade, gospodina Bačevića, od predsednika Republike gospodina Nikolića, kako je to projekat kakav Srbija od postanka nije imala i najveća razvojna šansa, da je studija ocenjena pozitivno, da će taj projekat doneti hiljade novih projekata, da će projekat svrstati Srbiju u EU, kao velesilu. Dakle, to je projekat koji je Vlada Republike Srbije zastupala. Govorilo se mnogo o tome i na kraju, gospodin Bačević, koga ste smenili u jednom trenutku, je rekao da je svu dokumentaciju vezanu za kanal Dunav – Morava – Vardar, predao upravo vama na dalje staranje, pa vas ja pitam u interesu građana centralne Srbije, da dobijemo barem jedan važan koridor, koji bi nam dao jednake šanse, kao i drugim delovima Srbije. Što se tiče druge tačke dnevnog reda, vezano za Sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, u članu 2. pitaću vas vezano za davanje prava. Meni lično tu postoji jedna velika nelogičnost u stavu 2. gde su određeni avioprevoznici država strana ugovornica tokom obavljanja ugovorenog saobraćaja na utvrđenim linijama imaju sledeća prava, pa između ostalog - da sleću na teritoriju druge strane ugovornice u mestima utvrđenim u aneksu ovog sporazuma. U aneksu sporazuma stoji da mesta koja su predviđena za sletanje, bilo koje mesto, i to je nekoliko puta nabrojano. Postavljam pitanje - čemu aneks ukoliko je to bilo koje mesto i moglo je da se navede i u samom članu? Ali, kada već govorimo o bilo kom mestu gde bi se moglo sleteti, ja tu moram da postavim još jedno pitanje vezano za aerodrome u Republici Srbiji, koji su predviđeni za civilne letove, kao što su aerodrom Morava u Kraljevu, tačnije Lađevcima, ili aerodrom Ponikve u Užicu. Što se tiče aerodroma Morava u Kraljevu, od 2012. godine utrkivali su se ministri, počev sa premijerom Aleksandrom Vučićem, preko ministra Ilića, preko ministra Ljajića, pa sve do vas, poštovana ministarka, ko će pre da najavi civilne letove sa aerodroma Morava u Lađevcima. Pa je onda iz godine u godinu, iz meseca u mesec bilo najava da će uskoro civilni letovi sa Morave, da je sa predsednikom Turske dogovoren nastavak saradnje na izgradnji Morave, da firma iz Ujedinjenih Arapskih Emirata ulaže u Moravu, aerodrom Moravu. Pa, ste vi rekli 11. februara da letovi sa Morave kreću od 2015. godine, pa ste zatim takođe rekli 6. novembra, da Lađevci do kraja 2015. godine postaje vojno-civilni aerodrom, pa ste zatim rekli 29. jula 2015. godine da letovi kreću od sredine 2016. godine i da aerodrom Lađevci ima ogroman potencijal, te da očekujete da će u prvoj polovini 2016. godine sa njega početi redovni letovi. Dakle, ja vas sada pitam – imamo li mi uopšte strategiju razvoja i znamo li šta ćemo da radimo u vazdušnom saobraćaju i sa aerodromima, ili ćemo pomalo da otvaramo Moravu, a pomalo da otvaramo Ponikve, kako se kome, kad, u kom trenutku više dopadne, naročito sa aspekta da su oba aerodroma jako važni za ravnomerni razvoj Srbije. Na kraju, i sam premijer je pred izbore 18. aprila izjavio da će aerodrom Ponikve otvoriti krajem avgusta da ga ne bi otvarali u kampanji. Danas je oktobar, kraj oktobra. Avgust je bio davno. Nemamo informacije niti da li će biti otvoren aerodrom Ponikve, niti aerodrom Lađevci.
Reč ima ministar.
Gospodine poslaniče, samo nekoliko pojašnjenja. Kada govorite, iako to nije baš tema dnevnog reda, ali hajde da to shvatimo kao deo saobraćaja, pa da ipak posmatramo kao da jeste tema dnevnog reda, onda bi pre moglo da se pita – a šta se to radilo u Trsteniku i okolini kada govorimo o ulaganju u lokalne puteve? Ja koliko znam, uglavnom je finansiranje tih puteva radila država kroz JP „Putevi Srbije“. Drugo, kada govorite o koridorima, moravski koridor će da se radi. Vi znate da je to investicija od pola milijarde evra. Ali, isto tako, treba da vas podsetim da praktično do 2012. odnosno 2013. godine se godišnje gradilo otprilike autoputeva između 15 i 30 kilometara. Možete da komentarišete da je nešto i polovično, da se otvara malo ovo, malo ono, kako kažete, ali rezultati kažu nešto sasvim drugo i ljudi koji putuju, ako ništa drugo, mogu da vide taj put. I svaki put koji smo napravili i uradili, i 270 mostova koje smo uradili za prethodne dve i po godine i 100 kilometara autoputeva i 192 kilometra rehabilitovanog puta samo prošle godine i dodatnih 100 kilometara i ovaj put o kojem se toliko priča Ljig-Preljina, koji ćemo uskoro otvoriti. Pozivam vas sve da dođete da vidite kako to izgleda. Dakle, to je sve što ova Vlada radi. Prema tome, sve ono što se nije radilo prethodnih 20, 30 godina, gde su se razni političari utrkivali u priči, ljudi pre svega sa kojima ste vi radili, danas je neko drugo vreme. Danas se političari utrkuju, tu ste potpuno u pravu, i mi se utrkujemo ko će pre da završi posao i ko će pre da otvori, recimo, niški aerodrom, pa da od hiljadu putnika, koliko je bilo na niškom aerodromu pre dve i po godine, mi na današnji dan beležimo 76.000 putnika, do kraja godine 100.000 putnika, sledeće godine 200.000 putnika. Potpuno ste u pravu, potpuno se slažem sa vama. Istina je ta, utrkujemo se da budemo brži, da budemo efikasniji. Utrkujemo se da završimo sve koridore koje neki pre nas nisu završili, jer je to dobro za Srbiju, jer je to dobro za građane Srbije. Uopšte ne moram da govorim ko to nije završavao. Svi ovde znaju. Ali, mi ćemo sve to uraditi i završiti. Kad pominjete aerodrome, to mi je vrlo zanimljivo, to je odlično. Rekla sam vam za Niš. Pominjete Ponikve. Vlada Republike Srbije je u Ponikve uložila novac i završava poslove, ono što je ostalo da se uradi, deo je vezan za samu ogradu. Vlada Republike Srbije, koju vodi Aleksandar Vučić, nijedna vlada pre ove Vlade nije jedan jedini dinar uložila u Ponikve, npr. Prema tome, otvorićemo i Ponikve. Kada govorimo o Lađevcima, činjenica je da smo mi krenuli da pravimo, da napravimo razliku, odnosno da napravimo taj aerodrom da bude civilni, da bude vojni. On je sada vojni. Postoji potreba da se produži pista. Gledamo na način kako ćemo to da isfinansiramo, zato što je važno za taj kraj, zato što smo svesni šta bi to značilo samom kraju. Ali, svaki pomak koji se napravio u transportu u bilo kojoj oblasti, da li je drumski saobraćaj, da li je vazdušni saobraćaj, da li pričamo o vodnom transportu, o železničkom transportu, hteli vi to da priznate ili ne, jeste uradila ova Vlada. Na kraju krajeva, uradili smo sve za građane Srbije. Možda ne bi bilo loše da pogledate šta radimo, pa možda nešto iz svega ovoga što mi radimo jednog dana i vi naučite. (Miroslav Aleksić: Replika.)
Po kom osnovu, kolega Aleksiću? (Miroslav Aleksić, s mesta: Pitala me šta sam uradio.) Recite u mikrofon, nisam vas čuo.
Ministarka je meni govorila za lokalne puteve i hteo sam da odgovorim. Pitala me je da odgovorim.
Ministarka je samo rekla da je lokalne puteve održavala Vlada Republike Srbije.
Vrlo kratko.
Nemate pravo [[Miroslav Aleksić, s mesta: Imam pravo na repliku. Nije mi odgovorila ni na jedno pitanje.]] Kolega Aleksiću, nemojte da dobacujete. Ministarka vam je odgovorila na sva pitanja, i o stelt mostovima, i o stelt putevima do 2012. godine. Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović, a neka se pripremi narodni poslanik Balša Božović.
Uvaženi predsedavajući, uvažena ministarko, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama ima za cilj da se izvrši usaglašavanje Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama sa odredbama Zakona o privatnom obezbeđenju, Zakona o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju, kao i da se urede određena pitanja koja nisu bila uređena ili koja su uočena u primeni i čije je rešenje zahtevalo pronalaženje kvalitetnih zakonskih rešenja. Ovim predlogom zakona, tačnije članom 10. predloga zakona, predviđena je dopuna zakona u smislu propisivanja da se prevoz lica jahtom, odnosno plovilom za rekreaciju na unutrašnjim vodama Republike Srbije po osnovu iznajmljivanja jahte može obavljati samo jahtom koja je u svojini domaćeg fizičkog ili pravnog lica, koja je registrovana za obavljanje delatnosti iznajmljivanja jahte, odnosno plovila za rekreaciju, a čime će biti sprečeno da pojedina privredna društvapružaju uslugu iznajmljivanja jahti i plovila za rekreaciju koja nisu upisana u jedan od domaćih upisnika plovila, već su registrovana u inostranstvu, kao i da se predmetna plovila iznajmljuju bez članova posade, što je u praksi potvrđeno. U cilju usaglašavanja sa odredbama Zakona o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju zakonom je propisana obaveza domaćih brodara da donose sopstvene planove hitnih mera za pomoć žrtvama i njihovim porodicama koje uključuju prevoz, smeštaj i medicinsku pomoć žrtvama i njihovim porodicama u slučaju plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama, što je predviđeno članom 13. Predloga zakona, a kada je usaglašavanje sa Zakonom o privatnom obezbeđenju u pitanju, predlogom zakona je predviđeno da su u cilju zaštite imovine, poslovanja objekta, prostora i lica broda, lučki operater i Direkcija za vodne puteve dužni da organizuju sigurnosnu zaštitu, i to ugovornim angažovanjem subjekta licenciranih za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja ili kao organizovanu samozaštitu. Delatnost koja obavezno ima organizovanu plansku, organizacionu i kontrolnu funkciju, u skladu sa zakonom kojim se uređuje privatno obezbeđenje, a čime će se omogućiti početak primene dela zakona kojim se uređuje sigurnosna zaštita u unutrašnjem vodnom saobraćaju. Rešenja koja su navedena u predlogu zakona imaće pozitivan uticaj na većinu učesnika u unutrašnjem vodnom saobraćaju, a jedan od mnogih je i taj što će se Direkciji za vodne puteve ukinuti monopolski položaj na obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva. Naime, obzirom da danas na tržištu postoje specijalizovana privredna društva, smatra se da će privatni sektor efikasnije i brže obavljati navedene poslove, ali pod nadzorom Direkcije. Primena predloga zakona imaće efekta na stvaranje novih privrednih subjekata na tržištu i tržišnu konkurenciju, jer se kroz ukidanje monopolskog položaja Direkcije za vodne puteve na obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva po prvi put otvara mogućnost da po tržišnim uslovima i sprovedenom postupku javne nabavke privredna društva koja su specijalizovana za obavljanje poslova izgradnje hidrotehničkih objekata, izvođenja drugih hidrotehničkih radova, bagerovanja i slično učestvuju u obavljanju ovih poslova i time dalje razvijaju svoje poslovanje. Zbog svega navedenog, poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić, povreda Poslovnika.
Hvala. Poštovani predsedavajući, reklamiram član 108. i želim da to važi i za moju poslaničku grupu, za sve poslaničke grupe, ali i za uvažene ministre kada dolaze ovde, jer se nadam da smo mi poslanici obavezno da govorimo samo istinu, a posebno oni koji sede u Vladi. Aerodrom „Ponikve“ 2009. godine ugovor su potpisali tadašnji ministar odbrane Dragan Šutanovac i tadašnji gradonačelnik Užica gospodin Jovan Marković. Posle 20 godina je nešto urađeno na tom aerodromu i na konferenciji …
Kolega Milojičiću, kakve to veze ima sa povredom Poslovnika?
Ima, javio sam se za povredu člana 108. Molim vas samo da završim.
Član 108. „O redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Zbog povrede reda na sednici predsednik Narodne skupštine može da izrekne mere opomene, oduzimanje reči ili udaljenja sa sednice. Na osnovu mere iz stava 2. ovog člana Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja izriče novčanu kaznu u skladu sa odredbama člana 114. ovog Poslovnika. Evidenciju o izrečenim merama iz stava 2. ovog člana vodi generalni sekretar Narodne skupštine.“ Samo da vam objasnim …
Da li mogu samo da vam kažem? Niste me čuli na početku.
Ne, nego ste vi krenuli da pričate i da obrazlažete da ministarka Mihajlović nije govorila istinu.
Na početku sam rekao da svi poslanici, sve poslaničke grupe moraju da govore istinu.
Gospodine Milojičiću, ako to tražite od mene, ja nemam problem da vam tu želju ispunim, ali kada budu počele da pljušte opomene, bićete u ozbiljnom problemu.
Nije problem, samo mi dozvolite da završim.
Bićete u ozbiljnom problemu, a evo kolega Balša Božović zna o čemu se radi. Molim vas, smatram da nije povređen Poslovnik, da završimo ovu diskusiju. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni?
Mogu li samo da završim?
Završili ste, verujte, nemojte to da tražite od mene.
Želim da kažem da je 2009. godine potpisan ugovor koji je potpisao tadašnji ministar odbrane Dragan Šutanovac …
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 104. Niste mi dali pravo na repliku, iako me je ministarka lično prozvala i na kraju rekla kako trebam nešto i da naučim. Dakle, što se učenja tiče, ministarka verovatno ima koga da podučava, mene nema potrebe, ali bi barem bilo pristojno da ovde govori istinu i da odgovara na pitanja poslanika. Nisam dobio odgovor ni na jedno pitanje vezano za kanal Dunav-Morava-Vardar. Dobio sam informaciju da su asfaltirali puteve … [[Isključen mikrofon.]]
Kolega Aleksiću, imali ste jutros priliku da postavljate pitanja, a imaćete i u četvrtak. (Miroslav Aleksić dobacuje.) Pa i ne morate. Dužna je da vam odgovori na pitanja koja su vezana za zakon o kome se vodi rasprava. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja se nadam da kolega zna Poslovnik. Na vreme sam reklamirao, odmah posle povrede koju su učinile prethodne kolege. Naime, član 103. stavovi 7. i 8, gospodine predsedavajući, vama nalažu da kada bude ovakva zloupotreba koja je očigledna da oduzmete vreme od poslaničkih grupa poslanicima koji su zloupotrebljavali Poslovnik i izrazili svojim izjavama repliku. Tim pre što se ovde spominje neka istina, kako treba utvrditi istinu itd. Mi ovde ne moramo da govorimo istinu, ali ja je uglavnom govorim, oni ne. Ja sam spreman, na sve ono što sam do sada izjavio, da idem na poligraf, a oni beže od poligrafa kao đavo od krsta i mislim da bi se veoma lako utvrdilo koliko puta je nasipan put u Medveđi, taj bi bio visok sedam metara, koliko je piva „Hajneken“ popijeno tamo …
Razumeo sam kolega Rističeviću o čemu govorio poslanik.
Ne možete dopustiti da neko traži ovde da mi govorimo istinu kada oni prvi očigledno ne govore istinu. Stoga, ubuduće zahtevam da u takvim situacijama oduzmete vreme od poslaničke grupe. Hvala.
Mislim da sam na vreme uspeo da sprečim poslanike da zloupotrebe pravo na reklamiranje povrede Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, neka se pripremi narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Mislim da je trebalo da spustimo loptu i tenziju, da se vratimo na dnevni red. Ne vidim šta je problematično gospodo poslanici kada je u pitanju istina da su gospodin Dragan Šutanovac i gospodin Marković kao gradonačelnik Užica na donatorskoj konferenciji obezbedili tri miliona evra da se mine očiste sa Ponikva i ne znam šta je sporno u istini kada je 2000. godine gradonačelnik Goran Ćirić koji sedi sa moje leve strane, takođe usled donatorske aktivnosti Norveške vlade i budžeta grada Niša takođe očistio aerodrom mina i popravio 30 kratera koje smo zatekli nakon 1999. godine. To je preduslov bio kao što znate i vi i ministarka, da Niški Aerodrom danas slobodno mogu da kažem doživi bum i meni je drago zbog toga. Mislim da će do kraja sledeće godine siguran sam Niški aerodrom imati 200 hiljada putnika ukoliko „Er Srbija“ odnosno naš strani partner „Etihad“ ne utiče na to, da otera i te avio komapnije „Loukost“ tzv. kompanije sa niškog aerodroma zato što to nije u interesu partnera koji ima 49% vlasništva u „Er Srbiji“. Isto tako je sa ako pričamo o ovom zakonu sporazum između Srbije i Republike Koreje o uspostavljanju vazdušnog saobraćaja, mislim da je to opet pitanje kome je to u interesu da li Srbiji ili „Etihadu“ koji je vlasnik 49% „Er Srbije“. Ko će da plati eventualno uspostavljanje te linije? Pa građani, nema ko drugi. Građani kojima su smanjene plate i penzije, isti oni građani koji su već nekoliko prilika subvencionisali „Er Srbiju“ iako nemaju pravo da upravljaju menadžmentom, iako nemaju pravo da imaju uvid u potpisan ugovor kada je u pitanju likvidacija JAT, a naravno formiranje novog zajedničkog preduzeća. Kada je u pitanju uspostavljanje vazdušnog saobraćaja, veoma je važno za građane Srbije ko od toga naravno ima koristi. Da li imaju vlasnici iz Emirata ili imaju građani Srbije, kako je moguće da „Er Srbija“ u koju je Srbija uložila preko 600 miliona evra što opraštanjem dugova, što subvencionisanjem ima 51%, a partner svega 100 miliona, ima 49%, gospodine Arsiću i vi se smejete i meni je smešno zbog čega je potpisan takav ugovor …
Po onome što je kolega Milojčić tražio ja bih sada trebao da vam izreknem opomenu.
Smatram da je onako za nas poprilično čudno kako to „Er Kroacia“ napravi bolji dil tako što proda dva slota, dva puta po 75 miliona evra, odnosno 150 miliona dva slota, a mi sve svoje slotove damo na upravljanje „Etihadu“ i ne dobijemo više od 100 miliona, a mi s druge strane uložimo 600. To je neka matematika koja je očigledno onako na strani gospođe Zorane Mihajlović i nije prvi put i „Beograd na vodi“ je tu sa 32% vlasništva Srbije iako Srbija ulaže 100 puta više od arapskog partnera, ali dobro to su sad već neke stvari na koje se polako građani očigledno navikavaju. U poslednje tri godine 14 aviokompanija je napustilo Aerodrom Nikola Tesla, oni su oterani bukvalno iz Beograda, iz prostog razloga što je jedna avio kompanija, naravno domaća, imala prilike da zbog interesa „Etihada“ ima oproštene sve takse, dugovanja, zašto nas to zabrinjava? Mi smo ponosni na to da Srbija ima nacionalne avio kompaniju, jako smo ponosni na to. Ali smo takođe zabrinuti koliko nas to košta, jer nikako da imamo računicu da li nam se to isplati ili ne? I JAT je bio nacionalna kompanija, pa nam se nije očigledno isplatio, a s druge strane nisam siguran da je svrsishodno pričati o isplativosti kada na istoj sednici Skupštine smanjujemo plate prosvetnim i zdravstvenim radnicima, a 170 miliona evra dajemo subvencija „Er Srbiji“ što je jedno četiri puta više nego što su vrednosti plate.
Nađite mi molim vas u zakonu i jedno jedino mesto gde piše „Er Srbija“? I u obrazloženju. Molim vas kolega Božoviću.
Važno je takođe napomenuti i to da smo imali raspravu u javnosti, kao što i sami znate o tome koliko nas ovakve linije koštaju. I meni je drago da po ko zna koji put u istoriji naša zemlja ima direktan let za Njujork. Siguran sam peti ili šesti po redu. Datira od 1970. godine i neke, pa do danas. To je takođe uspostavila Vlada Zorana Đinđića i Vlada nakon Zorana Đinđića i smatram da je danas dobro što je ova Vlada uspostavila direktan let za Njujork. Ali opet vas pitam koliko to košta, kao što je danas intencija da se u budućnosti zbog očiglednog interesa stranog partnera uspostavi direktna linija Beograd - Seul, na primer. A ko će plaćati i da li je istina, evo tu je gospođa Mihajlović pa može da odgovori, da li je istina da na primer strani partner apsolutno ne plaća gorivo već ga toči za džabe na Aerodromu „Nikola Tesla“, to je pitanje. Pitanje je da li je istina da smo 14 avio kompanija izgubili i time da na neki način kažem onemogućili Aerodromu Nikola Tesla da ima mnogo više putnika, nego što ih ima danas, a nema malo. I isto tako verujem da je u interesu da sutra zaštitimo Aerodrom Niš, na primer, koji će sasvim sam siguran imati više od 200 hiljada putnika sledeće godine, zato što je i deo Bugarske leti preko Niša i Niš je danas taj koji je sa „lou kost“ kompanijama uspeo da zahvaljujući svim onim poslovima koji su gospodin Ćirić i ostali gradonačelnici uspeli da odrade, ima jedan pozitivan bilans poslovanja. Ja se nadam da ćemo zaštiti interes Grada Niša i Aerodroma u Nišu isto onako kao što ćete zaštiti u slučaju da se uspostavi linija između Beograda i Seula, finansijski interes onih kojima smo smanjili, da vas podsetim, plate i penzije da bi subvencionisali nekog poslovnog partnera što apsolutno nije pravedno. Ono što su govorile moje kolege a tiče se naravno Zakona o uspostavljanju vazdušnog saobraćaja, da li je istina da pored svih tih subvencija su veoma male plate operativnom osoblju koja se brine o raspoređivanju aviona, posade, operativnih planova leta itd, itd, što je sve važno za bezbednost prilikom letenja? Ako je 30 hiljada dinara njihova plata, a stotine miliona evra su subvencije pa ja onda ne znam za koga mi radimo? Da li je to više isplativo nama ili je više isplativo „Etihadu“? Takođe mislim da je veoma važno da znamo i sve je u formi pitanja, ja ne tvrdim pošto ne znam šta piše u ugovoru pa ne jednostavno ne mogu da imam egzaktan podatak. Da li sutra kada se proda Aerodrom „Nikola Tesla“ ukoliko odlučite da ga prodate, ova vlada, da li će taj novi vlasnik aerodroma praštati dugovanja „Er Srbiji“? Pa, neće. Da li to znači da će „Er Srbija“ onda ostati po takvim uslovima na ovim u Srbiji? Pa to je pitanje. A da li smo ogroman novac, a nemamo garanciju o tome da će ova saradnja biti produžena. Ne vidim ništa sporno u tome što je moj kolega Aleksić pomenuo taj kanal Morava-Vardar-Egejsko more iz prostog razloga što govorimo o drugom zakonu, a to je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodima. Zanima me samo da li će te buduće luke u Vranju i Vladičinom Hanu biti takođe deo ovog zakona i da li se ovaj zakon i na sve buduće luke koje će biti po Srbiji, možda neka u Trsteniku, možda neka u Leskovcu ili ne, ili ćemo donositi nove izmene i dopune zakona, jer me zanima dokle su stigli ti radovi s obzirom da ste petu godina ministarko Mihajlović na ovaj ili onaj način prisutni u Vladi, smatram da je osnovno obećanje predsednika republike da će se taj kanal zapravo završiti u nekom doglednom periodu, pa nas zanima dokle ste stiglo sa tim radovima. Da li smo mi podigli našu građevinsku industriju, da li smo na neki način uspeli da probijemo do Egejskog mora dokle su stigli Makedonci sa svoje strane? Kako teku radovi na Vardaru? Imali smo poplave ove godine u Makedoniji i da li su one izazvane upravo tim novim vodotokovima koji dolaze iz Srbije ili ne. To je jedno logično pitanje s obzirom da je to bilo prvo i osnovno predizborno obećanje 2012. godine. Završavam. Mislim da je veoma važno da govorim o tome šta je ovde interes a šta ne građana Republike Srbije. Nije ovo interes da se na ovaj način slade lokalne samouprave koje imaju priliku da koriste te luke, a s druge stane, da li je u interesu građana Srbije da plaća stranom partneru više nego svojim prosvetnim i zdravstvenim radnicima? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Gospodine poslaniče DS, toliko ste toga ispričali, kao i svaki put i kako god pokušam da napišem svaku vašu rečenicu u svakoj nađem bar 70% netačnog i 30% neznanja. Ali, dobro zato sam ja tu da objasnim ovo sve što ste vi sve rekli, ne zbog vas, pošto nisam sigurna da tu mogu da popravim stvar, ali zbog građana Srbije koji možda ovog trenutka slušaju vas i mogu da pomisle, kojim slučajem, da ste vi našu zemlju ostavili u divnom stanju, razvijenu, sa puno autoputeva, sa puno aerodroma, sa puno putnika, a u stvari građani Srbije se sećaju vrlo dobro kako je to izgledalo, a i mi koji smo u Vladi Republike Srbije već nekoliko godina vrlo dobro znamo kakvom ste se matematikom bavili, pošto ste matematiku pominjali dok ste govorili. Tako ste dobro to radili da ste nam ostavili dugove, probleme, i naravno da krenem od aerodroma, tog Niškog aerodroma i vaših ljudi za koje kažete kako su jako puno uložili. Meni samo nije jasna jedna stvar kako ste nešto dobro uradili na aerodromu Niš, 2004. godine vam je popravljena pista, pa šta ste radili do 2014? Kako je moguće da do 2014. godine, dok mi nismo došli niste imali više od 50 putnika? Dakle, nešto se tu ipak desilo. Sada ja ne znam da li je to nesposobnost vašeg gradonačelnika ili niste imali želje, ali ste zato i te kako davali milion evra „Montenegru“ da bi tu leteo. Isto tako ste činili, zaista ja mislim, strašan presedan što ste iz budžeta grada Niša dodatno davali novac i zaista napravili ogromne deficite baš zato što ste finansirali nešto u šta praktično ni sami očito niste verovali ili je tu postojao neki drugi interes. U svakom slučaju građani Srbije danas mogu da vide da od 2014. godine u prvoj godini, dakle 2015. godini mi smo već imali 30 hiljada putnika zahvaljujući ulaganju Vlade Republike Srbije, direktora Aerodroma „Nikola Tesla“ i kao što sam rekla do kraja ove godine 100 hiljada putnika. Izvinite, to nije rezultat vašeg gradonačelnika, nego Vlade Republike Srbije koju vodi Aleksandar Vučić. Drugo, pominjete takođe jednog gradonačelnika grada Užica, za kojeg kažete navodno kako je uložio u Aerodrom „Ponikve“. Evo da građani vrlo dobro znaju kako izgleda ulaganje u Aerodrom „Ponikve“, dakle da računamo da je on sve to uradio što vi kažete onda nam nije jasno kako je moguće da Vlada Republike Srbije ulaže u zgradu, jer da smo želeli da dođemo na Aerodrom „Ponikve“ u vreme gradonačelnika tog kojeg vi pominjete u Užicu, onda bismo mogli da dođemo vazdušnom linijom otprilike da dođemo i da odemo, a ne bismo mogli ni gde da dođemo zato što nije bilo ni zgrade na tom aerodromu. Danas postoji zgrada, završava se ograda i ja verujem da ćemo mi vrlo brzo Aerodrom „Ponikve“ zaista privesti pravoj nameni. Za sada već idu mali avioni do sedam mesta. Kada pominjete Aerodrom „Nikola Tesla“ i kada uopšte pominjete „Er Srbiju“ i uopšte celu tu priču, meni je žao što ima toliko emocija koje su tako negativne i to je stvarno šteta zato što ja mislim da nekako emocije moramo da ostavimo sa strane i da treba da gledamo samo rezultate, brojeve i ono što je zaista urađeno. Želim da vas podsetim da u trenutku kada je došlo do konačno privatizacije JAT, koji ste vi navodno, kada kažem vi mislim pre svega na sve one koji su vladali u to vreme, DS pa ko god je bio, činjenica je da ste imali najmanje pet strateških privatizacionih savetnika JAT, da je pravljeno pet studija, da se nikada nijedna nije realizovala, a da mi svi vrlo dobro znamo kako je izgledalo putovati JAT. U trenutku kada je izvršena privatizacija JAT broj putnika na Aerodromu „Nikola Tesla“ je bio 2,2 miliona. Ja vam kažem da u 2016. godini mi očekujemo petmilionitog putnika. Pošto ste pominjali dobit, to je možda još bolji podatak. Dakle, dobit 2013. godine Aerodroma „Nikola Tesla“ je bila oko milion evra, 2014. godine je bila 28, 2015. godine 27, 2016. godine se očekuje 28. Morate priznati da je ogromna razlika između jedan i 28. Prema tome, kada govorite o kompanijama koje smo izgubili, nešto ste pominjali broj kompanija koje smo izgubili, nijedna kompanija nije otišla za prethodne dve godine sa Aerodroma „Nikola Tesla“ jer onog trenutka kako raste „Er Srbija“ tako rastu i druge kompanije. Druga stvar, znajte vrlo dobro, jedini aerodrom u regionu koji ima potencijal rasta jeste upravo Aerodrom „Nikola Tesla“, zahvaljujući sve ovo što smo mi do sada radili. Tako da svaka stvar koju ste rekli ima u stvari jednu emociju nažalost ne tako lepu, a suštinski nema nijednu pravu istinu, pošto se pozivate na istinu, ovo su istine, ovo su fakti, ovo su podaci. Dalje, sa druge strane nije mi jasno, zaista mi je žao što nijednom trenutka niste pomenuli zakon. Mislila sam da ste imali dovoljno vremena da bar pročitate ovaj zakon koji se nalazi ispred vas, ali dobro, možda u pojedinostima bude bilo vremena, do utorka. Što se tiče „Beograda na vodi“, takođe ste ga pomenuli, moram da vam kažem da meni nikada neće biti jasno – zašto ste protiv toga da se nešto uredi, da imate šetalište, da postoje zgrade, da se prodaju nekretnine? Doduše, moguće je i pretpostavljam u vašem slučaju da ste vi veoma zadovoljni što će tržište nekretnina da raste. Pretpostavljam da je to za vas u redu. Pretpostavljam takođeda se vi u svemu tome najviše radujete, tržištu nekretnina i meni je takođe drago da tržište nekretnina takođe raste, ali mi je isto tako drago što to znači da postoji potreba i tražnja za stanovima. To vi bolje znate od mene. Izvinjavam se, ovaj deo znate bolje, sigurno i daćemo u tom smislu imati bolji razvoj Beograda i cele Srbije. Šteta je biti protiv takvih projekata. Moj predlog vama kada su takvi projekti u pitanju, kada je u pitanju „Er Srbija“, Aerodrom „Nikola Tesla“, gde vidite dobit, to je dobitna kombinacija, kada vidite „Beograd na vodi“ da ne budete protiv, nego da pokušate da shvatite da je to dobro za sve, pa jednog dana možda se vi upravo budete hvalili „Beogradom na vodi“.
Pravo na repliku, narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Istine radi, pošto ste pominjali istinu, ja ću vas pozvati da zarad svih nas i svih onih ljudi u Srbiji koji gledaju ovaj prenos probate da pogledate u istoriju malo dalje od 2014. godine. Evo vam jednog primera. Mislim da istorija ne počinje od Vlade 2012. godine, niti od 2014. godine, onako kako nije počinjala ni od 2000. godine. Mislim da više poštovanja treba da ukažete prema svim onim ljudi koji su učestvovali u svim onim projektima. Aerodromi i Niš i „Ponikve“ i svi ovi projekti o kojima smo govorili su projekti u kojima su učestvovali ljudi 1989. godine. Prvi put je izgrađen aerodrom u Nišu 1989. godine i hvala svim ljudima koji su učestvovali u tom projektu i treba ih pomenuti. Godine 1999.30 projektila koji su pali na pistu na Niškom aerodromu, neki neeksplodirani sa ostacima osiromašenog uranijuma na samo kilometar ili dva od centra Niša imate hrabre ljude, deminere gde smo 2000. godine pokrenuli kao lokalna samouprava uz podršku Norveške vlade i sa značajnom donacijom, ali pre svega hrabrosti pukovnika Martinovića i njegove ekipe koja je deminirala rizikujući živote. Ja tim ljudima želim ovde da svi mi zahvalimo na svim projektima, na svemu onome što su učinili i za grad Niš i za Srbiju i za to što se danas leti i iz Niša, onako kako će se leteti sa ostalih aerodroma. Mislim da je pošteno i da je prava istina upravo u tome da prihvatimo da su neki drugi ljudi i pre nas, i onda kada smo nosili tu ključnu odgovornost, i 2000. i 2004. godine, i vi danas ulagali najbolje od sebe da bi stvari funkcionisale. Ali, ovaj pristup - mi letimo samo od 2014. godine, pa nadalje, to je nešto što ne može da bude ni na koji način prihvaćeno i mislim da na takav način, sa takvim odnosom pokazujete loš odnos i prema prošlim generacijama i prema sadašnjim i onim budućim koje će, siguran sam, biti mnogo bolje od nas, a to ovde vidim… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Kolega Ćiriću, ja vas molim da vodite računa o vremenu, produžio sam vam 30 sekundi, vi ste nastavili još 30 sekundi da govorite, a hteo sam upravo da dam vašem kolegi Balši Božoviću pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Za razliku od nekih, vi ste uvek raspoloženi za demokratsku debatu i hvala vam na tome. Kada je u pitanju „Beograd na vodi“, ne znam tačno na šta aludirate, ali ja mogu da kažem na šta ja skrećem vama pažnju. Dakle, nekoliko milijardi evra smo oštećeni kada je u pitanju taj ugovor. Potpisali ste ga vi, pametno ga nije potpisao Aleksandar Vučić, zato što je dobar pravnik, vi ste ga potpisali u ime Vlade Republike Srbije. Kad, tad, verujte mi na reč, zbog nanošenja štete javnom interesu Srbije, resursima i imovini Republike Srbije, ja sam već jednom podneo krivičnu prijavu protiv vas, tužilaštvo za organizovani kriminal je odbilo, ali, verujte mi, da će kad, tad odgovarati onaj koji je potpisao ugovor gde zajedničko preduzeće „Beograd na vodi“ 32% ima Srbija sa uloženim milijardama evra, a partner sa 100 miliona evra kredita zajedničkog preduzeća ima 68%. Vi ste tu oštetili, zato što tu sebi gradite stanove od 3.500 hiljade evra po kvadratu, tu sebi gradite šoping mol, tu sebi gradite kafanu, e, to nije javni interes. To je interes vaših prijatelja tajkuna iz UAE, a ne građana Beograda i Srbije. Iz tog razloga, hiljadu puta smo pomenuli, evo, još jednom, kad, tad će neko odgovarati pred pravosudnim organima Srbije i u to budite sigurni. Ja vam to obećavam. Hvala.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Gospodine poslaniče DS, kad, tad mi ćemo šetati tim šetalištem i uživati u divnom pogledu, tamo gde je „Beograd na vodi“, kad, tad. Što se tiče krivične prijave, da, ona je odbačena, da znaju građani Srbije, a što se tiče nekoliko milijardi evra, citiram vas, nisam sigurna da vi uopšte znate o kojim ciframa vi govorite, pa bih volela zaista nekada da čujem tu vašu strukturu od milijardu ili nekoliko milijardi evra. Dakle, volela bih da saberete sve te milijarde o kojima pričate ili možda da se malo setimo ili polazite od onoga što je radila vaša stranka prethodnih, boga mi, od 2000. godina pa nadalje, kada govorimo o milijardama, o privatizacijama i o svemu. Znači, „Beograd na vodi“ je jedan ozbiljan projekat koji se radi i pravi i vrlo je važan, ne samo za glavni grad, važan je za Srbiju, važan je i za našu građevinsku industriju. Pitali ste za građevinsku industriju, reći ću vam da u trenutku pre nego što je formirana Vlada udeo građevinske industrije u DBP je bio oko 3,5%, danas je 5,7%, a treba da bude više, bar 7%. Svi podaci koje vam govorim govore o rezultatima rada ove Vlade. Bili bi sigurno mnogo bolji da ste vi u prethodnih 10,15 godina zaista iskreno radili u interesu ove zemlje. Nažalost, niste, niste više na vlasti, kažnjeni ste zbog toga, ali zato, molim vas, ako ništa drugo, za početak pročitajte zakone, za početak se informišite, pa onda da razgovaramo zaista ozbiljno. Ovo za mene deluje, kako da vam kažem, bez ikakvih jasnih smernica. „Beograd na vodi“ je najbolji projekat koji mi trenutno radimo i vi to znate. Izvinjavam se, samo još jednu rečenicu da završim. Pomenuli ste da se Aerodrom Niš radi i zahvaljujete se, jer se radi od 1989. godine. Bilo bi stvarno fantastično da ste sve to završili i da zaista nismo morali ni da 2014. godine ulažemo u od obezbeđenja, pa nadalje, i da imamo tek nakon tih ulaganja 75.000 putnika. Od 1989. do 2014. godine nije uložen nijedan deo onog novca koji je bio potreban da bi aerodrom radio. Suština aerodroma je valjda da funkcioniše, a ne da pričate kako ste se jako borili za taj aerodrom, puno ste ulagali, a na kraju aerodrom nije radio. Aerodrom danas radi i vrlo dobro znam svaki dinar oko aerodroma, jer je to posebno oblast koja me interesuje, baš zbog toga što stalno slušam priče i za Ponikve i za Niš i za neke druge aerodrome po Srbiji kako se u njih ne ulaže. Jedina Vlada koja je sela i napravila spisak aerodroma i znala u šta i u koji aerodrom ulaže, jeste Vlada Republike Srbije koju vodi Aleksandar Vučić. Ne sviđa vam se, ali to je istina.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Ćiriću, rekli ste jedni drugima sve što imate. (Goran Ćirić, s mesta: Nisam rekao. Demokratska stranka je pomenuta, a ja sam šef DS.) Dobili ste odgovor na vaše pitanje, koje ste postavili vi ili vaš kolega [[Goran Ćirić, s mesta: Dajte mi repliku.]] Žao mi je, nastavićemo dalje da radimo. Imaćete vremena, gospodine Ćiriću, svakako još. Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović, a neka se prijavi narodni poslanik Miroslava Stanković Ćurčić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministar, članovi ministarstva, danas raspravljamo ceo dan o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Na početku izlaganja hoću da kažem da nije poenta dugo govoriti i niste pametni ako govorite dugo i ne meri se po tome pamet, nego po rezultatima. Rezultati govore više od bilo kakve reči. Reči mogu da budu lepe, mogu da budu pristojne, nepristojne, ali na kraju, kada se utakmica završi na semaforu stoje neki brojevi i ti brojevi su tu da publika vidi ko je pobedio, da publika vidi ko je kako igrao, da publika vidi ko kakav tim ima. Ta publika u Republici Srbiji jesu oni ljudi koji sede ceo dan i prate ovaj direktni prenos i koji slušaju neke ljude kako su im puna usta brige za građane i ko će to da plati, neke stvari, a sada ću vam reći kako su to ti koji toliko brinu za građane i interes građana recimo radili u Gradu Beogradu dok su bili na vlasti. Neću se frljati sa milijardama, zato što za manju cifru ne znam i zato što ne umem manje procente da tražim od toga i zato što tajkuni koji sarađuju sa tom gospodom nisu navikli da zarade manje od milijarde, nego zato što ću izreći istinu. Samo nekoliko stvari da iznesem. U Gradu Beogradu su ti veliki stručnjaci doveli budžet grada i finansije grada do kolapsa, maltene do bankrota. Srbiju su doveli do minus 3,6 rasta, ti veliki eksperti za matematiku. Kako smo čuli, bili su najgori u matematici u gimnaziji. Minus 3,6 rasta je za njih veće nego sadašnjih 2,6, njihovih 10,20,30 kilometara puteva koje su radili je veće nego 200 kilometara koje je Vlada Aleksandra Vučića uradila prošle godine. Za njih je to veće nego Koridor 10 i 11 koji će biti završeni do kraja sledeće godine, za njih je sve to veće. Evo praktičnih primera. Recimo, primer podzemnih kontejnera, gde građani i na Starom gradu i na Vračaru i na svim drugim opštinama u Beogradu lome noge, koji su propali posle nekoliko meseci kako su postavljeni, a plaćeni su, i to građani trebaju da znaju, i time oštećen budžet grada i Gradske čistoće u Beogradu za 170 miliona dinara. To je briga za građane. Takođe, rekonstrukcija Bulevara kralja Aleksandra, da ne idem u detalje, da ne bi dužio, 650 miliona dinara su oštetili grad Beograd sa tom svojom kombinacijom, tako oni kažu, ne kažu posao, nego kombinacija. I zašto da ne? Treba građani da čuju da oni kad razgovaraju među sobom, ne kažu – posao, nego – imamo kombinaciju. Ta kombinacija je koštala Beograd 650 miliona samo tu. „Pazl grad“ na Voždovcu 30 miliona. Replika Terazija, pa kod njih je sve replika. Mi smo imali repliku „Boljeg života“ kod njih. Hoćemo pravi bolji život, hoćemo prave auto-puteve, hoćemo pravu Evropu, hoćemo Srbiju u EU, hoćemo slobodne, bogate i nezavisne građane. Dvadesetčetiri sporne privatizacije, to je sve u vreme ovih što dižu poslovnike i što samo replike i performanse imaju. Evo malo i da govorimo šta je urađeno kada je u pitanju Er Srbija. Samo prošle godine, povećan je broj putnika i to za svaku pohvalu, i da su prave patriote, da zaista brinu o interesu građana, rekli bi – svaka čast ljudi, profesionalni menadžment je došao u Er Srbiju, više nema zapošljavanja partijskih kadrova, nema partijskih direktora, profesionalni menadžment prvi put vodi Er Srbiju i povećan broj putnika za 11% prošle godine na 2,5 miliona putnika. Obim kargo prevoza uvećan za 39%, kapacitet za prevoz putnika povećan, iskorišćenost kapaciteta povećan za 4% na 71%. Možemo da nabrajamo rezultate ministarstva koje vodi uvažena ministarka Mihajlović i drugih ministarstava do sutra. Možemo da kažemo šta će sledeće godine da se radi. Oni o tome pojma nemaju, niti slušaju, to njih ne interesuje uopšte. Nema direktnog leta za Maldive, baš mi je žao, ne leti se sa Starog grada na Maldive, više neće moći. Sada će sa Starog grada oni koji ga vode, da lete u zatvore. Oni pričaju o korupciji. Pa tajkune su oni izmislili. Tajkune su oni izmislili, a tajkunima se danas u Srbiji sudi. Presude se izriču tajkunima. Putevi se u Srbiji rade. Do kraja 2017. završava se Koridor 10,11, počinje brza pruga Beograd-Budimpešta, sa našom prijateljskom zemljom Kinom. To su ozbiljni projekti. Meni je drago da se opozicija raduje. To je pokazatelj da ima nade i za njih, ima nade, možda dobiju neku manje godinu robije, a ne onoliko koliko bi ja voleo, a šta da radim. Rezultat ulaganja u rehabilitaciju putne infrastrukture je takođe jedna od mnogo važnih stvari koje moram da istaknem u svom izlaganju, zato što je time u odnosu na 2014. godinu,smanjen broj saobraćajnih nezgoda, smanjen je broj ljudi koji su ginuli na putevima. To nikoga ne interesuje iz grupe preko puta mene. Koga to briga. Bitno je da li se leti na Maldive, bitno je da u opštini Stari grad se da 40.000 evra samo za izradu logoa te opštine i da taj logo obavezno odmah bude i logo njihove predizborne kampanje. U 90% opština ste izgubili u Republici Srbiji. Vlast nemate u gradu, nemate u Republici, nema vas nigde. Pa, jel to rezultat vaše vlasti!? Da li je to rezultat toga što ste vi mnogo stručni, jel tako? (Radoslav Milojičić, s mesta: Ti si izgubio na Starom Gradu.) I niste mnogo ubedljivi ako vičete. Ja razumem nervozu, razumem strah. Kada se dugo ne pije, čoveku se tresu ruke, postane nervozan, šta da radimo, agresija. Evo ja sad čekam da ustane kolega da me bije.
Kolega Filipoviću, ajde malo o temi.
Na žalost, teško će tu da prođe u tom odmeravanju snaga, mnogo mi je žao. Žao mi je, u 90% opština vas nema, eto taj Stari grad ste na neku prevaru uspeli da uzmete, ali republičku listu ste izgubili tamo i onaj što samo Poslovnik diže i maše ovde time i što nas psuje kada izlazi iz sale, je bio drugi tamo. Strašno. Ja uopšte neću dalje ni da se obraćam takvima. Važno mi je da ćemo usvojiti ovakav predlog za izmenu i dopunu zakona, važno mi je da Srbija ide napred, važno je to da građani imaju priliku da čuju ko kakve ideje, koncepte i strategije ima, važno je da znamo i da građani čuju zbog istine, ko ima konkretne stvari ovde da kaže, a ko nema ništa. Ko ima samo da psuje, da vređa i da preti. Hvala vam.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Hvala predsedavajući. Reklamiram član 106. da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vrši pretres. To bi bilo kao kada bi sada ja analizirao, javio sam se po povredi Poslovnika da je gospođa ministarka bila savetnica u Vladi do 2006. godine, a posle toga savetnica generalnog direktora JAT. Tako da je bila bezmalo na vlasti do 2012. godine dokle i DS. I, nije bila tema, kao što sam reklamirao član 106. nisu tema ni rezultati DS, ni podzemni kontejneri u Beogradu. Ono što je DS uradila za četiri godine vlasti u Beogradu vi gospodo draga, sa Sinišom Malim, ne možete ni da okrečite. Hvala vam.
To što je kolega Filipović govorio ima veze sa temom dnevnog reda koliko je neko govorio o kanalu Dunav-Morava-Vardar-Egejsko more, poplavama u Makedoniji, da li je tako, ER Srbiji, privatizaciji JAT Ervejza, niškom Aerodromu, u Užicu, Aerodrom Nikola Tesla, broj putnika i tako dalje. To je sve vaš kolega iz vaše poslaničke grupe govorio i ja ga nisam prekidao. Tako da možda sam prekrišio Poslovnik u tom delu o kome vi citirate, ali onda sam ga prekršio i kad je govorio gospodin Božović, kao što sam prekršio i kad je govorio Filipović. Ako sam ga u oba slučaja prekršio smatram da sam u pravu. Da li želite da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni i o povredi Poslovnika. (Radoslav Milojičić, s mesta: Da.) Sada ima povredu Poslovnika narodni poslanik Tatjana Macura. Izvolite.
Dame i gospodo, javljam se za povredu Poslovnika član 107. stav 1. i član 108. stav 1. Ne znam koji je od ova dva člana, odnosno stava više narušen i ja bih vas zamolila da zaista očuvamo dostojanstvo Narodne skupštine. Ulazimo u dvanaesti sat, već smo u dvanaestom satu rasprave. Pala nam je svima koncentracija. Govorimo o svemu, samo ne o temi koja je na dnevnom redu i mislim da bi bilo više nego korektno da i građani koji prate ovaj prenos ispoštujemo na takav način da mogu da prate jednu ozbiljnu diskusiju o temi koja je na dnevnom redu. Hvala vam.
Isti odgovor koleginice kao i kolegi Milojičiću koji sam dao važi i za vašu povredu Poslovnika. Kolega Filipović je mlad kolega, novi poslanik i vi ste, imaćete i vremena i prilike da naučite šta izgleda parlamentarna debata. Povreda poslovnika narodni poslanik Saša Radulović. Gospodine Ćiriću idem redom.
Ovo je replika nije povreda Poslovnika.
Replika po kom osnovu?
Pa, piše vam u članu 104. koji je osnov.
Ko je vas pominjao?
Ovo je replika, nije povreda Poslovnika.
Replika, po kom osnovu?
Piše vam u članu 104. koji je osnov.
Ko je vas pominjao?
Da li je neko, predsedavajući, ja ne znam da li vi pratite ovu sednicu. Ja razumem, dvanaesti je sat, ljudi zaspu. Čovek je govorio o tome da je neko psovao kad je izlazio, ova poslanička grupa koje je bila druga na Starom gradu.
Jeste li psovali?
Molim?
Jeste li psovali?
Ne čujem.
Jeste li psovali?
Pa, imam repliku da dam.
Nemate repliku ako niste psovali.
Pa, nije na vama da cenite moje replike.
Ne, na meni jeste da cenim da li imate pravo na repliku.
Rečeno je nešto što nije istina. Član 104. vam to jasno kaže. Prestanite cirkus da pravite, pa toliko razumete.
Gospodine Raduloviću, prestanite vi da pravite cirkus. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Goran Ćirić.
Povredili ste član 27. Poslovnika, koji kaže da se predsedavajući stara o primeni Poslovnika. Vi ste prekršili Poslovnik, jer ste nam dali objašnjenje da poslanici DS govore o svemu, ali ne samo o tačkama dnevnog reda, pošto ste naveli da jedino mi govorimo o aerodromima, Nišu, Lađevcima, o kanalu Dunav-Morava-Vardar i drugi poslanici su to pominjali, ali niste opomenuli. Poslanici iz vladajuće koalicije su govorili i o Aerodromu Niš i o nekim drugim temama, a to uopšte niste pomenuli. Mislim da su to teme, jer kada se govori o ovom zakonu, o rečnoj plovidbi, zašto ne pomenuti i postaviti pitanje, na koje ministarka nije dala odgovore, a to je – da li je komunicirala sa predsednikom države, koji je najavljivao taj projekat kanal od severnih mora preko Dunava, Morave, Vardara, do Egejskog mora, i pitanja naših poslanika kakvi su planovi u vezi sa lukama na tom plovnom putu? Bila su velika obećanja, od stotine milijardi ulaganja, desetine milijardi na godišnjem nivou. Bilo je to ozbiljno obećanje predsednika države, tadašnjeg ministra, prethodnika naše aktuelne ministarke i mislim da je bilo korektno dobiti odgovore na ta pitanja, a to je bilo u skladu sa dnevnim redom i sa svim onim o onome što smo danas razgovarali. Dakle, ovo je na neki način poziv ministarki da da odgovore na to pitanje – na koji način komunicira sa predsednikom Nikolićem i na koji način sinhronizuju svoje poteze u vezi sa realizacijom ovog projekta, još jednom, Dunav-Morava-Vardar?
Vreme, kolega Ćiriću. Vaše je pravo da mislite šta god hoćete, ja vam to ne branim. Ali, danas, 25. oktobra, u 21 sat i 32 minuta, 35 minuta, nema veze, moje diskreciono pravo je da određujem šta je tema šta nije. Ja sam pustio kolege poslanike da iznesu svoje političke stavove, i gospodina Božovića i gospodina Filipovića. Kada govori gospodin Božović, vi sedite pored njega i nećete ni u jednom trenutku da ga opomenete da nije u temi dnevnog reda, kao njegov šef poslaničkog kluba, a od mene tražite… (Goran Ćirić, s mesta: Milija je govorio o tome.) E, pa, vidite, tu se razlikujemo vi i ja. Ja sam pustio i jednog i drugog da govore. Vi biste pustili samo svoje da govore, a druge biste ućutkali. Znam dobro kako je to izgledalo dok ste vodili sednice ovde, ne vi, nego poslanici potpredsednici DS. E, pa sa tom praksom smo prekinuli. Nastavljamo dalje sa radom. Da mi ne bi zamerili iz SRS, reč ima narodni poslanik Miroslava Stanković Đuričić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući. Poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, na početku svog izlaganja nekoliko rečenica, analiziraću jaz između propisa i prakse koja je, pod znacima navoda, odličan primer partnerstva između državnog i privatnog sektora. Nabrojaću samo neke njihove efekte. Tek nakon stupanja Zakona o koncesijama 2003. godine, član 3. stav 6. Zakona o privatizaciji, kojim se propisuje da predmet privatizacije ne mogu biti prirodna bogatstva i dobra u opštoj upotrebi kao dobra od opšteg interesa, počinje da proizvodi dejstvo u odnosu na luke i pristaništa, odnosno lučku infrastrukturu. Tek tada se lučka delatnost prepoznaje kao državno dobro od opšteg interesa. Uredba o uslovima, kriterijumima i načinu ostvarivanja prava na konverziju, odnosno prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu, kao i o načinu određivanja tržišne vrednosti građevinskog zemljišta i visine naknade po osnovu konverzija, uredba o izmeni uredbe u članu 4. stav 1, precizirane su odredbe koje se odnose na umanjenje naknade…
Ja se izvinjavam, koleginice Đuričić. Pauza od pet minuta, dok gospodin Radulović ne shvati da treba da se vrati na svoje mesto. Zatražite reč, koleginice.
Mogu od početka da pričam. Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Na početku svog izlaganja u nekoliko rečenica, analizirajući jaz između propisa i prakse, koja je odličan primer partnerstva između državnog i privatnog sektora. Nabrojaću samo neke njihove efekte. Tek nakon stupanja Zakona o koncesijama 2003. godine, član 3. stav 6. Zakona o privatizaciji, kojim se propisuje da predmet privatizacije ne mogu biti prirodna bogatstva i dobra u opštoj upotrebi kao dobra od opšteg interesa, počinje da proizvodi dejstvo u odnosu na luke i pristaništa, odnosno lučku infrastrukturu. Tek tada, 2003. godine, lučka delatnost se prepoznaje kao državno dobro od opšteg interesa. Uredba o uslovima, kriterijumima i načinu ostvarivanja prava na konverziju, odnosno prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu, kao i o načinu određivanja tržišne vrednosti građevinskog zemljišta i visine naknade po osnovu konverzija, uredba o izmeni uredbe u članu 4. stav 1, precizirane su odredbe koje se odnose na umanjenje naknade za konverziju, a u vezi sa vrednostima zemljišta na tržištu i prava korišćenja na tom građevinskom zemljištu nastala posle 11. septembra 2009. godine. Lice koje je zahtev za utvrđivanje prava na konverziju podnelo u skladu sa uredbom pre izmene uredbe od 16. marta 2012. godine, ima pravo do dana stupanja na snagu ove uredbe 24. marta 2012. godine, a najkasnije do 31. decembra 2012. godine i pod uslovom da naknadu na konverziju plati jednokratno, ostvari popust od 30% od utvrđene visine naknade. Ovde vidimo šta se zapravo dešavalo sa tim državnim dobrom u rukama vlasti. Vidimo da izvršna vlast uzima u svoje ruke iz nekih razloga rešavanje ovih pitanja na svoji način. Kome su ova i ovakva rešenja u tom momentu odgovarala ne zalazim, nekome sigurno jesu. Sada je 2016. godina i ne vidimo da se nešto bitno promenilo. Član 32. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama glasi – rešenje kojim se izdaje odobrenje za obavljanje lučke delatnosti je konačno u upravnom postupku i protiv njega se može pokrenuti upravni spor u roku od 30 dana od dana prijema rešenja. U razlozima za donošenje zakona vi navodite, između ostalog, da ste želeli da se urede pitanja koja su uočena u primeni i čije rešenje je zahtevalo pronalaženje kvalitetnijih zakonskih rešenja. Mi iz SRS se potpuno slažemo sa vama da treba kvalitetnije zakonski urediti ovo o čemu mi danas diskutujemo, ali se iz vašeg predloga to ne vidi. Ovim članom 32. Predloga zakona o izmenama i dopunama se skrenulo sa nadležnosti zakonodavne na izvršnu vlast. Vi danas tražite od nas da, usvajajući ovaj predlog izmene i dopune, dozvolimo da rešenje za odobrenje obavljanja lučke delatnosti bude konačno u upravnom postupku, što znači i u nekim kabinteskim putevima potpuno ne transparentno, u nekim agencijama, što je već viđeno u slučaju sekundarne privatizacije Luke Beograd. Ovo ne može biti primer antikorupcijske politike. Zašto tražite da Narodna skupština prihvati vaš predlog i spusti normiranje sa svoje opšte na upravnu nadležnost? Da li je lučka delatnost toliko delikatna i suptilna i unapred ispunjena nepredvidivim i promenljivim situacijama i da li smo te situacije već videli? Poznato je da zakonodavna vlast preventivno, a sudska na kraju štiti od zloupotrebe diskrecionog odlučivanja uprave i ovim predlogom izgleda da ste hteli da zaobiđete kako zakonodavnu, tako i sudsku vlast, dajući sebi ekskluzivno pravo da je u vašim rukama jedino pravično rešenje. Ovim pokazujete da postoji nepoverenje predlagača u nezavisnost glavnih aktera Poglavlja 23. u kome stoji, a što je vaša polazna osnova, da se neefikasno pravosuđe direktno negativno odražava na privredne aktivnosti u društvu, odbija strane investicije i dovodi do usporavanja razvoja društva u celini. Nemate očigledno poverenja ni u efikasnost pravosuđa sudeći po primeru Luke Beograd, znači, epilog sudskog postupka se čekao godinama. Da li članom 217. Zakona očajnički pokušavate da nađete rešenje za Luku Beograd, koja je privatizovana još 2005. godine, a kako stoji u Izveštaju Saveta za borbu protiv korupcije iz 2008. godine prekršena su prava malih akcionara i države? Savet je 2010. godine podneo krivičnu prijavu protiv 17 osoba, zbog sumnje da su 2005. godine u nezakonitom postupku preuzimanja akcija Luke Beograd naneli štetu najmanje 21 milion evra. Zašto je Vlada koja se toliko bori protiv korupcije i kriminala i vi kao nadležni ministar, a ovo vam je drugi mandat, do sada ste ostali nemi na ovaj problem? Čemu služe ovakva rešenja suvišno je objašnjavati nakon iscrpljujućeg perioda njihove primene i nenadoknadive štete po državna dobra. Ne prepoznajemo želju da se tome ni ovim Predlogom izmena i dopuna Zakona stane na put iz gore navedenih razloga. Poznato je da su poznati monopolisti zainteresovani da obezbede na sve načine podršku državnim strukturama. Usvajanjem ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama vi hoćete da Narodna skupština ostavi vama otvoreno pitanje legalizacije kapitala kroz proces privatizacije. Stiče se utisak da ste svoja prava i nadležnosti preneli na Agenciju sa čime se Srpska radikalna stranka nikako ne može složiti, kako bi se izdržavala Agencija za upravljanje lukama, čije finansiranje nije direktno predviđeno budžetom. Uveli ste plaćanje lučkih i pristanišnih usluga, i to se i te kako može odraziti na domaću privredu, koja ne bi trebalo da se dodatno opterećuje. Zakon ne predviđa suštinsko rešavanje problema, već kako povećati priliv novca u budžet, i to uglavnom kroz naplatu kazni o kojima govori čak pet članova zakona, a visina kazni je od 5.000 do čak dva miliona dinara. Zašto se uvek parcijalno menja nešto što suštinski nije dobro i uvek nešto ostaje nerešeno i nedorečeno? Podsetiću vas na sledeće. Verujem da je većina prisutnih pročitala knjigu „Politički sistem“ prof. dr Vojislava Šešelja u kojoj se navodi da je sve pitanje legaliteta i da je citiram: „Opšte prihvatanje načela legaliteta u modernim političkim sistemima i pravnim porecima pokazalo da je tradicionalna dilema da li u državi treba da vladaju ljudi ili zakoni rešeno u korist zakona. Dosadašnja istorija je pokazala da svaka vlast kvari čoveka, a sa svoje strane čovek je opterećen emocijama da bi u ovim okolnostima mogao da ostane strog i pravičan. Zakon nema emocije, ali poseduje duh koji je sazdan od opšte prihvaćenih vrednosti i načina svima bliskih ciljeva.“ Za to se zalaže i SRS koja će na ovaj i ovakav predlog zakona uložiti amandmane i pokušati, koliko je moguće, da vrati temu u zakonske okvire. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana poslanice, nekoliko samo reči, a to je da zakon svakako zabranjuje konverziju na lučkom zemljištu, što pretpostavljam da treba da ste videli, da znate. Kada govorite da će se kroz ovaj zakon tek povećati i pojačati korupcija i kada govorite da smo hteli da zaobiđemo određena pravna sredstva, mislim da niste u pravu. Naprotiv, mi smo hteli da izbegnemo da ministarstvo bude drugostepeni organ i zbog toga smo stavili Upravni sud, jer mislimo da nije dobro da ministarstvo bude drugostepeni organ. Drugo, kada pominjete lučke naknade, onda želim da vas informišem da se lučke naknade naplaćuju od 2013. godine, da je stepen naplate 98%, tek toliko da vidite kako to privreda nije prihvatila te lučke naknade ili nije mogla da prihvati, a prihod u budžetu je 1,6 miliona evra. Drago mi je iz svega što ste rekli da se zalažete za investicije, pominjali ste i strane investicije. Mislim da je to dobro, imajući u vidu da nije baš bilo nekih investicija nekad davno, da ih sada ima mnogo više, ali kada pominjete Luku Beograd, onda treba da znate da je upravo za vreme mandata Vlade Aleksandra Vučića krenulo da se rešava sudski, odnosno krivično i sudski, pitanje Luke Beograd, pa se setite i gospodina Bubala i sve dalje kako je krenuo postupak. To se nije dešavalo u periodu pre toga. Ovaj zakon treba, naprotiv, da pomogne da se uredi lučka delatnost. Takođe, ono što je veoma važno, a to je da infrastruktura, zemljište, ponavljam još jednom, jesu u javnoj svojini Republike Srbije i ne mogu da budu predmet nikakve konverzije kada govorimo, pre svega, o zemljištu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Danijela Stojadinović.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko Mihajlović, saradnici i narodni poslanici, izmenama i dopunama Zakona o plovidbi koje su pred nama zadovoljeni su svi aspekti, pravni, ekonomski, fiskalni i bezbednosni. Kroz ove izmene i dopune Zakona doprinosi se povećanju javnih prihoda i poreza, ali se i vrše određene uštede u budžetu Republike Srbije. Bitno je da su sa ovim izmenama saglasne odgovarajuće grupacije Privredne komore Srbije koje su učestvovale u pripremi ovog zakona. Na osnovu ovih konstatacija, sagledavanja stanja iz ove oblasti i potrebe da se ono promeni i pretoči u izmene predmetnog zakona, smatram da ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama treba podržati. Pored značajnih izmena u pogledu regulisanja čarterovanja jahti i ekonomskog značaja, veoma je bitan i bezbednosni sadržaj. U svojoj diskusiji istakla bih odredbu koja se odnosi na usklađivanje sa Zakonom o istraživanju saobraćajnih nesreća koji je Skupština usvojila pre godinu dana. Kada su prošle godine usvojene izmene i dopune Zakona o plovidbi, pozdravljen je i tadašnji predlog da Ministarstvo preuzme od Lučke kapetanije sprovođenje postupaka, ispitivanje plovidbenih nezgoda sa smrtnim ishodom ili teškim telesnim povredama. Istaknuto je tom prilikom da se ovim rešenjem može doprineti unapređenju bezbednosti plovidbe i preovladalo je mišljenje da bi trebalo u narednom periodu uvesti sličnu praksu koja će se odnositi i na železnički i na avio saobraćaj. Par meseci kasnije, Ministarstvo je predložilo potpuno novi zakon -Zakon o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju. Ovim zakonom su objedinjena sva tri vida saobraćaja u pogledu istraživanja nezgoda i nesreća, i to smo bezrezervno podržali. Zakonom o istraživanju saobraćajnih nesreća uređuju se istraživanja udesa i ozbiljnih nezgoda u vazdušnom, železničkom, zatim istraživanja pomorskih i plovidbenih nesreća i nezgoda, a vrlo je bitno da se njime uređuje nadležnost i ovlašćenja organa za sprovođenje istraga i postupak istraživanja, kao i vršenje nadzora nad primenom ovog zakona. Ovim zakonom je formiran i Centar za istraživanje, kao nezavisna institucija. Ja bih ovu priliku iskoristila da gospođi ministarki Mihajlović postavim pitanje, a pitanje je dokle se stiglo sa formiranjem Centra i da li su sva podzakonska akta potrebna za sprovođenje donesena?
Zahvaljujem. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović.
Samo ću kratko. Centar je formiran, podzakonska akta su doneta, kao i za sve zakone koje smo do sada doneli, u roku. Dakle, sve je završeno.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković, a neka se pripremi narodna poslanica Vjerica Radeta. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, danas sam želela poseban akcenat da stavim na ovaj predlog, odnosno na izmene i dopune Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, ali, prosto, ne mogu da preskočim a da ne kažem par činjenica, vezane za aerodrom „Ponikve“. Najveće aktivnosti aerodroma „Ponikve“ su upravo u periodu od 2011. do 2016. godine i ako ćemo činjenično stanje da uzmemo, dakle, 2011. godine nekadašnji vojni aerodrom je prenet na upravljanje gradu Užicu, a do 2013. godine u principu su samo urađeni idejni projekti razminiranja i projektni zadaci. Znači, od dolaska SNS na vlast i ove Vlade, koja je i tada radila na uređenju aerodroma „Ponikve“, urađena je i realizovana prva faza čišćenja, odnosno razminiranja, urađeni su svi idejni projekti i studija procena uticaja, od 2014. i 2015. godine dobijene su brojne donacije, a ja ću navesti samo neke. To su svetlosni sistemi, 2,5 km ograde i kompjuteri od aerodroma „Nikola Tesla“, 8,8 miliona dinara donacije Direktorata za civilno vazduhoplovstvo i 2016. godine donacija aerodroma „Nikola Tesla“ za izgradnju terminala. Činjenica jeste da nedostaju još 2,3 miliona evra, to je veliki novac u pitanju, ali, Vlada Republike Srbije i ovo ministarstvo zaista radi da se i ovaj aerodrom stavi konačno u funkciju. Sada bih se vratila na izmene Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Nivo razvoja jedne zemlje pre svega se vidi u nivou razvijenosti saobraćaja. Dakle, saobraćaj u smislu prenosa informacija, podataka i prevoza ljudi postoji od kada postoji društvo, zato se i prati. Srbija svakako ima povoljan prirodno-geografski položaj i ima jako dobre osnove za razvoj sva tri vida saobraćaja, i kopnenog i vazdušnog i rečnog. Srbija je imala priliku da iskoristi, mada to nekada nije ali se nadamo da će u budućnosti to i te kako učiniti, nudi najkraće i najsigurnije trase za spajanje istoka i zapada i nalazi se na samom raskršću Koridora 7 i Koridora 10, koji su veoma važna dva koridora. Međutim, saobraćajna politika Srbije nije uvek bila na najvišem nivou, pa se može reći da je nekada bila i prilično loša, kada je saobraćaj u pitanju. Decenijama se ovi potencijali nisu koristili i, nažalost, sredstva od privatizacije umesto da su trošena u infrastrukturu, ona su usmeravana u potrošnju. O značaju drumskih koridora pričali smo prethodne sedmice i o tome bi sada bilo i previše govoriti. O Koridoru 10 i o delovima auto-puta koji mi nazivamo Koridor 11 govorili smo tri dana zaredom i zaista se može reći i potvrditi da Republika Srbija u tom pravcu posebno napreduje, da je za dve godine izgrađeno stotine kilometara samo auto-puta i, naravno, izvršene su brojne rekonstrukcije i izgradnja puteva drugih kategorija. Ali, ja bih se vratila na Koridor 7, o kome bih danas posebno pričala, koji predstavlja reku Dunav i luke u Srbiji, koji je neopravdano zapostavljen prethodnih godina. Ne može se reći da ranijih decenija nije postojala zakonska i planska dokumentacija vezana za razvoj plovnog saobraćaja, ali ona je, nažalost, ostajala uvek nekako mrtvo slovo na papiru. Takođe bih pomenula da je i ranije postojala želja da se preraspodele tokovi saobraćaja sa drumskog na železnički i rečni. Tada je to bilo 20%, danas je taj procenat mnogo veći. Zbog neefikasnosti i neodgovornosti nekadašnjih vlasti, nažalost, nije se gradilo, infrastrukturni projekti su zaostajali i mi danas trpimo veoma velike posledice. Pre svega smo ograničili privredni i društveni razvoj. Zatim, propustili smo šansu da naplatimo, da imamo profit od tranzita preko naše zemlje. Ono što je veoma bitno, a što se možda u ovom trenutku ne računa, to je – kako da vratimo saobraćaj koji nas je već zaobišao? Treba voditi računa o tome da saobraćaj nekako uvek ide ustaljenim tokom, pa ćemo i mi u tom smislu, verovatno, i kada izgradimo koridore, imati veliki posao da taj saobraćaj usmerimo preko naše zemlje. Srbija ima veoma dobre uslove da razvija vodni saobraćaj, jer ima oko 1.600, možda i 1.700 kilometara plovnih reka i kanala. Najveća je Dunav, Sava, Tisa, Begej, Tamiš. To su naše plovne reke. Naravno, Dunav, koji čini taj Koridor 7, veoma važan i prolazi svojom dužinom oko 30% samo kroz Srbiju. Veliki je potencijal za razvoj transporta, trgovine i turizma i posebno jahting turizma i o tome smo danas slušali, da će ovde biti veoma značajne izmene, zato što smo do sada imali jahting turizam razvijen, ali, nažalost, Srbija je ovde bila na šteti, jer nije ubirala porez na prihod i porez na primanja zaposlenih na jahtama ili na drugim plovilima koji služe za rekreaciju i, nažalost, ostajala je bez novca jer su te jahte bile registrovane u drugim državama. Ono što je takođe veoma bitno, domaći prevoznici su dovedeni u neravnopravni položaj. Od sada će, dakle, moći da se iznajmljuju samo plovila registrovana u Srbiji i da se vije na svakom vozilu zastava u čijem je vlasništvu. Kada su luke u pitanju, od 11 luka koliko ukupno ima u Srbiji, osam se nalazi na Dunavu i svih osam su od međunarodnog značaja. Sve luke su nažalost iskorišćene sa vrlo manjim procentom nego što bi to bilo optimalno i zato ne možemo da govorimo o razvoju vodnog saobraćaja bez dobro opremljenih luka. Zbog toga se nadam da će ovaj zakon učiniti upravo ono što i jeste cilj i da će ovaj zakon predstavljati završni korak kada je u pitanju reformski zakon i luka i da će se to dovesti na najviši mogući nivo. Dakle, videli smo da su izmene zakona iz 2015. godine već načinile brojne pozitivne pomake, pa danas imamo veliki broj zainteresovanih svetskih i evropskih lučnih operatera za javno privatno partnerstvo. Ako uzmemo u obzir da je ova Vlada i ovo ministarstvo načinili brojne dobre reforme i da se to već vidi u našem avio saobraćaju, vazdušnom saobraćaju, danas pratimo u stopu i usklađeni smo po pitanju vazdušnog saobraćaja sa kompletnim evropskim zakonodavstvom. Što se tiče drumskog saobraćaja intenzivno se gradi. Posle mnogo decenija danas se nalazimo zaista na pravom putu i drumskom saobraćaju. Ne sumnjam da će biti uspešna i reforma vodnog saobraćaja i da će biti kompletiran naš saobraćajni krvotok koji može našu Srbiju da oživi u privrednom smislu. Takođe, tome u dokaz ide i ova vest današnja koja je jako lepa. Čestitam i ministarstvu i Vladi, a i svima nama jer to je za sve nas jako lepa vest da je Srbija skočila sa 54 na 47 mesto na svetskoj „Duing biznis“ listi i da se nalazimo među prvih deset zemalja po napretku na ovoj listi. To je zaista za svaku pohvalu. Sve čestitke i zahvaljujem. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem se. Gospodine Milojičiću, šta je osnov vašeg javljanja? Nemate osnova za repliku. Niste ni u jednom trenutku govora koleginice Stojiljković pomenuti. (Radoslav Milojičić govori s mesta:) Ona je govorila o aerodromu Ponikve i mislim da je veoma korektno govorila o temi koja jeste tačka dnevnog reda. Bila je i tolerantna i korektna da … (Radoslav Milojičić, s mesta: Emotivno sam vezan.) Ja razumem vašu emotivnost, razumem da ste emotivno vezani, ali koleginica Stojiljković je bila toliko tolerantna i korektna da nije odgovorila na pitanja koja se tiču konkretno aerodroma iz Užica, obzirom da dolazi iz Užica. Sačekala je svoj redosled, nije zloupotrebljavala povredu Poslovnika i replike i o tome je govorila u okviru vremena poslaničke grupe SNS. Nemate osnova za repliku. Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi danas raspravljamo o jednom lošem predlogu zakona. Lošem i štetnom predlogu zakona, naravno pod uslovom da bude usvojen ovako kakav je predložen. Zašto je to loš predlog? Zato što Zakon o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama se menja, evo danas, peti put. Od toga četiri puta ste ga menjali vi koji ste sada aktuelna vlast. Ako postoji potreba da se neki zakon pet puta menja onda to samo po sebi govori da je to loš zakon, pa taman da svaki put menjate samo po jedan član, a ovaj put imate negde oko 50, 55 članova koje menjate. Vi ste, gospođo ministar, u obrazloženju pričali nešto što baš nema preterano mnogo veze sa onim što je napisano u zakonu, pogotovo u analizi efekata zakona. Vi ste nam ovde pričali o povoljnom geografskom položaju Srbije, o 1.600 kilometara plovnih vodnih puteva, tri plovne reke Dunav, Sava, Tisa. Doduše, niste rekli da je za to zaslužan Aleksandar Vučić, ali tako jeste. Doduše propustili ste da kažete jednu važnu informaciju, a zbog koje se zapravo donose ove izmene zakona, a to je da Srbija ima deset luka i da je aktuelna prodaja Luke Novi Sad i da ono što je sadržano u ovim suštinskim izmenama mnogo liči na ono što se već spekuliše u medijima, da se ovaj zakon menja da bi se namestila privatizacija Luke Novi Sad. Pominje se „Renus logistik“, neka nemačka kompanija. Očekujem da ćete da nam kažete nešto o tome i da kažete da vidimo šta je tu istina, šta nije istina. Ne znam naravno ni koliko to ima veze sa onim što smo se skoro u medijima upoznali sa vašim aktivnostima u vašem kabinetu, u smenama velikog broja ljudi, odnosno otkazima u vašem kabinetu. Naravno, vi kao ministar imate pravo da birate kabinet, odnosno ljude u kabinetu, ali interesantno je da su ti vaši saradnici bili dobri sve do ovog poslednjeg vašeg izbora za ministra i pitanje za vas je - šta su oni to zgrešili u onom prethodnom periodu i da li ima vaše odgovornosti u tim njihovim eventualnim greškama? A, bilo bi logično da ima. Ono što želim takođe da napomenem odnosi se na određene ljude u nadležnosti vašeg ministarstva, na Lučku kapetaniju, pre svega. Na čelu Lučke kapetanije smenjivali su se Branislav Milešić i Vidoje Bajić, a taj Vidoje Bajić je inače čovek prethodnog ministra Velimira Ilića i protiv njega se i sada vodi određeni krivični postupak. On je bio mislim i u Smederevu šef Lučke kapetanije, a mozak te ekipe je Zoran Gvozdenović, u javnosti poznat po tome što je Tomislavu Nikoliću i njegovim sinovima dao dozvole za upravljanje, brodarske knjižice, takozvane, za upravljanje plovnim objektima. I protiv njega se vode krivični postupci i trebalo bi, kao ministar da znate, ako slučajno niste znali, da posle ove večerašnje rasprave proverite o čemu se tu radi, da li taj čovek zaista i dalje može da obavlja tako važnu funkciju i tako ozbiljan posao. U analizi efekata ovog zakona, kako ste vi napisali, ako ste ovo pisali, stoji u jednom od prvih podnaslova na koga će i kako će najverovatnije uticati rešenja u ovom zakonu. Da li je moguće da vi govorite o najverovatnijem uticanju ovog zakona ili uticaju? Vi morate da znate i da izađete pred narodne poslanike sa nečim za šta vi tvrdite da je 100% tačno i nešto što je konkretno. Vi ste malopre kada ste koleginici Miroslavi odgovarali na njenu raspravu pohvalili se da je lučka naknada, naplata lučke naknade dostigla nivo od 98% i da se naplaćuje od 2013. godine, ako sam dobro zapamtila. I to je lepo, ali onda se to ne slaže baš sa ovim što ste napisali u ovom obrazloženju. Deluje kao da vi niste pisali ovo, odnosno niste sigurno pisali, ali kao da niste pročitali ovo što ovde piše. Kažete – Predlog zakona će uticati na Direkciju za vodne puteve kojoj se ukida svojevrsni monopolski položaj na obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva. Gospođo Zorana Mihajlović, ako direkcija više neće imati taj monopolski položaj, kome ste taj monopolski položaj namenili? Neko će ga imati. Ako već neko mora, onda valjda bolje da to ima direkcija nego ne znam ko. Vi kažete da se ovo navedeno rešenje se predlaže kako zbog činjenice da Direkcija za vodne puteve u dužem vremenskom periodu zbog budžetskih ušteda nije imala dovoljno sredstava za obavljanje navedenih poslova. Ako je naplata lučke naknade 98%, a ovde navodite problem manjka sredstava i kako je moguće, vi tvrdite, Aleksandar Vučić tvrdi da je budžet punjen štednjom samo tako što su smanjene plate u javnim državnim službama, što je ukraden deo penzija, a vidimo ovde da bogami gde god ste mogli pomalo ste uzimali na štetu očigledno normalnog funkcionisanja države i državnih organa. Pitanje na koje niste odgovorili – kolika su, pošto očigledno tako piše ovde i očigledno je da u vlasništvu direkcije postoje neka sredstva, koliko vrede ta sredstva, mislim na tehnička sredstva, koliko vrede ta sredstva? Moramo i to da znamo da bismo znali da li su ovi vaši predlozi smisleni i da li možemo da glasamo za njih. Koliko je zaposlenih u ovoj direkciji? Šta će biti sa tim zaposlenima? Da li će i oni deliti sudbinu vaših saradnika kojima ste nedavano izdelili otkaze ili su oni već dobili otkaze? Očekujemo da ćete i o tome ponešto da nam kažete. Interesantno je da se nije pominjalo i pitanje Dunava, plovne reke u delu koja protiče kroz Srbiju. Da li mi imamo, da li možete da nam date informacije – ko su zagađivači Dunava i ko čisti Dunav, ko plaća čišćenje reke Dunav? Naravno, kada je u pitanju reka Sava, ono što sasvim izvesno interesuje širu javnost jeste kakav je, koliki je negativan uticaj postojanja vila Tomislava Nikolića na obali Save, da li to ima nekog uticaja na ovaj zakon i na izmene ovog zakona koji ste nam danas stavili na razmatranje? Kažete sa druge strane – za razliku od Direkcije za vodne puteve koja iz budžeta dobija ukupna sredstva koja koristi za plate zaposlenih, održavanje plovila, te obavljanje poslova tehničkog održavanja vodnih puteva, privredna društva će, pardon, troškove plata i poslova tehničkog održavanja vodnih puteva, privredna društva će troškove plata i održavanja plovila obezbeđivati obavljanjem poslova koja se nude na tržištu. Zašto to ne radi direkcija? Zašto direkcija ne obavlja poslove koji se nude na tržištu, pa onda kažete – tako da će se razlika u sredstvima koja će se obezbediti promenom u načinu ostvarivanja poslova iz delokruga Direkcije za vodne puteve koristiti isključivo za finansiranje poslova tehničkog održavanja. Kako tehničko održavanje ako direkciju isključujete iz ovog posla. Kažete da joj uzimate monopol, uzimate joj zapravo sve poslove. Dakle, postoji niz pitanja na koja vi, gospođo ministar, niste dali odgovor, ni vi ovde lično niti u ovom obrazloženju koje smo dobili, završavam kolega, u okviru Predloga zakona. Očekujemo kada budemo govorili u pojedinostima da ćemo malo više komunicirati na tu temu. Hvala.
Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović.
Poštovana poslanice SRS, samo nekoliko stvari da pojasnimo, možda to bude dovoljno. Ako ne, onda u pojedinostima kada budemo pričali. Pre svega, kada govorite uopšte o rekama, rekli ste Dunav, Sava i Tisa i na tom početku ste rekli – verovatno je i za to ili nije za to zaslužan Aleksandar Vučić. Pa vidite, za ovo što će uskoro, mislim 21. novembra da bude potpisan sporazum između Srbije i Mađarske, Tisa će postati međudržavna otvorena reka za brodove svih zastava. Do sada je to bilo samo za brodove mađarske zastave i srpske zastave. Moram da vam kažem – jeste, upravo zaslugom Aleksandra Vučića i odnosa koji postoje sa Mađarskom. Drugo, kada govorite ovde, rekli ste već kvalifikacije da je loš zakon itd, ja tu ne bih da komentarišem, nije se on menjao pet puta, nego tri puta, kada govorite da se radi privatizacija Luke Novi Sad da bi se namestilo nekoj nemačkoj kompaniji, a od mene tražite konkretne podatke, ja zaista ne mogu da odgovorim na rečenicu – namešteno za nemačke kompanije, jer ne znam ni šta znači to. Dakle, sprovodi se privatizacije Luke Novi Sad. Očekujemo pismo o namerama, sve je javno i sve će biti javno. Ono na šta sam ja posebno ponosna, to je da, za razliku od svih prethodnih vlada, ova Vlada ne prodaje lučko područje, odnosno nikada ne mogu postati vlasnici zemljišta ili te infrastrukture i, dodatno, taj ko bude vršio lučku delatnost recimo u Novom Sadu, on će potpisati i ugovor o investicijama koje su potrebne da bi Luka Novi Sad zaista mogla da postane mnogo efikasnija, bolja i da bi bilo mnogo više robe koja se utovara ili istovara iz te luke. Bavite se kabinetom koji vodim, u redu, može. Niko nije dobio otkaz zbog toga što je neko loše radio. Niko nije loše radio, mnogo se radi u kabinetu koji ja vodim, jer to su tri resora. Dakle, to je infrastruktura, građevina i saobraćaj, to je „Aj duing“ biznis lista i rodna ravnopravnost itd. i Romi, ali ono što je bilo zaista potrebno, bilo je potrebno kroz to imati još više, još svežije energije, svežijih ljudi. Samo to je bio razlog i dodatno, pored jednog inženjera koji je postojao, sada ih ima malo više u kabinetu, jer se pokazala potreba za ljudima koji su te struke, a ja nisam inženjer, a potrebno mi je da imam informacije o tome. Dalje, da se vratim sada na zakon. Rekli ste, između ostalog, oko samih lučkih naknada. Tu sada imamo mali problem, jer mi se čini da mešate dve stvari, a uopšte nemaju veze jedna sa drugom. Dakle, jedno su lučke naknade koje naplaćuje Agencija za luke i nalaze se u budžetu Agencije za luke i koriste se za reinvestiranje u samim lukama, a drugo je Direkcija za plovne puteve, koja se bavi potpuno drugim poslovima i nikakve veze te lučke naknade nemaju sa ovim što radi Direkcija. Drugo, Direkcija za plovne puteve pored rečnog informacionog sistema ima zadatak, kao što znate, da se bavi projektovanjem, izvođenjem tog tehničkog održavanja, koje ste pomenuli, i nadzorom. Sada kažete, između ostalog, zašto se taj novac vraća tehničko održavanje, kada oni to neće raditi? Pa, zato što moraju da sprovedu pre svega javnu nabavku, jer tehničko održavanje neće niko dobiti u četiri oka, niti će nekom biti namešteno, kako ste vi sada nešto pominjali oko Luke Novi Sad, nego postoji tender i one kompanije koje budu ispunile te uslove dobiće mogućnost da obavljaju tehničko održavanje. Baš zbog toga što jeste postojao monopol i što stvari nisu bile efikasne, tehničko održavanje će vršiti neko ko na tom javnom pozivu bude ponudio najbolje uslove. Pomenuli ste kapetanije, taj Bajić koga ste pomenuli, sada su mi rekli, ja ne znam, mi vodimo i disciplinski postupak protiv njega. Raspitaću se i za ovaj drugi deo i recimo do utorka, kada budemo imali raspravu u pojedinostima, informisaću oko toga.
Zahvaljujem. Gospođo Radeta, prijavljeni ste u sistemu. Koji je osnov vašeg javljanja? (Vjerica Radeta, s mesta: Replika.) Mislim da nemate osnova za repliku iz jednog prostog razloga, jer ste upravo dobili vrlo taksativne i precizne odgovore na sva pitanja koja ste postavili. Postavili ste pitanja, izneli ste određene dileme, govorili ste i o onome što na neki način jesu medijske spekulacije, postavili neka pitanja koja se i ne tiču dnevnog reda i ja sam vam to dozvolio. Niste ni jednog trenutka spomenuti da bi imali osnov za repliku. (Vjerica Radeta, s mesta: Potpuno je pogrešno protumačila ono što sam ja rekla.) Odgovara vrlo taksativno i precizno ministarka na postavljena pitanja. Nemate osnov za repliku. Reč ima narodna poslanica Vesna Ivković, neka se pripremi narodna poslanica Olivera Ognjanović. (Vjerica Radeta, s mesta: Po Poslovniku.) Po Poslovniku, prijavite se. Izvolite.
Dakle, član 116. Poslovnika kaže da se odredbe ovog Poslovnika o radu na sednici Narodne skupštine primenjuju i na druge učesnike na sednici Narodne skupštine, što će reći i na predstavnika predlagača, u ovom slučaju gospođe Zorane Mihajlović, ministra nadležnog za raspravu po ovom zakonu. Zaista ne vidim u čemu je vaš problem da vi date narodnom poslaniku repliku. Replika ne znači svađu, replika znači razgovor sa ministrom. Gospođa Mihajlović je dala neka objašnjenja, ja nisam zadovoljna zato što nije obuhvatila sve ono što sam zapravo pitala i ono što je bilo mnogo važnije od onoga što je ona rekla, nije odgovorila. Nije odgovorila ni ko čisti Dunav, ni ko zagađuje Dunav, nije odgovorila ni šta je sa ovim Gvozdenovićem koji je Tomi i njegovim sinovima obezbedio dozvolu za upravljanje motornim čamcem, protiv kojeg se vodi krivični postupak. Dakle, u svojoj raspravi ja njoj to nisam rekla, ona je rekla da ja ne razumem, a ja sada naravno moram njoj da kažem da se ona pravi da ne razume, to se u narodu malo drugačije kaže, ali biću fina. Odlično je razumela, ali svakako izbegava odgovore na direktna pitanja. Ono što je zaista bilo interesantno, priznala je gospođa Zorana Mihajlović da su svi ministri zapravo Aleksandar Vučić i ne znam zašto je onda ona ovde i došla, jer eto Vučić je ipak zaslužan i za plovnu reku Tisu, kako je rekla malopre. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Radeta. Kao što vidite, zaista nemam problem da narodnim poslanicima dam reč kao predsedavajući. Naravno da su i poslanici DS dobijali reč onda kada su za to imali osnova. Vi ste reklamirali povredu Poslovnika i dobili ste reč po tom osnovu, ali ja mogu da ponovim ono što sam i maločas rekao – mislim da ste postavili određena pitanja i da ste dobili taksativno vrlo precizne odgovore od gospođe ministarke. Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Samo mala dopuna, pošto sam čekala informaciju. Dakle, povučene su sve dozvole za motorne čamce, pošto vas to zanima. Sve dozvole za motorne čamce su povučene. Što se tiče toga da li smo mi svi Aleksandar Vučić i to, ja nemam problem sa tim. Stvar je u tome šta u životu radite i šta ste u životu uradili i koliko imate iskustva iz svega. Meni je zadovoljstvo da to radim. Nemam problem da mi neko kaže da li sam ja Aleksandar Vučić ili nisam. Ne znam zašto to vama smeta. Šta je problem, samo mi to nije jasno. Dakle, da, jesmo, mi smo Vlada koju vodi Aleksandar Vučić. On je premijer te Vlade, kao što su nekada bile neke druge vlade i kao što su bili neki drugi ljudi koji su vodili te vlade. Mislim da je to u redu. Naročito je dobro kada pravite dobar rezultat, onda vam je to tek posebno drago.
Zahvaljujem. Gospodine Martinoviću vi ste se javili? Ne. Gospođo Radeta vi ste ponovo nalazite u sistemu, koji je osnov vašeg javljanja sada? (Vjerica Radeta, s mesta: Osnov je odgovor na pitanje u čemu je problem. Moram da je podsetim.) Ne, neću dozvoliti, nemate osnov za javljanje. Maločas sam vam, reklamirali ste povredu Poslovnika i mislim da ste tu povredu Poslovnika iskoristili da replicirate. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Vesna Ivković, neka se pripremi narodna poslanica Olivera Ognjanović. Molim vas da se prijavite koleginice Ivković. Izvolite. Molim vas prijavite se i ostavite karticu. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, izmenama Zakona o plovidbi, lukama na unutrašnjim vodama o kojima danas raspravljamo predviđena su nova rešenja koja se tiču tehničkog održavanja vodnih puteva za koje Srbija ima međunarodnu obavezu, zatim podizanja nivoa sigurnosti u obavljanju vodenog saobraćaja, suzbijanje sive zone u oblasti iznajmljivanja plovila za rekreaciju vrši se usklađivanje sa Zakonom o privatnom obezbeđenju, sa Zakonom o istraživanju nesreće u vazdušno-železničkom i vodnom saobraćaju kao i sa propisima EU, o čemu je više govorila moja koleginica Stefana Miladinović, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Činjenica je da Srbija ima veliki potencijal za razvoj transportnog i putničkog saobraćaja na unutrašnjim vodama. Vlada Republike Srbije prepoznaje značaj infrastrukturnog ulaganja u reku Dunav koji pre svega predstavlja veoma važan transportni koridor ali je takođe značajan kao resurs za razvoj i regionalnog turizma. Primenu u praksi ovih izmena i dopuna Zakona o plovidbi, lukama na unutrašnjim vodama će s jedne strane ukloniti neke nedoumice, a sa druge strane omogući će se razvoj infrastrukture, turizma i zapošljavanja i što je možda najvažnije stvori će se uslovi ili većih inostranih investicija. Za grad Smederevo iz kog dolazim, posebno su važne neke predviđene izmene i to u delu koji se tiče bezbednosti vodnog saobraćaja, jer je Dunav kod Smedereva odavno crna tačka na plovnom putu kroz Evropu, zbog rečnih pirata ilegalne trgovine akciznom robom i drugih vrsta nelegalne trgovine. Usaglašavanje sa zakonom o privatnom obezbeđenju doprineće suzbijanju kriminala na reci jer se predviđa domaća brodarska privredna društva ili luke organizuju sigurnosnu zaštitu i to u ugovornim angažovanjem subjekata licenciranim za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja ili kao organizovanu samozaštitnu delatnost. Luka Smederevo ima veliki značaj za unutrašnji plovni saobraćaj, jedna je od najvećih utovarno-istovarnih na Dunavu, a od 1996. godine i pristanište za međunarodni rečni saobraćaj. Ovde godišnje pristane oko tri hiljade brodova i pretovara se i do pet miliona tona sirovine i proizvoda. Pored velikog značaja transportnog saobraćaja na Dunavu, ono što nedostaje Smederevu je svakako pristanište za turističke brodove. Turistički potencijal Smedereva se u velikoj meri oslanja na kulturno-istorijske znamenitosti. Jedna od najvećih ravničarskih tvrđava u Evropi Smederevska tvrđava je jedinstvena u srpskoj srednjovekovnoj arhitekturi kao i Vila Obrenović izgrađena 1831. godine, ali nažalost ostaju potpuno nevidljive za strance koji putuju Dunavom jer ne postoji pristanište. Želela bih da naglasim da moj grad Smederevo ima mogućnost da postane važno turistička destinacija, a da u ovom trenutku zbog loše rečne infrastrukture na delu Dunava kroz Srbiju u dužini od 588 kilometara turistički brodovi pristaju samo u Novom Sadu, Beogradu, Donjem Milanovcu, Velikom Gradištu i Bezdanu. Dunavom prođe oko 500 velikih turističkih brodova, a nijedan ne svraća u naš grad zbog nepostojanja adekvatnog pristaništa bezbednog za brodove i putnike, zbog čega Smederevo ostaje bez značajnih finansijskih sredstava koje bi moglo da ima od turizma. Podsetiću vas na belu flotu koja je sedamdesetih godina bila simbol poboljšanja životnog standarda svih slojeva društva ali veliki ponos svih građana. Rečni avioni kako su se tada zvali brodovi koji su od Beograda do Đerdapske klisure stizali za oko tri i po sata, bili su znatno brži od redovne autobuske linije koji je za tu istu relaciju trebalo oko šest sati. Ovi hidrogliseri pristigli su i u naš grad kada je bilo zainteresovanih putnika. Bela flota ostala je samo u lepom sećanju građana Smedereva obzirom da od 1986. godine više ne prevozi putnike, a pristanište u Smederevu koje je građeno čak i pre beogradskog više ne ispunjava uslove za turističke brodove. Nadam se da će primenom ovog zakona i moj grad Smederevo dobiti atraktivan izlaz na Dunav, koji će doprineti i razvoju investicija, iskorišćenju velikog turističkog potencijala, a samim tim i veću stopu zaposlenosti i sveobuhvatnom boljitku života građana Smedereva. Za rad istine građana, želim da kažem da je Aerodrom Ponikve je izgrađen za vreme kada je SPS dominirala kao jedina vladajuća stranka u Srbiji i to vreme je aerodrom bio i u funkciji civilnih letova. Poslanička grupa SPS će zbog svega navedenog u danu za glasanje podržati usvajanje ovog zakona. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Olivera Ognjanović, a neka se pripremi narodna poslanica Danica Bukvić.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarka i pomoćnici, dame i gospodo poslanici, danas od 15,00 časova slušam kolege iz opozicije kako imaju primedbe na ove predloge zakona i prosto mi nije jasno da opozicione stranke od svega što nam donosi dobrobit prave nešto što se može nazvati samo opstrukcijom i otežavanjem rada ovog visokog doma i mogu da postavim pitanje zašto nisu radili nešto za ovu zemlju tokom 12 godina koliko su imali vremena. Činjenica je da je upravo sporazum o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje kojije danas tema razmatranja u potpunosti neophodan i povoljan za Srbiju. Dovoljan nam je pokazatelj koji se vidi kroz statističke podatke vezane za privredni razvoj Republike Koreje koji pokazuju višestruki rast, jedne sada svetske ekonomske sile. Republika Koreja je od 60-ih godina do danas podigla BDP sa 87 dolara na sadašnjih 26 hiljada i trista američkih dolara, odnosno imamo povećanje od preko 300 puta. Takođe, ne bih da zaboravim podatak da kroz aerodrom u Seulu godišnje prođe 33 miliona putnika. Privredna saradnja i trgovinska razmena između Republike Koreje i Srbije iznosila je u 2014. godini nešto preko 120 miliona dolara, od toga je svega 2,4 miliona dolara predstavljao izvoz iz Srbije. Donošenjem ovog zakona i potvrdom ovog bilateralnog sporazuma ne samo da će se povećati trgovinska razmena u smislu povećanja samog izvoza iz Srbije, već je tu i turizam i sama širina i povećanje tržišne mreže. Sklapanjem ovog sporazuma Beograd, odnosno Srbija dobija regionalni značaj i baš kao što je premijer Vučić u svom ekspozeu izložio, cilj je da se unapredi naše avio tržište u skladu sa najboljom praksom kao i promocija Beograda u glavni saobraćajni čvor regiona, povećanje unapređenja povezanosti Srbije sa međunarodnim tržištem i ubrzanje ekonomskog razvoja. Kako navodi sam ambasador Republike Koreje, gospodin Li, velika pogodnost za buduća ulaganja i želja Srbije da bude deo EU. Ovim sporazumom omogući će se smanjenje geografske razdaljine od 8.261 kilometar između Seula i Beograda, odnosno povezaće se Srbija sa istokom baš kao što se povezala i sa zapadom, a podsećam vas da smo ove godine uveli i let za Njujork, 23. juna, prvi direktni let na relaciji Beograd – Njujork na čemu su nam pozavidele mnoge zemlje iz regiona. Avio kompanija zabeležila jepovećanje ključnih operativnih pokazatelja u koje spada neto profit od 3,9 miliona evra u drugoj punoj godini poslovanja, odnosno ukupnog prihoda od 305 miliona evra u 2015. godini što predstavlja porast od 16% u odnosu na 2014. godinu. Kapacitet mreže linija je uvećan za 6% kao i broj obavljenih letova koji je uvećan za osam procenata i na kraju godine 2015. godine je iznosio 32.384 leta. Tako da će ovaj zakon realizacijom ovog sporazuma zasigurno višestruko unaprediti ovakve rezultate. Er Srbija je dokaz uspeha. Dokaz strateškog partnerstva na delu. Ostvarila je izuzetan napredak na putu ka modernizaciji i održivoj profitabilnosti. Evropsko tržište je veoma konkurentno, a stalnim ulaganjima u proizvod i usluge Er Srbija je razvila ubedljivu ponudu za evropski putnike. Od velikog značaja je i to što je nakon 10 godina po preseljenju u Zagreb korejska Agencija za promociju trgovine i investicija „Kotra“ ponovo otvorila predstavništvo u Srbiji, odnosno u Beogradu. Spremni su da podrže sve veći broj korejskih kompanija zainteresovanih za poslovanje u istočnoj Evropi, ali i da pomognu ovdašnjim firmama da uđu na jedno od najzahtevnijih tržišta na svetu. „Kotra“ inače ima 124 poslovnih centara u 84 zemlje i predstavlja globalnu poslovnu platformu čiji je cilj da doprinese ekonomskom rastu same Južne Koreje, ali i zemalja u razvoju poput Srbije. Otvaranje „Kotra“ predstavništva u Srbiji je jasan znak poslovnim ljudima i kompanijama iz Koreje da je Srbija rastuće i plodno tlo za investicije. To je dodatni podstrek poslovnim ljudima iz obe zemlje da unaprede saradnju. Na kraju bih želela da kažem da ću glasati za ovaj zakon. I želim da čestitam Vladi i uvaženoj ministarki na postignutom velikom uspehu i rezultatu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Danica Bukvić. Neka se pripremi narodni poslanik Ivan Kostić. Koleginice Bukvić, vreme preostalo poslaničkom klubu SPS za raspravu je četiri minuta 52 sekunde. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, u toku današnje rasprave koja se odnosi na dva zakona iz oblasti saobraćaja, ja ću se uključiti u diskusiju povodom potvrđivanja Sporazuma o vazdušnom saobraćaju koji je Vlada Republike Srbije potpisala sa Vladom Republike Koreje. Moja koleginica Snežana Paunović govorila je o značaju ovog sporazuma za obe države, a ja bih se kratko osvrnula na sadržaj samog sporazuma. Ovaj bilateralni sporazum zasnovan je na principima i standardima utvrđenim Konvencijom o međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu u skladu sa kojom države mogu potpisivati bilateralne i multilateralne sporazume o uspostavljanju i obavljanju vazdušnog saobraćaja između teritorija zemalja potpisnica. Srbija je potpisnica značajnog broja bilateralnih sporazuma u oblasti vazdušnog saobraćaja. Jedan od posebnih je sporazum sa Korejom, o čijem potvrđivanju govorimo danas. Sporazumom sa Republikom Korejom precizno su utvrđena sva pitanja od značaja za bezbedno sigurno odvijanje putničkog i teretnog vazdušnog saobraćaja između dve zemlje. Pomenuću nekoliko značajnih elemenata ovog sporazuma. Tako, sporazumom je potvrđeno da najpre svaka strana ugovornica daje ugovornoj strani prava predviđena ovim sporazumom radi obavljanja ugovorenog vazdušnog saobraćaja na utvrđenim avionskim linijama. Dakle, strane potpisnice određuju avio prevoznioce koji će obavljati avio prevoz između Koreje i Srbije, pri čemu obe ugovorne strane izdaju dozvole u skladu sa propisima iz oblasti vazdušnog saobraćaja uz poštovanje svih obaveza iz Konvencije o međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu. Ono što je veoma važno, sporazumom su precizno definisane obaveze i prava avio prevoznika koje su odredila države potpisnice za obavljanje ugovorenog saobraćaja između naše dve države na utvrđenim linijama. Pomenuću najvažnija prava -da mogu da lete bez sletanja preko teritorije države druge strane ugovornice, da mogu da sleću na teritoriju države druge strane ugovornice u nekomercijalne svrhe, da mogu da sleću na teritoriju druge strane ugovornice u mestima utvrđenim u aneksu ovog sporazuma radi ukrcavanja ili iskrcavanja putnika, robe i pošte, odvojeno ili u kombinaciji. Takođe sporazumom su utvrđeni državni organi koji će u ime država potpisnica realizovati ovaj sporazum. U ime Republike Srbije to je Direktorat civilnog vazduhoplovstva, a za Republiku Koreju Ministarstvo zemlje, infrastrukture i saobraćaja. U oba slučaja to može biti i drugo lice ili telo ovlašćeno da obavlja funkcije koje sada obavljaju navedeni nadležni organi u skladu sa zakonima i propisima njihovih država. Obe potpisnice imaju pravo da vrše ukrcavanje putnika, utovar i istovar robe i sa više destinacija, odnosno aerodroma u jednoj ili drugoj državi. Sporazumom je utvrđeno i pravo svake strane ugovornice da ukoliko izrazi sumnju u ispunjenost ugovornih uslova, može da povuče ili da obustavi dozvolu za obavljanje saobraćaja ili da obustavi korišćenje prava određenog avio prevoznika države druge strane ugovornice. Sporazum sadrži i klauzule koje se odnose na vazduhoplovnu sigurnost i standarde bezbednosti, koji se tiču posade, vazduhoplovnih postrojenja, vazduhoplove ili njihovo korišćenje. Navela sam samo neke od vaših elemenata ovog ugovora, ali u celini posmatrano, ovaj sporazum na celovit način utvrđuje bilateralne odnose između Srbije i Koreje u oblasti vazdušnog saobraćaja, i predstavlja kvalitetnu zakonsku i sadržinsku osnovu za unapređenje ukupnih odnosa dve zemlje. Jer, bez dobre saobraćajne komunikacije naših dosta udaljenih zemalja, ne može se zamisliti ni dobra privredna saradnja, što je u osnovi i cilj ovakvih sporazuma. Iz svih navedenih razloga, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati ovaj sporazum. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ivan Kostić.
Poštovani predlagači zakona, narodni poslanici, suština je da u ovom zakonu država izlazi iz svojih nadležnosti i da se oduzimaju neka ovlašćenja Direkciji za vodne puteve. O tome je rečeno i u analizi efekata zakona u prvom pasusu, gde se kaže da se ukida svojevrsni monopolski položaj Direkcije za vodne puteve. Ja bih voleo da postavim pitanje – na osnovu čega se tvrdi da će privatna preduzeća bolje raditi tehničko održavanje vodnih puteva od ovog preduzeća državnog? I, na osnovu kojih pokazatelja je to izmereno i kako će se meriti efekti tog posla? Znači, normalno je i legitimno da opozicija kritikuje određene predloge zakona, pogotovo što se ima jako loše iskustvo po pitanju privatizacije državnih preduzeća, pogotovo iz ove oblasti, o čemu je danas i ministarka govorila. Ako su nam već Kinezi uzori u mnogim stvarima, zašto se npr. ne ugledamo po pitanju funkcionisanja i rukovođenja državnih firmi kako to Kinezi rade? Sigurno je da postoji način da se sa boljim rukovođenjem sačuvaju neke nadležnosti ovog preduzeća, a ne da se daje privatnim licima na korišćenje tržište kontrole ovih tokova i tehničke organizacije održavanja vodnih puteva. Takođe, u članu 267. ili u članu 44. izmene zakona se kaže da će se novčanom kaznom od 150.000 dinara do dva miliona dinara kazniti privredno društvo ili drugo pravno lice, pod jedan, ako ne uređuje i ne održava plovnost. Ja bih voleo da saznam da li je neko u protekle tri godine, gospođo ministarko, od kad ste vi nadležni za ovo ministarstvo, odgovarao za stanje plovnosti Velikog bačkog kanala? Za ljude koji ne znaju, Veliki bački kanal je trenutno najveća ekološka bomba u Evropi. Dubina Velikog bačkog kanala je 30 centimetara na prostoru opštine Vrbas i kanal nije plovan na dužini od šest kilometara. S obzirom da je u Vojvodini 960 kilometara plovnih, sam Veliki bački kanal u toj razmeri iznosi 112 kilometra plovnih tokova. Tako da, voleo bih da saznam kada će se problem Velikog bačkog kanala rešiti? Činjenica je da je taj Veliki bački kanal početkom 18. veka napravljen za osam godina. Mi danas, evo već 15 godina, ne možemo da rešimo taj problem i izazivamo ogromno razboljevanje ljudi u opštinama Kula, Vrbas i Srbobran. Tako da bih molio da se to pitanje pod hitno krene da rešava. Takođe me interesuje i smatram da je suvišno u članu 14. ili u članu 2. izmena i dopuna zakona, da je stav 2. i stav 3. identičan i da se u stavu 3. poslovi tehničkog održavanja državnih vodnih puteva na teritoriji autonomne pokrajine. Voleo bih da znam zašto je u pitanju ova reč u jednini, zašto nisu autonomne pokrajine? Slažem se da na području Kosova nema plovnih tokova, ali me interesuje zbog čega se uopšte u zakonu stavlja pojam autonomne pokrajine u jednini, ako zakon važi za celu Republiku Srbiju? Takođe, pošto svi danas nešto čestitaju, ja bih hteo da čestitam ljubiteljima odbojke i da čestitam članovima Skupštine Odbojkaškog Saveza Srbije što su smenili gospodina Nenada Golijana koji nije znao da li je republika Kosovo republika ili je Kosovo u sastavu Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Molim najpre tehničku službu da prikupi kartice poslanika koji su registrovani, a u ovom trenutku se ne nalaze u sali. Molim vas da to učinite. Zahvaljujem. Reč ima ministarka dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala lepo. Svrha donošenje ovog zakona, kao što sam rekla, između ostalog, jeste da u oblasti tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih plovnih puteva imamo zaista veću efikasnost i da to putem javnog poziva ili tendera otvorimo i za druge kompanije. Vi ste postavili pitanje – kako znamo da će privatne kompanije koje dobiju taj posao biti bolje? Ja zaista ne znam da li će privatne kompanije dobiti taj posao i niko sada ovde ne može da zna da li će dobiti privatne ili će dobiti državne kompanije, ali je jedno sigurno, a to je da će biti javni poziv, potpuno pregledno, da će se oni koji mogu da ispune uslove javiti i da ćemo sigurno dobiti mnogo bolje uslove, kvalitetnije tehničko održavanje koje nam je zaista veoma važno. S druge strane, to ne znači da država izlazi iz svojih nadležnosti, kako ste rekli. Daleko od toga, država je tu da napravi uslove, država je tu da napravi projekte, država je tu da vrši nadzor, a nemamo nikakav problem da oni koji mogu da ispune uslove, bilo da su državna ili privatna preduzeća, da dobiju taj posao. Prema tome, niko danas ovde ne može da kaže da će taj posao isključivo raditi privatne kompanije. Takođe, zašto smo se vezali za najrazvijenije, pa vezali smo se upravo, dakle, vezujemo se za one koji su najbolji. Holandija je na prvom mestu po razvijenosti svoje lučke delatnosti i logično je valjda da se vežemo za one koji to rade na najbolji način. To su recimo, Holandija, Nemačka itd. Dakle, najrazvijenije zemlje. Sa Kinom ne možemo u tom smislu da se poredimo, iako izuzetno poštujem i smatram da su vrlo važni i naši odnosi sa Kinom i sve ono što radimo sa kineskom državom je od ogromnog značaja u infrastrukturi, ali konkretno ovde, kada govorimo, oni nemaju ta iskustva sa drugim vrstama kompanije, sa drugom vrstom vlasništva da bismo sa njima mogli u tom smislu konsultujemo i radimo. Veliki bački kanal, koji pominjete, se nalazi u nadležnosti „Voda Vojvodine“ i vrlo mi je drago što je vlast promenjena i što imamo jednu potpuno drugačiju Vladu i sigurna sam, jer znam situaciju u Velikom bačkom kanalu, da će to i te kako početi da se rešava što pre, jer to jeste ozbiljan problem, iako je u nadležnosti Vojvodine, za celu zemlju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Rančić, a neka se pripremi narodni poslanik Vladimir Đurić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar Mihajlović, poštovani gosti iz Ministarstva, poštovana gospodo narodni poslanici, kao lekar koji je na Medicinskom fakultetu izučavao i polagao u okviru predmeta higijena saobraćajnu higijenu, neću da komentarišem ceo predlog zakona, već ću govoriti samo o članovima zakona koji se odnose na ekologiju, odnosno o zaštiti životne sredine i kaznenoj politici koja prati te članove, od člana 44. do 49, gde su propisane izmene čl. 267, 270, 271, 276, 277. i 278, zakona kojima se propisuju prekršaji. Ovo je vrlo važno zbog Poglavlja 27. koji se odnosi na zaštitu životne sredine i u svim zakonima koji tretiraju ovu problematiku, i to pitanje mora biti postavljeno i na njega treba odgovoriti u skladu sa zahtevima i principima EU. Politika životne sredine EU ima za cilj da promoviše održivi razvoj i da očuva životnu sredinu za sadašnje i buduće generacije. Zasniva se na načelu preventivnog delovanja, pre nego što šteta, odnosno zagađenje nastane, na načelu da zagađivač plaća troškove zaštite životne sredine, bilo da je to pravno ili fizičko lice, u borbi protiv ekološke štete na samom izvoru zagađenja. Zapravo, ekološki propisi Unije su nivo ispod kojega se slobodna tržišna utakmica ne može odvijati. S toga je politika životne sredine EU nedeljiva od njene ekonomske politike, politike unutrašnjeg tržišta i zajedničke trgovinske politike, konkurentnosti i energetske sigurnosti. Pravna tekovina takođe obuhvata propise koji se odnose na određene konkretne oblasti, kao što su zaštita kvaliteta vode, vazduha, klimatske promene, održivo upravljanje otpadom, kontrola hemikalija itd. Tada, takođe, postoji obaveza kontrole emitovanja opasnih materija u vodi. Na osnovu pregleda odredaba važećeg zakona koji se menjaju, odnosno dopunjuju, predlaže se promena člana 63. koji postaje član 11. predloga zakona propisana je zabrana korišćenja pokretnih spremišta postavljenih na palubi, kao spremišta za skupljanje otpadnih ulja, kao i ubacivanja u kaljuže mašinskog prostora proizvoda za čišćenje koji rastvaraju ulja ili mazivo i emulgatore, osim proizvoda koji ne otežavaju pročišćavanje otpadnih voda iz kaljuža na prijemnim stanicama. Ministar, a to ste vi, uz saglasnost ministra nadležnog za poslove zaštite životne sredine i ministar nadležan za poslove vodoprivrede propisuju mere koje se podrazumevaju u cilju sprečavanja zagađenja. Na taj način reke, koje su krvotok jedne države i EU, bivaju zaštićene od zagađenja, odnosno, rečeno medicinski, pod znakom navoda, od aterosklerotičnog procesa ili, da budem još konkretniji, ne budu kao u starom Rimu. Kazneni član 267. se menja u član 44, član 270. se menja u član 45, a član 271. u član 46, gde su definisane novčane kazne u rasponu od 20.000 do 150.000, od 30.000 do 150.000 i od 150.000 do dva miliona. Za primenu ovog zakona potrebno je da se donese pravilnik o sprečavanju zagađenja unutrašnjih voda prouzrokovanog plovidbom od strane Ministarstva građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, sektora za vodeni saobraćaj i bezbednosti plovidbe. Rok za usvajanje je godinu dana od stupanja na snagu ovog zakona. Na kraju, zagađenje okoline je neizlečiva bolest koja jedino može biti sprečena preventivno, tako da je moto mog izlaganja – nećemo imati društvo ukoliko uništimo okolinu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić, a neka se pripremi narodni poslanik Srđan Nogo.
Hvala. Poštovane kolege poslanici, čestitam svima na izdržljivosti. Ako nas iko gleda u direktnom prenosu, njima takođe čestitam. Ovo je uveliko 13 ili 14 sat, već sam prestao da merim. Ne znam zašto se kod nas izuzeci uvek pretvaraju u pravila, kao da smo u vanrednom stanju, ali to je valjda neki sistem vođenja Skupštine i sistem degradiranje Skupštine. Na početku mog izlaganja, jedan mali podsetnik o svim štetnim posledicama za javni interes koji je donela privatizacija Luke Beograd. Predsednica Saveta za borbu protiv korupcije, pokojan Verica Barać, uputila je svojevremeno pismo predsedniku Borisu Tadiću, koga je obavestila da nijedan državni organ nije preduzeo mere kako bi se sprečili negativni efekti koncentracije vlasništva u Luci Beograd, a na koje je Savet upozoravao. U pismu je navedeno da je prodajom akcija Luke Beograd 2005. godine, privatizacijom drugih luka u Srbiji i donošenjem Zakona o planiranju i izgradnji, stvoren uslov da se praktično čitavo lučko zemljište u Srbiji, osim za sada još uvek samo Novosadske luke, konvertuje u privatnu svojinu. U pismu se navodi da činjenica da je postupak konverzije, prava korišćenja zemljišta u pravu svojine započeo pre donošenja Zakona o javnoj svojini i Zakona o lukama, odnosno da još nije utvrđeno šta je zemljište u javnoj upotrebi, ni šta je lučko zemljište. Omogućeno je vlasnicima luka da izvrše konverziju zemljišta pa i priobalja praktično u privatnu svojinu. Verica Barać je navela i da takvim planovima vlasnika luke u potpunosti idu na ruku i izmene generalnog urbanističkog plana, koji je 2009. usvojila Skupština grada Beograda. To naravno nije greh ove vlasti, međutim, ne može se nova vlast rehabilitovati zbog nečinjenja sadašnje vlasti, da se ovaj greh ispravi ili barem na neki način kultiviše. Ne može biti izgovor da je zatečeno stanje po preuzimanju vlasti razlog zašto se i dalje javna svojina nad zemljištem pretvara u gradsko građevinsko zemljište. Nova vlast je preuzela Srbiju još pre četiri godine i ne bi trebala više za svoje činjenje ili nečinjenje da krivi bilo koju prethodnu vlast. U ekspozeu premijera Vučića, vezano za zakon kojim se danas bavimo, navedeno je da osnovni cilj razvoja rečnih luka se ogleda u modernizaciji svih saobraćajnih čvorišta, kako bi ukupni saobraćajni sistem Republike Srbije učinili kompetitivnim nego što je danas. Tu je navedeno da ćemo ovaj cilj postići najpre otvaranjem tržišta lučkih usluga za nove evropske, svetske i domaće lučke operatere, spominjani su raznorazni inostrani lučki operateri, za Luku Novi Sad, za novu Luku Beograd, za Luku u Smederevu, sistemi javnog privatnog partnerstva itd. Ali, nas zanima ko je ili ko će biti vlasnik ili suvlasnik svih tih novih luka i pod kojim uslovima i šta se dešava sa postojećim lučkim zemljištem? Da li ono postaje gradsko-građevinsko, za koje vlasnike i pod kojim uslovima? Za sada znamo da još jedino Luka Novi Sad nije privatizovana od svih luka koje imamo na našim plovnim rekama, Dunavu, Tisi, Savi, ali iz ekspozea vidimo da je to jedna od sledećih privatizacija. Spomenuto je da zemljište i infrastruktura neće biti predmet privatizacije luka, ali ne znam zašto bismo verovali Vladi da nećemo opet biti u situaciji kao pre neki dan za Smederevo, da donosimo neki leks specijalis o recimo priznavanju prava službenosti nad zemljištem čije je vlasništvo nedefinisano i slične stvari. Nadalje, realizacijom projekta „Beograd na vodi“, reku Savu, koja je međunarodni vodni put, mi praktično isključujemo iz sistema plovidbe na unutrašnjim vodama i to iz sledećih razloga: za međunarodni plovni put mora dase obezbedi standardna minimalna širina od 120 metara između stubova mosta i najmanje 12 metara visina mosta iznad nivoa velikih voda. Neke od intervencija u okviru projekta „Beograd na vodi“ bitno menjaju karakter toka reke, što će se negativno odraziti na njen karakter kao plovne reke. Planirani pešački most, postavljen visoko iznad vode, sa mnogo stubova i lukova, malog raspona, u potpunosti ukida Savu kao plovni put, a planirana kula od oko 50 metara ulazi u korito reke, te ta pozicija izaziva poremećaj protoka vode, manevar brodova i barži kao i odbranu od leda. Moram da naglasim da bi zapažanja po ovom pitanju možda imala sasvim drugi karakter kad predmetni projekat ne bi bio zasnovan na 3D modelu, već na ozbiljnim projektima sa svim potrebnim tehničkim parametrima. Obzirom da to nije slučaj, predlog zakona koji je pred nama, praktično neće obuhvatiti reku Savu u sistem međunarodnih plovnih puteva. Članom 10. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama, predviđa se da se prevoz jahtom ili plovilom za rekreaciju po osnovu iznajmljivanja u znak na unutrašnjim vodama,može vršiti samo jahtom ili plovilom za rekreaciju domaće državne pripadnosti, dakle, pod srpskom zastavom, koje je u svojini domaćeg pravnog ili fizičkog lica registrovanog za delatnost iznajmljivanja jahti ili plovila za rekreaciju. Zašto onemogućavamo rentiranje jahti rekreacionih plovila pod inostranom zastavom? Zašto onemogućavamo rentiranje jahti rekreacionih plovila u inostranom vlasništvu? Jel tako razvijamo jahting turizam? Protekcionizmu? Smatramo da je naša flota dovoljno velika i razvijena pa se možemo ograničiti samo na nju? Nisam siguran da je tako. Naravno da razumemo potrebu da se ova delatnost reguliše kako država ne bi iz ovih poslova bila uskraćena za poreze od čarterovanja, poreze i doprinose na zarade zaposlenih članova posade, ali smatramo da je ovu delatnost bilo potrebno drugačije regulisati, kako bi se na nju delovalo stimulativno i kako bi se stvorili preduslovi i za druge fiskalne prihode, umesto da se jednostrano čarterovanje zatvori u protekcionističke okvire, restriktivnim rešenjem donetim preko kolena. U obrazloženju Vlade navedeno je da se ovakvo rešenje predlaže jer je uočeno iznajmljivanje jahti i rekreacionih plovila koja nisu upisana u domaće upisnike plovila, već su registrovana u inostranstvu, i da se često iznajmljuju i bez posade. Pa zašto nismo propisali registrovanje ino plovila kojima bi se ovde radio posao čarterovanja i ubirao fiskalni prihod od toga? U obrazloženju je takođe rečeno i da su u uporednom pravu zemalja u okruženju propisana rešenja da jahte i rekreaciona plovila moraju da plove pod zastavom zemlje u kojoj se delatnost rentiranja obavlja. Kao primer, navedene su Hrvatska i Crna Gora. Ja moram da kažem da ovo naprosto nije tačno. Zašto se Vlada kao predlagač, po drugi put u kratkom vremenu u predlaganju zakonskih rešenja, neistinito poziva na ugledne primere iz inostranstva? Isto je nedavno urađeno sa Zakonom o finansiranju lokalne samouprave, kada smo kroz raspravu jasno pokazali da u skandinavskim zemljama i preko 80%, a negde i 100% poreza na zarade ostaje lokalnim samoupravama. Ja ću vam dati konkretne primere. Prema članu 45. crnogorskog Zakona o jahtama, čarter preduzetnik se registruje u Crnoj Gori, jahta se može iznajmljivati pod domaćom ali i inostranom zastavom. Zakonski uslov za davanje jahte u čarter pod stranom zastavom, jeste da se pored vinjete, plati i jednokratna godišnja nadoknada od 1.500 do 10.000 eura. Tu visoku naknadu uzgred kažu da u Crnoj Gori brodari masovno eskiviraju, a država se ponaša prilično tolerantno po tom pitanju. Razlozi za ovo mogu biti razni, jedan od njih može biti nerazumna visina fiskalnog ili parafiskalnog nameta u čemu verujem, naša država ima puno iskustva. Prema katalozima recimo, jedne od većih kompanija koja posluje u Španiji, Crnoj Gori, Hrvatskoj, u Crnoj Gori je letos bilo bazirano ukupno sedam većih jedrilica i motornih jahti pod inostranom zastavom namenjenoj čarterovanju, dakle iznajmljivanju u Crnoj Gori. U Hrvatskoj recimo, je na snazi, citiraću propis; „uputa za postupanje čarter kompanija koje namjeravaju obavljati čarter djelatnost stranim jahtama i brodicama, koje je propisalo Ministarstvo mora, prometa i infrastrukture. Posebno su propisani uslovi za plovila pod EU zastavama, a posebno za plovila podzastavama trećih zemalja. Naravno, traži se da se najmanje ispoštuju norme propisane pravilima za statutornu certifikaciju jahti i brodica pod hrvatskom zastavom“. Dakle, barem ono što je propisano za plovila pod hrvatskom zastavom. Eksplicitno je navedeno, citiraću: „čarter djelatnost se može obavljati i jahtama koje viju zastavu treće zemlje čija je duljina trupa veća od 40 metara, ukoliko posjeduje odobrenje za kabotažu“. Predloženo rešenje deluje izuzetno restriktivno i kako rekoh, protecionistički doneto preko kolena. Odbijaju se inostrani brodovi koji bi možda došli u neku našu marinu i ponudili se za izdavanje iz naših marina, možda nekim inostranim turistima koji bi poželeli da započnu plovidbu baš iz neke naše marine. Ali, konačno, najviše u ovome smeta ponovno neistinito pozivanje na inostranu praksu kao paravan za činjenicu da život uvek ide ispred nas, a mi ga zakonskim rešenjima nažalost nespretno i neuspešno jurimo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Nogo. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Dalibor Radičević.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Cilj izmene i dopune zakona je pre svega usaglašavanje postojećeg zakona sa Zakonom o privatnom obezbeđenju i Zakona o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju, kao i da se urede određena pitanja koja nisu bila do sada uređena ili su uočeni nedostaci prilikom primene postojećeg zakona. Proučavajući predložene izmene i dopune zakona mogu se uočiti četiri cilja na koja se zakon odnosi i to, pod jedan ukidanje monopolskog položaja Direkcije za vodne puteve koja je imala do sada prilikom obavljanja poslova oko tehničkog održavanja međudržavnih i međunarodnih puteva monopolski karakter. Direkcija za vodne puteve u proteklom periodu ima velikih problema da ispuni svoje obaveze, pre svega zbog objektivnih razloga zato što flota brodova je u starosti od 40 i više godina. Deo budžetskog novca koji je namenjen za održavanje vodnih puteva odlazi na remont brodova, kao i na plate članova posade. Ovim zakonom se upošljava i privatni sektor koji će navedene obaveze moći tehničkog održavanja plovnih puteva, obavljati brže i uz manje troškova. Analizom je utvrđeno da kod nas na tržištu postoje specijalizovane firme koje će moći i kadrovski i tehnički da odgovore zahtevu koji se postavlja pred njih. Direkcija za vodne puteve bi na sebe preuzela stručni nadzor nad izvođenjem tih radova kako bi se ispunili svi propisani parametri plovnih puteva, kao i sprovođenje tendera, odnosno javnih poziva za određivanje izvršioca posla. Drugi cilj koji se postiže ovim zakonom, ovim predlogom izmena i dopunama zakona, odnosi se na iznajmljivanje jahti i plovila za rekreaciju. Između 200 i 300 ovakvih plovila, po mojim informacijama, plovi našim vodama. Oni su registrovani u inostranstvu, i plove na našim vodama pod tuđim zastavama. Na ovaj način oštećen je i budžet, jer se ne ostvaruju prihodi na osnovu poreza. Takođe se ne plaćaju ni doprinosi na zarade za članove posade. Time su dovedeni u neravnopravni položaj i plovila koja su registrovana i plove pod našom zastavom. Predlogom zakona je predviđeno da je moguće iznajmiti samo plovila koja su upisana u jedan od domaćih upisnika plovila i da nije moguće iznajmiti plovilo bez posade, čime se povećava bezbednost svih koji su korisnici usluga i stvaraju se dodatni prihodi u budžet Srbije. Treći cilj je rešavanje sigurnosti usklađivanja Zakona o plovidbi u lukama na unutrašnjim vodama sa Zakonom o privatnom obezbeđenju. Primenom odredaba ovog zakona omogućiće se podizanje nivoa sigurnosti u obavljanju vodnog saobraćaja, kao i sprečavanje izvršenje krivičnih dela, kao što su krađe, piratstvo i krijumčarenje. Na kraju, četvrti cilj koji se postiže ovim zakonom je to što je pronađena pravna mogućnost da se u skladu sa pravnim sistemom prizna pravo na obavljanje lučke delatnosti i privrednim društvima koja su sopstvenim sredstvima izgradila lučku infrastrukturu pre 2003. godine i pre stupanja na snagu samog Zakona o koncesijama.Moram da izrazim zadovoljstvo zbog toga što iako nije postojala zakonska obaveza sprovođenje javne rasprave, ministarstvo je u septembru mesecu ove godine održalo javne konsultacije u Privrednoj komori Srbije sa svim relevantnim učesnicima koji su bili zainteresovani za primenu ovog zakona. U danu za glasanje podržaću Predlog izmena i dopuna predloga Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branislav Mihajlović, a neka se pripremi narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarka sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama je danas na dnevnom redu, u stvari pred nama su danas na dnevnom redu dva zakona iz oblasti saobraćaja, i to jedan zakon iz oblasti vodnog saobraćaja i jedan zakon iz oblasti vazdušnog saobraćaja. Saobraćaj, inače, kao privredna grana, itekako je značajan sa aspekta poboljšanja kvaliteta života građana Srbije, sa aspekta povećanja zapošljavanja, a naravno značajan je i sa aspekta pregovora koje vodimo sa EU, a tiče se Poglavlja 14, odnosno poglavlja koje se odnosi na transportnu politiku. Najpre moram da pohvalim da vrednost jednog zakona meri se i po tome koliko je on uvremenjen u realnosti. Prvi zakon koji se odnosi na izmene i dopune Zakona o plovidbi lukama na unutrašnjim vodama značajan je sa tog aspekta što je u kratkom vremenskom periodu su uočeni nedostaci i naravno i najbolji zakon ako nije sprovodljiv u praksi on postaje mrtvo slovo na papiru. U tom smislu ove izmene i dopune Zakona itekako su značajne jer zakon treba u stvari da odgovara životnim uslovima i realnosti. Ovaj zakon značajan je zato što prvi put uvodi tržišnu konkurenciju o jasnim i transparentnim uslovima i to kroz korišćenje Zakona o javnim nabavkama, odnosno kroz korišćenje raspisivanja tendera za ona visoko specijalizovana privredna društva koja su se specijalizovala upravo za obavljanje izgradnje hidrotehničkih objekata, ali i za poslove drugih hidrotehničkih i bagerskih radova. Iz tog razloga i iz razloga podsticanja tržišne konkurencije ove izmene i dopune zakona su značajne. Takođe, izmene i dopune ovog zakona značajne su i sa aspekta bezbednosti i sigurnosti kako luka, tako i privrednih brodarskih društava, a koji se odnosi na angažovanje licenciranih privrednih subjekata za poslove privatnog obezbeđenja. Ove izmene zakona su značajne i sa aspekta usaglašavanja ovog zakona sa zakonima koji su u međuvremenu doneti, a to su Zakon o privatnom obezbeđenju, Zakon o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju, kao i Zakon o prekršajima kada se tiče raspon izrečenih prekršaja koji se izmenama i dopunama ovog zakona takođe predviđaju. Ovaj zakon takođe je značajan iz razloga što su izmene i dopune rađene i na osnovu uporednih zakonodavstava zemalja susednih koje imaju iskustva u čarterovanju i to su pre svega zakoni Republike Crne Gore, Republike Hrvatske, Bugarske i Rumunije, a odredbe zakona se u stvari odnose na smanjivanje sive ekonomije i na strogo poštovanje poreskih propisa pre svega u smislu registrovanja jahti u jedinstveni registar plovila na teritoriji Republike Srbije i naravno plaćanja poreza na ostvareni prihod, kao i plaćanja poreza na zarade lica koja su angažovana kao članovi posade. Takođe, izmene i dopune ovog zakona značajne su i sa aspekta preduzimanja hitnih mera zaštite kada su u pitanju plovidbene nezgode, a to je obaveza brodarskih privrednih društava koja su dužna da donesu plan hitnih mera zaštite kako žrtava tako i njihovih porodica, a koje se odnose na smeštaj, prevoz i medicinske usluge žrtvama, a što je naravno u skladu sa Zakonom o sprečavanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju. Moram da istaknem i velike zasluge nadležnog Ministarstva za građevinu, saobraćaj i infrastrukturu kada je u pitanju donošenje strateškog dokumenta za razvoj vodnog saobraćaja na desetogodišnji period, ali i na donošenje akcionog plana na petogodišnji period gde je precizirano povećanje obima vodnog saobraćaja za 30%, gde je takođe precizirano obnavljanje flote i strogo poštovanje ekoloških standarda. Moram da navedem da je strategijom predviđen razvoj kontejnerskog saobraćaja koji je vrlo važan za razvoj vodnog saobraćaja, ali i koji je vrlo važan sa aspekta naše robe, izvoza naše robe jer je vodni saobraćaj cenovno najjeftiniji i naša roba automatski postaje konkurentna na tržištu EU. Takođe želim da istaknem da su za kontejnerski saobraćaj već obezbeđeni rečni informacioni sistem, da se samo u sektoru saobraćaja rade projekti koji su vredni četiri milijarde evra, da je itekako mnogo uloženo i u infrastrukturu i poboljšanju svih drugih infrastrukturnih objekata, počev od puteva, železnica itd. Srpska napredna stranka u danu za glasanje podržaće oba predloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miladin Ševrlić. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Sanja Pavlović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Marija Janjušević. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Saša Radulović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. (Odustao.) Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Zoran Radojčić. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Katarina Rakić. (Nije tu.) Reč ima narodni poslanik Olivera Pešić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, pred nama je danas na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Ovaj zakon se donosi da bi se ostvario ubrzani razvoj vodenog saobraćaja i završila započeta zakonodavna reforma sistema upravljanja lukama. Predloženim izmenama i dopunama Zakona se drugačije uređuje oblast tehničkog održavanja vodnih puteva. Naime, ukida se zakonski monopol, koji po važećem Zakonu Republike Srbije ima Direkcija za vodne puteve za obavljanje poslova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih puteva. Direkcija za vodne puteve po važećem zakonu jedina je ovlašćena na teritoriji Republike Srbije da obavlja ove poslove. Predloženim izmena i dopunama Zakona uvodi se da se privatni sektor uključuje u obavljanje ovih poslova. Izmene i dopune ovog zakona podstiču stvaranje novih privrednih subjekata, razvoj postojećih, jačaju tržišnu konkurenciju i otvaraju mogućnost za privlačenje stranog kapitala. Na ovaj način se ostvaruje jedan od jasno definisanih ciljeva Vlade Republike Srbije, a to je kreiranje povoljnih uslova za poslovanje privatnog sektora. Takođe, ovim zakonskim predlogom radi se podizanju nivoa sigurnosti u obavljanju vodnog saobraćaja, kao i na sprečavanju krivičnih dela kao što su krađe i piratstvo. U osnovi postoje dva modela na osnovu kojih se uređuju pitanja iz ove oblasti. Prvi je onaj po kome Republika Srbija trenutno uređuje ovu oblast, a to je da postoji jedan nadležni državni organ, da se on finansira sredstvima iz budžeta i da obavlja sve poslove tehničkog održavanja vodnih puteva. Drugi model je kada postoji jedan nadležni državni organ koji utvrđuje standarde za tehničko održavanje, sprovodi javnu nabavku, a samo izvođenje fizičkih radova prepušta specijalizovanim firmama na tržištu i to je upravo model koji se predloženim izmenama i dopunama ovog zakona predlaže. Do sada smo imali situaciju da sredstva koja Direkcija za vodne puteve dobija iz budžeta Republike Srbije uglavnom ulaže u plaćanje članova posade i tehničko održavanje ispravnosti plovila, odnosno flote, za koju smo čuli da je u jako lošem stanju i u koju godinama nije ulagano. Dakle, činjenica je da Direkcija za vodne puteve duži niz godina nije ulagala dovoljno sredstava za obavljanje pojedinih poslova tehničkog održavanja. Predloženim izmenama i dopunama ovog zakona sredstva koja će Direkcija za vodne puteve dobijati iz budžeta Republike Srbije će se isključivo koristiti za finansiranje izvođenja radova tehničkog održavanja međunarodnih i međudržavnih puteva i na taj način će Republika Srbija ispuniti svoju međunarodnu obavezu održavanja propisanih parametara plovnih puteva u cilju nesmetane plovidbe. Danas na tržištu postoji veliki broj specijalizovanih firmi koje brže i efikasnije mogu da obavljaju ove poslove, ali pod stručnim nadzorom Direkcije za vode, kako se i predlaže izmenama i dopunama ovog zakona. S druge strane je otvaranje mogućnosti za učešće u privatnom sektoru. Ovi poslovi će se obavljati uz mnogo manje troškova, jer će privatna društva sama finansirati troškove članova posade, kao i troškove održavanja plovila, odnosno ona će ta sredstva obezbeđivati obavljanjem poslova koja se nude na tržištu. U finansijskom smislu predložene izmene i dopune Zakona će imati uticaj na pojedina privredna društva koja pružaju uslugu u čerterovanju, odnosno iznajmljivanju jahti i plovila za rekreaciju, koja nisu registrovana u Srbiji, već su registrovana u inostranstvu. Nas to ne treba mnogo da dotiče, obzirom da se radi o nametanju troškova privrednim društvima koja nisu domaćeg porekla. Na taj način što su registrovana u inostranstvu i što plove pod zastavom stranih država, na njih se i ne primenjuju zakoni Republike Srbije, tako da oni izbegavaju plaćanje poreza, čime Republika Srbija gubi značajne prihode. Usvajanjem predloženih izmena i dopuna ovog zakona ta privredna društva će imati obavezu da se registruju na teritoriji Republike Srbije, a obzirom na to da je procena da postoji znatan broj takvih privrednih društava, određena sredstva, odnosno značajna sredstva će se sliti u budžet Republike Srbije. S druge strane, privredna društva koja već posluju na teritoriji Republike Srbije se stavljaju u ravnopravan položaj sa ovim privrednim subjektima i na taj način ona postaju i konkurentna. Takođe, izmene i dopune propisuju obavezu brodarima da donose sopstvene planove hitnih mera za pomoć žrtava u slučaju plovidbenih nezgoda na unutrašnjim vodama i ovde se radi o usklađivanju sa Zakonom o istraživanju nesreća u vazdušnom, železničkom i vodnom saobraćaju, kao i o usklađivanju sa članom 5. Uredbe o planu hitnih mera pomoći žrtvama i njihovim porodicama u slučaju nesreće u saobraćaju, kao i sa usklađivanjem propisima Evropske unije. Sa finansijskog aspekta, ove izmene i dopune će prouzrokovati određene troškove brodarima, ali moram da naglasim da se radi o troškovima koji nisu značajni, obzirom da oni donose interne planove i da za izradu ovakvih planova mogu da angažuju lica koja su već zaposlena kod njih. Brodarska privredna društva i luke će biti u obavezi da organizuju sigurnosnu zaštitu na taj način što će angažovati lica koja su licencirana za obavljanje delatnosti privatnog obezbeđenja i ovu obavezu privredna društva već imaju u skladu sa Zakonom o privatnom obezbeđenju, tako da je ne treba posmatrati kao dodatan namet privrednim društvima, već prosto kao usklađivanje sa zakonom koji je na snazi. Na kraju, želim da uputim čestitke potpredsednici Vlade i ministarki za zalaganje u radu Ministarstva koje vodi i pozivam sve narodne poslanike da u danu za glasanje podrže predložene izmene i dopune ovog Zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Tanja Tomašević Damjanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministar sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici, danas raspravljamo i o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o vazdušnom saobraćaju između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Koreje, koji sledi napore za dalje unapređenje bilateralne ekonomske saradnje između dve zemlje, otvaranje kancelarije Kotram, Korejske agencije za promovisanje trgovine i investicije, u decembru 2015. godine i potpisivanje Sporazuma o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u januaru ove godine. Srbija ima potpisane sporazume o vazdušnom saobraćaju sa 87 država širom sveta, od čega sa 37 ima multilateralni sporazum o zajedničkom evropskom vazduhoplovnom području. Sa Aerodroma „Nikola Tesla“ saobraća 19 kompanija koje direktno lete do 47 gradova u Evropi i Aziji. Samo u prošloj godini je kroz vazdušnu luku u Surčinu prošlo više od 4,7 miliona putnika. Južna Koreja se zbog brzog privrednog rasta svrstava u grupu takozvanih azijskih tigrova, a njen ekonomski uspon zasnovan je pre svega na ulaganju u obrazovanje, visokom procentu akademski obrazovanih kadrova i snažnoj industriji sa svetskim poznatim kompanijama, kao što su „Samsung“, „LG“, „Hjundaji“, „Kia“. Ovaj sporazum će omogućiti bolje povezivanje u oblasti avio saobraćaja, kao i uspostavljanje direktnih letova između dve zemlje do tri puta nedeljno. Udaljenost između Beograda i Seula iznosi 8.300 kilometara, a eventualnim uvođenjem direktnih letova skratilo bi se vreme putovanja sa postojećih 20 na 11 do 12 časova. Mogućnosti koje su ovim sporazumom predviđene za avio prevoznike i za putnike će značiti bolje veze i veći izbor u vazdušnom saobraćaju između Srbije i Južne Koreje i daće podsticaj daljem unapređenju bilateralne saradnje, naročito u oblasti ekonomije, turizma i obrazovanja. Ovim sporazumom, kao i drugim sporazumima i zakonima iz oblasti vazdušnog saobraćaja, Vlada Republike Srbije nastoji da ostvari cilj koji je premijer, gospodin Aleksandar Vučić, naveo u svom ekspozeu, a to je da se srpsko avio-tržište unapredi u skladu sa najboljom međunarodnom praksom, razvijajući Beograd kao jedan od ključnih regionalnih centara vazdušnog saobraćaja, unapređujući povezanost Srbije sa međunarodnim tržištem i ubrzavajući ekonomski razvoj Srbije i vrednost koju dobijaju za novac srpski poreski obveznici. Ja sam sigurna da ćete u tome uspeti. Srpska napredna stranka će u Danu za glasanje podržati ovaj sporazum, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mihajlo Jokić. Izvolite.
Poštovana gospođa ministar, poštovani poslanici, ja ću govoriti o nečemu o čemu niko večeras nije pričao. Govoriću o ovoj Agenciji za upravljanje lukama. Agencija je konstituisana Odlukom Vlade 2013. godine. Agencija je ovu 2015. godinu završila sa suficitom od 43 miliona 90 hiljada 728 dinara. Taj novac će ove nedelje biti prebačen u budžet Republike Srbije. Ta ista Agencija od 10. 04. 2015. godine, kada je Vlada odredila naplatu tarife, fakturisala je 229.792.094,80 dinara i od toga je Agencija naplatila 193.138.913,86 dinara, što je 84,04%. S druge strane, Agencija je vinetirala pretovar tereta u iznosu od 8.127.166,51 tone. Što se tiče rezultata Agencije, u 2015. i 2016. godini, Agencija je dobila 150 zahteva za utvrđivanje lučkih područja i odobrenja za obavljanje lučke delatnosti. Pozitivno je rešeno negde oko 50 predmeta. Sad se ja obraćam gospođi ministar, da pogledate član 53. izmene i dopune Zakona. Jer, čini mi se da je tu uvedena retroaktivnost. Ako je to tačno, da pogledate još jednom, ali, ako je to tačno, to ne bi bilo dobro, jer vi znate da je svaka retroaktivnost protivzakonita. Toliko od mene. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka sa vašim saradnicima, pre svega da pozdravim vaše prisustvo danas ovde i celodnevni boravak sa nama, kao i odgovaranje na pitanja, ja posebno želim to da naglasim iz ugla Poslaničke grupe „Dveri“, jer ste vi prvi ministar u ovoj Vladi koji je odgovarao na naša pitanja i ja sam vam na tome zaista istinski zahvalan. Ostali ministri su se uglavnom oglušavali i izbegavali da odgovaraju na naša pitanja, iz čega sam ja zaključivao da smo bili u pravu u svemu onome što smo govorili – da oni nisu imali odgovor na naša pitanja. Vama hvala. U vašem odgovoru ste otvorili i nekoliko tema koje sam ja želeo da naglasim u ovom kratkom vremenu koje je preostalo, a te teme su, kako ste vi obrazložili, razlog zašto se određeni deo poslova koji je do sada radila Direkcija predaje u ruke određenih preduzeća koja će konkurisati na tenderima. Vi ste rekli da je u pitanju održavanje tih poslova koje je do sada radila Direkcija i u tom smislu me zanima da mi još jednom pojasnite koji je to motiv bio, jer vi u obrazloženju člana 2. Zakona, predviđajući mogućnost da se pojedini poslovi iz delokruga Direkcije za vodne puteve prepuste privatnim preduzećima na tržištu, u cilju smanjivanja troškova i efikasnijeg obavljanja ovih poslova. Vi ste tu pomenuli još jednu stvar – budžet, koji je, kao, u problemu da budu izdvojena sredstva za ove troškove i obaveze, ali ja ne vidim šta se tu menja time što to poveravate privatnim preduzećima koji će vršiti taj posao? Znači, vi taj budžet morate da imate. Neće sigurno privatna ili državna preduzeća raditi o svom trošku održavanje vodnih puteva. Znači, vi taj budžet morate imati, ili ga nećete opet imati, tako da se taj posao svakako onda neće raditi. Znači, ovde se postavlja pitanje – ima li tog budžeta za te poslove ili nema? Ako ga ima, zašto onda taj budžet nije mogla da ko-risti Direkcija za vodne puteve. Ako ga nema, opet ga neće imati i svejedno je kome do-deljujete da radi to održavanje. Dakle, prvo je pitanje ima li budžeta za te poslove ili nema? Pomenuli ste, takođe, da je jedna od najboljih firmi, to mi je drago da čujem, u oblasti održavanja vodnih puteva upravo jedna državna, odnosno domaća, odnosno državna kompanija, ali to ne znači da će ona dobiti posao na tenderu. Jer, neka kompanija koja za jedan dinar bude povoljnija na tom tenderu će možda dobiti taj posao i tako će državna kompanija ostati bez posla. Da li to nešto znači što je ona najbolja? Ne znači ništa. Imali smo toliko situacija u Srbiji gde su kompanije dobijale nameštene poslove tako što su konkurisale na tenderu za jedan dinar manjom cenom. Mislite da je neko slučajno dao jedan dinar manju cenu? Pa, naravno da je procurela informacija kolika je tenderska ponuda iz državne firme, što znači da neko neprestano cinkari državne firme na tenderima, daje te informacije privatnim firmama i privatne firme postepeno uzimaju poslove državnim firmama. Evo, najveći primer vam je „Lasta“. „Lasta“ je izgubila niz linija svojih prevoznih maršruta koje je imala širom Evrope, pa čak i u domaćem saobraćaju unutar Srbije, upravo zato što su na nameštenim tenderima privatne firme, sad ne ulazim u to da li vaše, partijske, itd, dobijale taj posao za jedan dinar povoljnijom ponudom od „Laste“. Očito je da je neko iz menadžmenta „Laste“ cinkario koja je njihova ponuda i davao tu informaciju privatnim preduzećima koja su tako dobijala na tenderu. Hoću da vam kažem da nemate model da zaštitite državno preduzeće od propadanja. To je ono što mene interesuje u ovom vašem Predlogu izmena i dopuna Zakona.
Reč ima ministar, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Mislim, izvinjavam se, sad moram da kažem, ja mogu nekad i da razumem zašto vam se ne odgovara, zato što vi u jednoj rečenici pomešate pet stvari. Ali, hajde ovako. Znači, rekli ste, citiram vas, da se Direkcija predaje u ruke određenih privatnih kompanija koje će dobiti na tenderu. Znači, to zaista pre svega, ne znam, ne razumem izjavu. Niti se nešto predaje u ruke, niti se Direkcija predaje u ruke. Direkcija postoji, postojaće i dalje i te kako će raditi. Svi ti ljudi koji su u Direkciji obavljaće svoj posao tako što će se baviti, ponavljam još jedom i rečnim informacionim sistemom i projektovanjem i pre svega nadzorom. Dakle, tehničko održavanje, pustićemo da kroz javni poziv, eventualno učestvuju druge i privatne i državne kompanije koje to mogu da rade kvalitetnije i bolje nego što to danas može da radi sama Direkcija, budući da oprema sa kojom Direkcija raspolaže, jeste zaista veoma zastarela. Prema tome, neke druge državne kompanije, pomenula sam bila „PIN“ ili neke druge privatne kompanije koje to mogu da urade na bolji i efikasniji način, ukoliko budu na javnom pozivu i tenderu dobile posao, zašto taj posao ne bi radile? To ne znači da Direkcija ne postoji i da se gasi, ili da se predaje nekome Direkcija u ruke. Mislim, to zaista nije tačno. Zatim, takođe ste rekli, oko novca za održavanje. Toliko novca koliko imamo sada za održavanje, dakle, nešto više od 150 miliona, odnosno moguće oko 180 miliona, biće dakle dato i biće predmet tehničkog održavanja onih koji na javnom pozivu, tenderu, pregledno budu dobili taj posao. Ponavljam još jednom, oprema sa kojom neke druge kompanije raspolažu je mnogo bolja i kvalitetnija nego što je trenutno oprema same Direkcije i za sada je to toliko.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Hvala. Prvo sam oduševljen što sedimo danas svi zajedno, ovo je poseban dan, kako su to poslanici SRS rekli. A, druga stvar, moram da vas iznenadim, pošto ministarka zna kada ćemo da nastavimo da radimo, a mi ne znamo kada ćemo nastaviti, u utorak po amandmanima da radimo, tako da hvala na informaciji, gospođo. Želim da vam čestitamo na početku i na Duing biznis listi, pre svega vaša je zasluga oko građevinskih dozvola sa 152. na 36. mesto i pomeranje na 47. mesto Srbije, s tim što moramo da kažemo da je Hrvatska 43, Bugarska 39, Rumunija 36, a Makedonija 10. na toj istoj listi. Nisam bio siguran sa kim pričam večeras, pošto vi ste jedina od predstavnika Vlade, uključujući kandidata, mandatara, koji je pominjao više prošlu vlast, DS i neku prošlu vlast itd, da ništa nije u životu uradila, kao da je ova vlast nastala pre ameba, pa onda su nastale ribe, pa beskičmenjaci, pa kičmenjaci, pa onda nastala su sva ostala... (Zoran Krasić, s mesta: Pa Mićunović.) ...pa Mićun, pa Desimir Tošić i onda su došli na vlast ponovo SNS. Vi ste, gospođo, bili dugo godina deo ove vlasti kao G17 plus i ne treba vas od toga biti sramota. Da se vratimo na zakon. Isključivo sam pričao o zakonu 18 minuta. Očigledno je da ovaj zakon ima nedostataka i da ima tačno namenjene stvari koje se tiču privatizacije Luke u Novom Sadu, a to ćemo da vidimo vrlo brzo. Ono što jeste problem jeste što me niste ubedili u kom to tačno zakonu o fizičo-tehničkom obezbeđenju i uredbi koja nije doneta od strane Vlade, a mora da se donese, a to vam je poslanik iz SRS jasno objasnio, da nije doneta ta uredba. Gde piše da je obaveza brodarskih firmi da imaju to obezbeđenje? Voleo bih da mi citirate tačku zakona i nismo razjasnili tu stvar. Ako nemamo para danas da nam Direkcija radi poslove, a za Direkciju su i pre toga radili, „Ivan Milutinović“ i radili su „Regulacije Sremska Mitrovica“ i razne druge firme, kako ćemo sada za to obezbediti sredstva da čistimo i održavamo plovne puteve, a i te kako su vezani za odbranu od poplava? Ako imate zamuljana korita, onda imate problem sa visokim vodama i onda je to problem Vodoprivrede Srbije, a ovo je usko vezana oblast. Ja bih voleo da ovaj Zakon bude takav kakav ste rekli, ali očekujem da za nekoliko meseci dobijemo izmenu zakona, pre svega zbog glavne teme ovog Zakona, a to je očigledno privatizacija Luke u Novom Sadu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Prvo da vam se zahvalim na čestitki za Duing biznis listu, to je zasluga zaista ove Vlade i velikog rada mnogo ministarstava. Kada pominjete rang nekih drugih država, da vas podsetim da je rang Srbije u trenutku kada je formirana Vlada Aleksandra Vučića 2014. godine, bili smo 91. zemlja od 186, koje su se tada gledale. Sve ove zemlje koje ste pomenuli u regionu su bile najmanje 30, 40 i 50 mesta na boljim mestima nego Srbija. Dakle, tako smo počeli. Počeli smo u situaciji koju ste nam vi ostavili, kada je Makedonija već bila 12, Hrvatska je bila mislim četrdeset i neka, itd i sve te zemlje koje ste sada pomenuli. Srbija je, dakle za dve godine uspela da, samo u građevinskim dozvolama bude bolja od 150 zemalja, od sadašnjih 190 koje se gledaju. Tako da, da, jeste, ovo je rezultat ove Vlade i rezultat reformi koje se sprovode. Kada govorite o privatizaciji Luke Novi Sad, verovatno polazite od svega onoga što je radila DS nekada, pa ne možete da se otmete tom utisku i tom načinu privatizacije, pa mislite kako je nešto uređeno unapred i kako će se na taj način izvršiti privatizacija. Privatizacija Luke Novi Sad je javna, pregledna i transparentna. Nema privatizacije zemljišta, nema privatizacije infrastrukture, postojaće ugovori o ulaganju u Luci Novi Sad i to će da bude jedna modernija i razvijenija luka nego što je danas, zato što je to interes države Srbije, a ne interesi kojekakvi privatni, koji su postojali u nekom vašem periodu. Da li sam ja vas ubedila ili nisam, manje je važno od onoga što vide građani Srbije svaki dan kako radi i funkcioniše ova Vlada. Hvala vam lepo na svemu što ste rekli do sada.
Hvala. (Goran Ćirić, s mesta: Replika.) Po kom osnovu, gospodine Ćiriću? (Goran Ćirić, s mesta: Pominjana je DS.) Imate dva problema, gospodine Ćiriću, prvo, što nema osnova za repliku. Druga stvar, nemate pravo ni vi na repliku. (Radoslav Milojičić, s mesta: Pomenuta je DS.) Žao mi je. Prvo, ovlašćeni vam je tu. Druga stvar, jeste spomenuta DS. Rečeno je samo, postavljeno je pitanje – da li kada pričate o nameštanjima tendera imate problem sa vašom prošlošću? Samo to. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Goran Ćirić, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku, narodni poslanik Goran Ćirić.
Prekršili ste član 107. i dostojanstvo Narodne skupštine, jer zaista ne pokazujete istovetan stav prema svim poslanicima kako pozicije, tako i opozicije. Ja posmatram stavove svih mojih kolega poslanika sa druge strane i ne znam zbog čega toliko nervoze, nestrpljenja da se čuje glas i arugmenti protiv onoga što je rekla i izjavila ministarka pominjući DS više puta. Stalno pominjanje DS i privatizacija, a posebno od 2004. godine, kada je tu Vladu činila G17, u kojoj je bila prisutna i pomenuta ministarka, kada su pomenute 24 privatizacije koje su navedene kao najproblematičnije upravo u periodu između 2004. godine… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Ćiriću, u skladu sa članom 109. izričem vam opomenu vezano za član 103. u skladu sa članom 109. zato što ste zloupotrebili pravo po Poslovniku i ušli u repliku, da završimo konačno. (Goran Ćirić, s mesta: Vi ste prekršili POslovnik zato što mi niste dali repliku.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o lukama i unutrašnjim vodama, ne znam, moram da pitam, nije mi kolega poljoprivrednik tu, da li su Maldivi unutrašnja voda ili…
Tema, gospodine Rističeviću. Počnite o zakonu.
Pa, naravno da sam počeo o zakonu, o lukama i unutrašnjim vodama. Sad ja pitam, s obzirom da je izvršena agresija na Maldive od strane stranke bivšeg režima – da li su Maldivi unutrašnja ili spoljna voda? Ali, Bože moj, ja bih voleo da sam u njihovo vreme, za razliku od njih, ja bih voleo da smo na ovoj Duing listi napredovali, da nismo bili 91. da smo bili prvi. Ja bih to pozdravio. Ja bih na leđima nosio, ovim plovnim putevima bi ih nosio, makar plivao i na leđima nosio celu stranku bivšeg režima samo da su bili makar ispod 90. mesta, a ne 91. na toj listi. U to vreme, koliko se ja sećam tih plovnih puteva, i plovnih i lovnih, bilo je tu svega i svačega, bile su dve liste. Jedna je bila za nas koji smo radili, a druga lista je bila za one koji su vladali. Oni su plovili na jahtama, a mi smo to gurali nekako svojim radom. Ovaj član 10. o jahtama se odnosi najverovatnije na njih, jer ministarka očekuje da iz patriotskih razloga oni to registruju ovde, pa nek se bar bave iznajmljivanjem. Ja verujem da imaju šta da iznajme. Mi nemamo, brate, ni čamac, mi koji smo radili. Bile su dve liste. Jedna je bila ta duing, a druga je bila drping. Zato u nekim trenucima ja pomislim, kada razgovaram o Zakonu o unutrašnjim vodama i u lukama, da je stranku bivšeg režima sastavio sudski pozivar. Da to ima veze sa brodovima i lukama, govori njihov bivši predsednik … (Radoslav Milojičić, s mesta: Da li je ovo tema dnevnog reda?) Ne razumem kakvi su ovo krici. Ja ništa ne govorim što nisu rekli oni sami.
Izvinite, gospodine Rističeviću, opomena može narodnom poslaniku da se izrekne ukoliko ometa druge poslanike prilikom izlaganja.
Ne treba. Ako budete izricali, nemojte, neka bude u pivu. Dakle, ne mogu oni mene omesti, mudar čovek se ne da lako omesti. Evo, neko se tamo smeje. Znate ko može da prepozna mudrog čoveka? Samo onaj ko je mudar. Ja ne očekujem da oni to prepoznaju. Oni to ne znaju. Ja očekujem da samo napreduju na onoj drugoj listi. Ja o njima bih voleo da govorim najlepše, ali mi nisu dali razlog za to. Ja ne mogu u svojim govorima, moj govor je kao ogledalo, kao ogledalo sam prineo stranci bivšeg režima, otuda toliko galame i kad pričamo o brodovima i lukama i o jahtama, i to onim jahtama koje idu na Maldive, koje neće ovde da se izdaju po članu 10, to tamo gde grickate jastoge i ovde tođete i podrigujete pred sirotinjom koju ste napravili …
Gospodine Rističeviću, molim vas pričajte o zakonu.
Lepo pričam o plovnim putevima. Gospodine predsedavajući, da li mogu da pričam o brodovima? Evo neću spominjati onaj brod ludaka koji je spomenuo gospodin Bojan Pajtić dok je bio predsednik tog broda ludaka, evo neću spominjati. Ništa nisam izmislio. Ja pričam o tome da su neki tim plovnim putevima grickali jastoge, išli na Maldive. Znači, to su bili plovni putevi. To što podriguju pred sirotinjom koju su očerupali i stekli sve dok su ovi drugi gubili sve, pa nisam ja kriv, kriva je jahta, kriva je plovidba, krive su luke, sumnjive luke itd. Zato ja pozdravljam sve nove puteve, jer se njima prevoze ljudi, roba. Oni su samo turističkim razlozima izlazili napolje, a ja mislim da imaju jaki poljoprivredni razlozi za ovo. Mi ove godine imamo brod od osam miliona tona kukuruza i nešto više. Biće višak tri i po do četiri miliona tona zato što su nam ovi uništili stočni fond, pa sada moramo da izvozimo kukuruz. Ja bih voleo da možemo da izvozimo gotove proizvode, ali ne možemo, industrija koju su oni ostavili bila je zanemarljiva. Sada im se ne dopada kada o tome pričam, kada prinesem ogledalu, njima se tu ne sviđa šta vide u ogledalu. Sami su krivi svojim delima i nedelima. Dakle, mi moramo da izvozimo kukuruz, da izvozimo stočnu hranu. Voleo bih da izvozimo konzerve, voleo bih da izvozimo suhomesnate proizvode, ali bože moj, oni nisu ostavili nikakvu industriju i onda još oni koji su za to zaslužni, koji su nas tako lepo očerupali sada pričaju o tome kako će oni štititi očerupane. Ja pozdravljam sve puteve, vazdušne, vodene, pozdravljam pruge, ali bih voleo da prevoze što više naših roba i što više naših radnika, a da nas prevoze u turističke svrhe, da i mi vidimo belog sveta, da i mi možda vidimo te Maldive, jer to što su ovi okupirali, ne znači da mi nemamo pravo da vidimo. Mi ćemo gledati da to zaradimo, ne da otmemo, kao što su oni to radili i zato mislim da je vreme da što više robe i što više naših putnika prevezemo, pre svega radnika, da oni svakog prvog donesu, da ono što seljaci proizvedu radnici prerade energijom koja može da se proizvede iz obnovljivih izvora, takođe, iz poljoprivrede i da sa tom robom stvorimo hleba i posla za sve. Oni nisu ostavili, sem za sebe, ni za koga nikakav prostor, da država bude jednakih šansi, da država ljudima koji su je stvorili može da garantuje da rade pošteno i da žive dostojanstveno od tog poštenog rada. Oni to nisu imali i zato ja pozdravljam sve puteve. Zbog sigurnosti putnika, naša najveća stratišta su Jasenovac, Jadovno, Kragujevac i Ibarska magistrala. Svaki put, bio on vodeni, vazdušni, bila pruga, ja ću da pozdravim zato što putevi spajaju. Putevi spajaju ljude, putevi spajaju privredu. Ono što bih ja voleo jeste da više robe izađe iz naše zemlje, a da manje uđe, da imamo suficit, pokrivenost uvoza izvozom, možda zahvaljujući prevozom ove robe. Svakako nismo izvozili robu koju je proizvodila ova družina. To bi bile prazne barže, prazni šlepovi itd. Dakle, kolac nisu zašiljili. Ja pozdravljam sve one koji su se oznojili, koji su svojim znojevitim rukama napravili neku robu koju izvozimo i zahvaljujući kojoj je ova država opstala. Ovi plovni putevi će doprineti da naša pokrivenost uvozom-izvozom bude još veća od sedamdeset i nešto procenata koliko je sada, u njihovo vreme bila je jedva 51, 52%, što znači da je ova država počela ozbiljno da proizvodi robu i da je izvozom pa i ovim plovnim putevima napravila novca da ljudi mogu da žive od toga. Roba je novac i ja mislim da je u proizvodnji spas. Brod koji sam ja nekada hteo da potopim, sam se potopio, tu spasa nema, posada neće da izbaci novac iz džepova, on tone zbog te težine, odatle beže svi koji su pametni, tu spasa nema. Zahvaljujem svima na pažnji.
Po kom osnovu gospodine Ćiriću? (Goran Ćirić, s mesta: Pomenuta je DS.) Ne, citiran je bivši predsednik DS, koji je rekao da neće, Bojan Pajtić, citiran je bivši predsednik DS, to ja kažem, nešto u vezi nekog broda ludaka. (Goran Ćirić, s mesta: Prepoznao sam se na tom brodu ludaka.) Vi ste se prepoznali da ste bili na brodu ludaka? Ja ne mogu da vas prepoznam u tome. Da li još neko želi reč od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa? [[Goran Ćirić, s mesta: Pomenuta je DS. Tražim repliku.]] Molim vas, kad je bila pomenuta DS? (Goran Ćirić, s mesta: Sad ste rekli da je pomenuta.) Vi hoćete meni da replicirate? (Goran Ćirić, s mesta: Vi ste sami rekli.) Zato što je citiran? (Radoslav Milojičić, s mesta: Bojan Pajtić je pomenut.) Aman ljudi, nemojte više šegu da pravite. Znači, neko vam citira bivšeg predsednika i to je vama osnov za repliku? (Radoslav Milojičić dobacuje.) Evo vam i sadašnjeg predsednika, ne, nemam potrebe da učim. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Predsedavajući, ako mogu da nastavim.
Molim vas, nastavite kolega.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, moram prvo jednu impresiju da istaknem. Meni se čini kao da nekima smeta taj skok koji smo spominjali već danas nekoliko puta, skok na svetskoj „Duing listi“, kao da je nekima krivo zbog toga. Jedan ovlašćeni predstavnik pre samo nekoliko minuta pokušao je na neki način da omalovaži to. Ovlašćeni predstavnik koji ako se ne varam promenio silne neke stranke, pa je bio u SPO, pa je bio u Građanskom savezu Srbije, pa je valjda sada u DS, ne znam tačno u kom agregatnom stanju, ali u svakom slučaju, moram da pitam, u njihovo vreme na kom mestu smo mi bili na svetskoj „Duig listi“? Da li uopšte zna, da li ga je to uopšte zanimalo tada, ali da ne bih trošio vreme na to, prosto kada se sumira današnja diskusija, čule su se najrazličitije stvari, najrazličitije kritike. Pa, se kritikuje iako je u pitanju privatizacija, pa su se čule kritike ako nema privatizacije, pa se kritikuje monopol, pa se kritikuje kada nema monopola. Hajde, da se dogovorimo jednom ili bolje da se vi dogovorite između sebe, da li ste za vraćanje komunizma ili ste za kapitalizam ili kako već da nazovem ovo stanje. Hajde, da se onda vratimo u komunizam. Ali, to prvo objasnite narodu. Prvo to kandidujte kao svoju ideju na izborima, pobedite na izborima, pa onda sprovodite. Ovde se kritikuje uopšte pokušaj uvođenja neke privatne inicijative, kao da je to nešto loše samo po sebi, kao da će bolje biti, ako ostane nešto pošto poto državno, a pri tom neefikasno, kao da je to neki greh, kao da je to nešto loše. Kada je reč o Direkciji za vodne puteve, postojeće stanje je upravo takvo da državni organ ima apsolutni monopol, apsolutni monopol i na projektovanje i na izvođenje radova i na vršenje nadzora i mi upravo to menjamo, ovim predlogom zakona menjamo. Želimo da se plovni put razvija po ugledu i na Nemačku i na Austriju. A meni se čini da su neki zaspali prosto u nekom proteklom periodu postkomunističkom periodu i da vam se više sviđa takav, da kažem, prevaziđen stav. Kada je reč o samoj privatizaciji luka, mada je gospođa Mihajlović malopre spominjala luku, odnosno privatizaciju Luke Novi Sad i rekla sve u tom smislu da ne bih ponavljao, dakle u tome je razlika između nas i vas. Način na koji mi shvatamo ovu temu i način kako ste vi, odnosno ne vi možda lično, ali stranka svakako u kojoj učestvujete za vreme dok je vršila vlast shvatala proces privatizacije i način na koji treba da se privatizuje, pa i Luka Beograd. Jedan od govornika je spominjao, vidim da sad nije u sali, privatizaciju Luke Beograd i ja moram da postavim pitanje kakve to veze ima sa ovom vladajućom većinom, sa ovom Vladom na čelu sa Aleksandrom Vučićem? Kakve veze ima? Pa mi smo nasledili takvu situaciju sa Lukom Beograd. Mi pokušavamo između ostalog upravo ovim zakonskim predlogom da popravimo ono malo što može da se popravi iz katastrofalne situacije koju smo nasledili, ako je upravo vaš rezultat, rezultat bivšeg režima i ne samo ta privatizacija nego i mnoge druge privatizacije i ne možete nama to stavljati na teret i odgovornost. Pominjali su se danas jedan govornik, čudom sam se čudio gospodine predsedavajući kako je on devet minuta utrošio vremena svog izlaganja o temi „Er Srbije“, „JAT“, Aerodroma itd, devet minuta je potrošio na to. Ja sam pažljivo gledao predložena zakonska akta i nigde nisam našao da je danas na dnevnom redu „Er Srbija“. „Er Srbija“ je uspešan primer, uspešna privatizacija. „Er Srbija“ je firma koja pozitivno posluje, „Er Srbija“ više nema gubitke. To je primer dobre privatizacije. A kako ste vi sprovodili privatizaciju kada je reč o JAT-u? samo ću vam ukratko reći, novine su pisale o tome. Privatizacija JAT ervejza poslužila je kao vežba ekspertima koje je angažovala konsultantska kuća „Ročšild“, jer do tada nisu imali ni dan iskustva u oblasti vazdušnog saobraćaja, ali su zato uspeli da naplate jedan koma dva miliona za konsultantske usluge. Rezultata nije bilo. Nikakvih. (Radoslav Milojičić, s mesta: Koje novine, Vučićevićeve?) Novine su pisale da je postojao dokument po kome su bodovane ponude konsultantskih kuća. Sa jedne strane je bio konzorcijum predvođen BNP Paribasom, a sa druge strane „Ročšild“. U delu koji se odnosi na reference tima ponuđača, tačnije direktora projekat „Ročšild“ je bodovan sa nula bodova, ali ipak je dobio ugovor. Ipak je dobio posao. Međutim, to im nije smetalo da milion i 125 hiljada evra uzmu na ime dnevnica. Evo ispred mene, ugovor o pružanju konsultantskih usluga, izrade i implementacije strategije privatizacije za javno preduzeće JAT ervejz. Milion i 125 hiljada evra smo platili. Ništa nismo dobili. Posao nije završen. Dve hiljade četristo dvadeset četiri evra po danu, 33 radna rada, ukupno 80.000 evra, jedan od članova te konsultantske kuće. To je primer kako ste vi pokušavali da privatizujete i privatizovali razne firme. Da ne bih ponavljao sve ono što je više puta istaknuto, SNS podržava ovaj predlog zakona i glasaćemo u danu za glasanje za isti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto se više niko ne javlja od ovlašćenih predstavnika, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Sa radom nastavljamo sutra u 10.00 sati. Zahvaljujem.