Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 140 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 117 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da sam, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pozvala da sednici prisustvuju: gospodin Radoslav Sretenović, predsednik Saveta Državne revizorske institucije, gospodin Rodoljub Šabić, poverenik za informacije od javnog značaja, i gospodin Zoran Tamaš, član Saveta DRI. Pozdravljam ih i želim da nam danas bude uspešan rad i da nam oni, naravno, u tome pomognu. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala za sredu, 21. januara 2009. godine, dakle u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz ovog dnevnog reda. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini, koje je sazvano na zahtev 221 narodnog poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 166. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Drugog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Drugo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog odluke o davanju saglasnosti na Poslovnik Državne revizorske institucije, koji je podneo Odbor za finansije, 2. Predlog odluke o davanju saglasnosti na akta Poverenika za informacije od javnog značaja, koji je podneo Administrativni odbor. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O DAVANjU SAGLASNOSTI NA POSLOVNIK DRŽAVNE REVIZORSKE INSTITUCIJE Gospođa Vjerica Radeta reklamira povredu Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika Narodne skupštine. Jutros je u Prvom dnevniku Javnog servisa gostovao državni sekretar za KiM. Ono što je gospodin, kao gost tog dnevnika, izneo, čini se da je vrlo uznemiravajuće. Odnosi se na formiranje bezbednosnih snaga lažne države Kosovo. Radi se o tome da je državni sekretar zapravo rekao ono što mi, poslanici SRS, već mesecima unazad govorimo, a to je da država, državni organi, predsednik države nisu učinili ništa, ili bar nisu učinili dovoljno, da na KiM ne dođe do primene Ahtisarijevog plana. Jer, ono što se sada dešava na KiM jeste primena Ahtisarijevog plana. Uostalom, to je za medije rekao i Vuk Jeremić, ministar inostranih poslova. Mi sada čujemo kako je predsednik države reagovao tako što je nekome uputio neko pismo. Bojimo se da to nije dovoljno. Tražimo da u ovaj parlament dođu i predsednik države, i ministar inostranih poslova i ministar za KiM. Insistiramo da narodni poslanici raspravljaju o tome, da saznamo šta je to što su državni organi pripremili da se ne desi, da ne budemo iznenađeni, a očigledno je da te bezbednosne snage zapravo predstavljaju vojsku lažne države Kosovo. To je rekao jutros komandant te jedinice (ili već kako se zove), a državni sekretar kaže - biće veoma teško da se Srbija izbori s tom činjenicom. Očigledno je, kaže on, da je to nešto sa čime moramo da se suočimo. To je ono o čemu mi pričamo. Moramo da budemo spremni, moramo da znamo šta država planira da uradi, a ne svaki put kada se desi nešto strašno, da se pojavi neki državni zvaničnik, slegne ramenima i kaže - desilo se, šta da radimo, videćemo, pisaćemo nekome neko pismo. Dakle, to je neozbiljno i neodgovorno od strane, pre svega, predsednika Srbije. Insistiramo da dođe ovde, sa predlogom, i on i svi nadležni u Vladi Republike Srbije, da bismo mogli da utvrdimo... Kada je bio Predlog rezolucije vezan za KiM koji su podneli narodni poslanici SRS, DSS i Nove Srbije, niste prihvatili da to dođe na dnevni red. Neću da tvrdim da bi, da smo tada (Predsednik: Vreme.), evo završavam, o tome raspravljali i doneli određene zaključke, situacija bila drugačija, ali ni vi ne možete da tvrdite da ne bi.
Sadržaj svega što ste rekli biće prosleđen Vladi Republike Srbije. To je komunikacija koja je poslovnički moguća, a inače, proceduralno, ne možemo pozvati predsednika države na način kako ste predložili. Reč ima gospodin Velimir Ilić, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, gospodo narodni poslanici, čuli ste gospođu poslanicu Radetu i, naravno, dobili smo odgovor - biće prosleđeno Vladi. Ovo je jedno veoma važno pitanje. Ne mogu da shvatim da mi u srpskom parlamentu ne možemo, konačno, da raspravljamo o Kosovu. Ne mogu da razumem ni desnu stranu, opoziciju, vladajuću koaliciju ne razumem, ne razumem poslanike sa Kosova, nikoga. Vi sve mic po mic, ode Kosovo, ljudi! O čemu vi razgovarate ovde? Je l' sada treba da slušamo gospodina Šabića, da nam priča o svojim problemima, a imamo temu veoma važnu za ovu državu? Ima predsednik da dođe. Nema rada parlamenta dok ne dođe ovde da podnese izveštaj Srbiji. O čemu se radi ovde? Da li se primenjuje Ahtisarijev plan ili ne? Molim vas, ima da nam objasni, rekao je da se neće primenjivati. Da nam Vuk Jeremić objasni o čemu se radi. Koja je ta njegova spoljna politika koju je vodio? Gospodo, Šiptari prave vojsku, regularnu. Mi to legitimišemo pomalo. Vi se nadate ''beloj šengen listi''. Znate da morate da priznate državnu granicu da biste dobili ''belu šengen listu''. Nemojte opet ispod žita. Kako je moguće da srpski parlament ne raspravlja o ovako važnom pitanju? Srbi su uplašeni. Kosovo dovodi na čelo svoje vojske najveće teroriste sa Kosova i vi to mirno posmatrate. Pozivam poslanike sa Kosova u vladajućoj koaliciji - oglasite se! O čemu se radi? Kako vas nije sramota da se vratite dole kod tog naroda? Sedite ovde kao strine i glasate za sve što vam se ponudi. Na šta to liči? Molim vas, gospođo Nado Kolundžija, ja sam narodni poslanik koji predstavlja jedan svoj kraj i traži objašnjenja. Dosta je vaše demagogije više! (Predsednik: Gospodine Iliću, molim vas, prilagodite sadržaj svog govora.) O čemu se radi ovde? Šta hoćete? Da raspravljamo sada o nekim zakonima koje nalaže EU? Koja EU? Ona koja vam je uzela deo teritorije, a vi mirno posmatrate i to sve legitimišete. Naravno, pravite se kao da se ništa ne događa. Lepo vam je tu, ušuškali se, glasate. Vidite, u Sandžaku imate ulične borbe, gospođo. Ministri vam ratuju. Opremite ih bar, sramota je da ratuju u odelima i kravatirani. Jeste li dobili ''Sandžačke novine'' ovde? Je l' pratite situaciju u zemlji? (Predsednik: Vreme.) Imate ovde ljude koji rade to isto u Vojvodini. O čemu se radi? Šta je sa Srbijom? (Predsednik: Gospodine Iliću, prošlo je tri minuta. Molim vas, privedite kraju.) Gospodo, upozoravam vas, uozbiljite se. Tačno je da je vreme isteklo, ali isteklo je svima nama, kako se ponašamo.
Gospodo poslanici, molim vas da sadržaj i tonalitet obraćanja Skupštini primerite ovom domu. Za reč se javila gospođica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se kao poslanik poslaničke grupe SRS dr Vojislav Šešelj. Koristim pravo po čl. 225. i 226. Poslovnika da zatražim od nadležnih državnih organa informaciju kako će da reaguju, mada znam da neće da reaguju, zbog novih okolnosti. Sve svetske agencije i domaći mediji su preneli vest iz Haškog tribunala da je tužilaštvo Haškog tribunala pokrenulo postupak protiv predsednika naše stranke prof. dr Vojislava Šešelja zbog navodnog nepoštovanja suda. Moram, dame i gospodo poslanici, da vam kažem da se ovo sada dešava u situaciji kada proces, odnosno izvođenje svedoka optužbe protiv našeg predsednika, ulazi u završnicu, međutim, kao što vidite, a mnogi od vas su me, kao i naši građani, pitali juče i danas zašto nema nastavka suđenja. Očigledno je ovo nova igra Haškog tužilaštva, zbog činjenice da je u dosadašnjem izvođenju preko 40 svedoka tužilaštva prof. dr Vojislav Šešelj pobio sve navode lažne optužnice koju je dosovski režim, zajedno sa Karlom del Ponte, Natašom Kandić i ostalim slugama Haškog tribunala pisao protiv njega pre šest godina. Vi morate da se zamislite nad činjenicom, s obzirom na to da vas vaši mentori, pre svega Oli Ren i Havijer Solana, kao i njihovi predstavnici ovde stalno uslovljavaju da dalje ispunjavate uslove tog suda, koji je osnovan samo da bi se sudilo Srbima, da je sada očigledno, pošto je očigledno čitavoj domaćoj i svetskoj javnosti, da se taj sud, i samo tužilaštvo, nalazi u ćorsokaku i da zbog toga izmišlja da je prof. dr Vojislav Šešelj, po pravilima koja važe u tom sudu, a koja su menjana unazad, samo od kada je on tamo, najmanje 15 puta, prekršio neko od tih pravila i obelodanio imena nekih zaštićenih svedoka. To, kao prvo, uopšte nije tačno. Radi se o knjizi koju sam vam pominjala pre više od mesec dana, a nedavno je u Kragujevcu, u prepunoj dvorani Teatra "Joakim Vujić", održana i promocija te knjige, "Očerupana haška ćurka Kristina Dal", i radi se o sudski overenim izjavama svedoka. To, nažalost, nije smešno, nego je žalosno što se vi smejete, a radi se o jednom od tužilaca antisrpskog tribunala Kristini Dal, pritiscima na te ljude, na članove njihovih porodica, na njihove supruge, na njihovu decu. Pokušala je i pokušavali su godinama da ih nagovore, da ih ucenjuju, da ih potplate, držali su ih u zatvoru u ulici Jevrema Grujića 11 (Predsednik: Vreme.) po nekoliko dana, u najgorim mogućim uslovima, pretili im da će da završe ovde ili onde. Oni su pristali da budu svedoci, ali su pretvoreni u svedoke odbrane dr Vojislava Šešelja. Dakle, sve ovo što se juče desilo i to njegovo navodno nepoštovanje suda je čista laž i izmišljotina jer, poput gospodina Ljubiše Petkovića, koji je na pravdi boga robijao četiri meseca u Haškom kazamatu (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, molim vas?), gospodina Aleksandra Stefanovića, Jovana Glamočanina, svi ti časni ljudi i časni Srbi su pristali da svedoče istinu, a istina je da je dr Vojislav Šešelj srpski heroj i junak i pobediće Haški kazamat, u to sam ubeđena.
Gospodin Dragan Todorović, kao šef poslaničke grupe ima prednost, a zatim gospodin Šormaz i gospodin Markićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Gospođo Slavice, mislim da je ipak trebalo da opomenete neke poslanike koji se smeju na informacije koje iznose neki poslanici. Ipak treba da vodite računa o nekim elementarnim stvarima. Postoje naši građani koji su optuženi pred Haškim tribunalom i sve dok se ne dokaže njihova krivica, kao svuda u svetu, trebalo bi da važi pravilo i za njih da su nevini dok se ta krivica ne dokaže. Pre nekoliko dana sam vam izneo podatke vezane za zločine koji su počinjeni na Kosovu i Metohiji, i to stravični zločini. Ti zločini su svi utvrđeni, nađeni su počinioci, ali su oni koji su zločine otkrili u ime međunarodne zajednice jednostavno bili zaustavljeni da krenu dalje zato što im je rečeno da Haški tribunal prekida sa radom 2010. godine i da nema potrebe uopšte više time da se bave. Što se tiče Haškog tribunala, on nije ni osnovan zbog ostalih, nego samo zbog Srba. Kada je osnovan, vrlo precizno je navedeno da treba da bude 80% osuđenih Srba, da i vremenske kazne, od ukupnih kazni koje izrekne taj tribunal, treba toliko da budu. Petnaest posto treba da bude Hrvata i 5% Muslimana, a da se Šiptari iz toga potpuno izuzimaju. Da li vam je smešno što je Ramuš Haradinaj oslobođen? Da li je neko od vas protestovao zbog toga, tražio od naše vlade, od naših institucija, da postavi to pitanje? Vi se smejete zato što mi branimo pravo Vojislava Šešelja da se sam brani pred Haškim tribunalom. Branimo njegovo pravo, pošto je dokazao koliko vas ovde ima koji redovno pratite to suđenje. Neka izađe neko i kaže da je prilikom izvođenja dokaza i svedoka jedna jedina činjenica potvrđena. Nije ni jedna jedina. Šta im drugo ostaje? Ostaje im da ga ubiju na način koji je jedino moguć, da mu nametnu advokata, i to tako što sada protiv njega podižu optužnicu zbog nepoštovanja suda. Ima li to negde u svetu, ljudi moji? Optuženi se pred sudom brani na način koji on smatra da je za njega najbolji. Da li jeste ili nije, proceniće sud. Gde to ima u svetu da se optuženi, zato što se brani, optužuje za nepoštovanje suda? Vama je to smešno. Imate li vi bar elementarne obzire prema nekim stvarima? To što se vi ne slažete (Predsednik: Vreme.) sa politikom SRS i politikom Vojislava Šešelja, ostavite na stranu, ali ovde su ugrožena elementarna ljudska prava i slobode. To vas baš briga, vama je smešno. Onda kada su italijanski general i ovaj peruanski forenzičar izneli ove podatke za KiM, tada je naš specijalni tužilac smogao hrabrosti da podnese tužbu za trgovinu ljudskim organima. Gde ste bili do tada? Šta ste radili? (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, molim vas?) Završavam. Vama je i to smešno. Bilo vam je smešno kada smo mi to iznosili. Sećam se, kada se desio onaj masakr u selu Staro Gracko, kada je pobijeno 14 Srba, tada smo izneli podatke da se trguje organima pobijenih Srba, ali ste se i tada smejali. A sad stižu potvrde da se to stvarno dešavalo. Izvinjavam se za ovo prekoračenje.
Gospodine Todoroviću, osnovano od mene tražite da vodim računa o dostojanstvu Skupštine i o redu u Skupštini, ali, molim vas, i šefove poslaničkih grupa i sve poslanike, da mi u tome pomognete. S jedne strane, smeh, naravno, nije primeren kada se bilo koji poslanik obraća Skupštini, a s druge strane, nije primereno ni udaranje nogama kad poslanici govore. Prema tome, zaista vas molim da mi pomognete i da zajednički radimo na podizanju nivoa dostojanstva Skupštine. Reč ima gospođica Nataša Jovanović, potpredsednica Narodne skupštine.
Gospođo predsedniče, reklamiram član 104. Poslovnika, da nastavim ovo o čemu je gospodin Todorović pričao. Mislim da svako ko se malopre nasmejao na naslov knjige koja je očigledno bila povod da se prof. dr Vojislavu Šešelju pokrene ovakav postupak u Haškom tribunalu, ne samo da nije smešno, nego moram da vas podsetim, pored ovih primera koje je on izneo, a to su ubice i koljači srpske dece i oni koji su nedvosmisleno učinili zlodela našem narodu, a s druge strane, nevini ljudi stradaju u haškom kazamatu. Na kraju i na početku, treba da vam bude jasno, jer se vi nalazite u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da je tamo zverski i mučenički ubijen, što gospođa Đukić-Dejanović vrlo dobro zna, kao i čitava svetska javnost i svako ko hoće da sagleda kakav je to sud, i bivši predsednik Srbije i SRJ Slobodan Milošević. To su obične izmišljotine i sada se Haški tribunal, odnosno tužilaštvo, našlo u situaciji da ne zna više šta da radi, kao što ne zna unazad šest godina šta će sa dr Vojislavom Šešeljom, pa mu četiri godine nije otpočeo proces, pa je morao da štrajkuje glađu do ivice i gotovo kraja svog života, a sudija koji se izrazito antisrpski ponašao i u tom procesu, kada je on štrajkovao glađu, i kada je bio pretpretresni sudija, izvesni Karmel Agijus,ovde je imenovan za jednog od trojice u tom novom veću, koje će navodno da mu sudi zbog nepoštovanja suda. Dakle, videli ste i da predsedavajući ovog veća, pred kojim se sudi gospodinu Šešelju, našem predsedniku, sudija Antoaneti je mogao da vidi, baš kao i vi, koji pratite suđenje iz noći u noć, i građani Srbije, da ne samo ovi čija je on imena, navodno, obelodanio, što uopšte nije tačno, jer su to ljudi koji su se sami post festum, posle jedne promocije neke ranije knjige našeg predsednika i jednog skupa koji smo održali, prijavili i rekli da njih godinama proganja haški kazamat, da oni ne žele da budu svedoci tužilaštva i da se oni dobrovoljno stavljaju na raspolaganje timu za odbranu dr Vojislava Šešeljai da sudski overavaju i stoje iza svake svoje reči. Nisu to samo oni koji se pojavljuju prvi put u procesu protiv dr Vojislava Šešelja, nego i ljudi koje je Hag ganjao i u procesu protiv Slobodana Miloševića, to ste i sami mogli da vidite, da su se neki takvi pojavljivali i tokom poslednjih dana suđenja, dok ga je bilo. Šta su oni rekli? Šta su rekli svi oni koje je tužilaštvo pozvalo da se tamo pojave? Da sa gnušanjem odbijaju, da ne žele da optuže nevinog čoveka, a to je dr Vojislav Šešelj, i da odbacuju sve to što se njemu stavlja na teret i da govore istinu, a istina je jedna. Ta optužnica je pisana na nalog Zorana Đinđića, Karle del Ponte, Nataše Kandić ... (Predsednik: Vreme.) ... i ostalih antisrba i, kao što je Karla del Ponte objavila u svojoj knjizi, sa namerom da se Vojislav Šešelj odvede i da se više nikada ne vrati. Budite sigurni da će on sve da izdrži. On je čovek koji zna i kakve su ovo smicalice, i kako je to sada iskonstruisano, i zbog čega u preostalih 15 ili 18 sati, kada on brilijantno izvodi sve dokaze u procesu kada se pojavljuju ovi svedoci (Predsednik: Nataša, molim vas, privedite kraju.) budite sigurni da će njegova stranka, a apelujući na međunarodnu čitavu javnost, da učini sve da se njegova prava štite i da se ovakve izmišljotine ne koriste protiv njega. Hvala.
Gospodin Dragan Šormaz, po Poslovniku.
Javljam se na osnovu člana 104. Mogao bih i po čl. 225. i 226, mada ne znam od koga da tražim informacije. Meni je jasno, ali izgleda da njima nije jasno. Trebalo bi, u stvari, informisati njih u izvršnoj vlasti u Srbiji o tome šta se dešava na KiM. Ne vidim nijedan razlog zbog čega je narodni poslanik Velimir Ilić upozoren zbog onoga što je govorio i načina na koji je govorio. Ne vidim šta je uopšte bilo sporno u njegovom govoru, mislim da ni jedna jedina reč nije bila uvredljiva. Ako se to nekome ne sviđa, šta je trebalo da radi ovde, da baca cveće pred poslaničku većinu, da vam deli ruže, lale, da biste vi bolje svarili ono što je on rekao, a što je činjenica da se dešava na KiM? Rekao sam sa ove skupštinske govornice da ćete platiti cenu, kao skupštinska većina, toga što radite na Kosovu i da možete svojom propagandom i marketingom da obmanjujete građane sve dok ne počnu da se dešavaju one stvari koje govore u prilog tome da Euleks i KFOR, ili drugim rečima Euleks i NATO, ili EU i SAD, pomažu stvaranju lažne nezavisne države Kosovo. I vi ste, prihvatanjem Euleksa i svim što ste učinili, takođe učesnici u celom tom procesu. Rekli smo vam odavde, i rekao sam vam više puta da će prva presuda nekog Ahtisarijevog Euleks sudije iz npr. Švedske, Finske, koja bude po zakonima koje usvoji Kosovska skupština biti dokaz da ste izdali Srbiju i da ste izdali Kosovo. I evo, počelo je stvaranje institucija nezavisne lažne države Kosovo. Prvo, preko kosovske vojske, ne treba je drugačije nazivati, to je vojska Kosova. Kažem vam sada, do leta će svi sudovi, sva tužilaštva, raditi onako kako je Ahtisarijev plan predvideo, šta god vi govorili i kako god se vi smeškali. S druge strane, policija (pa evo, smeška se vaša koleginica do vas), carina će biti postavljena i biće carinske postaje. (Predsednik: Vreme.) Euleks carinici će raditi ono što Kosovska skupština usvoji. To će se sve dogoditi i vi ćete biti odgovorni. Baš me briga za Baraka Obamu, za NATO, za KFOR, za Brisel. Vi ćete biti odgovorni i vas ćemo po Srbiji juriti zato što... Tako je, gospodine Mićunoviću, onaj ko izda Srbiju će biti juren, a vi ste izdali Srbiju.
Gospodine Šormaz, govorite duže. Gospodo poslanici, podsećam vas da je 221 poslanik potpisao i izrazio želju da danas razgovaramo o vrlo konkretnim i za ovu državu izuzetno bitnim temama, odnosno da, praktično, završimo jednu formu koja bi omogućila obavljanje izuzetno značajnih funkcija u ovoj državi. Zaista bih zamolila da se vratimo dnevnom redu. Ima još prijavljenih po Poslovniku, naravno da ću svima dati reč, ali vas zaista molim da se danas ponašamo u skladu sa predlogom koji smo sami napravili, a na korist rada Skupštine. Gospodine Markićeviću, izvolite, imate reč.
Poštovana predsednice, kolege poslanici i građani Srbije, prvo što mi je palo na pamet da kažem ovde je da iz ovih zadnjih rečenica koje ste vi rekli proizlazi da su moji prethodnici, pa i šef poslaničke grupe Nova Srbija gospodin Velimir Ilić govorili nešto za šta vi mislite da možda nije važno za građane Srbije. Pozivam se na čl. 225. i 226. i postavljam ko zna koje po redu pitanje u zadnjih nekoliko meseci, ali od nadležnih ministarstava i ministara ne dobijam odgovor, kao što verujem da ga neću dobiti ni na ovo pitanje, ali vi, kao predsednica Skupštine, ne reagujete. Treba da prozovete ministre i ministarstva koja ne upućuju odgovore na poslanička pitanja. Moje poslaničko pitanje upućujem ministru odbrane Draganu Šutanovcu. Uvod u moje pitanje je sledeće. Ovo što se dešava trenutno na KiM, draga gospodo, braćo i sestre, ako mislite da se tiče samo bezbednosti Srba koji žive na KiM, onda se grdno varate. Ugrožena je bezbednost svih građana Srbije, a pogotovo onih koji žive bliže tzv. administrativnoj granici na Merdaru. I mi koji smo mlađi i oni koji su stariji su bar jednom u životu videli kartu velike Albanije. Ako mislite da je granica te zamišljene velike Albanije na Merdaru, onda se grdno varate. Ona je mnogo dublje u Srbiji. U kakvoj mi situaciji živimo kada se ostvaruje, nažalost, uz pristanak državnog vrha Srbije, Ahtisarijev plan? Ahtisarijev plan je samo deo još većeg plana, o stvaranju velike Albanije. Pre samo nekoliko dana smo u našim medijima, u našoj štampi, imali izjave dojučerašnjeg načelnika Generalštaba Vojske Srbije, gospodina Ponoša, koji kaže da Vojska Srbije nema strategiju odbrane. Nismo čuli ministra odbrane da se oglasio, da kaže - da, imamo strategiju odbrane, odbranićemo makar ovu administrativnu granicu. Na televizijskim snimcima koje smo videli juče i prekjuče, pri formiranju tzv. bezbednosnih snaga, odnosno vojske lažne države Kosovo, vidimo da se tu ne radi samo o lakom naoružanju. Ko se malo razume, a znam da ovde ima ljudi koji se razumeju u vojna oruđa i oružja, vidi tamo neka borbena vozila američke proizvodnje. (Predsednik: Vreme.) Da li neko treba, gospođo predsednice, pa i vi, ako tolerišete ovakve ministre kao što je ministar odbrane Dragan Šutanovac, koji se ne oglašava, da kaže građanima Srbije, deci Srbije, da li mogu mirno da spavaju? Ubeđen sam da se separatisti i teroristi koji vode tu vojsku na Kosovu, neće zaustaviti na granici na Merdaru. Dakle, tražim odgovor od ministra odbrane, od šefa države, da izađu odmah pred građane Srbije i da kažu kakva je bezbednosna situacija. Da li je ovo opasnost za sve građane Srbije, zbog onoga što se trenutno dešava na KiM? (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, molim vas?) Još nešto da vam kažem, gospođo predsednice. Sve ovo što se dešava za govornicom dešava se zbog toga što su mediji zatvoreni gore neko kada je vladao Slobodan Milošević i zbog toga što se izbegava tema nad temama, a to je KiM, što nije stavljena ovde na dnevni red, pa da vidimo ko je u pravu i šta činiti i sa Srbima i sa Srbijom. Hvala.
Htela bih samo da vam kažem da sva pitanja koja poslanici pokreću jesu važna, međutim na dnevnom redu današnje sednice nisu poslanička pitanja. Mada ću, naravno, i vašu konstataciju i pitanje proslediti Vladi i nadležnom ministarstvu. Reč ima, najpre, gospođa Vjerica Radeta, a zatim gospodin Ljubiša Petković.
Javljam se ponovo na osnovu člana 226. Gospođo predsedniče Narodne skupštine, mislim da govorimo o vrlo ozbiljnim temama. To što je jednom delu sale sve ovo neozbiljno i što se na to smeju, to samo proizvodi potrebu kod poslanika opozicije da im još jedanput objasne neke stvari. Kada su u pitanju ove tzv. snage bezbednosti ili kako ih zovu u lažnoj republici Kosovo, odnosno na teritoriji Srbije, na KiM, pročitaću jednu rečenicu, citat. Boris Tadić je u jednoj emisiji pre dva dana, na pitanje da li će se formirati na teritoriji KiM te jedinice, rekao ovako: "Mi smo inače predložili demilitarizaciju KiM, kao jedini način da se Kosovo uvede kao jedna zajednica u civilnu formu". Dakle, on već govori o Kosovu. "Srbija ne prihvata i neće priznati državu Kosovo, ali to je jedna regija Srbije. Regija na tlu Evrope", vrlo interesantna konstatacija predsednika države, "na kojoj se jedino demilitarizacijom može obezbediti sigurnost za ljude koji žive na KiM. Njihove živote moramo da čuvamo." Onda kaže, vrlo interesantno: "Da li će se one danas formirati? Moram da kažem da te snage ne ugrožavaju bezbednost Srbije, jer je to 2.500 lako naoružanih pripadnika bezbednosnih snaga, koje se ne zovu ni vojska". Da li predsednik Srbije može ovako da govori o delu države čiji je predsednik? Ne može. I ovo jeste razlog, gospođo Đukić-Dejanović, zbog čega mi danas govorimo o tome i zbog čega insistiramo da predsednik države dođe pred narodne poslanike da razgovaramo na ovu temu, da ga pitamo šta je mislio kada je rekao za te bezbednosne snage da je to 2.500 lako naoružanih pripadnika bezbednosnih snaga (Bože, pa oni se, kaže, čak ne zovu ni vojska.) i koga oni tamo ugrožavaju. Ovakvom politikom Srbiju ugrožava Boris Tadić. Ovakvom politikom i ovakvim stavovima Srbe sa Kosova i Metohije ugrožava Boris Tadić. Zato insistiramo da Narodna skupština raspravlja o tome i da se Boris Tadić obrati parlamentu. Gospođo Dejanović, (Predsednik: Vreme.) završavam, izvinjavam se, rekli ste malopre da ne možete tako da ga pozovete, ali vi znate i poslovničku mogućnost i njegovu ustavnu obavezu – on mora da dođe ovde da razgovaramo o tome da li je i zašto je prihvatio ovakvo stanje na Kosovu i Metohiji.
Reč ima gospodin Petković. Izvolite.
Poštovana predsednice gospođo Đukić - Dejanović, samo bih vas zamolio da mi ne gledate tačno tri minuta jer će moje izlaganje trajati možda i do pet minuta, kako se ne bih javljao ponovo. Gospodine Mićunoviću, ovo je jedna celina informacija koje su izuzetno bitne. Zamolio bih to predsednicu. Ukoliko mi ne dozvolite, ja ću se javiti ponovo, ali bih želeo samo da upoznam poslanike Skupštine Republike Srbije, da upoznam Vladu Republike Srbije, da, naravno, tražim i odgovor na neka pitanja, a da upoznam i uopšte srpsku javnost o načinu rada Haškog tribunala. Od kada je formiran međunarodni sud, naravno nelegalni, ad hok, tužilaštvo Haškog tribunala napisalo je ukupno 161 optužnicu. Mi danas imamo sve dokaze da je to ne samo politički, nego i sud selektivne pravde. Da je ova tvrdnja tačna, pokazaće vam i sledeći parametri. Pred tim sudom vodio se jedan predmet i optužena su dva lica makedonske nacionalnosti. Što se tiče zločina nad Srbima na Kosovu i Metohiji, Tribunal je u tri odvojena predmeta podigao sedam optužnica protiv šest pripadnika šiptarske ozloglašene paravojne formacije OVK. U dva predmeta, sa šest optuženih lica, Tribunal je dva lica oslobodio. Pred Žalbenim većem je slučaj Haradinaj, koji je takođe prvostepenom presudom oslobođen krivice. Od sedmoro optuženih i peti ratni zločinac Rahim Ademi oslobođen je krivice odlukom Županijskog suda u Zagrebu, u predmetu koji je ustupljen od strane Haškog tribunala. Za sve zločine nad Srbima, njihove patnje i strahote na Kosovu i Metohiji, pravosnažno je osuđeno samo jedno lice, sa 13 godina zatvora. Što se tiče građanskog rata u Bosni i Hercegovini, Međunarodni sud u Hagu je, u pet predmeta, optužio devet osoba, Srba muslimanske veroispovesti. Žalbeno veće donelo je drugostepenu presudu za sedmoro optuženih, dok se pred Žalbenim većem nalazi samo još jedan predmet, a to je predmet Rasima Delića koji je osuđen na tri godine zatvora u prvostepenoj presudi. Oslobađajuće presude dobila su tri optužena lica: Naser Orić, Zejli Delalić i Sefer Halilović. Ukupnu kaznu, od 38 i po godina zatvora, dobila su četiri optužena muslimana. Sada da se malo upoznamo i sa odlukama Haškog tribunala prema našoj braći Srbima katoličke veroispovesti. Haški tribunal vodio je ili vodi postupak protiv 27 optuženih lica. Jedan predmet, sa dva optužena lica, ustupljen je hrvatskom pravosuđu. To je predmet Rahim Ademi i Mirko Norac. Dva predmeta, sa devet optuženih, nalaze se u fazi izvođenja dokaza optužbe ili odbrane. Haški tribunal doneo je 20 pravosnažnih presuda, Hrvatska dve. Na zatvorsku kaznu, od ukupno 199 godina, osuđeno je 15 (Predsednik: Vreme.), dok je oslobođeno krivice... (Predsednik: Gospodine Petkoviću, govorite minut duže nego što je predviđeno Poslovnikom.) Dobro, javiću se kasnije.
Znate šta, mi danas zaista imamo jednu drugu sednicu. Razumem vašu potrebu i skrenuli ste pažnju na nešto što jeste vaš stav, ali bih vas zaista zamolila da omogućite da danas radimo po dnevnom redu. Zahvaljujem. Reč ima gospodin Slađan Mijaljević, a zatim Aleksandra Janković.
Poštovana predsednice, kolege, evo i danas, po ko zna koji put, na svakih mesec, mesec i po dana, u ovoj poslednjoj fazi oduzimanja ili otimanja Kosova od države Srbije, mi razgovaramo, i to zaista uz velike napore opozicije, s obzirom da pozicija ne želi da napravi nijednu sednicu gde bismo razgovarali temeljno o tome, a ni da oživi rad Odbora za Kosovo i Metohiju. Ovo što se trenutno dešava na Kosovu mnogi previđaju i koriste formulacije koje su nam podmetnute od strane NATO i onih kuvara iz tajnih kuhinja koje predstavlja gospodin Ahtisari. Mi imamo bukvalno formiranje vojske Kosova koja je proistekla iz a terorističke organizacije OVK, i to one OVKkoja je bila čak na listi terorističkih organizacija, i to na listama SAD, koje su, inače, njeni finansijeri, osmišljivači i oni koji ih obučavaju. Pored formiranja ove nove vojske, prvo se formirala elitna jedinica koja je garda Kosova. Ko je gledao snimke, mogao je da vidi na rukavima da je to garda Kosova. Šta znači garda? To je elitna jedinica. Od koga je ona sastavljena i da li to postaje sve ozbiljniji bezbednosni problem ne samo na Kosovu i u Srbiji, nego širom Balkana? To su upravo oni njihovi borci koji su preživeli napade na Košare, oni njihovi borci koji su preživeli Juničke planine, koji su preživeli Junik, Junički potok, oni koji su klali, spaljivali ljude po krečanama i raznim potocima, da im se trag nikada ne pronađe, oni koji su organizovali vađenje organa zarobljenim ljudima. To su ti elitni borci koji danas sačinjavaju gardu Kosova, a koja je elitna jedinica vojske Kosova koja se upravo ovih dana formira pod patronatom NATO-a. Da li mislite da će njih biti samo tih hiljadu i po, 2.500 i onih 800 u rezervi, koliko su rekli? Ne. Biće njih na desetine hiljada, a mi ovde ne vidimo da naša država išta čini po tom pitanju, da nas zaštiti. Imamo non-stop po medijima najave da će doći do određenih terorističkih akcija u zemlji Srbiji, čak je u nekim medijima pre mesec dana pisalo da će biti vršene terorističke akcije ili atentati prema nekim političkim ličnostima ovde u zemlji Srbiji, ili viđenijim ljudima. Mi nijednog momenta nismo dobili ni na Odboru za bezbednost ni ovde u Skupštini, jer nas onemogućavate da dođemo do te sednice, informacije šta se dešava na tom polju. Kada god neko izađe i pokrene tu temu, a ne pokrećemo je mi zato što nam se pokreće, nego zato što to diktira situacija na terenu, zato što uplašeni ljudi zovu, i to oni ljudi koji žive u logorima zadnjih devet-deset godina, koji žive okruženi bodljikavom žicom, koji ne znaju šta znači reč sloboda. Kada god hoćemo da pokrenemo tu temu, vi nam ne dozvoljavate. Čak se neki ljudi i smeju na ove naše pokušaje da iniciramo tu priču. Zaista sam iznenađen i ne mogu da verujem da i oni (Predsednik: Vreme.) završavam, zahvaljujem se, izvinjavam se za prekoračenje, koji imaju imalo morala u sebi i imalo ljudskosti mogu sebi da dozvole da o tome makar ne govore, ako nisu sposobni da nešto ozbiljnije preduzmu. Hvala.
Uvažavajući inicijative velikog broja poslanika, činim sugestiju potpredsedniku, jer predsednika Odbora za Kosovo i Metohiju Odbor još nije izabrao, da sazove sednicu Odbora, da pozove ministra i postupi u skladu sa poslovničkim mogućnostima ove Skupštine - čini mi se da je to najkonstruktivnije - a da, naravno, o tome onda obavesti i Skupštinu. Gospođa Janković ima reč. Izvolite.
Javljam se po povredi Poslovnika, ali je pitanje vezano za dnevni red koji nam je predložen. Danas u okviru dnevnog reda postoji Predlog odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama. Ono što mene zanima je... (Predsednik: Izvinite, ne znamo da li će biti danas.) Nije danas? Dobro, ali to je prva sledeća stvar o kojoj ćemo raspravljati. Pošto o Kosovu ovde ne može da se raspravlja ni pod razno i kad god se pomene Kosovo, dolazi do nekakvih prekida i odlaganja, ono što je moje pitanje i za šta tražim informaciju jeste – budući da je poznato da NATO oprema ovu novu vojsku Kosova koju predvodi osvedočeni terorista, da li je uopšte moralno da naša skupština šalje delegaciju u Parlamentarnu skupštinu NATO-a? Znači, ovde postoji Predlog poslaničke delegacije koja treba da nas zastupa, da zastupa Srbiju u Parlamentarnoj skupštini NATO-a. Sasvim razumem potrebu za dnevnicama. Skoro sam na Odboru za Srbe van Srbije videla koliko predstavnike ovih interesnih grupacija iz vladajuće koalicije boli kad im se predoči koliki su putni troškovi, ne daj bože da nešto sami plate. Znači, potpuno razumem da postoji interesovanje za dnevnice, ali ne bi bilo loše malo pokazati interesovanje za državu, jer mislim da je teško objasniti našim građanima da je moralno, čak i normalno, da mi pomažemo NATO da napravi svoju državu na našoj teritoriji. Znači, za one koji su saučesnici SAD i EU u ostvarivanju i ozvaničavanju tzv. Kosova Evropska unija nema alternativu, a za ostatak naroda, koji nas uporno zove i javlja nam se, i za nas iz Nove Srbije, koji jesmo njihovi predstavnici, jedino Srbija kao celovita država nema alternativu. Osim toga, poštovana gospođo predsednice, meni je potpuno neverovatno da osoba u ulozi predsednika, čovek poznatiji kao ''lepi Bora'', ima vremena da stigne svugde. Vidimo da je juče bio na Nacionalnom savetu za infrastrukturu. Da je to svojevrstan sukob interesa, o tome ne treba ni govoriti, jer predsednik države, i premijer, na kraju, faktički, jeste i predsednik Nacionalnog saveta za infrastrukturu. Ima on vremena da svrati i u Jagodinu i kojegde, ako treba da se čuje pevačica koja je trenutno u trendu, ali izgleda da vremena nema samo za ovu skupštinu. Stoga mislim da, koristeći svoj autoritet i svoje psihoterapeutske veštine, a budući da se radi o nekom ko vam je bar jedno vreme bio nešto kao kolega, možda možete da utičete na ''lepog Boru'' da udostoji ovu Narodnu skupštinu svoga prisustva.
Reč ima gospođa Pop-Lazić.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, razumem potrebu da radimo po dnevnom redu, ali nas nažalost stalno događaji sustižu. I, kada su oni takvi da iziskuju pažnju narodnih poslanika, a to znači građana Srbije, onda mi naprosto od te teme ne možemo da pobegnemo. Podsetiću vas šta nam se sve, ali ne slučajno, verujte, jer oni koji kreiraju novi svetski poredak, oni koji imaju interese da se sve ovo što nam se dešava zaista i dešava, rade vrlo planski i vrlo sinhronizovano. Dakle, oni nam istovremeno prvo nameću neki predlog statuta Vojvodine. Sada vidimo da već i vladajuća većina pravi jedan otklon od tog statuta. Dakle, prvo ga tamo iste te političke partije usvajaju i predlažu Narodnoj skupštini, a sada ovde već vidimo da nismo spremni da ga stavimo na dnevni red, a znamo šta nam statut nudi. Onda, imamo pitanje Euleksa. Upozoravali smo ovde šta on znači, da je to vraćanje na Ahtisarijev plan, i tražili smo, barem opozicione političke partije, da se ne prihvati Euleks. Nismo morali da ga prihvatimo. Saopštenje generalnog sekretara Saveta bezbednosti UN nije nešto što je obavezujuće za našu državu. Tako je to shvatio predsednik Republike, tako je to shvatio Vuk Jeremić, tako je to shvatila Vlada Srbije i pomirili su se sa tim kao da je to svršen čin. Govorili smo šta to u budućnosti može da donese i, evo, to nam se dešava. Kosovske bezbednosne snage, a znamo ko stoji na čelu tih snaga, komanduje im vojni lider OVK, dojučerašnji čelnik Kosovskog zaštitnog korpusa Sulejman Selimi Sultan. Nemci im obezbeđuju vozila, Amerikanci su dali pare za uniforme, obučavaju ih britanski oficiri. I nije čudo da smo mi zabrinuti za bezbednost ne samo Srba na Kosovu, nego za bezbednost čitave zemlje i svakog građanina Srbije. Otuda potreba narodnih poslanika da se bave ovim problemom. Bilo bi idealno da je to shvatio neko u Vladi Srbije, da je danas došao barem ministar inostranih poslova, da se obratio prvo Narodnoj skupštini, da je izdato neko saopštenje za javnost. Nije dovoljno da mi samo pročitamo naslove u novinama i da kažemo - Tadić poslao protest NATO-u. Šta imamo od toga? Šta imamo od tog protesta? Šta je posledica tog protesta? Koja je to naša diplomatska aktivnost? Više puta smo govorili - nemojte to što radite u diplomatiji da proglašavate nekim velikim diplomatskim uspehom, jer to samo vi vidite kao uspeh, u stvari smo stalno namagarčeni. Pitam vas – dokle ćemo da dozvoljavamo da nas vuku za nos, da kaskamo za događajima, da nam dalje rastaču državu i da živimo sve gore i gore? Sve je povezano, verujte - politika, ekonomija, međunarodni odnosi, sve ovo što se dešava u Hagu... (Predsednik: Vreme.) Evo, završavam, zahvaljujem na opomeni. I ovo što se dešava u Haškom tribunalu vezano za Vojislava Šešelja takođe je povezano sa unutrašnjom političkom situacijom, nelegitimitet i nelegalnost ovog parlamenta u jednom delu, sve je to u jednom paketu. Samo što bismo morali to da gledamo malo šire, a ne da se bavimo samo parcijalnim stvarima, jer onda, verujte, ne možemo da dođemo ni do kakvog uspeha. Nama sada trebaju pametne glave, treba nam jedinstvo oko nekih najvažnijih državnih pitanja, a ja ne znam ko to može da obezbedi, zaista.
Gospođica Nataša Jovanović ima reč.
Gospođo predsedniče, dame i gospodo poslanici, ovo je ta knjiga - "Očerupana haška ćurka Kristina Dal". Vidite i po ovom originalnom rešenju za naslovnu stranu. Moram da vam kažem, gospođo predsedniče, da čujete, naročito vi iz DS, koji ste podržali puč koji je pokušala grupa izdajnika da izvede u SRS-u, da je ovo jedinstven primer, da pisac predgovora ove knjige samo deset dana pre nego što će da izda svog ideologa i svog idejnog vođu, Aleksandar Vučić, napiše predgovor za ovu knjigu sa kojim ja zaista moram da se složim, kao i čitalačka publika i cela javnost. Ako mi kažete da negde na svetu, od kada postoje pisani tragovi nekog dela, postoji neko ko je bio pisac predgovora bilo čije knjige, a da se samo deset dana pošto je knjiga izašla u javnost odrekne toga, da se okrene MI-6, Amerikancima, da uzima pare od tajkuna, da zabada nož u leđa čoveku koji se nalazi u tamnici Haškog tribunala, našem predsedniku, ja ću da kažem - eto, to je još jedan slučaj, ali takav ne postoji. Šta kaže Vučić u predgovoru ove knjige, da bi vam bilo jasno, a da vam ne bude smešno, jer su to zaista istinski događaji i ljudi po imenima i prezimenima, članovi njihovih porodica koji su preživeli te torture? On, naime, kaže – čak verovatno niko u Srbiji, pa ni najokorelije pristalice SRS-a ne bi poverovali u mafijaški stil i način delovanja tzv. demokratskog lidera Srbije, ali je ovom knjigom i preciznim navodima to apsolutno potvrđeno. Đinđić je u stilu opakog marionetskog lidera pretio ljudima zahtevajući od njih samo jedno, a to su lažne optužbe na račun dr Vojislava Šešelja, marginalizacija SRS-a i proterivanje sa srpske političke scene svih onih koji se zalažu za bilo kakvu saradnju sa Ruskom Federacijom. Zato je bio opasan dr Vojislav Šešelj i zato je Srbiji potreban takav lider, o čemu je govorila gospođa Pop-Lazić, u ovo najteže vreme, kada nas ucenjuju, kada Srbi u ovakvoj situaciji, sa ovakvom vladom, nemaju ekonomskog spasa, kada ljudi ostaju bez posla, kada su deca gladna, kada penzioneri trpe, kada poljoprivrednici jedva preživljavaju. Zato ja, još jednom, uz zahvalnost svim ovim ljudima, a to nije nepoštovanje suda, nego su to odluke svesnih ljudi srpskih patriota... Opet moram da kažem da su neki od njih bili svedoci u procesu protiv Slobodana Miloševića. Kada su se pojavili u sudnici u procesu protiv našeg predsednika, rekli su - kajemo se, optuživali smo nevinog čoveka, hoćemo da skinemo ljagu sa sebe i sa članova svojih porodica. Evo, i završiću time, da se zahvalim: Radovanu Novačiću, Vojislavu Dabiću, Ljubiši Petkoviću, Zoranu Rankiću, Jovanu Glamočaninu, Draganu Spasojeviću, Aleksandru Gajiću, Milovanu Radoviću, Nebojši Stojanoviću, Nenadu Đuraškoviću, Miodragu Lukovcu, Miletu Crnobrnji, Aleksandru Stefanoviću posebno, Dimčetu Mijatoviću (Predsednik: Hoćete, završiti, molim vas?), Zoranu Dražiloviću, Nenadu Mitiću, Nenadu Joviću, Miodragu Paniću i Ljubiši Vukašinoviću. To su Srbi koji treba da služe za primer i za čast, i da se ne smejete više nikada kada se pomenu njihova imena. Hvala.
Reč ima gospodin Dragan Stevanović. Ovo malo prevazilazi povredu Poslovnika, ovo jeste zloupotreba. (Nataša Jovanović: Ovo što sam ja govorila?) Mislim na dalje javljanje. Takođe, ni sadržaj vašeg izlaganja nije bio vezan za današnji dnevni red. (Nataša Jovanović: Nije, nego je poslovnički.)
Gospođo Đukić-Dejanović, potpuno razumem vaše namere da stvorite atmosferu da govorimo o dve tačke dnevnog reda, ali mislim da su poslanici SRS poslednji kojima o značaju te dve tačke treba da govorite. Složićete se sa mnom da smo bar stotine sati proveli za ovom govornicom postavljajući pitanja i insistirajući na činjenici da Državna revizorska institucija treba da radi. Shvatanje i značaj te institucije mislim da je bio problem kod većine, kod Vlade Republike Srbije. Danas, kada se Vlada, iz njoj znanih razloga, opredelila da ovaj poslovnik koji je na dnevnom redu usvoji, to treba da bude državno pitanje broj jedan. Mogu to da razumem, mi smo ideološki na dve različite strane, za Vladu su jedna, a za nas druga pitanja od krucijalnog ili esencijalnog značaja za ovu državu. Prema tome, dozvolićete nam da, takođe u skladu sa Poslovnikom, koristimo naša i parlamentarna i poslanička prava, i da postavljamo pitanja za koja smatramo da su od vrhunskog i vitalnog značaja za ovu državu i njene građane. U tom smislu, ja ću, u skladu sa članom 226, od vas tražiti informaciju, odnosno zamoliću vas da moje pitanje prosledite Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ne radi se o KiM, ali je, u svakom slučaju, direktno ili indirektno vezano za Šiptare. Radi se o opštini Bujanovac. Pre nekoliko dana sam sa ove govornice otvorio pitanje i rekao da su u Bujanovcu odbornici skupštinske većine, koju, istina tanko, ali čine šiptarski odbornici, pokušali u decembru da smene dva preostala direktora javnih preduzeća koji su Srbi. Konsenzus političkih stranaka Srba u Bujanovcu je obezbedio da se ta sednica u decembru prekine. Dakle, u pitanju je konsenzus, a naravno i sva pravna, politička i legitimna sredstva. Ta sednica je 15. januara nastavljena i desilo se ono zbog čega je u decembru prekinuta. Znači, Šiptari su i dva preostala direktora Srbina smenili na sednici skupštine. Takođe je postignut politički konsenzus i sve političke partije Srba su napustile sednicu skupštine i pitanje je da li će u daljem radu lokalnog parlamenta učestvovati. Tada sam od vas tražio, oko 15. januara, i sada od vas tražim, tražim odgovor od ministra za lokalnu samoupravu i predsednika Koordinacionog centra – da li će se Koordinaciono telo prema ovom problemu odrediti u duhu onih reči koje je sa ove govornice izgovorio, koje objektivno SRS može da razume i da prihvati, i da li će aršini biti isti za sve nacionalne manjine i za Srbe koji u Bujanovcu žive kao nacionalna manjina? Hvala.
Zahvaljujem. Vaše pitanje će biti prosleđeno resornom ministarstvu i Koordinacionom telu. Gospodine Petkoviću, imate reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da nastavim prethodno izlaganje. Pre nego što postavim pitanja resornim ministrima Vlade Srbije, želim i vama da saopštim da je u Haškom tribunalu, u 50 predmeta, optužen više od 81 Srbin pravoslavne veroispovesti, protiv 28 lica Haški tribunal je u različitim fazama izvođenja dokaza, a dva lica, na svu sreću, nisu dostupna Haškom tribunalu. Osuđeno je 51 lice, od čega je Haški tribunal pravosnažno osudio 37 lica, koja su dobila 595,5 godina zatvora. U predmetima koje je Haški tribunal prosledio državnom sudu BiH, od deset optuženih lica, šestorica su pravosnažno osuđena na ukupno 126 godina zatvora. Na odluku Žalbenog veća u Haškom tribunalu čekaju tri Srbina nakon prvostepene presude od ukupno 85 godina zatvora. Haški tribunal je doneo samo jednu oslobađajuću presudu, u predmetu Vukovar, ali je zato doneo i jednu doživotnu kaznu, srpskom generalu Stanislavu Galiću. Haški tribunal je odgovoran i za smrt više osoba srpske nacionalnosti. Ne bih navodio sva imena, ali znate za slučaj Slobodana Miloševića, Milana Babića, Slavka Dokmanovića itd. Na kraju želim da postavim nekoliko pitanja resornim ministrima Vlade Republike Srbije. Da li je Vladi Republike Srbije poznata činjenica da je za sva zverstva počinjena nad Srbima na KiM kažnjen samo jedan pripadnik šiptarske separatističke OVK, sa kaznom od 13 godina? Drugo pitanje – da li je Vladi Republike Srbije poznato da za sve stravične zločine nad Srbima pravoslavne veroispovesti u BiH nije pravosnažno osuđeno nijedno lice u Haškom tribunalu? Za zločine nad Srbima pravoslavne vere u BiH osuđen je jedino Rasim Delić, na tri godine zatvora, ali ovu odluku Apelaciono veće može da preinači, kao u predmetu Nasera Orića. Kaznu zatvora od 35,5 godina Srbi muslimanske veroispovesti dobili su za zločinenad Srbima katoličke veroispovesti u BiH. Pitanje je – da li Vlada Republike Srbije zna da za strahote srpskog naroda u Hrvatskoj, za etničko čišćenje, progon više od 250.000 Srba, veliki broj nezapamćenih zverstava i ubistava, nakon kojih je ostalo na hiljade dece bez roditelja... (Predsednik: Vreme.) Postaviću još jedno pitanje, dozvolite mi da završim. (Predsednik: Možete.) Dakle, ostalo je na hiljade dece bez roditelja i invalida, a Haški tribunal nije doneo nijednu optužujuću presudu. Od 192 godine zatvora, koliko su u tom građanskom ratu dobili Srbi katolici, a odnose se na zločine protiv Srba muslimana, muslimanske veroispovesti u BiH, jedino je Županijski sud u Zagrebu osudio Mirka Norca na sedam godina zatvora, dok je Rahim Ademi oslobođen odgovornosti. Srbi pravoslavne veroispovesti u Haškom tribunalu osuđeni su na 595,5 godina zatvora, u BiH na 126 godina zatvora i 85 godina u prvostepenim presudama pred Haškim tribunalom. Srbi su do sada kažnjeni sa ukupno 806,5 godina zatvora. I to nije sve, jer se u Haškom tribunalu sudi još dvadeset osmorici Srba i četvorici u BiH. Imamo i Gorana Hadžića i Ratka Mladića, koji su, na svu sreću, još uvek slobodni. (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju? Govorite pet minuta.) Poslednje pitanje – da li je Haški tribunal, sa ovakvim selektivnim presudama, zaista sud pravde? Dame i gospodo narodni poslanici, ovde su sve presude u Haškom tribunalu. Ako iko sumnja u verodostojnost mojih izjava, mogu da mu ih dam na uvid, jer se ne radi ni o kakvim tajnim dokumentima. Molim predsednicu Skupštine Srbije da mi dostavi stenogram sa današnje sednice.
Dobićete stenogram. Reč ima gospodin Nikola Savić. Još jedanput bih vas zamolila da pokušamo da privedemo ovaj deo sednice kraju i počnemo da radimo po dnevnom redu. Već sat i 15 minuta se to ne događa.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljam se po Poslovniku, čl. 225. i 226, i pitam predsednika Vlade i predsednika ove države – šta će preduzeti da se zaustavi implementacija Ahtisarijevog plana na Kosovu? Svedoci smo da je na Kosovu instalisana nova vojska, novi janjičari, jer yeniceri doslovno i znači - nova vojska, sa jedinim ciljem da se protera i ono malo Srba koji su ostali dole na Kosovu. Na čelu te vojske, kakve li ironije, nalazi se čovek zvani "Sultan". Želim da podsetim ovu vladu i javnost Srbije da je ova država odavno raskrstila sa sultanima. Čak ni sama Otomanska imperija, kojom su stolovali sultani vekovima, više ne postoji. U Turskoj, zemlji koja se može smatrati naslednicom Otomanske imperije, takođe više niko ne pamti poslednjeg turskog sultana Abdula Hamida, a mi danas ponovo dovodimo sultane na Kosovo. Zato, još jednom pitam premijera i predsednika Republike – šta će učiniti da se ovo dole spreči? Ako je nekada, pre 620 godina, sultan Murat i zavladao Kosovom posle jedne obostrano viteške bitke sa srpskom vojskom, ovaj današnji ''sultan'' Kosovom je zavladao zahvaljujući najgorim i najžešćim zločinima nad nedužnim srpskim civilima, i to uz pomoć vaših prijatelja iz EU. Vi ste danas u stanju da sve podredite interesima te iste EU i zahvaljujući nekim zakonima, nekim delegacijama koje treba da odredimo za EU, mi danas ne raspravljamo o Kosovu i baš zahvaljujući tome, danas ponovo imamo situaciju da nam na Kosovu vladaju sultani.
Vaša i inicijativa drugih poslanika se upravo realizuje u izvesnom smislu, zbog toga što je gospodin Dejan Radenković upravo stupio u kontakt sa ministrom za Kosovo i Metohiju, ugovaraju termin sednice Odbora za KiM, gde će biti prisutan i ministar. Mislim da je inicijativa Skupštine vezano za ovu temu praktično iscrpljena, s obzirom da su to naše mogućnosti. Takođe će biti preneto i predsedniku države i predsedniku Vlade vaše interesovanje da se uključe u ovo izuzetno značajno pitanje, jer nema države kojoj državno i nacionalno pitanje nije pitanje pre svih drugih pitanja, no njihovi stavovi na ovu temu su u javnosti dosta plasirani. U svakom slučaju, vaša inicijativa će biti preneta. Po Poslovniku, gospodin Dušan Marić. Izvolite.
Dame i gospodo, po članu 226. tražim obaveštenje od Vlade Srbije – zašto srpska diplomatija nije reagovala na usvajanje rezolucije u Evropskom parlamentu, kojom se od zemalja EU, zemalja Zapadnog Balkana traži da 11. jul obilježavaju kao dan sjećanja na zločin genocida u Srebrenici? Srbija je na ovu rezoluciju reagovala ćutanjem. I Vlada Srbije i ovaj parlament. Tim ćutanjem mi prihvatamo da naši neprijatelji na leđa srpskog naroda natovare nepodnošljiv teret genocida, teret koji neće nositi samo ove, nego i buduće generacije srpskog naroda. Ovo ćutanje je posebno neshvatljivo ako se u vidu imaju sledeće činjenice. Navešću samo tri. Prva, u Srebrenici nije bilo nikakvog genocida. Po međunarodnom pravu genocid je ako neko organizovano, planski uništava i uništi određenu etničku grupu. Ako neko hoće da uništi određenu etničku grupu, jedan narod, logično je da mu prvo uništi najvitalniji dio, to su djeca, i reproduktivni dio, to su žene. Šta su radili srpski vojnici u Srebrenici? Nakon ulaska u Srebrenicu i Potočare, srpski vojnici su bukvalno svu djecu i žene potovarili u kamione i autobuse i odvezli u Tuzlu na teritoriju pod muslimanskom kontrolom. Druga činjenica – do sada je na području Podrinja sahranjeno 3.356 Srba. Na istom području je do sada sahranjeno manje od 3.000 muslimanskih žrtava. Utvrđeno je da su mnogi od njih umrli za vrijeme rata, a nedavno ste imali slučaj jedne djevojke, koja se nalazi na spisku ubijenih, koja je došla u Srebrenicu i slikala se pored spomenika koji je njoj podignut. Djevojka je živa, a nalazi se na spisku ubijenih. Treća činjenica – nakon ulaska srpske vojske u Srebrenicu zapaljeno je ukupno deset zgrada. Iza muslimanske vojske u Podrinju je ostalo potpuno uništeno 150 srpskih sela, sa 3.500 objekata. Umjesto da u ovom parlamentu raspravljamo o toj sramnoj rezoluciji koja je usvojena u Evropskom parlamentu, šta imamo u Srbiji? Imamo jednu nenormalnu situaciju, da jedna parlamentarna stranka, Liga socijaldemokrata Vojvodine, danas čitam u novinama, pokreće inicijativu da se i Srbija pridruži tom antisrpskom kolu, da i Srbija počne da obilježava 11. jul kao Dan sjećanja na zločin genocida u Srebrenici. Dan sjećanja na zločin koji nije počinjen.
Poslovnik je reklamirao Srboljub Živanović, narodni poslanik. Izvolite, gospodine Živanoviću.
Dame i gospodo, vidimo da se predsedavajući sve vreme ljuti zbog toga što izlazimo da govorimo po Poslovniku i stalno govori da je 221 poslanik potpisao ovu inicijativu o zakonu o reviziji. Razumem, vi ste u pravu, ali morate shvatiti da smo i mi u pravu, jer ono što se danas dešava na KiM verovatno nije bilo u tom vremenskom intervalu kada je ova inicijativa o ovom zakonu o revizorskim kućama trebalo da se nađe na dnevnom redu. I mene interesuje, kao i mnoge - u mnogim emisijama slušam da se tačno ne zna broj, to postavljam prema članovima 225. i 226, tražim odgovor – koliko je ubijeno Srba i nealbanskog stanovništva? Da li se zna koliko je od 1999. godine do današnjeg dana ubijeno Srba i nealbanaca na KiM? Manipuliše se ciframa od 1.200 do 2.500. Ne zna se tačno. Na osnovu čega ćete vi sutra da tražite ili da bijete bitku za KiM? Dame i gospodo, videli ste kako se Riza Halimi za ovom skupštinskom govornicom bori za onih devet uhapšenih. Hoće da kaže da je njihovo hapšenje trebalo da bude fino, lepo hapšenje, da se ljuti kako su i na koji način oni uhapšeni. A to su ljudi koji su naneli najviše zla Srbima i nealbanskom stanovništvu. Videli ste kako su marširali, kako rekoste, oni veterani OVK u Preševu. Da li je neko i na koji način trebalo da sprovede hapšenje tih veterana, koji su isto činili zlodela Srbima i nealbanskom stanovništvu? Vi to, dame i gospodo, ne vidite, zato što za ovom skupštinskom govornicom ne smete da pomenete KiM. Ne smete da pomenete ljubav, patriotizam ni rodoljublje prema Srbiji. Ne smete da podignete najveću medijsku blokadu, koja je danas u Srbiji veća nego u bilo kojoj režimskoj vlasti. Dame i gospodo, sećate se kako je jedan ovde, za skupštinskom govornicom, govorio kako mu nije žao što se ne nalazi u Hagu, jer tamo se nalaze samo srpski rodoljubi i srpske patriote. To je ono zbog čega vi ne želite da pomognete tim ljudima u njihovoj odbrani. Zamislite onda gde je vaša ljubav i gde je vaš patriotizam prema ovoj Srbiji, prema građanima Srbije, a kamoli danas da govorite o budžetu, o pomoći onima koji su nezaposleni, ili da pričate... (Predsednik: Vreme.) Svakodnevno su vam usta puna socijalne politike, ali bitno vam je, kada dođu izbori, da te ljude prevarite. Hvala vam.
Gospodin Omerović ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji se odnosi na narušavanje dostojanstva Skupštine. U ovom slučaju ne radi se samo o dostojanstvu Skupštine, već i o nečemu što je eklatantno ugrožavanje i uznemiravanje javnosti i svih građana Republike Srbije. Naime, u jutrošnjim satima, pre nego što je počela današnja sednica Narodne skupštine Republike Srbije, određena lica su delila narodnim poslanicima i građanima ispred zgrade Skupštine Srbije "Sandžačke novine", list koji se pokušava predstaviti kao nekakva nacionalna institucija Bošnjaka. Ovom prilikom se izvinjavam vama, poštovane kolege narodni poslanici, a pre svega građanima Republike Srbije, u ime Sandžačke demokratske partije, što ste, nažalost, opterećeni dešavanjima i događajima koji su inscenirani i incidentni u Novom Pazaru. Međutim, o čemu je ovde reč? Nije samo reč o ugrožavanju dostojanstva Skupštine. Ovde je u pitanju pokušaj da se zastraše građani Srbije, da se nezakonito delovanje jednog člana Vlade predstavi sa monstruoznom optužbom da je reč o pokušaju atentata na gospodina Sulejmana Ugljanina. Ove novine,poštovani građani Republike Srbije, nisu nikakvo glasilo Bošnjaka u Srbiji, nisu nikakvo glasilo Nacionalnog saveta Bošnjaka u Srbiji, kao institucije bošnjačkog naroda. Ovo je privatno glasilo, ovo su partijske novine stranke gospodina Sulejmana Ugljanina. Njegovo je pravo da štampa partijske novine, međutim niko u ovoj zemlji nema pravo, pa makar on bio i ministar, da se stavlja iznad zakona, da pokušava pravdu da uzme u svoje ruke. To pravo isključivo pripada nadležnim nezavisnim pravosudnim institucijama. Ovo što se danas pokušava uraditi, i to u trenutku kada počinju razgovori u SO Novi Pazar o smirivanju situacije, odnosno rešavanju tog imovinsko-pravnog spora zbog koga je sve počelo, može samo dodatno da uznemiri javnost. Naime, gospoda iz stranke Sulejmana Ugljanina su se posle tri dana setili i došli do monstruozne optužbe da je reč o pokušaju atentata na gospodina Sulejmana Ugljanina. Tri dana im je trebalo da se, posle svih nebuloznih obrazloženja, kako bi sakrili nezakonito delovanje, kako bi prikrili kršenje zakona od strane ministra Sulejmana Ugljanina koji je upao u državne institucije, sete da je navodno reč o pokušaju atentata. Metak koji je putovao tri dana je, izgleda, kao u onom dobrom vicu (Predsednik: Vreme.), zaobišao gospodina Sulejmana Ugljanina, ali nažalost, sve ovo što oni rade ne zaobilazi građane Republike Srbije. Ono što moramo da istaknemo, posebno mi u SDP, jeste da je nedopustivo da se sa jedne strane priča o ugroženosti Bošnjaka u Republici Srbiji, jer o tome ovde uopšte nije reč. Građani Srbije, sve ovo što se dešava u Novom Pazaru i sve ovo što je proisteklo posle vandalskog upada Sulejmana Ugljanina sa njegovim pristalicama u instituciju koja se zove Dom kulture, nema nikakve veze sa ugrožavanjem bošnjačkog naroda, sa ugrožavanjem bošnjačkih nacionalnih institucija (Predsednik: Hoćete li privesti kraju, molim vas?), niti je Sulejman Ugljanin, niti su "Sandžačke novine" bošnjačka institucija. Naprosto, radi se o eklatantnom kršenju zakona. Molim vas, predsednice Narodne skupštine, da proverite na koji način i kako neko može da deli određene pamflet-novine kojima se uznemirava javnost, jer uznemiravanje narodnih poslanika, deljenje novina sa ovako uzbuđujućim sadržajima, sa ovako iritantnim, pretećim i monstruoznim optužbama da je reč o pokušaju ubistva jednog ministra u Vladi, nije ništa drugo nego uznemiravanje celokupne javnosti Srbije. Još jednom se izvinjavam svima vama, poštovane kolege poslanici.
Narodni poslanik Petar Jojić ima reč.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, u smislu odredaba čl. 225. i 226. tražim obaveštenje – da li Republika Srbija ima strategiju odbrane svoje države i svog suvereniteta? Naime, nadležnost Republike Srbije normirana je u jednom od osnovnih i najvažnijih zakona Republike Srbije, tj. u Ustavu Republike Srbije, u odredbi člana 97: ''Republika Srbija uređuje iobezbeđuje suverenost, nezavisnost, teritorijalnu celovitost i bezbednost Republike Srbije...''. Postavljam pitanje – da li Narodna skupština, predsednik Republike, Vlada Republike Srbije smatraju da teritorija, suverenitet i bezbednost Republike Srbije i njenih građana nije najugroženija u Evropi i nikada nije bila ugroženija nego što je danas? Nadležnosti predsednika Republike su propisane u Ustavu Republike Srbije, u članu 112: ''Predsednik Republike predstavlja Republiku Srbiju u zemlji i inostranstvu''. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedniče, predlažem da se prekine sednica za koju je ovaj dnevni red usvojen, jer ako smo čekali godinama da bude usvojen poslovnik o radu Državne revizorske institucije, možemo sačekati bar jedan dan da se donese rezolucija u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Predlažem i molim da se danas ova sednica prekine, da se otvori nova sednica, da na ovu sednicu bude pozvan predsednik Republike, jer on predstavlja Republiku Srbiju u zemlji i inostranstvu. Ovde mu je mesto danas, da predstavlja Republiku Srbiju i da pokaže svetu i onim moćnicima i uveri srpski narod da je on zaista raspoložen, da ima volju i nameru da štiti interese Republike Srbije, bezbednost granica i njene građane. Predlažem da danas dođu predstavnici Vlade, ministri, tj. cela vlada danas treba da je u parlamentu, i predsednik Republike, da u Skupštini Republike Srbije donesemo rezoluciju i da se Skupština izjasni povodom ugrožavanja bezbednosti Republike Srbije, otimanja njene teritorije, a ne da se ministar spoljnih poslova nekim običnim, trećerazrednim pismom dopisuje sa nekim činovnicima iz ambasada zapadnih zemalja, NATO alijanse, koja je bombardovala Republiku Srbiju, poubijala na desetine hiljada... (Predsednik: Vreme.) Krivci su za ubijanje desetine hiljada građana bivše SRJ, odgovorna je međunarodna zajednica i NATO što su pričinili štetu ovoj državi preko sto milijardi dolara. (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju, molim vas?) Hvala vam, izvinjavam se, gospođo predsedniče. Zbog toga molim i predlažem da se prekine sednica, da se pozove predsednik Republike, cela vlada, da danas parlament zaseda, odlučuje i pretresa najvažnije pitanje ovog trenutka, a kada je u pitanju suverenitet i nadležnost Republike Srbije i njena odgovornost.
Reč ima gospodin Sulejman Spaho.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 225. i 226. I javnost i vi dobro znate da je pre nekoliko meseci Tomislav Nikolić izjavio da mu neko preti smrću. Normalno, mi iz SRS smo u više navrata zahtevali, a sada i ja zahtevam od ministra Dačića da nas što pre obavesti – da li je to istina i ko to smera ubistvo i lansira ubistvo Tomislava Nikolića? Interesuje me i, zato što pripadam većinskom narodu u Sandžaku, tj. muslimanskom narodu, ova izjava da je neko hteo da izvrši atentat na Sulejmana Ugljanina. Ne interesuje me svađa između tih stranaka, jer sam u više navrata i kritikovao njihovu politiku zato što nije dobra za građane Sandžaka, zato sam i izabrao stranku koja je čestita i poštena, tj. SRS. Normalno, zbog uznemirenosti građana koji žive tamo, tražim takođe od ministarstva policije, tj. Ivice Dačića, da što pre smiri situaciju i vidi da li je istina da je neko izvršio atentat na Sulejmana Ugljanina. Tamo je situacija, verujte mi, vrlo opasna, jer se dešavaju neke stvari koje preporučuju svim građanima Sandžaka, posebno Novog Pazara, da moraju da se čuvaju nekih političkih lidera. Zato apelujem na Ministarstvo, a i na Vladu, zato što su u Vladi dva ministra koji vode te stranke, da što pre reše te probleme.
Gospodin Marko Milenković ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika. Zbog odgovornosti i brige koju svako od nas poslanika oseća u ovim kriznim i kritičnim vremenima (neki više, neki manje, a neki uopšte), a zbog nesloge i izdaje koja nas je vekovima pratila kroz istoriju, a danas je vezana za KiM, ovim putem tražim obaveštenje i objašnjenje od premijera – šta će Vlada preduzeti u vezi sa formiranjem paravojnih i državnih institucija na Kosovu, s obzirom da je ovo tek početak, a da to ne budu blagi, mlaki, neubedljivi i neuverljivi protesti evropskim institucijama? Danas, posle 620 Vidovdana, za sudbinu srpskog naroda ništa nije presudnije od bitke koja traje na Kosovu i za Kosovo. Poslanici SRS već mesecima upozoravaju da je Euleks, misija EU, predložena još od Ahtisarija da bi sprovodila odluku o nezavisnosti Kosova, da bi pomogla formiranje institucija lažne države, da bi od neprava pokušala da izgradi kvazidržavnu tvorevinu, i to ne na osnovu sile, već svesrdnim prihvatanjem i činjenjem od strane marionetske vlade Mirka Cvetkovića. Vlada i predsednik Srbije su bukvalno učinili sve da legalizuju protivpravnu misiju Euleks na Kosovu, pravdajući se, navodno, da će ta misija biti statusno neutralna. Istovremeno, Vlada vraća najviši ambasadorski princip funkcionisanja naše diplomatije sa nekim državama EU i dalje radi na razbijanju mnogovekovne srpske države, gazeći preko srpske tragedije i žrtava i organizovanog kriminala trgovine ljudskim organima Srba, mučki ubijanih i mučenih od strane zločinačke OVK. Na Kosmetu je vekovima živeo srpski narod. Sada je taj naš narod ugrožen formiranjem terorističke vojske i građani Topličkog okruga, Kuršumlije, Blaca i Prokuplja su i te kako svesni (Predsednik: Vreme.) ozbiljnosti situacije, pa molimo i ovu našu odnarođenu vlast da bude isto takva. Hvala.
Gospodin Ognjen Mihajlović ima reč.
Javljam se po osnovu čl. 225. i 226. Ovo što se ovih dana dešava na KiM, legalizovanje terorističke vojske Kosova, samo je kap u čaši koja je, čini mi se, odavno prelivena. I nisu ovim činom samo Srbi na KiM dovedeni u novu opasnost. Svedoci smo da su, nažalost, Srbi ugroženi širom srpskih zemalja i njihove matice. Jednostavno, ova država je, ukoliko ona uopšte postoji, u apsolutnom raspadu, u čistoj anarhiji. Ne postoji briga za običnog građanina. Videli ste da su i Srbi koji su otišli na jednu košarkašku utakmicu, u ovom slučaju košarkaši ''Crvene zvezde'', izloženi brutalnom divljačkom napadu na splitskom aerodromu. Taj isti predsednik države Boris Tadić nije rekao ni reč o ovom napadu. Ublažio je ono što se desilo na KiM, a poslao je gas, plin, kako god hoćete, građanima Sarajeva. Mislim na ono većinsko, muslimansko Sarajevo. Dakle, njima je majka, a nama je maćeha. To je taj čovek od koga, čini mi se, počinje svo zlo u ovoj državi. Kada kažem da nismo zaštićeni u Srbiji, da vlast kojom on rukovodi za nas uopšte ne mari, čak ni ovde u Republici Srbiji, to zasnivam na onome što sam vam juče rekao, a vi mi, gospođo Slavice Đukić-Dejanović, niste dali nikakav odgovor. Naime, krajnje kolegijalno sam vas upozorio da ću da govorim na osnovu čl. 225. i 226. tražeći informaciju od ministra unutrašnjih poslova. Rekao sam da mi je prećeno. Zanima me da li su to ozbiljne pretnje. Rekao sam da su mi pretili članovi vanparlamentarne Srpske napredne stranke, koju predvodi Tomislav Nikolić, a njihovim pretnjama može se i verovati. Dakle, mene zanima da li će se to i obistiniti. Zato pitam ministra unutrašnjih poslova – da li su neke mere preduzete? Može im se verovati, jer ste svi bili svedoci kada je ovde Tomislav Nikolić, njihov šef, fizički napao našeg poslanika Srboljuba Živanovića. To su ljudi koji su zaista agresivni i spremni da učine i ono najgore. Pretnja je upućena meni, mojoj porodici, mojoj ženi, mom sinu. Gospođo Slavice Đukić-Dejanović, nisam vam rekao da sam i prethodno bio izložen napadima raznih vrsta. Dva puta mi je demoliran automobil ispred kuće. O jednom od tih demoliranja, pošto je bilo potpuno, postoji policijski izveštaj. Takođe, pucano je na mene u trenutku kada sam ulazio u kuću. I dan-danas postoji rupa kroz koju je prošao projektil. Naravno, obavljen je i policijski uviđaj. Nije mi dato do znanja šta u izveštaju piše, niti kakve su mere preduzete, ali to su činjenice, fakti o kojima nisam govorio. Sada vam kažem,pokušavajući da dodam ozbiljnost onoj mojoj tvrdnji od juče. Dakle, sa ovim bih i završio, ako jedan poslanik nije siguran, šta onda da očekuje običan građanin? Hvala vam.
Gospodine poslaniče, juče sam vaše pitanje prosledila Ministarstvu unutrašnjih poslova i očekujem odgovor, kao i vi. Pitanje je juče je prosleđeno, a danas ćemo ga ponoviti i kompletan stenogram ćemo dostaviti Ministarstvu unutrašnjih poslova. Reč ima gospođa Elena Božić-Talijan. Izvolite.
Članovi 225. i 226. Pitanje je za aktuelnu vlast, za ministra Jeremića, za Borisa Tadića – šta će konkretno da urade i kakve će mere da preduzmu sada, kada se u punom zamahu realizuje nezavisnost Kosova i kada se otima srpska teritorija? Nažalost, sve ono na šta je SRS ukazivala, ostvaruje se. Sada je očigledno da aktuelni režim učestvuje u procesu priznavanja nezavisnosti Kosova, procesu priznavanja koji je započeo prihvatanjem nelegalne misije Euleks koja ima zadatak da obezbedi sprovođenje Ahtisarijevog plana. Sve što su predstavnici vlasti tvrdili, a tvrdili su da je Ahtisarijev plan sahranjen, da će biti ispunjeni nekakvi uslovi Beograda koji će navodno zaštititi Kosovo i teritorijalni integritet Srbije,predstavlja čistu obmanu. Evo šta radi Piter Fejt, specijalni predstavnik EU, te EU koja predstavlja apsolutni prioritet aktuelne vlasti. Ovo je ilustracija da EU obezbeđuje sprovođenje Ahtisarijevog plana. U pitanju je tekst u kosovskom listu "Zeri". Fejt vodi konsultacije sa predsednikomi premijerom o izborima i šef međunarodne civilne kancelarije Piter Fejt, kao glavni tumač odredbi iz Ahtisarijevog plana, nije dao konačan odgovor da li će tokom ove godine na Kosovu biti organizovani parlamentarni izbori uporedo sa lokalnim. On kaže - moje uloga je da diskutujem o odredbi iz sveobuhvatnog Ahtisarijevog plana, koji kaže da će se izbori održati devet meseci nakon stupanja na snagu Ahtisarijevog plana. U konsultacijama sam sapredsednikom i premijerom i vi ćete dobiti informaciju u skoroj budućnosti. Dakle, očigledno je da se sprovodi Ahtisarijev plan. Evo još jedne ilustracije o svesrdnom angažovanju EU da država Kosovo što pre bude integrisana u EU. Ovoj šiptarskoj državi se ne postavljaju nikakvi uslovi, kao što je to slučaj sa našom zemljom. "Kosova sot", kosovski list, piše - predstavnici misije EU na Kosovu su održali zajedničku konferenciju za medije na kojoj su izneli svoje prioritete za 2009. godinu. Predstavnici EU obećali su da će naša zemlja (dakle, misle na državu Kosovo) imati iste kriterijume za integraciju kao i svaka zemlja. Za predstavnika EU na Kosovu Pitera Fejta institucije naše zemlje treba da se angažuju na stalnim reformama ka integraciji. Reforme podrazumevaju pripremu Kosova ka integraciji, evropskoj perspektivi i prema stabilizaciji i pridruživanju, kazao je Fejt. Kada su u pitanju tehnički pregovori o takozvanih (Predsednik: Vreme.) šest tačaka između Beograda i Prištine, za koje se zalaže aktuelna vlast, a SRS je upozoravala da se iza ovih tzv. tehničkih pregovora krije faktičko priznanje nezavisne države Kosovo, ni ti pregovori neće izgledati onako kako su slavodobitno najavljivali ministar Jeremić i Boris Tadić, gde je ovih pomenutih šest tačaka navodno trebalo da predstavlja sahranjivanje Ahtisarijevog plana. Prištinski list "Ekspres" piše - ni Priština, ni Beograd nisu primili poziv za tehničke pregovore, međunarodna zajednica još uvek nema formulu za ovaj proces, takođe se ne zna ni koje će međunarodne organizacije imati rukovodeću ulogu u posredovanju. O tome se razmatraju neke opcije, ali novi pregovori neće biti u prošlogodišnjem formatu, koji je završio planom od šest tačaka, odbačenog od Prištine. Dakle, pitanje je – šta će konkretno vlast da uradi da zaštiti interese države sada kada su već pomogli u procesu stvaranja nezavisne države Kosovo? Hvala.
Pošto se još desetak poslanika SRS javlja po Poslovniku, predlažem da se dogovorimo da napravimo pauzu ili da svedete to na broj koji će omogućiti da danas ipak radimo po dnevnom redu. Reč ima gospodin Paja Momčilov.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, trebalo bi da započnemo tu drugu vanrednu sednicu koja ima za tačku dnevnog reda usvajanje Poslovnika Državne revizorske institucije. Ako pogledate materijale koji su nam dostupni, vidite da je Poslovnik u ovaj dom upućen 24. decembra 2007. godine. Zašto je to tako, svima je jasno, otprilike - nismo imali kontrolu i reviziju budžeta, a krajnji rezultat je, nepovoljan po državu, naravno, cvetajuća korupcija, koja se uvukla u sve pore društvenog života. Evo, sad vidite, i na televiziji je otvorena velika tema korupcije u zdravstvu, i svi smo svedoci da je to rak-rana srpskog društva i da se o tome mnogo priča. Danas je 22. januar 2009. godine i mi raspravljamo o nečemu što nam je pre godinu dana upućeno da o tome raspravljamo, pa ćemo se složiti da se i suviše dugo čeka da se u ovoj skupštini o nečemu raspravlja. Gledajte šta se nama danas događa. Imamo aktuelnu političku scenu na kojoj se ubrzavaju događaji koji našu državu i naš narod dovode u vrlo nepovoljnu situaciju. Ovde praktično mislim na tri činjenice o kojima je do sada dosta govoreno, a to je suđenje u Hagu, gde Haški tribunal pokušava da sada, nemajući šta drugo, pokrene postupak protiv Vojislava Šešelja za nepoštovanje suda, fabrikujući i izmišljajući neke činjenice koje ne stoje i, naravno, imamo ono što se događa na Sandžaku (ili u raškoj oblasti, kako kome već više prija) i ovo što se događa na KiM. Ako gledate kako se ponaša aktuelna vlast, oličena recimo u predsedniku države Borisu Tadiću, onda vidite da on zaseda sa komisijom za infrastrukturu (to je verovatno najvažnije, da se zaseda tada), Vlada upućuje neka nemušta upozorenja i neslaganja, a bogami, republički tužilac za ratne zločine takođe ne reaguje na događanja u Hagu. Doduše, u tom tužilaštvu se nalazi i jedan predmet koji je ovde već više puta elaboriran, gde je dokazana pljačka i kriminal u Sremskoj Kamenici, u jednoj zdravstvenoj ustanovi, i sada vi vidite čemu služi taj Haški tribunal. (Predsedavajući Nikola Novaković: Vreme, gospodineMomčilov.) Elem, ako ćemo mi o aktuelnim problemima raspravljati iduće godine, kao što o ovom poslovniku raspravljamo sada, posle godinu dana, nama biti dobro neće. Prema tome, predlog je srpskih radikala da se danas raspravlja o gorućim i najvažnijim problemima države Srbije. Rezolucije koje smo u ovom parlamentu doneli obavezuju nas da se oglasimo protiv događanja na Kosovu.
Hvala. Na povredu Poslovnika ukazuje narodna poslanica Gordana Paunović-Milosavljević i dobija reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. i tražim objašnjenje, odnosno odgovor od Ministarstva za ljudska prava, od nadležnog ministra za ljudska prava, a pitanje glasi – šta nadležno ministarstvo radi da zaštiti ljudska prava haških zatvorenika? Prof. dr Vojislav Šešelj se skoro šest godina bespravno nalazi u zločinačkom kazamatu Haškog tribunala. U tom sudu nema zakona. Jer, da ga ima, kako bi im palo na pamet da pokušaju da oduzmu pravo predsedniku SRS prof. dr Vojislavu Šešelju da se brani sam? To nema nigde na svetu. Haški tribunal je osnovan da zaštiti globalnu politiku laži sile, a da istinu koja se u sudu brani ubije, i to u ime nepravde. To je vatikansko-masonska politika, koja uništava svet i sve one koji umeju da misle. A prof. dr Vojislav Šešelj je ustao protiv takve politike. Ne brani on samo zločine izvršene nad srpskim narodom, on brani planetarnu istinu. Prof. dr Vojislav Šešelj je simbol otpora protiv takvog izmišljenog suda, suda ubice čiji je zadatak da kroz procese ubije istinu. Ali, prof. dr Vojislav Šešelj je čovek natprosečne inteligencije, izuzetne psihe i neverovatne snage, koji životom i znanjem mora da brani svoje pravo. Prof. Šešelj je svojom odbranom zadivio čitav svet, a šta čini naša zemlja da zaštiti prof. Šešelja i sve druge koji se nalaze u Haškom tribunalu i koji još nisu proglašeni krivim? Hvala.
Hvala vam lepo. Reč ima narodna poslanica Dušanka Plećević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da je današnji dnevni red veoma važan i aktuelan. Radi se o Poslovniku Državne revizorske institucije i mi smo o tome govorili kada je bila rasprava o budžetu. Pored toga što od 2001. godine, kako smo čuli u raspravi, nije bilo završnog računa o korisnicima državnog budžeta, ipak postoje neke stvari koje su preče, a to su aktuelna dešavanja na delu naše teritorije, na KiM. Zato se pozivam na član 226. i tražim obaveštenje i odgovor od Vlade Republike Srbije na pitanje – na koji će način zaštititi preostali srpski narod na Kosovu i Metohiji posle najave i formiranja Kosovskih snaga bezbednosti? Ovo pitanje postavljam pošto se svi osim Šiptara na Kosovu i Metohiji nalaze u ogromnom strahu i bojazni za goli život. Ubice i koljači srpskog naroda na Kosmetu sad su i čuvari tzv. kosovske bezbednosti. Euleks, koji ste prihvatili nekim sporazumom između Tadića i UN i koji je u našim medijima nazvan misijom, i tzv. kosovske snage bezbednosti imaju nalog od istog gazde. Niko od nas poslanika nije upoznat sa sadržajem ovog navodnog sporazuma. Ni Tadić niti bilo ko iz Vlade nije imao mandat Narodne skupštine, niti takav sporazum ima važnost dok se ne ratifikuje u Narodnoj skupštini. Skupština očigledno ne sme ni da zna sadržaj ovog sporazuma. Njega jedino hvale Tadić, Đelić, Cvetković, Dinkić i razne nevladine organizacije. Samo nama, zakonitim predstavnicima građana, ta vaša tzv. velika diplomatska pobeda nije poznata. Nema odgovora na ova naša poslanička pitanja, jer su našoj nepokolebljivoj, Evropi posvećenoj vlasti ovakva pitanja neprijatna, nepoželjna, pa ih treba nekako minimizirati, zabašuriti, neprijatne vesti na medijima nekako preklopiti, da baš ne bodu oči onima koje to zanima. Zanima sve nas, a prvenstveno poslanike opozicije, građane Srbije i one koji žive na Kosovu i Metohiji, Srbe i druge nealbanske građane. Bez obzira na Nobelovu nagradu, Ahtisari preko Euleksa neće moći da otrgne Kosmet iz naših granica, iz našeg pamćenja i srca, protivno svim rezolucijama i odlukama. To su nam obećali ovi iz vlasti DOS-a njihovom diplomatijom, pošto je to, kako su rekli, demokratsko pitanje. Dužni ste da vašim demokratskim delovanjem, evo, već devet godina (Predsedavajući: Vreme.) to uradite, mada za to vreme nije učinjen ni najmanji pomak.
Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, iskoristiću svoje pravo da na osnovu člana 226. Poslovnika Skupštine Srbije zatražim objašnjenje, odnosno uputim pitanje Ministarstvu trgovine, odnosno celoj Vladi Republike Srbije. Evidentna je činjenica da su građani Srbije suočeni s nizom poskupljenja, odnosno i u ovoj novoj 2009. godini je nastavljen rast cena koji je započet u drugoj polovini prošle godine. Najnovija istraživanja Instituta za tržišna istraživanja pokazuju da i privrednici u narednom tromesečnom, a i šestomesečnom periodu očekuju veliki rast cena svojih proizvoda zbog sve nepovoljnije poslovne klime, pada vrednosti domaće valute i poskupljenja gasa, sa kojim je praktično i krenuo ovaj talas poskupljenja. Mene kao narodnog poslanika, a siguran sam da bi to pitanje uputila i većina građana Republike Srbije, interesuje – da li Ministarstvo trgovine i Vlada pripremaju određeni paket mera kojim bi se ovaj izuzetno neprijatan trend na vreme zaustavio? Samo ću vas podsetiti da je, između ostalog, najavljeno da će od 1. februara poskupeti i gradski prevoz u Beogradu za nekih 30%, da je cena telefonskog impulsa od početka godine veća za 33% (sada iznosi 47 para), da iz EPS-a najavljuju mogućnost da struja u Srbiji već početkom marta ili aprila poskupi za oko 22% (iako su smatrali da je to trebalo biti učinjeno već od 1. februara, ali s obzirom da Agenciji za energetiku nije stigao zvaničan zahtev iz EPS-a, procenjuju da je april neki realan datum za korekciju cene struje). Takođe, prema poslednjim podacima Agencije za statistiku EU, jedina zemlja koja je u poslednje tri godine zabeležila veći rast cena hrane od Srbije jeste Letonija. Znači, samo su cene usluga kod nas niže od evropskog proseka, a gotovo da nema robne grupe u kojoj naša zemlja ne prednjači po poskupljenjima. Uz informaciju da su i ugostiteljske cene protekle godine povećane za 10,4%, sve to nas primorava da maksimalno povedemo računa o onome što nas očekuje, da ionako nizak životni standard, odnosno težak socijalni položaj najvećeg broja građana Srbije ne dopustimo da se dovede u još goru situaciju. Smatram da je neophodno da se Ministarstvo trgovine, odnosno Vlada Republike Srbije opredeli prema podacima koje sam izneo. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražim obaveštenje i postavljam poslaničko pitanje, pozivam se na čl. 225. i 226. Mnogo puta do sada su moje kolege iz Srpske radikalne stranke, a posebno gospodin Petar Jojić, postavljali pitanja o poljoprivredi, odnosno zakupu državnog zemljišta i korišćenju tog državnog zemljišta, da li se to namenski ili nenamenski koristi. Koristim priliku da uputim ovo pitanje i Državnom revizoru i Ministarstvu za poljoprivredu i šumarstvo, kako bih dobio određeni odgovor. Pod jedan – koliko je Ministarstvo poljoprivrede Srbije zaključilo ugovora o davanju državnog poljoprivrednog zemljišta u zakup? Pod dva – tražim primerak ugovora o davanju u zakup državnog zemljišta za svakog zakupca iz dotične lokalne samouprave, kao što su: Šid, Sremska Mitrovica, Pećinci, Irig, Ruma, Stara Pazova i Inđija. Tri – ko je od zakupaca zapao u docnju i ne plaća zakupninu? Četiri – da li je nadležni organ Ministarstva poljoprivrede raskinulo ugovore o zakupu sa zakupcima koji ne ispunjavaju i koji nisu ispunili obaveze iz ugovora (poimenično)? Pet – da li je pokrenut postupak naplate glavnice sa zakonskom zateznom kamatom za neodgovorne zakupce, po Zakonu o obligacionim odnosima? Šest – kada je dospela naplata po svakom ugovoru? Sedam – koliko se po svim ugovorima u opštinama Šid, Sremska Mitrovica, Pećinci, Irig, Ruma, Stara Pazova i Inđija naplatilo zakupnine za svaki ugovor i ukupno koliko zakupnine nije plaćeno po ugovoru za svaku ekonomsku godinu? Osam – ukupno hektara naplaćeno i ukupno nenaplaćeno, koliki je dug svakog zakupca na današnji dan? Devet – zašto je Ministarstvo poljoprivrede zaključivalo štetne ugovore? Jer, zakupci su morali zakupninu da uplate unapred, kao što to rade naši seljaci, odnosno makar da avansiraju određenu sumu kao garanciju da će do kraja isplatiti ugovorenu sumu, po Zakonu o licitaciji, a to nije rađeno. Vlada Republike Srbije ovim poklanja i nagrađuje svoje prijatelje preko političkih stranaka, kumove, rođake, a pošteni seljaci ne mogu, ako ne plate unapred, lako dobiti zemlju u arendu. Vlada na ovaj način pomaže bogataše, moćnike i članove političkih stranaka, a država Srbija i njen budžet tako trpi štetu (Predsedavajući: Vreme.) koja se ceni na više desetina milijardi dinara, čime... Zahvaljujem, nastaviću posle, da dokrajčim ovo pitanje.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, pa narodni poslanik Mirko Munjić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Građani Srbije danas imaju dnevne probleme koje teško mogu da rešavaju, a ja postavljam pitanje, odnosno tražim objašnjenje, pre svega od predsednika Republike Borisa Tadića, premijera, ministra spoljnih poslova i ministra za KiM. Visoki predstavnik EU na Kosovu Piter Fejt izjavio je da je nezavisnost Kosova zatvoreno pitanje o kome ne može da se pregovara. "Nezavisnost Kosova je nepovratna, o tome ne može da se pregovara i to treba imati u vidu", rekao je Fejt. Prema njegovim rečima, potrebno je Srbiji jasno staviti do znanja da ne može da napreduje u evropskim integracijama ako nastavi da stvara probleme za uspostavljanje misije Evropske unije. "U ovoj fazi našim prijateljima u Srbiji treba jasno staviti do znanja da neće moći da se približe institucijama EU dok stvaraju probleme i prepreke oko uspostavljanja misije Euleksa", kazao je Fejt. Pretpostavljam da on ovde svojim prijateljima naziva predsednika Republike Srbije i ministre u Vladi Republike Srbije, a nikako građane Srbije, pogotovo ne građane srpske nacionalnosti i drugi nealbanski živalj na Kosovu i Metohiji. Ove izjave visokog predstavnika EU na KiM nedvosmisleno ukazuju na to da je na delu implementacija plana Martija Ahtisarija. Ovde je nekoliko narodnih poslanika, pre svega iz SRS, postavljalo određena pitanja i tražilo objašnjenja. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović je upućivala na ministra za KiM. Izražavam opravdanu sumnju da ministar za KiM nije maksimalno i iskreno uključen u rešavanje ovih problema. Podsetiću samo da 1. novembra 2007. godine, kada je sednica Odbora za KiM održana u Gračanici, ministar Goran Bogdanović, kao član Odbora za KiM, kao čovek koji živi na KiM, nije prisustvovao tom odboru, te stoga izražavam sumnju da na sva pitanja koja će biti prosleđena ministru Bogdanoviću on neće dati pravi i kvalitetan odgovor i da on nije čovek koji se zalaže za zaštitu KiM, za zaštitu građana Srbije koji žive na KiM. Činjenica da se stvaraju Kosovske bezbednosne snage, odnosno vojska tzv. republike Kosovo, i ko će im sve pomoći, ko će im biti logistička podrška (Predsedavajući: Vreme, gospodine Periću.) i podrška u obezbeđenju materijalnih sredstava, ukazuje da građani Srbije, odnosno Srbi koji žive na KiM ne mogu očekivati ništa dobro od ove vlade i predsednika Republike Borisa Tadića. Izvinjavam se zbog prekoračenja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić, pa Dobrislav Prelić.
Član 226. Poslovnika. Dame i gospodo, zbog formiranja kosovske vojske, čiji će komandanti i instruktori biti najveći koljači srpskog naroda, zaista postoji opravdan strah i zabrinutost srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Biće opravdan strah naroda na KiM da će ostati nezaštićen, da će ostati izložen brutalnim napadima šiptarskih terorista, kao što je to i do sada činjeno. Zbog toga imam pitanje za Bezbednosno-informativnu agenciju, kao i Vojno-bezbednosnu agenciju – da li su oni imali kakvih operativnih podataka o tome da će se formirati ova šiptarska vojska? Ako su imali, kada su došli do tih podataka? Ako su došli do tih podataka, da li su o tome na vreme obavestili relevantne faktore u državi Srbiji, predsednika države i predsednika Vlade? Pored toga, imam pitanje za njih – koliko je Srba i drugog nealbanskog stanovništva do sada ubijeno na KiM od dolaska međunarodnih snaga, koliko je proterano sa KiM, a koliko se njih vratilo? Dakle, napadi na srpski narod, iseljavanje, pljačke i ubistva traju već dugo i uopšte nisu počeli, kao što neki politički analitičari, političari i politikolozi pokušavaju da prikažu, u vreme Slobodana Miloševića. Samo ću podsetiti na jednu činjenicu koja govori u prilog ovome. U jednoj diplomatskoj noti koju je država Srbija uputila još 1898. godine ministarstvu spoljnih poslova Tuske kaže se ovako: ''Arbanasi, dobro naoružani i potpuno sigurni da neće biti kažnjeni, dali su potpunu slobodu svojim svirepim nagonima, pošto njihovom fanatizmu i neobuzdanoj mržnji ništa ne stoji na putu. Broj prognanih Srba koji prelaze granicu da bi živote spasili je ogroman i raste iz dana u dan''. Gospodo, ovo je bilo 1898. godine. Želim da vas podsetim na još nešto. Da li znate za onu igru "šota", koja se nažalost igra na našim svadbama, ispraćajima i drugim veseljima? Da li znate poreklo ove reči? Ta reč potiče od Šote Galice. To je žena jednog velikog srbomrsca, svirepog ubice Srba, koji je zaklao u to vreme mnogo srpske nejači i dece. Upravo je ta žena (Predsedavajući: Vreme, gospodine Munjiću.) posle smrti tog Adema Bejte, koji je bio njen muž, uhvatila šestoro srpske dece i žive ih spalila. Gospodo, istorija se ponavlja i zaista niko ne sme da zatvara oči pred ovim. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Novakoviću, vidite da je sala sve praznija i praznija. Ujutro su obično svi ovde. Pogotovo kada poslanici sa desne strane, poslanici iz SRS, DSS i Nove Srbije pomenu KiM, permanentno je prisutan smeh i, slobodno mogu da kažem, sprdnja prema odnosu naše države prema KiM. Svima je apsolutno jasno kakav je vaš odnos prema KiM, a jasan je i odnos prema ovome što se sprema u Vojvodini. Podsetio bih naše građane da Vlada, MUP i predsednik države nisu reagovali na izdavanje i širenje kalendara Vojvodine od strane Lige socijaldemokrata Vojvodine. Svima je jasno šta je Nenad Čanak rekao za ovom govornicom - da se on pitao, ne bi bio pisan statut Vojvodine, već ustav Vojvodine. Niko ne reaguje. Svima je jasno šta se iza toga krije i bojim se da Nenad Čanak ima podršku i Borisa Tadića za tako nešto. Što se tiče tog statuta Vojvodine, kada je u pitanju SRS i njihovi stavovi, mi se iskreno nadamo da taj statut nikada neće doći na razmatranje u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Borićemo se svim mogućim sredstvima za tako nešto i nadam se da ćemo u tome i uspeti. Imam jedno pitanje za ministarstvo policije – šta je urađeno da se ispita izjava Tomislava Nikolića o njegovom atentatu? Šta je urađeno o tome što lažno predstavlja javnosti da je SRS dobiladva miliona evra? Da se ispita od koga je dobila, ko je primio te pare i da se obaveste narodni poslanici, da dobijemo izveštaj od ministarstva policije. Ovde smo danas od poslanika čuli mnogo toga, pre svega mislimo na poljoprivredu. O tome ćete imati šta da čujete. Nadamo se da će sutra biti održan Odbor za poljoprivredu, kojim predsedava neko ko ne treba da predsedava, neko ko nema legitimitet u ovoj skupštini. Tim odborom mora da predsedava (Predsedavajući: Vreme, gospodine Preliću.) neko iz SRS. Izvinjavam se, gospodine Novakoviću, samo da završim u jednoj rečenici. Nadam se da ćemo sutra na Odboru za poljoprivredu izneti sve probleme naših poljoprivrednika i da će biti smenjen predsednik Odbora za poljoprivredu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, kao predsednik poslaničke grupe.
Hvala, javljam se po članu 27, pre svega kada je reč o načinu vođenja ove sednice. Vi, ne mislim na vas kao predsedavajućeg, ali smatram da bi trebalo nešto da preduzmete. Pre toga ću reći nešto drugo. Celo jutro slušamo govore narodnih poslanika koji se javljaju po Poslovniku i ukazuju na nešto na šta treba ukazati. Dakle, ovo o čemu su prethodnici govorili je očigledno ozbiljna stvar i ukazuje na katastrofu, na rub ponora pred kojim se nalazi Srbija kada je reč o nekom poslu za koji mislim da je bio od velikog značaja za zaštitu teritorijalnog integriteta države. Očigledno je stvaranje Bezbednosnih snaga na KiM zapravo posledica neodgovornog ponašanja državne vlasti Srbije u odnosu na način na koji misli da štiti teritorijalni integritet države, jer očigledno ga ne štiti. Ne štiti ga tako što pristaje na ucene i zamke onih koji navode Srbiju, ili čak političke predstavnike kosovskih Albanaca, separatiste, da čine ovo što čine. Prvo je to potpisivanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, koje je skrivena ucena, u nevreme. O tome će se verovatno još dugo vremena kasnije pričati, a istoričari će to analizirati. Drugo je, svakako, prizivanje i pozivanje Euleksa. Time se najflagrantnije prekršila Rezolucija 1244 od strane Srbije. Kada to država sama uradi, sve što se posle toga dešava, nije ni čudo. Zato tako groteskno deluje pismo za koje smo čuli da je predsednik države Boris Tadić uputio generalnom sekretaru UN. Taj oštar protest, koji je on uputio, onima koji ga tamo čitaju verovatno deluje više nego smešno. A to je za nas tragično. Njima je smešno, a nama bogami nije. Međutim, kada ovu raspravu slušamo i kada vidimo koliko vremena protiče i, evo, recimo, kada smo čuli i ovo što je rekao prethodni govornik, lako se dolazi do zaključka da ovde postoji još neki problem, kada je reč o samom vođenju sednice i funkcionisanju Narodne skupštine, načinu zakazivanja ovih sednica. Mogu da pretpostavim šta je to, a javnost već to zna, na to su ovde ukazivali prethodnici iz druge političke stranke, ali mislim da je neodgovorno od strane onih koji vode Narodnu skupštinu i koji čine vladajuću većinu da ne učine nijedan napor u toku današnjeg prepodneva da se naprave ozbiljne konsultacije i da se, ako postoje neki problemi, na neki način otklone. Sve što je ovde govoreno o KiM je apsolutno tačno i to svako od nas normalan potpisuje. Problem je samo u tome da, ako se nešto uradi preko određene mere, očigledno nije krivica na onome ko to čini, kao što to često vladajuća koalicija hoće da predstavi, nego na nekome ko nije u stanju da reši neki problem koji postoji. Zato vas molim, predsedavajući, ovim završavam, da upozorite predsednicu Narodne skupštine da u najskorije vreme zakaže konsultacije šefova poslaničkih grupa i da vidimo u čemu se problem sastoji i kako se on rešava. Ovu sednicu je sazvao 221 narodni poslanik svojim potpisima. Da bi ona tekla neometano i da bi sve normalno funkcionisalo, neophodno je da problemi koji postoje, ako postoje, budu rešeni. Ja vas najlepše molim da to učinite u što skorije vreme.
Hvala. Naravno, vaš predlog ćemo odmah uputiti predsednici Narodne skupštine, ali činjenica je da je sednicu zakazao 221 narodni poslanik, da je više puta odlagana, da je danas počela. Jednostavno, nikome nije moglo ni na kraj pameti da padne da saziva bilo kakve konsultativne sastanke kada se zna važnost tačaka koje su na dnevnom redu. No, to ne znači da takav sastanak, konsultativni, neće vrlo skoro biti i održan. Reč ima gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala kolegama koji su mi prepustili reč i dozvolili da govorim pre njih. Upravo zbog onoga što ste vi malopre rekli i na šta je gospođa Đukić-Dejanović više puta danas u toku rasprave pokušala da skrene pažnju, da kaže kako je bitno to što je danas predviđeno kao dnevni red, da je dnevni red utvrđen na predlog 221 narodnog poslanika (to znači gotovo svi, svega osam narodnih poslanika nije potpisalo ovaj predlog), upravo govori o nečemu drugom. Mi, poslanici iz opozicije, inicirali smo da se radi posao koji je bio zapravo u nadležnosti vlasti. Vladajuća koalicija je trebalo već odavno da stavi na dnevni red i jednu i drugu tačku. Mi smo mesecima unazad pričali o tome koliko je neophodno da se govori o tome. Mi smo ti koji insistiramo na završnim računima budžeta, mi smo ti koji kažemo da je neophodno da se stvore uslovi za rad Državne revizorske institucije, mi smo ti koji skrećemo pažnju (i ranije smo vrlo često skretali pažnju) na to da se stvore uslovi za rad gospodinu Šabiću i njegovoj ekipi, pa je to koliko-toliko dovedeno u red, mada mnogo toga još nedostaje. Mi hoćemo o tome da govorimo i govorićemo o tome. To apsolutno nije sporno. Ali, ne možemo da čekamo da se bezbednosna, ili kako ih već zovu, ta vojna grupa na KiM, pretvori u zvaničnu vojsku, jer ona to zapravo i jeste. Ne možemo da čekamo, uz svo uvažavanje i gospode koja su ovde došla, za razliku od predstavnika Vlade, koji bi trebalo ovde da sede, a kojima od samog početka nije palo na pamet da dođu, jer njima bismo imali šta da kažemo i imaćemo i na temu ovoga što je na dnevnom redu. Jer, Vlada je odgovorna zašto ovi ljudi ovde, odnosno institucije koje oni predstavljaju, nemaju uslove za rad. Ako im to nije bio dovoljan razlog, onda valjda imaju neke pres-službe, nekakve šefove kabineta, imaju nekoga ko nešto radi u toj vladi. Zar im niko nije skrenuo pažnju, ako predsednik i predsedavajući nije, da mi insistiramo da dođe, ako to ne može predsednik države (a ne vidim zašto ne bi mogao, u pitanju su teme od interesa za državu Srbiju i za sve građane Srbije), zašto onda nije došao Jeremić, Bogdanović, zašto ne dođe neko da nam kaže... Vi, izvinite, ne znate ništa više nego mi, i vi se informišete iz novina. Mi hoćemo da se o stanju na KiM informišemo od onih koji su u ovoj državi za to odgovorni. Samo iz tog razloga, ovo nije nikakva opstrukcija, ovo je nešto što, ubeđeni smo, danas interesuje svakog kome je stalo do države Srbije. Vrlo sam iznenađena da i predstavnici vlasti ne raspravljaju o ovome. Juče je neko, predstavnik jedne poslaničke grupe iz vlasti, nešto i rekao o tome. Danas niko ništa. Nije od juče do danas problem rešen. Naprotiv, danas imamo najavu državnog sekretara, sinoć najavu ministra Jeremića da je to neminovnost, nešto na šta mi možemo samo da slegnemo ramenima i da napišemo pismo dragom Ban Ki Munu, kao nekad dragom Džordžu. Šta imamo od toga? Nažalost, nemamo ništa. Zato insistiramo da se ovde o tome raspravlja.
Hvala. Predlog gospodina Aligrudića u vezi sa održavanjem konsultativnog sastanka je upravo prenet predsednici parlamenta. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću da nastavim moje pitanje, koje je vrlo delikatno i obimno, i da ga završim. Vlada na ovaj način, vezano za zakup poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini,pomaže bogataše, moćnike i članove nekih političkih stranaka, a država Srbija i njen budžet tako trpe štetu koja se procenjuje na više desetina milijardi dinara, čime se čini direktna šteta u budžetu Republike Srbije i šire, građanima Republike Srbije. Ovo pitanje niko ne pokreće osim poslanika Srpske radikalne stranke. Tražimo da Državni revizor izvrši reviziju svih ugovora o zakupu državnog zemljišta i da o tome podnese izveštaj Narodnoj skupštini Republike Srbije.Ne može više narodno dobro da bude alajbegova slama za Vladu Republike Srbije. Do sada je više puta narodni poslanik Petar Jojić postavio pitanje Vladi Republike Srbije koliko je hrvatskih kompanija kupilo u vlasništvo i uzelo u zakup poljoprivredno zemljište u Srbiji, posebno kompanija "Agrokor", vlasništvo gospodina Todorića, a i ja se pridružujem ovom zahtevu gospodina Petra Jojića. I ja sam nezadovoljan zašto Ministarstvo poljoprivrede do sada nije dalo odgovor i ponovo tražim da se najzad odgovori poslanicima na poslaničko pitanje. Tražim odgovor na pitanje vezano za zakup poljoprivrednog, odnosno državnog zemljišta – ima li neka srpska kompanija firmu u Hrvatskoj, i koju? Ovo je paritetno pitanje, zbog tržišta i zbog svih međudržavnih odnosa koje treba da se putem ove delatnosti nivelišu na isti nivo. Treba pod jednakim uslovima da se omogući da i većina individualnih poljoprivrednih proizvođača dobije u zakup da obrađuje npr. 10, 20, 30, 40, 50, i do 100 hektara, koje će platiti uredno. Tako se seljacima može pomoći da proizvode za sebe i za potrebe države, pa čak i izvoz poljoprivrednih i stočarskih proizvoda. To se može postići tako što bi se izvršila parcelizacija većih površina poljoprivrednog zemljišta i tako manje parcele učinile dostupnim svim poljoprivrednim proizvođačima, koji mogu uzeti u zakup manje površine i koji će arendu da plate na vreme i u ugovorenom roku. Međutim, u praksi, velike površine poljoprivrednih dobara i kombinata Ministarstvo poljoprivrede daje u zakup tajkunima, profiterima i stranim kompanijama koje, po pravilu, zakup skoro i ne plaćaju i tako se bogate na štetu građana Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je što su danas u ovoj skupštini prisutni predstavnici dve najvažnije institucije u ovom trenutku za državu Srbiju i za poreske obaveznike, sa više aspekata. Tu su predstavnici Državnog revizora, tu je i Poverenik za informacije, ali su obe ove institucije sprečene da funkcionišu i nije im omogućeno da obavljaju određene poslove i zadatke kako je to zakonima propisano. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče, nije uzaludno ni sporedno pitanje ovo koje mi iz SRS postavljamo kada je u pitanju državno poljoprivredno zemljište. Gospodine predstavniče Državnog revizora i te institucije, vas čeka ozbiljan posao. Najveća pljačka i najveći kriminal danas vam je u agraru, a taj kriminal je skoncentrisan uglavnom u bivšim zemljoradničkim zadrugama, koje su moćnici, profiteri, mafijaši i lopovi, pod vrlo nepovoljnim uslovima za građane i radnike Srbije, uzeli u svoje ruke, ušli u posed i gazduju. Državna poljoprivredna zemljišta su okupirana. Klasičan primer pljačke poreskih obveznika, građana i budžeta države Srbije jeste zapravo leglo kriminala u tim bivšim kombinatima, jer su moćnici došli na jedan vrlo prevarantski način do poseda tih velikih površina sa ogromnim kapitalom i vrednošću. Ne bi se to dogodilo da jedino Srbija i Vatikan u Evropi nemaju državnog revizora. Šta da radimo, gospodine revizore? U vezi s onim što je istakao gospodin Vitomir Plužarević, to su vam udarna pitanja za Ministarstvo poljoprivrede. Ministarstvo poljoprivrede i Državni revizor imaju veoma teške i ozbiljne zadatke. Poslanici SRS okreću se najvažnijem pitanju u ovom trenutku - položaj radnika, bezbednost Republike Srbije, kako se 'arči i pljačka državna imovina. Javiću se ponovo jer nisam imao dovoljno vremena. Gospodine potpredsedniče, dozvolićete mi da se javim ponovo da nastavim.
Apsolutno se slažem sa vama da je rad Državne revizorske institucije možda najznačajniji deo posla koji nas očekuje u narednom periodu, ali naravno, isto tako, Državna revizorska institucija ne može da počne da radi bez skupštinske saglasnosti na njen poslovnik, a to je prva tačka dnevnog reda. Za reč se javila gospođica Marina Raguš, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu čl. 225. i 226, premda bih, gospodine predsedavajući, mogla da se javim i po osnovu člana 104, jer ste malopređašnjom konstatacijom povredili dostojanstvo Narodne skupštine vređajući inteligenciju desne strane parlamenta, a tiče se rada Državne revizorske institucije. SRS, koja pokušava da sazna da li država obavlja svoje prerogative državnosti na delu teritorije KiM i traži određena objašnjenja i obrazloženja od predstavnika vlasti (koja, naravno, ne dobija), ne može da bude krivac zbog toga što Državna revizorska institucija ne radi deset godina, od demokratskih promena. Ono što je presedan, složićete se, gospodine predsedavajući, jeste inicijativa od strane opozicije da se usvoji poslovnik o radu Državne revizorske institucije, kako bi ona počela da radi. Zaista mi je drago, gospodo, što ste prisutni ovde, na današnjem zasedanju. Ovo neće biti ni malo lako zasedanje. Postavićemo konkretna pitanja, predstavićemo određena saznanja do kojih smo došli, a i te kako ćemo se pozvati na intervjue koje dajete u medijima. Gospodin Sretenović sam kaže da je Vlada direktno odgovorna što Državna revizorska institucija ne radi jer nije obezbedila određena sredstva. Potpuno se slažemo s tim, ali danas ćemo konačno doći do odgovora zašto to Vlada nije uradila. Zašto Vlada nije imala interes da uredi i omogući rad Državnom revizoru, pa da mi vidimo transparentno poslovanje svih onih koji jesu budžetski korisnici i koji idu pod kapu javnih finansija. Toliko o tome. Kada bude počela rasprava, spremite se, gospodo, da nam date pravovremene odgovore na vrlo značajna i škakljiva pitanja. Današnja tema ovog zasedanja biće korupcija i organizovani kriminal i, naravno, ko potpisuje to i ko je u državi Srbiji odgovoran što je glavna tendencija srpskog društva organizovani kriminal, što se to motiviše, što se to pothranjuje, a Vlada samo zamagljuje oči javnosti time da ima nameru da se obračuna sa organizovanim kriminalom. Evo, gospodo, SRS će danas da pokaže da to apsolutno nije tačno. Ovih preostalih možda manje od minut skrenuću pažnju parlamenta i od gospodina Novakovića očekujem da ovo uputi, na osnovu članova po kom osnovu sam se javila, predsednici parlamenta, a tiče se Rezolucije Evropskog parlamenta usvojene 15. januara (Predsedavajući: Vreme.) 2009. godine. S obzirom da mi je isteklo vreme, odmah sad se javljam po Poslovniku.
Reč ima gospodin Zoran Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa čl. 225. i 226. Poslovnika jer su mi potrebna određena obaveštenja od nadležnog ministarstva kako bih dalje mogao da obavljam funkciju narodnog poslanika i zaštitim interese radnika preduzeća "Pobeda" Ljig i svih građana opštine Ljig, iz koje dolazim. Pre nego što zatražim neophodna obaveštenja od nadležne službe inspekcije rada pri Ministarstvu rada, kojim rukovodi ministar Rasim Ljajić, zbog javnosti ću pročitati segmente pisma koje je pre privatizacije, 5. maja 2004. godine, uputila grupa radnika preduzeća "Pobeda" Ljig tadašnjem izvršnom odboru SO Ljig. Radnici ovog preduzeća su se obratili nadležnom organu opštine Ljig sa navodom da će im taj organ pomoći u rešavanju nastalih problema. Naime, "u "Pobedi" se sprovodi nesvakidašnji teror i nepodnošljivo iživljavanje samoizabranog upravljačkog kadra. Nije nam jasno da li svi republički zakoni važe i za "Pobedu" ili ne. Ako važe, kako je moguće da radnik u "Pobedi" primi dohodak ispod 5.000 dinara, što je ispod minimalne zarade u Srbiji? Za to vreme rukovodstvo nije na istom minimalcu" - navodi se u pismu radnika. "Kako je moguće da se ne zna koliko "Pobeda" ima radnika? Agenciji za privatizaciju je prijavljeno 52 zaposlena, od toga dva sa visokom stručnom spremom. Koja su ta dva radnika? Nema ih. Inspekcija kaže da "Pobeda" ima 14 radnika i 43 angažovana preko omladinske zadruge. Kakva su prava radnika angažovanih preko omladinske zadruge? Nikakva. Oni samo zarađuju doprinose podobnim kolegama. Isplata zarada je uslovljena donošenjem fotokopije lične karte. To je bio metod da suvišni radnici izgube radno mesto. Da je to u skladu sa zakonom, svuda bi se tako radilo. Prijava na osiguranje je usledila tek posle naloga inspekcije. Nama, angažovanim preko omladinske zadruge, rečeno je da ćemo biti prijavljeni na određeno vreme kada se zaključi neki posao. Koja je to firma koja nema nijednog radnika angažovanog na neodređeno radno vreme? To je svima nama hvala što smo "Pobedu" izvukli iz stečaja. Ko će da nađe posao za "Pobedu"? Zar v.d. direktor koji usput navrati u "Pobedu" jednom ili dva puta nedeljno? Možda njegovi saradnici koji su dobro unovčili svoju poslušnost?" - pitaju radnici "Pobede" iz Ljiga. Radnici dalje u svom pismu navode kako se malverzacije zataškavaju u trouglu upravljačkog kadra, gde imaju samo srednju i osnovnu školu. Pošto je privatizacija preduzeća "Pobeda" iz Ljiga izvršena nakon ovog pisma radnika, tačnije 27. decembra 2005. godine... (Predsedavajući: Vreme.), samo jednu rečenicu, a "Pobedu" je kupio Želimir Jolović, brat uhapšenog advokata Nemanje Jolovića koji je označen kao jedan od organizatora stečajne mafije, od nadležnog Ministarstva za rad i socijalnu politiku tražim da mi se dostave odgovori na sledeća pitanja: 1. Da li je i, ako jeste, koliko puta inspekcija rada nakon 27. decembra 2005. godine do danas izvršila kontrolu primene propisa iz radnih odnosa u preduzeću "Pobeda" sa sedištem u Ljigu? 2. Šta je inspekcija rada u izvršenim kontrolama utvrdila i kakve mere su preduzete u cilju zaštite prava radnika u radnom odnosu u preduzeću "Pobeda" sa sedištem u Ljigu?
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, pa Milorad Krstin, pa Petar Jojić, pa Marina Raguš, pa Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, malopre sam iskoristio svoja prava po Poslovniku i postavio neka pitanja koja se tiču juga Srbije, konkretno opštine Bujanovac, i sada ću samo javnosti i Vladi Republike Srbije da opet skrenem pažnju, u drugom kontekstu, na Pčinjski okrug i opštine Pčinjskog upravnog okruga. Od vas, gospodine predsedavajući, tražim da prosledite moje pitanje nadležnim državnim organima i očekujem odgovor. Jednom sam, u jednoj raspravi po dnevnom redu, postavio ovo pitanje. Naravno, odgovor do danas nisam dobio i sad bih iskoristio svoje poslovničko pravo da taj odgovor dobijem. Naime, 1999. godine u agresiji NATO-a i država članica NATO-a, država koje su priznale nezavisnost KiM, država koje danas obezbeđuju potpunu logistiku formiranja vojske tzv. države Kosovo, država koje, nažalost, definišu strategiju i politiku Vlade Republike Srbije, Vlade koja finansira novine koje reklamiraju tu vojsku te tzv. države Kosovo, na jug Srbije, na nekoliko lokacija na teritoriji opština Bujanovac, Vranje i Preševo, ispaljeno je oko tri i po hiljade metaka sa osiromašenim uranijumom. To znači da je negde oko hiljadu, hiljadu i po kilograma osiromašenog uranijuma prisutno na prostoru ove tri opštine. Ta činjenica je drastično promenila zdravstvene prilike na jugu Srbije, naročito kada su u pitanju maligna oboljenja i karcinom. Naravno, država o tome ćuti, ne govori mnogo (ne znam zašto, mogu možda da naslutim), ali pitao bih nadležne državne organe – u kojoj meri je ova činjenica i ovakva prisutnost osiromašenog uranijuma na ovim trima opštinama izmenila i uticala na pogoršanje zdravstvenih prilika na jugu Srbije? S druge strane me interesuje – koliko će nadležna ministarstva države Srbije u narednom periodu opredeliti sredstava i kako će se baviti sanacijom tog terena, s obzirom na to da je za prirodno razlaganje istog potrebno preko ne znam koliko stotina ili hiljada godina? Naravno, interesuje me – da li su nadležni državni organi uradili procenu uticaja na životnu sredinu? Kakve su prilike? Kakav je status životne sredine na jugu Srbije? Ko se time bavi i da li ćemo u narednim godinama imati mogućnost da dobijemo zaštitu u tom smislu od države, odnosno da li će država Srbija u 2009. i narednim godinama obezbediti za građane juga Srbije život dostojan čoveka u 21. veku? Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, javio sam se po čl. 225. i 226. Postoje dva načina da narodni poslanik dođe do nekih informacija od ministarstva, a to je da pismenim putem postavi poslaničko pitanje i preda ga u pisarnicu ili ovde, za ovom govornicom. Od 24. oktobra, od kada poslanička grupa SRS iznosi ove probleme oko zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta, nepravilnosti, nezakonite korupcije i kriminala, najzad sam dobio odgovor, ali se on odnosi na one dugoročne i nepovratne kredite. U stvari, nisam dobio adekvatan odgovor. Ponavljam, od 2004. godine se nepovratni krediti dele, i dalje ih dobijaju samo članovi G17 plus i DS. Tražio sam odgovor od ministra na Drugoj sednici Drugog redovnog zasedanja 24.10.2008. godine, a dobio sam ga 25.12.2008. godine. Međutim, u ovom odgovoru i dalje nema podatka ko je dobio nepovratne kredite za razvoj poljoprivrede Srbije. Ovde je naširoko napričano kako se dobijaju kratkoročni krediti, kao da ja ne znam kako se ti krediti dobijaju (nisam član odbora, hvala bogu, nego imam više mandata), pa onda dugoročni krediti, s tim da se objašnjava da je iz Fonda za razvoj Srbije u 2004. godini kredit dobilo svega 104 subjekta ili lica, u 2005. čak nijedno, u 2006. nijedno, u 2007. nijedno. U 2004. godini je preko banaka isplaćeno 684, u 2005. godini 1.653, u 2006. godini 1.190, a u 2007. godini svega 159. To govori kakav je bio ministar poljoprivrede Slobodan Milosavljević. Nigde nema podatka o tim nepovratnim kreditima. Uputio sam pitanje prošle nedelje na pisarnicu, u pisanoj formi da dobijem koja su to imena i prezimena ili pravna lica koja su dobila te nepovratne kredite u 2007. i 2008. godini i dugoročne kredite u 2007. i 2008. godini. Ne tražim ja samo cifre, mene interesuje da nam dostave imena i prezimena po okruzima i koja su pravna lica to dobila. Onda ćemo izaći za govornicu i reći – evo, vidite, nije tačno da samo G17 i DS dobijaju te nepovratne kredite. A, uvaženi građani Srbije, ti krediti se kreću od 20.000 do 150.000 evra. (Predsedavajući: Vreme.) Evo, još petnaest sekundi. Isto sam dobio odgovor od dr Saše Dragina. U njegovoj analizi i brošuri koju je napisao kaže - od 334 gazdinstva, koja su dobila bespovratna sredstva u 2006. godini, kod čak 182 su nenamenski potrošena. Građani Srbije, vidite kako se troše pare iz Vlade Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo, ovo nisu obična pitanja. Ovo nije pitanje koje ne interesuje široki krug građana Republike Srbije. Postavljam pitanje i tražim obaveštenje od Ministarstva za poljoprivredu – da li se u praksi primenjuje Zakon o vraćanju utrina i pašnjaka selima na korišćenje? Ovo je usko vezano sa cenama stočarskih proizvoda, sa cenama mesa. U poslednje vreme Srbija ima velike probleme i naši građani su izloženi takoreći divljanju cena kada su u pitanju poljoprivredni proizvodi. Šta je ovde u pitanju? Dame i gospodo narodni poslanici, donet je Zakon o vraćanju utrina i pašnjaka, i to 1992. godine. Dozvolićete mi da citiram, gospodine potpredsedniče, a da mi ne uračunate u vreme, molim vas. Neka građani budu obavešteni, jer su stvarno bili uskraćeni da budu obavešteni o svojim pravima, a to je u interesu i države Srbije. Član 1: ''Seoske utrine i pašnjaci koji su postali društvena svojina po osnovu Zakona o proglašenju opštenarodnom imovinom seoskih utrina, pašnjaka i šuma, imovine zemljišnih, urbarijalnih i njima sličnih zajednica, kao i krajiških (graničarskih) imovina opština ("Službeni glasnik NR Srbije", br. 1/48 i 98/55) vraćaju se na korišćenje selima pod uslovima i na način utvrđen ovim zakonom. Predmet vraćanja na korišćenje u smislu stava 1. ovog člana jesu utrine i pašnjaci koji na dan stupanja na snagu ovog zakona imaju svojstvo neobradivog poljoprivrednog zemljišta, nezavisno od toga da li su od momenta oduzimanja (Pazite, ovo je jako važno za seoske sredine i za domaćinstva, za poljoprivrednike, stočare naročito.) do momenta stupanja na snagu ovog zakona menjali kulturu, odnosno namenu. (To nema nikakve veze. Mogli su da privedu nameni, ali dužni su da je vrate.) Pašnjacima, u smislu ovog zakona, smatraju se i šumska zemljišta koja su u momentu stupanja na snagu ovog zakona po kulturi pašnjaci''. U članu 3. ovim zakonom je propisano: ''...Postupak za vraćanje utrina i pašnjaka na korišćenje selima pokreće se na zahtev građana sela...'' (Predsedavajući: Vreme.) Završiću, samo mi dozvolite još dve rečenice, jer citiram. ''...Akt o vraćanju utrina i pašnjaka selima na korišćenje donosi skupština opštine...''. Postavljam pitanje i tražim odgovor – koliko je lokalnih samouprava, tj. opština u Srbiji pokrenulo postupak da se vrate pašnjaci i utrine selima i građanima na korišćenje? Jer, samo na taj način ovaj zakon može da zaživi i bude primenjen u praksi. Citiraću još jednu rečenicu, iz člana 4: ''Sadašnji korisnici utrina i pašnjaka dužni su da predaju utrine i pašnjake selima na korišćenje u roku od 15 dana od dana pravosnažnosti...''. Dakle, dame i gospodo, ovde se radi o stotinama hiljada hektara (Predsedavajući: Minut.)i zbog toga moramo insistirati da građani i seljaci, poljoprivredni proizvođači pre svega stočarskih proizvoda, budu u prilici da im se vrati imovina koju im zakonom država garantuje. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Marina Raguš. Izvolite.
Gospodine Novakoviću, meni već teče vreme. Moraću da se obratim Odboru za rodnu ravnopravnost jer ste vi upravo demonstrirali diskriminaciju u odnosu na žene. Gospodinu Jojiću ste dozvolili prekoračenje od minut i 16 sekundi, a meni ste prošli put čak skratili vreme. Da ne bih gubila više vreme, javljam se, dakle, na osnovu čl. 225. i 226, prvenstveno 226. Zahtevam od predsednika Skupštine gospođe Đukić-Dejanović hitnu akciju po sledećem pitanju, a posle obrazloženja shvatićete da je većini poslanika onemogućen rad ukoliko ne dobijemo pravovremena obrazloženja upravo na ovo što se dešava u okviru Evropskog parlamenta. Svedoci smo sve manje popularnosti Evropske unije kod građana Srbije (to su sada već zvanični podaci s kojima se raspolaže u medijima), a jedan od razloga je što je politika Evropske unije politika uslovljavanja. Ono što se desilo 15. januara ove godine u Evropskom parlamentu nije zapanjujuće, čak je i očekivano, s obzirom da određene zemlje članice Evropske unije, predvođene Vašingtonom i briselskom administracijom, sprovode orkestriranu politiku protiv srpskog naroda. Mi, dakle, znamo, verujemo, imali smo to iskustvo, negde i saosećamo sa vlastima u Srbiji zato što ste se zatekli skoro u nemogućoj situaciji. Izlaz iz ove situacije je samo jedan, s obzirom na novonastale okolnosti. Mi smo 1999. godine iskoristili taj izlaz. Zbog toga što su branili Ustavom garantovani politički sistem, suverenitet i teritorijalni integritet, ceo tadašnji srpski vrh se nalazi pred Haškim tribunalom. Dakle, već viđeno. Ono na šta mi smatramo da mora da se reaguje jeste rezolucija povodom genocida, nazovigenocida, u Srebrenici. Tu smo takođe pričali pre izvesnog vremena, dakle poslanici Srpske radikalne stranke, da je stav Srbije u odnosu na tužbu Bosne i Hercegovine koja se tiče genocida bio potpuno pogrešan. Potpuno smo nespremno odgovorili tom istorijskom pitanju tako što zapravo nismo ni govorili o genocidu, odnosno o zločinu koji se desio a ne o genocidu, i evo sada, u okviru kampanje protiv srpskog naroda, Evropski parlament je usvojio rezoluciju u kojoj se, između ostalog, kaže da je pobijeno 8.000 muslimana, da su u tome učestvovale snage bosanskih Srba, predvođene generalom Mladićem, paravojne jedinice, uključujući parapolicijske srpske jedinice koje su došle sa teritorije Srbije. Ovom rezolucijom se, takođe, preporučuje svim parlamentima, posebno zapadnog Balkana, da je podrže. Srpska radikalna stranka smatra da je ovo istorijska sramota, da na ovo mora najhitnije moguće da se odgovori i da menadžerski tim ove vlade, koji ima takođe podršku određenih zemalja članica Evropske unije, mora konačno pred Evropskim parlamentom da postavi pitanje genocida nad srpskim narodom. Dakle, gospodine Novakoviću, prepoznajući vaš osećaj za aktuelne i istorijski važne teme, očekujem da ćete gospođu Đukić-Dejanović u najskorije vreme da obavestite. Srpska radikalna stranka i srpska javnost očekuju pravovremenu akciju po ovom pitanju. Hvala vam.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. i tražim od predsednice Skupštine da hitno dovede iz Vlade nekog odgovornog za pitanje spoljne politike, pre svega ministra, ili predsednika države (pošto je on otprilike kapa i kalpak za sve što se u Srbiji dešava) i da ovde pred nama, narodnim poslanicima, odgovore na nekoliko pitanja. Da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, od Kosova i Metohije kao političkog pitanja koje ćete vi rešiti zahvaljujući vašim prijateljima sa Zapada onog trenutka kada preuzmete poluge vlasti u državi i kada sklonite omraženi, mrski režim, kako ste tada govorili, do toga da se ovih dana izgradila i poslednja institucija koja predstavlja državnost ''države KiM'', prošlo je samo osam godina. U parlamentu Kosova ste vi, gospodo iz ''žute koalicije'', zdušno učestvovali, neki kao poslanici u tom šiptarskom parlamentu, a neki, bogami, i kao ministri, jer bar dva ministra ste imali. Imali smo prilike juče da čujemo gospođu Petković kako kaže - da, ja sam bila poslanik u parlamentu Kosova, a sada sam poslanik ovde. I nikom ništa, žena nije ni pocrvenela. Imali smo onog Petkovića, ministra za takozvani povratak Srba na Kosovo i Metohiju. Imamo Bogdanovića, kojije onda bio ministar u šiptarskoj vladi, u vladi Tačija i Haradinaja, a sada je ministar za Kosovo i Metohiju u ovoj vladi. Niko od njih nije pocrveneo, bar kada izađe ovde za govornicu. Sudstvo ne mogu formirati, zbog toga je taj Euleks tamo. Umesto da pomaže vama da sačuvate Srbiju, Evropa pomaže njima, jer narednih pet-šest godina ta država formirana na kriminalu sigurno neće moći da zaživi. I evo, ovih dana se završava formiranje vojske Kosova. Danas za Srbiju nema važnijeg pitanja, dame i gospodo narodni poslanici, od pitanja Kosova. Jeste važno i ovo o čemu je trebalo da raspravljamo. Što se tiče Srpske radikalne stranke, mi smo najbolju saradnju imali sa poverenikom za informacije od posebnog značaja i svu dokumentaciju, sve podatke, sve informacije koje smo tražili... (Predsedavajući: Vreme, gospodine Markoviću.) Gospodine predsedavajući, moraću ponovo da se javim jer nisam završio misao.
Hvala. Reč ima gospođa Elena Božić-Talijan, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 225. i 226. Poslanička grupa SRS zahteva da od parlamenta dobije detaljne informacije koje su u vezi sa najavljenom kontratužbom za genocid protiv Hrvatske. Takođe zahtevamo da se ministar Jeremić i nadležni organi izjasne o skandaloznoj spoljnoj politici, ovoga puta kada je u pitanju Hrvatska, koja je vođena do trenutka kada je Hrvatska podnela tužbu protiv Srbije, a onda je donekle korigovana. Nedavno je u jednom od intervjua ministar Jeremić nesmotreno obelodanio kakvu je spoljnu politiku vodio aktuelni režim prema Hrvatskoj. Gostujući u emisiji "Ključ", ministar Jeremić je objasnio da je tužba protiv Srbije podneta 27. juna ove godine, istog dana kada je pozvan u zvaničnu posetu Hrvatskoj. Srbija je, prema njegovim rečima, pružila tada ruku pomirenja našem zapadnom susedu ''u nameri da ostavimo iza nas i zločine na Ovčari i etničko čišćenje 250.000 Srba iz Krajine, ali to nije urodilo plodom''. ''Tražili su samo javno priznanje genocida'', rekao je Jeremić tada. Veoma važno pitanje glasi - ko je ovlastio ministra Jeremića i aktuelnu vlast da zaborave zločine nad srpskim narodom, da zaborave zločin na Ovčari i najveći zločin posle Drugog svetskog rata, etničko čišćenje Srba iz Krajine? Paradoksalno, da Hrvatska nije odlučila da podnese tužbu protiv Srbije, Jeremić i vlast bi Hrvatima rekli - u redu je, mi vam opraštamo sve zločine koje ste počinili nad srpskim narodom. Kada je u pitanju kontratužba za genocid protiv Hrvatske, zahtevamo detaljne informacije, pre svega zato što je na delu još jedna obmana građana Srbije i pokušaj da se izbriše genocid počinjen nad Srbima u toku Drugog svetskog rata. Ministar Jeremić je rekao da Srbija ne može da obuhvati tužbom genocid iz Drugog svetskog rata jer je Konvencija o genocidu doneta 1948. godine, pa će se, kako Jeremić ističe, pravni tim u svojoj tužbi samo osvrnuti na istorijski period između 1941. i 1945. godine i zločine u NDH. Pravni eksperti upozoravaju da je velika greška ukoliko se ne ide na sveobuhvatnu tužbu od 1941. godine i da je apsolutno netačno da tužbom ne mogu da budu obuhvaćeni zločini iz perioda Drugog svetskog rata jer je Konvencija o genocidu doneta 1948. godine. Kada bi to bilo tačno, onda bi to značilo negiranje Nirnberškog procesa. To bi značilo da Nirnberški sud i presudu proglašavamo nelegalnim. Statut ovog suda je formulisao međunarodna krivična dela, formulisao je nove kategorije, (Predsedavajući: Vreme.) zločin protiv mira, zločin protiv čovečnosti, koji obuhvata i genocid. Dela su formulisana 1945. godine, a primenjena su na ceo Drugi svetski rat. Tu je primenjen retroaktivni princip. Imamo, dakle, puni pravni osnov da pokrenemo tužbu protiv Hrvatske od 1941. godine naovamo, ističu svi pravni eksperti. Dakle, zahtevamo da dobijemo detaljne informacije kada je u pitanju kontratužba (Predsedavajući: Pola minuta.) za genocid protiv Hrvatske, ko čini pravni tim, ko u pravnom timu obmanjuje javnost da ne možemo da pokrenemo tužbu protiv Hrvatske za period od 1941. godine naovamo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, kada se pozovem na član 27. Poslovnika Narodne skupštine, odmah ćete da protumačite da se to ne odnosi konkretno na vas, nego uopšte na kategoriju predsednika Narodne skupštine i predsedavajućeg, bez obzira ko je u pitanju. Smatram da ovi događaji, ili ova svakodnevna crna iznenađenja koja nas zapljuskuju, prosto primoravaju Narodnu skupštinu i predsedništvo Narodne skupštine da u formulisanju dnevnog reda, bez obzira da li je u pitanju redovno ili vanredno zasedanje Narodne skupštine, da primat tim aktuelnim temama. Samo da vas podsetim na neke detalje koji su već odavno opštepoznate činjenice. Otkad je Vlada, ova nova vlada, preuzela inicijativu povodom Kosova i Metohije i to otela iz ruku Narodne skupštine, a to je od 2001. godine bilo u rukama Narodne skupštine, otkad se izbeglo donošenje rezolucije, naročito tokom 2008. godine, i kad se izbeglo da Narodna skupština, kao reprezent svih građana Republike Srbije, zauzme stav povodom u to vreme najave neke Euleks misije, Vlada je preuzela potpunu odgovornost i za sve ove loše stvari koje se dešavaju. Vidite koliko je surova naša realnost. Jednog dana diplomatska pobeda, sutradan Crna Gora priznala nezavisno Kosovo. Jednog dana veselje zbog Euleksa, jer će da preuzme ono što radi UNMIK i KFOR, a posle nekoliko dana imamo gotovo zaokružen proces stvaranja nezavisne države Kosovo. Pored priznanja velikog broja država, naročito država članica EU, formiranja parlamenta, preuzimanja zakonodavne vlasti, sada se dobijaju i atributi sile, te se na taj način praktično kompletira definicija nezavisne države Kosovo, koja je stvorena zahvaljujući pre svega pasivnosti, pristanku i činjenici da je neko ušao u neku priču o nekim principima na nivou UN. Onda stvarno deluje mučno kada čujete ministra za Kosovo i Metohiju (našeg ministra, ili Tačijevog ministra, možda je to još i preciznije) da juče na konferenciji za štampu kmeči i kaže - pa to je suprotno Rezoluciji 1244. Pa, Euleks je suprotan Rezoluciji 1244. (Predsedavajući: Tri minuta.) Hvala vam.
Molim. Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Kao što rekoh, i pored toga što je poverenik za informacije od javnog značaja radio u izuzetno otežanim uslovima, to je jedna institucija koja solidno radi i sa kojom smo imali (svi poslanici, ne samo poslanici SRS) solidnu saradnju. Naravno da su bitna i mnoga druga pitanja, ali pitanje svih pitanja je danas pitanje Kosova i Metohije i očuvanja teritorijalnog integriteta države Srbije. To je pitanje koje ne može da se stavi pod tepih kao što ste navikli. Da li ste mislili da će poslanici opet dva dana raspravljati, kao što smo raspravljali o mnogim stvarima, o mnogim vašim promašajima, o mnogim delima koja su čak na granici sa kriminalom, o mnogim aferama koje smo otvarali, a onda ste gurnuli pod tepih, jer je isplivala nova afera? Ovo ne može tako da se završi. Država Srbija mora da reaguje na adekvatan način po ovom pitanju. Ovo neće moći ovako. Nemate pravo, dame i gospodo iz vladajuće koalicije, da krčmite državu Srbiju. Nemate pravo da krčmite otadžbinu. Ne možemo mirno da gledamo kako čerečite Srbiju i njene delove polako ali sigurno prepuštate onima koji su sve više zainteresovani da te delove polako pripajaju sebi. Šta se dešava u Vojvodini? Nije li ovo početak? Nije li ovo slika onoga što se pre nekoliko godina dešavalo na Kosovu? Dame i gospodo iz vladajuće koalicije, nema tolike beline u toj šengenskoj listi koja će pokriti crne barjake na Kosovu i Metohiji, nema tolike beline koja će pokriti crnilo na vašem obrazu ukoliko dozvolite da se ovaj proces, koji polako ali sigurno privode kraju, do kraja završi.
Hvala. Reč ima poslanik Dušan Marić.
Dame i gospodo, u skladu sa članom 226. tražim obaveštenje – da li srpska diplomatija i Vlada Srbije preduzimaju određene korake po pitanju sledećeg problema? Za vreme rata u BiH u Sarajevu je postojalo više od 90 logora u kojima su mučeni i ubijani građani srpske nacionalnosti. Najveći logor nalazio se u kasarni "Viktor Bubanj". U toj kasarni bilo je zatočeno više od 400 Srba, među njima i nekoliko desetina građana Srbije, uglavnom zarobljenih pripadnika JNA. Šezdeset nesrećnika nije živo izašlo iz tog logora, oni su podlegli mučenju, dok su ostali razmenjeni kao teški fizički i psihički invalidi. Zašto sada govorim o tom problemu? Zato što je muslimanska vlast nakon završetka rata u zgradu u kojoj se nalazio logor, čiji su zidovi bukvalno natopljeni srpskom krvlju, smestila, da ne poverujete, Vrhovni sud BiH. Ono što je još skandaloznije jeste činjenica da u tom sudu sude neke sudije koje su 1992, 1993. i 1994. godine na stotine Srba u Sarajevu osudile na višegodišnje kazne zatvora u montiranim sudskim procesima i poslali ih na izdržavanje kazne upravo u kasarnu "Viktor Bubanj". Mnogi od njih su tamo ubijeni, nisu preživeli. Ono što je skandal nad skandalima jeste činjenica da se u ovom trenutku u BiH pripremaju određeni sudski procesi za zločine koji su počinjeni nad Srbima. Znači, 15 godina nakon završetka rata. Bolje ikad nego nikad. Šta se događa? Postoji velika verovatnoća da će po nekim od tih tužbi postupati upravo sudije koje su praktično zloupotrebom sudijske funkcije 1992, 1993. i 1994. godine činile zločine nad srpskim stanovništvom. Smatram da bi bilo logično da Vlada Srbije, posebno Ministarstvo spoljnih poslova, ovimpovodom u najmanju ruku zatraži objašnjenje od Vlade u Sarajevu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, tražim obaveštenje u ime poslaničke grupe SRS na osnovu čl. 225. i 226 – koji je status fabrike aviona "Lola Utva" u Pančevu na današnji dan? Naime, jedina fabrika za proizvodnju aviona u Srbiji jeste "Lola Utva" u Pančevu. Ta fabrika je osnovana 1938. godine. Mogu vam reći da je srpska avijacija u Drugom i Prvom svetskom ratu imala značajnu ulogu u odbrani svoje zemlje, naročito u Drugom svetskom ratu. Dame i gospodo narodni poslanici, tražim obaveštenje – koji je status ove fabrike? Ova država mora da se sprema za odbranu, mora da ima vojnu industriju, mora da ima ratno vazduhoplovstvo sposobno da se suprotstavi svim neprijateljima koji je napadaju i okupiraju. Naša vojska mora da se sprema za to da razoruža teroriste na svojoj teritoriji, da razoruža okupatore i bandite koji su okupirali Republiku Srbiju. To neće biti prvi put. Poznato je da je srpska vojska tri carevine bacila na kolena. Ne možemo dozvoliti da jedina fabrika za proizvodnju borbenih aviona "Lola Utva" bude ugašena. Država mora da uloži određena sredstva da se radnici koji su zaposleni u toj fabrici plate, da oživi proizvodnja ratnog vazduhoplovstva i da država ima jednu sposobnu armiju. Nemojte da dozvolite da ta fabrika bude ugašena. Ta fabrika mora da proizvodi i borbene avione u kooperaciji sa Ruskom Federacijom, a za to imamo sve uslove, imamo tu fabriku. Zbog toga tražim odgovor – kakva je sudbina te fabrike, hoće li da bude privatizovana ili će morati država da je održi i da Vlada preuzme odgovornost i obavezu da se proizvode savremeni borbeni avioni za odbranu ove države? Ta proizvodnja je neophodna. Ovih dana se pokazalo da je država Srbija bezbednosno ugrožena, da su njena teritorija i suverenitet zaista u kritičnoj fazi i da moramo nešto preduzimati. Imamo fabriku, imamo priliku, osposobimo ratno vazduhoplovstvo i armiju da brani državu i njen narod. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo činjenice da je poslednjih nekoliko godina Republika Srbija postala u ekonomskom smislu kolonija Slovenije i Hrvatske, posebno Slovenije. Slovenci se predstavljaju kao veliki prijatelji Srbije i srpskog naroda i kao naši strateški ekonomski partneri. Pre skoro mesec dana mogli ste i u beogradskim dnevnim listovima da pročitate izjavu izvestioca Evropskog parlamenta za Srbiju slovenačkog političara Jelka Kacina, koji je izjavio da će davanje saglasnosti od strane Narodne skupštine Republike Srbije na protivustavni separatistički statut AP Vojvodine biti test demokratičnosti vlasti u Srbiji. Ta izjava je sama po sebi skandalozna. Pre svega, ona predstavlja mešanje u unutrašnje odnose Republike Srbije, a s druge strane jasno je da oni koji se zalažu za statut Vojvodine u stvari ne misle ništa dobro Srbiji. Nisam čuo da je Ministarstvo spoljnih poslova reagovalo na ovu skandaloznu izjavu Jelka Kacina. Inače, sama izjava je dokaz više da ni Kosovo i Metohija, a ni saradnja sa tzv. Haškim tribunalom nisu jedini uslovi za priključenje Srbije EU. To nam je na neki način rekao i pre nekoliko dana direktor Američkog instituta za mir Danijel Server, koji je rekao da političari u Srbiji obmanjuju svoje građane kada kažu da nije uslov za priključenje EU uspostavljanje dobrosusedskih odnosa sa tzv. republikom Kosovo. S druge strane, iz izjave Jelka Kacina jasno je da Kosovo i Metohija nisu jedini uslov za priključenje Srbije EU. Jasno je da od brzog ulaska u EU nema ništa dok se Srbija ne odrekne ne samo južne pokrajine, nego i severne pokrajine, AP Vojvodine. Ovih dana smo u Skupštini Srbije raspravljali o nizu tzv. budžetskih zakona koji treba da olakšaju, odnosno omoguće primenu budžeta Srbije za 2009. godinu. Aktuelni režim poručuje građanima da moraju da stegnu kaiš, da manje troše, a evo, gospodo iz vladajuće koalicije, statut Vojvodine, o kojem se ovih dana mnogo priča i o kojem govore i pozvani i nepozvani, u stvari predstavlja i predstavljaće, ako ga usvojite ovde u Skupštini Srbije, dodatni atak na budžet svih njenih građana. Formiranje onakve autonomne pokrajine kakva je predviđena statutom Vojvodine u stvari će predstavljati državu u državi, doći će do još većeg gomilanja administracije i građani koji žive na teritoriji AP Vojvodine to finansijski neće moći da izdrže. Stoga vas molim da Ministarstvo spoljnih poslova odgovori na pitanje šta je učinjeno povodom izjave Jelka Kacina, a da se Ministarstvo finansija izjasni o tome koliko će građane Vojvodine i sve građane Srbije da košta ovaj i ovakav statut AP Vojvodine.
Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika Skupštine Srbije. Tražim obaveštenje i postavljam pitanje nadležnima u Vladi Srbije, posebno predstavnicima Ministarstva pravde i Ministarstva unutrašnjih poslova – na osnovu kog zakona tužilaštvo u Hagu ima šira ovlašćenja u Srbiji od MUP i BIA? Nedavno je Vlada Srbije uputila narodnim poslanicima informacije o završetku izrade Nacionalnog programa integracije Srbije u EU. U tom dokumentu se, između ostalog, navodi: Tužilaštvu tribunala u Hagu je do sada obezbeđeno na stotine hiljada dokumenata, uključujući i poverljive dokumente sa sednica Vrhovnog saveta odbrane, Ministarstva odbrane, državnih bezbednosnih agencija, MUP i drugih organa.Tužilaštvo Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju ima opšti i direktni uvid u sve arhive državnih organa Republike Srbije. Zatim se u istom dokumentu navodi: Vlada Republike Srbije je do sada oslobodila čuvanja državnih službenih i vojnih tajni preko 500 pripadnika Vojske, policije i drugih svedoka. U ovoj oblasti saradnje Srbija pruža efikasnu pomoć tužilaštvu Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju u pronalaženju i uzimanju izjava od svedoka i osumnjičenih, dok se u delu pod naslovom "Pravni okviri saradnje" ističe da je postignut sporazum sa tužilaštvom Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju o otvaranju kancelarije Tužilaštva u Beogradu, kojim se daje vrlo širok krug ovlašćenja predstavnicima Tužilaštva u pogledu pristupa svedocima i uopšte kretanja i komunikacije na teritoriji Republike Srbije. U dokumentu se navodi da svega dva do tri posto zahteva Tužilaštva nije rešeno. Poštovani poslanici, dame i gospodo, svima je jasno da čak ni MUP ni BIA nemaju opšti i direktni uvid u sve arhive državnih organa Republike Srbije. Kako je onda moguće da se ta ovlašćenja daju tužilaštvu Tribunala u Hagu? Kako je moguće da se tužilaštvu Tribunala u Hagu daju ovlašćenja koja nema odbrana, iako po svim važećim nacionalnim i međunarodnim propisima odbrana i optužba u postupku pred sudom moraju da budu ravnopravne? Tražim od Vlade Republike Srbije da mi u što kraćem roku odgovori na ova pitanja.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Daću samo jedno obaveštenje – u toku je sastanak predsednice Skupštine sa predsednicima poslaničkih grupa.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 226. U prethodna dva javljanja otvorio sam neka pitanja koja se tiču juga Srbije, odnosno Pčinjskog okruga, iz koga dolazim. Svakako postoji još jedno pitanje, koje se odnosi na Zdravstveni centar u Bujanovcu i koje je aktuelizovano upravo ovih dana kad se dešavaju neke vrlo "čudne, interesantne stvari" na Kosovu i Metohiji. Paralelno s tim je otvorena i tema budžeta, koju je za ovom govornicom otvorio gospodin Halimi. U Bujanovcu se nažalost dešava i činjenica da se država, a do kraja dana ćemo dobiti potpunu informaciju i zahteve lekara iz Zdravstvenog centra u Bujanovcu koji su uskraćeni za neka finansijska sredstva, odnosno prinadležnosti koje su do sada dobijali od države i spremni su na jednu "vrlo lošu reakciju". Kažem "lošu" u afirmativnom smislu. Mislim da se država ponaša nekorektno i da je to deo jednog celokupnog scenarija. Iskoristiću popodnevnu raspravu da tu priču privedem kraju. Bitno je da javnost čuje da neko o tim ljudima dole misli i da ima priliku da o njihovim problemima govori za ovom govornicom. Naravno, činjenica je da su ove ''militantne pojave'' na Kosovu i Metohiji prioritet za SRS. Mi hoćemo i želimo da insistiramo na tome i u Skupštini i u javnosti. Međutim, svakako postoje stvari koje se tiču KiM i Srbije, koja je svojim ustavom definisala da je to njen neotuđivi deo, a to je činjenica da Republika Srbija dole ima ogromnu imovinu. Ono što mene interesuje odnosi se na činjenicu da je predstavnik Evropske komisije za Kosovo rekao da će u narednom periodu Evropska komisija i EU raditi na tri stvari kada je u pitanju država Kosovo, a to su: privreda, integracije i, svakako, energetika. Kad je energetika u pitanju, mene interesuje da od Vlade Republike Srbije, Ministarstva energetike, dobijem odgovor – da li elektroenergetski sistem Srbije u narednom periodu računa na proizvodne kapacitete koji treba da se obezbede u Termoelektrani Obilić na KiM? Da li će ona biti podrška energetskom sistemu Srbije? To je moje prvo pitanje Drugo moje pitanje je – koliko je do sada javnih preduzeća, koja su vlasništvo države Srbije, neovlašćeno privatizovano i prodato od strane kosovskih institucija i za koliko sredstava je do sada Srbija uskraćena po tom osnovu? Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 226. i zatražiću odgovor od Ministarstva za lokalnu samoupravu. Naime, o čemu se radi? Opšte je poznato da je načinom na koji je formirana ova skupštinska većina i ova vlada pre svega izigrana volja građana Srbije. Kada ste sve to uradili, krenuli ste i dalje, od lokalne samouprave do lokalne samouprave, gde god ste to mogli. Bez obzira na izbornu volju građana, pokušali ste da srušite pre svega članove SRS koji su bili na vlasti u određenim opštinama. To ste pokušali da uradite i u opštini Odžaci, gde je SRS dobila 45% glasova. Inače, u opštini Odžacinarodnjačke partije su dobile ukupno poverenje građana 72%. Zamislite koliko daleko idete, da neko, pre svega mislim na DS, koja ima 20% poverenja građana, po svaku cenu želi da dođe na vlast. Izbori su ono što je merodavno i ne bi trebalo niko da utiče na to. I pored svih pritisaka, u opštini Odžaci su, na svu sreću, još uvek srpski radikali na vlasti, zahvaljujući tome što je većina članova SPSdosledna, zna šta smo obećali u predizbornim kampanjama i nije želela da posluša mentore. Tu je još i PUPS, to gospodin Čolaković vrlo dobro zna, gde nisu mogli da izvrše pritisak na jednog svog odbornika, jer im je on preneo sve ono što su srpski radikali za PUPS u svojoj opštini učinili, pre svega bespovratno davanje prostorija za njihov rad. Njihove klubove smo maksimalno pomogli i to ćemo sigurno činiti i u narednom periodu. Trenutno predstoje izbori u svim mesnim zajednicama i to je dokaz da sadašnja vladajuća većina gubi sve više svojih pristalica i simpatizera. To pokazuju i najnovija istraživanja kada je u pitanju EU, jer drastično pada procenat naših građana koji jesu za priključenje EU. Samo da vas podsetim da je na ovim izborima koji su bili od 11 odborničkih mesta u Bačkom Gračacu 9 pripalo SRS, odakle je i predsednik opštine Milan Ćuk. (Predsedavajući: Vreme.) Završavam, gospodine Novakoviću. Sledeće nedelje su izbori u Bačkom Brestovcu i Srpskom Miletiću. Bićete obavešteni koliko će glasova dobiti srpski radikali i koliko građani veruju samo srpskim radikalima u odnosu na sve drugeostale političke opcije. Hvala vam.
Reč ima gospođa Gordana Paunović-Milosavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 226. Poslovnika Narodne skupštine i tražim obaveštenje, odnosno odgovor od nadležnog ministra zdravlja – šta će se desiti u 2009. godini u vezi s prevencijom zaraznih bolesti? U budžetu Republike Srbije za 2009. godinu je predviđeno oko skoro dve milijarde dinara manje za prevenciju nezaraznih bolesti. Međutim, znamo da će 2009. biti godina teške ekonomske krize i socijalne bede, pa se pretpostavlja da će se u 2009. godini sigurno povećati broj zaraznih bolesti. Konkretno me interesuje šta će se uraditi na prevenciji hepatitisa ''A''. To je zarazna žutica, koja se posebno javlja među siromašnim stanovništvom, odnosno bolest prljavih ruku. Prošle godine u septembru je u Nišu obolelo preko 500 ljudi a do dana današnjeg nismo dobili odgovor šta je bio uzrok te bolesti. Takođe bih od ministra htela da dobijem i ovaj odgovor – šta je prouzrokovalo ovu bolest? Hepatitis "A" je zarazna žutica, koja je veoma opasna bolest i ne treba tako olako da je shvatimo, da ne radimo na prevenciji ove bolesti, jer ona dovodi do oboljenja jetre, a ukoliko se ne leči, dovodi do ciroze jetre i, što je veoma opasno, može da dovede do letalnog ishoda. U Srbiji postoje i problemi u školama. Petsto škola nema higijenske čvorove, nemaju WC, kupatila, deca ne mogu da operu ruke posle obavljene fiziološke potrebe. Interesuje me da li sanitarna inspekcija vrši nadzor tih škola gde ne postoji sanitarni čvor. S druge strane, pošto se u letnjem periodu javlja veliki broj zaraznih bolesti u vrtićima i školskim kuhinjama, interesuje me da li se vrše redovni sanitarni pregledi, ne samo ljudi koji rade u tim ustanovama, nego i mesta s kojih se služe učenici. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226. Poslovnika. Danas niko u Srbiji ne može biti miran povodom ovih događaja na KiM, zato što je ugrožena bezbednost i mir građana na KiM, a i spokojstvo kada je u pitanju područje oko KiM, u Pčinjskom, Jablaničkom i Topličkom okrugu. Upravo ti okruzi (ja dolazim iz Jablaničkog okruga) imaju najveći broj učesnika u očuvanju dela teritorije Srbije, KiM, i najveći broj žrtava. Imali su najveći broj učesnika u očuvanju te teritorije, a svoja prava u dosadašnjem periodu nisu ostvarili. Zato poručujem Vladi Republike Srbije da krajnje ozbiljno uzme u obzir sve zahteve učesnika u očuvanju teritorije Srbije, tj. KiM, i da ih na adekvatan način reši, kao što je pojedinačne slučajeve rešio, i da u ovom slučaju nemamo dve situacije - jednu, gde su rešeni njihovi zahtevi, i drugu kategoriju, gde ti problemi nisu tretirani na adekvatan način i nisu rešeni. U okrugu iz kojeg dolazim veoma često se postavlja pitanje – kada će Vlada staviti na dnevni red rešavanje njihovog problema? Hvala.
Hvala vama. Za ovu tačku dnevnog reda primili ste Poslovnik Državne revizorske institucije broj 024259/07 od 24. decembra 2007. godine i predlog odluke o davanju saglasnosti na Poslovnik Državne revizorske institucije broj 024259/07 od 24. novembra 2008. godine, koji je podneo Odbor za finansije. Gospođa Vjerica Radeta reklamira povredu Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. Izvolite.
U skladu sa članom 226. podsećam na jedno od javljanja kolega iz SRS kada smo pre podne govorili o jednom neverovatnom presedanu u međunarodnom pravu, a taj presedan se odnosi na podizanje optužnice Haškog tribunala protiv dr Vojislava Šešelja zbog nepoštovanja suda. To je nekim kolegama iz DS bilo smešno. Naravno, to su verovatno oni koji i danas misle da je to što je Zoran Đinđić u dogovoru sa Karlom del Ponte napisao optužnicu protiv Vojislava Šešelja da bi ga sklonio iz Srbije nešto najbolje što je Đinđić u svojoj karijeri mogao da uradi. Mi, srpski radikali, i inače govorimo o haškom procesu protiv Vojislava Šešelja i svih Srba protiv kojih se vodi postupak u Haškom tribunalu, ali ovo zaista jeste neverovatan presedan, da je čovek koji je optužen za najteže ratne zločine skoro šest godina u Tribunalu i da se, kada je ostalo još svega 18 sati do kraja izvođenja dokaza optužbe, Haški tribunal, verovatno u svojoj nemoći, pokuša i sa optužnicom protiv Vojislava Šešelja zbog nepoštovanja suda. Zašto ja sada o ovome govorim? Zato što mi u Srbiji imamo jedan sud koji se apsolutno ugleda na Haški tribunal. Radi se o Veću za ratne zločine Specijalnog suda u Beogradu. Pre dva dana sam sa kolegama Jojićem i Slavkom Jerkovićem prisustvovala delu završnih reči branilaca optuženih za ratni zločin u Ovčari kod Vukovara. Tada sam zaista videla neverovatnu sličnost sa Haškim tribunalom, od '' ustanite, molim vas'' kad ulazi sudija do svega onoga što smo čuli o svedocima saradnicima, koji su rekli da su lično vršili zločin, ubijali na Ovčari (oni su ovde svedoci saradnici, njihova imena moraju da se štite). Razgovarala sam tamo sa gospodinom Brunom Vekarićem. Bez obzira na to šta ja mislim i o tom tužilaštvu i o radu pojedinih ličnosti u tom tužilaštvu, normalno sam razgovarala s tim čovekom o nekim stvarima koje su sada aktuelne i zamislite, dok smo razgovarali, javili su se sa neke televizije gospodinu Vekariću i kažu - da li je tačno da su radikali upali u Specijalni sud i da su tamo napravili haos? Da li postoji sloboda u ovoj državi Srbiji, sloboda za one koji se sa likom Vojislava Šešelja na reveru pojavljuju u svim državnim institucijama? Da li je moguće da je nekome palo napamet da to proglasi nekakvim upadom i hitnom intervencijom? Moram da kažem da je gospodin Vekarić rekao da nema ni govora ni o kakvom upadu, da je tačno da smo mi tu prisutni, ali suđenje je javno, mi slobodni građani prisustvujemo i ''divimo se'' sličnosti Specijalnog suda i Haškog tribunala.
Reč ima gospodin Dragan Todorović, šef poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po čl. 225. i 226, da iskoristim prisustvo gospodina Rodoljuba Šabića, koji se nalazi u Skupštini Republike Srbije, da ukažem na neke probleme sa kojima se susreće ova država i, posebno, svi oni koji pokušavaju da dođu do nekih informacija kako bi na neki način i javnost bila upoznata sa problemima sa kojima se suočava ova država, sa kriminalom i korupcijom, i to pre svega sa kriminalom i korupcijom koja je direktno u sprezi s vlašću. Podsetio bih vas da sam pre skoro mesec dana postavio jedno pitanje MUP-u o istrazi koja se vodi protiv bivšeg ministra trgovine Bojana Dimitrijevića za malverzacije koje su učinjene u Ministarstvu trgovine. Ono što pouzdano znam jeste da su rezultati te istrage koji treba da budu prezentovani tužilaštvu i da se na osnovu svih tih činjenica pokrene postupak zaustavljeni, i to direktno od Borisa Tadića. To je predmet političke trgovine zato što se tu nalaze mnogi ljudi koji su i danas u vlasti ili koji su bili ranije u vlasti i što im ne odgovara da se te činjenice iznesu pred javnost, odnosno da stignu do tužilaštva. Iako su po Zakonu o dostupnosti informacija tužilaštvo i MUP bili obavezni da nam dostave te informacije, kao i mnogo puta do sada oni su izbegli tu svoju zakonsku obavezu. Mi smo, u skladu sa zakonom, dostavili to gospodinu Šabiću, on je u ime svog resora pokrenuo ta pitanja, ali do dana današnjeg nismo dobili odgovore. Kao što se gospodin Šabić seća, nismo dobili odgovore na neka pitanja još iz 2007. godine iako je na ta pitanja po zakonu morala da odgovori Vlada, s obzirom da institucije nisu nadležne. Vlada izbegava to da uradi zato što su njeni ljudi direktno umešani u te stvari. Sad ponovo potenciram i upozoravam ministra unutrašnjih poslova da da odgovor na poslaničko pitanje vezano za istragu koja je pokrenuta protiv Bojana Dimitrijevića i više lica koja su umešana u težak kriminal i zloupotrebu službenog položaja (Predsedavajući: Vreme.), završavam, kada je u pitanju Ministarstvo trgovine. Ovih pitanja ima dosta. Nažalost, gospodin Šabić može da vam potvrdi da je SRS verovatno jedna od stranaka koja možda i u najvećoj meri traži pomoć gospodina Šabića, baš zbog toga što ne nailazimo na odgovore oficijalnih institucija ili predstavnika vlasti, koje izbegavaju da nam daju odgovore. Iako mi te odgovore, ili podatke, u velikoj meri znamo, tražimo da nam ih institucija da u pisanom obliku (Predsedavajući: Minut.) kako bismo mogli da obavestimo i Skupštinu Republike Srbije i javnost. Ponovo apelujem da se u tom smislu uradi nešto kako bi se aktuelna vlast prizvala ''poznaniju'' prava i da odgovori onim obavezama kojima po zakonu mora da odgovori, odnosno mora da izađe u susret svim zahtevima svakog građanina, a mislim da na neki način (Predsedavajući: Minut i po.) Skupština i poslanici imaju prednost. Hvala vam i oprostite na ovom produžetku.
Reč ima gospodin Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u emisiji Poligraf, na televiziji B92, 19. januara ove godine vođen je intervju sa predsednikom Republike Borisom Tadićem i, između ostalog, na pitanje šta on misli o formiranju tzv. kosovskih snaga bezbednosti, Boris Tadić je rekao sledeće: " Mi smo, inače, predložili demilitarizaciju KiM, kao jedini način da se Kosovo uvede kao jedna zajednica u civilnu formu. Srbija ne prihvata i neće priznati državu Kosovo, ali to je jedna regija Srbije, regija na tlu Evrope koja jedino demilitarizacijom može obezbediti sigurnost za ljude koji žive na KiM. Njihove živote moramo da čuvamo. Da li će se one sada formirati? Moram da kažem da te snage", zamislite, dame i gospodo narodni poslanici, "ne ugrožavaju bezbednost Srbije jer je to 2.500 lako naoružanih pripadnika bezbednosnih snaga koji se ne zovu ni vojska". To je zvaničan stav predsednika Republike o formiranju tzv. Kosovskih snaga bezbednosti, koje i te kako ugrožavaju i bezbednost Republike Srbije u celini, a posebno bezbednost građana koji žive na teritoriji KiM, pre svega pripadnika srpskog naroda. Prosto je neverovatno da novinar B92 bolje uočava opasnost od Kosovskih snaga bezbednosti nego aktuelni predsednik države Boris Tadić. Naime, novinar B92 kaže sledeće: "Da li je bliže time što recimo sutra, odnosno formalno prekosutra, počinju sa radom Kosovske snage bezbednosti, a na njihovom čelu će biti Seljimi? On je bio poznat kao sultan u vreme OVK i to je nešto što je potpuno suprotno Rezoluciji 1244." Na to postavljeno pitanje evo šta je izjavio Boris Tadić - da on smatra da te snage ne ugrožavaju bezbednost Srbije, jer je to 2.500 lako naoružanih pripadnika bezbednosnih snaga koji se ne zovu ni vojska. SRS traži od Ministarstva spoljnih poslova i Ministarstva odbrane odgovor na pitanje – da li dele mišljenje sa predsednikom Republike Borisom Tadićem da formiranje Kosovskih snaga bezbednosti ne ugrožava bezbednost Republike Srbije? Samo da vas podsetim, dame i gospodo narodni poslanici, da je ovih dana štampa u Srbiji prepuna izjava bivšeg komandanta KFOR-a na KiM, italijanskog generala koji je sada, posle nekoliko godina, javno posvedočio (Predsedavajući: Vreme.), završavam, da je bio očevidac masovnih zločina koje su pripadnici OVK počinili nad pripadnicima srpskog naroda na KiM posle završetka agresije na SRJ. U kontekstu tih izjava je izjava Borisa Tadića da formiranje Kosovskih snaga bezbednosti, koje predvode bivši komandanti Oslobodilačke vojske Kosova, ne ugrožavaju bezbednost Srbije u najmanju ruku skandalozna i protivustavna. Tražimo da se Ministarstvo spoljnih poslova i Ministarstvo odbrane izjasne o ovoj izjavi Borisa Tadića.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, koristim svoje pravo da se javim po Poslovniku, u vezi s tačkama 225. i 226. Želim da pozovem aktuelnog predsednika države Borisa Tadića da shvati da ovakvim ponašanjem vlasti polako ali sigurno ulazimo u gubljenje Kosova. Građani koji gledaju ovaj prenos primetiće da danima, mesecima, skoro šest meseci, ova leva polovina poslanika koja je na vlasti ovde jednostavno statira, ne učestvuje u najaktuelnijim temama koje postoje za ovu državu. Dolaze sa gotovim predlozima, apatično ne učestvuju ni u čemu i čekaju da Vlada, koja je očigledno nesposobna, koja ne rešava glavne i goruće probleme građana, donese neki zaključak, neki zakon i tako nešto. Reći ću još jednu stvar koja je vrlo interesantna, a dešava se u ovoj državi. Tražim od nadležnog ministarstva pravosuđa da objasni situaciju u vezi s ovim otimačinama mandata od SRS. U Beogradu je nadležan Okružni sud. Nadležni sud u Beogradu ima rokove u kojima mora da se, ako se propusti da se skupštine opština izjasne o propuštanju konstatacije prestanka mandata i vraćanju mandata SRS-u, u roku od 48 sati donese pravedna i konačna odluka. Okružni sud pravda svoje nedonošenje jedne takve odluke i poziva se na pravo onih koji su izdali, koji su izgubili mandate, koji su napustili stranku na čijoj su listi bili, da pred nižerazrednim sudom traže neko svoje pravo i ulažu neke tužbe protiv SRS za raskid, iako se zna da je po Zakonu o lokalnim izborima, član 47, lepo predviđeno da jednom data blanko ostavka više ne može da bude povučena. Za taj nižerazredni sud očigledno ne postoje apsolutno nikakvi rokovi, oni to mogu da protežu godinama, a podsećam pravosuđe i ministra za lokalnu samoupravu da se u međuvremenu onemogućava ljudima koji su na listi SRS-a, onim ostalim potencijalnim kandidatima za odbornike koji su ostali verni svojoj ideologiji, programu zbog koga su i dobili glasove građana, da dođu na pozicije i ostvare svoje pravo da budu odbornici u skupštinama opština. Skupštine opština polako, pod vašim patronatom, ove koalicije na vlasti kojoj to odgovara, donose odluke u opštinama na štetu građana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Milenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu čl. 225. i 226. Poslovnika tražim obaveštenje i objašnjenje od Vlade Republike Srbije, odnosno od nadležnih ministarstava – šta su u okviru svojih nadležnosti preduzeli kao odgovor na formiranje tzv. Kosovskih snaga bezbednosti, jedne uistinu ilegalne formacije, koja se ovde ispostavlja kao pretnja miru i stabilnosti u regionu? Ne može ova vlast da se brani ćutanjem i da nas uljuljkuje pričama o lakom naoružanju jer se tako u stvari počinje, od lakog ka teškom. Ukoliko se sada adekvatno ne reaguje, plašim se da će sve ovo otići predaleko. Od 7. jula, od kada je ova vlada dobila mandat, jedino što je uradila za KiM i za naše građene koji žive dole u najtežim uslovima jeste da je legalizovala boravak Euleksa. Izgleda da smo svi mi na KiM i na jugu Srbije odmah po završetku izbora zaboravljeni. Šiptari u Prokuplju već mesecima kupuju stanove i kuće. U raškoj oblasti vlada nezadovoljstvo jer ovoj vladi odgovara sukob među muslimanima. Odgovara joj pravljenje krize u Vojvodini zbog statuta sa elementima državnosti. Čini se vlastodršcima da će na ovaj način lakše vladati. Nije li svima iz vlasti, koji ne kontrolisano troše novac građana Srbije, i suviše lepo da bi dugo potrajalo? Šta su građani Srbije dobili za uzvrat? Da li su dobili nova radna mesta ili samo nove namete, takse, povećanje cena robe široke potrošnje, poskupljenje benzina i dizel goriva, tečnog gasa, telefonskih impulsa, lekova, skok evra, inflaciju, otpuštanje ljudi s posla, obmanu sa besplatnim akcijama, dok je prosečna potrošačka korpa sve skuplja i za mnoge porodice u Srbiji nedostižna, a kupovna moć građana je sve manja? (Predsedavajući: Vreme.) Hvala, završiću u jednoj rečenici. Bez obzira na to, građani Srbije neće dozvoliti duhovno ubistvo naše nacije kroz ćutanje Vlade o nepoštovanju međunarodnog prava u pokušaju legalizovanja vojnih, policijskih, sudskih i graničnih kvaziinstitucija kvazidržave u pokušaju na KiM. Hvala.
Reč ima gospođa Elena Božić - Talijan. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čl. 225. i 226. Iskoristiću prisustvo gospodina Šabića i njegovu kritiku koju je nedavno, pripremajući godišnji izveštaj, uputio organima vlasti i organizacijama koje ne ispunjavaju svoje obaveze. Pitanje je o kakvim evropskim standardima neprestano govori aktuelna vlast i vladajuća većina u parlamentu kada na svaki mogući način izbegava borbu protiv zloupotrebe i korupcije i onemogućava funkcionisanje kontrolnog mehanizma koji predstavlja javnost u demokratskim društvima. Reč je o saopštenju poverenika za informacije od javnog značaja gospodina Šabića, u kojem ističe da je pismeno upozorio oko 1.000 organa vlasti i organizacija koji zbog nediscipline prema sopstvenim obavezama nisu dostavili izveštaje sa relevantnim informacijama. Ti izveštaji Povereniku služe kao osnova za izradu godišnjeg izveštaja o primeni tog zakona, koji on svake godine dostavlja Skupštini Srbije. Ti organi i organizacije izbegavaju da javnosti pruže relevantne informacije o sopstvenom radu, iako ih zakon na to obavezuje. U saopštenju iz kabineta Poverenika se ističe da je krajnje vreme da Vlada Srbije aktivira nadzorne mehanizme koji će, pored ostalog, obezbediti da oni koji krše Zakon o slobodnom pristupu informacijama i ne poštuju Ustavom i zakonom zajamčena prava javnosti za to počnu i da snose odgovornost. Gospodin Šabić bi mogao da nas informiše da li u ovom pravcu ima nekog pomaka. Takođe, tražimo da nadležni organi obaveste poslanike i javnost – šta će preduzeti da omoguće funkcionisanje ove vrste kontrolnog mehanizma? Na koji način će snositi odgovornost oni koji ne ispunjavaju svoje obaveze i kada će u praksi, a ne samo deklarativno, aktuelna vlast aktivirati mehanizme za borbu protiv zloupotrebe i korupcije? Hvala.
Hvala i vama. Na osnovu člana 85. određujem pauzu jedan sat, do 15.00 sati. Hvala. [[Posle pauze – 15.00]] Dobar dan, nastavljamo popodnevni rad. Reč po Poslovniku ima gospodin Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, već je tri godine otprilike kako ukazujem građanima Srbije i srpskoj javnosti na jednu od najneverovatnijih pljački imovine Srbije. Danas sam dobio informaciju da je čovek koga sam imenom i prezimenom prozvao, za koga sam tražio da u ustanovu u kojoj radi uđu UBPOK i finansijska policija, da eksperti utvrde poslovanje te kuće (do dana današnjeg se to nije desilo) postavljen za predsednika Upravnog odbora. Radi se o Kontroli leta i čuvenom Stankovu. Prosto je neverovatno koliko Vlada Srbije srlja. To prosto bode oči građanima Srbije. Podsećam vas na bahato trošenje državnih para od strane Stankova, podsećam vas na pravljenje nekih sedam repetitora, sedam stanica. Nekada je Jugoslavija, ona velika, imala samo dva radara, a sada ih ima sedam. Prosto je neverovatno da nikome nije palo u oči da taj isti Nikola Stankov, pored bogate ergele (mislim da je bogatija od ergele koju imaju neki poslanici ovde) vrlo skupih, luksuznih automobila, koji se menjaju na šest meseci i kupuju novi, pored kupovine motornih sanki da obilazi jedini radar (za koji, inače, možda trebaju sanke, ali koji od bombardovanja pa do današnjeg dana nije u funkciji jer NATO ne dozvoljava da se taj radar koristi), radi se o radaru na Kopaoniku, prosto je neverovatno da Vlada Srbije i dalje takvog čoveka postavlja na to vrlo odgovorno mesto. Upozoravam Vladu Srbije da će se poslanici SRS za jednu od sledećih sednica pripremiti kao što smo se pripremili za sednicu kada se radilo o direktoru Aerodroma Beograd i sve prljavštine Nikole Stankova ćemo izneti i naterati Vladu da u tom pravcu reaguje. Razumem i možda emotivne naboje vas iz DS, s obzirom da je njegova supruga bila šef kabineta Zorana Đinđića (završavam, samo još dve rečenice), razumem da i zbog njegovih kvalifikacija (on je po struci muž te Biljane Stankov) vi prosto ne možete da se odvojite od takvih ljudi, ali ćete na kraju to morati. Srpska radikalna stranka će pripremiti kompletnu dokumentaciju o krađama, kriminalnim radnjama, lopovlucima i marifetlucima Nikole Stankova i mislim da ćete posle toga, kada građani Srbije budu upoznati sa svim što se dešavalo i što se dešava u Kontroli leta, morati da reagujete.
Dugačke dve rečenice. Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Zoran Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članovima 225. i 226. Poslovnika jer su mi potrebna određena obaveštenja od nadležnog Ministarstva ekonomije kako bih dalje mogao da obavljam funkciju narodnog poslanika i zaštitim interes radnika preduzeća "Pobeda" Ljig i svih građana opštine Ljig iz koje dolazim. Pre nego što postavim poslaničko pitanje, upoznaću vas sa određenim činjenicama. Društveno preduzeće za proizvodnju i promet kože, krznene i tekstilne konfekcije "Pobeda" iz Ljiga privatizovano je 27. decembra 2005. godine, kada je održana aukcijska prodaja u Agenciji za privatizaciju Republike Srbije. Tada je ovo preduzeće kupio Želimir Jolović, u svojstvu fizičkog lica, i to po prodajnoj ceni od svega 6.100.000 dinara, dok je početna cena iznosila 5.925.000 dinara. Možda ovde ništa ne bi ni bilo sporno da "Pobeda" nije prodata po bagatelnoj i sramnoj ceni, koja je daleko ispod tržišne vrednosti firme, ali s obzirom da je kupac bio Želimir Jolović, brat uhapšenog advokata Nemanje Jolovića, koji je označen kao jedan od organizatora stečajne mafije, onda je jasno u kom grmu leži zec. Poznato je da je stečajna mafija sa uporištem u Trgovinskom sudu u Beogradu opljačkala i uništila imovinu mnogih društvenih preduzeća koja su građani Srbije decenijama stvarali, pa tako slučaj privatizacije "Pobeda" iz Ljiga od strane imperije braće Jolović nije ništa novo za građane opštine Ljig. Zbog javnosti u Srbiji, radnika i građana Ljiga, moram da naglasim da je preduzeće "Pobeda" osnovano 1960. godine. U trenutku privatizacije, pored imovine u mašinama i opremi, površina svih proizvodnih hala iznosila je 4.344 kvadratna metra, dok je površina zemljišta fabrike iznosila 9.400 kvadratnih metara. Ako uzmemo u obzir da je srednji kurs evra prema podacima Narodne banke Srbije na dan 27. decembra 2005. godine iznosio 85,7 dinara, onda je jasno da je sva imovina "Pobede" iz Ljiga prodata za svega 71.178 evra. Ovakva cena je sramna i ponižavajuća za sve radnike "Pobede" i građane Ljiga, koji znaju da imovina "Pobede" vredi daleko više nego što je Jolović platio. U ime radnika "Pobede", koji su dva puta do sada prevareni, jedanput kada su upisivali akcije "Pobede", a drugi put kada su upisivali akcije iz predizbornog obećanja Mlađana Dinkića, želim da postavim poslaničko pitanje Dinkićevom ministarstvu ekonomije – koja firma je izvršila procenu kapitala preduzeća "Pobede" iz Ljiga, na koliko je procenjena vrednost imovine ovog preduzeća i koja je sve imovina preduzeća bila predmet procene pre procesa privatizacije? Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović. Odustajete? Hvala vam lepo. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe, i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Molim poslaničke grupe da, ukoliko to već nisu učinile, podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe Napred Srbijo i DSS ovlastile da ih po ovoj tački dnevnog reda predstavljaju gospođa Jorgovanka Tabaković, poslaničku grupu Napred Srbijo i gospodin Radojko Obradović, poslaničku grupu DSS. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke o davanju saglasnosti na Poslovnik Državne revizorske institucije. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Branka Ljiljak, zamenik predsednika Odbora za finansije, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković, poslanička grupa Napred Srbijo. Izvolite.
Poštovane kolege, poštovani građani, izneću stav poslaničkog kluba Napred Srbijo o Poslovniku Državne revizorske institucije i odmah ću reći da ćemo mi biti uzdržani prilikom glasanja o ovom poslovniku. Ne zato što imamo krupnih primedbi na sam poslovnik, već zato što zakon iz kojeg je proizišao poslovnik ima niz nedostataka koji mogu onog ko u ime Državne revizorske institucije bude radio ovaj posao učiniti neuspešnim a da on za to nije kriv, i to iz više razloga. Pitam se da li može partijski profilisan organ da sačuva čast struke, odnosno da li će oni sa najvišim zvanjima i licencama, koje su stranke predložile, a samo formalno preko odbora, imati profesionalne časti da prave stvari označe nezakonitim ili netačnim u izveštajima i na mestima gde budu radili kontrolu. Moj najveći strah i razlog naše rezervisanosti što ćemo za ovaj poslovnik biti uzdržani je to što su toliko široko definisane nadležnosti da one, jednostavno, moraju da ugroze efikasnost rada ovog organa. Ali, ja se iskreno nadam da ćete vi, gospodine Sretenoviću, kao prvi čovek ove institucije, smelošću da sami odredite prioritete, izbeći zamku u koju vas uvlači sama širina, po zakonu definisana, posla koji imate. Državna revizorska institucija treba da se bavi kontrolom: Narodne banke, političkih stranaka, svih fondova, javnih preduzeća, međunarodne pomoći i donacija i kontrolom svih fizičkih i pravnih lica koja imaju bilo koju vrstu poslovnog odnosa sa nekim državnim organom ili javnim preduzećem. Svakome je jasno da bi trebalo da imate nadljudske sposobnosti i ogroman broj ljudi koji su zaposleni ili onih koje ćete angažovati po ugovorima da bi očekivanja koja javnost ima od vas i one nadležnosti koje vam je zakon definisao uopšte mogli da ispunite. Znači, nijednog trenutka nemam ličnu sumnju u bilo kog pojedinca. Ali, mislim da nije slučajno što je ovako široko definisana nadležnost Državne revizorske institucije, jer nemogućnost da se odgovori ovim obavezama u svakom trenutku može poslužiti političkim partijama koje su ove ljude predložili da ih optuže za neefikasnost i kao takve smene sa mesta na kojima se nalaze. Daj bože da se to ne desi postojećem sastavu Saveta Državne revizorske institucije. Sasvim je poznat sindrom da vas zatrpaju poslom da ne biste videli šta je najbitnije, ali zato izražavam nadu da ćete vi, a to zaključujem po tome što ste krenuli sa kontrolom od budžeta, zaista imati snage, a imate i našu podršku, da definišete prioritete i krenete sa poslom tako da Državna revizorska institucija ne bude oklevetana neuspehom u javnosti. Čak i da vi postignete posao koji vam je zakonom definisan i da vam ovaj poslovnik omogući da ga radite, bojim se da u onom drugom koraku ne doživimo zajednički neuspeh, a koji zavisi od toga da li će neko snositi odgovornost za nezakonito trošenje novca u javnom sektoru, a po vašem izveštaju. Ako niko ne bude odgovarao, postaviće se pitanje šta je svrha Državne revizorske institucije. Da se ne ponovi praksa gde su utvrđene nepravilnosti po Zakonu o javnim nabavkama gde je jedan od sudova, kada se upustio u ocenjivanje te nezakonitosti, svoju kaznenu meru sveo na opomenu jer bi novčana kazna za prekršioca bila teška, jer je to državni organ pa, eto, štitimo državu time što onoga ko je u ime države učinio nezakonitost ne kažnjavamo. Hrvatska se već suočila s tim problemom i ovo je opasnost koja realno stoji čak nad budućim rezultatima Državne revizorske institucije u smislu izvesnosti kazne za onoga koji nezakonito bude raspolagao javnim sredstvima. Imam generalno primedbu na vreme kada je zakon donošen i na rešenja koja su u njemu definisana zato što su se autori zakona više rukovodili time da ličimo na svet, da imamo zakon i da se ne razlikujemo od drugih, samo zato što imamo tu institucionalnu pretpostavku da kontrolišemo trošenje javnih sredstava. Međutim, suština našeg postupanja, kao odgovorne države, po pitanju ulaska u EU, po pitanju kontrole i ovog zakona koji smo kao poslednja država (računajući zemlje u okruženju, EU i svet) ustanovili je sledeća: da li mi treba da vršimo kontrolu trošenja javnih sredstava zato što tako rade i drugi ili zato što vodimo računa o svakom javnom prikupljenom porezu i sredstvima zbog nas samih, dajući primer odgovornog trošenja javnih sredstava. Znači, ne zbog sistema ugledanja, ne zato što to rade drugi, nego što je ovo jedini način da se izborimo sa korupcijom kao najgorim vidom načina trošenja javnih sredstava, ali i nezakonitim trošenjem javnih sredstava. Molim javnost, molim stručnjake da ne preteruju sa očekivanjima kada je u pitanju Državna revizorska institucija u smislu obuhvata kontrolisanih subjekata. Nećete vi moći da stignete u svako javno preduzeće, ali ako se svi slažemo da riba smrdi od glave, ako mi budžet, koji je polazna osnova i mesto odakle kreću i pare i pojave, i novac koji se uliva i način na koji se troši, vi ćete kontrolom, ali i kaznama, odnosno potezanjem odgovornosti za one koji u ime države troše novac, drugima dati dobar primer, ili što bi naš narod rekao "strah ovce čuva". Znači, strah od moguće i izvesne kazne za svakog onog ko ne troši novac na pravi način treba da pokažete vi, načinom kako ćete raditi vaš posao. Da li vam zavisnost koju imate u finansijskom smislu i obezbeđivanju uslova da to radite to omogućava? Odgovor je ne. Plate koje su vam definisane, sredstva koja su vam na raspolaganju, to vam ne omogućuju. U ime poslaničkog kluba Napred Srbijo zaista sam zahvalna gospođi Dragutinović za usvajanje amandmana na korišćenje prostora u državnoj svojini, gde Vlada odgovara za određivanje prioriteta korišćenja u smislu - važna nam je Državna revizorska institucija, ne može sedeti u slobodnoj sali u Skupštini Republike Srbije. Upravo sam time bila rukovođena i to je bilo obrazloženje amandmana u trenutku kada sam takav amandman podnela. Zaista očekujem da ono što nemate u startu, visinu plata, ali vi ih ne možete imati jer se one određuju u odnosu na predsednika i potpredsednike Skupštine... I neka javnost čuje da su one izuzetno male. Kada se upoređuju vaši revizori, ono što bi trebalo da prime, i plate komercijalnih revizora, znate li kakav je odnos plata? Revizor u Državnoj revizorskoj instituciji bi trebalo da ima između 80.000 i 90.000 dinara, vrhovni organi, a plate komercijalnih revizora se kreću u veličinama od tri do pet hiljada evra po revizoru. Pa vi sad vidite motivisanost za bavljenje ovim poslom i da li mi treba ovakvoj instituciji da omogućimo uslove za rad u prostornom, institucionalnom i finansijskom smislu, ili ćemo im ostaviti da rade po sopstvenoj savesti. Nije dobra država koja nema uređene institucije, već njen rad zavisi od volje i savesti pojedinaca. Posebno želim da ukažem pažnju na sledeće. Ako se pitate koji je posao Državne revizorske institucije, reći ću vam na jučerašnjem primeru priče oko penzija, mogućnosti da se one povećaju, kako je moguće da se mi sporimo, a postoje navodno nesporni podaci. Oni koji kažu da nema nijednog završnog računa, nisu obavešteni. Mi smo, kao poslanici, dobili dva - za 2007. i 2006. godinu. Zaista nismo o njima raspravljali, ali imamo neke podatke da bismo mogli da vidimo šta je planirano a šta realizovano. Kada uporedite plan, budžet za 2006. i 2007. godinu, srešćete se sa najmanje dva zapanjujuća podatka, koliko je sredstava namenjeno kao transfernih Fondu za penzijsko i invalidsko osiguranje i podacima koji su zvanično izašli iz te iste Vlade koja je taj završni račun dala. U 2008. godini za penzije je trebalo obezbediti 380 milijardi dinara. Od toga je, po tim podacima, 104 trebalo da se iz budžeta, kao transfer (znači, jedna četvrtina penzija se finansira iz budžeta), usmeri u te namene. Kada otvorite tu knjigu sitnu koja se zove završni račun i plan, vi dolazite do razlike od preko 20 milijardi dinara. Kako je moguće da se to desi? - pitate se vi. Objasniću vam na primeru poslaničkih paušala. Od 2006. do 2009. godine se za poslaničke paušale, na stavci 417, budžetira 70 miliona dinara više nego što to zaista treba. Poslanički dodatak, tzv. paušal, koji iznosi 30.000 dinara, puta 250 poslanika, puta 12 meseci i plus porez - iznosi 138 miliona dinara. U budžetu, kao planu, piše 210, a u realizaciji piše ono što je zaista isplaćeno - 138 miliona dinara. Obaveštavam građane da 70 miliona dinara 2007, 2008, a 2006. godine je ta razlika 30 miliona, na kraju godine, kad se nama ne isplati, odlazi nekuda. Poslanicima pljuvanje, šamari, novinski natpisi, a ja pitam gde je 70 miliona dinara koji se pišu uz poslanike, a vrate Vladi da uradi s njima ko zna šta. Šta je sa 70 miliona uočenih problema, a koliko je što ne vidimo, jer nemamo završni račun, npr. za 2008. godinu, što nemamo podatke o tome šta je završni račun fondova i svega onog što se iz budžeta finansira? – na to pitanje tražićemo odgovor od Državne revizorske institucije. Ono što se zove odgovornost ekonomiste, pa i mog kolege Vujadinovića, koji je juče objašnjavao odnos penzija i plata, govori o tome da se delimičnim iznošenjem čak istinitih podataka stvara potpuno pogrešna slika u javnosti. Gospodine Vujadinoviću, u odnosu na šta - plata? Da li po švajcarskom ili kom modelu, do kog meseca, u kom trenutku? Predsednik države ima pravo da kaže - moj tim kaže. Kolege koje nisu ekonomisti imaju prava da kažu – ja nisam ekonomista, ta mi materija nije bliska, ja se u to ne razumem, rekli su mi. Ali, vi, ja, Državna revizorska institucija, mi ne smemo zbog političkih poena da žrtvujemo profesionalnu čast, čak i kad delimično iznosimo istinite podatke. Celinu podataka, da se zna da li su penzije, onih 10% povećanja, finansirane iz nekih privatnih fondova ili su rezultat veće stručnosti ove Vlade ili boljeg gazdovanja sredstvima, bilo bi moguće dobiti samo kad bismo imali jedan celovit izveštaj Državne revizorske institucije i ja to od nje očekujem. Ali je najmanje što očekujem da kažete da je to usklađivanje penzija rezultat zahteva pete i šeste revizije MMF, koji je tada tražio nov zakon o stečaju, izmenu osnova penzija onog sistema, ali i izmenu Zakona o privatizaciji, koji je ionako loš. Možda mi možete reći - dobra su bila zakonska rešenja, ali su ona zloupotrebljavana u praksi. Od Državne revizorske institucije očekujem da se te zloupotrebe otkriju, a danas se pitam kakvi su to novi zahtevi od strane MMF-a o kojima se ćuti. Kaže se samo 1,5% deficita od bruto društvenog proizvoda i strukturna reforma. Ta strukturna reforma je dovela do ovog nivoa zaposlenosti koji danas imamo. Ali, niste nam rekli da je taj MMF 28. maja prodao 403 tone zlata, zbog svoje likvidnosti, da bi mogao nama da pomogne. Hoće li pomagati u našu korist ili u korist kreditora koji su ga osnovali - to je njihov problem. Naš je da ne radimo neophodne mere u njihovom interesu i po nalogu, po pritisku, nego u sopstvenu korist. Kada kažem da Državna revizorska institucija treba da ima finansijske uslove da radi, očekujem da, ako se upoređuje sa Skupštinom, i Skupština ima te uslove za rad, a ne da joj izvršna vlast udeljuje za troškove i za rad, jer ništa ne poništava slobodu čoveka kao nedostatak novca za život ili njegovo ograničavanje. Očekujem da sve moguće probleme na koje ćete nailaziti rešavate bolje nego što vam piše u čl. 47. i 49. ovog poslovnika, gde u članu 47. kažete (sitnicu iznosim) da ćete vaša mišljenja objavljivati u priručnicima i stručnim časopisima. A kojim i po kom kriterijumu? Prvo u nekom drugom, pa onda u nekom trećem. Na ovim sitnicama favorizovanje može da bude loš primer za ugledanje. Ako nije dosledno izvedena klauzula zabrane konkurencije iz ugovora o radu, gde se zloupotrebljavaju povlašćene informacije, pa smo imali slučaj Đelića, pa imamo mnoge slučajeve, zašto ste vi ovako nežno rekli - da onaj koji je radio u Državnoj revizorskoj instituciji ne može da zloupotrebljava podatke do kojih je došao radeći taj posao? Ne piše koliko dugo, ne piše kako će biti kažnjen ako zloupotrebi te podatke. Znači, ako se borite za zakonitost trošenja, morate krenuti od sebe. Imaćete našu podršku u tome, ali kada budete pokazali da tu podršku zaslužujete. U ovom trenutku se od poslaničkog kluba Napred Srbijo ona svodi na uzdržanost po ovom poslovniku. Hvala. (Za sve vreme govora narodnog poslanika Jorgovanke Tabaković poslanici SRS lupaju o klupe.)
Hvala, gospođo Tabaković. Na osnovu člana 85, produžićemo rad i posle 18.00 sati, do završetka rasprave po tački koja tada bude na dnevnom redu. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić, koji se poziva na povredu Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, želeo sam da prigovorim povredu Poslovnika. Želeo sam da Narodna skupština zaista bude mesto gde sedi 250 izabranika narodnih predstavnika, a ne potkivačnica ili kujundžinica. Molim vas da mi, na osnovu člana 103. stav 3, obezbedite uslove da govorim i da isključite vreme dok mi ne obezbedite uslove. (Poslanici SRS lupaju o klupe.)
Molim narodne poslanike da omoguće gospodinu Nikoliću da nesmetano izloži šta ima da kaže, u tišini. (Narodni poslanik Tomislav Nikolić čeka za govornicom, a poslanici SRS i dalje lupaju o klupe.) [[Nataša Jovanović, sa mesta: Kakvu vi buku čujete? Ja ne čujem ništa.]] Pošto ja čujem buku, ne mogu da identifikujem pojedinačno ko je odgovoran za ometanje govornika u radu, na osnovu člana 111. određujem pauzu od 10 minuta, znači do 15.45 časova. [[Posle pauze – 15.45]] Dobar dan. Da probamo posle pauze da nastavimo rad tamo gde smo stali. Po Poslovniku, gospodin Tomislav Nikolić. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Gde da izvolim? Omogućite mi da izvolim, predsedavajući, pa ću da izvolim. (Nemoj, Todoroviću, nova ti je cipela, propašće ti.) Neću da progovorim i nemojte da mi uključujete vreme. Da raščistimo jednom da li postoje poslanici prvog i drugog reda. Zašto dozvoljavate da se stvara buka u Skupštini samo kada naprednjaci govore? Neću sići sa govornice dok ne prestane buka. (Poslanici SRS lupaju o klupe.)
Naravno da ne postoje poslanici prvog i drugog reda. U mogućnosti sam i, što bi rekao gospodin Marković, vlastan da ponovim svoj apel da se obezbedi potpuna tišina kako bismo mogli da vas nesmetano čujemo i da se zahvalim narodnim poslanicima na saradnji. Izvolite, gospodine Nikoliću.
Dakle, ja prijavljujem ... (Poslanici SRS i dalje lupaju o klupe.)
Očigledno nisam u stanju da održim red na sednici dok vi govorite, pa ću odrediti još jednu pauzu od 10 minuta. Sada sam razgovarao sa predsednicom Narodne skupštine Republike Srbije gospođom Slavicom Đukić-Dejanović, koja će u međuvremenu doći, i mislim da će to onda verovatno biti rešeno na najvišem nivou. Određujem pauzu do 16.00 časova.
Gospodo poslanici, obavljala sam ranije preuzete skupštinske obaveze i obaveštena sam da ima problema. (Nataša Jovanović, sa mesta: Nema nikakvih problema, verujte mi. Predsednice, nikakvih problema nije bilo tokom vašeg odsustva.) Zamolila bih poslanike poslaničke grupe SRS da omoguće Tomislavu Nikoliću da govori. (Nataša Jovanović, sa mesta: Tu osobu niko nije sprečavao da govori.) Zaista vas molim da date maksimum napora da Skupština počne da radi. Nemojte me dovoditi u situaciju da vas kažnjavam. (Nataša Jovanović, sa mesta: Ali, zbog čega? On ništa nije ni želeo da kaže. Zašto je ćutao?) Po Poslovniku, gospodin Nikolić. Nemojte da lupate. Molim vas, nemojte da lupate.
Hvala gospođo Đukić-Dejanović, zaista ste autoritet i imate uticaja, ali bih ipak da sačekam tišinu. (Poslanici SRS i dalje lupaju o klupe.)
Molim vas, nemojte da pravimo cirkus od Skupštine. Građani Srbije to zaista ne zaslužuju. Molim vas da omogućite gospodinu Nikoliću da govori. Gospodine Nikoliću, molim vas da nastavite.
Nastaviću, ali ako mislite da sto puta prekidam dok oni lupaju, zaista mi više ne pada na pamet. Ja se ne igram u ovoj skupštini, ja ovde ozbiljno radim svoj posao, napolju ljudi nemaju hleba da jedu. (Poslanici SRS i dalje lupaju o klupe.)
Ne možemo da dovedemo istražne organe, da vidimo ko lupa nogama. To zaista nije u redu, nemojte. To su odnosi između bivših i sadašnjih radikala, nije dobro zbog Srbije da se prenose na atmosferu Skupštine, rad Skupštine, dostojanstvo Skupštine. Molim vas da omogućite da gospodin Nikolić govori. Određeni organi i instance ove države će dati odgovore na pitanja koja ste pokrenuli i zaista vas molim da me ne dovodite u situaciju da prekidamo rad Skupštine, da primenjujemo određene mere kažnjavanja. Nije u redu da na taj način radimo. Imamo obavezu u odnosu na parlamentarni život Srbije i, ako hoćete, demokratiju. Izvolite.
Ako je vama do cirkusa, gospođo Đukić-Dejanović, meni nije. Molim vas da ili nastavimo u miru ili da prekinete ovu sednicu, da pokušate na konsultacijama da obezbedite dostojanstvo Narodne skupštine. Ovo zaista nema smisla. Znam da vi, kao psihijatar, potpuno razumete ovo njihovo ponašanje, ali nije predviđeno Poslovnikom. A možda je, u stvari, najbolje da ja budem kažnjen. Možda je rešenje da ja budem kažnjen, pošto se meni vide i ruke i noge. (Poslanici SRS sve vreme lupaju o klupe.) Aaa... [[Smeh u sali.]]
Gospodine Nikoliću, ja znam sposobnost vaše koncentracije. Molim vas, recite to što ste želeli, znam da možete da kažete. Razumem i vašu želju da vam se obezbede uslovi kao i svim drugim poslanicima, ali verujte, svi poslanici i građani se još više koncentrišu da vas čuju nego što bi to inače. Gospodine Nikoliću, možete da nastavite.
Je l' vi to hoćete da se igrate, gospođo Đukić-Dejanović?
Zaista ću postupiti po članu 111.
Hajde najpre po članu 103, on je manji redni broj. Hajde obezbedite da ja govorim u miru. Evo, kao što sad gospoda liče na narodne poslanike. Dakle, samo sam izašao da... (Poslanici SRS ponovo lupaju o klupe.) Nemojte više da me molite da progovorim, neću više. Nema smisla. [[Aplauz u sali.]]
Htela bih da vas upoznam sa članom 103: "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom". Zbog ovog trećeg stava vam čitam:" Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora". Zaista ocenjujem da poslanici SRS za vreme dok govori gospodin Nikolić ometaju govornika i na taj način ometaju slobodu njegovog govora. Zaista vas još jednom molim da to ne činite.
Pošto vas je izmolila gospođa predsednik... (Poslanici SRS opet lupaju o klupe.)
Pravim pauzu od pola sata i molim šefove poslaničkih grupa... Znate šta, blokada rada parlamenta je očita. Jasno je da je suština sukob bivših i sadašnjih radikala i jasno je da Srbija treba to da vidi. Nemam drugu mogućnost do da sa šefovima poslaničkih grupa još jednom pokušam da napravim dogovor o radu. Zaista drugu mogućnost nemam. [[Posle pauze – 16.40]] Dame i gospodo, nastavljamo rad. Gospodin Markićević ima reč, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege narodni poslanici, upravo su završene konsultacije šefova, odnosno zamenika šefova poslaničkih grupa. Još uvek verujem da smo svi svesni situacije u kojoj se naša zemlja nalazi i trenutka u kome svi živimo, i da svi podjednako imamo, svako prema svojoj političkoj opciji, brigu za ovaj narod i građane. Zato, da bismo omogućili da što pre zasedaju i Odbor za KiM i Odbor za bezbednost i da nadležni ministri, kako je predsednica obećala, dođu u Skupštinu i porazgovaramo o najvažnijoj temi koja trenutno tišti sve građane Srbije, molim gospodina Tomislava Nikolića, kao našeg prijatelja, kao poslanika ovde, još uvek, da se danas, do kraja ove tačke dnevnog reda, ne javi za reč i tako svojom dobrom voljom omogući da današnji dnevni red privedemo kraju, a sutra i prekosutra da imamo nadležne odbore i raspravljamo o najvažnijoj temi za građane Srbije, a to je KiM. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Markićeviću. Reč ima Radojko Obradović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS. (Nije u sali.) On će to pravo verovatno iskoristiti kasnije. Gospodin Dragan Todorović, predsednik poslaničke grupe SRS, ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovoj državi, nažalost, ne može da pomogne ni jedna jedina institucija, pa ni ova revizorska komisija, koja je, iako je formirana, namerno opstruisana od strane zvaničnih organa samo sa jednim jedinim ciljem, a to je da se onemogući da ona radi. Jer, i takva kakva jeste, formirana voljom većine u parlamentu Skupštine Srbije, verovatno bi morala da izađe sa svim činjenicama koje su vezane za kriminal i korupciju u ovoj državi. I Srbija ne može da krene napred sve dok taj najveći problem u Srbiji postoji, dok se ne reši pitanje korupcije i kriminala u kome učestvuju pojedinci iz najviših struktura vlasti. I to su nesporne činjenice. Ono što je posebno interesantno, pokazaću vam na primeru da vlast ne može da se na neki način pravda time da nema dovoljno informacija, da nema podataka jer bi, navodno, oni krenuli da se obračunaju sa kriminalom u sopstvenim redovima. Pokazaću vam na osnovu dokumenata i na osnovu jednog od najpoznatijih slučajeva teškog kriminala i zloupotreba službenog položaja od strane najviših državnih funkcionera da je izvršena jedna od najvećih pljački u Srbiji. Svi ste manje-više upoznati sa slučajem Nacionalne štedionice - banka. Sećate se, kada je osnovana, kako su stali u red, pa svi pred televizijske kamere, da krenu da ulože u Nacionalnu štedionicu i, koliko znam, tom prilikom je prevaren i tadašnji predsednik Vlade Zoran Đinđić. Kada je shvatio da je u pitanju prevara, bilo je već kasno. Onog momenta kada je došlo do problema unutar Vlade, sećate se onih čuvenih izjava ''Laki je malo nervozan'', kada je posle izbora 2003. godine došlo do promene vlasti, pokrenuti su neki postupci da se istraži sve što je vezano za Nacionalnu štedionicu. Moram da vam kažem da je taj posao dobro urađen. Ovde je izveštaj MUP-a Srbije, UBPOK, od 24. februara 2004. godine, primljen u pisarnicu Vlade Republike Srbije 12. jula 2004. godine, zaveden pod brojem 07-5135/04. Ovaj izveštaj je dosta precizan kada je u pitanju prevara vezana za Nacionalnu štedionicu. Tu su na prvom mestu apostrofirani Mlađan Dinkić, tadašnji guverner NBJ, posle toga ministar finansija, i ministar finansija u to vreme (2001, 2002, 2003. godine) Božidar Đelić. Samo da vas podsetim da je Narodna banka izdala dozvolu za rad Nacionalnoj štedionici - banci 26. decembra 2001. godine. Pregled prve osnivačke emisije, odnosno akcionara, u to vreme ih je bilo 13 - "Jugoslovenska banka za međunarodnu ekonomsku saradnju", "Beopetrol", "Jugarant banka", "Toza Marković", "Apatinska Pivara", "Ce market", "DDOR Novi Sad", "Kopaonik osiguranje", "Sintelon", "Štedno-kreditna zadruga", "Energoprojekt holding a.d.", "Energoprojekt niskogradnja" i "Eurosalon" – to su bili osnivači Nacionalne štedionice - banke. Onda je banka, na sednici održanoj 20.5.2002. godine, donela odluku o izdavanju druge emisije akcija Nacionalne štedionice u ukupnoj nominalnoj vrednosti od 180 miliona dinara. Tom prilikom, kaže, najveći kupci druge emisije akcija su bili preduzeća "Skvadra", "Pima","Principal eksport-import" i "Dajners klub", svi iz Beograda. Pomenuta preduzeća su kupila akcije banke prodajom deviznih sredstava banci sa svojih deviznih računa otvorenih kod ove banke. Naime, banka je 13.09.2002. godine primila uplate na svoj devizni račun kod "Evroaksis banke" u Moskvi od nalogodavca, firme "Koprom" iz Beča, u iznosu od 600.000 evra u korist preduzeća "Dajners klub", sa svrhom uplate dokapitalizacije, iznosa od 600.000 evra u korist preduzeća "Principal", sa svrhom uplate - dokapitalizacija. Istoga dana je po nalogu "Koproma" iz Beča izvršeno plaćanje dodatnih 600.000 dolara u korist preduzeća "Pima", sa svrhom uplate - avans za robu i 600.000 dolara u korist preduzeća "Skvadra", sa svrhom uplate - avans za robu. Taj avans za robu bio je predviđen, navodno, za kupovinu kukuruza i jednom i drugom preduzeću, ali zato što su cene kukuruza u to vreme bile mnogo više, nije se, navodno, isplatilo da se kupi i oni su doneli odluku da za ove pare kupe akcije Nacionalne štedionice - banke. Što se tiče preduzeća "Pima" d.o.o., registrovano je kod Okružnog privrednog suda u Beogradu. Osnivači su firma "Pluto internešenel ltd" sa Sent Vinsenta sa 90% osnivačkog kapitala i Jelena Lazarević i Savković Zoran, oboje iz Beograda, ulica Vase Pelagića broj 10, sa po 5% osnivačkog kapitala. Firma "Pluto internešenel" registrovana je u Sent Vinsentu, Grenadinska ostrva. Osnivači su Vlada Lazarević, Olivera Lazarević i Vojin Lazarević, svi sa prebivalištem u Kotoru, Crna Gora. "Pima" je 13.9.2002. godine od firme "Koprom" naplatila avans u iznosu od 600.000 dolara. Sredstva su prebačena na devizni račun preduzeća "Pima" i za te pare su kupljene akcije Nacionalne štedionice. Međutim, kažem, do realizacije ovog posla oko prebacivanja 600.000 nije došlo zbog rasta cene kukuruza na domaćem tržištu. Isti razlog je naveden i kod preduzeća "Skvadra", ali je zato "Pima" dobila akcije u procentu od 20,66%. Uvidom u dokumentaciju preduzeća "Skvadra" iz Beograda utvrđeno je, kao i u slučaju preduzeća "Pima", da je 6. septembra sklopljen ugovor sa preduzećem "Koprom" iz Beča o isporuci šest hiljada tona kukuruza. Zato su prebacili tih 600.000 dolara. I ovde se pokazalo da nije mogao da se ostvari taj posao, kupovina kukuruza, zato što je cena skočila, ali su za te pare kupljene akcije Nacionalne štedionice. Dana 29.4.2002. godine je pod brojem 175/02 zaključen ugovor o prenosu akcija Nacionalne štedionice-banke između Štedno-kreditne zadruge samostalnih privrednika Srbije iz Beograda i "Ekspres gradine". Dana 14.11.2002. godine zaključen je ugovor o kupoprodaji 21 osnivačke akcije Nacionalne štedionice-banke između Jugoslovenske banke za međunarodnu ekonomsku saradnju a.d. iz Beograda, koju zastupa direktor Darko Čukić, i Republike Srbije, koju zastupa Božidar Đelić, ministar finansija i ekonomije. Ovom odlukom je Republika Srbija postala vlasnik nad 21 komadom redovnih upravljačkih akcija vrednosti tri i po miliona dinara. Kupovinom ovog paketa akcija Republika Srbija postaje vlasnik 13,83% akcija Nacionalne štedionice-banke. Posle druge emisije udeo akcionara u Nacionalnoj štedionici se menja. Republika Srbija ima 13%, "Pima" Beograd 13%, udeo "Jubmes banke", "Dajners kluba" itd. se smanjuje, a Skupština banke na 5. sednici 27.2.2003. donosi odluku o izdavanju treće emisije akcija Nacionalne štedionice u ukupnoj nominalnoj vrednosti od 300 miliona dinara. Pomenuta sednica je održana u prisustvu, vodite računa o ovome - predstavnika Republike Srbije. Kupci treće emisije bili su preduzeća: "Mali kolektiv" iz Beograda i "Elim" iz Beča. Kupovina akcija je izvršena na osnovu otkupa deviznih sredstava. (Ne čitam vam ceo ovaj izveštaj zato što bi za to trebalo dosta vremena, upoznajem vas samo sa nekim osnovnim stvarima.) Firma "Elim" na svoj nerezidentni račun kod Nacionalne štedionice - banke uplaćuje preko "Evroaksis banke" iznos od 1.528.660 evra i ovlašćuje banku da sa svog računa izvrši otkup deviza i da pomenuta sredstva prenese na račun Nacionalne štedionice, na ime kupovine akcija treće emisije. Preduzeće "Mali kolektiv" registrovano je kod Okružnog privrednog suda u Beogradu pod tim i tim brojem, vlasnik i osnivač je "Juropen marketing", Britanska Devičanska Ostrva (sve ostrvo do ostrva), 90% osnivačkog kapitala ovog preduzeća je Vuka Hamovića iz Beograda. Pogledajte, posle ove treće emisije naglo se menja procenat i učešće akcionara u Poštanskoj štedionici-banci. Srbija od svojih 13% vrednosti Nacionalne štedionice-banke ostaje na 10,05%, ali "Mali kolektiv", "Elim" Beč, "Dajners klub", "Skvadra" i "Principal eksport-import" postaju vlasnici 54,22%, a Republika Srbija ni jednim jedinim potezom ili gestom nije zaštitila svoje interese. Kaže se - na skupštini akcionara, na sednici održanoj 27.2.2003., na kojoj je bio prisutan i Budimir Lončar, predstavnik Republike Srbije, jednoglasno je doneta odluka o raspisivanju treće emisije akcija. Konačni podaci o uspešnosti treće emisije akcija sa imenima kupaca i iznosom akcija koje su kupljene saopštene su na sednici Upravnog odbora 09.9.2003., na kojoj pomenuti predstavnici Vlade Republike Srbije nisu bili prisutni, jer su obojica bila na godišnjem odmoru. Interesantno je da su baš obojica bila na godišnjem odmoru. Nakon što je Skupština SRJ usvojila novi zakon o platnom prometu, kojim se poslovi platnog prometa od 1. januara 2002. godine prenose na poslovne banke, to su NBJ, ZOP, koji je zastupao Živko Nešić, generalni direktor, i Nacionalna štedionica-banka, koju je zastupao Bojan Stanivuković, generalni direktor, zaključili su ugovor o poslovnoj saradnji broj 2/7-164 dana 21.2.2002. u cilju osposobljavanja zaposlenih u Narodnoj banci Jugoslavije, Zavodu za obračun i plaćanje, za obavljanje drugih poslova, te rešavanje socijalnog statusa zaposlenih. Shodno zaključenom ugovoru, NBJ, ZOP upućuje svoje radnike na obuku u Nacionalnu štedionicu. Zamislite ovaj apsurd. Radnici ZOP-a, koji su sigurno imali radnog staža 10 godina i više, upućuju se u instituciju koja je tek počela da radi, navodno na obuku. Kaže - radi osposobljavanja za rad na šalterskim poslovima sa stanovništvom, uz obavezu da za vreme obuke radnici ostaju u radnom odnosu u NBJ, ZOP. Zamislite na šta su sve bili spremni i šta su radili. Pošalju radnike, drže ih u NBJ, plaćaju im plate, doprinose i sve to, a oni se obučavaju u Nacionalnoj štedionici, koja je potpuno privatna institucija, koja nema nikakve veze sa državom. Do koje mere su beskrupulozni i na šta su sve bili spremni da rade. Kaže - do kraja obuke, 1.4.2002. godine, da zasnuju radni odnos koji uspešno završe kurs u Nacionalnoj štedionici. Kaže - shodno navedenom ugovoru, 28.10.2002. godine NBJ, koju zastupa Mlađan Dinkić, guverner, i Nacionalna štedionica-banka, koju zastupa Bojan Stanivuković, generalni direktor, pristupaju zaključenju sporazuma kojim su se saglasili da Nacionalna štedionica-banka koristi poslovni prostor bivše filijale NBJ, ZOP taksativno navedene u prilozima broj jedan sporazuma, sa nameštajem i opremom u tom poslovnom prostoru preuzetim u viđenom stanju, pazite ovo - u periodu od tri godine. Pored toga, sporazumom je definisano da Nacionalna štedionica-banka poslovni prostor, nameštaj i opremu koristi bez nadoknade, uz obavezu plaćanja svih troškova održavanja (struja, komunalije). Čudi me da su pristali i ovo da plaćaju. Dana 16. januara 2003. godine Vlada Republike Srbije donosi Zaključak o preuzimanju imovine koju koristi NBJ, ZOP i zaposlenih u Zavodu, kojim odlučuje da se za neposrednog korisnika nepokretnosti i drugih sredstava u državnoj sredini koje je koristila NBJ odredi Ministarstvo finansija i ekonomije. Ovim zaključkom Vlada Republike Srbije obavezuje Ministarstvo finansija i ekonomije da u roku od 60 dana Republičkoj direkciji za imovinu dostavi pregled navedene imovine. Na osnovu pomenutog zaključka, Ministarstvo finansija i ekonomije donosi odluku o kriterijumima za podelu troškova korišćenja poslovnih zgrada čiji je neposredni korisnik Ministarstvo finansija i ekonomije, a koje je koristila NBJ, ZOP, a ministar finansija i ekonomije Božidar Đelić donosi odluku o upravljanju poslovnim zgradama čiji je neposredni korisnik Ministarstvo finansija i ekonomije, a koje je koristila NBJ, ZOP - Upravi za javna plaćanja i Poreskoj upravi. Shodno tome, ovlašćeni predstavnici Poreske uprave su pristupili zaključivanju pojedinačnih ugovora o podeli troškova korišćenja poslovnog prostora u filijalama sa Nacionalnom štedionicom-bankom. (Predsednik: Vreme.) Izvinjavam se, ako možete da oduzmete od vremena koje ima poslanička grupa SRS (Predsednik: Može, izvolite.) da bih završio, mislim da je interesantno, da se napokon ove informacije jedanput za svagda čuju i da shvatite da kriminal postoji, da je otkriven, ali da vi ne radite ništa. Kaže - Zakon o sredstvima u svojini Republike Srbije, ''Službeni glasnik RS'', broj 32/97. Kako je ZOP bio u sastavu NBJ, i ova imovina, po samom zakonu, predstavlja sredstva u svojini Republike Srbije. U skladu sa članom 5. zakona, nepokretnosti u državnoj svojini mogu se dati na korišćenje uz naknadu ili bez naknade isključivo korisnicima nepokretnosti u državnoj svojini. Kao korisnici ovim zakonom su označeni: državni organi i organizacije, organi i organizacije jedinica teritorijalne autonomije i lokalne samouprave, javne službe, javna preduzeća i ustanove i druge organizacije čiji je osnivač Republika, odnosno teritorijalne jedinice. Nikako, ni pod kakvim uslovima nije mogla da se da Nacionalnoj štedionici-banci, apsolutno nikako, a ovo je uradio Božidar Đelić, kao ministar finansija u to vreme. Član 8. stav 3. ovog zakona propisuje da o davanju na korišćenje, odnosno u zakup nepokretnosti koje koriste državni organi i organizacije odlučuje Vlada Republike Srbije. Predlog ovog zaključka daje Republička direkcija za imovinu Republike Srbije, kojoj se obraća državni organ ili organizacija. U razgovoru sa Dragomirom Umićevićem, zamenikom direktora Republičke direkcije za imovinu Republike Srbije dobijena je informacija da se NBJ, ZOP nije obraćala ovoj direkciji sa zahtevom za davanje na saglasnost za korišćenje, odnosno zakup poslovnog prostora prilikom zaključenja sporazuma o korišćenju poslovnog prostora sa Nacionalnom štedionicom-bankom. Takođe, ministar finansija Vlade Republike Srbije nije se obraćao Direkciji ovakvim zahtevom u smislu davanja saglasnosti prilikom donošenja odluke o podeli troškova korišćenja poslovnih zgrada čiji je neposredni korisnik Ministarstvo finansija, a koje je koristila NBJ, odnosno ZOP. Da vas podsetim na onaj čuveni duel na televiziji, između Božidara Đelića i Mlađana Dinkića, kada je ''pukla tikva'', kada su se pominjale i babe, i dede, i ujne i, sećate se, ''ne diraj mi majku'' itd. Ali, kada je u pitanju Nacionalna štedionica, onda ni jedna jedina reč. Sad vam je jasno odakle ''vojvodi od Meridijan banke'' 11 miliona evra za akcije u Meridijan banci. Ovaj izveštaj UBPOK-a nedvosmisleno govori, da sad rezimiramo sve, da su većinski vlasnici Nacionalne štedionice, koji imaju ukupno 54,22% kapitala, šest privatnih firmi koje kontrolišu of-šor kompanije, da su osnivači četiri većinska akcionara Nacionalne štedionice of-šor kompanije. Osnivač su postala dva akcionara, isto lice, odnosno vlasnici su međusobno povezani, čak su na istoj adresi, iste prostorije koriste, isti telefon. Jasno vam je šta se krije iza ovog. Ono što je ključno, sve transakcije su izvršene preko jedne banke, Evroaksis banke iz Moskve, i ista grupa ljudi, kroz of-šor firme, kontroliše Nacionalnu štedionicu i Evroaksis banku iz Moskve. Nacionalna štedionica je osnovana 26. decembra 2001. godine, a svega dvadesetak dana posle osnivanja, na predlog tadašnjeg guvernera Narodne banke Mlađana Dinkića, Nacionalna štedionica je dobila veliko devizno ovlašćenje, kao i monopolsko ovlašćenje, da jedina od svihbanaka isplaćuje građanima dug po osnovu stare devizne štednje. Radi se o sumi od četiri i po milijarde evra, čija se isplata obezbeđuje iz budžeta Republike Srbije. Dokapitalizacija Nacionalne štedionice izvršena je samo na papiru, a realan novac je ostao u Moskvi, što znači da ovaj postupak nije sproveden da bi se povećao potencijal Štedionice, već samo da bi se ostvarilo vlasništvo nad Štedionicom. Onda, 17. marta 2006. godine ministar finansija Mlađan Dinkić i generalni direktor Eurobanke EFG Nikolas Nanopulos potpisali su ugovor o kupovini akcija za 35 miliona evra. Na konferenciji za novinare Dinkić je naveo da je država u Nacionalnu štedionicu uložila 5,1 milion evra, i to 1,2 miliona u novcu i 3,9 miliona u nekretninama. Samo se ne kaže kada je to urađeno, ko je ovo odobrio i na koji način je država Srbija došla do ovolikog učešća, a ja sam vam pročitao koliki je procenat bio posle izdavanja treće emisije akcija. On je rekao da će akcije biti plaćene po najvećoj ceni do sada postignutoj u privatizaciji bankarskog sektora. Ali, kakve veze ima Nacionalna štedionica sa privatizacijom? To je privatna štedionica, privatna banka, i to nema nikakve veze sa državnom bankom. Laži, laži i obmane sve vreme. Kaže - komentarišući navode o privilegijama za pojedine manjinske akcionare, Dinkić je rekao da su sve optužbe na njegov račun bile isključivo političke i da je, kao ministar finansija, jedina osoba odgovorna za dokapitalizaciju bankarskog sektora, a on je za to nadležan tek od 2004. godine. Tu je u pravu. Pre toga je bio nadležan ministar Božidar Đelić, ali će jednoga dana morati da odgovaraju i jedan i drugi. Sada ujedno postavljam poslaničko pitanje – da mi se dostavi ugovor na osnovu kojeg je država postala vlasnik u iznosu od 5,1 milion i da se navedu koji su to prostori pripali Nacionalnoj štedionici na osnovu kojih je država Srbija dobila ulog od 5,1 milion evra. Nije se stalo samo na izveštaju UBPOK-a. Ovde je izveštaj Narodne banke Republike Srbije, na osnovu Zaključka Vlade Republike Srbije broj 422-8530/2003-04, gde je traženo da se proveri sve vezano za poslovanje, odnosno rad Narodne banke Jugoslavije u vreme kada je guverner NBJ bio Mlađan Dinkić. Taj izveštaj je poslala tadašnji guverner gospođa Kori Udovički, pod brojem KG br. 27. Moram da vam pročitam ovaj izveštaj, da vidite kako je Mlađan Dinkić radio kao guverner NBJ. Kaže - plasmani deviznih sredstava u periodu 2000-2002. obavljeni su na bazi odluka Savezne vlade o deviznoj politici i projekciji platnog bilansa usvojenih na predlog Narodne banke, a u okviru kojih je bilo projektovano i rukovanje deviznim rezervama Narodne banke. Posebno podvlačim ovo vezano za devizne rezerve Narodne banke. Već sam vam objasnio ove poslove vezane sa Evroaksis bankom iz Moskve. Nastavlja dalje Kori Udovički - u skladu sa ovim odlukama, Narodna banka Srbije plasirala je depozit kod Veksim banke iz Moskve, sadašnje Evroaksis banke iz Moskve, kao jedine banke sa mešovitim kapitalom u pomenutom periodu, isključivo uz instrukciju guvernera u formi pismene saglasnosti, što se odnosilo na deponovanje, povećanje i povlačenje, odnosno na iznos, ročnost i valutnu strukturu depozita. Ovde Kori Udovički objašnjava šta je cilj deviznih rezervi. Kaže - primarni cilj plasiranja deviznih rezervi jeste obezbeđenje njihove sigurnosti, bitan kriterijum plasmana je i njihova likvidnost, a tek na trećem mestu je njihova rentabilnost. Ovo je važno - karakteristike Evroaksis banke nikako ne odgovaraju međunarodno prihvaćenim standardimakroz koje se ovi kriterijumi sprovode. Ona nema rejting, a njena veličina je u potpunom neskladu sa veličinom depozita koji je Narodna banka Srbije u njoj držala. Dakle, držanje deviznih rezervi Narodne banke Srbije u Evroaksis banci nije bilo u skladu sa kriterijumima opreznog i odgovornog poslovanja modernih centralnih banaka. Držanje rezervi mimo ovih kriterijuma otvara pitanje - zašto ili sa kakvim ciljem su ova sredstva držana u Evroaksis banci? (Zbog čega i s kojim ciljem, pročitao sam vam, vezano za kupovanje akcija u Nacionalnoj štedionici-banci.) Postojeća dokumentacija o plasmanu Narodne banke Srbije u Evroaksis banci je štura, a postojeća dokumentacija o daljim plasmanima Evroaksis banke prekida se sa 1.9.2002. godine. Dalje, Narodna banka Srbije ne poseduje dokumenta o bilo kakvoj obavezi Evroaksis banke ili NBS u pogledu daljih plasmana deviznih rezervi koje su se od 22.7.2003. nalazile deponovane u Evroaksis banci. Evroaksis banka nije upoznala sadašnjeg guvernera Narodne banke Srbije sa postojanjem takvih obaveza. Međutim, iz postojeće dokumentacije može se zaključiti da su bar do 1.9.2002. ova sredstva, pazite sad - reinvestirana u privredu Srbije, uz saznanje Narodne banke Srbije. Takvo plasiranje sredstava rezervi centralnih banaka u potpunoj je suprotnosti sa odgovornim upravljanjem rezervama, iz dva razloga. Prvo, rezerve se moraju plasirati tako da su što izolovanije od bilo kakvih faktora koji mogu da potresaju poslovanje domaće privrede, jer rezerve se i koriste za ispomoć domaćoj privredi ili prevazilaženju bilo kakvih udara. Dakle, one moraju biti raspoložive onda kada su sva druga sredstva u zemlji ugrožena, što naravno nije slučaj ako su reinvestirana u zemlju.Drugo, ovakvo dalje plasiranje rezervi omogućava neprovidno favorizovanje pojedinih privrednih subjekata ili banaka u zemlji. Da je to tačno pokazaću vam na sledećem dokumentu. Ne postoji nikakav trag o kriterijumima kojima se Narodna banka Srbije rukovodila u izboru krajnjih korisnika sredstava ili o meri u kojoj su na taj izbor uticali. Da ne čitam sve, kaže - napokon, s obzirom da plasman deviznih rezervi u Evroaksis banci nije u skladu sa principima rada modernih centralnih banaka, neophodno je objasniti zašto se po preuzimanju dužnosti i utvrđivanju postojanja ovih sredstava guverner opredelila za njihovo postepeno povlačenje. Razlog je što su depoziti NBS predstavljali veoma veliki deo izvora sredstava Evroaksis banke. Kaže dalje - odluke o otvaranju računa u banci od 25. decembra 2002. godine doneo je tadašnji guverner Mlađan Dinkić. Otvoreni su računi NBJ kod sledećih 18 banaka, kod kojih su novčana sredstva uključena kao depoziti po viđenju, pa između ostalog i Nacionalna štedionica-banka, kao da je to državna banka. Kaže - početno stanje sredstava na dan 1.1.2003. godine iznosilo je 797 miliona itd., a na dan 20. 4. 2003. svedeno je na 499 miliona. Držanje sredstava Centralne banke u poslovnim bankama u depozitima po viđenju nije u skladu sa principima poslovanja modernih centralnih banaka. Ovaj izveštaj, kao i izveštaj UBPOK-a, bez ikakve dileme govori da je država morala da radi svoj posao i da su svi oni koji su odgovorni za ovaj najveći kriminal, pre svega Mlađan Dinkić i Božidar Đelić, morali da odgovaraju u skladu sa zakonom Republike Srbije. Postavljam jedno poslaničko pitanje, da mi se odgovori – da li je Mlađan Dinkić 13.12.2002. uputio pismo Veksim banci u Moskvi, gospodinu M. Mirkoviću, predsedniku, gde ga obaveštava da je NBJ, u sklopu svoje politike rukovanja deviznim rezervama, spremna da jedan deo sredstava uloži u ovu banku, i to u iznosu od deset miliona, po tržišnim uslovima. Sećate se ovog pređašnjeg izveštaja Kori Udovički o tome zašto se ne ulažu devizne rezerve u ovakve banke kao što je Evroaksis banka, baš zbog toga što može da dođe do zloupotrebe. Evo, ovde je pismo viceguvernera Radovana Jelašića koje upućuje guverneru NBJ. Vrlo je interesantno i nisam verovao da mogu da dođem do ovakvog dokumenta. Verovatno je Radovan Jelašić shvatio da je vrag odneo šalu ili u to vreme još nije ušao u sve poslove, pa je hteo da se obezbedi za svaki slučaj. On kaže - iz izveštaja o izvršenom sagledavanju finansijskog poslovanja jedne banke, misli se na jednu banku u Srbiji, sačinjenog od strane zajedničkog tima predstavnika NBJ i USAID-a, uočeno je da je Banka delimično obezbedila sredstva za izdvajanje minimalne devizne rezerve kod NBJ za srednje ovlašćenje iz sredstava kredita dobijenog od Veksim banke iz Moskve u iznosu od 1,25 miliona maraka. Kaže - s tim u vezi, a u cilju omogućavanja NBJ da potpuno raspolaže deviznim rezervama po osnovu izdvojene minimalne devizne rezerve, predlažem da se sva devizna sredstva preneta po ovom osnovu u poslednja dva meseca na devizni račun NBJ kod Veksim banke iz Moskve prenesu na račun NBJ kod neke od prvoklasnih banakau zapadnoj Evropi. Viceguverner svom partijskom kolegi guverneru kaže da Veksim banka u Moskvi nije banka u kojoj Srbija treba da drži svoje devizne rezerve. Postavio sam poslaničko pitanje da li je tačno da je Mlađan Dinkić obavestio da bi prva tranša, odnosno prvi iznos bio deset miliona dolara u Veksim banci. To je bilo 13.12.2000, ali već 22.4.2002. godine od gospodina Mlađana Dinkića traži saglasnost Olivera Ilinčić, generalni direktor, a ovde je, kaže, saglasan guverner Mlađan Dinkić da se depozit kod Veksim banke poveća na 45 miliona. Onda 9.1.2003. sada generalni direktor Gordana Matić takođe traži saglasnost od Mlađana Dinkića da se kod Evroaksis banke u Moskvi poveća depozit na 55 miliona i Mlađan Dinkić daje saglasnost i na ovo povećanje. Dalje, 20.6.2003. ponovo generalni direktor Gordana Matić traži saglasnost od guvernera Mlađana Dinkića da se depozitni plasman poveća kod Evroaksis banke u Moskvi na 60 miliona dolara i, normalno, Mlađan Dinkić daje saglasnost i na ovaj zahtev. Evo, dame i gospodo poslanici, crno na belo, ne političke priče, ne rekla-kazala, sve je dokumentovano, apsolutno sve. Ovo je jedan od najvećih kriminala koji je izvršen u Srbiji od 2001. godine, koji su istražili državni organi Srbije, i to sve u vreme dok ste vi na vlasti. Menjale su se vlade, što bi neki rekli, agregatna stanja nisu bila, ali imate sve vreme ovu dvojicu ljudi koji samo prelaze iz jedne u drugu vladu. Jedan je sad ministar, drugi je potpredsednik Vlade i ministar, a ovakav kriminal su učinili u Srbiji. Postavite sami sebi pitanje. Znam da se najveći broj poslanika u Skupštini Srbije, listom mogu to da kažem, korektno bavi svojim poslom, da nema nikakve veze sa ovim, ali sada bar imate čistu informaciju, apsolutno 100% tačnu, o pljački koja je izvršena od strane Mlađana Dinkića i Božidara Đelića. Sve dok ta dvojica budu u državnim institucijama, a ne da, pre svega, odgovaraju za ovo što su uradili, od Srbije nema ništa. Kakva Evropa, ljudi moji, šta je s vama? Vidite kako su prošli Bugari. Njih su primili u Evropu, ali, zbog korupcije i svega onoga što se dešavalo, normalno da su im zatvorili sve ventile. Vi mislite da u Evropi ovo ne znaju? Znaju. Mislite da će oni ovo prihvatiti, da ćete vi sa Mlađanom Dinkićem i sa Božidarom Đelićem...? Postavljam pitanje i Borisu Tadiću, predsedniku Republike Srbije i predsedniku DS – kako on to misli da se obračuna sa kriminalom (rekao je prvo u sopstvenim redovima)? Kako je moguće da on to može da kaže posle ovih činjenica vezanih za Božidara Đelića, potpredsednika Vlade Republike Srbije? Dokle god državni organi koji su nadležni za ovo ne krenu da rade svoj posao, od ove države nema ništa. Ili dok građani Srbije potpuno ne shvate da sa vama ne samo nema Evrope, nego da će se nastaviti potpuni sunovrat ove države do potpunog sloma. Jer, ovo je dokaz da vi državu ne možete da izvedete iz ove ekonomske i socijalne bede u kojoj se nalazimo, da ne možete da se obračunate sa korupcijom i kriminalom. I nemojte više da obmanjujete građane Srbije. Krenite, sa ovim slučajem, da otvorite sve stvari, krenite da procesuirate i tek tada možete da očekujete poverenje građana Srbije. Ja vam se zahvaljujem.
Reč ima gospodin Radojko Obradović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS.
Gospođo predsednice, gospodine Stevanoviću, gospodine predsedniče Saveta Državne revizorske institucije, dame i gospodo narodni poslanici, današnja sednica je izuzetno značajna iz više razloga. Prvo, izglasavanjem ova dva poslovnika, ova dva akta, stvorićemo uslove da dve izuzetno važne nezavisne institucije počnu da rade. Druga važna stvar je da smo ovu sednicu zakazali, praktično, potpisima svih narodnih poslanika, da je inicijativa potekla od jedne opozicione stranke, da su tu inicijativu podržale sve stranke i vladajuće većine i sve stranke opozicije. Pokazalo se da ovaj parlament može oko važnih stvari da radi drugačije nego što je uobičajena praksa.
Gospodo poslanici, gospodin Obradović bi hteo da vam se obrati. Pretpostavljam da ne sedimo samo iz formalnih razloga, nego nas interesuje šta bi on hteo da kaže na ovu temu. Molim vas da usmerimo svoju pažnju ka njemu i njegovom kazivanju.
Koliko je ova sednica važna, govori podatak da smo čekali osam godina i da je bilo potrebno da se izaberu pet vlada i četiri različita skupštinska saziva da bismo na kraju imali sednicu na osnovu koje se stvaraju uslovi za rad. Koliko je važan državni revizor govori jedna od posebnih odluka, a vezano je za protokol. Po državnom protokolu, najvažnije funkcije u Republici Srbiji su predsednik Republike, predsednik Narodne skupštine, predsednik Vlade, guverner i predsednik Saveta Državne revizije. Po protokolu, tih pet funkcija su najuvaženije. U proteklih osam godina mnogo je truda uloženo u podizanje kapaciteta izvršne vlasti, stvaranjem brojnih agencija i drugih tela, kroz brojne procese edukacije i brojne seminare. Najviše truda je uloženo da se podignu kapaciteti i da izvršna vlast počne da funkcioniše na malo drugačiji način. Narodna skupština, parlament Srbije, praktično je ostao da funkcioniše na identičan način, kao što je funkcionisao i pre 10 ili 15 godina. Bez obzira što je skoro svakim novim zakonom nadležnost parlamenta povećavana, bez obzira što je parlament dobijao nove kontrolne funkcije, sama organizacija i unutrašnje uređenje parlamenta, kao i institucije koje treba parlamentu da pomognu, ostale su na potpuno istom nivou. DRI je jedna od osnovnih institucija koja treba da nam pomogne da uvedemo red u javne finansije, ali i jedna od najvažnijih institucija koja treba da pomogne parlamentu u vršenju kontrolne funkcije. Tako je svuda u svetu, nema razloga da ne bude i kod nas. Taj proces, nažalost, ide suviše sporo. Osam godina je trebalo da se donese zakon, da se izabere Državna revizorska institucija, da se usvoji poslovnik, a svoje prostorije, nažalost, DRI još uvek nema. Možda nije previše važno šta je sve bilo u tih osam godina, mada treba sve analizirati da bismo otklonili greške koje nas možda čekaju u budućnosti. Mnogo je važnije na koji način i kojom dinamikom će DRI početi da radi svoj posao. Deo poslova kojima treba da se bavi pomenuo je i gospodin Todorović, ali ono što je naša obaveza i što u Srbiji nije urađeno praktično osam godina jeste završni račun budžeta. Parlament je imao obavezu da to radi angažujući nezavisne institucije sve dok nije konstituisana DRI, ali od trenutka kada su izabrani članovi Saveta jedna od osnovnih obaveza DRI je završni račun parlamenta i mišljenje o predlogu budžeta. Osnovno pitanje na koje treba da dobijemo odgovor u narednim danima je kada je realno da očekujemo da DRI počne da radi svoj posao, da počne da radi završni račun budžeta. Ono što je izuzetno važno je da DRI, jer je to jedina institucija, ne može i ne treba da zameni institucije koje već postoje, ni MUP, ni tužilaštvo, nijedan drugi organ koji već radi svoj posao, ali nijedan od tih organa ne može da analizira efikasnost trošenja državnih para. Nijedan organ ne može da kontroliše svrsishodnost trošenja državnih para. To je zadatak državne revizije. Kada će ona na to biti spremna, to u velikoj meri zavisi od nas. Praksa u svetu je pokazala da nijedna državna revizija bez jake i bezrezervne podrške u parlamentu, i od strane vlasti i od strane opozicionih stranaka, ne može da radi svoj posao. Ono što posebno ohrabruje jeste da je ova sednica zakazana potpisima svih poslanika. To raduje zato što možemo da očekujemo da će DRI u svom radu verovatno imati podršku svih narodnih poslanika. Vlast će te izveštaje koristiti na svoj način, opozicija će ih čitati na svoj način, ali je izuzetno važno da što pre počnemo da dobijamo sva ta važna dokumenta. Bez obzira koliko je teško bilo doći i do zakona, i do članova Saveta, do poslovnika, koliko je teško doći do prostora, to je mnogo lakši posao od onoga koji nas čeka. Uveren sam da će Državna revizija imati podršku svih nas, a sa druge strane, insistiraćemo da dobijemo kvalitetne dokumente koji će nam mnogo jasnije dati uvid u to kako se državne pare troše. Što se tiče poslaničke grupe DSS, mi ćemo podržati oba akta. Danas pričamo o Poslovniku DRI. Mi ćemo podržati akte Poverenika za informacije u nadi da ćemo vrlo brzo imati i sva ta druga akta o kojima govorimo i da ćemo mnogo jasnije moći da kontrolišemo rad izvršne vlasti.
Gospodin Slobodan Maraš ima reč, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz DRI, hteo sam u ime LDP da kažem nekoliko reči povodom ove tačke dnevnog reda. Mi smo sa zadovoljstvom prihvatili inicijativu DSS da u dnevni red uđu ove tačke. Naravno, prihvatila je to i vladajuća koalicija i nadam se da je ovo znak spremnosti pre svega vladajuće koalicije da se DRI omogući da radi svoj posao, a pre svega u interesu građana. Naravno, gospoda koja su prethodno govorili pomenuli su koji su to poslovi koje bi DRI morala da uradi, ali je gospodin Obradović napomenuo da DRI fali još nešto da bi proradila, a to su prostorije. Mi smo sa ove govornice više puta pričali i evidentno je da se odnos prema instituciji koja zaista mora da bude jedna od najznačajnijih u državi vidi na način na koji se prema njoj odnosi vladajuća većina, izvršna vlast. Gospodine Sretenoviću, iako ste izabrani od jedne vladajuće većine, iako ste došli na predlog neke druge političke partije, evidentno je da sada imate podršku svih narodnih poslanika i svih poslaničkih grupa da svoj posao počnete da radite. Znam da će vama biti teško, odnosno postoje pretpostavke da će se, zbog toga što kod privatnih revizorskih kuća kvalitetni revizori imaju velika primanja, malo ko prijaviti, ili malo ko adekvatan, sami ste izjavljivali da se bojite da neće biti dovoljno kvalitetnih ljudi koji će moći da vrše svoj posao u okviru revizije. Mislim da ste tu u zabludi, iz prostog razloga što verujem da ima puno časnih ljudi koji se bave tim poslom i koji su spremni da zaista zarad jednog višeg interesa taj posao rade i za, uslovno rečeno, manja sredstva. Malopre je gospodin Obradović spomenuo završni račun budžeta Republike Srbije. Mislim da to svi željno iščekujemo da vidimo. Željno iščekujemo da vidimo i završne račune javnih preduzeća. Vi ste u jednom od vaših obraćanja rekli da ne verujete da ćete to moći ove godine da uradite. Svi mi znamo, a znate i vi kakvi su izveštaji koji stižu, o stepenu korupcije koja vlada pre svega u državnim organima, odnosno javnim preduzećima itd. i da je to veliki kamen spoticanja na našem evropskom putu. Dok god to ne budemo rešili, bićemo u velikom problemu. Osnovni način da to rešimo je da vidimo završni račun, da revizija bude urađena na veoma dobar način, a pretpostavljam da će ljudi koji će raditi u Državnoj revizorskoj instituciji kao profesionalci to moći da urade. Žao mi je što nije tu gospodin Šabić, uz njegovu veliku pomoć ćete moći da radite dobar posao. Sigurno će biti pritisaka, i onih koji će biti veoma ozbiljni, ali imate ovde 250 poslanika koji će verovatno svaki put stati iza vas. Ono što očekujemo od vas je da, u skladu sa zakonom, dobijamo izveštaje u vremenskim periodima kada je to predviđeno, pre svega na Odboru za finansije, a i svi narodni poslanici. Želimo vam puno uspeha u radu. Nadamo se da će ovaj poslovnik, plus dobra volja vladajuće većine da vam se daju prostorije u kojima ćete moći adekvatno da radite, dobar izbor kadrova koji će se zaposliti u vašoj instituciji, omogućiti da ova institucija radi svoj posao, a siguran sam da ćemo svi iz ove sale i budući poslanici svom snagom čuvati dignitet vaše institucije. Malo me samo brine situacija koja se desila pre neki dan na odboru. Birali smo petog člana DRI, umesto gospođe koja je podnela ostavku, i na pitanje jednog od poslanika - na koji vremenski period biramo - oni koji su je predložili, vladajuća većina, nisu imali adekvatan odgovor, odnosno pretpostavljali su da je na to i to vreme. Pozivam vas da se svaki put kada imate neki problem obratite Odboru za finansije i, u krajnjoj liniji, svim poslaničkim grupama. Želimo da svoj posao uradite na najbolji mogući način. Ponavljam, ovo je prvi korak ka tome. LDP će u Danu za glasanje naravno podržati ovaj, kao i onaj drugi predlog koji se nalazi na dnevnom redu, a od vas zavisi da li ćete biti predmet kritike i za ovom govornicom. To ukoliko ne budete, a nadam se da se to više nikada neće desiti, radili posao na način koji će biti, pre svega, za državu najbolji. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Maraš. Za reč se javila gospođa Nada Kolundžija. Nado, izvinite, gospođa Pop-Lazić se javila po Poslovniku. Najpre ona, pa onda vi.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo imali konsultacije oko 13.00 časova vezano za prepodnevni deo sednice. Sećate se, a i javnost je primetila, da smo se bavili uglavnom Kosovom i Metohijom. Doneli smo izvesne zaključke na tom sastanku kod predsednika Skupštine. Cilj je bio da sačekamo odluku Skupštine zajednica opština KiM, da vidimo kakve su zaključke oni doneli i da onda Skupština eventualno zauzme stav po pitanju tih zaključaka. Gospođo predsednice, trebalo je da vam ministar dostavi te zaključke i mislim da bi bilo primerenije da ih vi pročitate nego što ću sad ja to učiniti, ali zaista mislim da je neophodno. To je šest tačaka i ako svoje izlaganje produžim za minut, molim vas za razumevanje jer Skupština zajednica opština KiM očekuje od nas da povučemo neke poteze. Dozvoljavate li? (Predsednik: Dozvoljavam, gospođo Pop-Lazić, sve vreme da govorite duže, a posebno kada je tako značajno pitanje. Izvolite.) Hvala vam puno. ''1. Skupština zajednica opština KiM već sada može da konstatuje da misija Euleks nije opravdala svoj dolazak. Poslednji događaji u Kosovskoj Mitrovici o tome najbolje svedoče. Niti je misija neutralna, niti može da garantuje vladavinu prava, što Srbi najbolje osećaju. Dolazak Euleksa je izazvao odlazak Unmika, što ostavlja posledice na bezbednost Srba, i umesto rekonfiguracije Unmika očekujemo njegovu revitalizaciju, makar u onim mestima gde žive Srbi. 2. Realizacija dogovora o šest tačaka nije ni na vidiku. Zato je važno da Beograd sa Unmikom što hitnije ovo obećanje pretvori u delo. Razgovori na ovu temu sa Prištinom, kako Zapad želi da navede Beograd, za nas Srbe na KiM su apsolutno neprihvatljivi, jer to bi značilo svojevrsno priznanje nezavisnosti Kosova. Jedini razgovori sa Prištinom mogu da budu statusni. 3. Skupština zajednica opština KiM najoštrije osuđuje osnivanje tzv. vojske Kosova u režiji NATO pakta i zemalja Zapada. Očekujemo da vlast u Beogradu pokrene žestoku političku borbu za anuliranje jedne ovakve odluke. Zadržavanjem na pismima i verbalnim osudama problem se ne rešava. Očekujemo i da naša vlast najenergičnije zahteva povratak do 1.000 srpskih vojnika i policajaca na KiM, predviđeno na osnovu Rezolucije 1244, čime bi se poboljšala bezbednost Srba u južnoj srpskoj pokrajini. 4. Skupština zajednica opština KiM zahteva od Vlade u Beogradu da zbog svog antidržavnog političkog delovanja smeni sa funkcija Olivera Ivanovića i Radu Trajković. Neargumentovane i nedokazane tvrdnje da Srbi bacaju bombe na Srbe ugrožavaju vitalne nacionalne i državne ciljeve na KiM. Istovremeno Skupština zajednica opština KiM zahteva da Odbor za bezbednost Skupštine Srbije rasvetli nemile događaje i nasilje koji su se dešavali u vreme novogodišnjih praznika u severnom delu Kosovske Mitrovice. 5. Permanentno smanjivanje finansija prema KiM, bilo kroz plate ili investicije, ne daju podršku opstanku Srba na KiM. Paradoks je da je režim Slobodana Miloševića, bez obzira na mnogo teže finansijske teškoće, više odvajao za KiM nego što danas čini tzv. demokratska vlast. Mnogo je važnije za interese ove zemlje izgraditi tri bolnice u Gračanici, Kosovskom Pomoravlju i Štrpcu, nego skijališta po zemlji Srbiji. 6. Skupština zajednica opština KiM poziva predsednika Skupštine da 17. februara, na godišnjicu samoproglašenja tzv. republike Kosovo, održi skupštinu u Kosovskoj Mitrovici. Na samoj sednici bi se poništili svi pravni akti ove paradržavne tvorevine, a lokacijom održavanja sednice Skupštine Srbije pokazali bismo celom svetu da će se država Srbija boriti za očuvanje svog teritorijalnog integriteta i suvereniteta." Gospođo predsednice, daću vam kopiju ovog faksa. Pretpostavljam da ćete to umnožiti za sve poslaničke grupe. Zaista bi trebalo ponovo da sednemo i dogovorimo se o potezima koji su neophodni na osnovu ovog zahteva Skupštine zajednica opština KiM, šta je ono što je u nadležnosti Vlade, šta je u nadležnosti parlamenta, pojedinih odbora, a u ovakvoj situaciji, verujte, i predsednik Republike je dužan da se zauzme i sa svim političkim faktorima razgovara o ozbiljnosti situacije na KiM. U ime SRS se pridružujem zahtevima Skupštine zajednica opština KiM, pogotovo u ovom delu gde se insistira na tome da održimo jednu skupštinu u Kosovskoj Mitrovici, i to bi zaista, na transparentan način, pokazalo da je to teritorija naše države, a toliko, mislim, možemo da učinimo. Kao što vidite, poslanici su mirni kada je nešto važno na dnevnom redu. Nekada ih nešto interesuje, nekada ih ne interesuje. Nekad im je nešto poznato, nešto manje poznato. Na različite načine reaguju ili ometaju govornika. Mene sada, kao što vidite, niko nije ometao, iako me je onaj koji se poziva na to da je stalno ometan opet na jednim konsultacijama kod vas nazvao neznalicom i idiotom i nekim ko sedi sa kretenima, budalama i idiotima. Eto, poštovane kolege narodni poslanici, tako vas doživljava Tomislav Nikolić. Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća.
Ovo je prilika da vas informišem da će ova skupština i te kako aktivno propratiti inicijativu koju smo danas imali i realizovati je. Sutra u 12.00 časova će biti održana sednica Odbora za KiM. Na tu sednicu će, naravno, biti pozvani svi ministri koje ste danas spomenuli. Ovo je u skladu sa inicijativom ove skupštine. Tako da će tema koju ste vi ovde pokrenuli praktično biti preneta na rad Odbora. Gospođa Nada Kolundžija ima reč. Izvolite.
Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospodo iz Državne revizorske institucije, želim da kažem da će poslanička grupa ZES glasati za oba akta, imajući u vidu važnost te dve nezavisne institucije za stvaranje demokratskog društva u kome ćemo ostvariti osnovne funkcije, a to su pitanje kontrole javnih finansija, dostupnost informacija od javnog značaja, kao i zaštita podataka o ličnosti. Upravo ceneći važnost ovih dokumenata i želeći da oni što pre budu usvojeni, nećemo koristiti svoje vreme za raspravu. U Danu za glasanje glasaćemo za sve ove akte. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Petronijević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-JS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsednice, poslanička grupa SPS-JS je potpisnik zahteva za održavanje ove vanredne sednice i glasaće za odluku o davanju saglasnosti na poslovnik o radu Državne revizorske institucije. Najkraće, Državna revizorska institucija je najviši državni organ revizije javnih sredstava u Srbiji. Tako je rekao Ustav. Drugo, donet je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji. Obrazovan je Savet Državne revizorske institucije. Treći uslov se na ovaj način ispunjava, donošenjem poslovnika, odnosno odluke o davanju saglasnosti Skupštine na poslovnik Državne revizorske institucije kojim se reguliše način i postupak kako se vrši ta revizija. Naravno, uz očekivanja da se što pre reše i prostorni i materijalni uslovi, očekujemo od Državne revizorske institucije vrlo brzo rezultate rada. Nema u Srbiji nikoga ko neće reći da je kontrola trošenja javnih sredstava prioritet broj jedan. Imamo situaciju i iskustvo da osam godina Skupština nije imala mogućnost da razmatra, da svoju ocenu, svoj sud o trošenju javnih sredstava u Republici Srbiji. Sada je prilika, kada se do kraja osposobljava Državna revizorska institucija, kada se stvaraju uslovi da se izvrši revizija finansijskih izveštaja, ne samo budžeta i ne samo organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, već i javnih preduzeća koja su takođe subjekt revizije i lokalne samouprave, da Skupština odigra svoju, pored zakona takođe veoma značajnu funkciju, a to je kontrolna funkcija. Na hiljade primera smo slušali prethodnih godina, a i sada, o načinu trošenja tih sredstava. Sada je prilika da se na jedan uređen i organizovan način to do kraja razjasni. Podsetiću vas da je, kada se vrši kontrola trošenja budžetskih sredstava, u Poslovniku precizno navedeno da izveštaj o utrošku sredstava sadrži tačno koliko je odobreno, koliko je utrošeno, gde je utrošeno i obrazloženje zašto je to tako. Podsetiću vas na još jedan važan detalj koji Savet Državne revizorske institucije stavlja pred čin vrhunske odgovornosti. Oni su sada ti koji su, a ne mi ovde, pregledom tih izveštaja, revizijom tih izveštaja, kada ustanove da su povređena materijalna prava, da se sredstva nisu trošila na način kako treba, da postoje elementi za prekršajni i krivični postupak, obavezni da pokrenu prekršajni krivični postupak. Za toliko će se smanjiti potreba u Skupštini da mi poslanici pojedinačno iznosimo primere, tražimo da se to utvrdi itd. Dakle, ovo je važan dokument za važnu instituciju, koji stvara uslove da ona radi, a Skupštini Srbije otvara mogućnost da se pozabavi takođe važnom funkcijom - kontrolnom funkcijom. Da se ne bih ponovo javljao, mi ćemo podržati, bez obzira što je to druga tačka dnevnog reda, takođe i akte koji su nam predloženi od strane poverenika za informacije. Da zaključim, SPS-JS glasaće za odluku o davanju saglasnosti na poslovnik o radu Državne revizorske institucije. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Petronijeviću. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe DSS i SRS. Dajem reč narodnom poslaniku Milanu Lapčeviću iz poslaničke grupe DSS. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, poštovana gospodo iz Državne revizorske institucije, gledaću da budem što je moguće koncizniji i kraći, da iznesem par opservacija koje se tiču ovog vrlo važnog državnog organa koji će napokon, posle toliko godina, uvesti, nadam se, reda u trošenje javnih sredstava. Zakon o državnoj revizorskoj instituciji je donet 2005. godine, a po tom zakonu izabran je Savet Državne revizorske institucije septembra 2007. godine. Kako je i zakonom predviđeno, DRI je krajem godine, odnosno u decembru, podnela Narodnoj skupštini poslovnik o radu na saglasnost. Nažalost, on je tek sada, posle više od godinu dana od kada je podnet taj poslovnik o radu, došao na dnevni red parlamenta, a to je jedan od osnovnih preduslova za funkcionisanje ovako važne institucije. Zašto je ova institucija toliko važna? Važna je zato što će ona kontrolisati trošenje para svih poreskih obveznika, odnosno trošenje javnih finansija. Do sada to, nažalost, nije bila praksa u Srbiji, jer se država uvek angažovala na prikupljanju para od poreskih obveznika, ali zato niko nije vodio računa gde se te pare od poreskih obveznika troše, gde one zaista idu. Onda nije ni čudo zašto je toliki stepen korupcije u ovoj državi i zašto se Srbija nalazi, nažalost, na 86. mestu po stepenu korupcije, što je veoma nezavidan položaj, a samim tim i šalje jednu veoma lošu sliku o našoj zemlji kao o nepouzdanoj zemlji, u kojoj vlada korupcija, u kojoj nije poželjno investirati i razvijati poslove. Verujemo da će uspostavljanjem ovakvog instituta kontrole državnih finansija stepen korupcije biti znatno manji i da će koristi biti višestruke. Sam podatak da će Državna revizorska institucija kontrolisati više od osam milijardi evra, koliko iznosi srpski budžet, da će kontrolisati trošenje i svrsishodnost trošenja para u javnim preduzećima, da će kontrolisati javne nabavke u Srbiji, koje su zvanično preko dve milijarde evra, a nezvanično se na javne nabavke u Srbiji godišnje potroši više od četiri milijarde evra, a procena je nezavisnih stručnjaka da čak 15-25% od sredstava koja se troše za javne nabavke, nažalost, ode u onu sivu zonu, u korupciju i pranje para. Državna revizorska institucija će državu Srbiju koštati u 2009. godini oko 190 miliona dinara ili, prevedeno u onu čvršću valutu, dva miliona evra. Sa ta dva miliona evra nekih pedesetak državnih službenika ili revizora, ili možda nešto više, treba da kontroliše više hiljada budžetskih korisnika. Pomenuo sam budžet Srbije koji je težak osam milijardi evra, javne nabavke preko četiri milijarde evra i sredstva koja imaju javna preduzeća u Srbiji, koja su sigurno veoma visoka. Biće jako puno problema u radu te institucije, iz više razloga. Jedan od osnovnih problema će biti veoma veliki broj budžetskih korisnika, kako sve te institucije kontrolisati i kako doći do pravih podataka. Postoje i oni tehnički problemi, o kojima smo više puta pričali u ovoj skupštini, a tiču se osnovnih uslova za rad, prostora i opreme koju moraju da imaju državni revizori da bi mogli kvalitetno i valjano da obavljaju svoj posao. Takođe će biti problem i dovoljan broj kvalitetnih kadrova koji će s jedne strane biti osposobljeni da rade posao državne revizije, s druge strane dovoljno kredibilni i pošteni da taj posao rade kako treba, a s treće strane da budu i motivisani da taj posao rade za, čuli smo ovde, veoma ponižavajuću platu, od nekih šezdesetak hiljada dinara. Bojim se da ćemo već u startu imati ogroman problem da privučemo kvalitetne i poštene ljude koji će taj posao raditi za taj novac, te sam siguran da je ovo, ukoliko želimo, a siguran sam da svi želimo da iskorenimo tu pošast korupcije u državi, posao sličan onome koji je radio Eliot Nes nekada u Americi. Za takav posao moramo da imamo kredibilne, poštene ljude, koji jako dobro znaju šta rade, ali zato, da bi kvalitetno uradili posao i da bi sami ostali pošteni, moraju da budu jako dobro plaćeni. Sa platom od 60.000 dinara bojim se da nećemo imati takav efekat, a to znači da nećemo imati ni kvalitetnu kontrolu državnih sredstava, a to opet dalje znači da nećemo ni smanjiti stepen korupcije u zemlji. Kakva će korist biti od ovakve institucije? Sigurno višestruka. Ako uzmemo, recimo, da samo 10% procene korupcije u javnim nabavkama bude smanjeno, to će biti čitav budžetski deficit Republike Srbije u 2009. godini. Ako Državna revizorska institucija svojom kontrolom, pored, naravno, onog preventivnog faktora, bude tako kvalitetno radila da smanji stepen korupcije u zemlji za samo 10%, to će biti velika korist za našu državu. Ne samo konkretno u finansijama, ne samo u više realizovanih projekata, već i u poziciji u svetu, boljoj slici Srbije kao zemlji u kojoj se tačno zna za šta se ubiraju sredstva, a za šta se konkretno troše, i ako ima zloupotreba, ko ih čini. Na ovoj instituciji je, i na vama, gospodo iz Revizije, ogromna odgovornost, ali sam siguran da ovakvom podrškom u parlamentu, skoro jednoglasnom, imate tu inicijalnu podršku da krenete u ozbiljno raščišćavanje rasipanja državnih para tamo gde im nije mesto, a na vama je da tu šansu iskoristite. Na kraju, moraćete, naravno, da imate i lične hrabrosti da to radite. Uvek će biti problema sa onima koje kontrolišete, uvek će vlast biti ta koja će spoticati one koji budu radili taj posao i vršiti pritisak da se nešto što je nezakonito sakrije, a na vama i na onima koji će konkretno raditi reviziju ostaje da se ličnom hrabrošću, poštenjem i kredibilitetom izborite da ova institucija doprinese opštem boljitku ove države. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, SRS, izvolite. Nema ga. Gospođa Marina Toman, izvolite. SRS ima 39 minuta.
Dame i gospodo, Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji usvojen je u novembru 2005. godine i njime je bio predviđen rok od šest meseci da ovo telo bude formirano i počne da radi. DRI je, mimo svih zakonskih rokova, osnovan tek 27. septembra 2007. godine, a svima je poznata činjenica da je ovaj najviši organ za kontrolu, planiran da kontroliše devet i po hiljada budžetskih korisnika, od osnivanja, praktično, u blokadi. Srbija je jedna od retkih zemalja u svetu koja nema eksternu državnu reviziju javnih finansija, što znači da nema kontrolu trošenja budžetskih sredstava, ni kontrolu javnih finansija, javnih fondova i javnih preduzeća. Ako ne zbog nečeg drugog, onda barem zbog činjenice da je imaju sve zemlje EU, zagovornici evropskih integracija trebalo bi da se zapitaju da nisu malo preterali u opstrukciji u njenom formiranju i radu. SRS je podržala inicijativu da se poslovnik DRI danas nađe na dnevnom redu jer je očigledno da Vlada za tako nešto ne da nije imala sluha, već ni volju, a to potvrđuje činjenica da su svi razumni rokovi odavno prošli. Da nije bilo vremena da se tako nešto ranije uradi, samo je vešto izbegavanje istine. Istina je da Vladi i nekim drugim budžetskim korisnicima ne odgovara da DRI počne rad. Jedno je napraviti zakon pa ga usvojiti, a druga je stvar njegova primena u praksi. Mnogi zakoni u ovom parlamentu su usvojeni, međutim, svedoci smo da su oni zapravo samo mrtvo slovo na papiru. Možemo da kažemo da to što Vlada kaže - da, mi smo za to da imamo eksternu državnu reviziju javnih finansija jer bi to omogućilo, navodno, njihovu transparentnost, racionalnost u trošenju, suzbijanje korupcije - ništa, ama baš ništa ne znači ako se ovako ponaša i nipodaštava jedan vrlo važan zakon, Zakon o državnoj revizorskoj instituciji. To samo pokazuje nedostatak političke volje vladajuće koalicije, ne samo ove već i one prethodne, da se omogući kontrola rada Vlade i javnih preduzeća, organizacija obaveznog socijalnog osiguranja i drugih budžetskih korisnika. Na koji način se troše državna sredstva - ključno je pitanje za racionalnije trošenje istih sredstava. S druge strane, borba protiv korupcije bi se (a, ako se ne varam, svi se u ovom parlamentu za to zalažu, neki iskreno, neki ne) pomerila sa mrtve tačke ukoliko bi se znalo kako se troši državni novac. Vlada svojim ponašanjem jasno stavlja do znanja da želi da izbegne uspostavljanje mehanizma kontrole, odnosno uspostavljanje rada ove institucije. SRS je podržala predlog da se poslovnik nađe na dnevnom redu. Međutim, kada je u pitanju sam poslovnik, moramo da iznesemo neke zamerke. Govoriću samo o jednom njegovom segmentu. Pre svega, poslovnik ne omogućava potpunu samostalnost i nezavisnost u odnosu na subjekte koje Državna revizorska institucija kontroliše. Ne omogućava adekvatnu širinu kontrole jer nedovoljno precizira ovlašćenja Državne revizorske institucije. Takođe, sporne su odredbe koje se odnose na angažovanje spoljnog stručnjaka. Smatramo da mu se pridaje prevelika važnost i dodeljuje veoma značajna, ponekad u reviziji presudna uloga, pa se postavlja pitanje kakva je onda svrha bivstvovanja državnih revizora. Tako poslovnik u članu 26, koji se odnosi na predlog izveštaja o reviziji, u stavu 1. tačka 5) predviđa da se, ako je nalaz revizije iz predloga izveštaja o reviziji osporen ili ako je u odnosu na mišljenje spoljnog stručnjaka izražena sumnja u njegovu ispravnost, taj nalaz smatra spornim. Vrlo zanimljivo rešenje (Zar ne?) na osnovu koga može da se postavi pitanje - ne stvara li ono mogućnost, odnosno prostor za korupciju i mito, odnosno može li se u potpunosti isključiti mogućnost da je spoljni revizor namerno osporio neki izveštaj zastupajući nečije interese? Mislim da ne može. Član 29. ide korak dalje i omogućava da generalni državni revizor može da angažuje po istom pitanju veći broj spoljnih stručnjaka. Ko će to da plati? Pogotovo pošto po zakonu za spoljnog stručnjaka može biti imenovan i strani državljanin. Ko će to da plati ako nema para ni za samu DRI i ako predsednik Saveta Radoslav Sretenović javno izražava svoju zabrinutost da neće moći da pronađe adekvatan broj stručnih kadrova pošto su plate niske? Na sredstva iz pretpristupnih fondova mislim da ne možete da računate. Na osnovu kojih kriterijuma će se birati spoljni stručnjaci? Ako se sagleda sve ono što se do sada dešavalo u vezi sa DRI, možemo da kažemo da je sve ovo jedna najobičnija farsa, gomila apsurda, začaran krug iz koga, nažalost, ovakvim ponašanjem Vlade, ne može da se izađe. Vlada je ta koja je po zakonu dužna da obezbedi uslove za rad Državne revizorske institucije, prostor, opremu i sredstva za rad. Poslovnik će biti usvojen, ali pitam se šta će biti sa kadrovima i prostorom. Dame i gospodo poslanici, zar činjenica da prostor nije obezbeđen ni posle više od godinu dana ne govori da Vlada zaista nije ozbiljna u svojoj nameri da Državna revizorska institucija zaživi? Iako je u oktobru DRI dobila prostorije u bivšoj Palati Federacije, odnosno u današnjoj Palati Srbije, ona je još uvek smeštena u sali za konferencije Doma Narodne skupštine. Kada se izanaliziraju pojašnjenja i objašnjenja nadležnih zašto je to tako, čovek prosto ne zna da li da se smeje ili da pokuša da sakrije ovu državnu sramotu. Naime, kada je Državna revizorska institucija pokušala da se useli u dobijene prostorije, shvatila je da tamo već postoje stanari, odnosno službenici Ministarstva za ljudska i manjinska prava. Premijer Cvetković je navodno obećao da će problem biti rešen do kraja januara. Međutim, mi to moramo da uzmemo sa rezervom pošto ministar Čiplić izjavom od 12. decembra o tom problemu govori da bi mogao da bude rešen tek za tri meseca. Verovali ili ne, ministar Čiplić tvrdi sledeće: Nakon što smo dobili obaveštenje da će u 15 od 30 prostorija da se useli Državna revizorska institucija, mi smo, naravno želeći to da poštujemo, shvatili da u delu prostorija uopšte nismo smešteni. Ministar Čiplić tvrdi da prostorije koristi MUP, Služba za upravljanje kadrovima, Ministarstvo za KiM. Znači, ne postoji uvid ko koristi određene prostorije. Da li ovakvo ponašanje liči na ponašanje jedne odgovorne i ozbiljne državne administracije? Plašim se da ne. Da li je moguće da nadležni ne znaju u kojim kancelarijama sede njihovi službenici? Da li je moguće da će iseljavanje iz tih prostorija da traje tri meseca? Takođe, mislim da će biti problem i sa kadrovima. Ako se ne varam, činjenično stanje je takvo da DRI trenutno zapošljava svega dva revizora. Konkurs je raspisan 7. novembra, do pre neki dan još uvek niko nije primljen. Koliko god da je javnost u početku blagonaklono gledala na povremeno oglašavanje gospodina Sretenovića, u javnosti se, međutim, iskristalisalo jedno pitanje - zašto ste pristali da godinu i po dana učestvujete u ovoj farsi? Ako ste videli da nisu obezbeđeni uslovi za rad, zašto niste podneli ostavku? Vaš odgovor da ne možete vi da naređujete Vladi je apsolutno neprihvatljiv. Ne možete, ali od prvog čoveka jedne takve institucije kao što je DRI očekuje se energičnija reakcija. Javnost je očekivala, gospodine Sretenoviću, da pokažete veći autoritet. Jedan od subjekata kontrole DRI će biti Vlada. Ako će prvi čovek DRI da javno izjavljuje kako ga je Vlada više puta lažnim obećanjima izigrala i pri tom ništa ne preduzima, kako ćete se nositi sa pritiscima koji će sigurno nastati kada krene revizija? Interesuje me šta su gospodin Sretenović i njegove kolege radili u proteklom periodu. Takođe bih volela da vidim program revizije za narednu godinu. Inače, interesantan je odgovor predsednika Saveta gospodina Sretenovića na jedno novinarsko pitanje, odnosno konstataciju da se od Državne revizorske institucije očekivalo da reaguje kada se pričalo o aferama u javnim nabavkama kada su u pitanju Železnice i NIS. Vi ste odgovorili: "Moramo da se pridržavamo programa koji Savet usvaja početkom godine". Zaista je neverovatan odgovor ako poslovnik predviđa da Savet može u toku godine da izmeni ili dopuni program. Pre nekoliko meseci, kada se celokupna javnost zgražavala nad informacijama o malverzacijama, kriminalu i korupciji u javnim preduzećima, predsednik Saveta je, posle malo premišljanja, izjavio da će revizija javnih preduzeća doći na red tek kada se stvore mogućnosti: "Imamo svoj plan. Naš prioritet su četiri tačke: budžet Srbije, fondovi socijalnog, penzijskog, zdravstvenog osiguranja, Nacionalna centralna banka u pogledu korišćenja javnih sredstava iz budžeta. Javna preduzeća nisu naš prioritet". Znači, DRI ima svoj program i plan, i predsednici upravnih odbora i direktori javnih preduzeća u kojima caruje korupcija, u kojima se krši Zakon o javnim nabavkama i niz drugih zakona, mogu izvesno vreme još uvek da uživaju jer je sigurno da neće biti kontrole. Svima je jasno da je posla zaista mnogo. Međutim, ipak mora da se obrati pažnja i na javna preduzeća u kojima postoje naznake da je došlo do kršenja zakona. Takođe, predsednik Saveta gospodin Sretenović tvrdi da je za reviziju budžeta neophodno šest meseci i da bi revizija mogla da bude gotova u avgustu. Interesuje me – revizija kog računa, da li za 2007. ili za 2008. godinu? Ako završite reviziju za 2007. godinu, pošto vam je potrebno šest meseci za reviziju, znači da neće biti vremena i za reviziju za 2008. godinu. Zaista, mnogo je pitanja koja traže odgovor. Na kraju, da završim, sve ovo što se dešava oko formiranja i rada Državne revizorske institucije ne može nikako da se opravda da se ovakve institucije formiraju najmanje tri godine, već je u pitanju politička volja da ova institucija u punom svom obliku nikad ne zaživi.
Zahvaljujem. Gospodin Aleksandar Martinović ima reč. Imate 26 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, na pitanje da li će Državna revizorska institucija da ispuni očekivanje građana Srbije i da uradi posao koji joj Ustav i zakon stavljaju u nadležnost, u ovom trenutku ne može niko da odgovori. To zavisi, pre svega, od samih članova Državne revizorske institucije. Ako budete dosledno poštovali Ustav i zakon, ako budete stručni, savesni, profesionalni i odgovorni, ako poslušate savet apostola Pavla da ne gledate ko je ko i ako ste spremni da se zamerite onima koji trenutno vrše vlast u Srbiji, političkim vlastodršcima, njihovim mentorima, tajkunima itd., onda će DRI opravdati smisao svoga postojanja, odnosno obaviće sve one zadatke koje joj Ustav i zakon propisuju kao njenu nadležnost. Ali, ako budete samo fasada, ako budete samo dekor aktuelnom režimu, ako postojite samo zato da bi se ispunila puka forma Ustava i zakona, onda od Državne revizorske institucije država Srbija i njeni građani neće imati ikakve koristi. Budući da dolazim iz Vojvodine, koja je proteklih meseci postala poprište političke borbe oko novog statuta AP Vojvodine, dužan sam da saopštim nekoliko informacija koje će za Državnu revizorsku instituciju verovatno biti veoma značajne. Dame i gospodo iz Državne revizorske institucije, mesecima, ako ne i godinama, građani Vojvodine se obmanjuju i lažu da će živeti bolje ako budu što više nezavisni od centralne Srbije i režima u Beogradu. Seje se potpuno neistinita priča da građani u Novom Sadu, Subotici, Kikindi, Sremskoj Mitrovici, Zrenjaninu,Somboru i drugim opštinama i mestima Vojvodine žive teško zato što ih pljačkaju isto tako siromašni građani Vranja, Kruševca, Valjeva, Šapca, Negotina, Beograda itd. Režim Bojana Pajtića u Vojvodini je onaj isti ''žuti'' režim koji vlada ovde u Beogradu i celoj Srbiji, a kaže građanima Vojvodine otprilike ovako - živećete bolje, lepše i komfornije pod uslovom da budemo što manje zavisni od režima u Beogradu. A taj režim je isti i u Novom Sadu i u Beogradu. Gospodo iz Državne revizorske institucije, vi ćete, naravno, imati mnogo posla u celoj Srbiji, i u državnim organima i u javnim preduzećima. Bilo bi dobro da obratite pažnju na jednu instituciju koja u Vojvodini ima prilično mračnu ulogu. Njena uloga je da u vreme predizborne kampanje duva u jedra Demokratskoj stranci u Vojvodini i da joj olakšava pobedu na izborima. To je Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine. Ako budete ozbiljno krenuli da vršite reviziju poslovanja državnih organa i uopšte subjekata javne vlasti, a tu mislim i na institucije AP Vojvodine, onda ćete kod ovog fonda imati pune ruke posla. Zato što je taj fond jedna poluprivatna ustanova koja služi vlastodršcima u Novom Sadu. Niko ne zna kako, po kom osnovu, odlaze pare iz Fonda za kapitalno ulaganje Vojvodine. Fondza kapitalna ulaganja vam je, inače, institucija koja šakom i kapom deli pare podobnim tajkunima DS u Vojvodini, bez bilo kakvih tendera. I sad imate jednu paradoksalnu pojavu. Možete sve to da proverite. Ovog puta nisam pominjao i neću da pominjem konkretne cifre i imena itd., ali ako budete insistirali, mogu te informacije da vam dam. Dakle, sad su opštine u Vojvodini u jednoj smešnoj situaciji. Opštine ne mogu da nabave šoljice za kafu, a da ne raspišu tender. Ne mogu da nabave bilo kakav birotehnički materijal, a da ne raspišu tender. Ne mogu da kreče zgrade u kojima se nalaze opštinski organi, a da ne raspišu tender. Ali, kod Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine nije tako. Onaj ko je ''dobar'', ko je ''prijatelj'', ko je ''na istoj političkoj talasnoj dužini'' sa onima koji danas vrše vlast u Vojvodini, može da dobije posao da, recimo, asfaltira ulice i puteve u Vojvodini bez bilo kakvih tendera. Znate šta se dešava? Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine direktno uplaćuje pare izvođaču radova, na njihov žiro račun. Proverite to kod ovih koji sede danas u Izvršnom veću Vojvodine i videćete da je tako. Izvođaču radova se direktno uplaćuje novac na njihov žiro račun. U toj situaciji, gospodo iz Državne revizorske institucije, ko može da proveri koliko je para zaista otišlo u asfaltiranje ulica i puteva, a koliko je otišlo u privatne džepove, u kupovinu skupocenih automobila, stanova, lokala, ne samo ovde u Srbiji, nego i širom sveta? Zaustavite ono što radi Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, zato što apsolutno niko nema kontrolu kako taj fond u stvari funkcioniše, kuda odlaze te pare, kome i po kom osnovu. Apsolutno se ne poštuje Zakono javnim nabavkama. Jednostavno, Fond je stvoren samo zato da se u vreme predizborne kampanje noću na dan izbora, veče uoči izbora, asfaltiraju ulice i putevi, a pri tome je kvalitet izvedenih radova katastrofalan. Ulice se asfaltiraju (to mogu da vam kažu poslanici iz Vojvodine, ne moraju čak da dolaze iz redova SRS) noću, po temperaturama ispod nule, po blatu, čak se i ne operu, jednostavno se na blato nabacuje asfalt, ali se onda kaže – vidite, građani, kako radi DS; ako budete glasali za DS, dobićete nove puteve, ulice itd. Završe se izbori, ne prođe ni mesec dana, a put propadne. Ali, ko vas pita? DS je pobedila na izborima. Imali ste ovde Vuka Jeremića, ministra inostranih poslova, koji je, kada smo raspravljali o poverenju Vladi, onako pun sebe, slavodobitnički poručio poslanicima opozicije - možete vi nas da kritikujete, možete da nam prebacujete mnogo toga, ali mi smo pobedili na izborima. Jeste, pobedili ste na izborima, tako što ste na dan izbora delili paketiće. I time morate da se pozabavite. Kako je moguće da ministri koji sede u Vladi Srbije na dan izbora dele paketiće građanima ne bi li glasali za stranku kojoj ti ministri pripadaju? Pitajte, proverite da li ministri iz svojih džepova kupuju te paketiće. Jedan od tih paketića sam donosio ovde, u Skupštinu Srbije. Na stotine hiljada takvih paketića podeljeno je po celoj Srbiji, a naročito u Vojvodini. Pitajte ministre, gospodo iz Državne revizorske institucije, da li oni te paketiće pune sopstvenim parama ili su najpre opljačkali narod i narodu oteli stotine hiljada i miliona evra i onda im dođu na dan izbora i donesu paketić koji možda vredi tri, četiri ili pet hiljada dinara i kažu – evo, to je poklon DS i Borisa Tadića, da glasate za listu koja se zove Za evropsku Srbiju ili Za evropsku Vojvodinu. Dakle, proverite pre svega kako posluje Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine. To vam govorim zato što se mesecima seje jedna vrlo opasna laž da će građani u Vojvodini da žive bolje ako Vojvodina dobije maltene status federalne jedinice. Evo, ovih dana, danas, pojedini beogradski dnevni listovi objavili su kako se ti veliki autonomaši i borci za prava građana Vojvodine u stvari ponašaju. Ima ovde čak i nekih poslanika Lige socijaldemokrata Vojvodine koji uopšte nisu u Izvršnom veću Vojvodine, niti su pokrajinski sekretari, niti su zamenici, niti su pomoćnici, niti su zaposleni u Izvršnom veću Vojvodine, ali zato svakoga dana u Skupštinu Srbije dolaze službenim automobilima Izvršnog veća Vojvodine i uredno na blagajni naplaćuju dnevnice kao da su došli svojim automobilom. E, takvima, koji su osnovali Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, koji zloupotrebljavaju pravo na nadoknadu putnih troškova koje imaju narodni poslanici, usta su puna statuta Vojvodine, Evropske unije, oni pričaju priče o Vojvodini kao demokratskoj evropskoj regiji itd. Dakle, pozabavite se malo tim pitanjima. Mislim da bi bilo dobro, gospodine Sretenoviću, ako nam već Ministarstvo finansija izbegava da da odgovor, pokušajte vi da nam pomognete ili zamolite vašeg kolegu Rodoljuba Šabića, poverenika za informacije od javnog značaja, da nam kaže odakle je Vlada Srbije misli da isplati onoga ko dostavi informacije o tome gde se nalaze Ratko Mladić ili Goran Hadžić. Iz kojih izvora, sa koje budžetske pozicije, ko će da plati porez na tu nadoknadu koja se dobije u iznosu od milion, odnosno 250.000 evra u dinarskoj protivvrednosti? Na ta pitanja još uvek nismo dobili validan odgovor. Što se tiče samog poslovnika, gospodine Sretenoviću, ja sam sada u nedoumici da li je poslovnik akt koji reguliše unutrašnja pravila rada jednog organa ili je to jedan materijalno-pravni propis. Ako čitate ovaj poslovnik, videćete da on sadrži brojne odredbe kojima je mesto u zakonu o Državnoj revizorskoj instituciji, a ne u poslovniku. Znate, poslovnik je jedan interni akt, koji sadrži, pre svega, pravila postupanja, odnosno unutrašnja pravila rada jednog organa. Ovde imate čitav niz materijalno-pravnih odredaba koje treba da stoje u zakonu o DRI, a ne u Poslovniku. Zaista moram da vam skrenem pažnju na neke očigledne pravničke nedostatke ovog dokumenta. Član 6 – Institucija u poslerevizionom postupku. Ovo je sad jedna vrlo rogobatna formulacija, ali hajde, recimo da znamo šta znači. Kaže - donosi akta: 1) zahtev za preduzimanjemera. To nije pravni akt, gospodine Sretenoviću. Zahtev za preduzimanjemera nije pravni akt. Dalje, 2) obaveštenje Narodnoj skupštini - isto nije pravni akt, 3) poziv za razrešenje odgovornog lica - isto nije pravni akt, 4) saopštenje za javnost - tek to nije pravni akt. Onda imate u članu 9. stav 1. tačka 8. Zaista vas molim da obratite pažnju na jezik kojim je pisan ovaj poslovnik. U tački 8) kaže - odazivni izveštaj je izveštaj o otklanjanjuotkrivenih nepravilnosti ili nesvrsishodnosti. "Odazivni izveštaj" - pitajte narodne poslanike koji su bili u vojsci i oni će vam reći da je ovo vojna terminologija. Ovako se sporazumevaju stražar i komandir straže - odziv i lozinka. Šta će vam ovaj ''odazivni izveštaj''? Možda neki ''povratni izveštaj'' ili nađite neki adekvatan termin. Ovo je potpuno vojna terminologija, kojoj nije mesto u poslovniku o radu DRI. Karakterističan je i ovaj član 43. On je tipičan primer da ovaj poslovnik u većoj meri sadrži materijalno-pravne odredbe, nego one koje se tiču pravila postupanja same DRI: ''Prilikom savetovanja korisnika javnih sredstava i subjekata revizije, pružanja stručne pomoći Narodnoj skupštini, Vladi i drugim državnim organima, kao i davanju mišljenja na zakone iz oblasti javnih finansija, Institucija čuva svoju revizionu nezavisnost''. Ovo je tipično materijalno-pravna odredba, nema veze sa internim pravilima postupanja DRI. ''Savetovanje ne sme poprimiti vid komentarisanja ili ocenjivanja donetih revizionih izveštaja''. I ovo je tipična materijalno-pravna odredba, od kojih, inače, vrvi ovaj poslovnik. Naravno, SRS zaista podržava početak delovanja DRI. Dobro je da se donese, makar i ovakav, poslovnik. Bolje ovakav, nego nikakav. Bolje da Državna revizorska institucija počne da radi, nego da je uopšte nema ili da postoji samo na papiru. Sada, gospodo iz DRI, od vas sve zavisi. Ako ste spremni da pogledate istini u oči i da se hrabro suočite sa brojnim finansijskim malverzacijama, kojima je, na žalost, bogat politički život u Srbiji, ova institucija ima izgleda da uspe. Ako budete postojali samo zato da se ispuni slovo Ustava i zakona, onda ćete biti obična fasada. Onda od vašeg rada i postojanja, uz sve vaše stručno znanje, koje zaista ne želim da dovodim u pitanje, građani Srbije neće videti nikakvu korist, Srbija će i dalje biti tamni vilajet u kome će vlastodršci da rade sve što im je volja, a državni organi će biti tu samo kao puki posmatrači nečega čega nema nigde, ni u jednoj državi EU, kojoj vi, gospodo, barem na rečima, težite.
Reč ima gospođa Marina Raguš. Vaša poslanička grupa ima još samo 11 minuta.
Gospođo Đukić-Dejanović, hvala. Dame i gospodo, kao što smo vam i obećali, smatrajte da je ova rasprava tek početak naše priče o DRI, o transparentnosti javnih finansija, o tome kuda idu, kako i na koji način se troše pare poreskih obveznika. Takođe, ovo je tek početak kampanje koju će SRS ovde provesti do kraja i to jeste naše izborno obećanje. Na kraju, možda čak i zaveštanje za ovu godinu, s obzirom da neko zaista mora da pokrene vrlo ozbiljnu priču koja se tiče korupcije i organizovanog kriminala u državi Srbiji, a vlast to nije. Ono što smo imali prilike da čujemo ovih dana, ovih meseci i ovih godina, gospodine Sretenoviću, a ovde se nalazi većina vaših intervjua koje ste dali medijima, jeste da država nije našla za shodno da organizuje uslove neophodne za rad DRI. Eto, vi ste 20. januara dali dnevnom listu "Politika" intervju, koji sam ja zaista sa pažnjom pročitala. Koliko SRS vidi, vama posao neće biti nimalo lak, zato što pored materijalno-tehničkih sredstava, ovde se zaista dovodi u pitanje i kadrovska struktura onih ljudi koji će biti spremni da se pozabave takvim poslom kao što je revizija javnih finansija. SRS takođe očekuje od vas ovde da čuje šta je država, a pretpostavljam da ste redovno u kontaktu sa onima koji su vlasni da vam daju odgovore na takve dileme, preduzima po pitanju bezbednosti i nezavisnosti onih koji će raditi u DRI, zato što vi ulazite u minsko polje, za koje je država godinama stvarala utisak da će se pozabaviti onim što jeste zaista vrlo veliki problem (nije najvažniji, ali možda po prioritetu drugi, posle nacionalnog identiteta ovog naroda i ove zemlje), a to je problem korupcije, tj. gde idu pare poreskih obveznika i na koji način. Ukoliko se samo prisetimo da u Srbiji ima oko 12.000 naručilaca i 80.000 ponuđača, godišnje se zaključi oko 250.000 ugovora, čija vrednost premašuje 1,7 milijardi dolara. U poslednje tri i po godine poništeno je oko 800 javnih nabavki. Početkom 2002. godine učešće javnih nabavki u bruto društvenom proizvodu Srbije i Crne Gore bilo je oko 9%. Pretprošle godine udeo javnih nabavki činio je oko 11% bruto društvenog proizvoda Srbije. Javne nabavke u EU čine oko 30% ukupne javne potrošnje, što predstavlja oko 16% bruto društvenog proizvoda EU. U ovih nekoliko minuta pokušaću da govorim samo preciznim jezikom cifara. Ono što smo imali prilike da čujemo i pre izvesnog vremena od dr Predraga Jovanovića jeste da je nedostatak adekvatnog kadra jedan od zaista važnih faktora koji muče ne samo DRI, nego i druge institucije koje imaju antikorupcijski karakter i koje su novijeg datuma. Svakako da se nikome ne žuri da dobije efikasnog kontrolora – citiram dr Jovanovića. Primera radi, u Crnoj Gori je 2004. godine zakon usvojen u aprilu, a već u julu je imenovan Savet i profunkcionisala je DRI. Kada poredimo zemlje u okruženju, zemlje zapadnog Balkana, mi smo, dakle, poslednja zemlja kojoj je palo na pamet da poradi na formiranju DRI. To je dovoljan odgovor. Međutim, ono što je meni privuklo pažnju jeste takođe izjava dr Jovanovića da bi, prema njegovoj proceni, uvođenje stvarne kontrole, nasuprot formalnoj kakva trenutno postoji, svakako dodalo još minimum pet do deset odsto uštede u sektoru javnih nabavki. To je na godišnjem nivou negde između 100 i 200 miliona evra. Poseban kvalitet DRI u odnosu na ostale kontrolne institucije je što ispituje celishodnost trošenja budžetskih sredstava, što će reći da nije svejedno ako imate petoro zaposlenih, a uzmete 100 računara. Onda dolazimo do vašeg rada, koji mi je takođe privukao pažnju, zove se Uloga DRI u proveri pravilnosti i svrsishodnosti javnih nabavki, gde vi, između ostalog, dajete predlog i definišete šta bi to DRI trebalo da radi. Zbog građana koji će ovo da prate u odloženom prenosu, između ostalog, vi kažete - kod direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava obavlja se revizija, dakle Republike, teritorijalnih autonomija, lokalnih vlasti, organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, budžetskih fondova, Narodne banke Srbije u delu koji se odnosi na korišćenje javnih sredstava, javnih preduzeća, privrednih društava i drugih pravnih lica koje je osnovao direktni, odnosno indirektni korisnik javnih sredstava, pravna lica u kojima država ima učešće u kapitalu, drugi subjekti koji koriste sredstva, imovinu pod kontrolom i na raspolaganju Republike, teritorijalnih autonomija i lokalnih vlasti. Moram da vam kažem da se mi potpuno slažemo sa tim. To zaista jeste referentni okvir DRI, a onda opet mogu da ponovim samo da vam želimo svu moguću sreću u ovom poslu. Iskreno, ono što ne dovodim u pitanje jeste vaša kvalifikovanost, ali mi je pomalo čudno kako do sada niste na drastičniji način reagovali ili, slušajući svoju profesionalnu etiku, jednostavno odstupili od posla koji, prosto, ne možete da uradite. Ne zbog vaše krivice nego, jednostavno, država nema volju da se pozabavi ozbiljnom pričom u smislu antikorupcijske kampanje, kao što je formiranje i rad DRI. Još jedan od vrlo važnih podataka, ne zato što to kaže SRS, već zato što to izjavljuju ljudi koji zaista na neki način i predstavljaju vlast, jeste izjava gospođe Verice Barać, predsednice Saveta za borbu protiv korupcije. Evo šta je ona pre izvesnog vremena, 20. januara, izjavila – nedostatak radnog prostora je jedna od efikasnih metoda uz pomoć kojih pojedinci iz vlasti uporno sprečavaju izgradnju institucije urušavanjem postojećih. Tako se ljudi ponižavaju, obeshrabruju i stavljaju u zavisan položaj. Pored ovih primera treba pomenuti činjenicu da se u Palati pravde pregrađuju hodnici kako bi se obezbedio prostor za rad. Još značajniji deo njene izjave je - paradoks je u tome što je ova zemlja poklonila više hiljada najboljeg poslovnog prostora koji je bio u njenom vlasništvu. To kaže gospođa Barać prijateljima Mlađana Dinkića. Preko 12.000 kvadrata poslovnog prostora je prvo ustupljeno bankama na korišćenje, zatim je od toga sedam i po hiljada kvadratnih metara prodato pod uslovima koje je on propisao i kome je on hteo. Ostatak je izdat u zakup po izuzetno povoljnim cenama. Dakle, pokušaću da budem vrlo kratka na kraju, kada ovo govore ljudi koji bi trebalo da se pozabave korupcijom ispred demokratske vlasti koja je revoluciju 5. oktobra provela na talasu obračuna sa korupcijom po principu uvođenja transparentnosti u sve oblasti društva, mi smo, kao opozicija, zaista pred jednom velikom dilemom. Deset godina posle petooktobarskih promena mi nemamo revizorske izveštaje, nemamo završne račune i nemamo ideju o tome gde odlaze pare osiromašenih građana Srbije. Samo još jedan podatak na kraju. Dakle, mi smo se potrudili da dođemo do programa donacija u periodu 2000-2008. godine na račun državnih organizacija i države same. Ukupno je pristiglo 400, skoro deset miliona dolara, za koje mi ne znamo kome su otišli i šta je rezultat konkretnih donacija po određenim projektima. Dakle, gospodine Sretenoviću, nadam se da će poslanički klub SRS od vas čuti odgovore koji će nam pomoći u ovom početnom delu da razumemo šta je to što nas očekuje u narednih godinu, dve, tri, četiri i kakva je to država u kojoj živimo. Hvala vam.
Poslanička grupa SRS je potrošila vreme, tako da ostali poslanici neće moći danas da uzmu učešće u raspravi. Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Po drugoj tački dnevnog reda nastavićemo rad sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 130 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u ovom momentu prisutan 101 narodni poslanik, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za početak rada. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da sednici prisustvuje Rodoljub Šabić, poverenik za informacije od javnog značaja. Pozdravljam ga. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O DAVANjU SAGLASNOSTI NA AKTA POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA Po Poslovniku se javila gospođica Nataša Jovanović.