Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Petu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 114 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno, u ovom trenutku, 171 narodni poslanik, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Dame i gospodo, da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, moje pitanje je upućeno Ministarstvu pravde Republike Srbije, kao i Tužilaštvu za organizovani kriminal. Pitanje glasi - šta su preduzeli u vezi razotkrivanja kriminalnih radnji prošle vlasti u opštini Sjenica, a tiče se konkretno slučajeva, pošto tamo ima više slučajeva, poklanjanja 832 hektara državne zemlje i slučaja lažnih faktura. Znači, opština Sjenica spada u grupu devastiranih, nerazvijenih opština. Sada se na čelu te opštine nalaze čestiti, pošteni, uspešni ljudi, koji su me i zamolili da postavim ovo pitanje. Mi moramo i sa ovog nivoa vlasti, ali i sa nivoa drugih institucija da ih podržimo u njihovoj borbi za interes svih građana, da svima bude bolje. Prošla vlast, predsednik i kamarila oko njega je 832 hektara državne zemlje poklonila stranoj kompaniji švajcarskoj „New take group“ na 99 godina, bez ikakve skupštinske odluke. Znači, selo je par njih, iskoristilo situaciju u kojoj se tada država nalazila i odlučili da pod nekim okolnostima, bez ikakvog zakonskog utemeljenja, poklone tu zemlju. Naravno, na štetu ove države i na štetu opštine Sjenica, za izgradnju, navodno, nekakvog solarnog parka. Ta zemlja se nalazi na prostoru sela Raslo, Draževići i Vranetići. To su jako frekventna sela i građani i građanke koji žive na tom prostoru, kao i drugi građani Sjenice, apsolutno ništa nisu znali o tome šta im se sprema. Takođe, postoji jedna vrlo interesantna klauzula, koja kaže da u slučaju eventualnog sudskog spora nadležan nije nijedan sud u našoj zemlji, već je, možete misliti, nadležan sud u Lucernu, odakle i dolazi ova fantomska firma. Znači, zanima me šta je Ministarstvo pravde i šta je Tužilaštvo za organizovani kriminal poduzelo u vezi ovog slučaja. Takođe, osim Ministarstva pravde i Tužilaštva, možda je ovo i za „Politikin zabavnik“ i za rubriku „Verovali ili ne“. Iako je prethodni predsednik opštine Sjenica razrešen u avgustu mesecu prošle godine, i dan-danas stižu nekakve fakture. Evo, ovde može da se vidi. Datum je 25. januar tekuće godine, imamo pečat, potpis, memorandum, sve. On potpisuje nekakve fakture i one uredno stižu u Odeljenje za budžet i finansije Opštine Sjenica. Apsolutno ne verujem da se ikad u istoriji ove zemlje i regioni i čitavog kontinenta desio nekakav takav slučaj. Tako da, zaista me zanima da li je formiran predmet i šta se radi konkretno u ovom slučaju? Drugo moje pitanje upućeno je Ministarstvu pravde i Tužilaštvu za organizovani kriminal, ali i Ministarstvu prosvete – ko je dozvolio da se školsko dvorište osnovne škole u Suvom Dolu, Opština Tutin, proda, na osnovu čega i šta će Ministarstvo prosvete i Ministarstvo pravde preduzeti da se zaštiti državna imovina? Znači, Suvi Dol je jedno od frekventnih sela na Pešterskoj visoravni i sada mi kada govorimo o demografskoj politici, kada govorimo o politici prema selu, povraćaju mladih na selo, neko odluči da, evo, imam ovde izvode iz katastra, imamo i na koga se sve to sada vodi, proda deo školskog dvorišta gde bi deca čiji su roditelji ostali na selu mogla da se igraju, da provode svoje vreme posle škole. Šta je sledeće? Da neko na nekakvom zboru partijskom donese odluku da proda školu i šta ćemo posle? Molim Ministarstvo pravde, molim Ministarstvo prosvete da se ozbiljno pozabave ovom problematikom, jer su ovo stvari koje građanke i građani na terenu apsolutno više neće tolerisati. Ja sam u ovom slučaju njihov glas. Žele ljudi da se bore kroz institucije. Institucije moraju da pošalju jasan i adekvatan odgovor. Hvala vam.
Hvala. Narodni poslanik Mirsad Hodžić.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege, svoje današnje pitanje postavljam ministarki za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Čuli smo od nekih kolega da je u Sjenici na vlasti nekakva poštena vlast, da su neki čestiti, ispravni ljudi na vlasti. Međutim, da čuje javnost o kakvim se to navodno poštenim i čestitim ljudima radi. Nakon konstituisanja Opštinskog veća Opštine Sjenica, krajem avgusta 2020. godine, Opštinsko veće je na konkursu za načelnika Opštinske uprave izabralo odbornika vladajuće većine. U međuvremenu, održale su se sednice Skupštine u oktobru, decembru prošle godine, kao i u martu ove godine, i na svim tim sednicama ovaj načelnik Opštinske uprave učestvovao je u radu kao odbornik. On je učestvovao u glasanju i donošenju odluka, među kojima su i rebalans budžeta za 2020, te budžeta za 2021. godinu, odluke vezane za zaduženje opštine i sve ostalo, gde je on svojim glasom obezbeđivao većinu. Istovremeno kao načelnik opštinske uprave donosio je rešenja, raspoređivao radnike, davao otkaze po političkoj osnovi, te donosio sva akta vezana za posao načelnika opštinske uprave. Moje prvo pitanje glasi – kako je moguće, ko je dozvolio, da u opštini Sjenica jedan odbornik istovremeno sa odborničkim mandatom vrši funkciju načelnika opštinske uprave, ako je poznato da je prema Zakonu o lokalnoj samoupravi, u članu 30. predviđeno da odbornik ne može biti zaposlen u opštinskoj upravi, a načelnik opštinske uprave je zaposleno lice u opštinskoj upravi? Odbornici opozicije su više puta ukazivali na ovu nezakonitost, a odbornici većine, načelnik i opštinsko rukovodstvo su se oglušavali. Postavlja se pitanje ko je njima to dozvolio? Prema ovome, svaka odluka skupštine opštine u kojoj je ovaj odbornik nezakonito učestvovao treba da bude proglašena nezakonitom, što predstavlja osnov za raspuštanje ove nezakonite skupštine i održavanje novih izbora. Ili, sa druge strane, nezakonita je svaka odluka i akt koju je doneo i potpisao spomenuti načelnik. Tražim od ministarke za državnu upravu i lokalnu samoupravu da hitno sprovede upravni nadzor, a od upravnog suda da poništi sve odluke koje su nezakonito donesene, da se sve odluke koje je donela skupština stave van snage, kao i odluke koje je pomenuti kao načelnik potpisao. Upravo je jedna od poslednjih odluka u kojoj je učestvovao spomenuti sporni odbornik bila nezakonita po više osnova, u kojoj je on čak donosio tumačenja odluke kao pravnik. Tom spornom odlukom SO Sjenica navodno je razrešila dužnosti direktora privrednog društva DOO „Regionalni centar za razvoj poljoprivrede i sela“, u kojoj je opština učesnik sa 33,3%, zajedno sa opštinom Tutin i gradom Novi Pazar, koji imaju isti procenat učešća u skupštini ovog centra, dakle, ovo međuopštinsko društvo čiji su ravnopravni osnivači grad Novi Pazar, te opština Sjenica i Tutin, sa podjednakim udelom i imaju svoju skupštinu društva koja ima sva upravljačka prava. Tu skupštinu čini devet članova, po tri iz svake opštine i grada, te SO Sjenica nije uopšte bila nadležna da raspravlja o ovom pitanju. Ovo je samo jedan od primera pravnog nasilja koju sprovodi vladajuća većina u Sjenici, uz očiglednu dozvolu i blagonaklonost nekog iz Vlade i sudova. Tražimo hitno da se ove i sve ostale nezakonite odluke ispitaju, da se stave van snage, a da se odgovorni kazne. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Nataša Mihajlović Vacić.
Hvala, predsedniče. Moje pitanje upućujem Ministarstvu zdravlja. Naime, interesuje me kakav je plan i strategija organizovanja mobilnih timova za vakcinaciju koji bi ušli u svako selo, u svaku kuću i domaćinstvo i na taj način omasovili imunizaciju i pružili adekvatne odgovore građanima koji su još uvek neodlučni da li da se vakcinišu ili ne. Mobilni timovi su već na terenu i to je dobro, obilaze domaćinstva po selima Srbije, one koji imaju nepokretne ili koji iz bilo kog razloga nisu u mogućnosti da odu i da se vakcinišu u neku od zdravstvenih ustanova. Moje pitanje je – kakva je dinamika i ima li dovoljno mobilnih timova koji će u narednom periodu obići sva sela i domaćinstva, jer mnogi nisu u mogućnosti da odu u najbliži grad, mnogi nemaju pristup internetu, mnogi su zauzeti prolećnim radovima koji su u selima u toku, itd, itd. Naime, Socijaldemokratska partija Srbije je tokom vikenda u Beogradu na više lokacija razgovarala sa građanima o vakcinaciji i pozvala građane da se odazovu apelu i pozivu na vakcinaciju. Neke smo ohrabrili da donesu odluku, kod nekih otklonili sumnje, mnoge smo uputili na „E-upravu“ i način na koji mogu ponovo da se prijave ukoliko su propustili neki od ranije zakazanih termina. Ono što smo videli na terenu jeste da ljudi imaju nedoumice i mnogobrojna pitanja i traže odgovore. Mi mislimo da bi bilo dobro organizovati jednu široku promotivnu kampanju koja bi bila usmerena upravo na one ljude i na davanje odgovora na ona pitanja koja ne mogu tako često da dobiju u javnosti i medijima. Vakcina je tema koja mora u ovom trenutku da ima jasnu poruku koja se šalje javnosti, jer je reč o borbi za život građana. Vakcina je civilizacijska tekovina, jedini naučno dokazani način u borbi protiv pandemije. Vakcina je spasila i sačuvala milione života ljudi i kroz istoriju i smatramo da pitanje vakcine i vakcinacije nije i ne sme da bude političko i ne sme da bude tema političkog neslaganja između vlasti i opozicije. Korona je zajednička i spas i zdravlje ljudi takođe treba da budu zajednički trud i napor. U ovom trenutku mi u Socijaldemokratskoj partiji Srbije smatramo da je izuzetno važno da svi pokažemo solidarnost i odgovornost i da budemo ujedinjeni, s obzirom na to u kakvoj se situaciji nalazimo. Građani su zabrinuti zbog onih koji u medijima neutemeljeno govore o vakcini, šire razne teorije zavera, glasine i dezinformacije. Njihovi nastupi su agresivni i oni na taj način dovode jedan veliki deo javnosti u zabludu, što, naravno, može da utiče i na sam tok pandemije. Širenje lažnih vesti, podsetila bih vas, je krivično delo. Na nadležnim tužilaštvima je da reaguju na lažne vesti i sve što se u tom smislu dešava i na društvenim mrežama i u medijima. Socijaldemokratska partija Srbije apeluje takođe na medije da svoj prostor otvore samo za one koji govore o vakcini na naučno utemeljenim dokazima, a ne onima koji svojim neutemeljenim stavovima i agresijom dovode u zabludu mnogobrojne građane. Svako ima pravo da odluči hoće li ili neće da se vakciniše. Svako ima pravo i da kaže svoje mišljenje o vakcini, ali niko nema pravo da svojim nastupima ugrožava prava drugih ljudi. Pravo svakog pojedinca ograničeno je pravima i slobodama drugih ljudi. Stav SDPS je jasan, što se više budemo pridržavali mera i što se više ljudi bude vakcinisalo, pre ćemo moći da se vratimo normalnom životu. Socijaldemokratska partija će i u narednom periodu nastaviti da aktivnostima na terenu promoviše vakcinaciju građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Akoš Ujhelji. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovani predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM smatra da je Srbija napravila dobar izbor kada je članstvo u EU odredila kao svoj najvažniji spoljno-politički prioritet. Predsednica Vlade je prošle nedelje, u četvrtak u ovom visokom domu rekla da ostajemo na ovom putu. Naša poslanička grupa smatra da je pristupanje EU proces u kome ne učestvuje samo država već celokupno društvo i da je važno da pored državne administracije proces razumeju i u njega se uključe sami građani Srbije. Razumevanje procesa povećava podršku i aktivno učešće građana. Kao što je poznato potrebno je da se harmonizuje zakonodavstvo sa pravom EU ali i standardi i sistem vrednosti. Pravne tekovine EU u oblasti zaštite potrošača regulišu bezbednost robe i zaštitu ekonomskih interesa potrošača u brojnim sektorima. One podrazumevaju opšti okvir finansira i pravila koje regulišu zaštitu potrošača na nivo EU i nivo država članica uključujući mere zabrane i pristup pravdi uz mere za poboljšanje saradnje između vlasti država članica. Harmonizacija prava, u zaštiti potrošača, ima za cilj da odstrani prepreke na tržištu i da omogući integrisani ekonomski prostor, kako bi usluge i robe mogle da cirkulišu sa istim standardima bezbednosti i kvaliteta, a potrošači uživali visok nivo zaštite svojih prava. Dati okvir se, takođe odnosi na aspekte u vezi sa opštom bezbednošću potrošača, kao što su opasne imitacije odgovornost za proizvode sa nedostacima i EU sistem brzog uzbuđivanja, takozvani RAPEKS. Pored toga, regulisana su i pitanja, kao što su prodaja robe i garancije u vezi sa tim, nepovoljni uslovi ugovora, navođenje cena prodaja od vrata do vrata, prodaja na daljinu, marketing finansijskih usluga na daljinu, potrošački kredit, lažno i uporedno oglašavanje, nepoštena trgovina, putovanja i prava putnika koji lete. Poslanička grupa SVM, smatra da će kroz zajedničku politiku, zaštita potrošača, a preko regulisanja i nadzora na tom području, u Republici Srbiji, biti omogućen veći stepen bezbednosti proizvoda, a time i bolja zaštita potrošača, kao i opšte poboljšanje kvaliteta života. Tako se smanjuju izdaci u zdravstvu, odnosno troškovi lečenja povrede i bolesti, uzrokovanih korišćenjem nebezbednih proizvoda. Razvoj sistema van sudskog rešavanja sporova na ovom području, rasterećuje sudove, a rad udruženja za zaštitu potrošača doprinosi jačanju njihovog uticaja. Uključivanje u sistem RAPEKS, za brzu razmenu upozorenja i informacija, o opasnim i nebezbednim proizvodima, podiže se opšti nivo bezbednosti proizvoda, između ostalog sprečavanjem prodaje i povlačenje sa tržišta proizvoda koji predstavljaju rizik za zdravlje i bezbednost potrošača. Pitanje glasi, u kojoj fazi se nalazi harmonizacija domaćeg zakona, sa pravom EU, u oblasti zaštite potrošača? Koje mere su preuzete do sada i koje planira da donese Vlada Republike Srbije, radi što efikasnije zaštite interesa, ali i zdravlja potrošača? Hvala lepo.
Hvala. Narodna poslanica Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče, poštovane kolege, uvaženi građani Srbije. Ja za danas imam dva pitanja, oba upućena Ministarstvu za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog, o dve, čini mi se najvažnije teme. Pre svega za stanovništvo, za smisao postojanja države, ali i za razvoj Srbije. Moje prvo pitanje je, kada će i zašto već nije organizovan društveni dijalog o temi, koja kaže „Mentalno zdravlje stanovništva i posledice Kovida, na psihološko i psihičko zdravlje svakog od nas“, a pogotovo o mentalnom zdravlju svih nas posle Kovida, kada jednom virus stavimo pod kontrolu? Razumemo li, u stvari razmere pritiska i tegoba, koje ljudi imaju, bivali zaraženi ili ne? Zato što je zlo zaraze promenilo naše ponašanje, naše navike, i sve na šta smo navikli, kao način života pre epidemije. Razumemo li da su nam ukinuti rituali druženja, rukovanja, svadbe i sahrane, putovanja, sport, kultura, ukinuti su nam baš svi rituali, na koje smo navikli i bez kojih smo iščupani iz navike koje nas čine društvenim bićima? Da li razumemo koliko nas nije proslavilo rođenje deteta, koliko nije moglo da ožali roditelje ili prijatelja, da se proveseli na nekoj svadbi? Razumemo li u kakve pritiske i brige su upala mala i srednja preduzeća, mali i srednji preduzetnici, jer nemaju prihod, ljudi sa kreditima, otpušteni, žrtve nasilja? Razumemo li decu osnovnih i srednjih škola, kojima su oteti svi školski rituali, njihovu izolovanost, uzrast u kome je socijalizacija, apsolutno neophodan faktor za odrastanje i sazrevanje? Nesporno je da Vlada Srbije, odlično radi proces imunizacije, a moje pitanje je, da li može i da li ume Ministarstvo za društveni dijalog, da počne razgovor kojim bi stvorili imunizaciju protiv psihičkih tegoba stanovništva? Ovo je tema koja bi morala sve da nas okupi, da tražimo rešenje apsolutno za sve nas, i možda tema koja bi nam precizno pokazala, koliko su svi neki izgovori, kada je u pitanju tužakanje ka Evropi, samo reklama, bez postojanja dobre volje, da se eventualno utiče na kvalitet života stanovništva, od koga očekujete sutra poverenje. Moje drugo pitanje je, kada će i takođe zašto već nije Ministarstvo organizovalo dijalog o socijalno ekonomskom položaju žena, na koji je u stvari kovid epidemija pala? Zašto ovo kažem? Zato što su žene, nadmoćna većina, preko 65% žena je u zdravstvu, školstvu, socijalnom staranju, ekonomije, brige i nege, trgovini i uslugama, brizi o članovima porodice, o svemu što nam je, kao život stalo, kada je epidemija počela. Sve je stalo i prestalo biti normalno, a žene su nastavile da rade, boreći se za druge, za kakvu takvu normalnost života, koji mora da teče. Zašto nema dijaloga i razgovora o tome? Možemo li se, prvenstveno ženama, ali i muškarcima, svakako i svima u promenjenom i lošijem socijalno-ekonomskom položaju, ikako odužiti za sav napor i žrtve tokom pandemije? Možemo li jednokratno odlučiti da žene koje ove godine stiču uslov za penziju, čekaju na nju kraće, bar šest meseci? Naravno, ako to žele. I možemo li ženama koje su rodile tokom Kovida, jednokratno produžiti porodiljsko za šest meseci? Možemo li imati dijalog o tome, zašto se žene lakše, više i češće otpuštaju nego muškarci? Sve ovo o čemu postavljam pitanje Ministarstvu za društveni dijalog, nije nemoguće unaprediti u ovom domu. Ali, postavljam pitanje i tražim o tome dijalog, iz prostog razloga, jer mislim da ćemo ako o tome budemo razgovarali u jednom širem krugu, doći do kvalitetnijih rešenja, a dugujemo rešenje ugroženim kategorijama, pri tome želim da napomenem da ovo nikako nije pitanje, koje bi trebalo da bilo šta od mera koje su donete, umanji, one su bile jako važne, ali se sada moramo okrenuti i običnom čoveku, čiji život i kvalitet života u dobroj meri zavisi od naših odluka. Ako postoje zakoni, koje treba doraditi ili jednokratno unaprediti, ja želim da o tome razgovaramo, želim da vidimo koji su i želim da ih u Skupštini Srbiji donesemo za dobrobit građanki i građana Srbije. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Dragoljub Acković. Molim vas da se ponovo prijavite.
Oprostite i zahvaljujem. Gospodine predsedniče Narodne Skupštine Republike Srbije, poštovane poslanice i poslanici, građani Srbije, ja ću vašu pažnju vratiti na vrlo važno pitanje za zemlju Srbiju i narod romski, a to je obrazovanje Roma. Svoja pitanja ću i postaviti u tom smislu nadležnom ministarstvu. Naime, Zakonom o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja iz 2009. godine, Institut pedagoški asistent, prepoznat je od strane Ministarstva prosvete Republike Srbije, od tada do danas je oko 220 pedagoških asistenata angažovano u školama u Srbiji. O tome su ovih dana sa Ministrom prosvete, gospodinom Ružićem razgovarali i poslanica u Narodnoj Skupštini Sandra Joković i predsednik Nacionalnom Saveta romske nacionalne manjine, gospodin Nakić. Gospodin Nakić i poslanica Joković su mi rekli da su razgovorom u Ministarstvu zadovoljni i da je njihovo posebno interesovanje bilo pitanje upisa romske dece u srednje škole i na fakultete, afirmativna akcija. Naime, u vreme kada je ministar prosvete bio Žarko Obradović, uvedena je kvota za upis romskih studenata od 1 posto. Po rečima Petra Nikolića, urednika romskog programa na RTV Vojvodina, koji je gospodina Obradovića pitao zašto je kvota za upis romske dece 1 procenat, ministar mu je odgovorio da je to predložio tadašnji predsednik Romskog nacionalnog Saveta Vitomir Mihajlović, i da je tako od strane Vlade prihvaćeno. Ja verujem tadašnjem ministru na rečima, ali ne mogu to da prihvatim, da predsednik Mihajlović, još tada je predložio, jer smatram da je ta kvota za romsku decu mala i da je treba povećati ili najbolje ako bi mogla kvota za upis romske dece za upis u škole i na fakultete, da se ukine. Mislim da bi najbolje bilo da se ukine. Smatram da Zakon o ljudskim i manjinskim pravima, koji je donet 2002. godine, u delu koji govori o uvođenju u afirmativnih mera za romsku decu, pri upisu u srednje i visoke škole, jasno i glasno kaže, da se tada nisu upisivala po kvoti, već prema svojim željama. Podržavam želju te romske dece i pitam se da li može da se odluka o uvođenju kvota ukinuti ili ako nije moguće, može li se kvota povećati bar na 3%? Zašto to pitam? Ovo pitam na osnovu broja Roma u ukupnom broju stanovnika zemlje Srbije, jer ne verujem u podatak Statističkog zavoda, da je nas Roma 149 hiljada i nekoliko stotina, već da nas je bar dva, tri puta više. Dakle, upisivanje romske dece u srednje škole i na fakultete, afirmativnim merama, kao i njihov smeštaj u srednjoškolske i studentske domove trebalo bi činiti van sada predviđene kvote ili tu kvotu uvećati na 3%. Zašto? Zašto se zalažem za ovakav pristup romske dece? Zato što je na 14 fakulteta u Novom Sadu ove školske godine upisano šest studenata, a nekada je ta kvota bila 35 i 40 studenata. Zato sada u Novom Sadu, dragi moji prijatelji, ima četiri doktora nauka, od kojih su tri žene, a u Beogradu samo jedan. To je prvo pitanje koje želim da postavim. Drugo pitanje se odnosi na status pedagoških asistenata u školama, kojih, kao što sam na početku rekoh 220, čiji broj po mom mišljenju, a kako sam saznao od predsednika Nacionalnog saveta i mišljenju resornog ministra, gospodina Branka Ružića, nedovoljan i da ga treba povećati. Sa tim se naravno slažem. Tu se slažemo, ali moram da pitam dokle će se pedagoškim asistentima u Ugovoru o angažovanju produžavati na godinu dana? To se činilo od 2009. godine, što znači više od jednog desetleća. Kada su romski asistenti počinjali sa radom, tvrde oni u svojim obraćanjima meni, da su od Ministarstva prosvete dobijali uveravanja da će oblast njihovog radnog-pravnog statusa biti uređena, tako što će stvoriti mogućnost da budu zaposleni na neodređeno vreme. Predsednik Udruženja pedagoških asistenata, Božidar Nikolić kaže da je u poslednjih četiri godine promenjen pristup rešavanju tog pitanja i da je doneta odluka da se ne vrše izmene i dopune Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, već da se izradi podzakonski akt, koji se zove – Pravilnik o pedagoškom i andragoškom asistentu i koji je već usvojen u decembru 2019. godine. Problem stalnog zaposlenja nemaju samo romski pedagoški asistenti, već i zdravstveni medijatori, kao i većina romskih koordinatora u lokalnim samoupravama. Predstavnici pedagoških asistenata, kao što su npr. Božidar Nikolić ili Severdžan Alijević u svojim dopisima Skupštini podsećaju da Zakon o radu nalaže poslodavcima da ako je neko zaposlen više od pet godina kod jednog poslodavca stiče pravo na zasnivanje radnog odnosa na neodređeno vreme. Zato ja podsećam da je zabrana zapošljavanja u javnom sektoru ukinuta i pitam – kada će pedagoški asistenti, romski koordinatori, zdravstveni medijatori od kojih neki rade i po desetak godina biti stalno zaposleni? Oni i njihove porodice čekaju taj dan, a ja vam se u njihovo ime zahvaljujem što sam imao mogućnost da postavim ovih nekoliko, za nas Rome, izuzetno važnih pitanja. Hvala, predsedniče.
Hvala. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Dostavljeni su vam zapisnici sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu, Prve i Druge sednice Prvog redovnog zasedanja u 2021. godini. Niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Dvanaestom sazivu, održane 23, 24. i 25. februara 2021. godine. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 185, za – 167, nije glasalo 18. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik sednice Trećeg vanrednog zasedanja u Dvanaestom sazivu. Stavljam na glasanje Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini, održane 2, 3. i 4. marta 2021. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno prisutno 186, za - 171, nije glasalo - 15. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Prve sednice Prvog redovnog zasedanja. Stavljam na glasanje Zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, održane 9, 10. i 11. marta 2021. godine. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 186, za - 171, nije glasalo - 15. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2021. godini. Dame i gospodo, u sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Narodni poslanik Bojan Torbica, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog odluke o obrazovanju Komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica, 16. novembra 2020. godine. Da li narodni poslanik Bojan Torbica želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Imate tri minuta. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedniče. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, kolege narodni poslanici, prošle nedelje se navršilo 22 godine od kada je bez saglasnosti Saveta bezbednosti UN i suprotno međunarodnom pravu otpočela zločinačka agresija NATO alijanse na Saveznu Republiku Jugoslaviju. Punih dvanaest godina tokom vladavine demokratske stranke i njenih političkih satrapa, Srbija je sramno ćutala o stravičnom zločinu koji je počinjen nad njenim stanovništvom. Ćutala je Srbija krijući svoje žrtve, krijući strahotu i nepravdu koju je doživelo 19 najjačih i najbogatijih zemalja. Uvek će ostati zapisano na večnu sramotu da su tokom tih dvanaest godina iz zatvora pušteni najgori teroristi i zločinci, a da su kao divlje zveri lovljeni i Haškom Tribunalu isporučivani oni koji su hrabro branili svoju otadžbinu i nikada veće sile i nikada većeg zla koji je udarilo na srpsku državu i narod. Zauvek će ostati zapisano kako su oni kojima su usta bila puna demokratije ljudskih sloboda, evropskih vrednosti i američkog sna, bez ikakve milosti ubijali nedužne građane Srbije, starce, žene, decu, nazivajući ih kolateralnom štetom. Zauvek će ostati zapisano kako su punih 78 dana nekažnjeno ubijali ceo jedan narod. Sve ovo će ostati zapisano, jer je dolaskom Aleksandra Vučića na čelo Srbije Srbija odlučila da prestane da ćuti i da progovori o svemu što je doživela i preživela, odlučila da ne krije svoje rane i da ne dozvoli da iko na ovom svetu promeni istinu o užasnom zločinu koji je 1999. godine izvršen nad Srbijom i njenim građanima. Sve ovo što sam do sada nabrojao da će zauvek ostati zapisano, ali postoji jedna stvar koja neće ostati zapisana, bar ne u potpunosti i do kraja. Neće ostati zapisan potpuni spisak svih nedužnih žrtava tokom zločinačke agresije NATO pakta, kao što nikada nije kompletirani spisak nedužnih žrtava Jasenovca, Jadovna, Jastrebarskog i mnogih drugih stratišta, neće ostati zauvek zapisan spisak svih onih koji su našu slobodu plaćali onim najskupljim i najvrednijim što su imali, svojom mladošću, svojim snovima, svojim životima. Mnoge generacije pre nas su počinile istorijske greške i više puta propustili da utvrde tačan broj žrtava iz nekih prethodnih ratova. Mislim da mi to sada, pre svega, zbog Srbije, zbog njene budućnosti, a nadam se, zbog budućnosti naših potomaka sebi ne smemo da dozvolimo. Zbog svega toga, predlažemo da se formira Komisija koja će istražiti i utvrditi tačan broj svih poginulih, i ranjenih pripadnika Vojske Jugoslavije, pripadnika MUP Republike Srbije i civilnih lica na teritoriji Republike Srbije. Poštovane kolege, ovo je najmanje što možemo da učinimo zarad nevinih žrtava i njihovih porodica, zarad budućnosti Srbije, a najviše zarad istorijske istine. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: ukupno - 185, za – 26, nije glasalo - 159. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Marijan Rističević, na osnovu člana 92. Poslovnika, predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o izmeni i dopunama Zakona o elektronskim medijima, koji je podneo Narodnoj skupštini 9. marta. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, zloupotrebom Zakona o elektronskim medijima su stečene one pare koje su od Šolaka došle prema Đilasu. To su najveći izvoznici našeg novca, najveći ulagači, ali u sopstvene račune i sopstvene džepove. Predlog zakona nije išao u pravcu da uskrati slobodu medija, već da omogući slobodu medija. Nije cilj da utičemo na uređivačku politiku, već da sprečimo zloupotrebe koje vrše piratski mediji, koji su fiktivno registrovani negde u Luksemburgu i koji navodno reemituju program iz Luksemburga, iako se tamo ne emituje. Sam izraz „prekogranični kanali“ govori o tome da ti televizijski kanali treba da emituju program u inostranstvu. „Reemitovanje“, takođe, sam izraz pokazuje da taj program mora da se emituje da bi se ovde istovremeno preuzimao, bez izmena, prekrajanja i bez ubacivanja domaćih reklama. Dakle, onakav kakav ide u Luksemburgu treba da izgledaju i ovde. Dame i gospodo, niste mogli da gledate utakmice sa Republikom Irskom, niste mogli da gledate utakmice sa Portugalom, evropskim prvakom, a nećete večeras moći da gledate ni utakmicu ukoliko živite u unutrašnjosti i niste pretplatnik SBB-a. Večeras utakmicu sa Azerbejdžanom može da gleda samo jedan trećina stanovništva, a dve trećine našeg naroda je uskraćeno da gleda sopstvenu reprezentaciju. Nedavno je Hrvatska zabranila „Sport klubu“ takvu vrstu nastupa i naložila njihov regulator da utakmice nacionalne reprezentacije mogu, kao što zakoni kažu, da prenose samo mediji koje pokrivaju celu teritoriju Srbije, u njihovom slučaju to je bila teritorija Hrvatske. Dame i gospodo narodni poslanici, zakon, član 64, upravo to govori, da najvažnije političke sportske i druge događaje, od interesa za javnost mogu da ostvare prenos samo pružaoci medijskih usluga televizijskog emitovanja, a ne reemitovanja, kome je pristup slobodan i čija zona pokrivanja obuhvata celokupno područje Republike Srbije. To kaže i Pravilnik u članu 6, koji kaže da to isto pravo prenosa najvažnijeg događaja može steći samo pružalac usluge itd. koji pokriva celu teritoriju. Lista najvažnijeg događaja kaže da to jesu polufinale i finale utakmice svetskog i evropskog prvenstva u fudbalu, seniore utakmice tih prvenstava u kojima učestvuje srpska reprezentacija i kvalifikaciona utakmica za ta prvenstva u kojima učestvuje srpska reprezentacija. Bezakonjem Šolaka i Đilasa oni trenutno lišavaju pravo da gledaju svoju reprezentaciju dve trećine našeg naroda i zato sam predložio Zakon o izmenama i dopunama Zakona o elektronskim medijima. Shvatam da možda nije trenutak da se to usvoji,imam razumevanja, ali apelujem na poslanike da razumeju da naš narod ima prava i da najsiromašniji slojevi našeg stanovništva mogu da gledaju svoju reprezentaciju. Hvala.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: ukupno – 184, za – 17, protiv – četiri, nije glasalo – 163. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o muzejskoj delatnosti i Predlogu odluke o proglašenju stare i retke bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja i zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o izmenama Zakona o sudijama i Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Negotinu, Osnovnog suda u Kruševcu i Osnovnog suda u Novom Pazaru. Pretpostavljam da gospodin Martinović ne želi reč? (Aleksandar Martinović: Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: ukupno – 184, za – 168, nije glasalo – 16. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda sednice i o predlogu za spajanje rasprave, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno – 184, za – 169, nije glasalo – 15. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Pete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine, u celini. D n e v n i r e d: Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o muzejskoj delatnosti, koji je podnela Vlada, Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama, koji su podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine, koji je podnela Vlada, Predlog odluke o proglašenju stare i retke bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja, koji je podnela Vlada i Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekršajnog suda u Negotinu, Osnovnog suda u Kruševcu i Osnovnog suda u Novom Pazaru, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Pre toga, dozvolite mi samo da vas upoznam sa planom našeg rada, imajući u vidu da imamo više odvojenih rasprava i amandmana na predložene zakone. Mi ćemo raditi shodno prazniku koji nas očekuje od petka do nedelje, katoličkom Uskrsu. Danas ćemo raditi po 1. tački dnevnog reda - Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. Sutra radimo Predlog zakona o muzejskoj delatnosti i Predlog odluke o proglašenju stare i retke bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja. U četvrtak radimo Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama i Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Prekrkšajnog suda u Negotinu, Osnovnog suda u Kruševcu i Osnovnog suda u Novom Pazaru. Sednicu ćemo nastaviti sledećeg utorka, Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Saveta ministara Bosne i Hercegovine o održavanju i rekonstrukciji putnih međudržavnih mostova između Republike Srbije i Bosne i Hercegovine. U sredu rasprava u pojedinostima, odnosno o amandmanima o Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu i Predlogu zakona o izmenama Zakona o sudijama. Nakon toga će biti dan za glasanje, a za sledeći četvrtak sam zakazao sednicu sa jednom tačkom dnevnog reda – Predlog odluke o izboru predsednika Vrhovnog kasacionog suda. Saglasno članu 90. obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Branislav Nedimović, potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Siniša Mali, ministar finansija, Snežana Lakčević, pomoćnik direktora Republičkog zavoda za statistiku, Petar Korović, vršilac dužnosti pomoćnika direktora Republičkog zavoda za statistiku i Ljiljana Đorđević, načelnik Odeljenja u Republičkom zavodu za statistiku. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. Dajem reč potpredsedniku Vlade i ministru Branislavu Nedimoviću. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani narodni poslanici, pred nama se danas nalazi Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova za 2021. godinu. Podsećanja radi, Zakonom o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova u Republici Srbiji 2021. godine, koji je usvojen u Narodnoj skupštini 4. februara 2020. godine, dakle, neposredno pre nego što će doći do epidemije kovida, bilo je definisano da će popis da se sprovodi u vremenskom intervalu od 1. do 30. aprila 2021. godine. Međutim, globalna kriza koja je izazvana usled epidemije Kovida-19 predstavljala je jedan neočekivan izazov za jednu ovako veliku aktivnost koja je važna za svaku državu i koja se sprovodi svakih 10 godina. Da bi se realizovao jedan popis, nije to samo prosto mesec dana u okviru kojih će se završiti anketiranje metodom intervjua svih koji žive na prostoru Republike Srbije, nego on podrazumeva i neke dodatne prethodne aktivnosti. Pre svega, obezbeđivanje neophodnog zakonskog okvira, neophodnog finansijskog okvira, materijalnih resursa, ali isto tako i angažovanje velikog broja lica, negde oko 20.000 ljudi, što instruktora, što popisivača, koji moraju da prođu čitavom Srbijom i da u tih mesec dana prikupe informacije koje će se kasnije obrađivati i kao takav dobiti rezultat popisa, a na osnovu kojih se donose izuzetno važne strateške odluke za jednu državu. Složićete se svi da se Republika Srbija u prethodnih godinu dana odlično bori sa pandemijom Kovida. Vidimo svi rezultate i imunizacije, vidimo svi da u okolini gotovo da nema nama takmaca u imunizaciji. Negde oko milion i 400 hiljada stanovnika je već dobilo prvu vakcinu, oko 945 hiljada stanovnika je dobilo obe vakcine. Vidite da gomila privrednika iz okruženja dolazi u Beograd, Niš, Sremsku Mitrovicu, Šabac, druga mesta da se vakcinišu. Vidite koliko je ovo sve otišlo daleko i da niko nije mogao u trenutku, kada je zakon donošen, da predvidi uopšte ovakve posledice. Evropa ovih dana gotovo da je zaključana. Najveći deo zemalja tzv. zapadne Evrope nalazi se, kako oni to zovu, u lokdaunu. I druge evropske zemlje koje su trebale, morale da sprovedu popis stanovništva odložili su to ili kraj 2021. ili 2022. godinu u zavisnosti od trenutka kada je donošen propis. Imamo najsvežiji primer od juče i Severna Makedonija je donela odluku za odlaganje popisa stanovništva. To je isto uradila ranije i Savezna Republika Nemačka i neke druge države. Definitivno da je to jedan trend iz jednog prostog razloga, jer u ovim uslovima nije moguće, pogotovo ko sprovodi metodom klasičnog intervjua, gde, da to plastično objasnimo, popisivač odlazi u kuću, razgovara sa članovima domaćinstva, popunjava anketu metodama intervjua. To u ovim uslovima nije moguće kada gledamo, koliko god to prilike dozvoljavaju, da se kontakti između više lica svedu na najmanju moguću meru i zbog toga ide se sa predlogom izmena ovog zakona. Isto što se odnosi na stanovništvo, domaćinstvo i stanove biće vrlo brzo pred vama izmene zakona koje se tiču popisa u poljoprivredi, jer on uvek po metodologiji ide nakon ovog zakona. Mislim da predlozi koji su izneti u ovom aktu, čak možda možemo otići i korak dalje, u trenutku kada je pisan ovaj zakon ličilo je da će to moći da se obavi možda u roku od šest meseci, ali i sam krizni štab, Republički zavod za statistiku sa svojim apelima, možda će i prema Vladi, prema narodnim poslanicima u narednim danima izaći sa jednim drugačijim predlogom gde bi se možda još za neke vremenski interval odgodio popis, ali nesumnjivo da će popisa biti kao takvog. Ono što je jako važno reći, u ovom trenutku svi materijalni resursi, bar što se tiče Republičkog zavoda za statistiku, postoje. Odgovarajući softveri koji moraju da prate čitavu ovu priču su spremni. Pripremljeni su adekvatni materijali na osnovu kojih bi se obučili i instruktori, obučili popisivači, ali za njih je neophodna i edukacija koja mora da se sprovede. To znači više lica na jednom mestu, automatski problem, plus ovi intervjui koji idu od kuće do kuće. Iz tog razloga vas molim da uvažite ovaj predlog Vlade da se izvrši pomeranje popisa stanovništva, domaćinstava i stanova koji su predviđene od 1. do 31. aprila 2021. godine i da to obavimo u trenutku kada i ovu imunizaciju podignemo na još viši nivo, a hvala Bogu Srbija ima dovoljno cepiva, dovoljno vakcina, dovoljno svega što je neophodno da bi se izborili sa ovom pošasti koja je zadesila svet u 21. veku. Nemojte zaboraviti da ni jedna zemlja, osim Izraela, Velike Britanije, još nekoliko malih zemalja, se ne nosi sa ovom kovid krizom u pogledu vakcinisanja bolje od Republike Srbije i ako iko prvi bude ušao u ovaj proces popisa stanovništva, domaćinstava i stanova to će biti Republika Srbija. Zamolio bih sve poslaničke grupe da imaju razumevanja za ovo. Nije nas volja naterala na ovo nego muka i potreba da odradimo posao kako treba. Da se krenulo u nešto drugo, da se krenulo sad u popis, ko zna kakve bi reakcije bile i šta bi ljudi mislili o svemu i na sve ovo što nas je stiglo još dodatan pritisak bi bio koji niko u ovom trenutku nije neophodan, ali posao će biti završen, država je spremna za ovaj posao, a za razliku od brojnih prostora, država ili ne znam ni ja više čega, koji čak izbegavaju da vrše popise iz različitih razloga. Zbog toga molim sve poslaničke grupe da u danu za glasanje prihvate predloge koji budu išli od Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem vam se na tome što ste me saslušali i u nastavku rasprave biću na raspolaganju vašim pitanjima i hvala vam puno.
Zahvaljujem, ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić, predsednik Odbora za finansije. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, mi smo na Odboru imali prilike od predstavnika Republičkog zavoda za statistiku da čujemo o predlogu koji se odnosi na odlaganje početka, odnosno sprovođenja postupka popisa za 2021. godinu sa aprila meseca na oktobar 2021. godine. Da nismo to usvojili, očito da nema ovog predloga ovde, mi bi praktično od 1. aprila morali da započnemo sve radnje. Da bi građani Srbije znali zašto odlažemo ovo sve, ovde govorimo o 20.000 ljudi koji sprovode postupak popisa za 2021. godinu, od čega 15.000 ljudi treba da uđe u svaku kuću. To se naravno kosi sa epidemiološkim merama koje se odnose na pandemiju Kovid-19, kosi se sa životom koji je danas u Srbiji i svetu i to je ono zbog čega mislimo da je realno da se ovaj proces uopšte započne, ne samo u oktobru 2021. godine, već možda i da se odloži za godinu dana. U originalnom predlogu Vlade koji smo dobili stoji oktobar 2021. godine, mi ćemo imati amandmane Odbora na osnovu predloga našeg poslanika koji je tražio, sa ispravkom amandmane, i molim vas, ministre, da dođete na Odbor i prihvatite ove amandmane, da taj popis bude u oktobru 2022. godine upravo zbog toga što mislimo da Srbija treba da uradi ovaj posao na krajnje efikasan, dobar način, kvalitetan način i, drugo, reći ću vam da su i Nemačka, i Rumunija, takođe, odložile za 2022. godinu, kao članice EU, a upravo zato što koriste ovu metodu direktnog kontakta. Mnoge skandinavske zemlje rade putem onlajna, ali mi nismo u toj situaciji i smatramo da ovakav način na koji radimo je po najvišim evropskim standardima. To je ono što zbog čega je potrebna podrška drugih institucija, ne samo Zavoda za statistiku, već su tu, recimo, institucije koje su vezane za centre za socijalne delatnosti, imate dosta institucija koje su vezane za Ministarstvo prosvete, domovi za učenike, studentski domovi, gde se takođe sprovode određeni postupci anketiranja da bi se uskladili sa standardima koji su vezani za popis. Smatramo da taj ceo postupak treba na adekvatan način pripremiti, a u skladu sa epidemiološkim merama. Ono što je važno, to je da je Zavod za statistiku odluku, odnosno mišljenje poslao Kriznom štabu i poslao Vladi Srbije ali je tak nakon uvođenja u proceduru ovog zakona dobio određeno mišljenje, tako da se složio sa tim i ovim predlogom koji će naš poslanik dati da odložimo za 2022. godinu za oktobar mesec. U danu za glasanje mislim da će se svi poslanici složiti sa ovim predlogom. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Tomić. Da li još neko od izvestioca nadležnih odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća i ostali članovi predsedništva, poštovani ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje popisa građana i njihove imovine je za nas narodne poslanike Stranke pravde i pomirenja veoma važno pitanje i važna tema i ona zapravo predstavlja nastavak diskusije koju smo nedavno imali vezano za Zakon o statistici, tako da pored konkretnog razloga zbog čega se ovaj zakon nalazi danas pred nama, a to je pitanje roka, svakako je ovo prilika da se prozbori i nešto kaže o samoj važnosti popisa. Razumljivi su argumenti koje smo čuli vezano za ideju odlaganja. Istina, ove nove ideje koje čujemo o novim rokovima svakako da trebaju dobiti šansu da se ovde pred narodnim poslanicima nađu i da se o njima progovori. Pitanje je koliko je dobro toliko dugo odgađati, zato će biti važno čuti i novu argumentaciju i naći najbolje rešenje pogotovo što ovo što se događa, celokupna kriza sa pandemijom nije stvar koju možemo izvesno predviđati, tako da i jedne i druge argumente treba imati u vidu. Dakle, popis stanovništva je svakako jedan od osnovnih komponenata na kojima se bazira razvoj jednog društva i koji ima implikacije pre svega razvojne, ali isto tako on je, zapravo, osnovna baza kojoj, pored ekonomsko-privrednog razvoja, imamo uvid i u ostale informacije i podatke koje imaju i veoma važne refleksije na identitet građana, posebno manjinskih zajednica i naroda. Zato za nas Bošnjake, a siguran sam i za pripadnike ostalih nacionalnih zajednica, ovo pitanje jeste od razvojnog značaja, ali je isto tako i izuzetno važno identitetsko pitanje. Skoro da čovek ne poveruje da je protekla jedna cela decenija kada je pitanje popisa za Bošnjake u ovoj zemlji, a posebno u Sandžaku bilo od izuzetne važnosti, poprimilo jedan drugi pravac kretanja i tretiranja. Ja ću vam ovde javno kazati i podsetiti vas da pre 10 godina lično sam bio jedan od onih koji su pozivali na bojkot popisa. Tada smo obrazložili zašto i sada ćemo to ponoviti zapravo sa namerom da uvidimo jasnu razliku od tadašnjih okolnosti u kojima je trebalo da se odvija i u kojima se odvijao popis stanovništva i sadašnje atmosfere. Dakle, pre 10 godina mi smo u Sandžaku imali permanentno nezvanično vanredno stanje. Dakle, imali smo atmosferu u kojoj je tadašnji režim, Tadićeva vlada, imao nameru da se obračuna sa njima neposlušnim Bošnjacima, koji je tada predstavljali razne bošnjačke, verske i nacionalne institucije. Mi smo dakle imali situaciju u kojoj smo skoro svakodnevno ili redovno imali upotrebu i posebnu zloupotrebu policijske sile u obračunu sa neposlušnim građanima, odnosno sa građanima koji nisu bili spremni da podržavaju njihovu politiku, odnosno njihovu političku opciju do trenutka kada je 4. septembra 2010. godine ta zloupotreba sile eskalirala na mestu Hadžet, inače poznatom stratištu Bošnjaka, mestu gde je 1945. i 1946. godine streljano više hiljada građana, ponajpre Bošnjaka, na mestu gde su vernici predvođeni islamskom zajednicom trebali da prouče dovu, zapravo tim žrtvama i zapravo pokažu odlučnost da ne dopuste da se ta parcela zloupotrebljava za razne banalne svrhe i interese sa pozicije tadašnje gradske uprave. Mi smo toga dana imali predstavu za koju se nije moglo verovati da u jednom društvu u jednoj državi, koja nije zvanično u ratu i nema zvanično proglašeno vanredno stanje, se ne može desiti, dakle, preko 1.500 pripadnika Žandarmerije, dakle, pripadnika specijalnih snaga ove zemlje je dovedeno toga dana se suprotstavi vernicima i islamskoj zajednici da zapravo upriliče verski obred koji su planirali. Došlo je i do manjih problema, odnosno fizičkih sukoba između vernika i policije, ali, hvala Bogu, zahvaljujući zapravo predstavnicima islamske zajednice koji su bili u toj grupi, odnosno zajedno sa vernicima, nije došlo do eskalacije sukoba i ipak se sve relativno dobro završilo. Zapravo, samo ova situacija, a takvih je bilo jako puno, zapravo, govori o tome kakvo smo stanje imali. To je bila samo treća godina obračuna sa islamskom zajednicom u pokušaju da se islamska zajednica profilira, programira, uređuje po političkoj želji, bilo tadašnje vlasti na čelu prethodno sa Koštunicom, a potom sa Tadićem, svakako uz dušnu podršku njihovih eksponenata u Sandžaku. Naravno da tada u takvoj okolnosti nije moglo biti prihvatljivo sprovođenje bilo kakve aktivnosti sa građanima na tom prostoru i normalno je bilo da smo tada pozvali na bojkot popisa stanovništva i svakako da taj bojkot tada nije uspeo, iako su naši protivnici zdušno i glasno govorili i obaveštavali kako je popis u potpunosti uspeo, kako je bojkot propao, kako oni, eto oni imaju apsolutni autoritet u narodu, kako nas koji smo pozivali na bojkot narod nije glasao i tako se to tada završilo. Međutim, tema je do skoro bila na ivici zaborava da pre nekoliko meseci nismo čuli od tih istih političkih aktera i predstavnika zapravo sasvim drugačije vesti i informacije. Oni su pre nekoliko meseci u više izjava govorili kako mi koji smo tada pozivali na bojkoti popisa smo krivi što Sandžak, Novi Pazar i ostali gradovi na prostoru Sandžaka nisu dobili dovoljno razvojnih sredstava zato što smo tada pozivajući na bojkot zapravo odvratili jedan značajan broj stanovnika pa smo dobili manje brojke od onoga koji ima Novi Pazar i Sandžak u celini i eto sada smo mi krivi što imamo tamo siromaštvo. Verujem da smo krivi i zbog korupcije u tim gradskim i opštinskim upravama i da smo eto krivi što u Sandžak nije došla niti jedna investicija, da smo krivi, da smo krivi, da smo krivi. Dakle, isti akteri dijametralno različite izjave, doduše 10 godina je raspona, pa hajde možemo i da pomislimo da je u pitanju zaborav. Šta god da je neka oni to objasne, ali je činjenica da su u pitanju neistine. Istina jeste da je bojkot tada uspeo, da jedan značajan broj stanovnika se nije popisao. Čak nije bitno ni koliki je to broj, jer zapravo svaki popis je uspešan ukoliko je tačan. Ukoliko i mali broj nije obuhvaćen, to više nije popis jer statistika ima smisla samo kada ima egzaktne podatke. Statistika nema nikakvog smisla kada ima relativne podatke, kada ima približno tačne podatke. Naravno da je to za nas jedna velika lekcija, ali nismo od onih koji će ono što su govorili pre deset godina nastojati da zaborave i kažu – ne, ne nije bilo tako, da, da jeste bilo tako, da, da pozivali smo na bojkot iz vrlo jasnih razloga, jer je atmosfera, odnos tadašnjih državnih vlasti prema Bošnjacima, prema muslimanima i prema Sandžaku bila agresivno-neprijateljska. U takvim okolnostima nije bilo moguće sprovoditi bilo šta, dakle bilo kakvu aktivnost i davati podatke, odnosno učestvovati u nečemu što taj sistem, odnosno taj režim sprovodi. Ono što sada raduje, jeste da mi nakon deset godina, istina nakon učešća, ulaska u politički život prethodne Bošnjačke demokratske zajednice, a sada Stranke pravde i pomirenja i nakon što ova stranka u prethodnom mandatu je bila predstavljena, odnosno bila u prilici da predstavlja svoj narod sa dva narodna poslanika, a nakon što je Stranka pravde i pomirenja udvostručila taj rezultat u pogledu broja predstavnika i sada ima četiri narodna poslanika. Za podsećanje, nikada niti jedna bošnjačka stranka od uvođenja višepatrijskog sistema, dakle cele tri decenije nikada nije imala četiri narodna poslanika, odnosno četiri predstavnika, a o kvalitetu neka govore građani. To je zapravo nešto što na kraju kulminira i rezultira i ovakvim učešćem ovde u Narodnoj skupštini, ali isto tako i potpisivanje Sporazuma o saradnji sa vladajućom strankom u kome se jasno videlo da nije bilo težište na ministarskim foteljama, nije bilo težište na ličnim pozicijama u Vladi, već je stavljen fokus i akcenat na kapitalne investicije, na velike projekte, kao što je autoputni Koridor i intenziviranje njegove realizacije sever-jug preko Peštera, Koridor 11, kao što je autoputno povezivanje Novog Pazara i Sandžaka sa Sarajevom, kao što je gasovod od Kopaonika, prema zapadnom delu Sandžaka sve do Pribora, kao što je osnivanje Kliničko-bolničkog centra, kao što izgradnja pruge isto tako od Raške preko Novog Pazara, pa sve do Bistrice, kao što je izrada fizibiliti studije za moguću izgradnju aerodroma na području Sandžaka. Dakle, ovo je novina, zapravo ovo je ono što ilustruje stanje današnje u odnosu na stanje pre deset godina, za vreme te vlasti. Ono što jeste simptomatično ili prisutno kao propratna promena, da su neki politički akteri Sandžaka i tada isti i sada isti, no to sada više nije važno, važno je ko je primarni politički faktori, ko predstavlja primarno Bošnjake, naravno ne monopolistički i hvala Bogu što nije monopolistički. Monopol nigde nije dobar, pa ni kod nas, ali evo prilike sada da imamo jednu sasvim drugačiju atmosferu, atmosferu dogovora. Mi Bošnjaci u ovoj zemlji i muslimanu uopšte svesni smo i svih istorijskih bremena koja nosimo, od tzv. turske krivnje, preko raznih drugih fundameelističko-terorističkih krivnji, itd. Potpuno smo svesni toga, svesni svih bremena 90-tih godina, sukoba, ratova, zločina i svega što se dešavalo, ali isto tako smo svesni i naše odgovornosti i našeg opredeljenja da sva ta bremena koja opterećuju naše odnose, zapravo rešavamo dijalogom, rešavamo dogovorom, da svu našu prošlost koristimo kao lekciju, kao pouku, jer jedino takav pogled u prošlosti u istoriju ima smisla. To nimalo nije lako, pogotovo kada ste manjina, to nimalo nije lako kada nastupate sa pozicije takvog broja, ali je moguće i ono što mi pokazujemo, ne samo da je moguće već da je to jedini pravi put. To je put između jednog primitivističkog, populističkog bavljenja politikom u kome biste tražili samo zapaljive teme da postanete bitni, da razbijete čašu, flašu ili nešto drugo i da skrenete pažnju na sebe. Nagledali smo se takve politike i Sandžaka, kao što nije prihvatljiva i ona druga krajnost jednog poltronskog, snishodljivog odnosa prema vlastima, gde se na kraju samo kapitalizuje ličnim interesom i svojim pozicijama. Kurs Stranke pravde i pomirenja jeste taj srednji put, taj put sredi, put izbalansiranosti, put ravnoteže, put dijaloga, put pomirenja, ali i sve vreme i na koncu ostajanja dosledno uz Bošnjake, uz njihov nacionalni, uz njihov etnički, uz njihov kulturološki, uz njihov verski, uz njihov opšti interes, ali isto tako i uz njihova individualna i kolektivna prava. U tom pogledu posmatramo da će budući popis biti izuzetno važan za Bošnjake, ali isto tako će biti izuzetno važan i za sve nacionalne manjine u ovoj zemlji. Dakle, mi smo imali prema prošlom popisu koji je eto bio, donekle nepotpun zbog bojkota koji je donekle ostavio na to posledice u Sandžaku i zbog bojkota koji permanentno postoji ili je postojao u Preševskoj dolini, ali smo uz te nedostatke imali oko 30% građana da su se izjasnili kao ne Srbi, odnosno da pripadaju nekim drugim etničkim zajednicama, odnosno narodima. Dakle, to je jedan veoma ozbiljan broj koji ukazuje na to da skoro trećina ovog naroda, građana Srbije kojima se po Ustavu i zakonima garantuju sva individualna i kolektivna prava, ne pripada etničkoj pripadnosti većinskog naroda. Sada, videćemo šta će se desiti na ovom popisu postoje određeni pokazatelji da može doći do pada broja pripadnika nacionalnih manjina. Ukoliko bi taj pad bio drastičan, to svakako ne bi bila dobra poruka. Istina, postoji curenje stanovništva, govorili smo o tome više puta, zbog migracionih kretanja, zbog negativnih drugih pokazatelja i razloga demografije i nataliteta, ali ukoliko bi ovaj pad bio drastičan to bi već bio alarm za otvaranje određenih tema, kroz politička partnerstva i saradnju koju smo imali pretprošle izbore, pre svega sa Makedonskom nacionalnom zajednicom, sa Vlaškom nacionalnom zajednicom, sa Romskom nacionalnom zajednicom. Bio sam u prilici da se bliže upoznam sa njihovom situacijom, ali smo imali određene pokazatelje i informacije da u određenim sredinama se oni osećaju u stanju opasnosti od asimilacije. Da li je ona uvek samo sa aspekta većine ili države ili ona ima i svoje razloge unutar same zajednice, možemo o tome da razgovaramo, ali ono što je naše iskustvo kao Bošnjaka u ovoj zemlji jeste da na prostoru Sandžaka, tamo gde su Bošnjaci autohtoni, gde su Bošnjaci u određenim delovima u većini, postoji jedna stabilnost u svesti o etničkoj pripadnosti. Ali, kada je u pitanju prostor izvan Sandžaka, dakle, u ostalim delovima Srbije, Beograd, Vojvodina, gde imamo jako značajne brojke Bošnjaka, tu stanje nije baš tako. Tu imamo i dalje određene strahove. Da li su oni opravdani ili ne, to treba da budu teme naših izlaganja i naših razgovora i bavljenja politikom, ali definitivno to jeste nešto o čemu moramo razgovarati i mi pre svega kao predstavnici Bošnjaka, ali bi jako dobro bilo i da čujemo više glasova, glasnije pozive od strane srpske većine o tome da se podstakne to da se svako izjasni o onom što jeste. Dakle, da on nema nikakve posledice i ne samo posledice, nego da ne vidi privilegiju u tome ukoliko se asimilira, ukoliko se odrekne svoje etničke pripadnosti, svog etničkog imena i svog etničkog identiteta. Tu bismo morali inače poradi malo više, ali pogotovo neposredno pre samog popisa, a znaćemo termin nakon usvajanja ovog zakona, odnosno izmena koje imamo danas ovde. Dakle, ponoviću da definitivno sa pozicije Srbije ne može biti u interesu Srbije to da oni koji nisu Srbi da je dobro da ih je što manje. To su dakle, anahrone politike, pogrešne politike, politike koje ne mogu da donesu dobro ni Srbiji, ni srpskom narodu, ni građanima ove zemlje. Etničko bogatstvo, etnička različitost, kulturološko bogatstvo je božiji dar, to je na kraju krajeva božja percepcija stvaranja. Bog je mogao da je hteo, da nas učini pripadnicima jedne nacije, jednog jezika i jedne vere. Da to valjalo i da je hteo, to bi se desilo. Svaki pokušaj da se nasilno ili bilo kako veštački utiče na to je zločin i zlodelo prema Bogu, prema čoveku, prema ljudskosti i na kraju prema samom sebi. Zato i ovaj popis treba iskoristiti kao još jednu prezentaciju slobodarske opredeljenosti ove zemlje koja će dokazati da može biti drugačija nego što je to bilo u prošlosti u određenim trenucima i periodima, a to znači da ona bude kuća, dom u kojoj će živeti svi građani ove zemlje bez obzira na versku, nacionalnu pripadnost, jednako osećati se sigurnim i osećati se i sigurnim i obaveznim prema ovoj zemlji. Jer, samo ukoliko uspostavite ravnotežu prava jednog naroda, odnosno građana s jedne strane, i s druge strane ravnotežu obaveza i lojalnosti onda možete imati sreću, blagostanje i stabilnost. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima predsednik poslaničke grupe Jedinstvena Srbija, Dragan Marković Palma. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, JS će podržati odlaganje popisa stanovništva iz poznatih razloga, ali mislim da ćemo posle popisa saznati koliko i koliko je broj građana u pojedinim gradovima i selima bio na poslednjem popisu, a koliko danas. Ja sam siguran da nećemo imati manje stanovništva, možda to bude u promilima, nego što je bilo na poslednjem popisu iz razloga što građani Srbije koji rade u dijaspori zbog ove epidemije se vraćaju u Srbiju, jer ostaju bez posla u tim evropskim državama i ne samo da ostaju bez posla, tamo je samo vazduh besplatan, sve se plaća. Mi imamo iz dana u dan svakog dana da vidimo kako stranci dolaze da se vakcinišu u Srbiji, to je za mene bilo veoma prijatno iznenađenje, pa čak i oni iz država čiji političari i funkcioneri tih država mrze Srbiju. Zašto mrze Srbiju? Zato što Srbija ima najveći ekonomski napredak poslednjih godina, veći od svih tih država koje su nekada bile mnogo razvijenije u ekonomskom smislu od Srbije. Ako Srbija ima četiri vakcine, a neke evropske države, koje su evropski moćnici, da ne govorim koje su to države, do skoro nisu imale ni jednu vakcinu. Na primer, Austrija do pre mesec dana nije imala ni jednu vakcinu. Zašto oni još mrze Srbiju? Iz razloga što Srbija želi da sarađuje sa svima. Rekli su ti moćnici da neće da kupuju ruske i kineske vakcine, a sada čujemo kako će i oni kupovati te vakcine, što znači da su imali slabu viziju kada je u pitanju zaštita građana. Nama su zamerili zato što sarađujemo sa Kinom, sa Rusijom, zato što je predsednik bio u Americi, zato što smo mi u samom vrhu kada je u pitanju VDP, itd. Juče sam imao dva sastanka sa ministrom turizma iz Grčke i oni kažu da čekamo da vidimo šta će Evropa da nama kaže. Pa, vi morate da imate autonomiju. Da je ova država, da su Vučić i Dačić dok je bio ministar inostranih poslova slušali sve što govori Evropa mi bi danas bili na poslednjem mestu u ekonomskom smislu. Ne bi imali ni jaku vojsku, ni jaku policiju, ni punjenje budžeta ovako kako se puni, pomoć privredi, građanima, onima koji ne rade, itd. Tako da, Srbija, kada pogledamo to su neki kriterijumi, činjenice i da bi čovek znao kako živi treba da se uporedi sa komšijom. Mi smo poslednjih pet godina najbolja destinacija za život građana, ne samo građana Srbije već i ostalih iz EU, a pogotovo oni koji su nam komšije i često dolaze u Srbiju. Zašto popis? Popis je veoma neophodan i to treba građani da znaju, da ako je neko imao pre četiri člana porodice, a sad ima petoro, da zna da će dobiti više sredstava od država. Ako živi na selu… Kad sam kod sela, ministre, ja želim stvarno da vam čestitam, vi ste poslednjih 20 godina jedini ministar koji se razume u poljoprivredu. Da ne govorim šta su prethodni ministri govorili. Prethodni ministri, jedan ministar koji je iz vašeg kraja, ulazi u njivu samo kad je bio na auto-putu, pa mu se išlo u toalet, a nije bilo blizu hotela. Toliko se on tada razumeo i poznavao poljoprivredu. Tog ministra pitam u parlamentu, u staroj zgradi, kažem – sutra ću doneti četiri tegle. U jednoj tegli će biti kukuruz, ječam, ovas i žito. Da mi kažeš gde je kukuruz u kojoj tegli? Znate šta mi je rekao u pauzi? Pusti, bre, Palma te tegle sad ćeš da nosiš tegle iz Jagodine. Takav ministar poljoprivrede je bio. Šta je još važno? Ministru poljoprivrede je mesto na terenu, da sačuvamo selo. Sve je ovo bitno kada je u pitanju popis. Mladi ljudi odlaze iz sela, imaju i kuće, kupatila, i da žive dobro itd, iz razloga što je to bila tradicija pre sedam, osam godina da se napušta selo, da se odlazi u grad ili iz neke opštine male da se dolazi u Beograd. Sada je sve manje. Zašto? Sada se pomaže i to selo i subvencije su velike i država vodi računa i da se otkupe poljoprivredni proizvodi, ono što se proizvodi na selu. Ali, dosta poljoprivrednika krive državu, jer ne znaju da država ne određuje cenu žita, da berza određuje cenu žita, malina, kupina itd. To možda često treba objasniti poljoprivrednicima, možda treba napraviti neku bazu gde će oni moći da se informišu, regionalne baze i da znaju gde će šta da pitaju i od koga da dobiju informaciju. Popis stanovništva je veoma važan. Na primer, u Jagodini imamo 66 hiljada birača, skoro 67, a kažu 70 hiljada stanovnika. Ne postoji logika, 25% je minimum onih koji su maloletni i plus na poslednjem popisu imali smo 440 porodica više nego na pretposlednjem popisu. Znači, to su porodice koje su došle iz nekih drugih gradova, krajeva i samim tim povećan broj stanovnika. Nije to slučaj samo sa Jagodinom, to je slučaj i drugim gradovima, u drugim opštinama itd. Šta je još važno? Veoma je važno da govorimo zašto su nas bombardovali. Bombardovali su nas zbog Račka. Hajde sad da ostavimo Račak po strani, koliko danas, a to je veoma važno za EU, da imamo činjenicu, materijalni dokaz, koliko danas Srba živi u Prištini, koliko u Prizrenu, koliko u Zagrebu, a koliko su živeli pre rata? Gde su ti Srbi? Koliko danas Albanaca živi u Beogradu, koliko Hrvata, a koliko pre rata? Mnogo više danas nego pre rata, kada je u pitanju i teritorija KiM, srpski deo teritorije i kada je u pitanju Hrvatska gde su Srbi nekada živeli. Mi time treba da se ponosimo. Treba da se ponosimo, a isto tako slikovito da pokažemo ko je učinio etničko čišćenje. Nisu Srbi. Tim popisom vas molim, ministre, pošto vi predstavljate taj zakon, da tim popisom isturite taj problem i da kažete – izvolite gospodo, da vidite šta je Srbija, Srbija je majka za sve. Ne slažem se da se mi delimo po nacionalnoj pripadnosti, veri itd. Svi mi ovde treba da budemo isti i da poštujemo jedni druge i da poštujemo Ustav ove države, a ne da poštujemo Ustav ove države kada mi daju funkciju, a kada nešto trebaš da profitiraš politički, onda to za tebe ne važi i ne priznaješ. Tako da, Srbija je veoma korektna za sve građane koji žive u ovoj državi i da saznamo koliko stanovnika živi u Srbiji. Gde će da dođu ti ljudi koji žive u dijaspori, a rade u Evropi i negde u nekim drugim državama, nego ovde u svoju državu. Ovde imaju skoro sve besplatno. Čak će imati i posao. Ako se dislociraju fabrike iz Nemačke u Srbiju, to vi, ministre, često da govorite, Srbija je najbolja destinacija, ekonomska sigurnost, kurs evra, politička stabilnost. Sada ti naši sugrađani, ili kako da ih nazovem, dolaze u Srbiju, tamo su radili kod nekog Nemca, a i ovde će raditi. Možda je ovde malo manja plata, ali i cena života i tekući troškovi su manji nego što su u EU. Sve je ovo važno za popis. Mi u pojedinim gradovima sada nemamo radnike da zaposlimo i to sada postaje veliki problem kod investitora. On hoće da otvori fabriku i pošalje vam stručnu spremu budućih zaposlenih radnika, i vi sada treba da garantujete tom investitoru da li ćete obezbediti te radnike ili ne. Posebno treba da se čestita rukovodstvu ove države. Vi znate da ja nisam neko ko se šlihta, da govorim ono što mislim, onako kako je stanje na terenu, jer mi ne treba ništa, niti da se zaposlim, niti auto od države, mobilni telefon, kancelarije, ili ne znam šta. Privrednik sam 40 godina, ali iz dana u dan, svi ti privrednici koje ja poznajem kažu da je nikada bolje u Srbiji nego danas. I vas kada sam zvao one nedelje, vi ste se javili, a ministar Mali nije, opravdano se nije javio, a vi se uvek javljate, čak i kad ste bili sa predsednikom, mislim da je to bio Katar ili negde drugde, ministar Nedimović mi se javio za vreme sastanka, kaže – na sastanku sam sa predsednikom, javljam se, jer zna da ga zovem u ime nekih poljoprivrednika, u ime nekih proizvođača, da ga pitam kako bi ljudi saznali iz prve ruke. To je retkost. Onog zalizanog, na V mu počinje prezime, kako beše se zove, ministre, onaj iz vašeg kraja? E da, Veselinov. Dabome. Hvala. Evo, ministar zna kako mu se kolega zove. Ako sam ja zaboravio kako se zove, onda znajte da ništa nije uradio. Izvinjavam se što sam vas uporedio sa njim. Znate šta, ja nisam protiv, kažu svi ministri poljoprivrede su iz Vojvodine. Tamo ima najveći broj paora, kako da ih nazovemo, obrađuju ogromnu površinu poljoprivrednog zemljišta. Ali, isto tako, vi ne zapostavljate i one koji imaju 50 ari u centralnoj Srbiji, na jugu Srbije, istoku i zapadu. O svima se vodi računa. Samo mi trebamo često da imamo neku prezentaciju, ne prezentaciju kao što su bivši radili, da uče poljoprivrednog proizvođača koliko santimetara kukuruz od struka do struka se seje, ili ne znam šta. Ja kažem - imate li vi neke pare da date poljoprivrednicima? Kaže – nemamo. Onda je pametniji od tebe, iako si završio poljoprivredni fakultet, deset puta. Šta ti da pričaš poljoprivredniku? Tako da, vi to ne radite. Dajete informaciju da su to subvencije. Šta je to što ima budućnost, a u pitanju su poljoprivredni proizvodi? Kako još da sačuvamo selo? Pričali smo, vi ste mi odgovarali sa konstatacijom koja je realna i tačna, kako da to meso zaustavimo da se uvozi u Srbiju, zamrzlo meso, staro po godinu i nešto dana. Postoji CEFTA, jeste da mi imamo obavezu, ne možemo sada da kažemo ti Holandija možeš da uvoziš, Nemačka ne može itd, ali možemo da radimo sa marketima, da se smanji uvozno meso, jabuke, krompir, luk itd, da se to kupuje iz Srbije od poljoprivrednih proizvođača. Na taj način ćemo i da sačuvamo selo, sačuvaćemo da na selu niko nema manji plac gde živi od 30-40 ari sa kućom. Znači, ako ekonomski interes postoji za njegovog sina i unuka, on napravi u dvorištu kuću za još jednu porodicu, za još dve porodice i svi žive u jednom dvorištu. Na primer, ja bih lično voleo, imam 12 članova porodice i svi živimo u jednoj kući, voleo bih da tako bude u svim seoskim sredinama, da se dogovaraju i da na neki način to jedinstvo daje ekonomski rezultat za bolje sutra svakoj porodici. Borba protiv bele kuge je veoma neophodna. Ali, vidite, vakcina se plaše mladi ljudi. Kažu – ako primite vakcinu, ne možete da napravite decu itd. Pa, to je najveća glupost. Mi moramo te takve, koji šire paniku i pozivaju ljude da se ne vakcinišu, a umire se svakog dana, strogo kažnjavati. Oni šire paniku gde je životno ugrožen veliki broj građana Srbije. Evo, poznajem minimum 15-20 parova, pitam što se ne vakcinišete, imate oca, majku, babu i dedu, a oni kažu hoćemo da rađamo još dece. Pa, sve te vakcine, čak i ova vakcina za koju su rekli da je loša, „AstraZeneka“, nijedna vakcina ne može da izađe ako nije imala jaka, velika ispitivanja. I sada će oni da prodaju u svojoj državi i u nekim drugim državama i da narod od toga umire i da ne može da ima porod? Pa, to je genocid. Znači, nije tačno! Takvu vrstu propagande moramo da zaustavimo i da sankcionišemo, postoji član u zakonu. Jer, nije to širenje panike da ne rade prodavnice, da ne rade kafići, ovo je širenje panike kada je u pitanju zdravstvena zaštita. Mi možemo da se pohvalimo preventivom. Preventiva je bila izgradnja kliničkih centara, novih bolnica. Da to nismo napravili, gde bi mi sada te pacijente tolike stacionirali i lečili? Gde, po domovima kulture, gde ne postoje uslovi itd? Kada sam kod domova kulture, mi tu trebamo da apelujemo kako bi zadržali kulturu na selu, da stvorimo uslove. Ja sam, na primer, stvorio uslove u Jagodini, svako selo – nov dom kulture. Kulturno umetničko društvo mora da se finansira. Oni koji imaju rezultat putuju u inostranstvo, sve se to plaća iz budžeta. Deca od prvog do osmog razreda, ako imaju mesečno pet probi, imaju 4000 dinara svoj džeparac. To su prve pare koje je zaradilo to dete koje živi na selu, što daje motivaciju da dolazi itd. Ako je UNESKO zaštitio srpsko kolo kao kulturno nematerijalnu baštinu, onda mi to moramo da negujemo i da čuvamo. Svako selo mora da ima sportski teren za male sportove sa rasvetom. To nije skupo. Neću sada da govorim da u nekim drugim gradovima nisu to prioriteti i da se stalno žalimo kako su krivi oni drugi. Mora da se ukine, ministre, plaćanje u gradskom veću 150.000 bruto plata članu gradskog veća koji ne dolazi na posao u 99% opština. Samo konstatuje predloženi dnevni politički red, jer ga neko delegirao. Pa, kada me pitaju ovi moji - da li možemo mi da izvučemo nekog člana gradskog veća, odmah je sebe diskvalifikovao u nekim gradovima. Pa, ne možeš ti da budeš nezaposleno lice bre, prijatelju, ti moraš da budeš stručan, iz struke u oblasti koju predstavljaš u tom gradskom veću. Da li je zdravstvo, sport, kultura itd. Da izvinete na izrazu, i Kurta i Murta, koji ništa u životu nisu uradili, su članovi gradskih veća. Proverite to. Dnevnice, plate. Pa, kakve plate za odbornike? Jednom u dva meseca on primi dnevnicu, platu, jer ima trošak. Moraš da imaš radno mesto. Mi moramo sve političke partije kad stavimo odbornike na listu, mora da radi on negde, supruga, a ne prvo moramo da zaposlimo njih. Pre par godina, neću reći o kojoj stranci se radi, od 10 odbornika, 10 sam morao da zaposlim njih i njihove supruge. Čekajte, jel to budućnost? Strogo kada su u pitanju nerazvijene opštine itd. Na taj način se crpi budžet, troši se. Opštinski automobili, da vam kažem, ovde na parkingu sada imate najmanje deset opštinskih automobila koji dovoze funkcionere opštinske, a uzimaju dnevnice kao da su došli svojim automobilom. Nije to opasno jedan dan, ali kada izračunate pet dana nedeljno, pa puta mesec itd. Ako štedimo, moramo da štedimo. Ja sam u kancelariji nasledio nameštaj star 26 godina. Nije nešto ugledno, da dođe meni neki ambasador i ministar, da mi sedi u fotelji od 2.000 evra. Sedim na hoklici i stolici. Vi znate šta je hoklica – ono što poljoprivrednici koriste za mužu krava. Sve je to istina. Jedva bih čekao da mi neko replicira i da kaže da nisam u pravu. Ovo nije kritika. Opštinske automobile mora da koriste građani. Gospodin poljoprivredni proizvođač ima uput, ide u Beograd u bolnicu, opštinski auto ga vozi, kao što ja radim. Zašto je Vučić prodao 300 i nešto automobila, zbog velikog luksuza, kada je postao premijer. Mi smo imali, državni sekretari, po tri-četiri automobila, pa gorivo, pa ne znam šta. Proverite i vidite kad je ko kupio opštinski auto. Šta će tebi opštinski auto? To koriste inspekcije. Kod mene se vozi „Punto“ star 10-12 godina, čak ima i nekoliko „Juga“, itd. Ti trebaš sad kao inspektor da sedneš, što bi rekli neki muzičari, u besne automobile i da dođeš da mi kazniš poljoprivrednika što je sipao prikolicu peska ispred dvorišta jer ga je tužio komšija. Komunalna policija jeste da treba Beogradu, Nišu, Novom Sadu i još nekoliko gradova, ali komunalna policija, ministre, košta svaku opštinu mesečno između dva i tri i po miliona. Šta radi ta komunalna policija? Kažnjava ljude, to je njihov opis posla. A imate već komunalnu inspekciju. Znači, u proseku, 25 njih imaju uniformu, imaju sprej, ukoliko vi ne pođete sa njima mogu da vas vežu, pa čekajte, sve to što radi Vučić i Vlada, kad komunalni policajci u nekom gradu neku ženu vuku zbog ne znam čega ili nekog dedu što nije stavio masku, pada u vodu. Znači, moramo da se ponašamo sa budžetom, što bi naš narod rekao – onoliko koliko nam je ćebe. Kad se sve to sabere, to su ogromne pare za lokalne samouprave, da pomažu lokalne samouprave i da mi ne čekamo samo Beograd da nam da. Ja sve što sam uradio, da znate, od akva parka, Muzeja voštanih figura, zoološkog vrta, ja nisam dobio ni jedan evro od države, ni od Koštunice, sami smo napravili, štednjom. Pa me onda zafrkavali – tri hiljade za gospođe, dve hiljade za gospodina. Štedim upravo na nečemu što sam imao pravo a nisam iskoristio to pravo i te pare podelim onima koji nemaju. I to mogu svi da rade. Donacije. Vi obilazite gradove i opštine. Gde su donacije? Svaki treći izvođač hoće da pomogne nešto gradu, ali postoji nešto što se zove ugovor, da li je to putovanje studenata negde, poljoprivrednih proizvođača, itd. Kada je meni bio državni revizor, kaže – kakve su ove donacije? Jel to zabranjeno, gospodine revizoru? Kaže – nije, ali nismo videli u nekim drugim gradovima.
Molim vas da privodite kraju. I za sve zabrinute kolege koji su dobacivali dok ste vi pričali, biće oduzeto vreme poslaničkoj grupi sve što ste prekoračili.
Hvala. Još jednom, Jedinstvena Srbija će glasati za vaš predlog, gospodine ministre.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Mislim da su čule kolege koje su dobacivale dok ste vi pričali, zašto pričate duže od 20 minuta, jedno obaveštenje da će to biti oduzeto poslaničkoj grupi. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, narodni poslanici, uvaženi ministre, pred nama je jako značajna tema i, čini mi se, dobro rešenje koje Vlada podnosi, odnosno koje ćemo amandmanom usvojiti, a to je odlaganje predviđenog popisa za 2022. godinu. Popis stanovništva možemo definisati kao postupak prebrojavanja odnosno evidentiranja stanovništva i to je najznačajniji izvor podataka o stanovništvu. Jasno je da je to jedan dosta zametan i težak posao i da treba biti organizovan na najvišem mogućem nivou. Obzirom da ovaj prostor, odnosno ova država, ima zaista jednu bogatu tradiciju u popisivanju svojeg stanovništva, obzirom da znamo koliko je popisa bilo i da je prvi popis bio još 1834. godine, sve do danas, zaista, jedan ogroman broj popisa je sproveden na relativno dobar način, što sve ukazuje da su vlasti ovih prostora uvek znale koliki je značaj jednog popisa i koliko je bitno imati sve informacije o svom stanovništvu. U medicini, čini mi se, najteži postupak i najbitnije ono što treba jedan lekar da savlada jeste dobro uzimanje informacija, odnosno anamneza i najveća je veština postaviti dijagnozu. Čim imate dijagnozu, sigurnu i pravu, onda je lako dati terapiju. Međutim, kvalitet u postavljanju dijagnoze zavisi od informacija. Bitno je da su one proverene, da su one prave i kada jedan lekar ima dobre informacije, on brzo dolazi do prave dijagnoze. Isto se može tako posmatrati i društvo i tu je popis praktično anamneza društva, jer, videćete da ovim popisom koji će biti mnogo modernizovan, u kojem ćemo uključivati i savremena tehnička sredstva, znači, nosiće monitore odnosno lap topove popisivači, oni će biti posebno edukovani, proći će jednu ozbiljnu školu i biti dobro pripremljeni, nećemo i neće stanovnici odgovoriti samo na pitanje – ko smo, koliko nas je, već će dati i odgovor na pitanje kako živimo, na brojna pitanja, kojima ćemo doći do zaista jedne kvalitetne informacije kako naši stanovnici žive, gde žive, u kolikom broju žive i kako im ova vlada, odnosno buduće vlade mogu pomoći na najbolji način. Sve ovo kažem i pravim ovu analogiju da bih ukazao na zaista značaj popisa i na to da su na ovim prostorima popisi zaista uvažavani kao značajno oruđe i sprovođeni na vrlo kvalitetan način, rekoh prvi je sproveden 1834. godine, znači već dva stoleća je to kriterijum i po tome se svakako svrstavamo u najrazvijeniji deo EU kada je reč o statistici. Moram da kažem da pravni prethodnik ovog Zakona o popisu stanovništva i domaćinstva i stanova iz 2011. godine, a da su povezani propisi koji će se odnositi na ovaj Zakon o zaštiti podataka ličnosti, što je jako bitno. Znači, podaci će biti jako zaštićeni. Zatim, Zakon o zvaničnoj statistici i Zakon o informacionoj bezbednosti. Osnovna novina je, kao što sam rekao, da će prilikom popisa stanovništva se koristiti računari, što će u mnogome doprineti boljem i efikasnijem sprovođenju propisa. Takođe, zahvaljujući ovome nadležni će biti u mogućnosti da ukrste geoprostorne i druge podatke popisa, što je jako značajno. Ovim zakonom je predviđeno i da se prikupi mnogo širi spektar ličnih podataka nego što je bilo u ranijim popisima, pre svega, naravno ime i prezime, datum rođenja, JMBG, adresa, državljanstvo, mesto rođenja, mesto iz kog se osoba doselila, datum i razlog doseljenja, period boravka u inostranstvu, bračni status. Jako je bitno da imamo ove podatke u vremenu kada su migracije jako intenzivne i praktično svakodnevni deo naših života. Takođe, bračni status, da li osoba živi u vanbračnoj zajednici, broj dece, njihove godine, nacionalna pripadnost, maternji jezik, veroispovest, obrazovanje, mesto školovanja, način putovanja u školu, pismenost, ekonomska aktivnost, zanimanje, delatnost, mesto rada, način putovanja na posao itd. što je još osim ličnih podataka zakon je precizirao i koji podaci se prikupljaju u domaćinstvima, stanovima i drugim nastanjenim domaćinstvima kao npr. adresa stanovanja, ukupan broj članova domaćinstva, srodnički porodični sastav, osnov korišćenja stana, vrsta stambenog prostora, vrsta energenta koji domaćinstvo koristi i drugi podaci. Decidno sam želeo da ovo pročitam da bi se građani uverili da su ovo podaci koje valja dati i da su ovo podaci koji će jako koristiti. Takođe, usled kompleksnosti podataka, načina prikupljanja zakon je predvideo i duže obuke propisivača. Jedna od značajnih novina ovog zakona jeste da predviđa pitanje i o muškom fertilitetu, znači rodno je korektan zakon. Naime, do sada se prilikom popisa, samo su žene bile pitane koliko dece imaju. Sada bi na to trebalo da odgovaraju muškarci, time će praktično osim o bračnim se izjašnjavati i o vanbračnim potomcima. Obavljen je i probni popis stanovništva, domaćinstava i stanova. Uspešno je sproveden od 1. do 30. aprila 2019. godine i to uzorku od 260 potpisanih krugova i 51 opštini. Ja mogu da kažem da je i grad Novi Pazar, odnosno jezgro grada sa svoja dva naselja, Izbicama i Trnavom bio obuhvaćen ovim i da je jako dobro što imamo ove pripremne aktivnosti koje će učiniti da popis koji će biti 2022. godine, najverovatnije, prođe u najboljem redu. Svedoci ste vremena u kojem živimo. Pandemija ne samo da galopira, već počinje da uzima maha, da imamo zaista dosta poprilično veliki broj smrtnih slučajeva i da treba da budemo posebno obazrivi i posebno da insistiramo na sprovođenju epidemioloških mera i na vakcinisanju i da je dobra poruka odlaganje ovog popisa. Podsetiću da i zemlje koje sprovode tradicionalan popis, naravno putem intervjua oko nas u Evropi, suočene su sa istim problemom i imajući u vidu i stav Eurostata, da je pandemija u velikoj meri uticala na proizvodnju evropskih statistika, i da su se mnoge zemlje našle u problemu sa sprovođenjem popisa, vidimo da su mnoge zemlje pristupile sličnim rešenjima kojima mi pristupamo danas. U skladu sa tim, Vlada je podnela predlog Zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, kojim se traži odlaganje, a imamo i ovaj amandman, i naravno želim da kažem da ćemo mi iz SDPS ovo zdušno podržati. Takođe, svesni smo da odlaganje donosi određene troškove, ali imajući u vidu zdravlje i ljudski život i da on nema cenu, sredstva koja će biti upotrebljena, za dodatne instruktore i popisivače, zaštitnu opremu i sredstva za dezinfekciju, smatramo zaista opravdanim. Želim da kao predstavnik Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova, pre svega ohrabrim i pozovem pripadnike svih manjinskih naroda, da se slobodno i transparentno izjasne o svom nacionalnom i verskom opredeljenju, o svom jeziku i pismu i drugim posebnostima. To je nešto, i na prošlom popisu zaista postojala je sloboda da se ovo čini, ovaj zakon koji je danas pred nama je jedan jako dobar zakon, okvir koji je usaglašen sa evropskom praksom. Znam da će država sve učiniti da zaista motiviše svoje manjinske narode, kao i većinski narod i tu smo svi na istom zadatku, da se apsolutno popišu i da slobodno iznesu sve svoje posebnosti i to zabeleže i ukažu i još jednom pokažu da je Srbija zemlja demokratskih principa i da zaista manjine su uvažene i imaju osnovna ljudska i manjinska prava na zavidnom nivou. Republički Zavod za statistiku, uključiće predstavnike koordinacionih i nacionalnih saveta, nacionalnih manjina, u jednu posebnu radnu grupu, koji će pratiti aktivnosti i biti deo upravljačkog popisa. To je još direktan dokaz onoga što sam rekao, da država pokazuje želju i da daje alate, znači, uključiće dva predstavnika nacionalnih manjina, koordinaciono telo nacionalnih manjina je izabralo dva predstavnika. Jedan je Elvir Begović, član bošnjačkog nacionalnog veća, a drugi je Darko Vuković, član hrvatske nacionalne manjine, koji će pratiti i koordinisati popis manjinskih naroda. Još jedan dobar mehanizam i oni će se potruditi i voditi računa da te popisne ekipe preslikaju procenat stanovništva, u mestima gde su manjine zastupljene u tim popisnim komisijama, odnosno popisnim ekipama budu predstavnici tih manjina. Naravno, sprovoditi i koordinisati i pratiti kompletan proces popisivanja. Popis 2011. godine, obeležio je bojkot na koji su pozvali neki politički, verski lideri nekih manjinskih zajednica, tako da nam brojke koje danas imamo o broju bošnjaka, albanaca, nisu relevantne. Za primer ću vam dati da prema broju prijavljenih za prebivalište u gradu Novom Pazaru, ima oko 127 hiljada stanovnika, dok je na popisu imao 100.400 bezmalo, jedna četvrtina stanovnika nije popisana ili da kažem u apsolutnom broju oko 20 – tak hiljada, naravno da je to imalo dalekosežne posledice, na pre svega, dotacije koje država daje i određivanje broja i lekara i bolničkih kreveta i broja policajaca i sudija. Meni je drago što se tako nešto neće desiti, i to jeste bila jedna loša politička odluka, i koju su trpeli građani, ne samo bošnjačke ili albanske nacionalnosti nego i predstavnici svih naroda koji žive na teritorijama gde je bojkot sprovođen. Neću ocenjivati da li je uspeo ili nije. U svakom slučaju, želim da kažem još jednu stvar, ja jesam bošnjak i predstavljam interese bošnjaka, ali želim da vam kažem da sam predstavnik i srpski interesovanih ljudi koji su glasali za mene. To je za mene posebna obaveza, ali i zaista, da kažem čast, da sam dobio poverenje građana koji žive u Sandžaku, da zaista zastupam, pre svega njihove interese i da rešavam njihove svakodnevne probleme, pre svega ekonomske i one koje imaju u svakodnevnom životu. U tom smislu, želim da sledeći popis iskoristimo na valjan način, da zaista se popišemo svi i da damo, još jednom kažem, da dođemo do aktuelnih kvalitetnih podataka, koji će nam u mnogome pomoći da planiramo jednu uspešniju i bolju budućnost. U tom smislu, moja stranka i predstavnici SDPS, će ovaj predlog Vlade podržati i naravno, mislim i na amandmane. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na sledećeg govornika, imam dva obaveštenja, a koja su vezana za rad današnje sednice. Prvo obaveštenje je stiglo od RTS, da će direktni prenos današnjeg zasedanja biti na Drugom programu do 17.50 časova, a posle toga, zbog ranije ugovorenih obaveza, neće biti direktnog prenosa. Drugo obaveštenje, saglasno članu 27. i članu 87. st.2 i3. Poslovnika Narodne Skupštine, obaveštavam vas da će Narodna Skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna Skupština, što pre donese akte iz dnevnog reda, ove sednice. Kolega Jahja, replika? Nema potrebe. U redu. Reč ima potpredsednica Narodne Skupštine, narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena potpredsednice, predsedništvo, gospodine ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo to čuli u prethodnim izlaganjima 1834. godine, dakle, pre 187 godina je organizovan prvi popis u tada Kneževini Srbiji. Kako tada, tako i danas, mi smatramo da je izuzetno bitno obezbeđivanje uporedivih podataka kako bismo imali ideju, znali u kom smeru država treba da ide, u cilju unapređenja, recimo, životnog standarda, obrazovnog nivoa, zaštite ljudskih i manjinskih prava, zaštita životne sredine itd. Zanimljivo je da tada kada se ovo zapravo zvao „popis ljudstva“ 1834. godine, da je tada prvi put načelno taj popis obuhvatio celokupno stanovništva, a ne samo muške poreske glave što se do tada računalo, pa su zapravo tim popisom učinjeni prvi koraci ka prihvatanju antidiskriminacionih politika, jer je po prvi put tada popisano i žensko stanovništvo, a uvedena je i popisna kategorija drugi. Pretpostavlja se da se tu upravo odnosilo na pripadnike nacionalnih manjina koji su tada, naravno, bili u obavezi da plaćaju porez, ali ta kategorija drugi, nije podrazumevala posebno naglašavanje etničke pripadnosti. Kako pre dva veka, tako i danas, uvođenje etničkih popisnih kategorija je od nesumnjivog političkog i društvenog značaja. Ja sam ovde pre dve nedelje kada smo razgovarali o statistici generalno, naglasila i želela bih i danas da u ime poslaničke grupe SVM naglasim, da biti popisan, klasifikovan i brojčano predstavljen, kao pripadnik nacionalne manjine na zvaničnom popisu jedne države, znači sa jedne strane, biti priznat, ali znači i iskazivanje identiteta i zapravo pripadnosti političkoj zajednici. Za SVM je naravno od strateškog interesa da se izvrši i sprovede popis stanovništva, domaćinstava i stanova, videćemo sada u zavisnosti od situacije da li zapravo 2021. ili možda čak 2022. godine, jer ovo za nas, zapravo što je osnovno predstavlja pravnu urađenu situaciju u kojoj se mogu ostvariti manjinska prava, može se ostvariti slobodno izražavanje nacionalne pripadnosti i potvrditi jezički identitet. Za nas je rezultat popisa stanovništva, kao što sam o tome i ranije govorila i želela bih danas to još jednom da podvučem i da naglasim, jedan od osnovnih uslova uživanja pojedinih prava i sloboda u zajednici, jer su podaci upravo dobijeni popisom stanovništva važni za sprovođenje zakona i drugih pravnih akata, pre svega, u oblasti ostvarivanja prava pripadnika nacionalnih manjina. Na primer, tzv. Krovni zakon o nacionalnim manjinama, Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina propisuje mere za obezbeđenje pune i efektivne ravnopravnosti između pripadnika nacionalnih manjina i građana koji pripadaju većini, konkretno, a Zakon o državnoj upravi prepoznaje afirmativne mere. Zakon o državnoj upravi zapravo propisuje da se ograni državne uprave staraju o sprovođenju posebnih mera radi postizanja pune ravnopravnosti lica ili grupe lica koje su suštinski u nejednakom položaju sa ostalim građanima. Odredbe spomenutog tzv. Krovnog zakon ili Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina prepoznaju pravnu relevantnost tri parametra, jedna je nacionalni sastav stanovništva, druga je tzv. odgovarajuća zastupljenost nacionalnih manjina u javnim službama i treća, izuzetno značajna, poznavanje jezika koji se govori na području delovanja državnih organa, znači organa ili službe. Logički iz svega ovog jednostavno proizilazi da je nužan preduslov za primenu normi postojanja podataka o nacionalnoj strukturi stanovništva na području, nadležnog organa ili službe, o nacionalnoj strukturi zaposlenih u tom organu ili službi, kao i podataka o vrlo značajnim jezičkim kompetencijama zaposlenih u nadležnom organu ili službi. Druga oblast je službena upotreba jezika i određuje se geografska oblast u kojoj su određeni jezici sredstvo izražavanja određenog broja ljudi, znamo da tu postoji, u zakonu stoji famozni uslov od 15%. S toga, ponovo, rezultati popisa stanovništva mogu da budu pravni osnov za propisivanje uslova koji su ponovo u vezi sa rezultatima popisa da bi ti građani mogli da uživaju određena prava vezana za službenu upotrebu jezika i pisma. Naravno da obrada podataka o nacionalnoj pripadnosti uopšte nije jednostavan posao. Pre svega, zato što se mora uzeti u obzir da je izjašnjavanje o nacionalnoj pripadnosti slobodno, tj. da konkretnu obradu ovih podataka otežava činjenica da se ovim podacima zapravo priznaje status posebno osetljivih podataka. Ustav Republike Srbije proklamuje da izražavanje nacionalne pripadnosti je slobodno. Drugi član Ustava kaže da zapravo niko nije dužan da se izjašnjava o svojoj nacionalnoj pripadnosti. Poštujući upravo ova Ustavna načela o slobodi izražavanja nacionalne pripadnosti, poslanici, ja bih želela ponovo da naglasim i da podsetim sve nas da su tada poslanici SVM, jer nismo imali svoju poslaničku grupu kao danas, znači 2009. godine, kada je Narodna skupština Republike Srbije raspravljala tada o Predlogu zakona o popisu stanovništva domaćinstava i stanova 2011. godine, podnela amandman koji je i prihvaćen i tada uvršćen u Zakon i po tim pravilima je izvršen popis pre deset godina, 2011. godine. Taj naš amandman se upravo odnosio da se na popisnom obrascu pitanje o nacionalnoj pripadnosti maternjem jeziku da odgovor predviđen za to bude otvorenog tipa, a ne da se svi ubacuju u jednu korpu pod drugi. Zašto smo insistirali i zašto i danas smatramo da je izuzetno značajan taj sistem, tzv. odgovora otvorenog tipa kada pričamo o nacionalnoj pripadnosti? Upravo da bi se poštovao Ustav. Znači, da bi izražavanje nacionalne pripadnosti bilo slobodno, jer titular ovog prava je pojedinac i to pravo, po svojoj prirodi, svojoj sadržini spada u jednu od osnovnih sloboda ispoljavanja ličnosti. Moramo naglasiti, što je takođe izuzetno značajno, da najviši pravni akt, Ustav, ovu slobodu ne jemči isključivo kao individualnu. Naprotiv, po svojoj prirodi ova ustavna sloboda se može uživati u zajednici, a pripadnost implicira i određenu kolektivnu dimenziju prava. Za nas su izuzetno značajna kolektivna prava. Mi smo u poslaničkom klubu stava da informacije o etnicitetu uvek treba da budu zasnovane na slobodnom samodeklarisanju lica, koje je obuhvaćeno popisom da o etničkoj, odnosno svojoj nacionalnoj pripadnosti treba da postoji mogućnost odgovora otvorenog tipa i da zaista oni koji vrše popis, popisivači treba da se suzdrže od bilo kakvog sugerisanja odgovora na to pitanje. U kontekstu obrade podataka za koje sam spomenula da nije jednostavna, o nacionalnoj pripadnosti se zapravo sukobljavaju dva principa, dva zahteva, zahtev za poštovanje privatnosti i zaštite podataka o ličnosti, sa jedne strane, dok je sa druge strane Zahtev za postojanje objektivnih parametara na osnovu kojih se procenjuje, upravo ostvarivanje prava pripadnika nacionalnih manjina i njihovo uključivanje u društvo. Uključivanje pitanja o nacionalnoj pripadnosti u popis stanovništva, sa tim se, zapravo, omogućava praćenje nacionalne strukture stanovništva, što je izuzetno bitan uslov za kreiranje manjinske politike, ali i polazno merilo za procenu takozvane odgovarajuće zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u organima javne vlasti. Pokušaću da iznesem nekoliko primera kako to izgleda u praksi, doduše sa pokrajinskog nivoa. Pokrajinski zaštitnik građana, Ombudsman, recimo 2015. godine, da uporedimo dva istraživanja, sproveo je istraživanje u vezi sa poznavanjem jezika i pisama nacionalnih manjina koji su u ravnopravnoj službenoj upotrebi u organima pokrajinske uprave. Ukrštajući podatke upravo o poznavanju jezika i pisama nacionalnih manjina i o nacionalnoj strukturi zaposlenih u organima pokrajinske uprave i drugim pokrajinskim organizacijama, Pokrajinski ombudsman je 2015. godine došao do zaključaka da su pripadnici mađarske, rumunske, slovačke i hrvatske nacionalne manjine podzastupljeni u pokrajinskim organima uprave u odnosu na procenat njihove zatupljenosti u ukupnom stanovništvu AP Vojvodine. Značajno je naglasiti da u Republici Srbiji dugi niz godina sada već postoji svest o potrebi većeg uključivanja pripadnika nacionalnih manjina, pa je tako još 2006. godine tadašnja Vlada Republike Srbije donela Zaključak o merama za povećanje učešća pripadnika nacionalnih manjina u organima državne uprave, ali mnogo značajnije od tog zaključka su određeni zakoni. Na primer, propisivanje zakonske obaveze da se u registar zaposlenih unosi podatak o nacionalnoj pripadnosti koji je rezultat između ostalog i zalaganja Saveza vojvođanskih Mađara, ali i signal o jačanju svesti u politici i među političkim strankama o potrebi intenzivnog bavljenja problema nedovoljne zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina u organima javne uprave. Dalje, prema odredbama Zakona o državnim službenicima, o vođenju računa o nacionalnom sastavu stanovništva odgovarajuće zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina, postoji obaveza da nacionalni sastav pri zapošljavanju u državne organe u najvećoj mogućoj meri oslikava strukturu stanovništva. Da se nešto menja na terenu može se videti kada uporedimo dva izveštaja, malopre spomenutog Pokrajinskog zaštitnika građana - Ombudsmana iz 2015. godine i sledećeg izveštaja iz 2018. godine, ponovo na temu poznavanje jezika i pisama nacionalnih manjina koji su u ravnopravnoj službenoj upotrebi u organima pokrajinske uprave. Podaci o nacionalnoj strukturi zaposlenih su pribavljeni 2018. godine. Pokrajinski ombudsman ih je pribavio od Službe za upravljanje ljudskim kadrovima Pokrajinske vlade i tada su se odnosili na kraj septembra 2018. godine. Tada je Pokrajinski zaštitnik građana došao do zaključka da je zaposlenih koji su srpske nacionalnosti izdan njihove zastupljenosti u ukupnom stanovništvu. Slični su procentu koji se odnose na Rusine i Crnogorce, znači nekoliko procenata iznad njihove zastupljenosti, dok je najveća podzastupljenost još uvek kod zaposlenih mađarske nacionalnosti, zatim Roma, Slovaka, Hrvata i Rumuna. Kao što je poznato, i ja sam lično ovde više puta govorila o tome, jedan od uslova približavanja Republike Srbije EU, za pristupanje naše zemlje EU je upravo poštovanje manjinskih prava i ta oblast je zaista jedna od izuzetno značajnih, koja je detaljno razrađena u Poglavlju 23. koji se odnosi na osnovna prava, ali u posebnom tzv. manjinskom akcionom planu. Pitanje proporcionalne zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina, o kojem sada govorim i za koje smatramo da je izuzetno značajno je posebno u Poglavlju 8. tzv. manjinskog akcionog plana, odgovarajuća zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u javnom sektoru, javnim preduzećima. Upravo u ovoj oblasti osnovnih prava koje posebno prati Evropska komisija, pošto se o tome priprema i tzv. „non-paper“, ali i izveštaj Evropske komisije posebno ocenjuje, znači, kada pogledamo šta kažu vezano za situaciju, poslednji zvanični izveštaj, ako ne pričamo o Evropskom parlamentu, već o Evropskoj komisiji, je od 6. oktobra prošle godine, tada je objavljen, i jednostavno se u njemu ponavlja višegodišnja ocena da je u Srbiji zaista uspostavljen zakonski i institucionalni okvir za poštovanje prava pripadnika nacionalnih manjina, ali oni ocenjuju, zaključuju da je potrebno obezbediti njegovo dosledno i efikasno sprovođenje. Vezano za ovo pitanje, konkretno Izveštaj Evropske Komisije kaže da uprkos zakonskoj obavezi da se etnički sastav stanovništva mora uzeti u obzir. Nacionalne manjine su i dalje, nažalost, podzastupljene u javnoj administraciji. Savetodavni komitet uz okvirnu Konvenciju za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope je upravo zbog toga preporučio u nekoliko svojih poslednjih izveštaja, ali recimo da citiramo poslednji – da vlasti u Srbiji treba da preduzmu mere za prikupljanje podataka zbog toga je značajan registar koji sam spomenula o zastupljenosti nacionalnih manjina na svim nivoima javne uprave uz poštovanje međunarodnih standarda o zaštiti podataka o ličnosti, kao i da se preduzmu energične mere u vezi sa podzastupljenošću nacionalnih manjina u javnoj upravi. Kao što sam spomenula poslednje mišljenje Savetodavnog komiteta o trećem izveštaju Srbije je iz 2019. godine, ali recimo, mišljenja iz 2014. godine takođe kažu da kao jedno od pitanja za hitnu akciju se ističe preduzimanje odlučnih mera u vezi sa pozastupljenošću nacionalnih manjina u javnoj upravi naročito na državnom nivou i nastavak napora da se stvori tzv. multietnička policija. Ako pogledamo regionalna iskustva, pošto je uvaženi ministar u svom uvodnom izlaganju spomenuo kakva je situacija vezano za sprovođenja popisa u regionu, a pošto sam se ja najviše bavila prikupljanjem podataka o nacionalnoj pripadnosti, znači, ako pogledamo regionalna iskustva vezana za etničke i kulturne karakteristike stanovništva, svi u regionu prikupljaju ove podatke, osim Slovenije, koja je, zapravo, to radila do 2002. godine, a sada više ne. Naravno, svi ostavljaju mogućnost slobodnog izjašnjavanja pojedinca u tom pogledu. Recimo, u Albaniji je poslednji popis, takođe, bio 2011. godine. Tada su ova pitanja još bila otvorenog tipa, a na sledećem popisu će biti poluotvorenog tipa, što znači da će imati nekakve ponuđene odgovore, pri čemu se u slučaju etno-kulturnih grupa nabrajaju samo one koje su definisane njihovim zakonom o manjinama, ostavljajući, takođe, mogućnost uvođenja slučaja da, recimo, ispitanik sam sebe ne pronalazi u tom navođenju. U Bosni i Hercegovini se, u skladu sa odredbama zakona, lica obuhvaćena popisom nisu u obavezi da se izjašnjavaju o svojoj nacionalnoj, etničkoj i verskoj pripadnosti, iako sam obrazac za popis, naravno, sadrži podatke o tome. Pošto etička pripadnost svakako ima subjektivnu dimenziju i zato smatramo da informacija o njoj treba da bude rezultat slobodnog samoizjašnjavanja ispitanika, pojedinca. Upitnici treba da sadrže mogućnost odgovora otvorenog tipa, a popisivači se, još jednom naglašavam, trebaju suzdržavati od toga da navode na odogovr. Pošto je nekoliko prethodnih govornika pričalo o popisu od pre deset godina i otvoreno se pričalo o tome da su određene nacionalne manjine zaista bojkotovale taj popis, neke uspešnije, neke manje uspešno, ali je činjenica da zbog toga nismo imali potpune podatke, da je čak došlo do nekih otvorenih problema prilikom, recimo, formiranja albanskog nacionalnog saveta, koji se pitao zašto nemaju više članova, zato što je Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina to vezano upravo za brojčano stanje. Raduje me što su ostali, pa ću i ja u ime Saveza vojvođanskih Mađara da pozovem sve pripadnike nacionalnih manjina da kada do tog popisa dođe, nažalost, ne može u ovom momentu niko da predvidi da li će to zaista biti oktobar ove godine ili možda sledeća, se slobodno izjasne o svojoj nacionalnoj pripadnosti i da zaista pripomognu uživanje ljudskih i manjinskih prava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani potpredsedniče Vlade, ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, zadovoljstvo mi je, naravno, uvek videti vas u Skupštini. Zadovoljstvo je sa vama razgovarati ne samo o temama iz oblasti poljoprivrede, nego, evo, i danas o popisu stanovništva. Vaše prisustvo u ovoj sali pokazuje koliko odgovoran i ozbiljan odnos pridajete Narodnoj skupštini Republike Srbije kao najvišem organu zakonodavne vlasti i to svakako jeste za svaku pohvalu. Podstaknut prethodnim diskusijama, ja ću od toga da krenem. Maločas je koleginica pomenula Izveštaj Evropske komisije. Znate, kako, nas nešto preterano ne tangira Izveštaj Evropske komisije, kao što nas ne interesuje ni Izveštaj Evropskog parlamenta i ove preporuke koje daje, i preporuke i sugestije koje daje, Evropski parlament. Mi znamo jedno, a to je činjenično, da su nacionalne manjine maksimalno ispoštovane kada je reč o Republici Srbiji, da imaju sva prava, a da, recimo, Srbi kada govorimo o regionu nisu nacionalna manjina u Sloveniji. Namerno kažem u Sloveniji, jer evropska parlamentarka koja je, jedna od evropskih parlamentarki koja je sastavljala izveštaj je upravo iz Slovenije i ona se ljuti kada kažem, a i to je jedan deo tog Izveštaja Evropskog parlamenta gde kažu da mi šefovi poslaničkih grupa kritikujemo evropske parlamentarce. Evo, ja ponovo kažem, kao šef poslaničke grupe, ako nekoga vređaju činjenice to nije moj problem, to nije naš problem, a činjenica je da je ta evropska parlamentarka izabrana na izborima gde je izlaznost bila 28%. To je činjenica, a kritikuje Srbiju gde je izlaznost u periodu korone bila preko 50 i nešto, iznad 50% i to su činjenice. Ako se u tome nalazi uvređena i diskvalifikovana, kako je to već rečeno, onda to zaista nije naš problem. Da se mi razumemo, ovaj izveštaj, nazovite Evropskog parlamenta, je sve samo nije izveštaj i to je jedan pritisak na Srbiju i umesto svega onoga što su stavili, ali me čudi jedno, kako se setiše svih navodnih fabrikovanih afera a ne setiše se ni Mauricijusa, ne setiše se ni Hong Konga, to nekako izostaviše iz Izveštaja. Vrlo interesantno. Dakle, kada već pominjemo Izveštaj Evropske komisije i Izveštaj Evropskog parlamenta, ovi evropski parlamentarci su trebali konkretno da kažu, kada govorimo o tim nekim navodnim aferama koje inače imaju sudski epilog, neke imaju sudski epilog, neki sudski procesi su toku, onda su samo trebali vrlo jasno da kažu kada govorimo o tome mislimo na Kosovo i Metohiju i na Republiku Srpsku i smeta nam predsednik Srbije Aleksandar Vučić koji je faktor stabilnost u regionu. Hajde bar neka budu toliko otvoreni. Mi jako dobro znamo. Ovaj parlament i Vlada i predsednik Republike su pokazali odlučnost i opredeljenost kada je reč o evropskom putu Srbije i ne postoji nijedan zadatak koji ova vlada nije realizovala na putu evropskih integracija a to da li ćemo i kada postati članica, punopravna članica Evropske unije, što jeste naš strateški cilj, što jeste naš spoljno-politički cilj, to definitivno ne zavisi od Srbije, ne zavisi od onoga što Srbija čini i radi, ne zavisi od institucija u Srbiji, to zavisi od Brisela, zavisi od članica Evropske unije i zavisi od njihovog odnosa prema onome što jesu vitalni interesi, prema onome što jesu nacionalni i državni interesi Srbije. Za mene je lično i za poslanički klub Socijalistička partija Srbije daleko važnije od tih izveštaja ono što su govorili kolega Bačevac i kolega Marković, jer oni su kroz izmene i dopune Zakona o popisu stanovništva govorili o životnim pitanjima, o životnim temama. Kolega Marković je govorio o tome da štednja mora i treba, u periodu kada se suočavamo sa najvećim zdravstvenim izazovom čiji se kraj nažalost još uvek ne nazire, da štednja mora i treba da bude prioritet, jer svaki dinar treba i mora da bude uložen u životni standard građana, kao što to čine predsednik i Vlada, u privredu. Govorio je o seoskom području koliko je važan popis za seosko područje i nije smešno kada se izdvoji dve ili tri hiljade pomoći i donacija za građane, to je za mene jako i veoma pozitivno i na moju veliku sreću više puta sam bio u Jagodini i video način na koji funkcioniše lokalna samouprava u Jagodini. Kolega Bačevac, neće se uvrediti, ali sa svog stručnog aspekta, napravio je jednu pravu digresiju, kao doktor, kao lekar, zašto je važno imati informaciju da bi mogli da realizujemo nekakav cilj? U tom kontekstu je govorio i o popisu stanovništva – zašto je važno da imamo kompletnu informaciju da bi mogli da realizujemo ciljeve koje smo postavili? Da li je i koliko popis i odustajanje od popisa pojedinih predstavnika nacionalnih manjina uticao negativno ili pozitivno? O tome su govorili predstavnici nacionalnih manjina. Ne bih ja tu ništa ni dodao, ni oduzeo. Samo bih rekao da mislim da su u pravu, ali da se vratim na zakon. Skupština Srbije je 3. februara 2020. godine usvojila Zakon o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine kojim se uređuje priprema, organizacija i sprovođenje popisa. Izmene zakona o kojima danas govorimo jesu izmene po kojima će se popis, koji je planiran u aprilu mesecu zbog epidemiološke situacije, održati od 1. do 31. oktobra ove godine. Procenjeno je da su zbog pandemije izazvane korona virusom najrizičniji delovi popisa – selekcija i obuka kandidata za instruktore i popisivače, kao i terensko prikupljanje podataka, što je, takođe, opravdano. Prilikom donošenja odluka o odlaganju popisa uvažene su preporuke Odeljenja za statistiku Ujedinjenih nacija, kao i Populacionog fonda Ujedinjenih nacija. Odlaganje popisa za šest meseci neće imati negativne posledice po rezultate popisa, osim što će objavljivanje konačnih rezultata započeti šest meseci kasnije, nego što je bilo planirano. Maločas je bilo reči o tome. Prvi popis u Srbiji, dakle, sproveden je davne 1834. godine. Počevši od popisa 1961. godine, shodno preporukama Ujedinjenih nacija, popisi se sprovode na svakih 10 godina, pa onda 1961, 1971, 1981, 1991. i 2002. godine. Zakonom o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova regulišu se i obaveze i dužnosti osoba koje će biti obuhvaćene popisom i lica koja neposredno obavljaju poslove popisa, upotreba i zaštita podataka prikupljenih popisom i objavljivanje rezultata popisa. Važno je istaći činjenicu da se menja, kao što je već bilo reči, sama metodologija popisa, što je sasvim i logično, imajući u vidu tehnološka unapređenja tj. napredak kada govorimo o IT tehnologiji. U popisu 2021. godine prvi put, dakle, za prikupljanje podataka koriste se laptop računari za razliku od ranijih popisa, kada su popunjavani papiri, upitnici. Takođe, biće angažovano znatno manje popisivača, nego ranije, a umesto uobičajenih 15 dana, popisivanje će trajati čitav mesec. Dakle, prvi put će biti uspostavljen mehanizam za povezivanje popisnih i geoprostornih podataka na nivou kućnog broja. Velika prednost elektronskih upitnika u odnosu na papirne jesu pravila logičke kontrole koja su ugrađena u samu aplikaciju. Zahvaljujući upravo uvođenju IT tehnologije, imaćemo brz i efikasan popis stanovništva. Biće skraćen rok za obradu podataka, pa će preliminarni rezultati popisa biti predstavljeni u roku od mesec dana, dok će objavljivanje konačnih rezultata započeti već nakon šest meseci od završetka popisa. Dakle, Republički zavod za statistiku dužan je da u roku od 30 dana od dana završetka popisivanja objavi preliminarne rezultate, dok će konačni rezultati biti objavljivani nakon šest meseci od završetka popisa. Pored toga obaveza Republičkog zavoda za statistiku je da poštuje načelo statističke poverljivosti koja podrazumeva zaštitu podataka koji se odnose na pojedinačnu statističku jedinicu. Suština ovog načela jeste da individualni podaci mogu biti korišćeni isključivo u statističke svrhe. Najbitnije je da građani znaju da su njihovi podaci potpuno bezbedni i da niko nema pravo da te podatke koristi za nametanje bilo kakve obaveze. Takođe, sami popisivači su dužni da svaku informaciju koju dobiju od ispitanika čuvaju kao službenu tajnu. Ono što smatram izuzetno dobrim kada je u pitanju ovaj zakon je činjenica da su pravilno sistematizovane kaznene odredbe imajući u vidu i visinu kazni koja se kreće u rasponu od 20 do 100 hiljada dinara za sve one koji participiraju u realizaciji ovog zakona. Ovaj popis specifičan je i po tome što bi trebalo da bude poslednji popis Srbiji koji će sprovoditi popisivači na terenu, jer bi popis 2031. godine trebalo da bude realizovan na bazi registara. Osnovna prednost popisa baziranih na registrima, jeste, za razliku od tradicionalnih popisa koji se zbog visokih troškova složene organizacije sprovode u razmacima od deset godina, mogu se po potrebi realizovati u daleko kraćim vremenskim intervalima. Da bi popis 2031. godine mogao da bude sproveden preuzimanjem podataka iz administrativnih registara neophodno je da zažive svi potrebni registri. Popis stanovništva, domaćinstava i stanova predstavlja najvažniji statistički izvor pojedinačnih podataka o stanovništvu jedne države. Dobijeni podaci su od izuzetne važnosti jer na osnovu njih se može mnogo toga unaprediti kako na polju zdravstva, tako i na polju ekonomije, tako i na polju socijale i drugih izuzetno važnih i značajnih oblasti. Popisom 2021. godine biće utvrđen ukupan broj stanovnika, ukupan broj domaćinstava i stanova, kao i njihov raspored po nižim prostornim jedinicama. Konačno ćemo imati podatke o vitalnim, etničkim, ekonomskim, obrazovnim, migracionim i drugim obeležjima stanovništva koji su neophodni za dobijanje precizne slike trenutnog stanja, ali i za projekcije ako govorimo o budućim kretanjima. Prema poslednjem popisu u Srbiji registrovano je oko 7,2 miliona stanovnika. Međutim, prema podacima Republičkog zavoda za statistiku procenjeni broj stanovnika u Republici Srbiji u 2019. godini je 6 miliona 945 hiljada 235. To je prvi put posle 1953. godine da je broj stanovnika u Srbiji pao ispod sedam miliona. Pored toga, najnoviji podaci pokazuju da je svaka peta osoba u našoj državi starija od 65 godina, a tek svaka sedma nema još 15 godina. To jesu za sve nas zabrinjavajući podaci. Rezultati probnog popisa stanovnika, koji je Republički zavod za statistiku sproveo 2019. godine, pokazali su da svaka treća žena u Srbiji od 30 do 34 godina nema dete, a bez potomstva je i svaki drugi muškarac iste starosne dobi. Dakle, loša demografska slika Srbije je jadan od izazova sa kojim se Srbija suočava. Taj problem prepoznao je predsednik Srbije Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije, te je nakon poslednjih izbora formirano i Ministarstvo za brigu o porodici i deci i demografiji. U prethodnom mandatu Vlade Republike Srbije doneta je odluka kojom je predviđeno da svaka majka za prvo dete dobije jednokratnu pomoć od 100 hiljada dinara, drugo dete 10 hiljada dinara, a mesečno u naredne dve godine, dok za treće dete 12 hiljada dinara, a za četvrto dete 18 hiljada dinara u narednih deset godina. Mora se smanjiti negativan prirodni priraštaj. Ne postoji važniji zadatak od toga da se obezbedi demografski napredak. Troškovi za sprovođenje popisa 2021. godine procenjeni su na 29,3 miliona evra, od čega će Evropska komisija obezbediti gotovo polovinu, 14,2 miliona evra. Hvala im na tome. Međutim, pored sredstava koja su predviđena za popis, ove godine je potrebno obezbediti dodatna sredstva u iznosu od 375,9 miliona dinara. Najveći dodatni troškovi, oko 161,8 miliona dinara, biće za angažovanje dodatnog osoblja u jedinicama lokalnih samouprava za primenu epidemioloških mera. Popis finansijski podržan preko Nacionalnog programa IPA 2018. godine za razvoj statistike u Srbiji. Ovim programom, osim popisa stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine planirano je između ostalog i sufinansiranje još tri, rekao bih, značajna statistička istraživanja – popis poljoprivrede, rekao sam i maločas i istakao koliko je to važno, popis poljoprivrede 2021. godine, istraživanja o višestrukim pokazateljima položaja žena i dece i istraživanja o zdravlju stanovništva. Mislim da je dobra poruka kada je reč o amandmanu, ali o tome ćemo govoriti kada dođe do rasprave u pojedinostima. Mislim da je dobra poruka koja se šalje amandmanom i sadržajem amandmana koji je predložen, da se popis odloži iz razloga koji su vrlo jasno i precizno definisani, ali o tome ćemo kada dođemo do rasprave u pojedinostima. Ono što u ovom trenutku želim da kažem jeste da Poslanička grupa SPS podržava predložene izmene i dopune zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sada ima reč narodni poslanik Đorđe Todorović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre Nedimoviću, poštovani gospodine Koroviću, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije, mi danas diskutujemo o predlogu izmena Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova za 2021. godinu i u tom kontekstu želeo bih da kažem da je popis jedan od najznačajnih statističkih pokazatelja jednog stanovništva koji se obavlja na svakih 10 godina. Država svakih 10 godina utvrđuje promene koje se dešavaju u strukturi jednog stanovništva i želeo bih, pošto ovde imam ceo jedan proces kako i na koji način će se odvijati popis za 2021. godinu, koji sam analizirao i na osnovu toga podneo amandman, a ja vas molim, gospodine ministre, da razmotrite taj amandman, budući da ove izmene zakona govore o odlaganju popisa za oktobar 2021. godine. Imamo tu niz aktivnosti koje podrazumevaju formiranje popisnih komisija, distribuciju popisnog materijala, petodnevnih obuka instruktaža. Očekujemo da će se na ovaj popis javiti negde i više od 100 hiljada lica i kandidata. Od toga će se vršiti selekcija na 15 do 17 hiljada i ti ljudi će ići na teren. Pre toga će se naravno obavljati i poznavanje rada na računaru, intervjui sa tim ljudima. Podrazumeva se takođe da ćemo imati i uložiti dosta vremena u obuke ovih popisivača, instruktora i govorim o periodu maj, jun, jul, avgust, o periodu narednih nekoliko meseci. Ideja je da tih 15 hiljada popisivača u oktobru od 1. do 31. popišu kompletno stanovništvo, a da e onda za 5% uzoraka radi kvalitet ispitivanja. Tu dolazimo do jedne situacije, a to je da i pored primene mera zaštita koje će ovi popisivači poštovati i koji su predviđeni u ovom procesu, postoji velika bojazan da dođe do zaražavanja, da dođe do zaražavanja u periodu obuka, da dođe do zaražavanja u periodu selekcije, da se neko zarazi kada pristupi popisu domaćinstvima i da ceo proces odložimo u nedogled. Zato sam amandmanom predvideo da kompletnu ovu aktivnost, dakle popis stanovništva odložimo za 2022. godinu i to za period oktobra, takođe od 1. do 15, odnosno od 1. do 31, iz prostog razloga da bismo uspeli da sačuvamo zdravlje ljudi, da i ovaj ceo postupak u potpunosti i kompletno privedemo kraju, ali i iz jedne važne stavke – zato što u prolećnom periodu očekujemo najavljene predsedničke izbore, gradske izbore, odnosno beogradske i najavljene vanredne parlamentarne izbore. U tom smislu ćemo se svrstati, ukoliko budemo odložili za 2022. godinu, u redove zemalja poput Nemačke, Irske, Škotske, Rumunije, koje su svoj popis odložile za period proleće – leto 2022. godine. Ponavljam, dakle zbog najavljenih izbora ideja je da se popis odloži za oktobar 2022. godine. Iskoristio bih ovu priliku da se na kratko osvrnem i na istorijski aspekt popisa stanovništva u Srbiji koji za Srbiju svakako predstavlja istoriografijski dokument koji po pravilu, i to vrlo gorkom pravilu, svedoči o nečemu što smo mi kroz istoriju prolazili, a to je da nakon svake bitke koju smo vodili, bitke za samostalnost, bitke za nezavisnost, bitke koju smo vodili za osnivanje moderne srpske države, nakon svake od tih bitaka i pobeda koje smo ostvarivali nas je bilo sve manje, pa nekada i za milion ljudi manje. Tu govorim, dakle, i o 12. veku, govorim i o Kosovskom boju, govorim o gotovo pet vekova pod turskom okupacijom, govorim i o Prvom i Drugom srpskom ustanku, o dva Balkanska rata, dva Svetska rata, o ratovima devedesetih godina, NATO agresiji, martovskom pogromu. Gorka je činjenica, dakle, da smo svaki put mi brojali naše žrtve. Nekako smo u istoriji gotovo često, zajedno sa malim balkanskim narodima vodili oslobodilačke bitke i u periodu kada smo se borili za nezavisnost naše zemlje i u periodu kada smo se borili za osnivanje moderne srpske države, 1878. godine, i u periodu aneksione krize, 1908. godine, kada su velike sile odlučivale da postave granicu na Drini između Srba i Srba, a gotovo vek kasnije identična situacija 2008. godine kada takođe velike sile uzimaju ulogu u tome da postave granice između Srba i Srba na Ibru. Tokom dva Balkanska rata i Prvog svetskog rata mi smo izgubili milion naših stanovnika, gotovo jednu trećinu ukupnog broja stanovnika, a ispostaviće se da će hrvatske ustaše daleko bolje voditi priču oko tih razlomaka kada je u nacističkoj, odnosno fašističkoj NDH kompletna državna politika bila usmerena na pravilo trećine u odnosu prema Srbima, a to je, dakle, da jednu trećinu treba pokatoličiti, jednu trećinu pobiti, a jednu trećinu pobiti. To su uspeli da legalizuju preko ozakonjenja odredbama za odbranu naroda i države, preko Odredbe za zabranu ćirilice, Naredbom o obeležavanju pravoslavaca gde je svako morao da nosi trasu sa natpisom „P“, kao i sa odredbom za jezička pitanja gde je cilj bio da se srpski jezik iskoreni iz Hrvatske. Ne samo to, ideja je bila, dakle, i da se SPC konvertuje u HPC. To je bila ideja u tom periodu, u periodu kada je stradalo preko 700 Srba, na desetine hiljada Roma i Jevreja, u periodu kada su osnivani koncentracioni logori u Jasenovcu, Starom Gradišku, Jadovnu, Jastrebarskom. Kao da je to bilo malo, devedesetih godina nastavljena je ta ideja fašističke NDH. Godine 1990. Ustavom Hrvatske srpski narod gubi status konstitutivnog naroda u ovoj zemlji, a zatim nekoliko godina kasnije sledi i najveći egzodus srpskog naroda sa tih prostora i za to niko nikad nije odgovara. Niko nikad nije odgovarao ni za otkos 10, ni za Oluju, ni za Maestral, ni za Južni potez, ni za Bljesak, ni za Ljeto 95. Niko, kao što niko nikada nije odgovarao ni za počinjene zločine u Drugom svetskom ratu, pa su još kao nagradu Dinko Šakić i Andrija Artuković dobili tu mogućnost da se vrate u svoju domovinu i da tamo okončaju svoj život. Devedesetih niko nije odgovarao. Ni Ante Gotovina, ni Mladen Markač nisu odgovarali za zločine koje su počinili, eno ih danas slobodno šetaju Hrvatskom, a za 350.000 proteranih Srba, za hiljade ubijenih i stradalih, nestalih na tom području i dalje se ne zna ništa, i dalje se ne zna ko će da odgovara. Ja imam jedan podatak ovde o popisu stanovništva, odnosno srpskog naroda u Hrvatskoj 1991. godine, 2001. godine, 2011. godine i opet ćete primetiti pravilo većine, 1991. godine Srba je u Hrvatskoj bilo preko 580.000, dakle gotovo 600.000 da bi 10 godina kasnije, u popisu 2001. godine bilo zabeleženo nešto malo više od 200.000, 201.000. Dakle, gotovo trećina manje. Godine 2011. 186.000 itd. Ne znam kakva će sada situacija biti, oni su odložili popis za 2021. godinu. Ne znam kakva je situacija i sa odnosom prema manjinama, a to se svakako vidi i u poslednjoj aktivnosti u odnosu na bunjevački narod u gradu Subotica gde je doneta odluka da se bunjevački proglasi službenim jezikom. Za to su se bunili. Zato što su oduvek svrstavali Bunjevce u Hrvate. Bila je naredba da se Bunjevci proglase Hrvatima. Tako su oni, ta članica EU vodili politiku prema manjinama, a kako to Srbija čini, imate na primeru AP Vojvodine, Srbija je simbol multietničnosti na Balkanu. U AP Vojvodini vi imate u upotrebi šest službenih jezika. srpski jezik, latinično i ćirilično pismo, zatim mađarski, slovački, rusinski, rumunski i hrvatski jezik za pismima. Uz to, ljudska i manjinska prava su kod nas ustavna kategorija. Pored toga, mi smo 2018. godine doneli zakone poput Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma, Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina i obezbedili prava manjinama u Srbiji takva da Srbi u Hrvatskoj, u Sloveniji, u Crnoj Gori mogu samo da sanjaju. Takav je naš odnos prema manjinama u Srbiji, a ovakav, pojedinih članica EU prema manjinskom stanovništvu srpske nacionalnosti. Želeo bih da istaknem jedan član 11. Zakona o službenoj upotrebi jezika i pisma u kojem kažu dva stava – na teritoriji jedinice lokalne samouprave gde tradicionalno žive pripadnici nacionalnih manjina, njihov jezik i pismo može biti u ravnopravnoj službenoj upotrebi. Jedinica lokalne samouprave će obavezno svojim statutom uvesti u ravnopravnu službenu upotrebu jezik i pismo nacionalne manjine ukoliko procenat pripadnika te nacionalne manjine u ukupnom broju stanovnika na njenoj teritoriji dostiže 15%. Dakle, prema rezultatima poslednjeg popisa stanovništva najkasnije u roku od 90 dana itd. Stanje na terenu je daleko bolje i ide u korist nacionalnim manjinama, tako da se stavovi ovog zakona primenjuju iako nekada nije situacija na terenu takva da se dostiže ovih 15%, odnosno definisane granice. Samo bih da uporedim prema popisu stanovništva iz 2011. godine odnos manjinskog stanovništva u Srbiji i u Hrvatskoj. Godine 2011. prema tom poslednjem popisu Hrvata u Srbiji je bilo nešto više od 57.900, a Srba u Hrvatskoj 186.000 i više. Očekujem da je bilo daleko više, nego je politika verovatno bila takva da su bili preplašeni da se izjasne kao Srbi. Kako u Hrvatskoj poštuju jezik, kulturu, pripadnike nacionalnih manjina govore ove table, razbijene table u Vukovaru sa ćiriličkim pismom. To je slika i prilika Hrvatske države, ali to je i jedan od glavnih razloga zašto mi kao zemlja jačamo i ekonomski i vojno, kako bismo osigurali da naš narod više ne prolazi kroz ono kroz šta je prolazio kroz istoriju i da znaju i da budu sigurni da država brine o njima, gde god oni bili, da li u Hrvatskoj, da li u drugim zemljama u regionu. Hteo bih da istaknem još jednu činjenicu. Evo, na primer u Sarajevu, imam podatak da je Srba devedesetih bilo negde oko 30%, a da danas nema više od 3%, 150 hiljada Srba je proterano u Republiku Srpsku. Danas, posebno u teškom položaju se nalaze četiri opštine u BiH, a ja pitam šta je sa Naserom Orićem, koji je 1992. do 1995. činio strašna krivična dela, gde je u Podrinju ubio preko 3.500 ljudi srpske nacionalnosti, mahom žene, decu i starce, da imamo svedoke koji govore o tome da je ljudima na živo vadio na oči, da je ljudima sekao glave? Šta je sa Alijom Izetbegovićem, odnosno ko je odgovarao za ta ubistva u mestu Kazanu, kod Sarajeva? Ko je odgovoran za dovođenje pripadnika mudžahedinskog odreda El Mudžahid? Niko, kao što niko nije bio odgovoran ni tokom Drugog svetskog rata kada su krvoloci Handžar divizije ubijali Srbe po naređenju poglavnika Pavelića. Od devedeseti, na ovamo, Srba je za 300 hiljada manje na ovim prostorima. Da ne bih dužio, tu imam i situaciju na KiM, NATO agresiju, progon oko 200 hiljada Srba u tom periodu, martovski pogrom, preko četiri hiljade. Situaciju u Sloveniji u kojoj danas ima negde oko 40 hiljada, odnosno, prema poslednjem popisu 40 hiljada Srba, a nemaju nikakva prava. Kada uporedite sa 20 hiljada Srba u Rumuniji gde u poslednjih 30 godina ne prođu izbori, odnosno ne prođe formiranje republičkog parlamenta da nemate pripadnika tog parlamenta srpske nacionalnosti, uporedite to sa Slovenijom gde je procenat Srba gotovo 2%, prava su u potpunosti anulirana. Ne samo prema Srbima, već i prema Jevrejima i u tom smislu mislim na kuću porodice Moskovič, u kojoj se smestila Tanja Fajon, pa bi ona mogla da dođe malo u Srbiju da vidi kakav je status slovenačke nacionalne manjine, i ne samo slovenačke nacionalne manjine, već ukupno 23 saveta za nacionalne manjine formirana u Srbiji. Da iskoristim još malo ovog vremena da se podsetimo popisa iz 2011. godine u periodu kada je žuto preduzeće drmalo ovom zemljom. Bošnjaci i Albanci su jednim delom bojkotovali ovaj popis, a ono kako su i na koji način oni sprovodili popis, setićete se, imam ovde negde izmene Zakona o popisu stanovništva za 2011. godinu, i oni su popis odložili, pazite sad, za šest meseci samo iz jednog prostog razloga, zato što nisu imali osam miliona evra u budžetu. Morali su da ukinu tri ministarstva da bi obezbedili pare za popis stanovništva. Gde su te pare bile tada, pitali smo se deceniju ko je uzeo? Znali smo mi i koje uzeo i ko je glavni i ko stoji iza svega toga, a tajno blago Alibabe Đilasa i njegovih žutih razbojnika polako je počelo da se otkriva. Samo što ovaj moderni Alibaba nije krio novac u pećinama, već na 53 računa širom sveta, u 17 zemalja, od Hong Konga, preko evropskih zemalja, od Mauricijusa do SAD, 67 miliona dolara je uspeo da ispumpa iz ove zemlje, 67 miliona evra, odnosno dolara, a nisu imali osam miliona za popis. Osam decenija smo mogli da popisujemo da najveći lopov na Balkanu nije pokrao ovu zemlju. U međuvremenu, otkrivaju se i te afere, hapse se ljudi iz njegovog okruženja, bivši predsednik opštine Palilula za malverzacije koje su činili. To je dobro. To je dobro da svako ko se usudi da na ovakav način radi, zna gde će završiti. Važno je da istaknem da će Vlada Republike Srbije obezbediti 15 i po hiljada laptopova i da će u odnosu na prethodni popis, gde je bilo 40 hiljada ljudi, ovoga puta biti 15 hiljada popisivača. I, da ćemo pored tog popisa raditi na tri značajna popisa statistička. Prvi je popis poljoprivrede, drugi je istraživanje o višestrukim pokazateljima položaja žena i dece, kao i istraživanje zdravlja stanovništva. Kada govorimo o zdravlju, vi znate da je zdravlje stub bezbednosti jedne zemlje u ovom periodu kada se čitav svet suočava sa pandemijom. Mi smo uradili na tom polju mnogo, najviše smo uradili u regionu. Otvorili smo kovid bolnice, izgradili kliničke centre, gradimo opšte bolnice po Srbiji, nabavili vakcine, i to četiri različita proizvođača, omogućili našem narodu da se vakciniše, omogućili narodu u regionu da se vakciniše. To smo omogućili odgovornom politikom, politikom predsednika Aleksandra Vučića, koji je 2014. godine sproveo teške ekonomske reforme kako bismo mi danas imali najveći rast u Evropi. Iz tog suficita, iz tog rasta finansirali određene infrastrukturne projekte, izgradili te bolnice. Uz to, pomažemo i privatnom sektoru, pomažemo individualno svakom građaninu, pomažemo penzionerima, nezaposlenima. Uz sve to, najbolji smo u Evropi i što se ekonomije tiče, što se tiče zdravstvene situacije. Srbija simbol napretka, lider regiona, najbolja u Evropi po tim pokazateljima, a nama je važno da se posebno posvetimo populacionoj politici i to je ono o čemu je predsednik Vučić govorio u okviru plana Srbija 20-25, a to je da stotine miliona evra uložimo u populacionu politiku, da nas bude što više, da se deca rađaju, da damo podršku trudnicama, da damo podršku mladima, da im obezbedimo krov nad glavom, da se ranije osamostale, da ranije osnivaju svoje porodice, da pomažemo trudnicama, da pomažemo deci sa autizmom i da na taj način idemo napred. Znate, kada bi svako od nas dao bar mali doprinos u ovom napretku, priča o svetlu na kraju tunela bi bila daleko iza nas. Mi bismo brzinom svetlosti hitali ka novim uspesima i ka novim pobedama. Dame i gospodo, budućnost Srbije su naša deca. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, uvaženi ministre, kada o predstojećem popisu stanovništva govorimo sa aspekta nacionalnih manjina vrlo je važno naglasiti da popis i njegovi rezultati predstavljaju osnov, odnosno čvrst mehanizam po kome manjine određuju u kom obimu i do kojeg nivoa će ostvarivati svoja individualna i kolektivna prava, kao što su na primer pravo na obrazovanje na maternjem jeziku i pismu, delotvorno učešće u javnom životu, zastupljenost u državnim organima sa javnim ovlašćenjima, službene upotrebe jezika i pisma, finansiranje nacionalnih saveta, ali i ostvarivanje onih građanskih prava, opštih prava kao što je broj škola, kapacitet škola, broj obdaništa, bolnica, lekara, kao što je kapacitet vodosnabdevanja, kapacitet električne energije itd. Drago mi je da je koordinacija nacionalnih saveta nacionalnih manjina zauzela čvrst i jedinstven stav o važnosti ovog popisa i da su iskazali jasnu nameru da u ovom popisnom procesu žele da budu aktivni sudionici a ne posmatrači. Jasno nam je da se ovim predloženim izmenama i dopunama Zakona žele pomeriti rokovi i uskladiti sa trenutnom situacijom, možemo da razumemo i potrebu da se uradi tako nešto. Međutim, kao predstavnici nacionalnih manjina nismo zadovoljni što ova prilika nije iskorišćena i za to da se ovaj zakon, prilikom ove izmene i dopune zakona, još bolje i preciznije definiše u onim oblastima koje se tiču nacionalnih manjina. Na primer, od čitavog Zakona o popisu stanovništva, nacionalne manjine se ne spominju ni na jednom mestu, ni u jednom članu zakona, niti njihove institucije, poput nacionalnih saveta nacionalnih manjina koji se biraju na direktnim izborima. Takođe, u ovom zakonu se ne preciziraju ni detalji na koji će način država afirmativnije delovati kada je u pitanju izjašnjavanje pripadnika nacionalnih manjina. Istovremeno, pripadnicima nacionalnih manjina ovaj zakon nije ostavio nikakvu mogućnost da kontrolišu svoje popisne podatke u popisnom procesu. Time ovaj zakon otvara dodatno prostor za brojne zloupotrebe. Ovim zakonom se ne predviđa ravnopravno i ravnomerno učešće nacionalnih manjina u celokupnom procesu, shodno rezultatima popisa iz 2011. godine, što je evropska praksa, kao što je, na primer, zastupljenost u popisnim komisijama. Dakle, u ovom segmentu zakon isključuje manjine, ali i njihove zvanične organizacije manjinske samouprave, jer se zakonom ne predviđa mogućnost konsultovanja i uključivanje bilo kakvih učešća nacionalnih veća u popisnom procesu, kao ni delegiranje članova popisnih komisija od strane istih. Iz ugla manjina, finansiranje ovog popisa je konfuzno, jer se ne predviđaju nikakva sredstva za kampanje koje nacionalni saveti treba da vode kako bi motivisali svoje pripadnike da se izjasne na popisu. Ukoliko oni budu želeli to da rade, to će morati da rade od sopstvenih sredstava, što nije slučaj sa ostalim organima i sudionicima koji su definisani u ovom zakonu. Ovaj zakon potpuno isključuje i savete za međunacionalne odnose na lokalnom nivou. Ukoliko su to tela koja igraju najznačajniju ulogu u ostvarivanju manjinskih prava na lokalnom nivou i ukoliko su to tela koja predstavljaju direktnu vezu manjinskih zajednica sa svojim lokalnim samoupravama, zašto ovaj zakon to ne prepoznaje i zašto saveti za međunacionalne odnose nisu uključeni u ovaj proces? Kada su u pitanju konkretni članovi zakona, član 5. u stavu 2. kaže da je instruktor lice koje je ovlašćeno da obučava popisivače i prati i kontroliše njihov rad tokom terenskog prikupljanja podataka. Ukoliko zakon ne definiše, postavlja se pitanje na koji će način instruktor vršiti kontrolu popisnih podataka, naročito onih specifičnih podataka kada su u pitanju segmenti, kulturološki segmenti, etnički segmenti ovog popisnog izjašnjavanja, ukoliko instruktor nije dobio nikakve smernice od strane ovlašćenih institucija, manjinskih organa manjinske samouprave? Isti član 5, u stavu 17. kaže – kalendar objavljivanja i pregled svih statističkih saopštenja i publikacija, sa precizno navedenim naslovom, referentnim periodom, datumom i vremenom objavljivanja, objavljuje se na veb sajtu Republičkog zavoda za statistiku pre početka kalendarske godine za celu narednu godinu. Ovaj član je konfuzan, jer ne precizira kada će se tačno objaviti rezultati popisa. Konačni podaci popisa iz 2011. godine još uvek nisu objavljeni i zbog neobjavljivanja ovih podataka, još uvek dolazi do manipulisanja podacima o ukupnom broju, jer se ne zna koliki je ukupan broj i konačan udeo nacionalnih manjina u stanovništvu Republike Srbije. Član 6. u stavu 1. je solidno koncipiran, ali je važno obratiti pažnju oko podataka koji se odnose na etnokulturološke i religijske odrednice, jer dolazi do zloupotrebe popisnih podataka, kao što je na primer versko izjašnjavanje, odnosno mešanje verske i nacionalne pripadnosti, kao što je to slučaj kod bošnjačkog naroda, kod Bošnjaka, koji se neretko nacionalno označavaju kao Muslimani. U stavu 2. ovog člana se sada omogućava popis i odsutnih članova domaćinstva, što je pohvalno. Međutim, i ovde ostaje nejasno da li se i za njih prikupljaju podaci o etničkoj pripadnosti. Član 9. podstav 1. navodi ministarstva i posebne organizacije. Ne spominju se ministarstva koja u svom delokrugu imaju bavljenje pitanjem nacionalnih manjina. Dakle, to je prilikom donošenja ovog zakona bilo Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, sada je to Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Zbog čega se ovo ministarstvo konkretno ne spominje kao sudionik u ovom procesu? Podstav 3. dalje kaže – drugi organi i organizacije i institucije. Ostaje potpuno konfuzno koje su to organizacije i institucije. Ni u kasnijim članovima koji tematiziraju ovu oblast, koji tematiziraju prava nacionalnih manjina se ne spominju organi manjinske samouprave, nacionalna veća kao organi manjinske samouprave koji se legitimno biraju na direktnim izborima i kojima je ovo pitanje popisa od vitalnog značaja. U članu 10. stav 2: „U Republičkom zavodu za statistiku formira se posebno upravljačko telo sa zadatkom da organizuje i koordinira rad svih učesnika u popisu. Na čelu ovog tela je direktor Republičkog zavoda za statistiku, a članovi su lica odgovorna za organizaciju i realizaciju specifičnih popisnih aktivnosti.“ Ostaje nejasno koje su to specifične popisne aktivnosti? Ne spominju se predstavnici nacionalnih veća nacionalnih manjina i ovo je bila prilika, ove izmene i dopune zakona su bile prilika da se u te specifične popisne aktivnosti definišu one kategorije, definišu ona pitanja koja su delegirali predstavnici koordinacije nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Svima nam je cilj da dođemo do konkretnih, što kvalitetnijih podataka, koji će nam pomoći da iz ovog popisa izvučemo koje su to politike koje treba da sprovedemo u narednom periodu. U članu 11. u stavu 2 – članove popisne komisije imenuje direktor Republičkog zavoda za statistiku, na predlog jedinice lokalne samouprave, odnosno gradske opštine grada Beograda. Ni ovde se ne spominje obaveza konsultovanja nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Član 11. u stavu 3 definiše da popisnu komisiju mogu sačinjavati od tri do sedam članova, u zavisnosti od broja stanovnika, broja naseljenih mesta, površine teritorije, s tim što je jedan član predstavnik Republičkog zavoda za statistiku i izuzetno, na posebno obrazložen zahtev jedinice lokalne samouprave, direktor Republičkog zavoda za statistiku može imenovati dodatne članove popisne komisije. U članu 12. se opet nabrajaju ministarstva, među kojima nema ministarstava koja su usko vezana za delokrug nacionalnih manjina. Ne spominje se učešće nacionalnih saveta nacionalnih manjina u popisnoj komisiji. Dakle, ostaju potpuno isključena iz ovog popisnog procesa. Ovo je izuzetno važno, naročito u onim naseljenim mestima u kojima manjine čine značajan procenat stanovništva. U članu 20. kod jedinica lokalne samouprave rekao sam da se ne spominju saveti za međunacionalne odnose. Dakle, ovo su neki od članova zakona za koje smatramo da je bilo neophodno iskoristiti ovu priliku i unaprediti ih, kako bi dobili kvalitetniji zakon, koji je prihvatljiv za legitimne predstavnike nacionalnih manjina. Ovo su predlozi koordinacije nacionalnih saveta nacionalnih manjina koji su dati radnoj grupi, a koje je radna grupa, nažalost, odbila. Politički gledano sa aspekta Bošnjaka, ovaj predstojeći popis je posebno važan zbog ispravljanja istorijskih nepravdi prema ovom narodu, naročito u sandžačkom regionu. Rezultati ovog popisa najpre treba da budu odgovor na politiku etničkog čišćenja koja je sprovođena u Sandžaku i koja se i danas na svojevrsni način sprovodi. Ranije je to bilo drastično, činjenjem zločina, otmica, masovnih ubistava u Sjeverinu, Štrpcima, Kukurovićima, masovnim hapšenjima i mučenjima, do danas preko sofisticiranih metoda socio-ekonomskog ucenjivanja, do neodgovornih i sebičnih poziva na bojkot prošlog popisa. Sve to zajedno imalo je za cilj da smanji broj Bošnjaka u Sandžaku. Da li je taj broj smanjen? Ja mislim da jeste, videćemo šta kažu rezultati ovog popisa. Naš cilj je da povratimo poverenje u državne organe, da povratimo poverenje u popis kod naših građana, a to ćemo uraditi tako što ćemo unaprediti ovaj zakon, tako što ćemo slušati šta je to što manjine predlažu kako bi dobili što kvalitetnije informacije, što kvalitetnije podatke iz ovog važnog procesa. Da bi to uspeli, ideja je, koju smo predložili da legitimni predstavnici manjina budu zastupljeni u zvaničnim telima, koji se bave sprovođenjem ovog popisa. U tom smislu, je dogovoreno da predstavnici koordinacije nacionalnih saveta budu zastupljeni u Republičkom zavodu za statistiku, gde će u tom radnom telu, posebnom upravljačkom radnom telu, biti predstavnici cele koordinacije. Imena su poslata, koliko znam očekuje se potvrda i rešenje da su oni imenovani. Drugi važan deo je i organ za sprovođenje popisa, a to su popisne komisije u lokalnim zajednicama, koje imenuje direktor Republičkog zavoda za statistiku na predlog lokalne samouprave i ovde je izuzetno važno nekoliko stvari. Na sastanku sa Republičkim zavodov za statistiku je dogovoreno da predstavnici nacionalnih veća učestvuju u radu tih lokalnih popisnih komisija, na način da se njima dostavi koordinisan spisak svih opština gde manjine imaju interes da imenuju svoje posmatrače, i onda će koordinacija dostaviti po jedno ime za svaku opštinu koju će predstavljati ovaj organ manjinske samouprave. Dakle, za nas nije sporno da podržimo zakon o izmeni i dopuni Zakona o popisu kada su u pitanju termini i kada je u pitanju usklađivanje rokova. Međutim, nije jasno zašto je vladina grupa i dalje ostala isključiva za ove konkretne i rekao bih korektne predloge nacionalnih manjina kako da unapredimo zakon i nije mi jasno zbog čega opet nije iskorišćena ova prilika da se ovaj zakon unapredi i da se približi jednoj trećini stanovništva u Srbiji, a to su nacionalne manjine. Mi nemamo problem da zajedno dođemo i dogovorimo se koji su to rokovi koji su svrsishodni za sprovođenje narednog popisa stanovništva, jer on treba da nam pomogne i da nam pruži što bolje i kvalitetnije informacije, rekao sam o našem stanovništvu, kako da u budućem periodu kreiramo i da se borimo za kreiranje politika koje će otklanjati svakodnevne probleme sa kojima se naši građani suočavaju. Samo tako ćemo biti u mogućnosti da na osnovu tih podataka dođemo do boljeg i kvalitetnijeg Zakona o popisu. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Đorđe, osnov?
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Najpre pitanje vama, uvaženi predsedavajući shodno članu 98. a vezano za član 107. dostojanstvo Skupštine, a član 98. stav 2. vrlo jasno definiše kojim redosledom se mogu javiti predsednici poslaničkih grupa, ako imaju nekih prečih poslova u trenutku kada je zasedanje, to je njihov problem, ali Poslovnik je vrlo jasan i precizan po tom pitanju. Dobro ovde je suština bila u tome da prođu svi predsednici poslaničkih grupa pa da se dođe do onih jeftinih političkih poena. To je pitanje za vas zašto ste to dozvolili, jer ako tako dozvolite i ako to bude praksa, čini mi se da ćemo stalno kršiti Poslovnik o radu Narodne Skupštine, a to smo mogli i mi da učinimo iz SPS. Izvinite, ako poštujemo Poslovnik, onda je onaj koji je predsednik najmanje poslaničke grupe mogao da govori samo na kraju kada se iscrpi lista govornika. S druge strane, gospodine predsedavajući, ja ne znam da li ste vi svesni šta ste dozvolili danas ovde u parlamentu, ne vi, vi prvi put, ali po ko zna koji put. Ja ponavljam, niko u Srbiji ne spori pravo nacionalnih manjina i dosta više priče o tome da neko želi da ospori bilo koje pravo nacionalnoj manjini. Da li će predstavnici nacionalnih manjina biti komisije? Mi smo za, evo odmah vam kažem, ali ste napravili i vrlo grubo prekršili Poslovnik u jednom drugom delu. Da li ste vi svesni šta je ovde izrečeno malo čas, da je izvršeno etničko čišćenje, da se ispravi istorijska nepravda, da je napravljen genocid? Pa, kolega je maločas iznosio podatke koliko je Srba živelo u određenim sredinama. Pa, ko je izvršio etničko čišćenje? Pa, ko je izvršio genocid? Da li su to Srbi radili? Nemam ja problem sa identitetom bilo kojeg poslanika, ali imam veoma problem sa onim što govore, a to je neistina i to nisu činjenice i uvek ćemo se boriti protiv toga. I, nemojte da dozvolite, predsedavajući više, ne vi naravno, ali niko nema monopol nad nacionalnim manjinama. Ja garantujem da su predstavnici poslaničke grupe nekih nacionalnih manjina, da su za njih glasale, manji broj nacionalnih manjina nego što je glasao za SNS ili za SPS i da mi u našim redovima imamo više predstavnika nacionalnih manjina nego što oni imaju. Dakle, niko u Srbiji nema monopol nad nacionalnim manjinama. Molim vas, predsedavajući, nemojte više to da činite jer narušavate ugled i dostojanstvo i Narodne skupštine Republike Srbije, vređate državu Srbiju ali i građane Srbije. Ne tražim da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika. Zahvaljujem.
Enis Imamović, Poslovnik. Izvolite.
Reklamiram povredu Poslovnika 104. Ovde je kolega prethodni govornik uvredljivo se izjasnio, izrazio vezano za moje obraćanje. On je nazvao moje obraćanje kao vašom dozvolom. Vi niste ovde meni da dozvoljavate ništa da ja govorim, ja koristim svoje poslovničko i poslaničko pravo da govorim onako kako smatram da treba i onako kako smatram da treba da zastupam građane koji su me glasali. Glasali su me građani Sandžaka, Bošnjaci koji su i te kako bili žrtve etničkog čišćenja. Ako su sudovi presudili, ako su sudovi, molim vas, pustite me da završim… (Đorđe Milićević: Opet dozvoljavate isto.)
Molim vas, samo završite.
Pokušavam da završim, a kolega dobacuje. Ukoliko su sudovi potvrdili, da je u Sjeverinu i u Štrpcima počinjen zločin, ukoliko su sudovi potvrdili da je Užički korpus odgovoran za granatiranje sela Kukurovići, to su sve zločini koje sam ja spomenuo u svom govoru, potvrđeno sudskim presudama…
Molim vas, da se držimo Poslovnika, sad smo potpuno otišli u jednu krajnost.
Ja govorim o pogrešno protumačenim stavovima koje ste dali pravo prethodnom govorniku da slobodno iznosi…
To je u redu kroz repliku ali ne kroz Poslovnik.
Nije replika, ja kažem ovo je moje osnovno pravo….
Dok sam ovde u poziciji u kojoj jesam, molim vas, ovde ću ja određivati šta je u redu u interesu očuvanja dostojanstva Skupštine.
Molim vas, predsedavajući, dozvolite, ovde se radi o potvrđenim presudama, potvrđenim sudskim presudama. I ako su potvrđene sudske presude….
Završavamo, molim vas, gotovo je.
Pa, ne možemo da učestvujemo u ovakvoj debati predsedavajući. Ovo nije debata, vi dajete reči, dajete pravo svakome od njih da oni napadaju sve moje stavove, a meni ne dajete pravo da branim svoje stavove, ni u Poslovniku, ni u replici. Ja u ovakvom zasedanju Skupštine, u ovakvoj Skupštini nemam nameru da učestvujem, ovakvoj Skupštini nemam nameru da dajem legitimitet. Pokušali smo, nismo uspeli. Svaki put naše pravo da govorimo argumentovano na osnovu sudskih presuda, vi prekidate Poslovnikom i prekidate osporavanjem našeg prava, građani da zastupamo politiku za koju smo dobili podršku na izborima, građane Sandžaka.
Sada ću zaista morati da vas prekinem, zato što ste narušili i elementarno dostojanstvo Skupštine i svaku logiku o vašem izlaganju, pokazali ste jednu ogromnu ne korektnost, jer ste imali apsolutnu slobodu i mogućnost da branite sve ono što ste želeli da kažete. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja reklamiram, odnosno ukazujem, oprostite ne reklamiram, ukazujem na povredu Poslovnika, član 27. koji kaže – da predsednik Narodne skupštine ili u konkretnom slučaju, predsedavajući predstavlja Narodnu skupštinu, saziva, predsedava njime i vrši poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom o radu. Dakle, vi ste dužni da poštujete ovaj Poslovnik o radu i da shodno ovom Poslovniku o radu, dajete reč narodnim poslanicima na šta sam maločas ukazao. Neću se baviti politikanstvom, sve što sam želeo da kažem maločas sam rekao, ovo je još jedna u nizu pokušaja da se izazove provokacija, kako vladajuća koalicija, kako to stoji, između ostalog i u izveštaju evropskog parlamenta, na koji sam maločas ukazao, kako vladajuća koalicija ugnjetava i zaboga ne dozvoljava parlamentarnoj opoziciji da govori u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne, mi imamo samo demokratski duh i demokratsku toleranciju ako ste spremni na raspravu, izvolite, mi smo to, a ne ovako da izlazite, pokušate da napravite provokaciju, iznesete zastavu, odete na Kosovo kada je dan kosovskih snaga i bezbednosti, pa šaljete poruke kako je izgubila na težini Vlada Republike Srbije, odnosno Vlada Ane Brnabić, sve zato jer nismo odreagovali na vašu provokaciju, onako kako ste vi smatrali da ćemo odreagovati nego smo vas saslušali, pa vas saslušamo na albanskom jeziku, nemamo problem sa tim i ako to ne učinite u skladu sa Poslovnikom, Ne najavite na vreme, ne učinite u skladu sa Poslovnikom, mi vas saslušamo i tek kasnije vidimo na koji način ste govorili o predsedniku Republike, o ministrima u Vladi Republike Srbije, na koji način ste govorili o nama narodnim poslanicima, a kada govorite o nama, govorite o građanima Srbije. Sve dok je toga, mi ćemo se boriti protiv takvih stavova. Nemamo ništa protiv identiteta, ali kada kažete, slobodno se vijori zastava u Gračanici, kažu, srpska, e pa vijoriće se, vijoriće se, jer Kosovo i Metohija su deo Srbije, a Bošnjake prihvatamo kao svoju braću i uvek su dobrodošli u Srbiju. Zahvaljujem gospodine predsedavajući.
Samo još jedan kratak komentar. Dakle, kompletno predsedavanje je bilo upravo u skladu da zaštiti dostojanstvo Narodne skupštine, kada je bio Poslovnik, regulisali smo u odnosu na to, trudimo se da na osnovu atmosfere i ambijenta, kreiramo jednu atmosferu gde može svako da iskaže svoj stav. Zahvaljujem i ja vama. (Đorđe Milićević: Ne tražim da se Skupština izjasni.) Reč ima ministar Branislav Nedimović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici. Mislio sam da vodimo debatu na osnovu činjenica, a ne na osnovu toga da neko nešto iskaže i samo nestane iz sale. Ja ću morati, pre svega, zbog javnosti i kolega poslanika da ukažem na nekoliko važnih stvari, pre svega zbog integriteta Republike Srbije i Vlade Republike Srbije. Ako postoji jedna zemlja koja je označena svuda u pogledu štićenja prava nacionalnih manjina, onda je to Republika Srbija i to se čulo i u izlaganjima njihovih predstavnika tokom današnjeg dana i ja mislim da svaka druga konotacija, predstavlja izvrgavanje činjenica i pokušavanje sa nekim jeftinim političkim ne korektnostima, izazivanje problema u ovom domu Narodne skupštine. Mislim da je to potpuno neumesno i mislim da bi to imalo za cilj da odvede raspravu u nekom drugom pravcu. Ne želeći da bilo kome delim, bilo kakve lekcije ili bilo šta drugo kod Zakona o izmeni Zakona o popisu stanovništva, postojala je javna rasprava na koju niko, proverili smo to malopre nije podneo na tu vrstu, a primedbe smo čuli u prethodnoj raspravi, niko nijednu primedbu. Da je bilo primedbi, o tome bi se diskutovalo. Druga stvar, i sam sam bio vaš kolega. Postoji institut amandmana, u petak u ponoć je istekao rok za podnošenje amandmana i moglo se dopuniti, ako je neko smatrao za shodno bilo kojim predlogom amandmana i na taj način diskutovati i eventualno pokušati da se izmeni, ako neko smatra i postoji većina za to da se izmeni tekst ovog zakona ili dopuni sa eventualnim predlozima, kako bi se čitav proces popisa popravio, ako je to potrebno. U krajnjoj liniji, ovaj zakon i zakon koji je izvorni, je usvojen i označen kao moderan zakon koji uvažava sva prava svih onih koji žive na prostoru i dotle ide to daleko, komentarišući malopre sa saradnikom iz republičkog zavoda, da toliko to ide daleko da su toliko otvorena pitanja da možete da napišete, i kada ne vidite sebe, bilo kako označenim, nemate odnos, prema tome možete da napišete šta god poželite. To toliko ide daleko. Apsolutno, nikakva diskriminacija, niti je kome namera, a u tome je malopre kolega koji je iz poslaničke grupe, koji je bio predstavnik poslaničke grupe, mislim Biševac, iz SDP, koji je rekao da su u radno telo za implementaciju ovog popisa na osnovu koordinacije na Savetu nacionalnih manjina dva čoveka iz redova Bošnjaka i Hrvata će biti implementirani i kud ćete onda veću otvorenost? Moram još jednu stvar da kažem koja je jako važna zbog političke korektnosti ili nečeg drugog što je neko želeo da uradi. Kada se gradio put preko Peštarske visoravni, oko Karajukića Bunara, sad ili pre 20 godina? Kada se ugovara put, autoput Požega – Boljare, vrednosti 1,6 milijardi evra? Sad ili tad ili bilo kada u prethodnih 50 godina? Kada se radi pešterski vodovod, koji povezuje Sjenicu i Tutin, sad ili pre 10, 20, 50 godina? Svakom ko želi da posmatra činjenice, mislim da je ovo dovoljan broj razloga koje govore o tome, koliko Republika Srbija ulaže na taj prostor. Hvala puno.
Zahvaljujem. Prelazimo na listu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Prvi je prof. dr Jahja Fehratović.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Čuli smo danas da će poslanici stranke Pravde i pomirenja podržati ovaj predlog zakona, jer smatramo da je popis izuzetno važan, kao što smo i pre 10 godina smatrali da je neophodno da izrazimo svoju volju, načinom da ne izađemo na taj popis zbog određenih postupaka onog režima koji je na svaki način hteo da nanese zlo pripadnicima bošnjačkog naroda. Takođe, smatramo da su procesi počeli da se menjaju i da imamo realno dobrih pokazatelja da će ovaj popis doprineti da sve nacionalne zajednice unaprede svoje položaje u ovoj državi. Kao što smo i ovde više puta govorili zakonodavni okvir je izuzetno kvalitetan u Republici Srbiji, prava nacionalnih zajednica kada je u pitanju zakonska osnovica su daleko bolja iznad prava u drugih državama u okruženju, međutim, ne treba nam biti reper to što smo dostigli region mi se moramo boriti za ono što jeste merodavno i što jeste standard EU. Davno smo prevazišli, dakle, kad je zakonska osnovica u pitanju i Hrvatsku, i Bosnu i Crnu Goru. Intencija da idemo ka EU, to je nešto što trebamo težiti. Ono što i ovaj popis i sve ostalo treba pokazati kada su u pitanju prava manjinskog naroda i nacionalnih zajednica jeste da se počne sa implementacijom svih tih zakonskih okvira, a to, pre svega, znači da se krene sa recipročnim zapošljavanjem, kako to i zakon nalaže u onim zajednicama gde ti pripadnici nacionalnih manjina čine određeni postotak stanovništva, pa ukoliko u jednom gradu, kao što je Pazar 80% stanovništva čine Bošnjaci treba biti 80% u svim nacionalnim i republičkim institucijama. To je ono gde mi danas trebamo insistirati, raditi da se poboljša ukupna pozicija. Sa druge strane, populizam ne vodi ničemu. Danas smo ga imali sa obe strane i to je nešto što nije politika pomirenja između naroda. Isto tako, kao sarajevski đak i student, moram donekle reagovati na izlaganje mlađeg kolege koji je rekao da je iz Sarajeva isterano 300 hiljada Srba. Prosto to nije činjenica na taj način da su oni proterani. Ja sam tih godina studirao u Sarajevu i podjednako sam na tom fakultetu i Univerzitetu sarajaevskom učio i bošnjačku i sprsku književnost i svedok sam da se to ni dan danas nije promenilo, a da su ljudi jednostavno iz egzistencijalnih i drugih razloga u najvećem broju odlazili iz tog grada i radili su migracije kako su osećali gde trebaju da pripadaju. Dakle, nije dobro bez potvrda, o tome govore i pripadnici srpskog naroda koji su učesnici tog vremena, nije dobro ni sa jedne strane zloupotrebljavati činjenice. Prosto, mi moramo izgrađivati politiku pomirenja. Ovo što čujemo i što provihoruje sa svih strana tj. da su i Bošnjaci i Srbi međusobno isprepletani i da moramo graditi vlastitu budućnost. U tom pogledu trebamo se voditi činjenicama u svakom smislu i da moramo graditi bolju budućnost za našu decu, a ona se može graditi ukoliko govorimo istinom bez populizma bilo koje strane i bez nametanja bilo kakvih reakcija, odnosa ili mišljenja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Todorović, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala. Moram samo da reagujem na izlaganje mog kolege. Nisam rekao 300.000. Rekao sam 150.000, i to je činjenica. Rekao sam da je pre sukoba u Sarajevu bilo 30% stanovništva srpske nacionalnosti, a da je posle ratova svega ostalo negde oko 3%. To su činjenice, to su istorijske činjenice. O tome sam govorio, a govorio sam i o drugim stvarima, a konkretno vezane za Bosnu i Hercegovinu, tako da, tih 300.000 odnosilo se na Republiku Srpsku Krajinu i na proterivanje Srba sa vekovnih ognjišta. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Hvala vam na pojašnjenju, jer jako je važno da budemo precizni. Vaše izlaganje je bilo višestruko, vezano je za ceo region i onda sam ja, a verujem i većina slušalaca i gledalaca stekli takav dojam da ste govorili o Sarajevu. Dakle, Sarajevo je pretrpelo to što je pretrpelo i ostalo je multietnički grad, i u ratu i posle rata, i naravno, bilo je iseljavanja, kao što je bilo i iseljavanja iz Beograda i svih drugih gradova. Ljudi su bukvalno odlazili tamo gde su mislili da će im biti bolje. Svi oni koji nisu počinili bilo kakva zlodela u tim ratovima tražili su svoju budućnost ili u inostranstvu, ili u državama gde smatraju da je njihova budućnost. Dakle, ništa nije crno-belo. Odlazak iz Sarajeva nije bio motivisan time i to je jako važno zato što se to populistički vrlo često spočitava. Nije bio motivisan time da su ljudi proterani, ljudi neki koji su živeli ostali su i dan danas žive u Sarajevu, a drugi su jednostavno prodavali svoja imanja i odlazili su da žive tamo gde su smatrali da treba izgraditi budućnost za sebe i svoju decu. Zato je važno da preciziramo sve te stvari jer su ovo jako osetljive teme i ostavljamo prostor za populizam i za manipulaciju onih koji ne misle dobro niti Srbima, niti Bošnjacima, a naročito onima koji ovakve stvari koriste da bi imali priliku za jeftine populističke, političke poene i da na tome grade svoju politiku koja je destruktivna i koja nas vraća u jedan začarani krug iz devedesetih godina, koja nikome ništa ne može doneti dobro. Hvala.
Zahvaljujem. Slažemo se da je teško kroz jednu repliku čitav istorijski kontekst pokriti, ali očigledno je jasno da postoje dobre namere. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Razumljivo je da Vlada želi da odloži popis, s obzirom na epidemiološku situaciju. Međutim, ovim odlaganjem ulazimo u jedan problem koji će se desiti u jednom drugom registru koji nam je vrlo bitan, a to je Jedinstveni birački spisak. Mi, na osnovu nekih evidencija koje imamo, imamo 6.950.000, manje-više hiljada građana sa popisa, znači, prvi put posle 50 godina smo opet pali ispod sedam miliona. Međutim, u podacima RIK-a, na prethodnim izborima smo imali 6.700.000 birača. Znači, sami vidite koliko je to nesrazmerno i nemoguće je da mi imamo toliko stanovnika, a toliko birača, jer ovde ispada da nemamo maloletnike, ili ih je vrlo malo. Imamo. Ispada da oni koji su otišli zbog svojih ekonomskih i drugih razloga zemlja smo velike emigracije, takođe ostaju ovde na biračkim spiskovima. Znači, imao problem zašto je to tako ostavljeno i ako nastavimo to da radimo opet ćemo doći u situaciju da će zahvaljujući nesređenim biračkim spiskovima izbori i rezultata biti pod znakom pitanja. Naravno, u 30 godina višepartijskog sistema koji je obnovljen nijedna vladajuća struktura nije volela da sređuje biračke spiskove zato što je na ovoj margini, tzv. fantomskih glasača, mrtvih duša i svega ostalog imala mogućnost da manipuliše sa stotinama hiljada glasova. Ja kao advokat neću ući u zamku, pa da vam dam povod za replike, da vas optužim da ste vi to radili, jer nemam dokaze, ali mislim da bi bilo potrebno da se spreči mogućnost da budete u iskušenju da na sledećim izborima manipulišete sa tim glasovima. Kako to može da se uradi? U savremenoj pravnoj i političkoj teoriji koja se bavi odnosima izbornog prava i suvereniteta građana i naroda, pojavila se ideja da je potrebno uozbiljiti biračko telo i birače, posle 200 godina opšteg biračkog prava, napuštanja raznih cenzusa koji su bili diskriminatorni, prvi put se pominje mogućnost da cenzusi koji ne bi bili diskriminatorni uozbilje i birače učine odgovornima. To je jedna ozbiljna teorija o kojoj možemo da pričamo, ako bude prilike na okruglom stolu stranaka o izbornim uslovima ćemo pričati, ali postoji jedna stavka iz ove teorije koja može da vam pomogne da rešimo problem jedinstvenog boračkog spiska. Narodna mreža organizacije kojoj pripadam će na međustranačkom dijalogu izneti ideju cenzusa zainteresovanosti. Tim cenzusom bi mi došli u situaciju da rešimo vrlo elegantno i jednostavno birački spisak, i da sve mrtve duše, ljudi koji su otišli iz Srbije, a još se vode kao birači, nemaju nameru da glasaju na sledećim izborima, jednostavno isključimo iz izbornog procesa, bez povrede njihovih građanskih i ljudskih prava. Cenzus zainteresovanosti podrazumevao bi da, pored onih elemenata koji čine pravo birača, to jest državljanina da bude birač, ubacimo i njegovu volju da glasa, a to je zainteresovanost da učestvuje u izbornom procesu. To bi uradili tako što bi u jednom periodu od pola godine, koji predstoji, pozvali sve one koji imaju biračko pravo da se prijave da glasaju i da, na osnovu te prijave, dobije mogućnost da učestvuje na sledećim izborima. Jednostavno, jasno je svima da u tom slučaju svi oni koji su u međuvremenu umrli ne bi mogli da se prijave, svi oni koji su u međuvremenu otišli iz naše zemlje, iako se vode još kao naši državljani, a nemaju nameru da dođu i da glasaju, to neće uraditi. Znači, vrlo je jednostavno. Mi ćemo već početkom sledeće godine, pre prolećnih izbora imati jasan podatak ko su ljudi koji će glasati na tim izborima. Posle toga niko ne može optužiti ni vladajuću strukturu da je vršila manipulacije sa onima koji su bili mrtve duše ili fantomski glasači, niko ne može da vrši manipulacije sa izbornim rezultatima ni od vlasti, ni od opozicije, a vrlo je bitno da se i od onih koji budu bojkotovali izbore, ako takvih bude bilo, napravi razlika između njih i onih koji su suštinski nezainteresovani da uopšte glasaju da učestvuju u izbornom procesu. Znači, ovo je stvar koja bi pomogla i vama i nama iz opozicije da rešimo probleme i da suštinski vratimo odlučivanje u ruke naroda, građana, da suverenitet bude jednak sa biračkim pravom i da mi, u stvari, dođemo u poziciju da odgovorne i ozbiljne birače vratimo u izborni proces, a da one koji u suštini ne žele da glasaju, da učestvuju u političkom izbornom procesu, one koji su spremni možda i da manipulišu s tim procesom, jednostavno, isključimo na jedan elegantan način. Znam da će biti primedbi kako je ovo teško zbog nekih zakonskih i ustavnih okvira sprovesti, ali ako postoji politička volja, mi možemo da nađemo načina da to rešimo. U svakom slučaju, ako ne budete raspoloženi za ovo i to razumem, jer ste vladajuća strukutura i teško je odreći se nekih privilegija koje mogu da budu i mimo zakona, ali želim da vam kažem, kolege iz SNS, jednog dana ćete i vi biti opozicija, pa ćete onda shvatiti da je ovo jedan dobar predlog. Hvala.
Zahvaljujem. Sledeća na spisku je koleginica Ana Miljanić. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsedniče. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. Kako se prikupljanje, držanje, obrada i korišćenje podataka o ličnosti uređuju zakonom, neophodno je da o navedenom predlogu raspravljamo u parlamentu i u Danu za glasanje se o istom izjasnimo. Predlogom ovog zakona uređuje se novi period sprovođenja popisa od 1. do 31. oktobra 2021. godine, mada sada imamo i novi predlog, odnosno amandman da se popis odloži za oktobar 2022. godine. Prvobitno je bilo planirano da se popis održi od 1. do 31. aprila 2021. godine. Da bi naši građani razumeli razloge za ovo odlaganje, vratiću se na reči naše premijerke Ane Brnabić ,koja je ovde u toku prošle nedelje govorila o razlozima i prioritetima kojim se rukovode Vlada i Krizni štab pri donošenju odluka o suzbijanju pandemije koronavirusa. Prvi i svakako najvažniji među njima je, bez kompromisa, zdravlje nacije, a kako popis podrazumeva učešće oko 20.000 neposrednih učesnika koji će imati direktan kontakt, jasno je da u ovim sadašnjim okolnostima ovakav popis predstavlja zdravstveni rizik za naše građane. Takođe, stav Evrostata je da pandemija koronavirusa ozbiljno utiče na sprovođenja evropskih statistika i da mnoge države se suočavaju sa poteškoćama u sprovođenju samo popisa. Ono što je za nas bitno, odlaganje samog popisa neće imati negativne posledice po rezultate. Shodno preporukama UN od 1961. godine, mi smo uspostavili desetogodišnju periodiku sprovođenja popisa, koja je narušena samo 2001. godine. Ono što bih ovom prilikom napomenula je podatak da je 1971. godine prvi put registrovan obimniji migracioni talas našeg stanovništva pretežno prema zapadnoevropskim zemljama. Taj trend je, nažalost, nastavljen i do poslednjeg popisa 2011. godine, ali je i te kako prepoznat od SNS, predsednika Aleksandra Vučića i naše Vlade na čelu sa premijerkom Anom Brnabić. Čitav Program „Srbija 20-25“ je usmeren da našim građanima učinimo našu zemlju boljim mestom za život. Od 2014. godine sprovedene su teške ekonomske reforme i, kako je naš predsednik rekao, naši građani zaslužuju najveći aplauz, a cilj ovog programa je upravo da prosečna plata u Srbiji bude 900 evra, a prosečna penzija 430-440 evra, a ono što je čini mi se veoma bitno za ovu današnju temu je i podatak da će biti izdvojeno 500 miliona evra za podsticanje mladih da ostanu u Srbiji, a već imamo primere u prethodnih nekoliko godina da su se mladi bračni parovi vraćali u Srbiju i započinjali sopstveni biznis, što je svakako za svaku pohvalu. Veoma važno za naše građane je funkcionisanje tržište rada, koje u poslednjih nekoliko godina beleži znatna poboljšanja. Snažan ekonomski rast ogledao se u pokazateljima na tržištu rada, koji su dostigli rekordne nivoe od početka ankete o radnoj snazi 2014. godine. Stope aktivnosti i zaposlenosti su se povećale, dok je stopa nezaposlenosti opala na 10,9% u godišnjem preseku za 2019. godinu. Dugoročna nezaposlenost, kao i nezaposlenost žena i mladih nastavile su trend opadanja. Realne zarade su se povećale i sve je ovo navedeno u poslednjem izveštaju Evropske komisije. Pored svih ovih pokazatelja da činimo našu Srbiju boljim mestom za život, pokazuje i broj infrastrukturnih projekata koje ovih dana obilazi predsednik Aleksandar Vučić. Srbija će biti umrežena autoputevima i brzim saobraćajnicama i biće potpuno drugačija zemlja. Koliko smo posvećeni boljem životu naših građana možemo navesti i podatak da kao vid pomoći građanima i privredi kroz tri paketa mera u ovim teškim uslovima izazvanim pandemijom koronavirusa izdvojili smo osam milijardi evra. Na kraju, ne mogu a da ne spomenem zalaganje našeg predsednika da svima nama obezbedi uslove za vakcinaciju, koja je jedino moguće rešenje za okončanje ove svetske krize koja je odavno izašla iz okvira samo zdravstvene krize. Politika Srpske napredne stranke je takva da brinemo o našoj Srbiji, brinemo o našim građanima i posvećeni smo tome da naša Srbija postane bolje mesto za život svih naših građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginici, kao i svim ostalim narodnim poslanicima. Sada, u skladu sa članom 87, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Zahvaljujem.
Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Reč ima narodna poslanica Jasmina Karanac.
Hvala, predsedniče. Poštovani ministre Nedimoviću, koleginice i kolege, SDPS, kao socijalno odgovorna stranka, brinući o svakom pojedincu, o zajednici, o zdravstvenom stanju građana, uvažavajući potrebu da se zbog pandemije korona virusa umanje svi negativni aspekti, podržava predlog da se popis u Srbiji koji je trebalo da bude održan u aprilu pomeri za oktobar ove godine, a ako epidemiološka situacija bude nepovoljna da se popis održi onda kada se za to steknu bezbedni uslovi. Ovaj predlog je razumljiv i očekivan, jer je popis stanovništva izuzetno važan za jednu zemlju, za njenu ekonomsku budućnost i moraju se dobiti tačni podaci o broju stanovnika po opštinama i gradovima, njihovoj starosti, polu, obrazovanje, zanimanju, materijalnom i socijalnom statusu. Pored osnovnog pitanja koliko nas je, popisom dobijamo i odgovor na pitanje ko smo, a u smislu nacionalne pripadnosti i svih drugih obeležja svakog pojedinca, kao i odgovor na pitanje gde i kako stanovništvo živi, koliko domaćinstava i stanova imamo. Popis je sveobuhvatan, obuhvata čak i odgovor na pitanja kako idemo na posao, da li svaka škola u Srbiji ima toalet. Podaci dobijeni na popisu koji se sprovodi na svakih deset godina su izuzetno značajan parametar i oni daju smernice za efikasno planiranje društvenog i ekonomskog razvoja zemlje za sledeću deceniju. Na osnovu tih rezultata država kreira obrazovnu, socijalnu, zdravstvenu, ekonomsku politiku, planira proizvodnju i potrošnju, ulaže u infrastrukturu, izgradnju puteva, bolnica, vrtića, ulaže u privredu, što sve utiče na raspodelu budžetskih sredstava i na kraju se odražava na lični standard i kvalitet života svakoga od nas. Popis stanovništva je instrument kojim je moguće doći do poboljšanja statusa i položaja svakog pojedinca, kao i pripadnika nacionalnih i drugih zajednica. Određena prava manjina regulisana su u zavisnosti od procenta njihove zastupljenosti, kao što su pravo na školovanje i udžbenike na maternjem jeziku, pravo na informisanje. Srbija ima 22 nacionalna saveta nacionalnih manjina i oni imaju prava na sredstva iz budžeta za promociju kulturnih i obrazovnih delatnosti. I ne samo da ih imaju, oni ta prava i koriste. Republički zavod za statistiku prihvatio je predlog da nacionalna veća nacionalnih manjina aktivno i na svim nivoima učestvuju u radu tela koja organizuju popis, od republičkog, preko pokrajinskog, pa do gradskog i opštinskog nivoa. Nacionalna veća biće uključena i u pomoć u prevođenju materijala za popis na jezicima nacionalnih manjina u medijsku kampanju za popis. Zato ne postoji opravdan razlog da iko bojkotuje popis. Pored prava koja su Ustavom zagarantovana svim građanima, nacionalne manjine u Srbiji imaju i dodatna prava koja im dodatnoj omogućavaju da odlučuju o pojedinim pitanjima u vezi sa njihovom kulturom, obrazovanjem, informisanjem upotrebom službenog pisma i jezika. Za nas je od velike važnosti i rezultat popisa u zemljama u okruženju u kojima žive Srbi, ne mešajući se u popis, već da bi se utvrdio tačan broj Srba u tim zemljama, jer će ne osnovu procenta zastupljenosti moći da crpe prava koja su im Ustavom zagarantovana. I u zemljama u okruženju, ali i mnogim zemljama EU popis je odložen zbog pandemije. U nekim zemljama čak i za 2022. godinu zato što je popis najsloženije i najobuhvatnije, čak i najskuplje statističko istraživanje. Odluka da bude odložen kod nas doneta je zbog nepovoljne epidemiološke situacije koja bi mogla da ugrozi kako pripreme za popis, tako i samo sprovođenje popisa na terenu. Popis zahteva obuku oko 20.000 kandidata za instruktore i popisivače, što u ovom trenutku bio veliki epidemiološki rizik. Još veći rizik je izlazak popisivača na teren koji treba da obiđu svaki stan, svaku kuću, da uđu u staračke domove, internate, studentske domove, prihvatne centre, kolektivne smeštaje da bi popisali kompletno stanovništvo. Zato je odlaganje popisa najrazumnije rešenje. Koliko god da je popis važan, važnije je da izbegnemo opasnost od širenja zaraze i da ovaj proces sprovedemo kada se steknu bezbedni uslovi, ne rizikujući ni zdravlje ni živote ljudi. Na kraju da zaključim da je neophodno da se svi pokažemo maksimalno odgovorno, da se striktno pridržavamo mera i da se što više nas vakciniše, da bismo se što pre vratili normalnom životu i svim redovnim aktivnostima, kako pojedinci, tako i društvo uopšte. Pošto je ministar poljoprivrede ovde prisutan, moram da kažem da i popis poljoprivrede će biti odložen i da se on neće održati u isto vreme kada i popis stanovništva, i to je dobro, jer popis poljoprivrede treba oslika stanje na terenu, da oslika strukturu poljoprivrednih gazdinstava kako bi država mogla da planira pomoć i da donosi odluke kada je u pitanju poljoprivredna proizvodnja. Moram da napomenem da očekujem da će ovi rezultati biti mnogo bolji u odnosu na prethodni popis, budući da država, kao nikada ranije, ulaže u poljoprivrednu proizvodnju, subvencioniše poljoprivredna gazdinstva, od nabavke mašina i traktora do subvencionisanja podizanja voćnih, povrtarskih zasada do stočarske proizvodnje. To je dobar podsticaj da poljoprivrednici proizvedu više, ali postoji jedan problem, a to je šta kada proizvedemo, kako da plasiramo te proizvode. Ja razumem i zakone tržišta, zakone ponude i tražnje, ali moramo naći modus da nekako pomognemo poljoprivrednicima da plasiraju svoje poljoprivredne proizvode. Ja sam nedavno ovde u Skupštini napomenula da je trenutno najveći problem – velike količine neotkupljenog krompira u zapadnoj Srbiji i ukoliko država na interveniše, molim i apelujem ministra, on zna za to, čak je i govorio nekoliko puta na terenu, čak je država i pomogla da se neke količine otkupe, ali to je minimalno. Ukoliko taj krompir ne bude plasiran, preti da ugrozi prolećnu setvu. Još jednom apelujem – učinite nešto ako već nije kasno. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Jasmini Karanac. Vreme za poslaničku grupu je još tri minuta Reč ima potpredsednik Vlade i ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede.
Poštovana predsedavajuća, zahvaljujem se. Poštovane kolege poslanici, samo nekoliko komentara, pre svega, zbog pitanja, a isto tako zbog javnosti. Što se tiče prvog dela vaše diskusije, a vezana je za tržište, hvala Bogu, pre nekoliko meseci sumirani su rezultati za 2020. godinu, godinu koja je bila obeležena koronom. Srbija je izvezla poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda za 4,2 milijarde dolara. Poređenja radi, 2017. godine to je negde oko 2,8 milijardi dolara, a pet godina pre toga, čini mi se, 1,9 milijardi dolara, onda vidite gde se mi nalazimo. Zašto se to desilo? Zato što smo nalazili nova tržišta i zato što smo imali kvalitetnu robu koju smo mogli da ponudimo. Da ne bih previše zamarao skup i dužio čitavu priču, neka tržišta na kojima nikada nismo izvozili je, na primer, tržište Kine. Na tržište Kine u ovom trenutku izvozimo gomilu poljoprivrednih proizvoda. Na tržište Indije izvozimo jabuke, u Kinu goveđe meso, jagnjeće meso, izvozimo med, izvozimo vino. Nismo imali do sad tržište Turske za izvoz goveđeg mesa, odnosno bescarinski izvoz goveđeg mesa. Mi od juče ponovo, na osnovu Sporazuma o slobodnoj trgovini sa Turskom, ponovo izvozimo za Tursku govedinu. Takvih primera je još mnogo i mislim da su tržišta na koja mi treba da plediramo pre svega tržišta Bliskog Istoka koje je dobro platežno sposobno, ali za neke vrste roba, poput svinjskog mesa, moramo da gledamo malo dalje od nosa. Pre svega, mislim na prostor Vijetnama gde nisu toliko strogi propisi kao u slučaju Kine u pogledu afričke kuge svinja. Mi smo već uveliko podneli aplikaciju i čekamo odgovor vijetnamske strane za to. Sad će neko pitati - zašto Vijetnam, odakle cela ta priča? Jedan od najvećih potrošača svinjskog mesa na svetu jeste Vijetnam, jeste da je malo daleko, ali dobro plaćaju. Što se tiče ukupne trgovine, ona je najviše usredsređena na EU i na zemlje CEFTE, ali nemojte zaboraviti da mi preko 200 miliona dolara izvezemo jabuka, na primer, na prostor Ruske Federacije. To su stvari koje pokreću društvo, jer ako nemate tržište, ako nemate gde da plasirate vi ona džaba proizvodite, jer ćete pre ili kasnije zatrpati sami sebe sa određenom količinom hrane kojoj će posle krenuti da opada cena. Ono što je nova naša prilika, i razgovarao sam ovih dana sa nekoliko velikih ritejlera, to su robne marke i finalni proizvodi pod našim robnim markama koje bismo mogli da plasiramo u te ritejl lance. Te robe fali. Nama fale količine i moramo da uradimo mnogo na tome. Zbog toga će Vlada Republike Srbije doneti posebnu uredbu vezanu za nabavku nove opreme koje ja namenjena prehrambenoj industriji da bismo dostigli te količine koje su neophodne ne samo za potrebe ritejl lanaca na prostoru Srbije, nego nemojte zaboraviti da su to multinacionalke koje mogu da plasiraju na bilo koju tačku u našem okruženju, pre svega mislim na tržište Bugarske, Mađarske, Rumunije i ostalih zemalja koje se nalaze u našem neposrednom okruženju. Što se tiče krompira, mi smo upravo na taj način, razgovarajući sa velikim trgovinskim lancima, uspeli određene količine krompira iz Gornjeg Milanovca, Ivanjice, Prijepolja da plasiramo tamo. Tu ima dve vrste problema. Jedan se pojavio zbog izuzetno plodne godine i izuzetno visokih prinosa. S druge strane, bile su dobre cene prethodnih godina i odmah to, kao nekad malina što je išla, okrenuli se svi u tom pravcu. Drugi problem koji se javio pred nama to je zato što ne rade hoteli, restorani, ne rade sale za proslave i potrošnja se smanjila. Samim tim, čim padne potražnja automatski dolazi do obaranja cena koja je na strani ponude izuzetno izražena. Ono što mi moramo da radimo to je da se prilagodimo ovim velikim lancima, u smislu kalibracije robe, u smislu pakovanja robe, i to je naš sledeći posao. Sad su nam kupili ovo što smo mogli da im ponudimo, ali moraćemo dosta da radimo na ovome. Znate kako, u današnjem svetu hrane gospodin kupac je neprikosnoven.
Zahvaljujem se ministru Nedimoviću. Reč ima potpredsednica Narodne skupštine Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsednice. Poštovani ministre sa saradnikom, pokušaću da u par minuta, koliko imam ispred poslaničke grupe JS, ukažem na važnost popisa, jer će nam on dati realnu analizu gde smo i koliko nas je, upoređujući sa poslednjim popisom. Sa ogromnim nestrpljenjem očekujem nov popis, jer mislim da će nam on u mnogome pomoći za planove koji se tiču populacione politike, migracija, obrazovanja, ali i za planove za budućnost naše zemlje. Kada gledamo statistiku, ona kaže da se u desetogodišnjem proseku rađa 66 hiljada beba, a umire više od 100 hiljada ljudi, što praktično znači da 36 hiljada ljudi je manje godišnje. Srbije je potrebno više novorođenčadi da bi se održala prosta reprodukcija i mi smo na osnovu zvaničnih statističkih podataka koji se odnose na demografiju upalili alarm i država je donela konkretne mere da reši probleme iz ove oblasti koji se tiču nepovoljnog odnosa mortaliteta i nataliteta. Populaciona politika koja bi zaustavila promaju koja sve jače duva među proređenim stanovništvom se sprovodi i godinama unazad i 2020. godine su uvećana sredstva za prvorođeno dete kako bi se motivisali mladi bračni parovi za drugo i treće dete, ali trebamo da motivišemo i majke koje rađaju troje i više dece i da ih prosto nagradimo. Tu je bilo nekih priča i o porodičnim penzijama za majke koje su rodile, ne znam, više od četvoro dece, jer upravo tako čuvamo srpsku porodicu, a u krajnjem slučaju šta će nam popis ako nas nema kao naroda? Treba da se pohvale i lokalne samouprave koje iz svojih budžeta pomažu porodice. Dobar primer je Jagodina koja kroz direktnu pomoć pomaže višečlanim porodicama, stimuliše mlade ljude da zasnivaju porodice. Isto tako je dobar primer i grad Kraljevo koji kroz projekat kartica „Tri plus“ pomaže porodicama sa troje i više dece. Ministre, znate da je priča u gradu jedno, a da je priča u selu drugo i ono što moramo da uradimo to je da sačuvamo naša sela. Populaciona politika u selima mora da bude deo ekonomske, agrarne, razvojne i kulturne politike. Ona mora da napravi raskid sa dosadašnjom praksom koja je mlade istiskivala iz sela i poljoprivrede. Zato je važno da se poboljša položaj i ove privredne grane, da se investira u saobraćajnu i komunalnu infrastrukturu seoskih područja. Uslov za bilo kakav napredak je poboljšanje socijalnog osiguranja, ali i obrazovanja i prosvećivanja mladih poljoprivrednika. Ministre Nedimoviću, drago mi je što se danas tu jer je vaše ministarstvo na dobrom putu da zaštiti poljoprivrednike, da zaštiti sela jer je Srbija uvek bila zemlja poljoprivrednika i nova subvencija koju ste najavili od aprila meseca za kupovinu traktora je još jedan podsticaj za naše zemljoradnike i sa stalnim otvaranjem novih tržišta stvara se i veća potreba za srpskim proizvodom. Koliko je bitan popis stanovništva, toliko je bitan i popis poljoprivrede i pre svega zbog nacionalne potrebe jer znamo koliko je poljoprivreda značajna i koliko je njeno učešće u BDP bitno i za sve buduće poljoprivrednike je to značajno jer evropski fondovi dodeljuju sredstva upravo na osnovu tog popisa. Imamo problem i sa odlaskom stanovništva iz unutrašnjosti Srbije ka Beogradu, Nišu, Novom Sadu, što zbog posla, što i zbog boljih uslova za školovanje. Pričam o srednjim školama i fakultetima, ali i osnovnim. Imate na primer primer da u Beogradu skoro svi imaju tablete, dok u unutrašnjosti nemaju i tu treba da se pokrene priča kroz Ministarstvo prosvete da proba da odvoji sredstva i da izjednačimo status osnovaca u Srbiji. To je jedna od podsticajnih mera koja bi uticala na to da zadržimo naše građane u unutrašnjosti Srbije. Nije samo Srbija u problemu što se tiče broja pada stanovništva. Mnoge zemlje su u problemu počev od Italije, Japana, Španije i drugih zemalja i dovoljan je podatak, čisto poređenja radi, i da je 1950. godine da su žene za života imale prosečno 4,7 dece, a sada je to oko 2,1 dete i to je globalni problem. Jedinstvena Srbija će podržati pomeranje datuma popisa iz razloga što trenutno u epidemiološkoj situaciji ne postoji mogućnost da 15 hiljada popisivača adekvatno obavi ovaj bitan i složen posao. Podržaćemo i Odbor, odnosno amandman Odbora kojim se predviđa mogućnost da se popis čak pomeri za 2022. godinu. Čuli smo danas u izlaganju koleginice Tomić da su to uradile Rumunija i Nemačka. Kao što sam rekla, u danu za glasanje Poslanička grupa JS podržaće predložene izmene. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se potpredsednici Narodne skupštine. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu je skoro pet minuta. Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstva i stanova 2021. godine. Zakon je usvojen početkom prošle godine, ali usled aktuelne situacije u celom svetu i nepovoljne epidemiološke situacije ne bi bilo bezbedno kako za popisivače instruktore, tako i za građane Republike Srbije da se ovaj popis sprovede u zakonom predviđenom roku. Stoga danas razmatramo odlaganje ovog roka za oktobar mesec tekuće godine. Podsetio bih na novine koje su predviđene ovim zakonom. Popis će ove godine trajati 30 umesto 15 dana i biće angažovano više od 15 hiljada umesto 36 hiljada popisivača, a za prikupljanje podataka koristiće se lap top računari. Prvi put na ovom popisu pitanja o broju biološke dece biće postavljeno i muškarcima. Popis stanovništva nije novina na našim prostorima, imali smo ih mnogo do sada. Početkom 19. veka, tačnije 1834. godine, sproveden je prvi popis u savremenom smislu te reči. Dinamika popisa stanovništva, domaćinstva i stanova, ušla je u tzv. periodični sistem popisa, što podrazumeva da se popis mora izvršiti na svakih 10 godina, kako bi se morala pratiti demografska i druga kretanja stanovništva. Popisom se utvrđuje ukupan broj stanovnika, domaćinstva i stanova u Republici Srbiji, kao i svi drugi podaci koji su od najvećeg značaja, poput ekonomskih, obrazovnih, migracionih tokova, statistika koja se odnosi na etnička i druga obeležja stanovništva. Svi ovi podaci neophodni su da bi se dobila što preciznija slika trenutnog stanja stanovništva u zemlji, ali da se predvide budući tokovi. Stanovništvo je najvažniji resurs svake države. Srbija je mala zemlja sa dugom i bogatom istorijom, tradicijom i kulturom. Poslednji popis sproveden je 2011. godine, i po tada dobijenim podacima u Srbiji je živelo sedam miliona i oko 200 hiljada stanovnika. Od tada do danas Srbiju je napustilo oko 600 hiljada građana i prema nekim procenama na predstojećem popisu možemo da očekujemo manje od sedam miliona stanovnika. Skoro sve države evropskog kontinenta, pa tako i Srbija decenijama beleže veću stopu mortaliteta u odnosu na natalitet, a primetno je tzv. starenje populacije. Srbija već skoro 30 godina gubi na ovaj način oko 35 hiljada stanovnika, tačnije čitav jedan grad veličine Zaječara ili Sremske Mitrovice. Statistika pokazuje da smanjenje stanovništva nije ravnomerno raspoređeno, već je dosta intenzivnije na jugu Srbije, nego na severu. U Jablaničkom okrugu najveći pad zabeležen je u Leskovcu, koji je administrativni centar ovog okruga. Demografski, najveći pad stanovnika ima Crna Trava, Babušnica i Majdanpek, dok se beleži procentualno povećanje stanovnika u Novom Pazaru i beogradskim opštinama Zvezdara i Surčin. Imajući u vidu prethodno rečeno, ukazao bih na dve stvari, jedna koja se tiče depopulacije srpskog sela, i druga koja se odnosi na bojkot izbora od stane albanskog i bošnjačkog stanovništva. Jedan od najvećih društvenih problema u Srbiji jeste brzo smanjivanje seoskog stanovništva, tj. depopulacija sela. U selima uglavnom živi starije stanovništvo, natalitet u selima izuzetno mali, dok je stopa mortaliteta sve veća, prirodni priraštaj negativan. Ukoliko se ovakav trend bude nastavio, bojim se da ćemo suočiti sa masovnim izumiranjem sela, i smatram da bi država trebala da se aktivno bavi ovim pitanjem. Poljoprivreda je jako važna grana naše privrede, a daljom depopulacijom i odlaskom mlađih generacija iz sela neće imati ko da se bavi proizvodnjom hrane i osnovnih životnih namirnica. Na državi je da svojom politikom i subvencijama motiviše mlade da ostanu na selu, obrađuju zemljište i stvaraju svoje porodice. Drugi problem na koji želim da ukažem je više političke prirode. Popis iz 2011. godine, kao i prethodna dva, bila su pod jakim uticajem političkih događaja. Stanovništvo albanske nacionalnosti u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđa, bojkotovalo je popis. Bilo je sličnih pokušaja u Novom Pazaru za pripadnike bošnjačke nacionalne pripadnosti. S obzirom na sve ove okolnosti ne možemo da utvrdimo tačan broj stanovnika u ovim opštinama, već se oslanjamo na procene međunarodnih organizacija. Nadam se da će državni organi učiniti sve da do bojkota ne dođe na ovom popisu, kao što je to činjeno na par prethodnih popisa. S obzirom da je stanovništvo najvažniji resurs svake države, veoma je značajno i važno da popisivači ovaj veliki posao, zadatak obave valjano, savesno i odgovorno i na taj način dobila bi se precizna slika stanja stanovništva u zemlji, ali da se predvide budući tokovi i aktivnosti državnih organa i institucija. Poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati Predlog zakona o popisu stanovništva. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Zvonimiru Steviću. Reč ima narodni poslanik Milija Mileti. Preostalo vreme za vašu poslaničku grupu je dva i po minuta. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, ovde u Skupštini Srbije predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, a izabran sa liste SNS – Aleksandar Vuči – Za našu decu. Inače, i u prethodnom periodu sam govorio o problemima naše jugoistoka Srbije, problemima koji se dešavaju u našim selima, u brdsko-planinskim područjima, u područjima sa težim uslovima života. Sve ovo što sam govorio u prethodnom periodu videće se sada po popisu koji će biti odrađen. Mi sada ovde govorimo o popisu stanovništva i produženju roka za oktobar mesec, gde ćemo tačno videti kako i na koji način gubi stanovništvo, kao prvo velika populacija naših ljudi iz tih naših sredina van tih malih sredina gde su kao opština Svrljig i Bela Palanka, Gadžin Han, Babušnica, i veliki broj takvih opština, to su opštine koje imaju teške uslove života. Suština svega jeste da mi moramo ovde i u Skupštini zajedno sa našom Vladom imati i obavezu i mogućnost da u narednom periodu više ulažemo u takva područja, jer se stvarno vidi koliki je broj stanovnika bio, recimo 2011. 2001. godine, koliko će biti sada, odnosno 2022. ukoliko se usvoji amandman da bude popis 2022. godine. Inače, mi smo pravi primer onoga o čemu govorim, kako je teško da se živi u takvim opštinama gde stvarno veliki broj ljudi, recimo 2011. godine imali smo 17.700, a pre toga deset godina bilo je 17.000, sada 3.000 manje ljudi, znači 14.700. Sada se očekuje da ćemo imati sigurno manje od 14.000 stanovnika. To je pravi parametar da se stvari koje su loše dešavaju u takvim sredinama i da moramo mnogo veću pažnju staviti na takve opštine, pomoći takvim ljudima, obezbediti veće investicije, dati veće oslobađanje za privrednike, za poljoprivrednike, jer je to jedini način da tamo ljudi ostanu da žive. Parametar koji će pokazati koliko je manje ljudi ostalo u takvim opštinama u odnosu na prethodni period je alarmantan i mislim da smo svi u obavezi da te probleme rešavamo putem većeg ulaganja, većih investicija, veće pažnje. To će biti jedini način da se obezbedi ostanak u takvim sredinama. To konkretno važi i za one ljude koji žive na selu, žive od sela. To isto važi za privrednike koji žive u tim malim sredinama. Oni moraju imati veće stimulacije, da se za te njihove potrebe obezbedi više sredstva za svako gazdinstvo, za svaku ženu na selu, za svako dete na selu, za svakog privrednika koji u takvim sredinama živi i radi. Ja ću kao poslanik podržati Predlog zakona, jer mislim da je potrebno uraditi popis, ali u situaciji sada dok je korona to je teško izvesti. Još jednom, uvaženi podržaću kao poslanik i predsednik USS, jer je ovo potrebno. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo Kovač. Uvaženi ministre gospodine Nedimoviću, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o veoma važnoj temi, popisu stanovništva koji je trebao da bude u redovnom roku ove 2021. godine, ali koji iz objektivnih razloga koji su svima razumljivi moramo da odložimo za sledeću godinu. To nije slučaj samo kada govorimo o našoj zemlji, to je slučaj i sa ostalim zemljama. Gotovo sve zemlje regiona su se već odlučile na sličan korak i moram da priznam da sa velikim nestrpljenjem iščekujem rezultate popisa upravo u zemljama regiona, jer će taj popis dati pravu sliku o tome u kakvoj se da kažem, situaciji nalazi veliki broj Srba u regionu, o njihovom položaju, ali i odnosu koji države regiona imaju prema srpskom narodu. Kada govorimo o položaju Srba u regionu, nažalost uglavnom govorimo o problemima sa kojima se Srbi u regionu suočavaju. Neretko su ugrožena osnovna prava, neretko su proganjani, neretko su maltretirani. Negde nije rešen status, kao na primer u Sloveniji, pa tamo čak nije ni priznat status nacionalne manjine, a negde nemaju pravo ni na maternji jezik. Da ne pričamo o pravu na školovanje na maternjem jeziku ili informisanju itd. to je već mnogo viši nivo. Iako nam od nekih iz Slovenije stižu razne zamerke, a svi znate na koga mislim, ima jedna gospođa koja bi želela da odlučuje o tome ko će biti na vlasti u Srbiji, a kada pogledamo odnos Slovenije prema srpskom narodu u Sloveniji, zaključak bi bio da bi gospođa Fajon trebala više da se fokusira na demokratizaciju Slovenije i da predloži neke aktivnosti ka poboljšanju vladavine prava u toj zemlji, zaštiti ljudskih i manjinskih prava, na primer, itd. Zašto ovo ističem? Zato što su Srbiji u Sloveniji najbrojnija nacionalna zajednica, a ipak nisu priznati kao nacionalna manjina. Dakle, ne ostvarujemo tamo kolektivna prava, nismo predstavljeni u slovenačkom parlamentu, srpski jezik nije priznat kao manjinski jezik, nemamo medije, nemamo školu na maternjem jeziku, praktično, otvoren je put ka asimilaciji. Kada govorimo o Severnoj Makedoniji, tu bar imamo pravo na obrazovanje na maternjem jeziku, doduše deklarativno, jer se u promilima meri broj Srba koji pohađa nastavu na srpskom jeziku, odnosno ostvaruje to Ustavom garantovano pravo. To su tri opštine – Staro Nagoričane, Kučevište i Tabanovci, s tim što treba imati u vidu da nas u Makedoniji ima ne manje od 36 hiljada, doduše, po popisu iz 2002. godine, a opravdano treba smatrati da nas je značajno više. Dakle, nikako se ne može reći da je položaj Srba u Severnoj Makedoniji zadovoljavajući, prvenstveno zato što ne uživamo slobodu veroispovesti, koja je takođe garantovana njihovim Ustavom. Ljudi treba da znaju da nam je zabranjena naša crkva, kanonski priznata. Ali, za razliku od Slovenije, koju sam pominjao, barem imamo status nacionalne manjine, pa onda imamo po neku TV emisiju, pa imamo radio emisiju, ali to svakako nije ni približno zadovoljavajuće, tim pre što Srbija redovno finansira aktivnosti makedonskog Nacionalnog saveta, izdavačku aktivnost, informativnu delatnost Makedonaca u Srbiji, itd. Posebno je problematičan položaj Srba u Crnoj Gori. Tamo nit smo nacionalna manjina, niti smo konstitutivni narod. Nemamo pravo na upotrebu maternjeg jezika, ne dobijamo finansijska sredstva iz budžeta, dakle, od države, za negovanje prosvetnog, kulturnog identiteta, a da ne pričamo o potpunoj nesrazmernosti kada govorimo o zastupljenosti u državnim organima, odnosno u državnoj službi. A treba pomenuti da nas je tamo gotovo trećina. Dakle, ne manje od 29,36% kada se uzmu u obzir oni koji su se na popisu 2011. godine, na poslednjem popisu, izjasnili kao Srbi, i još dve podkategorije – Srbi povlaka Crnogorci i Crnogorci povlaka Srbi. Kada i te dve kategorije dodamo onima koji su se izjasnili kao Srbi, ima nas 29,36% i evo, ako želite, kako to izgleda po opštinama u Crnoj Gori: Andrejevica – 5.071 stanovnik, 3.193 Srba, 63%, u Baru – od 42.000, Srba ima 10.895, skoro 26%, Berane – 34.000, 14.800 Srba ili 44%, Bijelo Polje – 46.000, 16.700 Srba, odnosno 37%, Budva – 19.218, Srba 7.400, Cetinje – 16.657, Srba 778, Danilovgrad – 18.472, Srba 5.155, Herceg Novi – 30.800, Srba 15.260 ili skoro 50%, Kolašin – 8.380, Srba 3.111, Kotor – 22.600, Srba 7.028, Mojkovac – 8.622, Srba 3.096, Nikšić – 72.443, Srba 19.025, Plav – 13.108, Srba ima 2.107, Pljevlja – 30.700, Srba 17.667 ili 57,38%, Plužine – 3.246, Srba 2.134, Podgorica 185.937, Srba 44.748, odnosno skoro 25%, Rožaje – 22.964, Srba 828, Šavnik – 2.070, Srba 897, Tivat – 14.031, Srba 4.497, Ulcinj – 19.921, Srba 1.144, Žabljak – 3.569, Srba 1.521. I ukupno, od 629.029 građana, 182.046 je onih koji su se izjasnili kao Srbi. Dakle, gotovo trećina stanovništva, trećina građana, minimum, plus još mnogo više onih koji se izjašnjavaju da govore srpskim jezikom, njih je gotovo 47%. A u stvarnom životu kao da ne postoje, kao da ih nema, kao da su statistička greška. To je sve posledica politike koju je vodio Milo Đukanović, a ta antisrpska politika je eksplodirala nakon 2006. godine, posle sumnjivog referenduma, kada se Crna Gora odvojila od Srbije. Pokojni patrijarh Irinej je jednom prilikom izjavio da ga položaj Srba u Crnoj Gori umnogome podseća na položaj Srba u NDH. Mnogi su ga osudili zbog te izjave, ali ja mislim da nije pogrešio u oceni. Bilo kako bilo, promene su se dogodile. Milo Đukanović je na putu ka političkoj istoriji, tačnije ka smetlištu političke istorije, a na novim vlastima je da poboljšaju položaj i status Srba u Crnoj Gori. Videćemo da li će pokazati političku volju za to i kako će to ići. Zato sam i rekao u uvodu da sam nestrpljiv u pogledu iščekivanja rezultata novog popisa stanovništva. Posebna tema je položaj Srba u Hrvatskoj. O tome se mogu stotine i stotine knjiga napisati i stotine i stotine filmova snimiti, ali, nažalost, o tome najviše znaju upravo Srbi koji žive u Hrvatskoj. Oni tamo žive i dnevno su izloženi najrazličitijem maltretiranjima, najrazličitijim proganjanjima, ali i potpunim ignorisanjem i zanemarivanjem osnovnih ljudskih i manjinskih prava, svakog dana, na svakom nivou. Pre neki dan, Milanović u napadu histerije, kad god ima napad histerije on tako izvređa Srbe, izvređa srpske predstavnike, izvređa Beograd, najmonstruoznije uvrede na dnevnom nivou dobijamo sa te strane i ono što je najgore, to ne nailazi na osude. To ne dotiče ni Tanju Fajon ni ostale iz Evrope, niko od tih dežurnih dušebrižnika se ne oglašava, „suza moja nema roditelja“, što bi rekao veliki Njegoš kad su u pitanju Srbi i to malo Srba što je ostalo u Hrvatskoj, a videćemo posle i neke brojke, i to malo što nije proterano u „Bljesku“, što nije proterano u „Oluji“, ne može da ostvari svoja prava koja im, ponavljam, Ustav garantuje. To se najbolje videlo u Vukovaru, gde Srbi uprkos činjenici da ih je gotovo 35%, ne mogu da dobiju ćirilične table, gradonačelniku se ne sviđa ćirilica i to je to. On je jači od Ustava, može mu se. Sad, zamislite da tako nešto u Srbiji. Zamislite da u bilo kom delu Srbije dođe do situacije u kojoj se ne poštuju Ustavom garantovana manjinska prava, bilo koje manjine. Zamislite to. Sva Evropa bi se momentalno digla na noge. Svaki ćata u evropskoj administraciji bi momentalno osudio, u roku od dva sata bi svi osudili. Nizale bi se deklaracije, rezolucije, osude, pretnje bombardovanjem, pretnje sankcijama, ko zna čega je bilo. Dakle, ono što se Srbiji gleda kroz lupu, to za ostale države izgleda da ne važi. Ljudska prava? Ma nije to važno. Položaj Srba u vašoj zemlji? Koga to zanima. Jer, kako drugačije objasniti sistemsko i sistematsko zanemarivanje prava našeg naroda i činjenicu da nas je od popisa do popisa sve manje u Hrvatskoj. Ako sve to nije tako, ja pitam – gde nestade toliki narod? Hajde da se podsetimo da je u SR Hrvatskoj, Socijalističkoj Republici Hrvatskoj bilo 582 hiljade Srba. Godine 1991, baš nakon onog izbacivanja konstitutivnosti, o kome je pričao moj kolega Đorđe Todorović, koji je naš ovlašćeni predstavnik za ovu raspravu, dakle 1991. godine u onakvoj atmosferi 582 hiljade Srba je smoglo snage da se izjasne kao Srbi, u onakvoj atmosferi. Naravno da u taj korpus treba svrstati još oko 100 hiljada onih koji su se izjasnili kao Jugosloveni. Lakše im je valjda bilo tako, ne treba ih osuđivati, treba razumeti. Ako tome dodamo 74 hiljade, onih koji su odbili da se izjasne, a znamo da je većina Srba iz tog korpusa, da li zbog straha, da li zbog nelagode, su odbili da se izjasne, jer sećamo se konteksta i čitave histerije koja je tada bila na delu, onda nas to ukupno dovodi do cifre od između 750 hiljada i 800 hiljada Srba u Hrvatskoj, te 1991. godine. Sada se nameće pitanje, a gde su ti ljudi? Gde su ti ljudi, ako uzmemo u obzir rezultat popisa iz 2011. godine, kada je svega 186 hiljada Srba, ili 4,36%? Znamo mi dobro i gde su oni i šta se dogodilo sa njima ali ova pitanja su zapravo pitanja za vlade tih države i za evropske dušebrižnike. Ne želim da potrošim svo vreme za raspravu, analiziraću sad još i situaciju u Federaciji BiH, Albaniji i ostalim državama, gde postoji pregršt problema, želi da zaključim da je vreme da se svi u regionu ugledaju na Aleksandra Vučića, da ostave nesuglasice iz prošlosti, i da se okrenemo budućnosti u kojoj moramo da sarađujemo i da zajedno radimo za dobrobit naših građana. Mir i politička stabilnost, u regionu, su preduslov za svaki vid napretka i kada govorimo o ekonomiji, i kada govorimo o borbi protiv korona virusa, a i u svakom drugom smislu. Drago mi je i ponosan sam što je Srbija, koju vodi Aleksandar Vučić, prednjači, da kažem, u očuvanju mira i političke stabilnosti u regionu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović, šef poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala, poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, koleginice i kolege, popis nije samo prost skup podataka o broju stanovnika, kako često doživljavamo popis stanovništva, to je zapravo jedan skup informacija, koje nam daju uvid, na osnovu kojih možemo da radimo analize, na osnovu kojih možemo da radimo projekcije za ubuduće. Popis nije samo po sebi cilj, on nam daje jednu sveobuhvatnu sliku socijalnih i životnih uslova, u kojima žive naši građani. Upravo su rezultati popisa osnovni alat za efikasnu politiku, za planiranje i donošenje odluka. Na osnovu tako dobijenih statističkih podataka, mi možemo planirati kako da se unapredi, na primer sistem zdravstvene zaštite, kako da se ide u smeru reforme obrazovanja, koje su mere neophodne kako bi smo smanjili nezaposlenost itd. Navešću samo neke podatke sa poslednjeg popisa, iz 2011. godine, i oni govore da Srbija je tada imala sedam miliona 186 hiljada 862 stanovnika, prosek godina je bio 42,2 godine, oko 17% stanovnika bilo je starije od 65 godina. To je ukratko nešto, kada govorimo o demografskoj strukturi, što nam mnogo ukazuje o strukturi stanovništva u Srbiji. Sada ćemo, na osnovu onih podataka moći da uporedimo situaciju sa onom od pre 10 godina, da vidimo koliko smo u proseku stariji, ili mlađi, da li nas ima više ili manje, da vidimo kakva nam je sveukupno demografska slika, a podsetiću da smo već, kada govorimo o jednoj bolnoj temi, kao što je demografija, već doneli određene mere, kako bi smo poboljšali situaciju u ovoj oblasti. Kada govorimo o popisu, moram samo da naglasim da je 2019. godine, sproveden probni popis stanovništva, bio je to jedan dobar teren da se testiraju metodološka organizaciona i aplikativna rešenja, koja su prvi put primenjena, kao i svi instrumenti i novi obrasci. U tri velika grada, Beogradu, Novom Sadu i Nišu, primenjen je jedan novi oblik popisa, to je samopopisivanje, i građani su mogli sami da popune upitnike i da ih proslede putem internet aplikacije. Naravno ne dočekujem da smo mi još uvek u situaciji da, kao u Estoniji građani sami popunjavaju podatke i na osnovu toga se izvrši popis stanovništva, jednostavno na ovaj način mi smo napravili jedan pozitivan iskorak u tom smeru, a pozitivan iskorak je i to što će popisivači, u buduće na terenu, sa laptopovima, upisivati podatke direktno u elektronske obrasce i na taj način će rezultati moći da se obrađuju i objavljuju daleko brže, nego što je to ranije bio slučaj. Kada govorimo o ovim izmenama zakona, naravno potrebno je da pratimo zdravstvenu situaciju, zdravstveni bilans i u skladu sa tim da popis se obavi na jedan najbolji mogući način u skladu sa epidemiološkom situacijom. Hvala.
Zahvaljujem, predsedniku poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik, Vojislav Vujić. Izvolite.
Hvala vam, predsedavajuća. Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, predsednik moje poslaničke grupe Dragan Marković Palma i koleginica Marija Jevđić su već pričali u ime naše poslaničke grupe i čuli ste već da ćemo da podržimo ovaj zakona. Svakako su bili srazmerno vremenu koje su imali dosta detaljniji. Ja obzirom da imam samo na raspolaganju neka tri, četiri minuta pokušaću samo da kažem ono što ja smatram da je vrlo bitno, što bi rekli da ostane negde zabeleženo. Čitajući neka demografska istraživanja, pošto je jedan kolega danas pričao o sličnim podacima, došao sam do informacije da Srbi nisu prošli ovako, da mi Srbi nismo prošli ovako kako smo prošli od Balkanskih ratova, pa do Prvog, Drugog svetskog rata, Jasenovca, Jadova i tako dalje, da bi nas danas prostom reprodukcijom bilo 27 miliona. Znači, samo Srba bi bilo 27 miliona. Nažalost, po zadnjem popisu pokazalo se da nas ima sedam miliona. Iskren da budem, plašim se da kada budemo uradili ovaj popis sada mislim da će ta cifra da bude i ispod sedam miliona. Godine 2011. u popisu koji je rađen, učestvovalo je 37 hiljada popisivača. Od tada do danas uznapredovali smo, danas sa drugačijom opremom, sa drugačijom tehnikom, za ovaj popis je procenjeno da je dovoljno 15 hiljada popisivača. Jedan mali predlog, ovih danas sve nas koji se bavimo politikom u nekom periodu ispred nas čekaju izbori za mesne zajednice. Nekada su se, naravno i sada, ali to je nekada bilo izraženije, ljudi, domaćini utrkivali ko će da budu predsednici mesnih zajednica i ko će sa svojom idejom i iskustvom najviše moći da pomogne. Lično mislim da smo napravili jednu grešku 2012. godine kada je na inicijativu nekih poslanika koji danas nisu ovde među nama, došlo do te situacije da smo mesnim zajednicama ukinuli račune. Mesna zajednica bez para se svodi na neko dobrovoljno kulturno-umetničko društvo koje eventualno može da da neki predlog, a na žalost nema mogućnosti da samo može da učestvuje u nekim sličnim realizacijama. Zašto to kažem? Danas su se vremena promenila. Mladi ljudi su dobili želju da se bave politikom, da urade nešto dobro za svoju zajednicu i da se kandiduju na istim tim mesnim zajednicama. U ovih 15 hiljada popisivača, obzirom da će većina njih da bude sa tržišta rada. Znači, nije lako doći do tih 15 hiljada imena, svakako obučiti te ljude i čekati svakih deset godina da dođemo do nekih statističkih podataka. Mislim da bi bilo dobro da u okviru svake mesne zajednice, ispred mladih ljudi koji će da budu sastavni deo tih mesnih zajednica, popisne komisije obuče te mlade ljude, da s vremena na vreme možda mogu da urade i neke periodične preseke, da ne moramo da čekamo svaki put deset godina, nego da tu statistiku možemo lakše da ažuriramo. Ono što je isto interesantan podata i o njemu treba da se kaže nešto, je to da pored nas koji živimo, Srba koji živimo ovde u Srbiji milion i sto hiljada naših sunarodnika živi u Bosni i Hercegovini, iznosim samo te značajnije brojke, 178 hiljada u Crnoj Gori, 186 hiljada u Hrvatskoj, 450 hiljada u Nemačkoj, 300 hiljada u Austriji, sto hiljada u Francuskoj i tako dalje. Iskren da budem, pored svih ovih sila koje su udarile na nas i svih nepravda koje ovaj naš narod preživeo, Bogu hvala još nas ima, jedna stvar bi bila dobra, da nikad više ne dođemo u neku situaciju da moramo sa bilo kim da ratujemo ili da naši ljudi moraju da budu ponovo mete nekih preseljavanja. Danas živimo u zemlji kada takve stvari, siguran sam neće moći da se dese zato što ni Srbija nije ono što je nekada bila. Danas smo poprilično jaki, složni i takve stvari ne bi trebale da nam se dese. U okviru te organizacije oko popisivača imali smo priliku danas, Žarko Obradović i ja da razgovaramo sa jednim momkom, mladim momkom konobarom, koji kaže – ako je deficit, možda bi i mi, konobari, mogli da se uključimo u te popisne komisije, da mi krenemo malo da popisujemo. Znate šta, ako mi budemo popisivali, pa sabirali sve to, pa malo zaokružili, ispašće da nas ima oko 10 miliona. Naravno, mala šala. Ali smo mu mi odgovorili - verujemo da ćete vi narednih dana da počnete da radite, zato što otprilike, kako se sada stvari dešavaju epidemiološka situacija će krenuti u nekom boljem pravcu, tako da ćemo da ostavimo popisivačima da se bave ovim statistikama, a da konobari počnu da rade svoj posao. Pošto ste danas tu, ministre, i drago mi je da ste tu ispred Vlade, samo još jedno kratko pitanje ili jedan mali predlog za vas, mislim da smo o tome već razgovarali, jer nikada se nije dešavalo nešto u realizaciji. Možda bi bilo dobro, ministre, da tema koju smo jednom pokrenuli, a to su centri za informisanje poljoprivrednih proizvođača koji bi trebali da budu regionalno podeljeni u odnosu na već zastupljene kulture ili stočne fondove, budu samo češće informisani u kom pravcu trebaju da se kreću. To je danas rekao i predsednik moje poslaničke grupe Dragan Marković Palma, i siguran sam da ste i vi svesni tih problema. To je jedna mala sugestija. Još jednom, ponavljam, što se tiče zakona koji je danas na dnevnom redu, poslanička grupa Jedinstvene Srbije ga svakako podržava. Hvala vam.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Vojislavu Vujiću. Vreme vaše poslaničke grupe je potrošeno. Reč ima zamenica predsednika poslaničke grupe SPS Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem, potpredsednice. Uvaženi ministre, kolege narodni poslanice, građani Srbije, Predlog zakon o izmenama Zakona o popisu stanovništva, mnogo se govorilo o tome. U pitanju je izmena koja se isključivo tiče roka održavanja. Potpuno je razumljivo da je pandemija Korona virusa diktirala da to ne možemo uraditi u periodu od 1. do 30. aprila, kako je bilo planirano, već se to pomera za oktobar i koliko god da su težnje pojedinaca da se to pretvori, možda čak i u neko političko pitanje zaista je suludo komentarisati ili odgovarati na takve optužbe. Mislim da je dobro da se sačeka taj oktobar iz mnogo razloga, pre svega iz bezbednosnih, jer kolega Vujić je o tome govorio, 15 hiljada ljudi će biti uključeno u popisivanje tj. upola manje nego što je bilo 2011. godine, ali opet ne mali broj ljudi koji će biti direktno izloženi ličnom kontaktu da bismo došli do relevantnih podataka. Popis stanovništva je važan i ne samo stanovništva, nego i domaćinstava i stanova. To je organizovano prikupljanje podataka o stanovništvu jedne zemlje i čini mi se najvažniji statistički izvor. Nismo mi ni prva, ni jedina zemlja koja to sprovodi, samo sticajem okolnosti to se dešava u ovoj godini, pandemije korona virusom. Osnovno pitanje na koje ćemo dobiti odgovor je, zapravo koliko nas je? Govorili smo o tim ciframa, govorile su moje kolege pre mene. Osim toga što ćemo dobiti odgovor koliko nas je, dobićemo odgovor i na pitanja gde i kako živimo, ko smo mi u kontekstu starosti, što će, bojim se, biti podatak koji nam se neće dopasti, kog pola, kog obrazovanja, kog zanimanja i svih ostalih parametara koji su relevantniji na temu. Ono što je važno reći jeste da se ta slika broja stanovnika u Srbiji zaista menjala. U pravu su kolege, mislim da je i kolega Bane o tome govorio, jeste nas 2011. godine bilo oko 7.200.000. Od toga je dve trećine stanovništva živelo u gradskim naseljima. Dobro je, ministre Nedimoviću, da ste ovde. Pretpostavljam da ćete imati jednu precizniju sliku koliko su nam u tom smislu danas sela ugroženija ili manje ugrožena. Ja želim da verujem da su manje ugrožena i nekako verujem u statistiku koja će pokazati da je više mladih ljudi koji će se posvetiti selu, zato što zaista mislim da tu jeste perspektiva Srbije, između ostalog. Ženski pol je po tom popisu iz 2011. godine, bio zastupljeniji, sa oko 51,5%. Mislim da će i taj procenat sada biti veći, ali je najbrojnija populacija bila između 15 i 64 godine. I to je negde onaj podatak koji nas sve plaši o kome smo svi govorili, a to je starosna struktura, to je činjenica da nam je stopa nataliteta u padu. Ja čak imam podatak da od 1971. do 2011. godine stopa nataliteta pala je sa 14,4% na 9,1%, dok je stopa mortaliteta porasla obrnuto proporcionalno. Jeste ovo razlog da se kao narod i država zabrinemo, međutim nismo malo uradili. Mislim da je aktuelna Vlada, zapravo tu postoji jedan kontinuitet kada je u pitanju pre svega unapređenje kvaliteta života mladih ljudi, povećanje broja zaposlenih, smanjenje broja onih koji iz, najpre ekonomskih razloga napuštaju našu zemlju i čini mi se da u ovom trenutku kada smo ekonomski lider u regionu, a možda i šire sve manje postoji razlog da nam mladi ljudi odlaze. Da li u tom smislu imamo problem da možda stručnjaci budu plaćeni negde u inostranstvu više nego kod nas? Da, ali sa druge strane praksa je pokazala da, čak ni zemlje Evropske unije koje smo u nekom periodu stanovništvo i prikazivali kao obećane zemlje, više to nisu. Pandemija korona virusa pokazala je da je ipak važno živeti u odgovornoj državi, u državi koja brine o svom stanovništvu, pre svega. Potvrda za to jesu vakcine, jeste ovaj tempo vakcinacije koji imamo prilike da vidimo na dnevnom nivou, pa čak možda i ovaj vikend koji nam je pokazao koliko je ljudi iz regiona došlo u Srbiju po vakcinu. To su parametri koji su veliki plus za Srbiju i koji nedvosmisleno ukazuju na to da jesmo lider regiona, ali sa druge strane, sigurna sam da će probuditi i gnev svih onih koji nas kritikuju, uglavnom, bez razloga, koristeći neke svoje parametre da unize sve ono što imamo, dobru volju i da uradimo u prilog njihovih zahteva. Kada ukazujem na ovaj sociološki aspekt, govorim to iz razloga jer tamo gde nema stanovništva ne može biti ni države. Šta je još jedna važna kategorija ljudi koju želim da zaista svesno pozovem da razmisle? Pre svega, to su nacionalne manjine i kada to kažem, onda kao i kolega Zvonimir Stević, govorimo o krajnjem Jugu, govorim o tom političkom pokušaju da se na brzinu profitira na način što ćete svoje sugrađane i pripadnike svoje nacionalnosti ubediti kako je velika šteta za državu Srbiju ako se ne odazovete popisu. Ne. šteta će biti isključivo za vas, za vašu decu koju treba da odgajate u Srbiji, jer biti državljanin Srbiji u ovom trenutku zvanično popisan je ozbiljan benefit. Ukoliko ne veruju meni, Albanci iz Preševa i Bujanovca mogu oko toga da se konsultuju sa svim onim svojim rođacima koji su zvanično ili nezvanično popisani i stanovnici su te kvazi takozvane države Kosovo, sa čijim pasošem ne mogu da izađu, osim do Albanije, ja mislim nigde bez vize. Mnogo je važno u kojoj državi živite. Mnogo je važno da niste žrtva nečijih velikih apetita, političkih i ličnih, i to je jedan od razloga zbog kog zaista apelujem još jednom, da zdravorazumski sagledamo popis stanovništva i u odnosu na činjenično stanje se prema tome svako od nas i odredi. Sve ostalo je, čini mi se, u dobroj meri već rečeno, pa i stav poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, a to je da ćemo svakako glasati za izmenu ovog Zakona, pre svega, zato što smo stava da je zdravlje i bezbednost naših građana na prvom mestu i da oko toga nema kompromisa, šest meseci nije rok koji je ko zna koliko tragičan. Sigurna sam da ćemo u oktobru imati uspešan popis stanovništva koji će pokazati da brojke nisu tako strašne, a onda nam i dati zadatak kako da kao visoki Dom, kao narodni poslanici pomognemo da nam statistika svake godine bude što bolja, makar u ovoj starosnoj strukturi. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sandra Joković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, kolege narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, pred nama je danas Predlog zakona o izmenama zakona o popisu stanovništva, domaćinstva i stanova u 2011. godini. U ovom Zakonu je definisano da se popisivanje sprovodi od 1. do 30. aprila 2021. godine, ali imajući u vidu činjenicu da je pandemija Kovid 19, nije moguće sprovesti kvalitetan i bezbedan popis, jer zahteva direktan kontakt popisivača i građana. Zato se ovaj popis odlaže za šest meseci, što znači neće biti negativnih posledica po rezultat popisa, osim što će se objavljivanje konačnih rezultati započeti šest meseci kasnije nego što je prethodno bilo planirano. Terensko prikupljanje podataka, 15.000 popisivača treba da obiću svaki stan, kuću kako bi popisali kompletno stanovništvo. Poslednji popis je bio 2011. godine i ukupan broj stanovnika je bio 7.186.862. U gradskim naseljima je 4.271.872 stanovnika, dok je u ostalim naseljima 2.914.990 stanovnika. Bila je ovo prilika da se građani, između ostalog, i izjasne kojoj veri i naciji pripadaju i mnogo toga još što je važno za državu, a i same građane Republike Srbije. Po popisu iz 2011. godine, 147.504 ljudi se izjasnilo kao Romi. Po nezvaničnoj proveri, taj broj je daleko veći. Mnogi Romi žive u neformalnim naseljima, kojih ima 702 u našoj zemlji, i koja nisu bezbedna za stanovnike ovih naselja. Podsetiću vas da je samo pre dvadesetak dana u neformalnom naselju prilikom strujnog udara nastradalo sedmoro dece. Jedno je podleglo povredama i preminulo. Ostala deca se nalaze u Tiršovoj i u teškom su stanju. Sigurna sam da će grad Beograd, opština Čukarica, kao i nadležna ministarstva naći način da stambeno zbrinu žitelje ovog naselja, a to mogu da učine kroz razne projekte koje finansira naša država zajedno sa EU. Sveukupni položaj Roma je loš. Zato je potrebno podizanje svesti Roma koliko je važno da učestvuju u popisu u 2021. godini, da izraze nacionalnu pripadnost i ostvare svoja prava obezbeđena Ustavom, kao i druge benefite. Što se tiče benefita, predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije su u 2018. godini uvećali roditeljski dodatak za prvo, drugo, treće i četvrto dete. Jednokratna novčana pomoć za prvo dete iznosi 100.000 dinara, za drugo dete 10.000 dinara mesečno dve godine, za treće 12.000 dinara 10 godina i za četvrto dete 18.000 dinara mesečno 10 godina. Po statistici, svaki šesti par ne može prirodnim putem dobiti dete. Pohvalno je što je država prepoznala ovaj problem i donela odluku da žene mlađe od 43 godine vantelesnu oplodnju obavljaju o trošku Fonda za zdravstveno osiguranje. Imamo dobre primere i lokalnih samouprava, kao što je grad Kraljevo, grad iz koga ja dolazim. U slučaju kada se vantelesna oplodnja obavlja u inostranstvu grad Kraljevo obezbeđuje finansijska sredstva od 300.000 dinara, a starosna granica do koje žene mogu konkurisati je 50 godina. Takođe, za prvo dete grad pomaže sa 30.000 dinara jednokratnom novčanom pomoći. Imaju i mnoge druge povlastice koje se odnose na majke sa troje i više dece. To su popusti na gradsku toplanu, čistoću, vodovod. Mnoge žene su se odlučile da rode treće i četvrto dete. Iza ovako hrabrih majki stoji naša država koja im obezbeđuje sigurna mesečna primanja do detetove desete godine. Sve ove podsticajne mere od strane države i lokalnih samouprava doprineće natalitetu, a te rezultate ćemo videti kada budu objavljeni konačni rezultati popisa. U danu za glasanje podržaću ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Sandri Joković. Reč ima narodni poslanik Nenad Krstić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, jedan od zakona koji se donosi na svakih deset godina je Zakon o popisu stanovništva i imovine. Ovakav zakon je neophodan da možemo da stvorimo sliku stanovništva, kako nacionalne strukture, tako i starosne kategorije. Da dobar deo naših sela polako odumire znamo i tačno vidimo tu činjenicu. Dobro je što je danas ministar poljoprivrede ovde, gde svi znamo da je jedan od ključnih razloga za razvoj sela i jeste grana poljoprivrede, pa ćemo na ovakav način i steći jednu od najrealnijih slika šta se dešava u srpskom selu i koliko imamo stanovnika prvenstveno, kažem, u seoskim i ruralnim područjima, s obzirom da jedan od najvećih pokretača i ekonomije i privrede je i grana poljoprivrede. Što se tiče drugih parametara, ja bih se osvrnuo na jug Srbije, s obzirom da znamo da albanska nacionalna manjina, koja živi na jugu Srbije, su bojkotovali do sad sve moguće popise, a sve ostalo, kao pripadnici države Srbije, ostvaruju sva moguća prava, pa mislim da u ovom slučaju je poziv njima da se lepo popišu i da svi znamo koliko je Albanaca na jugu Srbije, jer znamo da Albanci imaju, da kažem, taj stav da se upisuju i na Kosovu i u Severnoj Makedoniji i u Albaniji, po potrebi, pa da fingiraju i prebrojavaju se da su u mnogo većem broju kako bi ostvarivali svoja prava u četiri različita regiona, odnosno u tri države. Što se tiče drugih parametara oko popisa, nadovezao bih se, maločas je kolega Aleksandar i govorio, 1991. godine na izjašnjavanju oko odvajanja Severne Makedonije, tada je u Severnoj Makedoniji bilo 295.000 Srba, a na poslednjem popisu 36, što znači da je status Srba popisanih u regionu ozbiljno ugrožen, jer i status Srba je mnogo veći i u Severnoj Makedoniji, a i u drugim republikama, kao što je Crna Gora. Samo taj parametar govori da je 1991. godine bilo 140.000 Albanaca u Severnoj Makedoniji, a znamo da je 295.000 bilo izjašnjeno Srba, što znači da je duplo veći broj bilo Srba nego Albanaca, a vidite koji status Albanci skoro polovine imaju makedonske vlade, od resornih ministara i sve ono što pripada u rukovođenju jednoj državi, a koliko u odnosu na to imaju Srbi. Zato pozivam Albance da se, koji se nalaze na jugu Srbije, popišu, da vidimo pravu i realnu sliku, da ne izvrću trenutnu situaciju i koriste samo sebi za korišćenje prava, a kada dođe zakon koji treba da slede, oni se samo pozivaju na njihova prava. I ova prava treba da poštuju i izvrše popis i onda znamo tačno situaciju kakva je realna na terenu. Hteo bih samo još da naglasim da posle ovog zakona, kažem, ministar poljoprivrede je tu, trebalo bi automatski da se uradi jedan rezime celokupne situacije, jer tu će doći do popisa i staračkih domaćinstava. Doći će do popisa i seoskih, odnosno ljudi koji žive na selu i kako bismo mogli sa hitnim merama uraditi određene mere i spasiti srpsko selo, 2kao što je nekad bilo osnov, pokretač privrede i opstanka na ovim prostorima. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Nenadu Krstiću. Reč ima narodna poslanica Olivera Ognjanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnicima, mi danas govorimo o izmeni Zakona o popisu stanovništva za 2021. godinu, koji će ujedno biti i poslednji koji se sprovodi na tradicionalan način, neposrednim kontaktom sa stanovništvom. Ono što je ovde najbitnije jeste da zbog trenutnog stanja i ugroženosti pandemijom koronavirusa, moramo biti realni da u aprilu mesecu ne može doći do ostvarenja tih planova i zbog toga moramo da ih pomerimo za oktobar mesec. Ova Vlada sprovodi strategiju za povećanje nataliteta i u tom smislu je sprovela sve moguće mere već nekoliko godina unazad kako bi Srbija napokon imala pozitivan procenat kada je u pitanju broj rođenih beba u jednoj godini. Takođe, 88 opština dobilo je ukupno 650 miliona bespovratnih sredstava za poboljšanje populacione politike u januaru mesecu prošle godine. Vlada Srbije je 2018. godine uvećala i roditeljski dodatak za prvo, drugo, treće i četvrto dete što je, priznaćete, velika pomoć i stimulacija parovima koji žele da imaju više dece, a nisu to bili u mogućnosti iz finansijskih razloga. Sa druge strane, kako bi se popravila demografska slika u Srbiji, Vlada je sebi zadala cilj da zadrži mlade u našoj zemlji i pokuša da vrati one koji su već ranije otišli u inostranstvo. Obnova i izgradnja Srbije uključuje otvaranje velikog broja radnih mesta, što daje šansu upravo mladima, ali i svima koji su bez posla. Zato je nezaposlenost sada na 9%, iako je veliki problem napravila upravo pandemija. Bitno je da ćemo na kraju dobiti pouzdane podatke o ekonomskim, obrazovnim, etičkim, vitalnim obeležjima stanovništva, zato što su oni neophodni da bismo dobili preciznu sliku trenutnog stanja i mogli da pravimo projekcije za naredni period. Što se tiče same pandemije, obraćam se građanima da izbegavaju bilo kakva okupljanja, pogotovo performanse koje su organizovali neodgovorni i neozbiljni ljudi koji ne žele dobro nikome, a pogotovo ne svojoj zemlji. Pre neki dan – Ada Ciganlija – puna ljudi, roštiljanje, lep dan, predivno. Znam da je svima dosta sedenja u kući ali, ljudi, stanite malo, mislite o bezbednosti svojoj i svojih najdražih, a pri tome ugrožavate živote i mladih i starih, dok su nam sa druge strane bolnice prepune i imamo medicinsko osoblje koje, ugrožavajući svoje živote, pokušava na svaki mogući način danonoćno da pomognu svima nama, svim bolesnima i ugroženima. Apelujem na građane Srbije da se vakcinišu, jer je to zaista jedini način da normalizujemo život onako kako smo navikli da možemo da prošetamo i izađemo sa decom, da normalno idemo u kupovinu, da se vratimo normalnom životu. Na kraju krajeva, svi to i želimo, zar ne? Toliko puta ste tražili da ponovo imamo organizovana venčanja, kao ranije, da imamo proslave rođenja dece, da izlazimo u kafiće, pa, eto, to je jedini način da ponovo živimo normalno i bezbedno. Svi možete da se ljutite na predsednika koliko god hoćete, ali predsednik nije taj koji je doneo koronu u našu zemlju. On je taj koji se izborio da imamo sve postojeće vakcine u ponudi kada ih druge zemlje nemaju i nisu imale. On je taj koji pomaže i stranim državljanima u borbi protiv Kovida, a ova Vlada je svima dala mogućnost da slobodnom voljom odluče da li će se vakcinisati ili ne. Nije normalno skupljanje u masama, a sa zahtevom kojim – nepostojećim. Znači, oni nemaju konkretan zahtev, osim da im nešto ne odgovara. Pa, nikome od nas ne odgovara da sedi kući i da već preko godinu dana nosi maske, stalno dezinfikuje ruke, drži odstojanje od dragih i najbližih. Žalosno je što imate nekoga kao što je Đilas, koji bukvalno ne spava, nego traži razlog da kritikuje i zamera na svakom potezu ove Vlade. To su vam oni ljudi koji kažu – ja volim svoju zemlju ali… Čim ima to „ali“ znači da nešto baš i ne voli tu zemlju i taj narod i da bi je najrađe opustošio i odneo sve, makar i na Mauricijus. Pazite sad, 68 miliona evra na 53 računa, plus sve što smo znali od ranije, da ne ponavljam, i ko zna koliko ćemo još pronaći na njegovim računima širom sveta, našeg bivšeg gradonačelnika Beograda. Šta mislite, dragi građani, koliko para biste imali na računima kada bi vam sve pare vratio nazad i svima jednako podelio? Koliko bi se para našlo na računu svakog od nas? Sa druge strane, da smo gradili fabrike od tih para, koliko bismo novih radnih mesta imali? Ali to ne znači samo radno mesto, već egzistencija i bolji i pristojniji život vašim porodicama. On mora, prosto mora da odbije poligraf. Ono što ja insistiram jeste da se nastavi sa istragom u koju moraju biti uključeni svi istražni organi ali da se isto uradi i sa gospodinom Jeremićem, Šolakom i pronađu svi njihovi saučesnici. Na sve ovo, Đilas sebe predstavlja kao žrtvu, jadnog, progonjenog političara, kojeg mi pokušavamo da predstavimo kao najvećeg lopova. Nedavno je izjavio da će biti priveden. Pitam se samo zbog čega, kad je tako čist. Da nije možda počeo da se kaje? Da neće možda i javno da se izvini građanima na pokradenom novcu? Očigledno je proradila panika, pa sve možemo da očekujemo od njega, jer je sateran u ćošak. Poštovani građani, 60% nas je dalo svoje poverenje predsedniku Vučiću na prethodnim izborima, a ne sumnjam da će tako biti i na predstojećim. Predsednik Vučić i ova Vlada su pokazali da rade sve kako bi nama bilo bolje, kako bi imali lepši i bezbedniji život i svi vidimo da se nije stalo sa radom i ekonomskim napretkom, uprkos pandemiji. U danu za glasanje podržaću sve predložene zakone. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Oliveri Ognjanović. Reč ima narodni poslanik Nenad Mitrović.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici, danas na dnevnom redu imamo izmene i dopune Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova. Predloženim izmenama i dopunama Zakona o popisu stanovništva pomera se rok početka popisa zbog pandemije korona virusa. Ovim Zakonom o popisu stanovništva predviđaju se sveobuhvatni podaci o licu koje se popisuje. Popisivači koji učestvuju u popisu biće tehnički opremljeni tehnikom koja će olakšati unos podataka o licu koje se popisuje, što znači da će na raspolaganju imati laptop računare koji će u mnogome olakšati ovaj proces. Biće dovoljno vremena za obuku popisne komisije da na što bolji i kvalitetniji način obave ovaj posao. Ono na šta hoću da se osvrnem jeste poslednji popis stanovništva iz 2011. godine gde smo imali situaciju da je albanska nacionalna manjina bojkotovala popis stanovništva. Kao problem koji se pojavio bio je problem pri formiranju albanskog nacionalnog saveta u pogledu broja članova albanskog nacionalnog saveta, jer po zakonu broj članova određuje broj pripadnika nacionalne manjine koja se popisala na poslednjem popisu. S obzirom da će u predstojećem popisu nacionalni saveti nacionalnih manjina imati određenu ulogu, nadam se da se ovakva uloga albanske nacionalne manjine neće ponoviti. Zbog bojkota popisa 2011. godine koju sam pomenuo, došli smo u situaciju da 2015. godine radimo procenu broja stanovnika kao nešto što je bilo potrebno da bi se znalo koliki je broj stanovnika koji živi u opštinama Bujanovac, Preševo i Medveđa. Procenu broja stanovnika radila je ekspertska međunarodna grupa koja je pre početka procene broja stanovnika zajednički sa predstavnicima Srba, Albanaca i Roma utvrdila način i metodologiju za procenu broja stanovnika. Tom procenom utvrđeno je da u Bujanovcu živi 38.300 stanovnika, u Preševu 28.000, u Medveđi 7.800. Ako bih samo spomenuo podatak da u biračkom spisku za opštinu Bujanovac imamo upisanih 43.000 birača, a procenom iz 2015. godine imamo situaciju da je procenjeno 38.300. Gospodine ministre, pre dva dana su bili izbori u opštini Preševo, vanredni lokalni izbori, i imali smo prilike da vidimo da je na te izbore izašlo 18.000 građana koji su glasali. Ovo što ja kažem, 28.000 stanovnika imamo po proceni, a u biračkom spisku opštine Preševo imamo 41.000 upisanih birača. Ja samo hoću da kažem da je Izborna lista Aleksandar Vučić - Za budućnost Preševa ostvarila istorijski rezultat, jer je 1.250 Srba izašlo i glasalo za listu zato što su prepoznali politiku koju vodi predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Srbije, da je to politika koja garantuje opstanak i ostanak na ovim prostorima. Ono što hoću da kažem jeste da u poslednje vreme imamo priliku da čujemo ovde, u Narodnoj skupštini, od mojih kolega poslanika Šaipa Kamberija i Nadije Bećiri problem pasivizacije prebivališta za lica koja žive u Bujanovcu, Preševu i Medveđi. Ta ista lica se nisu popisala na redovnom popisu stanovništva 2011. godine i nemamo informaciju da li su ta lica tu ili ne. Kao što sam već i rekao da će nacionalni saveti nacionalnih manjina imati određenu ulogu u ovom procesu, uveren sam da će se albanska nacionalna manjina popisati i da neće bojkotovati predstojeći popis, kako se problemi o kojima sam govorio ne bi ponavljali. Samo učešćem na popisu i utvrđivanjem pravog broja stanovnika omogućava nam da znamo koliko nam treba lekara, medicinskih sestara, učitelja, nastavnika, državnih službenika itd. Dame i gospodo narodni poslanici, u danu za glasanje vas pozivam da podržimo predložene izmene i dopune Zakona o popisu. Hvala.
Zahvaljujem se narodnom poslaniku Nenadu Mitroviću. Reč ima narodna poslanica Nevenka Kostadinova. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvaženi ministre sa saradnikom, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama je Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstava i stanova 2021. godine. Razlog za donošenje izmene jeste pandemija izazvana Kovidom 19 koja je bukvalno promenila svet. Ne postoji oblast ili aktivnost koja nije pogođena ovom pandemijom. Dakle, usled poremećaja izazvanih pandemijom Srbija kao odgovorna država, kojoj je zdravlje njenog stanovništva na prvom mestu, odlučila je da pomeri prvobitno planirane rokove za organizovanje i sprovođenje popisa za šest meseci. Zakonom o popisu, koji smo usvojili februara prošle godine ovde u Skupštini, bilo je planirano da se popis stanovništva, domaćinstava i stanova sprovede od 1. do 30. aprila 2021. godine, a sada ovom izmenom Zakona o popisu se taj rok pomera na period od 1. do 31. oktobra 2021. godine. Pošto je prethodni popis bio oktobra 2011. godine to znači da se ovaj popis uklapa u desetogodišnji ciklus u kome se organizuju i sprovode popisi. Zbog globalne krize izazvane pandemijom Kovid 19 nije moguće sprovesti kvalitetan i bezbedan popis u planiranom terminu. Da bi se popis realizovao potrebno je sprovođenje niza aktivnosti koje zahtevaju kontakte, a sve to nosi rizik po zdravlje ljudi usled zaražavanja. Zbog toga se predlaže pomeranje roka za realizaciju popisa, kao i preduzimanje dodatnih aktivnosti za realizaciju popisa u novim okolnostima pandemije. U prilog ovog pomeranja roka je i preporuka Odeljenja za statistiku UN, kao i Populacionog fonda UN da države koje organizuju popis na tradicionalan način odlože popis kao najrazumnije rešenje. Srbija kao odgovorna država, kojoj je zdravlje stanovništva od početka pandemije bilo na prvom mestu, odlučila je da primeni ovo najrazumnije rešenje tj. da odloži popis na šest meseci. Proces imunizacije u Srbiji je već počeo i intenzivno se i ubrzano sprovodi jer je Srbija jedina država u regionu koja ima dovoljno vakcina za imunizaciju svojih građana i po tome je u samom vrhu na listi zemalja po sprovođenju vakcinacije. Da Srbija prednjači u procesu imunizacije svedoci smo i ovih dana kada u pograničnim opštinama kakva je i moja opština dolaze naši građani koji imaju dvojno državljanstvo, koja žive u susednim republikama, da bi se vakcinisali u državi Srbiji. Period odlaganja popisa za šest meseci omogući će imunizaciju većeg dela stanovništva te će se rizik od zaražavanja učesnika u samom popisu bitno smanjiti. Predstojeći popis će omogućiti prikupljanje podataka kako o broju stanovništva, tako i o osnovnim geografskim, demografskim, socio-ekonomskim, etno-kulturnim i drugim karakteristikama. Popisom se dolazi do potpunih, kvalitetnih i međunarodno uporedivih statističkih podataka koji su i dalje važni za planiranje društvenog i ekonomskog razvoja. Popisom se pravi rekapitulacija jednog desetogodišnjeg perioda iz koga se izvode zaključci kako su pojedine strategije uticale na životne cikluse, šta je bilo dobro, a šta nije dalo očekivane rezultate. Kako su promene u poslednjem desetogodišnjem periodu bile mnogo intenzivnije u odnosu na ranije periode to su i posledice i turbulencije bile mnogo krupnije i značajnije, vrlo često i neočekivane. Desetogodišnji period za nama obeležila je ekspanzija internet komunikacija, elementarne nepogode, klimatske promene, lokalne i globalne migracije. Erozija migracije koja se desila u poslednjih 50 godina najintenzivnija je bila u brdsko-planinskim predelima, u pograničnim i ruralnim oblastima, u nerazvijenim područjima, tamo gde nema adekvatne putne infrastrukture, tamo gde su surovi uslovi za život i tamo gde se teško obezbeđuje egzistencija. Kao posledicu toga imamo skroz prazne sredine, sela bez stanovništva, male gradove bez mladih i konstantan pritisak ka većim centrima. Zajedno sa tim imamo probleme i u većim gradovima koji ne mogu da prime toliki broj stanovništva. To dalje dovodi do problema, kao što su nedovoljan broj vrtića i škola, zagađenje vazduha i vode, problemi sa deponijama, a o stresnom načinu života da i ne govorimo. Jaz između razvijenih i ne razvijenih krajeva postaje sve veći. Statistika pokazuje da u ovom trenutku u ruralnim oblastima Srbije živi negde oko 40% stanovništva. Zadržavanje stanovništva u ruralnim oblastima jeste jedan od prioriteta Vlade Republike Srbije. Realizacija razvojnih i infrastrukturnih projekata pokazuje da je politika Vlade posvećena ravnomernom regionalnom razvoju. Putna infrastruktura, izgradnja brzih saobraćajnica i autoputeva je prvi korak u tom pravcu. Izgradnja širokopojasnog interneta, o kome smo raspravljali ovde prošle nedelje, je takođe jedan od preduslova za ubrzani razvoj nerazvijenih sredina. Naročito je važna izgradnja regionalne putne infrastrukture, jer je ona glavni preduslov za očuvanje i razvoj devastiranih i nerazvijenih sredina. Ovo govorim iz razloga što je moja opština Bosilegrad za zadnjih 20 godina izgubila skoro polovinu svog stanovništva. Usled propadanja privrede i zatvaranja fabrika ljudi su krenuli da se iseljavaju uglavnom iz ekonomskih razloga i taj proces traje i dan danas. Kako ne bi izgubili mala rubna mesta poput Bosilegrada, Trgovišta, Crne Trave i drugih koji se suočavaju sa demografskim problemima, a što će se predstojećim popisom i utvrditi, potrebno je što hitnije preduzimanje krupnih koraka ka stvaranju uslova za kvalitetniji način života u malim i nerazvijenim sredinama. Za realizaciju tog cilja potrebno je, prvo, izgraditi kvalitetnu i adekvatnu putnu infrastrukturu, primeniti stimulativnu poresku politiku uz poreska rasterećenja i olakšice za investicije u takvim mestima, obezbediti subvencije za zapošljavanje u tim krajevima kako bi se usmerile investicije u krajevima za koje inače investitori nisu zainteresovani. Ovo su nužni koraci koje moramo preduzeti kako bi zadržali ljude u tim mestima, a samim tim smanjili pritisak za većim gradovima i omogućiti kvalitetniji i bolji život svim građanima kako u malim opštinama, tako i u velikim gradovima. Na kraju, u danu za glasanje ja ću podržati Predlog zakona koji imamo danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Nevenki Konstatidonovoj. Reč ima narodni poslanik Stefan Srbljanović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, pandemija virusa Kovid 19 je pre godinu dana postala naša svakodnevnica i pored nekih životnih navika primorala nas da i pojedine zakonske regulative prilagodimo novonastaloj situaciji. To je slučaj za Zakonom o popisu stanovništva, stanova i domaćinstava i zbog pomenute krize virusom Kovid 19 nije moguće sprovesti planirani popis u periodu koji je naznačen i verovatno će on biti odložen za narednu 2022. godinu. Pored izmena zakona koje se tiču termina sprovođenja popisa svakako da se veća budžetska sredstva moraju izdvojiti i za obuku popisivača, instruktora, nabavku sve neophodne opreme, počev od dezinfekcionih sredstava i svega onoga što je potrebno da bi se taj popis sproveo na adekvatan način jer nam je i u ovom slučaju zdravlje naših građana na prvom mestu. Mi svu svoju energiju u narednom periodu moramo usmeriti ka pobedi nad Kovidom-19, a to ćemo ostvariti samo masovnom imunizacijom. Značaj popisa stanovništva ogleda se pre svega u prepoznavanju demografskih izazova i problema sa kojima se suočavaju sve države, pa i Srbija i na osnovu njih će se i odrediti i formirati smernice za rešavanje istih. To svakako ubrzava i planirani razvoj u oblasti ekonomije, obrazovanja, zdravstva i ostalih ekonomskih i društvenih sfera. Mi smo svedoci da decenijama unazad imamo masovne migracije stanovništva, pre svega ta kretanja se odnose na migracije stanovništva iz seoskih u gradska područja, ali i migracije iz zemlje u inostranstvo. U oba slučaja, što naravno nije dobro, to dovodi do toga da imamo pustošenje u pojedinim delovima naše zemlje, a to svakako u kombinaciji sa belom kugom čini jedan od najvećih problema sa kojima se momentalno moramo suočiti i za čije rešavanje moramo tražiti adekvatna rešenja. Preciznim popisom stanovništva koje će se sprovesti dobićemo uvid u razloge zbog kojih se navedene migracije dešavaju, posledice koje ostavljaju i način za njihovo otklanjanje. Država je već preuzela određene korake i postavila temelje ka rešavanju ovog problema. Kada to kažem svakako mislim na formiranje Ministarstva za demografiju i populacionu politiku i Ministarstvo za brigu o selu. Na taj način država pokazuje da je prepoznala problem i da teži njegovom rešavanju i kroz institucije, a svakako da i program ove Vlade, odnosno plan Srbija 20-25 sadrži precizni navedene projekte koji će sprečiti dalji odliv stanovništva. Naš cilj je svakako snažna i jaka Srbija, Srbija koja stvara uslove za ostanak i opstanak svog naroda na ovom prostoru i podstiče natalitet kako ne bismo gubili cele generacije. Zbog toga na sve načine moramo sačuvati mir i stabilnost, jer je on osnov svega. Pored tog navedenog kretanja stanovništva izazvanog ekonomskim razlozima Srbija je kroz svoju dugu istoriju, odnosno njeno stanovništvo je bilo suočeno sa ozbiljnim gubicima ljudskih života u ratnim vremenima. Podsetiću vas samo da je u Prvom svetskom ratu Srbija srazmerno broju stanovništva podnela najveće žrtve, izgubila gotovo jednu trećinu svog stanovništva. O gubicima stanovništva i stradanju ovog naroda u Drugom svetskom ratu u našoj i sada okolnim državama ne moram da govori, a u skorijoj prošlosti smo svakako bili svedoci nasilnog iseljavanja našeg naroda sa teritorije južne srpske pokrajine, Srpske Krajine i današnje Federacije Bosne i Hercegovine. Ono što se nije sprovelo, što se nije uspelo sprovesti u delo likvidacijom i preterivanjem stanovništva sa tog prostora sprovodilo se, nažalost sprovodi se i dan danas asimilacijom, odnosno zabranom korišćenja jezika, pisma i religije kako u Hrvatskoj, tako čak i u Crnoj Gori, a sve sa jednim ciljem, ciljem da se uništi srpski nacionalni identitet. Moramo da nastavimo da osnažujemo našu državu, jer se mnogo puta pokazalo da položaj naših sunarodnika u okruženju u mnogome zavisi od stanja Srbije, odnosno Matice. Takođe, moramo raditi na popravljanju položaja i kvaliteta života građana Srbije, jer pored navedenog nasilnog raseljavanja stanovništva naši sugrađani su napuštali ovu zemlju najprostije rečeno u potrazi za boljim životom. Te uslove ćemo se svim silama truditi da ostvarimo ovde i da utičemo na odluku onih koji su se odselili iz Srbije da se u jednom trenutku vrate u otadžbinu. Ulaganjem u infrastrukturu, pre svega u auto-puteve, brze železnice kojima naši sunarodnici više neće odlaziti iz Srbije, već se vraćati u nju, otvaranjem fabrika, otvaranjem škola i vrtića, bolnica, podizanjem životnog standarda. Sve su to ciljevi koje smo sebi postavili i čijem ćemo ostvarenju težiti. Takođe, merama populacione politike uticaćemo na svest mladih ljudi o značaju porodice i motivisati ih za njeno zasnivanje. Poštovane dame i gospodo, dužnost i obaveza svih nas ovde jeste da sačuvamo biološku budućnost Srbije. Često slušamo tvrdnje da je Srbija u nekoj bliskoj prošlosti izgubila sve ratove koje je vodila. O tome može da se diskutuje i o tome se može raspravljati, međutim pred nama je jedna druga bitka i jedna možda mnogo važnija bitka, ona se neće voditi protiv nekog spoljnog neprijatelja, već ćemo je voditi protiv nas samih, a to je pre svega bitka za biološki opstanak našeg naroda. Ukoliko bismo tu bitku izgubili i ukoliko je izgubimo onda nam ni svi putevi i fabrike koje gradimo i koje ćemo grditi u budućnosti u narednom periodu zaista neće značiti ama baš ništa. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, dame i gospodo poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, ja ću danas govoriti o Predlogu zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, domaćinstva i stanova 2021. godine. Naime popis stanovništva bi trebao da se održi od 1. aprila do 30. aprila ove godine, međutim, zbog novonastale situacije, odnosno situacije koja traje nažalost već godinu dana, pandemije ili zaraza koja vlada čitavim svetom Kovid 19, nismo u situaciji zbog čuvanja zdravlja građana Republike Srbije da taj popis odradimo sada. Popis je bio pomeren za oktobar mesec, međutim i to je previše blizu i amandmanom mog kolege gospodina Đorđa Todorovića, mi smo pomerili popis za 2022. godinu i to za oktobar mesec, tačnije od 1. oktobra do 31. oktobra 2022. godine, što je dobro, jer čuvamo zdravlje građana Republike Srbije. Što se samog popisa tiče, trebalo bi da svi izađu na popis. Vrlo je važno, jer kreiramo tako državne politike pod jedan. Pod dva, znaćemo tačan odnos između mortaliteta i nataliteta. Nažalost, još uvek je mortalitet veći od nataliteta. Mi smo čak doneli zakon pre par godina o finansijskoj podršci porodica sa decom. Tako da finansiramo prvo, drugo, treće i četvrto dete, što je odlično. Za prvo dete imamo stimulans, odnosno jednokratnu pomoć od 100.000 dinara. Za drugo dete imamo dve godine pomoć na mesečnom nivou od 10.000 dinara. Za treće dete imamo 10 godina na mesečnom nivou pomoć od 12.000 dinara i za četvrto dete stimulans je 10 godina na mesečnom nivou 18.000 dinara. Zašto ovo po treći put, moje koleginice su već spomenule, ja takođe govorim o tome? Jer je jako važno da buduće majke znaju da država pomaže majkama koje žele da svojim doprinosom, odnosno rađanjem dece populacija, odnosno natalitet u Srbiji bude veći od mortaliteta, što je svuda prirodno, jel. Zatim, kada radimo popis vrlo je bitan kontakt sa građanima, obzirom da je u pitanju 20.000 ljudi, što 5.000 instruktora, što 15.000 popisivača, neminovno je da dođe do kontakta, obilazite nečije kuće, stanove, a to nije dobro. Treba da postoji edukacija, opet ste u kontaktu sa ljudima koji treba da slušaju vašu edukaciju, znači sve se radi na tome da bi se zaštitilo zdravlje građana Republike Srbije. Juče sam slušala izveštaje što se kovida tiče, nisu dobri, pa ovim putem apelujem na građane Republike Srbije, ko hoće da primi vakcinu, neka primi, nije obavezna, ali je mnogo dobro da primimo vakcinu, jer ćemo zaštiti masu građana od nas samih. Ne znam šta da kažem, ali pre svega dugujemo zahvalnost svojim doktorima koji danonoćno rade, medicinskim sestrama i ne samo njima, nego i svim ljudima koji učestvuju u lečenju ljudi kojih je sve više po bolnicama. Ne znam šta bi se desilo da nismo izgradili ove dve kovid bolnice, jednu u Batajnici sa 930 ležajeva, drugu u Kruševcu sa 500. Čula sam juče da je u Batajnici već 900 ljudi u bolnici, u Kruševcu je više 250 ljudi. Što kaže jedan lekar, svaka čast tim lekarima, prave se žurke. Bila sam i ja mlada, zar ne možemo još malo da se strpimo, da revakcinisanih bude dva miliona, znamo da treba da bude tri miliona u Srbiji vakcinisanih i revakcinisanih da bi pandemiju držali pod kontrolom, da bi se ova pošast jednom završila. Da imaju žurke, ali u skafanderima, da vide kako to izgleda kada ste pod 10 sati u skafanderu, kad nemate vazduha da dišete, zar je prirodno da neko ima onoliko tešku opremu, a bore se za svakog građanina Republike Srbije. Znači, strpite se, dajte malo oduška na drugoj strani, čitajte knjige, zabavljajte se. Svi smo bili mladi, nije period za žurke. Razumem mladost, svaka čast mladim ljudima. Još malo dok ovo prođe i vakcinišite se, to je moj savet. Što se tiče ovog popisa, trebalo bi ući svuda, u ustanove socijalne zaštite, trebalo bi ući u bolnice, trebalo bi ući u domove za nezbrinutu decu, to sada nije moguće. Ne samo to, država je baš pametno smislila da baš zbog kovida, zbog ove pandemije obuči ljude koji su već zaposleni da unutar toga rade taj popis, što je po meni odlično. Naravno da će dobiti nadoknadu za to. Preporuka UN, odnosno njihovog Fonda za statistiku je i da se odloži popis stanovništva, što su prihvatile, ja mislim 90% zemalja na svetu, što je opet dobro, da bi ovu pošast koja se zove Kovid-19 što pre eliminisali iz naših života da se vratimo normalnom življenju. Nažalost, migracije su vrlo česte i dešavaju se od kad je sveta i veka, a Srbija je nekako zapad-istok, istok-zapadu, put na drumu, pa smo uglavnom smetali velikim silama, opet kažem, nažalost, u Balkanskim ratovima, u Prvom svetskom ratu, u Drugom svetskom ratu, u ratovima devedesetih, za vreme bombardovanja 1999. godine, 2004. godine kad je bio pogrom iz KiM, nestalo je, poginulo, više od milion ljudi, više od milion Srba. To je nedopustivo. Nadam se da se to nikada više neće ponoviti, i zahvaljujući izuzetno mudroj politici našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića, sigurna sam da do toga nikada više neće doći. Što se prokreacije odnosno nataliteta, rekla sam već koje smo mere sproveli, ali ne samo to, jedan od ciljeva Vlade Republike Srbije je i Strategija 2020-2025, koja se upravo trudi da napravi poslovni ambijent da bi se mladi ljudi vratili u Republiku Srbiju. Zato je odvojeno 600 miliona evra. Takođe, treba povezati dijasporu sa maticom Republikom Srbijom, to se takođe radi. Umesto za naučno-tehnološka istraživanja, gde je do prošle godine izdvajano 0,87% od budžeta, treba se izdvojiti bar 2%, i to će sigurna sam, tako i biti. Treba obratiti veću pažnju i veći budžet dati kulturi. Sigurna sam da će se to tako i desiti. Sada pravim digresiju, prosto moram, juče je najvažnija vest što se mene tiče, naravno osim zdravlja stanovnika Republike Srbije je u negativnom kontekstu, da gospodin Đilas, nađeni su mu novi računi, na 53 računa u 17 zemalja ima tačno 67. 966.814,00 evra. Draga gospodo za te pare je mogao da napravi četiri kovid bolnice, mogao je da napravi, sa plus oni 619 svojih miliona i 35 stanova i ko zna čega ćemo još naći, mnogo toga. Mogao je npr, sa 619 miliona da napravi Moravski koridor, bilo bi mu ime zapamćeno u istoriji. Tako nešto se ne radi. Sigurna sam da će naši istražni organi da urade posao kako treba i da će ovaj gospodin, i ne samo on, nego svi koji kradu, da li je to opozicija, ili pozicija, biti iza rešetaka. Što se tiče popisa, naravno da ga trebamo raditi i radićemo ga, pošto postoje stavke koje ste veroispovesti ili nacionalnosti, ovo je slobodna zemlja, jedna demokratska, otvorena zemlja koja ima apsolutno isti princip i stav prema svakome, treba svako najnormalnije, bez ikakve bojazni da se izjasni, jer ovo je prosto zemlja koja otvorenog srca prima sve. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima Veroljub Matić.
Zahvaljujem. Uvažene koleginice i kolege, Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva domaćinstava i stanova u 2021. godini, osnovni razlog izmena ovog zakona je što je pandemija. Popis se odlaže za šest meseci i to su jasni razlozi zašto se odlaže popis za pola godine. Nadam se da će za pola godine moći da se izvrši popis u jednom punom kapacitetu, jer imajući u vidu dosadašnju borbu sa pandemijom, angažovanje i rezultati predsednika države, Vlade i zdravstvenog sistema, jednostavno daju nam tu nadu da će za šest meseci pandemija već biti na kraju. Što se tiče popisa, zli jezici kažu da je statistika tačan skup netačnih podataka. Ja kažem da je statistika tačan skup tačnih podataka. Nadam se da ćemo to i realizovati kroz ovaj popis. Jako je bitno da se odgovorno, kvalitetno i tačno prikupe podaci sa terena. Na osnovu podataka sa terena rade se projekcije razvoja ove države u svim njenim oblastima. Ono što ja posebno hoću da akcentujem, to je da iz ovog popisa izvučemo pravac ostanka i opstanka stanovništva u seoskom području, kao i opština sa većinskim seoskim stanovništvom. Jer, svedoci smo da jednostavno ti prostori nam se gase, a ti prostori su prepuni jednog srpskog bogatstva od poljoprivrede, preko rudnih bogatstava itd, da ne kažem preko reka, kvalitetne vode, šuma itd. Ono što prvenstveno treba naći pravac i mogućnost da se omogući veliki broj brakova u seoskom području. Mi imamo veliki broj momaka u seoskim područjima koji nisu oženjeni. Treba da imamo veći broj brakova, veći broj dece. Samim tim omogućavamo i ostanak i opstanak stanovništva u seoskom području, a Srbija je u svim kriznim momentima, glavni oslonac imala u seoskom prostoru i seoskom stanovništvu. Želim u okviru ovoga da istaknem, u okviru popisa, rad Republičkog geodetskog zavoda i rad radnih jedinica RGZ, odnosno katastara po gradovima i opštinama. Osnovne jedinice popisa su republika, gradovi, opštine, statistički krugovi i popisni krugovi. Republički geodetski zavod sa svojim katastrima radi u toku vršenja popisa, ali osnovni rad mu je između popisa. Što znači da sve promene i izmene granica, popisnih jedinica, mislim prvenstveno na statističke i popisne krugove, se radi između popisa i jednostavno promene ukupnog sadržaja u okviru popisnih jedinica, odnosno prvenstveno onog popisnog kruga koji je osnovna jedinica popisa. Znači, ako se tu kvalitetno uradi ono što radi RGZ imamo i kvalitet popisa. To je vrlo ozbiljan posao gde treba tačno definisati granice, da popisivači ne budu u dilemi, da se me preklapaju, da unutrašnji sadržaj jednostavno bude što ažurniji, mislim prvenstveno na nepokretnosti, na stanove, na ulice, na kućne brojeve, da bi jednostavno popisivaču bio lak i pojednostavljen posao. Bez kvalitetnih podataka, koje radi Republički geodetski zavod, nije moguće uraditi kvalitetan popis. Nema kvalitetnog popisa stanovništva, domaćinstava i stanova, bez dobro pripremljenih podataka popisnih krugova, kao osnovnih jedinica, odnosno dobrog rada Republičkog geodetskog zavoda i njegovih radnih jedinica, odnosno katastara, širom Srbije. Ja sam ovo hteo da istaknem, jer ovaj važan i kontinuirani rad Republičkog zavoda, odnosno katastara, nije dovoljno vidljiv i on predstavlja bazu popisa. Kakva baza, takav i kvalitet popisa. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, sa saradnikom, dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Republike Srbije, za poslaničku grupu Aleksandar Vučić – Za našu decu, pitanje očuvanja života i zdravlja građana, je princip broj jedan, upravo onaj princip koji je predsednik republike Aleksandar Vučić, navodeći šest osnovnih principa za rad Vlade, formulisao tako da je princip očuvanja života i zdravlja građana prioritet broj jedan. Taj princip prihvatila je Vlada i ona u donošenju zakona, i te kako vode računa o očuvanju života i zdravlja svakog građanina Republike Srbije, bilo da je u pitanju dete, bilo da je u pitanju mladi, bilo da je u pitanju odrasli, ili stari stanovnik Republike Srbije. Ono što moram da naglasim, a tiče se ovog Zakona o popisu stanovništva, odnosno tiče se njegovog odlaganja, to je da je u fokusu ovog zakona ponovo stavljeno očuvanje života i zdravlja, kako građana koji treba da budu popisani, tako i popisivača i instruktora. Znači, zakon se odlaže, odnosno popisivanje stanovništva se odlaže, upravo iz razloga pandemije Kovida-19, pandemije koja je zahvatila čitav svet, ali Republika Srbija, zahvaljujući našem predsedniku, zahvaljujući odgovornoj Vladi i te kako uspešno se bori sa svim posledicama koje sa sobom nosi ova pandemija. Moram da istaknem da je sam popis stanovništva, i te kako važan alat u prikupljanju tačnih, pouzdanih i kvalitetnih, ali i ono što je vrlo važno, međunarodno uporedivih podataka. Zašta služe ti podaci koji se prikupljaju tokom popisa, odnosno putem statističkog istraživanja? Služe pre svega, za donošenje adekvatnih politika, na nivou države i to politika koje se odnose na sve segmente našeg društva i ekonomija i zdravstvo i demografija, socijalna zaštita, socijalna politika i poljoprivreda. Da bi se donosili adekvatni planovi, to znači da je država spremna da na realnim osnovama adekvatno i blagovremeno odgovori na sve potrebe njenih građana. To, takođe znači da će se pratiti sprovođenje tih planova i programa i da će se, naravno blagovremeno i u pravom momentu otklanjati uočeni nedostaci. Ono što moram da istaknem, to je da je Vlada Republike Srbije i naravno naš predsednik Aleksandar Vučić, u borbi sa kovidom, a u cilju lečenja svih onih koji su oboleli od kovida, izgradila samo četiri meseca, dve kovid bolnice, i to u Batajnici i Kruševcu. U planu je izgradnja treće i to u Novom Sadu. Srbija je pre drugih zemalja EU počela da vakciniše svoje stanovništvo. Srbija je jedina zemlja na svetu gde građani mogu da biraju kojom vakcinom žele da se vakcinišu, a vakcinu ima četiri. Srbija je jedina zemlja koja je pokazala solidarnost i humanost prema svojim susedima ali i prema drugim zemljama, samo za vikend 22 hiljade stranih državljana dobilo je vakcinu u Republici Srbiji. Srbija pomaže isporukom vakcina i Crnoj Gori i Bosni i Hercegovini i Republici Srpskoj i Severnoj Makedoniji ali je avion sa medicinskom opremom uputila na početku pandemije i Italiji koja je moramo priznati u ekonomskom smislu mnogo bogatija od nas. Šta je radio Dragan Đilas do 2011. godine? Pljačkao je narodne pare, 619 miliona evra za vreme vršenja gradonačelnika bilo je na njegovim računima. Novac je izneo na 53 svoja računa u 17 različitih destinacija sveta. Taj iznos novca koji je izneo je 68 miliona evra, sa 68 miliona evra Dragan Đilas od tih pokradenih para, može da vrati građanima i mogao je hiljadu lekara da finansira za pet godina, dve hiljade medicinskih sestara takođe u vremensko trajanju od pet godina, da kupi dve hiljade 219 respiratora. Ali, to Draganu Đilasu pljačkašu narodnih para nikada nije ni palo na pamet, jer Dragana Đilasa i žutoj tajkunskoj hobotnici građani su bili na zadnjem mestu. Oni su građane Srbije ubeđivali da je ekonomska kriza 2009. godine bila šansa, tačno šansa za njihove privatne džepove, a poniženje i siromaštvo za ogromne građane Republike Srbije. Na kraju, želim da naglasim, da Srbija veruje politici koju sprovodi SNS, veruje politici Aleksandra Vučića, veruje politici pobednika, a to su pokazali i izbori u nedelju koji su održani u Kosjeriću gde je SNS osvojila duplo više glasova nego pre četiri godine, 67% od ukupno izašlih takođe rekordnih 72% građana, ubedljivo je pobedila i u Zaječaru. Prema tome, Srbija i građani Srbije vide ko ih vodi u bolju budućnost, njih i njihove dece. Zahvaljujem.
Hvala vam. Reč ima Rajka Matović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnikom, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, pred nama se nalaze izmene i dopune Zakona o popisu stanovništva. Ovaj zakon je usvojen prošle godine, a popis stanovništva je planiran da se odradi tokom 2021. godine, to jest ove tekuće godine. Popis stanovništva se radi svake desete godine i predstavlja dragoceni izvor demografskih podataka, a demografski podaci nam nažalost i nisu baš naklonjeni. Demografski problemi u Srbiji i na ovim prostorima datiraju već decenijama. Najveći problemi sa kojima se suočavamo trenutno su iseljavanje stanovništva, pad nataliteta, porast prosečne starosti stanovništva. Neophodno je konstantno boriti se sa ovim problemima jer u pogledu i razmeni ovog problema u odnosu sa ostalim problemima ovo predstavlja gorući problem jednog društva. Politika koju sprovodi predsednik Republike Aleksandar Vučić i sve vlade od 2014. godine pa na ovamo, počele su da preduzimaju konkretne mere i podsticaje za rešavanje ovih problema, a pojedine rezultate mi već možemo i danas da vidimo. Mera finansijske podrške roditeljima se ogleda u tome da je povećano davanje roditeljima, pa tako za prvo dete dobijamo 100 hiljada dinara, za drugo dete 10 hiljada tokom dve godine, za treće dete 12 hiljada i četvrto dete 18 hiljada tokom deset godina. Ovo predstavlja veoma veliku podršku roditeljima, a sprovodi se u cilju podizanja nataliteta. Migracija mladih ljudi sa sela u gradove predstavlja dosta veliki problem. Preduzete su mere, sa jedne strane, pomoći mladim poljoprivrednicima, u vidu kroz subvencije, a sa druge strane, gradeći dobru infrastrukturu kroz celu državu, trudimo se da omogućimo podjednake šanse za razvoj građanima i u gradovima ali i u ruralnim delovima naše države. Iseljavanje građana je problem sa kojima se suočavaju dosta razvijenije zemlje od naše, pa tako lekari iz Nemačke idu u ekonomski razvijenije države Skandinavije da tamo rade. Prema tome, to je problem, pošto društvo teži ka slobodnom prometu i ljudi i robe, to nije problem samo naše države, nego mnoge države se suočavaju sa tim problemom. Mi ne možemo na silu da zaustavimo nekoga ukoliko je rešio da ode u neku drugu državu, ali možemo da se potrudimo da mu obezbedimo što bolje uslove za rad, što bolji privredni ambijent kako bi doveli strane investicije, bolje kompanije, podigli plate, i na taj način se potrudili da zadržimo sve mlade ljude ovde. Popis stanovišta je trebalo da bude odrađen ove godine u aprilu, ali se iz razumljivih razloga epidemije odlaže za, verovatno, narednu godinu. Upravo se po ovoj trenutnoj situaciji izazvanoj korona virusom mogu videti rezultati preduzetih mera predsednika Aleksandra Vučića – obnovili smo bolnice, opremili ih najnovijom opremom, podigli plate zdravstvenim radnicima, stvorili smo takve uslove da se danas zdravstveni radnici vraćaju iz zapadnoevropskih zemalja u Srbiju. Nažalost, ne svi i nećemo moći da vratimo svakog čoveka koji je otišao preko da radi, ali se moramo potruditi oko svakog pojedinca da ga vratimo u našu državu. Građani Srbije su danas u prilici da se vakcinišu i osim što su obezbeđene vakcine za svakog ko želi da se vakciniše, mi imamo mogućnost izbora između četiri različite vakcine, što mnogi građani Evrope mogu samo da pomisle. Ovom prilikom takođe apelujem na sve građane Republike Srbije da se odazovu vakcinaciji, jer je vakcinacija jedini izlaz iz ove situacije. A kakvi bi nam bili demografski podaci naredne godine da je ostalo žuto preduzeće na vlasti te 2012. godine? Iskreno se plašim – katastrofalni. Samo bih napomenula da je Dragan Đilas u 17 zemalja na svoja 53 bankovna računa smestio 68 miliona dolara. Da li vi znate koliko predstavlja 68 miliona dolara? To su tri nove kovid bolnice u Batajnici, to je 2.200 respiratora, to je petogodišnja plata za jednog lekara, to su 192 hiljade minimalnih zarada i to je jednokratna pomoć od 50 evra svakom penzioneru. Zbog takve politike kakvu je vodio Dragan Đilas, građani Srbije su se iseljavali iz Srbije i odlazili u druge zemlje da rade i žive, a zbog politike kakvu vodi predsednik Aleksandar Vučić, danas se građani Srbije vraćaju u svoju otadžbinu. Nadam se da će se stvoriti uslovi da se ovaj popis stanovništva sprovede kako treba, a ja ću u danu za glasanje, zajedno sa svojim kolegama iz poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – Za našu decu“, glasati za predložene izmene zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući Orliću. Uvaženi građani, poštovane kolege poslanici, ministre sa saradnikom, zanimljiva je ovo tema danas. Ovaj zakonski predlog govori o više stvari u Srbiji. Pre svega, o odgovornosti srpskih vlasti, na čelu sa predsednikom. Prvo, odgovornost prema jednom ovakvom poslu, gde se ne dovodi u pitanje to da li će popisa biti. To nije slučaj u svim zemljama u Evropi, pogotovo nije slučaj u nekim zemljama u okruženju. Sledeća važna stvar je odgovornost prema zdravlju nacije. Naime, pomeranje termina od nekoliko meseci jeste vođenje računa o zdravlju i građana koji će biti predmet popisa, ali i vođenje računa o zdravlju i popisivača i svih onih ljudi koji će u ovom poslu učestvovati. U prilog tome govori i način na koji su finansije planirane za ovaj posao, pa pored onog uobičajenog planiranja finansija, a koje se tiče i obuke instruktora i popisivača i koji se tiče dodatnog angažovanja osoblja u jedinicama lokalne samouprave, a i medijske kampanje koja obično prati popis, planirani su novci i za zaštitnu opremu i sredstva za dezinfekciju. Sve ovo jeste jedan odgovoran pristup i govori o odgovornosti srpskih vlasti danas i prema građanima i uopšte. Međutim, ono što možda više govori kada je u pitanju ovaj zakonski predlog, on više govori o demokratičnosti i toleranciji srpskog društva i politike danas. Naime, to je možda i najvažnije u svemu ovome. Možda neko misli drugačije, ali čini mi se da je to najvažnije. Najbolje o toj tolerantnosti i demokratičnosti srpskog društva uopšte govori jedna rečenica u članu 26. ovog zakona, koja glasi: „Lice koje se obuhvata popisom nije dužno da se izjašnjava o nacionalnoj pripadnosti i veroispovesti“. Znači, ne mora i nije dužno, a može ako to želi. Svako u Srbiji može da kaže, prema ovom zakonskom predlogu, kojoj etničkoj grupaciji pripada, kojim jezikom govori i koju veru ispoveda. A ne mora, ako ne želi. Koliko je to važno, meni je poznato, jer dolazim iz jednog višenacionalnog i multietničkog grada Subotice i znam koliko je to važno za mađarsku nacionalnu zajednicu koja živi u velikom broju u Subotici, Hrvatsku i svaku drugu nacionalnu zajednicu koja tamo živi, ali mislim da je najvažnije za bunjevačku nacionalnu zajednicu i važnije u odnosu na sve druge. Naime, Bunjevcima je na severu Srbije decenijama bilo zabranjeno da se slobodno izjasne po pitanju svoje nacionalne pripadnosti, po pitanju jezika kojim govore. Ova rečenica će bunjevačkom narodu, posle više decenija, omogućiti da slobodno kažu ko su, koji jezik govore, kojoj religiji pripadaju. Sve ono što decenijama nisu mogli da urade, i kada su nasilno stavljani pod kapu hrvatskog identiteta. Naravno, to će omogućiti i svim drugima da to kažu – i Mađarima i Hrvatima i Bošnjacima i onima koji se osećaju kao muslimani i svim drugima koji danas žive u Srbiji. Da li to važi tamo i u onim državama gde srpski narod ne živi u većini? Da li ista ova pravila važe u Sloveniji, gde prema sadašnjim zakonskim propisima nije moguće izjasniti se po nacionalnoj i verskoj pripadnosti? Da li ovo važi, sve ovo što sam rekao, u Crnoj Gori, gde nije sigurno da će popisa uopšte biti, a i ako ga bude, nije sigurno da će biti dozvoljeno izjašnjavanje po nacionalnoj i verskoj pripadnosti? Da li ovakva pravila kao što je u Srbiji i ovaj naš zakon važe u Albaniji, Makedoniji, Hrvatskoj? Da li u svim tim zemljama naši sunarodnici mogu slobodno da se izjasne po pitanju nacionalne i verske pripadnosti i po pitanju vere kojoj pripadaju? Da li je tako? Nije, znamo svi da nije. A zašto nije? Naime, jasan cilj je primenom jednog etničkog inženjeringa stvoriti neke nove identitete, po pravilu na račun identiteta srpskog naroda, umanjujući brojke, potirući identitet srpskog naroda stvoriti neke nove identitete. Kada bi našem narodu u regionu bilo dozvoljeno i pola onoga što je drugim nacionalnim zajednicama u Srbiji dozvoljeno, to bi bio dobar osnov za jednu stabilnu regionalnu saradnju, jednu stabilnu političku situaciju u regionu. Koliko god cilj bio stvaranje novih identiteta nekakvim inženjeringom etničkim na račun Srba, o kome sam govorio, to neće biti moguće. Neće biti moguće iz razloga što je danas Srbija mnogo, mnogo drugačija zemlja. Nikada Srbi na Balkanu nisu imali veći stepen nacionalnog jedinstva, a to je zato što danas njihova matica Srbija predstavlja jaku i uspešnu državu. Okupljeni su oko zajedničkih nacionalnih ciljeva, pre svega vođeni politikom koju danas vodi srpski predsednik i srpska Vlada. Stoga je i ova poruka i molba svim zemljama u regionu da dozvole slobodno izjašnjavanje naših građana i prema verskoj i nacionalnoj pripadnosti, da slobodno kažu kojim jezikom govore, ali i poruka da neće uspeti u nameri da potru srpski identitet, jer iza našeg naroda u regionu danas stoji i jaka srpska država i odgovoran srpski predsednik. Poruka i našim sunarodnicima u regionu da uporno zahtevaju da im se omogući ono što je omogućeno svim drugima u Srbiji, ali i da se slobodno izjasne i kažu kom narodu pripadaju, koju veru ispovedaju i kojim jezikom govore. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima Milan Jugović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnikom, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi sugrađani, pred nama je danas, nažalost, Predlog zakona o izmenama Zakona o popisu stanovništva, stanova i domaćinstava 2021. godine. Zašto kažem nažalost? Pa, zato jer da danas na dnevnom redu nije izmena ovog zakona to bi značilo da je pandemija koronavirusa okončana, da se čitav svet, da se naša zemlja vraćaju u normalne, uobičajene tokove i da planirani popis možemo da realizujemo u predviđenom vremenskom okviru. Kako je situacija sa pandemijom koronavirusa i dalje vrlo ozbiljna, kako i dalje imamo veliki broj zaraženih, državno rukovodstvo je donelo odgovornu i jedinu moguću ispravnu odluku, a to je da se popis odloži od aprila 2021. godine za šest meseci kasnije, odnosno za oktobar, a sva je prilika prema predloženom amandmanu i za narednu 2022. godinu. U središtu politike koju vodi SNS je običan građanin, egzistencija, borba za bolje životne uslove koji će pospešiti natalitet u našoj zemlji, koji će pospešiti bolju demografsku sliku i mislim da su rezultati te borbe Vlade Republike Srbije, pre svega predsednika Aleksandra Vučića, i te kako vidljivi kroz desetine novootvorenih fabrika, kroz desetine hiljada novih radnih mesta, kroz kilometre novih autoputeva i tako dalje. To su rezultati na koje smo ponosni. Ponosni smo i na našu uspešnu borbu sa pandemijom koronavirusa, na našu uspešnu borbu u očuvanju života i zdravlja naših građana. U kontekstu te borbe mi treba da sagledamo i ovu odluku o odlaganju popisa stanovništva, jer da bismo održali popis kako je planiran u aprilu mesecu, potrebno je realizovati, odnosno ostvariti direktan kontakt između zaposlenih u Republičkom zavodu za statistiku sa 15.000 instruktora i popisivača. S druge strane, ti popisivači instruktori bili bi u direktnom kontaktu sa našim građanima. Uz to, u mesec dana, koliko je planirano da se obavi popis, potrebno je ući u svaku kuću, popisati sva lica u domovima za stare, u psihijatrijskim ustanovama, u domovima za studente, u domovima za srednjoškolce, što svakako nosi jedan određen rizik po zdravlje građana. Ovim postupkom Vlada je pokazala još jednom odgovornost prema svojim građanima i predupredila bilo kakav mogući eventualni rizik u ovako složenoj epidemijskoj i zdravstvenoj situaciji u našoj zemlji. Kao je faktički osnovni i jedini razlog odlaganja popisa pandemija koronavirusa, ja ću iskoristiti priliku da apelujem na sve naše sugrađane da se vakcinišu kako bi sačuvali svoje zdravlje, zdravlje svojih najbližih, kako bi smanjili pritisak na naš zdravstveni sistem, kako bi što pre pobedili ovu pošast koja nas je sve zadesila. Mislim da smo trenutno na dobrom putu. Danas, kada u čitavom svetu vlada pomama za vakcinama, kada se zemlje EU međusobno glože i sukobljavaju oko raspodele vakcina, Srbija ne samo da ima dovoljno vakcina za svoje potrebe, već je u prilici da iskaže solidarnost sa zemljama regiona. Ponosni smo na činjenicu da smo jedna od najuspešnijih zemalja na svetu po broju vakcinisanih. Ponosni smo na činjenicu da su naši građani u svakom momentu bili u prilici da biraju između jedne od četiri vakcine. Time ovaj uspeh dodatno dobija na značaju. Ponosni smo na činjenicu da ćemo biti jedna od retkih zemalja na svetu koja će proizvoditi vakcine, "Torlak", "Sputnjik V", a fabrika koja će se izgraditi i kineske vakcine. Ja bih se osvrnuo na jedan trenutak na jednu činjenicu. Dakle, u nekom prethodnom periodu svetski mediji uglavnom su o Srbiji pisali u nekom negativnom kontekstu, sa negativnim prizvukom, negativnim temama itd. sa izuzetkom sporta. Poslednjih godina imidž Srbije se značajno promenio. Poslednjih godina piše se o ekonomskim uspesima Srbije, o uspesima borbe protiv koronavirusa, o uspešnoj vakcinaciji. Poslednji u nizu takvih tekstova izašao je u "Associated pressu" koji, pored uspešne vakcinacije, ističe solidarnost Srbije sa zemljama regiona, odnosno činjenicu da smo protekli vikend vakcinisali 23.000 građana iz okolnih zemalja - Severne Makedonije, Crne Gore, Bosne i Hercegovine itd. Dakle, to je politika koju vodi danas Srbija i to je politika koju danas vodi Aleksandar Vučić. Bez obzira što srpski narod, moje kolege su to već u nekoliko navrata danas spominjale, ne uživa prava kakva njihove nacionalne manjine kod uživaju, dakle, bez obzira na to, mi smo okrenuti budućnosti, okrenuti saradnji, jer jedino saradnja je preduslov bilo kakvog napretka, a ovo je samo jedan pokazatelj kako se ponaša Srbija, odnosno kakvu politiku vodi predsednik Aleksandar Vučić. Još jednom, pozivam onaj deo građana koji se nije vakcinisao ili nije se prijavio za vakcinaciju da to učini, da ne pada pod uticaj raznoraznih antivakserskih grupa, raznoraznih samoproklamovanih vođa opozicije, koji su pozivali građane da se ne vakcinišu, a oni su brže-bolje potrčali da se vakcinišu na sajmu ruskom vakcinom " Sputnjik V". Meni je na primer interesantniji podatak koliko bi popisivača trebalo samo da popiše sve stanove dotičnog samoproklamovanog lidera opozicije Dragana Đilasa i njegovog brata? Dakle, koliko bi vremena i koliko bi operativaca trebalo da popiše sve te nekretnine koje su stečene, utvrdiće nadležni organi kako, a sva je prilika opljačkanim novcem građana Srbije? Na samom kraju, želeo bih da izrazim podršku našem kolegi Janku Languri koji je ponovo na meti medija koji se finansiraju od strane Dragana Đilasa, podsećam, opljačkanim novcem građana Srbije. Dakle, svako onaj ko se usudi da dirne u milione na Mauricijusu, Švajcarskoj itd. prolazi kroz beskrupuloznu, prljavu kampanju od strane Đilasovih medija. Ovom prilikom ja mu poručujem da na taj način neće zaustaviti poslanike SNS, poslanike poslaničke grupe Aleksadar Vučić – Za našu decu da iznose istinu, da razotkrivaju sve afere i malverzacije Dragana Đilasa, jer građani Srbije zaslužuju da znaju istinu. Sasvim na kraju ću iskoristiti priliku da čestitam građanima Kosjerića i Zaječara na izboru, na pobedi politike kontinuiteta, pobedi politike budućnosti, pobedi politike razvoja koja je jedina garancija uspešne i napredne Srbije, odnosno u ovom slučaju Kosjerića i Zaječara. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima prof. dr Dragoljub Acković.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo, mudrim potezom našeg rukovodstva odlučeno je da se ovaj popis odloži za šest meseci, a možda i za više ako prilike, odnosno neprilike budu takve. Popis koji nam je vrlo važan i koji moramo da obavimo, kao i svi narodi sveta, popis koji je svima važan, pa i romskom narodu i ja želim da vam kažem koliko je on važan Romima. Naime, za pripadnike romske zajednice u Srbiji glavni motiv za učestvovanje na predstojećem popisu, makar da se on održi, je utvrđivanje tačnog broja Roma u državi. Šta će se time dobiti? Romi će pobediti strah od javnog deklarisanja u smislu onoga što jesu, tu čuvenu etno mimikriju, jer kako mnogi od njih govore - uopšte nije bilo lako biti Rom u vreme kada se nosila žuta traka. Ispričaću vam na trenutak jedan od velikih strahova romskog naroda koji sam lično slušao. Kada sam oca nekoliko puta pitao zašto se slobodno ne izjasni kao Rom i on se bogami nije uvek izjašnjavao kao Rom, kad mi to zaista jesmo, odgovorio mi je – e, moj sine nisi ti nosio žutu traku i ne znaš kako to izgleda kad moraš da dokazuješ da nisi Rom, a svi vide da jesi, a ja sam, govorio je moj otac, za velike pare kupio potvrdu da sam treće koleno arijevske krivi i tako se spasao smrti u logoru Sajmište. Bio je logoraš tri godine. Tri puta su me tamo izvodili na streljanje i onda mi nikakve pare nisu značile da dokažem da sam Arijevac ili nešto drugo kako ne bi bio streljan. Naime, njegov otac, to već sada znam iz njihove priče, a imam i taj dokument koji je plaćen velikim parama, onoliko koliko su koštala dva trogodišnja vola toliko košta dokument da se dokaže da si Arijevac ako si Rom. Posle mi je bilo žao što sam pitao oca više puta što se ne izjašnjava na popisima, njegovo pravo. Čuo sam ja, poštovana gospodo, mnoge takve odgovore od starijih Roma i zato se zalažem da se borimo protiv straha koji su fašističke zveri usadile u naš romski narod. Moramo se izjašnjavati u smislu onoga što jesmo iz mnogo razloga. Moramo u narednom popisu, bio ove ili neke naredne godine, reći da smo to što jesmo jer to je naša obaveza. U tom nam mora pomoći država, pre svega, na taj način što će angažovati što više popisivača iz redova romske nacionalnosti koji će u romskim naseljima objašnjavati važnost toga da se pošteno i korektno, a ne bez straha i stida, o čemu ću govoriti, deklarišemo. Predlažem da se u najskorije vreme počne onlajn obuka jednog velikog broja popisivača iz redova romske i druge nacionalnosti, jer će oni doprineti korektnijem popisivanju Roma, a i drugih. Kada bude došlo vreme da treba raditi popis stanovništva i ne budemo imali popisivače koji su Romi po nacionalnosti dogodiće nam se ono isto što se dogodilo 2011. godine, a 2011. godine se dogodilo da se jedna trećina ili najmanje jedna četvrtina Roma izjasnila kao tako. Država i Romi u njoj to ne žele, već žele da znaju prave rezultate, jer od toga neće imati štete, već samo koristi. Neće nas biti 150 hiljada, već između 400 i 500 hiljada, što je pravi broj pripadnika romske nacionalnosti u Srbiji. Zašto moramo pre popisa mapirati sva romska naselja i konstatovati koliko ih zaista ima? Ja te podatke znam. Čuo sam neke koje su izneli, nisu tačni. Nemamo mi 700 romskih naselja, već negde oko hiljadu. Svako od njih ima više od 10 kuća. Radio sam nekoliko godina te analize i popise. Kada bi se svi izjasnili kao Romi, mi bismo bili najmnogobrojnija nacionalna manjina u Srbiji, a to bi donelo niz poboljšanja našem narodu i našem životu. Zato moramo mnogo više snage i želje uložiti da popis stanovništva bude što pravilnije urađen. Romi se ne izjašnjavaju i zbog bojazni od podsmeha, ali i straha. Da kažem nešto o podsmehu, jedan broj, kako kaže, se ne izjašnjava zato što je u malo boljem ekonomskom i društvenom položaju od ljudi koji žive u mahalama. To su oni koji se boje podsmeha, da im se kaže kako su Cigani ili Romi, a da nisu baš ravnopravni sa ostalima. Šta bi se dobilo još? U ovom visokom domu ću se zalagati da se Romi ne stide od toga i još manje da se plaše da kažu da su Romi. Zašto je važan pokušaj da se dođe do realnog podatka o broju Roma u našoj zemlji? Precizniji podatak o ukupnom broju Roma omogućio bi uspešnije planiranje i sprovođenje politike socijalnog uključivanja, a na osnovu čega bi se razvijale nove mere za unapređenje položaja romske nacionalne manjine. Činjenica je da država Srbija kontinuirano ulaže napore na unapređenju položaja Roma, ali moram da kažem da još uvek to nije dovoljno i valjda će i verovatno će i to biti. Uveren sam da će i ova Vlada i predsednik Srbije Aleksandar Vučić učiniti sve da se i Romi u Srbiji osećaju kao građani prvog, a ne drugog reda, čemu će izjašnjavanje na predstojećem popisu doprineti, veoma doprineti. Na kraju, pozivam građane Srbije svih nacionalnosti da se vakcinišu, naročito one starije koji su moji parnjaci i da tako sebi obezbedi bolji i sigurniji život. Živela Srbija.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Dabić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnikom, Srbija ima sve materijalne, prosto, finansijske resurse da popis koji treba se sprovede ove godine bude sproveden u narednih mesec dana, ali naravno da ćemo, s obzirom da smo društveno odgovorni ljudi, podržati predlog Vlade da se popis odloži za oktobar mesec, a u danu za glasanje, odnosno kada bude reč u pojedinostima, razmotrićemo amandman koji se odnosi na činjenicu da možda treba razmotriti odlaganje popisa za 2022. godinu, s obzirom da sledimo primer i ostalih država, kao što su Nemačka, Škotska, Irska koje su zapravo popis pomerile za narednu godinu, jer smo svedoci da se nalazimo u jednoj neviđenoj krizi izazvanoj pandemijom korona virusa i da bi bilo pametnije možda sačekati da sve bude vraćeno u normalnu, kako bi popisivači mogli da odrade posao na najbolji mogući način. Ono što posebno želim da naglasim jeste da je popis u Srbiji jedno klasično statističko pitanje, a ne političko, kao što je to slučaj svuda, gotovo svuda u regionu. Kad kažem političko pitanje, dakle, na delu je, mogu slobodno da kažem na celom Zapadnom Balkanu jedan identitetski inženjering, kada je reč o prevođenju srpskog naroda u neke druge nacije, što mi ovde nemamo potrebu da radimo. Mi nemamo potrebu da dokazujemo nekome da smo nešto, da smo Srbi zato što nismo nešto drugo, kao što oni imaju potrebu da rade. Dakle, vi ne možete da kažete da ste Hrvat ako pre toga kažete da niste Srbin. Takva je isto i u Crnoj Gori situacija. Ne možete da budete Crnogorac ako niste Srbin. Dakle, oni imaju potrebu da iz te svoje jednačine nekako izbace, da prosto probaju da identitetskim inženjeringom naprave situaciju da što više smanje udeo srpskog naroda u državama u okruženju i kažem još jednom, skoro svuda je slučaj takav da mi moramo da branimo naša nacionalna prava i slobode u regionu, a ovde u Srbiji imamo priliku da vidimo da svako može da se izjasni kako želi, svako može da kaže kojim jezikom govori, kojoj veri pripada i mi nemamo nikakav problem s tim. Još jednom kažem, iz te njihove jednačine, svuda u okruženju - izbacite Srbe, oni prestaju da postoje. To je pitanje za njih - zašto oni nemaju jasno izražen identitet i imaju potrebu da se obračunavaju sa srpskim narodom svuda u okruženju na način da spuštaju udeo procenat srpskog naroda u okruženju. Kada se osvrnemo u istoriju, zapravo, govori da nije od juče. U Hrvatskoj svi znamo onu Budakovu teoriju da jednu trećinu Srba treba pokatoličiti, jednu trećinu proterati, jednu trećinu pobiti i to je formula kojom su se oni rukovodili u čitavom HH veku kada je reč o odnosu ka srpskom narodu. Dakle, danas i kad pogledate kako su prošli i nisu baš najbolje. Svuda gde su proterivali i ubijali Srbe, to su prazna područja. Danas, praktično, svega u Hrvatskoj po zadnjim procenama nema ni tri miliona ljudi ukupno. Dakle, nisu oni uopšte dobro prošli s time što su se obračunavali sa našim narodom. Naš narod na tom području i dalje opstaje zahvaljujući velikoj podršci koju ima iz Srbije i mi ćemo se i dalje truditi da našem narodu pomažemo i da što više apelujemo da pomažemo i dalje našim ljudima koji se nalaze danas i koji žele da ostanu na svojim ognjištima u Hrvatskoj. Kada je reč o recimo Albaniji, vi za vreme Emira Hodže niste smeli da se izjasnite kao Srbin. Niste smeli da se upišete praktično, da dobijete ličnu kartu kao Srbin i to nije bilo, kažem, toliko davno. Dakle, imali smo praktično jedan ogroman identitetski inženjering na tom prostoru. U Severnoj Makedoniji odite na svako groblje i videćete kako se odvijao taj inženjering. Pogledajte, bukvalno na svakom grobu možete da vidite kako su od „ić“ pravili „ski“ pa tako od Blagojević, nastaje Blagojevski i danas imate novokomponovane nacije nastale od srpskog naroda.Što kažem još jednom, mi ovde ne moramo da radimo. Mi znamo ko smo, znamo šta smo i ne moramo da zatiremo druge da bi bili Srbi. Kada pogledamo, da napomenemo poslednji primer, svež je, u Crnoj Gori, šta smo imali u Crnoj Gori. Imali smo situaciju na prethodnom popisu da 64% ljudi se izjasni da govori srpskim jezikom, a svega 28% da su Srbi. Nelogičnost. Naravno da sada apsolutno se mnoge snage upiru da spreče popis koji će prvi put biti slobodan u Crnoj Gori nakon više od sedam decenija, gde će ljudi moći da kažu da su Srbi i gde se svi plaše da će udeo srpskog naroda preći više od 50%, da će se praktično izjednačiti broj onih koji govore srpskim jezikom sa brojem onih koji se izjašnjavaju kao Srbi. Zato se danas napada srpski narod u Crnoj Gori svi sredstvima. Ne biraju se sredstva. Udare se po srpskom narodu. Udara se po legitimnim predstavnicima srpskog naroda, odnosno ljudima iz Demokratskog fronta. Pokušava se opet optužiti srpski narod da je remetilački faktor, kao što se radilo i u ostalim državama, koje definitivno imaju određenih problema sa vlastitim identitetom pa pokušavaju da zatiru srpski narod i da budu ono što bi pokušavali da budu, da budu ono što bi voleli da budu, a da ne budu Srbi. Što se tiče ovog popisa, biće najdetaljniji popis do sada. Imaćemo priliku da vidimo sve one aspekte društvenog života koji nas zanimaju u Srbiji. Što se tiče identitetskih rešenja tu će, siguran sam, svako da se izjasni onako kako smatra da treba i tu nema nikakve dileme. Mi ćemo ovde na ovom popisu dobiti egzaktne podatke o drugim nekim pitanjima koja nas zanimaju. Svakako da će 20 hiljada popisivača imati mesec dana vremena da obiđu sva domaćinstva, popišu sav narod u Srbiji i prvi popis je kod nas organizovan pre skoro 200 godina. Sigurno je da imamo dugu tradiciju statističke obrade podataka na ovakav način i da će i ovaj popis takođe biti značajan za celu državu, da ćemo videti gde imamo određene propuste, gde imamo probleme. Čim govorimo o određenim problemima, naravno da je reč o demografiji. Loši demografski trendovi su činjenica, ono što nas prati poslednjih više decenija. Opet tu često ljudi vole da nekako svale krivicu na siromaštvo i kažu – tamo gde je siromaštvo tamo je mali i natalitet. I nije baš tako. Imamo priliku da vidimo da u najbogatijim beogradskim opštinama, praktično centralnim beogradskim opštinama, Vračar, Savski Venac, Stari Grad, tu je najmanji natalitet. Nije jednostavno reći tamo gde je siromaštvo, tamo je mali natalitet. Upravo suprotno, najveći natalitet nam je u našim sredinama na KiM, na radost svih Srba i prosto celog našeg naroda. Imamo najveći broj dece upravo tamo i gde je siromaštvo najrasprostranjenije nažalost. Ovo pitanje ne treba posmatrati sa strogo ekonomskog stanovišta. Mi ćemo naravno da pomažemo i predsednik Vučić je 2018. godine usvojio strategiju i danas dajemo zapravo ogroman iznos novca ljudima koji postaju roditelji. Prvo dete kada dobijete imate 100 hiljada dinara. Čujemo da se povećava taj iznos na 300 hiljada dinara. Za drugo dete svaka porodica će dobiti 10 hiljada dinara dve godine, za treće dete 12 hiljada dinara 10 godina, za četvrto dete 18 hiljada dinara. To su zaista podaci koji ne postoje nigde u okruženju. Ako postoje, vi me ispravite. Kod nas imamo pronatalitetnu politiku, dobru politiku kada je reč o natalitetu. Država danas ulaže ogromne svote novca pre svega u mlade. Kada pogledate „Srbija 20-25“, naš program, predviđa 600 miliona evra ulaganja u mlade u narednih par godina. To je zapravo ulaganje u demografiju. To je ono što nama treba. Program „Prva plata“ da svaki mlad čovek kada završi srednju školu ima sigurno radno mesto. Imate toliko mnogo državnih podsticaja. Ministar Nedimović je tu i znamo da smo 2017. godine kada smo usvojili program podrške mladim poljoprivrednicima imali svega 600 prijavljenih, a sada imamo 4,5 hiljada zainteresovanih, prethodne godine. To je pokazatelj da država kada ulaže konkretno u mlade i njihov ostanak na selu oni to prepoznaju i sve više se prijavljuju. Imamo dobar odziv na te subvencije koje država danas organizuje. Šta još treba po ovom pitanju reći? Često se čuju ocene da je veliki odliv mladih iz Srbije. Nažalost, bilo je toga u nekim prethodnim vremenima i danas ne možemo da kažemo da nam mladi stručnjaci ne idu iz naše države, ali sve više njih se vraća. Bečki institut za međunarodno-ekonomske studije je dao ocenu, to nije neka Vladina institucija, to je Bečki institut, nalazi se u Austriji, nije subjektivan, hoću reći, da za četiri godine prethodne 23.400 ljudi se vratilo u Srbiju. To su pokazatelji da našoj državi svakako ide bolje nego što je bio slučaj ranije. Kada je krenula korona kriza 400 hiljada ljudi se vratilo u Srbiju. Mahom mladih ljudi se vratilo u Srbiju i oni većina njih je i ostala ovde s obzirom da su granice zatvorene, da se ne cirkuliše toliko ka Zapadnoj Evropi. Mi ćemo se truditi da i dalje ti mladi ljudi ostanu ovde, da nađu radno mesto u Srbiji, da ne idu da traže sreću pod tuđim nebom zato što tamo nikad ne može da bude dobro kao što je dobro čoveku koji se nalazi u svojoj državi. Uvek ćete biti građani drugog, trećeg, četvrtog reda. Videli ste i u korona krizi praktično da nisu imali ni zdravstvenu zaštitu, ni bilo kakvu pomoć od stranih država naši ljudi tamo. Prema tome, ovde treba da gradimo budućnost. Ovde treba da gradimo našu zajedničku državu, bez obzira ko se kako izjašnjava, ko se kako piše. Imaćemo priliku da na narednom popisu saberemo. Vidimo koliko nas ima. Šta nam je dalje činiti. Naravno da će, siguran sam, Vlada izneti dobar program u narednom periodu i da ćemo pobediti i ovu pošast koja nas je zadesila. Drugi smo u Evropi po broju vakcinisanih i to je trend koji će, siguran sam, biti pozitivan u narednom periodu, da ćemo prvi izaći iz krize izazvanoj korona virusom, tako da ćemo moći da ubrzano nastavimo razvoj naše države i da jačamo državu kao što je to bio slučaju u prethodnim godinama od kada je na vlasti SNS i predsednik Aleksandar Vučić. Još jednom, glasaćemo ovaj predloženi zakon i razmatraćemo i amandman da se to produži na još jednu godinu i siguran sam da je to najbolje rešenje za sve građane Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako da je svaki popis koji je država sprovodila da bi utvrdila broj stanovnika na svojoj teritoriji mnogo važan za tu državu zato što ekonomski potencijal jedne države ne određuje samo teritorija, ne određuje samo njen geografski položaj, ne određuje samo njena saobraćajna infrastruktura, već određuje i potencijal koji se nalazi u broju stanovnika, gustini naseljenosti, delatnostima i stručnoj spremi koju ti ljudi imaju. Svakako da nećemo biti najsrećniji sa rezultatima tog popisa koji nas očekuje u budućnosti i mnogo razloga i opravdanja ima za tako nešto. Jedan od razloga zašto Srbija ima u nekim stvarima imala je do sada negativne trendove, jeste u maloj stopi nataliteta, s jedne strane, s druge strane imali smo ranijih godina, pogotovo pre jednu deceniju, možda i nešto malo više, strahovite migracije koje su bile izazvane ekonomskom krizom. Gospodine ministre, vama je poznato da je u Srbiji od 2008, 2012. godine 400.000 ljudi ostalo bez posla. Došli smo na 28% stope nezaposlenosti. Šta preostaje našim građaninu koji ostane bez posla? Da se obrati državi, centrima za socijalni rad. Možda bi se on kao pojedinac i snašao, ali ima i porodicu. Značajno pitanje je koliko od 400.000 izgubljenih radnih mesta i tih ljudi koji su izgubili ta radna mesta napustilo Srbiju. Samo, znate gospodine ministre, ne napušta tu za jedno radno mesto jedan Srbin, odlaze čitave porodice. I na ovom popisu imaćemo posledice toga šta je radio bivši režim i Dragan Đilas. Evo, ovih dana, zahvaljujući istraživačkom novinarstvu, imamo podatak da je gospodar Dragan Đilas sakrio po raznim destinacijama po svetu nekih 68 skoro 70 miliona evra. Neću sada da pogađam koliko je to kilometara autoputa, koliko je predškolskih ustanova, koliko je to bolnica. Samo da postavim jedno pitanje. Da li neko uopšte ima predstavu koliko je to novca? Da prevede. To je u trenutku kada je Dragan Đilas bio na vlasti 68 odnosno 70 miliona evra je bilo 0,25% bruto proizvoda u Srbiji. A kako vreme odmiče, ja sa siguran da ćemo do famoznih 2% BDP koje je Dragan Đilas razvejao po čitavom svetu i oteo od naših građana. To znači gospodine ministre, u grubo računica, bez neke ozbiljne analize, da je od 1.000 ljudi koji su u Srbiji po broju stanovnika, znači ne računamo radno sposobne, trojica stanovnika morali da rade za Dragana Đilasa, prosta matematička jednačina, ništa izmišljeno, lako dokazivo. Sada zamislite kakvo smo to rukovodstvo imali. Šta još utiče na migracije i na natalitet? Naravno da utiče i zdravstvena zaštita. Recite mi ministre, da li se sećate možda da je neka bolnica bila izgrađena, obnovljena ili otvorena za vreme režima Dragana Đilasa? Ja se zaista ne sećam. To je valjda prva stvar. Ako hoćete da imate natalitet, da pružite dobru zdravstvenu zaštitu, da motivišete prvorotke da rode i drugo dete. Ali, su zato pravili one sajtove da napadaju sve one promene koje smo stvarali u državi da bi omogućavali povećanje nataliteta. Setite se onih silnih, neću imena da spominjem, portala koji su napadali naš zdravstveni sistem. Šta još utiče? Utiču na natalitet i predškolke ustanove, škole. Ne sećam se da su bilo koju školu napravili. Predškolske ustanove tu i tamo, ali gospodine ministre, u to doba je gradonačelnik Beograda bio Dragan Đilas. Znate po čemu se proslavio? Po neopravdanom i nezakonitom povećanju cena naknade za predškolske ustanove. Evo i dan danas i Radojčić i Vesić moraju da vraćaju novac građanima Beograda koji im je ukrao i opljačkao Dragan Đilas, ali samo se sada vraća iz budžeta. Pričamo o tome kako oni misle nešto dobro Srbiji. To su problemi koje ćemo imati sa popisom. Gospodine ministre, bili ste kada su bile one poplave, prirodne katastrofe, bili smo zajedno kada se branila Sremska Mitrovica. Moram da postavim pitanje – kako bi bilo u Srbiji da su oni bili tada na vlasti? Da li biste mogli vi kao gradonačelnik Sremske Mitrovice da organizujete odbranu od poplava? Sa onakvom državom kakvu smo mi nasledili 2012. godine. Ja vam tvrdim da ne bi. Tvrdim da bi većina gradova koji su bili ugroženi bili i poplavljeni i da bi se naši građani davili zato što bivši režim nije bio u stanju da bilo šta uradi, nego samo da razmišlja kako što više može novca da ukrade i da zaradi. Evo gospodine ministre, čuli smo svi za neki izveštaj Evropskog parlamenta. To su naše kolege narodni poslanici i morao bih nešto opet vas da pitam, da li oni to možda znaju ili ne znaju. Rekli su nam i između ostalog u tom izveštaju se spominje da su naši lekari nešto malo manje stručni, nego oni u zemljama iz kojih oni dolaze. To sada već ne znam, ali znam nešto drugo, da u Srbiji nijedan doktor, nijedan specijalista, nijedan medicinski tehničar nije morao da bira koji će pacijent da mu ostane u životu i koga će da priključi na uređaj za održavanje života, na respirator, a koga će da ostavi da o njegovoj sudbini odlučuje Bog ili neko drugi. Da li su moje kolege narodni poslanici, kada su izglasavali taj izveštaj Evropskog parlamenta o tome razmišljali? Da napadaju naše lekare koji brinu o zdravlju našeg stanovništva, koji brinu o tome da što je god moguće manje trpimo posledice ove pandemije koja nas je zadesila. Mogu samo da zamislim koliko bi građana Srbije bilo na popisu oktobra ili novembra 2021. godine da je Dragan Đilas bio na vlasti za vreme pandemije izazvane korona virusom. Verujem da bi nas bilo upola manje. Verujem da bi umiranje u bolnici kada bi on bio na vlasti, bilo privilegija, da bi smo umirali po ulicama, po parkovima, gde sada on isteruje omladinu da demonstriraju protiv mera koje sprovodi Krizni štab. To bi bili rezultati koji bi nam se još manje svideli. Znači, i ekonomski preduslovi i zdravstveni preduslovi i prosvetni i sve ostalo utiče a broj stanovnika u jednoj zemlji da bi ostvarila neki svoj ekonomski razvoj i ostvarila svoje ekonomske ciljeve i zaštitila svoje stanovništvo od odumiranja. Kolega Dabić je samo jednu stvar rekao za mlađe ljude koji se vraćaju u Srbiju, ali od kada Aleksandar Vučić sprovodi ove mere i reforme i obnavlja Srbiju, taj proces odliva naših građana iz Srbije počinje da dobija konačno obrnut smer. Daje nam za pravo da kažemo da reforme koje sprovodi Aleksandar Vučić jesu prava mera za građane Srbije. Od 2018. godine u Nemačkoj više se odjavi građana Srbije nego što se prijavi. Tačno je da se svi ti građani ne vrate u Srbiju, možda odu u neku drugu zemlju zapadne Evrope, ali je jedan dobar pokazatelj da je obrnuti proces započeo. To je onaj obrnuti proces o kome predsednik govori na svakom početku radova ili obilasku radova, kada je u pitanju saobraćajna infrastruktura. Da Srbija se izgrađuje, radi da bi bila lakše mesto za život, gde bi čovek lakše živeo, gde bi više zarađivao. To je cilj svih ovih reformi, između ostalog, da oni koji su u Srbiji ostanu ovde, izgrađuju Srbiju, umnožavaju i uvećavaju svoje porodice, a one koji su zbog neodgovorne i lopovske vlasti Dragana Đilasa napuštali Srbiju da bar nekima od njih damo motiv da vide da je Srbija i lepše i srećnije mesto za život nego zemlje u kojima se oni danas nalaze.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Poštovani ministre sa saradnikom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, građani Srbije, pred nama je važan akt koji se odnosi na sprovođenje popisa u Srbiji. Kao što smo imali prilike da čujemo, ono što je predloženo jeste da se sama ova procedura odloži usled dejstva efekata korona virusa i apsolutno podržavam ideju da čak i u odnosu na rešenje koje je dato ovde pred nama, a koje će amandmanima biti dopunjeno da se to odloži apsolutno za iduću godinu s obzirom da je danas apsolutni prioritet, kada je u pitanju i Vlada Republike Srbije i politika koja se sprovodi, očuvanje zdravlja građana i borba da naša ekonomija uspešno funkcioniše. Imali smo prilike da čujemo i od brojnih kolega rezultate koje je Republika Srbija u prethodnom periodu postigla, kada je u pitanju i populaciona politika, demografija, borba za decu i borba da naše stanovništvo ostane da živi u Republici Srbiji. Bukvalno sve što svakog dana vidimo u celoj Srbiji vidimo samo gradilišta koja niču. Grade se auto-putevi, grade se moderne saobraćajnice, ulaže se u avio-saobraćaj, dovode se strani investitori, daju se značajna sredstva kao podsticaj i domaćoj privredi, ali i drugim privrednicima koji imaju odlične ideje kako da to implementiraju u našoj zemlji i da ostvare odlične finansijske i poslovne rezultate. Sve je to borba i sve su to apsolutno mere koje Vlada Republike Srbije preduzima kako bi se i očuvalo naše stanovništvo. Posebno mi je drago zato što i moje mlađe uvažene kolege se trude da u medijima upravo o tim rezultatima i govore. Konkretno, spomenuću svoju koleginicu Nevenu Đurić koja je u emisiji „Reč na reč“ upravo i spomenula jedan od značajnih rezultata koje je predsednik Aleksandar Vučić ostvario politikom koju vodi, a to je da je Srbija uspela da zaustavi odliv mozgova, uspela da postane zemlja u koju se zapravo mladi ljudi vraćaju. Ma koliko god se oni trudili, kad kažem oni mislim na ovu vanparlamentarnu opoziciju ili zapravo političare u pokušaju kojima je očigledno jedini posao način kako da sakriju novac koji su uzeli od građana Srbije na atraktivnim turističkim destinacijama, se trude da ospore takve tvrdnje i rezultate koji su neosporivi. Zahvaljujem se upravo vama, gospodine Orliću, koji ste i potencirali odmah posle gostovanja da čak i ono što oni pišu u svojim medijima ne znaju da pročitaju i često to zaborave. Ovde imam u svoj ruci jedan članak koji su upravo na njihovim medijima objavili, a koji kaže da je Srbija zemlja priliva, a ne odliva mozgova. Interesantno je da u samom tekstu se naravno citiraju rezultati koje je postigao Bečki institut za međunarodne ekonomske studije i utvrdili su zapravo da u periodu od 2015. do 2019. godine Srbija zaista jeste poslala zemlja gde imate neto priliv mozgova, gde zapravo visoko kvalifikovani ljudi, ljudi koji su akademci, završili fakultete u inostranstvu se vraćaju u Srbiju, formiraju svoje porodice, otvaraju svoja poslovna preduzeća. To je jedan odličan pokazatelj zapravo da sve ovo što se ulaže, i kada je u pitanju infrastruktura, kada je u pitanju obrazovanje, kada je u pitanju zdravstvo, kada je su u pitanju i kultura i prosveta, daje doprinos da se takav rezultat ostvari. Naravno, govore o tome da mladi ljudi koji su završili srednju školu, koji studiraju uglavnom odlaze u inostranstvo. Napomenuo bih da se Srbija od kada je stekla svoju državnost, još u 19. veku, trudila da mlade ljude sa visokim potencijalom, ljude koji mogu da daju značajan doprinos svojim znanjem ovoj zemlji da ih stimuliše i podrži finansijski, čak, da to znanje stiču u inostranstvo i da to znanje i iskustvo, ili kako se to kaže „know how“ donesu u Republiku Srbiju i da se to danas primeni. Imamo rezultate upravo takvih ljudi koje možemo ovde i da vidimo. Kažu kada se grade auto-putevi, konkretno ću spomenuti Moravski Koridor, trude se da kažu – pa, nije potreban auto-put, možemo izgraditi i četiri trake. Ili, kažu – gradite auto-puteve da bi ljudi odlazili iz Srbije. Ne, gospodo, ne gradimo mi auto-puteve da bi ljudi odlazili iz Srbije, gradimo auto-puteve da bi Srbija postala bolja destinacija za dolazak stranih investicija, destinacija gde će se ulagati, ali i način da povežemo sve krajeve naše prelepe Srbije kako bismo mogli na letovanja da idemo, pa umesto da odemo u inostranstvo da obiđemo Zlatibor, Zlatar, da posetimo Vojvodinu, da posetimo Staru planinu, da posetimo Vranjsku banju u koju smo videli da se i te kako ulažu sredstva. Pozivam vas, uvažene kolege, sve da posetite i Kruševac, Ribarsku banju, našu planinu Jastrebac, najšumovitiju planinu u Srbiju koja je zaista od kako je SNS došla na vlast počela svoje potencijale i u turističkom smislu i u svakom drugom smislu da pokazuje. Tako da, sve što se radi imali smo prilike da vidimo da ti radovi kada je u pitanju Moravski koridor odlično funkcionišu, da će to biti najsavremeniji autoput koji Srbija ima, gde ćemo imati prvi digitalni put, odnosno sproveden optički kabl i da možemo dobijati sve ažurne informacije kada je u pitanju saobraćaj i da zaista bude prilika da uživate u putu kada obilazite sliv Zapadne Morave gde živi oko pola miliona građana Republike Srbije. Sva ta ulaganja u infrastrukturu kasnije doprinose i dolasku investitora, kao što znamo da biste vi neku osobu sa idejom, sa vizijom, sa finansijskim sredstvima doveli da ulaže u Srbiju, morate mu pružiti osnovne infrastrukturne uslove da bi on to što proizvede u Srbiji mogao u inostranstvu i da plasira ili da plasira na naše tržište i tržište u regionu. Ono što hoću da kažem je da je posvećenost očuvanju građana Srbije upravo i to što smo lider u regionu i jedina zemlja u Evropi koja ima četiri različite vakcine koje nudi svojim građanima. Imamo zaista adekvatnu količinu vakcina i kao što vidimo i sami uskoro ćemo se približiti broju milionitog građanina koji je revakcinisan čime smo se zapravo izborili da se podiže kolektivni imunitet i približavamo se polako uslovima da možemo život polako vraćati u normalu, iako znamo da ćemo i u narednom periodu morati da živimo sa koronom i njenim posledicama. Ono što je jako bitno, pokazali smo da možemo biti šampioni kada je u pitanju razvoj zdravstva, obezbeđene su apsolutno sve potrebne količine respiratora, medikamenata, izgrađene su dve kovid bolnice, jedna u Batajnici, jedna u Kruševcu za četiri meseca. To ćemo uvek ponavljati zato što je to stvar za ponos, nešto što Srbija u modernoj istoriji nije videla. Videli smo samo takav primer sličan u Kini gde su oni naravno u skladu sa svojim kapacitetima i potrebama u rekordnom roku izgradili kovid bolnicu. Gradiće se i nova, i dalje će se ulagati u zdravstvo, i dalje će se ulagati u mlade. Ono što je jako bitno, svi ti žuti tajkuni, političari koji su samo na rečima bili da se bore za našu decu, da se bore za mlade koji svojim nekim planom za dan posle sutra obećavaju besplatne udžbenike, besplatno školovanje. Ne znam, kod njih postade sve besplatno, a njima se ne zna koliko novca i koliko računa imaju u inostranstvu. Prosto, strašno je koliko sami sebi udaraju kontru u izjavama i prosto imaju kratko pamćenje, zaboravljaju šta su govorili, zaboravljaju šta su radili. Ali, sreća tu su nadležne institucije, tu su i velike patriote, moje kolege ovde i u Skupštini i unutar SNS koji se bore da istina u Srbiji ispliva i da istina bude jedino o čemu će se govoriti i da više nikada nemamo spinove koje su oni radili. Siguran sam da će i taj plan koji uporno promovišu po Srbiji i vidimo pokušavaju da naduvaju brojke da je to, ne znam, toliko prihvaćeno, da će oni sami vrlo brzo takav plan zaboraviti, kao što su zaboravili neuspeh i sa savezom, kao što su zaboravili i bojkot kampanje i da su oni u stvari ništa drugo nego bojkot koalicija. Ono što se neće zaboraviti to su rezultati koje je politika Aleksandra Vučića doprinela da Srbija napreduje i koliko mi uspešno i u ovom periodu realizujemo plan Srbija 20-25. Da mi sada imamo preko 540 evra prosečnu zaradu, da će ona 2025. godine biti 900 evra, da ćemo imati penzije 440 evra, da imamo rekordno nisku nezaposlenost ispod 10% što se u modernoj istoriji Srbije nije desilo. Da smo šampioni u privlačenju direktnih stranih investicija, da imamo stabilan devizni kurs koji je takođe jedan od bitnih faktora i u privlačenju stranih investicija, u razvoju našeg ekonomskog ambijenta o čemu nismo toliko pričali. Ja se zahvaljujem svom kolegi Arsiću koji uporno to spominje, da u se u njihovo vreme prosto nije znalo koliko zapravo taj kurs fluktuira i da zapravo se znalo kada kurs skače, kada pada, zapravo zavisilo je od interesnih grupa. U svakom slučaju u danu za glasanje apsolutno, kao i kolege iz poslaničke grupe, podržaćemo ovaj predlog, jer proces sprovođenja nije mala stvar. To nije nešto što se izađe u periodu od mesec dana, idemo od vrata do vrata, popišemo, to je čitava procedura, to je primena i naučne metodologije koja je jako važna, pripreme koje se rade i ono što je jako bitno, da ovim izmenama uradiće se dodatne pripreme kako bi se zaštitilo i zdravlje ljudi koji će biti direktno uključeni u popis, ali i zdravlje građana. Zašto? Zato što ta statistika koju dobijamo je osnov za kreiranje drugih ekonomskih politika i politika koje će država voditi kada je u pitanju populaciona politika. O tome sam više pričao na prethodnom sazivu kada smo pričali o programu statistike. Svi smo svesni koliko zapravo, važno kada se donose odluke da imamo apsolutno dobre i pouzdane podatke i zbog toga je ova procedura nešto sa čim apsolutno ne treba žuriti, treba odraditi kada je to najbolje. To je primer kojim su i zemlje u inostranstvu krenule. Još jednom naglašavam, apsolutno ćemo podržati izmenu i siguran sam da ćete i vi, gospodine ministre, kao predsednik Vlade, podržati sugestiju da se to možda prolongira i za oktobar mesec 2022. godine.
Zahvaljujem. Reč ima Uglješa Mrdić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, gospodine Orliću. Gospodine ministre, potpredsedniče Vlade Nedimoviću, sa svojim saradnikom, uvažene kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, cela ova procedura oko popisa stanovništva samo potvrđuje da je državi Srbiji zdravlje građana na prvom mestu. To potvrđuju i nove informacije oko same vakcinacije, da je Republika Srbija koja je prva država u svetu koja je dozvolila da građani susedne države, u ovom slučaju građani BiH, mogu slobodno bez bilo kakvih zadržava na granici da dođu na teritoriju Republike Srbije i prime vakcinu protiv korona virusa. Što se tiče popisa potvrđuje se da je Srbija jedna demokratska država gde može svako da se izjasni kako i kako god želi, i to i potvrđuje da je Republika Srbija država srpskog naroda i svih njenih drugih građana. Nacionalnih manjina ima oko 20%, oko 81% su Srbi, ovi preostalih 19% su naši dragi Bošnjaci, Mađari, Romi, Albanci, Rusini, Slovaci, Rumuni, i sve druge nacije koje žive sa nama, koje poštuju Ustav Srbije, imaju sva prava bez obzira kojoj naciji pripadali. Za razliku, od recimo, Republike Hrvatske, gde su moje kolege narodni poslanici i te kako dobro govorili na koji način se odnose prema Srbima, da ne podsećam sad na devedesetu godinu, kako su Srbi izgubili konstitutivnost u Hrvatskoj. Vrlo dobro smo čuli kako se odnose prema srpskom narodu na teritoriji Federacije Bosne i Hercegovine, u Crnoj Gori, u Severnoj Makedoniji je nešto bolja situacija, u Sloveniji bi mogla da bude daleko bolja, a da ne govorimo o Albaniji, gde i oni koji su Srbi se izjašnjavaju kao Albanci, čak su morali da menjaju svoja imena i prezimena da bi ostali da žive u svojim mestima sa svojom porodicom. No, neka drugi postupaju kako god hoće, Republika Srbija predvođena Aleksandrom Vučićem, i te kako zna kako se vodi odgovorna, demokratska politika, kako svi imaju ista prava u Republici Srbiji, i mi tako šaljemo jasnu poruku i Evropi i svetu. Pored ovih dešavanja u regionu mi smo imali prethodnih godina, tačnije do 2012. godine, jednu politiku koja je terala mlade iz Srbije. Politika bivšeg režima predvođena Draganom Đilasom, Borisom Tadićem, Vukom Jeremićem, je terala mlade, pa smo imali situaciju da mladi nisu imali šta da traže u Srbiji, ili nisu imali dovoljno posla, i dovoljno novca i sredstava da bi oformili porodice u Srbiji, ili su politikom Dragana Đilasa bili naterani da napuste Srbiju. Tako je primera radi, broj našeg stanovništva se smanjivao iz godine u godinu, čini mi se, za oko 50, 60 hiljada, to je jedan prosečan grad u Srbiji, a da ne govorimo da je u jednom trenutku, meni se čini 2014. godine, broj Srba u svetu se izjednačio sa brojem Srba u Srbiji. Dakle, Dragan Đilas i njegovi saborci su učinili sve da sve one, ne samo svoje neistomišljenike, nego i sve one koji nisu bili deo njihove mafijaške mašinerije, da im onemoguće dobar život u Srbiji i da ih oteraju. Da ne govorim o nizu politički pogrešnih odluka bivšeg režima i što se tiče i ekonomije, ulaganja u zdravstveni, obrazovani ili privredni sektor. Na sreću, to je prošlost, ali naše građane moramo da podsetimo šta je alternativa ovoj odličnoj politici Vlade Srbije, čiji ste vi potpredsednik gospodine Nedimoviću, odličnoj politici države Srbije koju predvodi Aleksandar Vučić, a korist od ove odlične politike države Srbije ima i BiH, što se pokazalo u slučaju ove vakcinacije, kao i sve one države sa kojima se mi graničimo. Moram da se osvrnem i na jedan sektor gde smo imali jedan užasan, maćehinski odnos, lopovski odnos prema tom sektoru, a to je sektor, gospodine ministre koji vi vodite. U periodu do 2012. godine menjalo se nekoliko dosovih ministara poljoprivrede. Oni su, a vi to znate, bolje ministre, oni su uništili srpsku poljoprivredu. Ne samo da su uništili srpsku poljoprivrednu, nego su pokrali stotine miliona evra iz sektora poljoprivrede. Na sreću, došlo je do političkih promena 2012. godine, reformisan je sektor poljoprivrede. Vi ste u svojim nastupima to u više navrata govorili i sada je sektor poljoprivrede uz sektor privrede, sektor infrastrukture, sektor saobraćaja, sektor energetike jedan od bitnijih sektora koji puni budžet države Srbije i gde se otvaraju nova radna mesta, privlače se nove investicije. Onda mladi imaju motiv da ostanu u svojoj otadžbini Srbiji i samim tim to će da utiče na nekom narednom popisu stanovništva da imamo više stanovnika svih nacija na teritoriji države Srbije. Ali, da bi to ostvarili i da bi sproveli tu politiku mi moramo da nastavimo da podržavamo odličnu politiku koja ima sloga, ne slučajno, „Za našu decu“, za našu budućnost. Moramo da podržavamo politiku Aleksandra Vučića i javnost da uvek podsećamo na alternativu. Alternativa je lopovska politika bivšeg režima predvođena Draganom Đilasom ali na sreću i poslednji lokalni izbori i u Kosjeriću i Zaječaru su potvrdili šta narod misli o politici Aleksandra Vučića. Još veća podrška, mnogo bolji rezultati, narod je sada i u ovim teškim trenucima borbe i protiv korona virusa i borbe protiv mafije i borbe za rast ekonomije, još veću podršku daje našem predsedniku Aleksandru Vučiću, jer zna da je to politika za našu decu, za budućnost u koju verujemo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja podržavam Aleksandra Mitrovića, jedan nula za Srbiju. Dakle, onima, a radi se o dve trećine našeg gledalaca koji zbog ovog kršenja zakona od strane Đilasa i Šolaka ne mogu da prate reprezentaciju Srbije, dužan sam da kažem da Srbija na zadovoljstvo svih nas vodi sa jedan nula. Nadam se da će taj rezultat biti još uvećan. Dame i gospodo narodni poslanici, statistika je čudo. Kaže, genocid? Šta je genocid? Kaže, to je namerno podvrgavanje između ostalog jedne grupe, životnim uslovima koji prouzrokuju njeno potpuno ili delimično uništenje. Znači, ne radi se samo o ubistvima nego o namerno podvrgavanju grupe životnim uslovima koji prouzrokuju njeno potpuno ili delimično uništenje. Etničko čišćenje je istrebljenje manjinsko stanovništva od strane većine na određenoj teritoriji. Statistika to može da potpomogne. Ja ću uglavnom koristiti bošnjačke izvore, hrvatske izvore, da kažem da na teritoriji bivše Jugoslavije, koja nije odgovarala nekim zapadnim silama i koje su jugoslovenske narode okrenuli jedne protiv drugih, koristeći njihove međusobne zađevice, a pri tome su okrivili samo Srbe i za genocid i za etničko čišćenje, što je netačno. Srbi su bili armatura bivše Jugoslavije i verovatno su smetali tim poslovima koje su zapadne sile imale da sprovedu, u nameri da ostvare svoje interese a ne naše. Genocid je sproveden nad jednom grupom koja se zove „Jugosloveni“. Oni postoje samo još u Srbiji, mislim između 20 i 30 hiljada. Inače, u Sloveniji ih više nema, u Hrvatskoj ih više nema, u BiH ih više nema. Nestali su 90-ih godina. Možemo da zaključimo da je to bilo podvrgavanje takvim uslovima da je došlo do uništenja, potpunog uništenja jedne grupe u Hrvatskoj, Sloveniji, BiH. Etničko čišćenje je sprovedeno na delovima teritorije, uglavnom nad Srbima. Po popisu hrvatskom, između 1991. i 2001. godine nestalo je 400 hiljada Srba i 242 hiljade Jugoslovena. Ako nije izvršen genocid nad Jugoslovenima, onda je nad njima u Hrvatskoj izvršeno takođe etničko čišćenje. U BiH i Federaciji, od 500 hiljada Srba ostalo je svega 2,5%, gotovo 500 hiljada Srba više ne živi u domovima i na teritorijama u kojima su živeli u BiH od 1991. godine. Na KiM nealbanskog stanovništva, uglavnom Srba, je proterano ili izvršen progon nad gotovo 200 hiljada. Preko milion Srba je etnički počišćeno sa teritorija gde su nekada živeli. Sada se nacija koja je tako surovo etnički počišćena optužuje za etničko čišćenje. Statistika kaže da su u principu to žrtve. Dame i gospodo, nisu Srbi izvršili genocid nad Jugoslovenima, oni još uvek postoje u Srbiji i samo postoje u Srbiji, dok u ostalim republikama bivše Jugoslavije oni više ne postoje. Dužan sam i da kažem, zbog nekih drugih razloga, da je, recimo, u BiH broj Bošnjaka, odnosno procenat Bošnjaka sa 43% u 1991. godini uvećan na 50,1% 2001. godine. Koristim njihove izvore, njihove popise. Broj Srba je pao za 1%. Broj Hrvata je pao za 2%. Sad se postavlja pitanje - ko je u stvari žrtva, ukoliko Srba i Hrvata ima manje, a Bošnjaka ima više, a nemam ništa protiv što ih ima više? U isto vreme u Srbiji broj Bošnjaka je uvećan za 6,75%. Meni je žao što je ova koalicija sa programom „Aćif Bljuta efendija Hadžiahmetović“, što trenutno nije ovde, da ukrstimo ove podatke, jel su ovo informacije i podaci koje su oni izneli. Na kraju, da ne dužim, zamislite popisnu komisiju koja treba da popiše imovinu i finansije Dragana Đilasa. Zamislite kad bi morali da popišu imovinu Šolaka i Đilasa, ovih istih koji sprečavaju dve trećine naših građana da gledaju reprezentaciju svoje zemlje, zamislite tu vrstu popisne komisije! Kakve pasoše bi trebali da imaju, kovid pasoše, ne govorim samo o kovid pasošima, već i ove pasoše, putne isprave? Ja mislim da bi to bile nemoguće putne isprave, jer toliko viza u jedan pasoš ne može da stane koliko oni imaju računa i u koliko zemalja ti računi njihovi i na njihova imena glase. Hvala.
Zahvaljujem i obaveštavam da više nismo u prenosu. Reč ima Aleksandar Mirković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, potpredsedniče Vlade sa saradnikom, poštovane koleginice narodne poslanice i kolege narodni poslanici, pre svega sam Predlog zakona o izmeni Zakona o popisu samo pokazuje koliko Vlada Srbije odgovorno shvata svaku situaciju i koliko realno sagledava celu ovu brigu i muku koju danas ceo svet muči sa korona virusom. Svakako da ćemo u danu za glasanje podržati ovaj predlog, ali kada već govorimo o razlogu zašto taj popis moramo da odložimo, moramo da istaknemo, kao što su i prethodne kolege narodni poslanici istakli u više navrata, činjenicu da je Srbija i u ovoj bici jedna od najmoćnijih zemalja, ako poredite uslove koje ima za vakcinaciju, ako poredite uslove kako se naša zemlja odgovorno bori protiv korona virusa. Sama činjenica da smo jedini u svetu koji nudimo potpuno besplatno, čak četiri različite vakcine našim građanima, pokazuje koliko je odgovorna politika pre svega predsednika Aleksandra Vučića i na vreme borba za vakcine se pokazala dobrom i korisnom za naše građane. Pre više od godinu dana, naša zemlja se suočila sa ovim korona virusom i taj virus je zatekao sve u svetu. Zahvaljujući požrtvovanju medicinskih radnika, posledice nisu još veće. Vlada Srbije je sledila politiku predsednika Aleksandra Vučića, pa smo se tako na dnevnom nivou borili za svaki respirator, medicinsku opremu, za svaki lek, za svaku masku, za sve ono što može da obezbedi zdravlje i siguran život građanima Srbije. Popis kao popis može da nam pokaže neke ozbiljne podatke i radi se iz mnogo razloga, ali njegovo odlaganje neće mnogo toga promeniti, iz prostog razloga što danas epidemiološka situacija u kojoj se nalazimo nije na zavidnom nivou. Država iako čini sve da se broj zaraženih smanji, nažalost zbog neodgovornih pojedinaca koji pokušavaju da relativizuju opasnost od Korona virusa ili ljudi koji zastrašuju svakog ko želi da se vakciniše, evo imamo situaciju da i danas brojke se povećavaju. Moje kolege su govorile o tome i o nekim brojkama, a tiču se popisa danas i upoređujući ga sa nekim prethodnim periodom i mislim da je gospodin Todorović najbolje o tome govorio kada je iznosio mnogobrojne podatke. Srbija i danas pokazuje da bez obzira kako su se pojedine zemlje u regionu prema nama odnosile u nekoj bliskoj ili daljoj prošlosti, Srbija je pokazala veliku hrabrost, veliku snagu, veliku odlučnost, ali pokazala ono što u našem narodu odavno postoji, a to je da smo spremni da pomognemo svakom kada se nađe u nevolji. Činjenica da smo samo u protekla tri dana, dakle, ako uzmemo četvrtak, petak, subotu i nedelju, četvrtak je prvi zvanični dan, ali ukupno četiri dana neka bude je vakcinisano više od 22.000 stranih državljana, samo pokazuje kolika je trenutna snaga i moć naše zemlje u ovoj borbi protiv Korona virusa. Neko je od prethodnih kolega poslanika govorio o tome da smo izgradili dve Kovid bolnice. Da, i u Batajnici, i u Kruševcu i to samo pokazuje da je naša zemlja spremna na svaki mogući način da se trenutno sa najvećim problemom u celom svetu obračuna i da se sačuva svaki život. Ali, pitanje se nameće samo po sebi - kakva bi ta borba bila i kakva bi danas bila situacija u našoj zemlji da su ljudi koji su našu zemlju vodili do 2012. ili 2013. godine danas na vlasti? Kolega Rističević je pomenuo jednu interesantnu stvar, a dotakli smo se toga i kada smo diskutovali o statistici, evo sada i o popisu, to su kategorije koje su građanima uvek interesantne, iz prostog razloga zato što upoređujući neke brojke možete jasno da vidite gde se vaša zemlja ili vaš budžet, ili bilo koja institucija koju uzimate za primer nalazi danas, a gde se nalazila nekad. Ovde moramo istaći jednu jako bitnu stvar, da država Srbija od 2014. godine, nakon onih bolnih reformi koje smo morali imati, ekonomskih, da ne bi doživeli krah i totalni bankrot do kog su nas doveli Dragan Đilas, Boris Tadić, Vuk Jeremić i ta ekipa, klika okupljena u režimu Demokratske stranke, svakog dana i svakog meseca svake godine naša zemlja napreduje u ekonomskom smislu. Dodatno se razvijamo, povećavaju se i plate i penzije. Naša zemlja se gradi i izgrađuje se. Grade se i putevi, mostovi, saobraćajna infrastruktura, isto tako i vodovod i kanalizacija u mestima gde su neki ljudi pomislili da nikada za svog života neće dobiti vodu ili kanalizaciju. Sve to samo pokazuje koliko je naša zemlja danas jaka, pa može da svaki deo svoje zemlje posmatra kao jednako bitnim i jednako važnim, a ne kao u periodu Demokratske stranke, kada su se bavili samo gradskim sredinama i kada im je najveći uspeh bio da u centru grada Beograda organizuju nekakvo asfaltiranje. Kada već govorimo o popisu i statistici, ja sam uveren da će ovaj popis biti bolje i kvalitetnije urađen nego onaj prethodni iz prostog razloga što poslednji kada je rađen neposredno sam bio svedok kako su neki ljudi taj posao otaljavali samo zato što su ih predstavnici Demokratske stranke direktno zaposlili da se tim popisom bave, a nije im stalo da taj posao valjano obave, pa je bilo grešaka i sa formularima i sa tim anketama. Svega je tu bilo, ali na tom primeru smo mogli da vidimo kako je nepotizam u praksi ogrezao u Demokratskoj stranci, pa su se čak i time bavili kada je u pitanju popis stanovništva. Gospodin Rističević je rekao jednu jako bitnu stvar i ja ću sa time završavati. Šta bi se desilo kada bi se statistika i popis bavio svim onim što Dragan Đilas ima na svom računu ili ima u nekretninama. Dakle, popis je i kada popisujete račune po belom svetu, kada se igrate zanimljive geografije prateći račune i tok novca Dragana Đilasa. Popis je i kada budete zainteresovani, pa prošetate do Morovića i vidite da umesto plantaže, na znam, marihuane, tamo imate kokoške, koke nosilje, pa može i to da bude neki statistički podatak da popišete, izbrojite koliko ih imate, pa da onda obavestimo Mariniku Tepić koliko ih tačno u broj ima. Popis može da se posmatra iz različitih uglova, ali popis je najbitniji u onom delu kada je u skladu sa zakonom, kada taj popis jasno građanima služi i kada građani mogu jasno da vide korist i vide brojke koje njih zanimaju. Dragan Đilas je sve nas naučio da popis ili statistika u njegovom smislu nešto drugo znači, a to je da je jako teško popisati, zapamtiti ili negde se praviti pomalo zaboravnim da ne znate gde ste sve svoje pare posejali, pa tako imate u više od 17 zemalja na preko 50 i nešto računa skoro 69 miliona evra. Sada se postavlja pitanje kako on kao stručnjak za pranje prozora, prodavanje žvaka i propali preduzetnik je došao do tog statističkog podatka ili do tog broja koji se danas koristi da od 75.000 evra samo ima 25 miliona evra u nekretninama, po svom priznanju, a bogami na ovim računima 69 miliona evra. Nadležne institucije su na radost, pre svega, svih građana Srbije počele da se bave ovim problemom, Uprava za sprečavanje pranja novca. Počelo je konačno da se dešava ono što su građani Srbije silno želeli i sa nestrpljenjem iščekivali, a to je da konačno saznaju dok su oni ostajali sve siromašniji, građani ostajali bez posla, Dragan Đilas postajao sve bogatiji. Poštovani ministri, potpredsedniče Vlade, ja želim vama i u narednom periodu da uspešno kao ministar ili, pre svega, potpredsednik Vlade i deo jednog velikog tima koji sledi politiku predsednika Aleksandra Vučića imate još više uspeha, jer je za nas kao narodne poslanike najbitnija, a uveren sam i za sve vas, budućnost naše zemlje, naše dece. Kao što naša lista govori, Za našu decu – Aleksandar Vučić i generacije koje dolaze. Hvala i živela Srbija.
Zahvaljujem, gospodine Mirkoviću. Zahvaljujem i narodnim poslanicima koji su odustali od prijave za reč. Da li želi da govori Miodrag Linta? (Miodrag Linta: Da.) Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani potpredsedniče Vlade Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću takođe da pozdravim i podržim Predlog zakona i izmenama i dopunama Zakona o stanovništvu. Mislim da je to mudra i odgovorna odluka da se odloži popis stanovništva za sledeću godinu iz dobro nama poznatih razloga, dakle zbog pandemije korona virusa i aktuelnog procesa vakcinacije građana Srbije. Ja bih u svom govoru naglasak dao na značaj popisa stanovništva u regionu. Naime, popis stanovništva bi trebao prevashodno da bude statističko pitanje, dakle ukupni zbir podataka koji koristi jednoj vladi, jednoj državi da kreira sveobuhvatnu, populacionu, agrarnu, socijalnu, ekonomsku i svaku drugu politiku, ali on je u ovom našem regionu i istovremeno važno političko pitanje, pre svega što se tiče opstanka dela srpskog naroda koji živi na prostoru Jugoistočne Evrope. Dobro je poznato da u osam država regiona približno, prema procenama, živi negde nešto manje od dva miliona Srba. Naravno, najviše u Republici Srpskoj, oko milion. Poslednji popisi stanovništva pokazuju da je, recimo, 2011. godine u Crnoj Gori bilo oko 180.000 ili blizu 30%, da je broj Srba u Hrvatskoj po popisu iz 2011. godine bio 186.000, broj Srba u Sloveniji blizu 40.000 po popisu iz još 2002. godine, iako neke nezvanične procene govore da Srba u Sloveniji živi više od 100.000. Takođe, popis u Makedoniji održan je isto pre 19 godina, 2002. godine. Tada je popisano 36.000 Srba, iako za područje Makedonije procene pokazuju da je broj Srba daleko veći. U Bosni i Hercegovini popis stanovništva održan je 2013. godine. Posebno želim da naglasim područje Federacije BiH, gde se najbolje vide porazne posledice islamističke politike Alije Izetbegovića. Uoči rata na području Federacije BiH je živelo gotovo 600.000 Srba, a po popisu iz 2013. godine registrovano je svega 56.000, a plašim se da će idući popis stanovništva pokazati da je taj broj značajno manji. Uzimam samo primer Sarajeva, gde je uoči rata, ako uzmemo i jedan značajan broj Jugoslovena, odnosno Srba koji su se izjašnjavali kao Jugosloveni, u Sarajevu je živelo preko 180.000 Srba, a po popisu iz 2013. godine svega 13.000 i taj broj je sada drastično manji. Posebno bih želeo da istaknem aktuelnu situaciju u Hrvatskoj. Plašim se da će predstojeći popis u Hrvatskoj pokazati da je broj Srba daleko manji od onoga broja koji je popisan, ponavljam, 2011. godine. To je bilo 186.000. Srba je u Hrvatskoj uoči rata živelo oko 700.000. Sa područja Hrvatske je proterano preko pola miliona Srba. Vidimo da se posle završetka rata u Hrvatskoj u većoj ili manjoj meri vodi politika zastrašivanja ne samo preostalih Srba, srpskih povratnika, nego i one ogromne većine proteranih Srba koji žive u Srbiji, Srpskoj, rasejani širom sveta. Cilj te politike jeste cementiranje etničkog čišćenja, stalno pokretanje krivičnih prijava, podizanje optužnica, donošenje stotina hiljada lažnih presuda, a sve sa jednim ciljem da se opravda potpuna i besmislena laž, izmišljotina koja je definisana tzv. deklaracijom o domovinskom ratu koju je usvojio hrvatski Sabor 2000. godine, konsenzusom svih poslanika u tadašnjem sazivu hrvatskog parlamenta. U toj deklaraciji o domovinskom ratu stoji, zvanično, da su Srbija, JNA i krajiški Srbi izvršili agresiju na Hrvatsku, da je Hrvatska bila žrtva tzv. velikosrpske agresije i da je vodila tobože pravedan oslobodilački, odbrambeni rat. To je jedna brutalna laž. To je jedna cinična izmišljotina. Sve činjenice jasno pokazuju da je glavni krivac za rat u Hrvatskoj bio ustaški režim Franje Tuđmana koji je hteo da završi ono što je započeo Ante Pavelić u NDH, dakle, da stvori čistu etničku Hrvatsku državu bez ili sa što manje Srba. Daću nekoliko primera te politike zastrašivanja srpskih boraca, srpskih veterana. U poslednjih nekoliko meseci uhapšeno je desetak Srba. Recimo, u oktobru i novembru hrvatska policija hapsi osmoro Srba od kojih su trojica zadržana u istražnom zatvoru. To je selo Negoslavci pored Vukovara. Zatim, u novembru jedan krajiški Srbin koji je išao iz Beograd, iz naselja Borča, u posetu svom prijatelju u mesto Šekoviće u regiji Birač u Republici Srpskoj uhapšen je nakon prelaska granice Srbije u BiH i vrlo brzo isporučen Hrvatskoj. U januaru, početkom januara, uhapšen je Milenko Đurđević, vukovarski Srbin, na osnovu hrvatske poternice koji živi u Švedskoj. Tokom januara uhapšena su trojica Srba u Dalju, u Baranji, koji su tamo mirno živeli, kao i ova trojica Srba u selu Negoslavci. Dakle, niko ih nije dirao 25 godina od završetka rata, a sada ih hrvatska policija hapsi na osnovu lažnih izjava svedoka saradnika. Imali smo tokom marta hapšenje dvojice krajiških Srba na osnovu hrvatskih poternica. Četvrtog marta uhapšen je Srbin sa Banije Savo Grnović, koji je živeo dugi niz godina na Islandu, uhapšen je na frankfurtskom aerodromu. Savo Grnavić je desetine puta putovao u prethodnom periodu iz Srbije za Island i obrnuto i sada je nekome palo na pamet da konstruiše lažnu priču da je on navodno učestvovao u nekakvom ratnom zločinu 1991. godine. Zatim je uhapšen Srbin iz Vukovara Dragutin Hajdu, sredinom marta, na londonskom aerodromu. Takođe, čovek koji je dugi niz godina putovao, nije imao nikakvih problema. Evo, pre četiri, pet dana Županijski sud u Osijeku osudio je na devet godina zatvora vukovarskog Srbina Milana Gojkovića, koji je takođe mirno živeo u Vukovaru čitavo vreme. Pogledajte tu politiku zastrašivanja. Znači, svako malo raspisuju se međunarodne poternice, hapse se Srbi, stvara se strah kod srpskih veterana koji su se časno i hrabro i pošteno borili za svoj narod i državu. Ko sudi srpskim veteranima? Daću primer Županijskoga suda u Osijeku. Sećate se, prošlo je gotovo devet godina, 2012. godine, spektakularne akcije hrvatske policije kada su u ranim jutarnjim časovima upali u srpsko selo Trpinja kod Vukovara i uhapsili 12, 13 trpinjskih Srba. Od njih 12 ili 13 uhapšenih Srba, krajem 2014. godine, osuđeno je njih 10 na ukupno 139 godina zatvora bez ikakvih materijalnih dokaza. Na kraju se ispostavilo da su osuđeni na osnovu izjava lokalnog pijanca, kabadahije, nasilnika Srbina Đurđevića koga je angažovala hrvatska policija i koji je iskorišćen da se na pravdi Boga osude nevini ljudi koji sada trunu u zatvoru. Te su kazne 10, 15, 20 godina. Od njih 10, samo jedan je izašao iz zatvora, sedam služi kaznu u Lepoglavi, a dvojica služe kaznu u zatvoru u Glini. Ko je osudio tih 10 trpinjskih Srba? Osudio ih je tadašnji predsednik Veća za ratne zločine Županijskog suda u Osijeku Darko Krušlin za koga ovih dana pratimo aferu u Hrvatsku, gde bivši čelni čovek zagrebačkog „Dinama“ Zdravko Mamić govori kako je Darku Krušlinu i još nizu sudija davao mito, vodio ih na razne izlete. To su ljudi koji su korumpirani, podložni uticajima, koji su pristrasni i taj Darko Krušlin korumpirani sudija je osudio trpinjske Srbe na 139 godina zatvorske kazne. Pomenuo sam malopre Milana Gojkovića koji je osuđen pre nekoliko dana u Osijeku, a osudio ga je Zdravko Vekić, takođe predsednik Veća za ratne zločine Županijskog suda u Osijeku koji je korumpiran, primao je mito. Ko sudi Srbe u Hrvatskoj? Znači, sude im korumpirani, pristrasni suci na osnovu lažnih dokaza, na osnovu lažnih izjava svedoka saradnika i sada mi treba da prihvatimo da su te presude takvih nemoralnih ljudi validne i verodostojne. Više puta sam apelovao u javnosti i sada želim da apelujem na ministarku pravde Maju Popović i da uputi jednu protesnu notu hrvatskom ministru pravosuđa, da zatraži sastanak i da jasno kaže da je neprihvatljivo i nedopustivo da Hrvatska, evo, 26 godina od završetka rata nastavlja politiku zastrašivanja, odnosno hapšenja časnih srpskih veterana na osnovu hrvatskih poternica. Takođe sam apelovao na gospođu Popović da uputi jednu molbu nemačkim vlastima da se Savo Grnović isporuči iz zatvora u Frankfurtu u Srbiju, da se jasno ukaže da hrvatsko pravosuđe nije ni nezavisno, ni nepristrasno, ni profesionalno pravosuđe, da se radi o jednom etnički motivisanom pravosuđu, da Hrvatska, ako ima, dostavi dokaze našem pravosuđu i mi ćemo mu ovde suditi. Ako ima validnih dokaza, on će biti osuđen, ako nema, Savi Grnoviću, Dragutinu Hajduu i svim drugim Srbima treba da se garantuje sloboda kretanja. Takođe, mislim da je važno, ponavljam još jednom, da država osnuje kancelariju za pomoć optuženima i osumnjičenim Srbima za ratne zločine koja bi pružala stručnu, pravnu i finansijsku pomoć srpskim veteranima koje progoni, ponavljam, etnički motivisano pravosuđe, ne samo u Zagrebu, nego isto tako etnički motivisano pravosuđe u Sarajevu. Dakle, ti ljudi su se, ponavljam, časno i pošteno borili za svoj narod i državu i žele u jednom pravičnom sudskom postupku da skinu ljagu sa svog imena da su ratni zločinci. Zašto sam pominjao ovaj segment, zašto je ovo važno? Važno je iz tog razloga zato što ova politika zastrašivanja jako negativno deluje na proces asimilacije, iseljavanja Srba preostalih Srba iz Federacije BiH i Hrvatske. Dajem samo primer Vukovara. Gradska vlast Vukovara na čelu sa sledbenikom Ante Pavelića, Ivanom Penavom su suspendovali Statut grada Vukovara, ukinuli službenu upotrebu ćirilice i srpskog jezika iako to garantuje ustavni Zakon o pravima nacionalnih manjina iz 2002. godine. Zamislite sada, znači, Srba u Vukovaru ima po popisu stanovništva iz 2011. godine 34,3% a po ustavnom Zakonu o pravima nacionalnih manjina Srbi imaju pravo na službenu upotrebu srpskog jezika i ćirilice ako ih ima najmanje jedna trećina u ukupnom broju stanovništva lokalne samouprave. Srba po popisu stanovništva iz 2011. godine ima preko 33,3% u 21 opštini i dva grada, u Vukovaru i Vrbovskom. Sad vi pogledajte, skoro sedam godina suspendovan je ustavni Zakon o pravima nacionalnih manjina u Vukovaru. Tamo je zabranjena upotreba srpskog jezika i ćirilice, dakle, upotreba na dvojezičnim tablama na institucijama i upotreba na tablama na ulazu i izlazu naziva ulica, mesta, gradova itd. Sad gledajte suprotni slučaj, evo, završavam, pripadnika hrvatske nacionalne manjine u Subotici ima 10%, hrvatski jezik u Subotici je jedan od zvaničnih jezika. Po našem Zakonu o pravima nacionalnih manjina, nacionalna manjina ima pravo na upotrebu svog jezika i pisma ako je učešće te nacionalne manjine u stanovništvu u opštini grada 15%. Dakle, mi u gradu Subotici pripadnika hrvatske nacionalne manjine ima 10% i mi poštujemo da hrvatski jezik bude jedan od službenih jezika, a Srba u Vukovaru ima 34%, a tamo je, znači, minimum da bi imali pravo Srbi na upotrebu srpskog jezika i ćirilice da ih ima 33,3%. Zamislite da Srbija sada ukine upotrebu hrvatskog jezika u Subotici. Digla bi se kuka i motika i Evropski parlament i Evropska komisija i Savet Evrope i OSC, UN rekle bi – pogledajte, Srbija je jedna šovinistička država koja ne poštuje prava nacionalnih manjina. Završavam pošto ima još kolega. Ponavljam, veoma je važno da mi kao država insistiramo, jer čuli smo da ima tendencija recimo da u Sloveniji prilikom popisa stanovništva u formularu neće biti pitanja vezano za versku i nacionalnu pripadnost. Mislim da to nije dobro. Juče smo imali delegaciju Saveza Srba Slovenije u našoj skupštini i čuli smo tu zebnju naših predstavnika srpske zajednice u Sloveniji da nećemo imati ta popisna pitanja. Važno je da u dijalogu sa zvaničnom Ljubljanom insistiramo da ta pitanja budu. Očekujemo da će ta pitanja biti i na popisu stanovništva u Makedoniji i u Crnoj Gori. Ovom prilikom želim da pozovem sve naše Srbe da se prilikom predstojećeg popisa u državama regiona časno, ponosno izjasne kao Srbi i da svojim masovnim izjašnjavanjem da pripadaju našem narodu doprinesu opstanku njihovom u tim državama i naravno naša matica, naša Vlada, odnosno država Srbija će sve učiniti u narednom periodu da pomogne njihov opstanak i poboljša njihov položaj i da se poštuje njihov nacionalni i verski i kulturni identitet. Hvala.
Zahvaljujem. Da li reč želi Miloš Banđur? (Da.) Do sedam minuta, molim vas.
Poštovani predsedavajući, uvažene koleginice i kolege, poštovani ministre, zaista mislim da je logično da podržimo zakon koji je na dnevnom redu, pomeranje popisa za šest meseci, pogotovo što je to urađeno posle konsultacija sa zdravstvenim vlastima Republike Srbije. Materijal smo dobili 12. marta i u materijalu stoji da je posle konsultacija sa ljudima koji se bave epidemijom i prognozama po tom pitanju predloženo da se popis pomeri za šest meseci. Meni je to sasvim logično, obzirom da teče proces imunizacije, odnosno vakcinizacije stanovništva. Računamo da će veliki deo građana, najveći deo za par meseci biti vakcinisan i da će tamo na jesen biti stečeni uslovi da se popis obavi kako valja. Obzirom da je prethodni popis obavljen tačno 10 godina pre toga, znači, oktobra 2011. godine, ništa se ne gubi, gađa se u mesec bukvalno, desetogodišnjica. Pokretljivo stanovništvo u aprilu i oktobru je tu negde isto, šta više u oktobru je stanovništvo više statično nego u aprilu, tako da je i sa te strane oktobar dobar mesec za popis. Ono što bih naglasio jesu dodatni troškovi koje će sigurno popis u ovako pandemijskim ili epidemijskim uslovima iziskivati. Vidim da su troškovi veći za negde oko 400 miliona dinara, to je zbog primene svih protivepidemijskih mera, zaštitnih sredstava itd. Znači, angažovanje dodatnog osoblja, personala koji treba da bude angažovan na poslovima dezinfekcije, čišćenja itd. Ono što bih predložio, a tiče se Republičkog zavoda za statistiku koji definiše kriterijume za izbor ljudi koji će vršiti popis, tj. popisivača i instruktora i definiše proces izbora popisivača i instruktora je da u kriterijume obavezno ubace da instruktori i popisivači, pa i članovi opštinskih komisija moraju biti vakcinisani neposredno pre toga, tako da imaju dovoljnu količinu antitela. Jednostavno, ja bih ubacio uslov, možda nije u skladu sa Ustavom da to sad uđe u Zakon, ali Republički zavod za statistiku, kao neko ko propisuje kriterijume može da u svoje kriterijume ubaci da ljudi koji rade popis, a njih je oko 20.000, 15.000 popisivači, a 5.000 instruktora budu prethodno vakcinisani. To je vrlo bitno psihološko pitanje, jer mislim da oni koji žele da sabotiraju popis ići će na tu kartu. Znate, desiće se neki slučaj da posle dolaska popisivača pet dana se neko razboli u nekoj porodici, i onda će da krenu da kroz neke medije plasiraju informacije kako su popisivači doneli virus i pokušavajući na sve moguće načine da sabotiraju popis. Tako da mislim da je mera obavezne vakcinacije svih onih koji učestvuju u popisu nešto što je sasvim logično, i nešto što mora i treba da bude uslov. Takođe, mislim da mora da se održi jedan dobar epidemijski, odnosno, protivepidemijski kurs svima onima koji učestvuju u popisu, jer vidim da veliki broj ljudi koji rukuju maskama to baš i ne rade na najbolji mogući način i treba obezbediti protivepidemijske maske. Ljudi moji, već mesec dana znamo iz sredstava javnog informisanja sa Zapada da obične maske, hirurške maske, pamučne maske ne štite u dovoljnoj meri kada je u pitanju britanski soj virusa i da je najbolja zaštita protivepidemijska maska koja danas nije skupa, pet tih u pakovanju je 180,00 dinara u maloprodaji. Znači, dajte da za popisivače obezbedimo najbolju moguću zaštitu, da ih naučimo, edukujemo kako da oni to koriste i da pre toga budu vakcinisani tako da ljudi kod kojih oni dolaze ne strahuju. Delimično je tačna izjava da oni koji jesu vakcinisani mogu da šire bolest. Da, oni mogu da šire zarazu, ali ne u meri kao neko ko nije vakcinisan. Za mesec, dva biće potpuno jasno koje to vakcine daju, takozvani sterilišući imunitet, odnosno osoba koja je primila vakcinu posle razvoja antitela ne može da razvija virus i da ga širi dalje. Znači, stvar će biti u vrlo bliskoj budućnosti potpuno jasna. Mislim da je potrebno insistirati na vakcinisanju popisivača, jer vi imate njihovu prethodnu edukaciju, gde na 700 kurseva imate negde oko 30 učesnika po kursu, znači, treba da održite 700 edukacija puta 30 ljudi. Jedan deo tih ljudi ne stanuje tamo gde se edukuje, nego putuju, morate da im obezbedite prenoćište, ishranu i tako dalje, oni zajedno borave. Da bi sve to bezbedno proteklo, upravo ovaj zahtev da svi oni budu vakcinisani i da imaju dokaz o vakcinaciji govore u prilog tome. Znači, priče da osoba koja se vakcinisala može da širi zarazu, odnosno teze, one jesu delimično tačne, ali mogućnost toga je mnogo manja, kao što je tačno da osoba koja je preležala koronu može ponovo da se zarazi, ali verovatnoća toga je daleko manja. Ono što je moj predlog je popis stanovništva u oktobru, na vreme, ali uz obaveznu vakcinaciju, odnosno vakcinisanje svih onih koji učestvuju u tom postupku. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama više nema prijavljenih za reč, pitam da li predstavnici poslaničkih grupa ili neko ko nije iskoristio svoje pravo želi to da učini sada? (Ne.) Hvala. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Nastavljamo sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem.