Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutan 131 narodni poslanik, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: dr Miljana Nikolić, Momo Čolaković, dr Dijana Vukomanović i Ivana Dinić. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i, izuzetno, za ponedeljak, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice, koji vam je dostavljen, sadržan je predlog dnevnog reda. Pre utvrđivanja dnevnog reda sednice, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Grupa od 199 narodnih poslanika predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 131, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 199 narodnih poslanika predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Grupa od 127 narodnih poslanika predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 145 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela Narodnoj skupštini 24. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 135, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog zakona o prevenciji i dijagnostici genetički bolesti, genetički uslovljenih anomalija i retkih bolesti, koji je podneo Narodnoj skupštini 3. jula 2014. godine. Da li narodni poslanik prof. dr Dušan Milisavljević želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 148 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i čl. 170, 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o izmeni Zakona o sudijama, Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata (tačke 1, 2. i 3. predloženog dnevnog reda); Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o trgovini naoružanjem i Predlogu zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka; Listi kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije koju je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine, Listi kandidata za članove Saveta Komisije za zaštitu konkurencije koju je podneo Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine i Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje koji je podnela predsednik Narodne skupštine. Da li narodni poslanik Zoran Babić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 137, protiv – 11, uzdržanih – nema, nisu glasala četiri od ukupno prisutna 152 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 140, protiv – niko, uzdržanih – tri, nije glasalo 11 od ukupno prisutna 154 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, u celini. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, 3. Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o trgovini naoružanjem, 5. Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, 6. Lista kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, 7. Lista kandidata za članove Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, 8. Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 1, 2. i 3, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas, da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe.
Javljam se za diskusiju kao ovlašćeni ispred grupe. Malo sam poranio.
Greška, još nismo dotle došli. Hvala. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona i izmeni Zakona o sudijama, Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata. Da li predstavnici predlagača, narodne poslanice Biljana Pantić Pilja i Katarina Rakić žele reč? Reč ima narodna poslanica Biljana Pantić Pilja.
Hvala predsednice. Poštovana predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, drago mi je što je 199 narodnih poslanika podržalo Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu i Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama. Nadam se da ćemo u danu za glasanje imati potpuni konsenzus, odnosno da ćemo svih 250 poslanika podržati ove zakone. Za izmene ovih zakona zaslužena je inicijativa koju su zajednički podneli predsednik VSS, predsednik Državnog veća tužilaštva, ministar pravde, predsednica Društva sudija Srbije, predsednik Udruženja javnih tužilaca i zamenika javnih tužitelja Srbije. Ovo je inicijativa koju su podneli najstručniji ljudi iz oblasti pravosuđa, najučeniji ljudi struke i na nama je, smatram, da samo podržimo ovakvu inicijativu. Konsultantski savet evropskih sudija doneo je 2010. godine Osnovna načela sudska, magna karta sudija, koja predviđa da nezavisnost sudska se jemči imenovanjem do starosne granice. Takođe UN su usvojile 1985. godine Osnovna načela nezavisnosti sudstva kojima se predviđa da sudije ne mogu biti smenjene dok ne nepune godine starosti potrebne za obavezan odlazak u penziju ili im ne istekne mandat. Ovim predlozima zakona koji su danas pred nama, predviđa se da javnom tužiocu i sudiji prestaje funkcija kada navrši 65 godina života i briše se odredba koja predviđa da prestaje funkcija kada napuni 40 godina staža. Ovim izmenama sudije i tužioci neće biti prinuđeni da odlaze u penziju kada su u punom jeku svoje radne snage, kada su najučeniji. Još u Kraljevini Jugoslaviji smo imali da su sudije Vrhovnog suda odlazile u penziju sa 70 godina starosti. Evo prilika za struku koja je i podnela ovu inicijativu i za Ministarstvo pravde, da razmisli o tome da sudije VKS, kao najviše instance odlaze u penziju sa 70 godina, jer su to najučenije sudije, koje rade u najvišoj instanci suda. Što se tiče izmene zakona koja se nalazi u Predlogu zakona o javnom tužilaštvu, gde se predviđa da tužilački pripravnik ukoliko položi pravosudni sa odlikom, zasniva radni odnos na neodređeno vreme. Smatram da se ovim pospešuje načelo jednakosti. Zakonom o uređenju sudova članom 66. predviđeno je da sudijski pripravnik ukoliko položi pravosudni sa odlikom, zasniva radni odnos na neodređeno vreme na mestu sudijskog pomoćnika. Na ovaj način će se izjednačiti sudijski pomoćnici i tužilački. Iz kog razloga bi tužilački pripravnik bio u nepovoljnom položaju u odnosu na sudijskog pripravnika? Oni koji su polagali pravosudni ispit znaju kakav je to ispit i predsednica Narodne skupštine zna koliko je težak pravosudni ispit. Pravosudni ispit se sastoji iz pismenog i usmenog dela. Treba da se dobije odlika iz sedam ispita koji se usmeno polažu i pismeno sastavljanje presude. Vrlo mali broj ljudi položi svih sedam ispita sa odlikom. Takvih je petoro bilo u poslednje tri godine na teritoriji čitave Srbije i gotovo niko nije zasnovao radni odnos u tužilaštvu. Smatram da postoji opravdanje da najstručnije, najupornije i najučenije zadržimo u tužilaštvu. Kao što postoji zakonska odredba da ih zadržimo i u sudu, jer oni su se najviše trudili, oni su u jednom danu položili sedam ispita. Dobili su odliku koja se teško dobija. Iz tog razloga smatram da se ovim izmenama mladim ljudima daje vetar u leđa, mogućnost da zasnuju radni odnos i da daju svoj doprinos struci. Ponovo ću napomenuti da postoji saglasnost struke oko svih ovih pitanja, svih strukovnih udruženja, Ministarstva pravde. Na nama je da pomognemo struci i da svi damo podršku u danu za glasanje za ovaj zakon. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, izmene zakona o legalizaciji koju predlažemo odnose se praktično na izmenu jednog stava i to u članu 23. Zakona o legalizaciji. Naime, po sada važećoj odredbi navedenog člana, svi oni koji su podneli zahtev za legalizaciju morali bi do prvog novembra da svu svoju potrebnu dokumentaciju dostave. Ukoliko to ne urade, nadležan organ će po sili zakona morati da odbije njihove zahteve iako su možda mogli da legalizuju svoje objekte. Da bismo jednu ovakvu situaciju izbegli, predlažemo izmene ovog zakona i želim da naglasim, želimo da predložimo izmenu roka u kome građani treba da dostave neophodnu dokumentaciju za dopunu svojih već predatih zahteva. Znači, želim da naglasim da ovo nije novi rok za zahteve za legalizaciju. Potrebu za donošenjem jedne ovakve izmene vidimo u tome da je u Srbiji podneto 800 hiljada zahteva za legalizaciju, a tek jedan mali deo je dobio dozvolu. Navešću primer Beograda. U Beogradu je od stupanja na snagu Zakona o legalizaciji predato 240 hiljada zahteva za legalizaciju, od toga je legalizovano tek nešto blizu sedam hiljada objekata. Šta ćemo sa ostalima? Da ih rušimo? Naravno da nećemo. Stav Vlade Srbije i Ministarstva građevinarstva jeste da se legalizuje sve ono što je i moguće da se legalizuje. Međutim, primer legalizacije u Srbiji jeste samo jedan primer kako se stvari za godinu dana ozbiljne primene jednog zakona, kako se za godinu dana ne mogu rešiti svi problemi koji su se nagomilali skoro već deceniju za nama. Prošle godine, prilikom donošenja ovog zakona, rekli smo građanima Srbije, tačnije obećali smo građanima Srbije da ćemo uraditi ono što u stvari jeste obaveza nas kao narodnih poslanika, da ćemo pratiti primenu ovog zakona i da ćemo ga u hodu menjati, odnosno usklađivati sa potrebama građana. Od nadležnog ministarstva dobila sam podatak da su nadležni organi u roku koji je propisan Zakonom o legalizaciji izdali građanima obaveštenje šta je sve potrebno da dostave da bi dopunili svoj predmet za legalizaciju. Međutim, u ovih godinu dana uvideli smo da to građanima nije dovoljan rok, da godinu dana građanima nije bilo dovoljno da dopune svoje predmete i iako smo prošle godine, dok smo donosili sada važeći Zakon o legalizaciji, smatrali da dokumentacija koja je propisana tim zakonom je zaista nešto minimalno što je potrebno da bi se objekti legalizovali. Prosto, u praksi to nije ispalo tako. Građanima je i dalje procedura jako komplikovana, građani i dalje imaju veliki problem sa dostavljanjem dokaza o imovini i dalje sva dokumentacija koju moraju da dostave košta. Tako da, to građanima predstavlja svakako još jednu otežavajuću okolnost. Svakako, pitanje imovine i cena legalizacije predstavlja nešto što bi možda u narednom periodu trebali da razmislimo o promeni. Ovo rešenje koje danas predlažemo, svakako predlažemo samo kao privremeno rešenje, jer je u izradi u Ministarstvu građevine novi, jedan sasvim novi pravni akt, propis koji će ovu oblast još više pojednostaviti i građanima omogućiti da na jedan jednostavniji način legalizuju svoje objekte. Da ne bi došli u situaciju da im 1. novembra istekne rok i da građani počinju da dobijaju obaveštenja da će im možda objekti biti srušeni, pa za par meseci da ponovo pozivamo građane na legalizaciju, mi se sada ovde ponašamo kao jedna odgovorna grupa narodnih poslanika, kao odgovorna Vlada koja taj vakum želi da prevaziđe. Ovo nije nešto što se nije dešavalo u prethodnom periodu. U prethodnih deceniju i po bilo je više situacija kada su građane pozivali na legalizaciju, pa su se zakoni kosili jedni sa drugima. Naime, kao što znamo, podsetiću vas samo još jednom, u Srbiji postoji milion i 300 nelegalnih objekata. Podsetiću vas samo da je prvi poziv na legalizaciju objekata bio 2003. godine, kada je stupio na snagu Zakon o planiranju i izgradnji. Taj zakon je doživeo promene i doživeli smo nove pozive na legalizaciju 2006, pa zatim ponovo 2009. godine, da bi konačno Ustavni sud 2011. godine oborio odredbe Zakona o planiranju i izgradnji kao neustavne, jer u isto vreme dok je taj zakon bio na snazi 2003. godine usvojen je Krivični zakon, u kome se kaže da je izgradnja bez građevinske dozvole krivično delo. Znači, u čitavom tom periodu od 12 godina i duže imali smo dva zakona na snazi, jedan po kome smo mogli da kažnjavamo ljude koji grade bez dozvole, i drugi po kojem su pozivali ljude na legalizaciju, a desilo se to da je za taj period samo nelegalna gradnja rasla i da se povećavao broj predmeta. Zakon o planiranju i izgradnji, koji je nažalost i dan danas na snazi, lično smatram da predstavlja jednu od najkomplikovanijih procedura i jedan od najgorih zakona koji je ikada napisan. Po tom zakonu u proseku vam je potrebno da provedete 17 meseci po raznim službama da biste dobili dozvolu. Evo, na primer, da biste dobili samo jedno odobrenje za izgradnju, po još uvek važećem Zakonu o planiranju i izgradnji, morate da dobijete odobrenje od mnogih gradskih institucija, među kojima su: Katastar nepokretnosti, Direkcija za gradsko građevinsko zemljište, Građevinska inspekcija, Urbanistički zavod, Sekretarijat za urbanizam, sva javna preduzeća, EPS, vodovod, gasovod, Telekom, toplana, sve to za samo jedno odobrenje. Da ne navodim planere, projektante i izvođače radova. Takođe, da ne pominjem svu korupciju i sve ono sa čim se građani susreću na raznoraznim šalterima. Ja se lično radujem novom Zakonu o planiranju i izgradnji, koji je u javnoj raspravi, koji je pred nadležnim skupštinskim odborom bio u avgustu mesecu ove godine. To je zakon koji će svakako pojednostaviti proceduru i uvešće novu instituciju – kancelarije za brzi odgovor. Prosto, imaćemo jedan šalter i više građani neće šetati, šetaće predmet i na onom šalteru gde smo predali zahtev, tu ćemo i dobiti dozvolu. Prošle godine kada smo donosili Zakon o legalizaciji znali smo da on svakako nije najbolje rešenje, jer prosto, kad stvari radite naopako, najbolje rešenje ne postoji. Birali smo najmanje loše rešenje. Svakako da svako ko se ozbiljno uhvati u rešavanje ovog problema ne može izaći kao pobednik, svakako se ne može naći jedno rešenje koje će svim građanima odgovarati. Međutim, ono što je veoma važno istaći jeste da je u Srbiji nelegalna gradnja zaustavljena, da su građani Srbije počeli da se ponašaju odgovorno, da znaju da ne trebaju da zidaju onako kao sami žele i tamo gde žele. Takođe, pokazana je spremnost opštinskih uprava i građevinskih inspekcija da u korenu spreče nelegalnu gradnju, što se svakako ranije dešavalo. Iz svega navedenog, dame i gospodo narodni poslanici, želim da vas pozovem da u Danu za glasanje podržite ove izmene zakona, kako bi građanima Srbije omogućili da posao završe do kraja. Hvala.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u ime Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu mogu da kažem da je Odbor jednoglasno podržao izmene i dopune Zakona o sudijama i Predlog izmena i dopuna Zakona o javnom tužilaštvu. Ne bih mnogo obrazlagao, koleginica Pilja je dovoljno rekla šta su razlozi i šta je rukovodilo 199 poslanika da izađu pred Narodnu skupštinu sa predlogom ovih izmena ova dva zakona. Rekao bih samo jedno, a to je da treba da zaštitimo nosioce pravosudnih i javno-tužilačkih funkcija koji imaju 40 godina ili će vrlo brzo dostići 40 godina radnog staža ili staža osiguranja, a nemaju 65 godina života. Radi se o vrlo malom broju nosilaca javno-tužilačkih i sudijskih funkcija. Radi se o ljudima koji su vrlo rano, odmah po završetku fakulteta, a fakultet su završili sigurno redovno, čim su pre 65 godina dostigli cifru od 40 godina staža osiguranja, to znači da su fakultet završili sa 22 ili 23 godine u redovnom roku, i treba im omogućiti, s obzirom na njihovo znanje, iskustvo i stručnost, da ostanu, da mogu da rade i da budu nosioci javno-tužilačkih i sudijskih funkcija do navršenih 65 godina života. To je preporuka i drugih organa i organizacija, kao što ste čuli od koleginice Pilje. Iz tog razloga je Odbor prihvatio ove izmene i dopune ova dva zakona i predlaže Narodnoj skupštini da ih usvoji. Gospođo predsednice, ako mi dozvolite, iskoristio bih ovo vreme, samo još jedan minut, da u svojstvu zamenika predsednika poslaničke grupe JS kažem i da će poslanička grupa JS, da se ne bih ponovo javljao, podržati oba ova dva zakona, kao i Zakon o legalizaciji, jer smatramo da je dobro da damo još jedan dodatni rok od šest meseci svim onim ljudima koji nisu mogli u proteklom periodu za godinu dana da dođu do određene dokumentacije pomoću koje bi legalizovali svoje objekte. Na taj način ćemo pomoći i njima i lokalnim samoupravama da taj posao već jednom privedu kraju. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Pre nego što pređemo na listu govornika, da potvrdimo mandat novom narodnom poslaniku. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Dostavljena vam je odluka RIK-a o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Ivanu Jovanoviću, izabranom sa izborne liste „Sa Demokratskom strankom za demokratsku Srbiju“. Na osnovu odluke RIK-a, izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, Narodna skupština, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Ivanu Jovanoviću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Poštovani narodni poslaniče, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodnog poslanika da potpiše tekst zakletve. Dozvolite mi da vam poželim zajednički uspešan rad u tekućem mandatnom periodu. Sada prelazimo na diskusiju predsednika i predstavnika poslaničkih grupa. Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene kolege, uvaženo predsedništvo, pred nama su danas dva zakona iz oblasti pravosuđa koja predstavljaju još jedan od značajnih koraka u reformi našeg pravosudnog sistema i usklađivanje sa evropskom praksom i evropskim preporukama. Svedoci smo da je proces evropskih integracija veoma komplikovan i opsežan i da je neophodno da se vrlo temeljno pristupi reformama svih segmenata našeg društva. Iskustvo drugih zemalja koji i pouka koju daje EU i kojoj je izvukla iz procesa pregovora sa drugim državama, nalažu da u poglavlju 23-24 koja se bave pravosudnim i osnovnim pravima, odnosno pravdom, slobodom i bezbednošću i u okviru toga borbom protiv korupcije, prva otvaraju i poslednja zatvaraju. Izmene o Zakonu o sudijama predlaže da se izbegne diskriminacija sudija u odnosu na ostale građane Srbije, po osnovi starosti, jer starosna granica za penzionere koja važi za sve građane ne važi i za sudije. Važećim zakonskim rešenjima ušli smo u jednu nelogičnost ona je sledeća. Sudije koje su na vreme i pre roka završili fakultet i odmah zatim zasnovali radni odnos, sa napunjenim 40 godina radnog staža podležu penzionisanju, dok one sudije koje su duže studirale i pravili pauze, ostaju u pravosudnom sistemu Srbije do 65 godine starosti, bez obzira na to da li će imati 40 godina staža. To je jedan od glavnih razloga zašto treba podržati ovaj predlog zakona. Razlog više jeste i činjenica da su nedavno Ustavnom sudu Srbije, Vrhovni kasacioni sud, kao i Društvo sudija zatražilo ocenu ustavnosti ovog zakona, jer smatraju da je propisivanje staža osiguranja kao osnov za prestanak sudske funkcije i razlog za penzionisanje suprotan Ustavu i opšte prihvaćenim pravilima međunarodnog prava. Predlog zakona o javnim tužiocima prati izmene Predloga zakona o sudijama i propisuje iste odredbe. Imajući u vidu da su javni tužioci bili u istovetnoj situaciji ovaj predlog donosi još jednu izmenu koja se odnosi na tužilačke pripravnike. Smatram da je ta izmena dobra, jer se položaj sudijskih i tužilačkih pripravnika sada izjednačava i omogućava da onaj tužilački pripravnik koji je položio pravosudni ispit sa najvišom ocenom odmah stičem i pravo da zasnuje radni odnos na neodređeno vreme u tužilaštvu. Na ovaj način se mladi pripravnici koji su u procesu učenja motivišu te im se određuje nagrada za kvalitetno stečeno znanje kao i ovladavanje neophodnim veštinama. Kako je u regionu? Zakonodavstvo susednih država i pojedinih evropskih država ne sadrže odredbu sličnu onoj u Zakonu o sudijama koja propisuje da sudije po sili zakona odlaze u penziju kada napune 40 godina radnog staža. Tako je u Hrvatskoj, Sloveniji, Bosni i Hercegovini, Mađarskoj, Makedoniji i tu sudije mogu da rade dok ne navrše 65 godina života. Zanimljivo je da je Mađarska pokušala da izmeni svoje zakone i snizi starosnu granicu sudija, tužioca i notara za odlazak u penziju sa 70 na 62 godine. Međutim, Evropski sud pravde je doneo odluku da Mađarska na ovakav način je povredila svoje obaveze koje proističu iz direktive EU. Jasno je da ovoj Vladi nije samo cilj članstvo u EU, već jasna i vrlo ozbiljna namera da reformiše kompletan državni sistem. Prema tome, pregovori sa EU moraju svima nama predstavljati pokretačku snagu unutrašnjih reformi koje su građanima neophodne. Reforme u pravosuđu sprovode se zbog građana kako bi živeli u modernoj i uređenoj državi. Moramo težiti reformisanom pravosuđu u kome će procesi trajati kraće, a pravda biti dostupnija građanima. Želim da kažem da je država 2013.godine usvajanjem dva akciona plana za reformu pravosuđa i borbu protiv korupcije zaista ustanovila kvalitetan ambijent za rad sudija i tužilaštava i za borbu protiv korupcije. U okviru šire priče o reformi pravosuđa koja traje, trajaće još dugo, želim da skrenem pažnju na aktuelni problem neravnomerne zastupljenosti Bošnjaka u sastavu sudskih i tužilačkih organa u Novom Pazaru, ali i u drugim gradovima Sandžaka gde Bošnjaci tradicionalno žive u većem broju. Moram da podsetim da Ustav Republike Srbije, tačnije član 77. u stavu 1. garantujem pripadnicima nacionalnih manjina da učestvuju i upravljaju u javnim poslovima. Takođe, član 46. stav 2. Zakona o sudijama koji se odnosi na ovo o čemu danas razgovaramo je propisao da se pri izboru i predlaganju za izbor sudija vodi računa o nacionalnom sastavu stanovništva i odgovarajućoj zastupnosti pripadnika nacionalnih manjina i poznavanju stručne i pravne terminologije na jeziku nacionalne manjine. Isto to je potvrđeno i u članu 82. u stavu 5. Zakona o javnom tužilaštvu gde je propisano da pri izboru i predlaganju za izbor javnih tužilaca takođe se vodi računa o zastupljenosti nacionalnog stanovništva, odnosno manjina to jest pripadnika nacionalnih manjina. Ovo potvrđuju i konvencije za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope. Nažalost, mi i na terenu, pre svega u Novom Pazaru imamo jednu poražavajuću sliku i nešto što nije dobro za ukupnu sliku niti Srbije niti ove Vlade. Naime, u Osnovnom sudu u Novom Pazaru u čijem sastavu je sudska jedinica u Tutinu od predviđenih 26 sudija uposleno je 20, a samo je od njih osam Bošnjaka. Osnovno javno tužilaštvo u Novom Pazaru broji sedam nosilaca, od toga je tri bošnjačke nacionalnosti. Više javno tužilaštvo u Novom Pazaru broji šest nosilaca javno-tužilačke funkcije od kojih je samo dvoje bošnjačke nacionalnosti. Podsetiću da na teritoriji nad kojom imaju ingerenciju ove sudske i tužilačke ustanove živi oko 160.000 stanovnika od čega je oko 80% bošnjačke nacionalnosti. Imajući u vidu podatke koje sam izneo želim da pozovem ministarstvo, a i Vladu da u okviru svojih nadležnosti iskoristimo ovu reformu pravosuđa i otklonimo ovaj dugogodišnji nedostatak. Verujem da će ministarstvo na čijem čelu je ministar koji dolazi baš iz mojih krajeva i koji verujem da prepoznaje ovu neuralgičnu tačku, neuralgično pitanje i koji prepoznaje koliki značaj ona ima prepoznaćete značaj i važnost i koliko je ona bitna za formiranje poverenja ne samo Bošnjaka već i svih građana Sandžaka u republičkim institucijama. Javno tužilaštvo i sudije su ogledalo jedne države. Moram da kažem da na dosadašnji rad tužilaštva u Novom Pazaru u najmanju ruku imamo skromno mišljenje i moram da sugerišem da se što pre pristupi strukturnim i personalnim promenama. Nije samo problem u nacionalnoj zastupljenosti, već i u neznanju, nekompetentnosti, ali i o korupciji. S toga treba posebnu pažnju posvetiti ukupnom autoritetu i integritetu imenovanih lica na ovim funkcijama. Oni su država Srbija i u Novom Pazaru, i u Somboru, i u Nišu, i u Preševu, i u svim drugim delovima naše zajedničke države. Treba insistirati na sposobnim, časnim, uglednim, porodičnim ljudima iz lokalnih sredina, jer oni najbolje poznaju mentalitet i ambijent sredine u kojima žive i gde su rođeni. To se posebno odnosi na tužilaštvo. Iskustvo je pokazalo da najbolje rezultate u radu tužilaštva, pogotovo u multietničkim sredinama imaju ljudi iz tih mesta, tako je i u Novom Pazaru. Ono što svakako raduje je zaista iskrena želja ministra pravde da uđe u ozbiljnu reformu pravosuđa iako mu na tome stoje brojne prepreke, ne osnovna štrajkovi, pa i napadi na ličnom nivou. Mi zaista cenimo njegovu želju i rešenost i podržavamo ovu Vladu u tome da se izbore za pravedniji i bolji pravni sistem i vladavinu prava koja je svakako najneophodniji uslov za bilo kakav ozbiljniji razvoj naše države. Najčvršća veza koja povezuje SDP i SNS je svakako bespoštedna borba protiv korupcije i lopovluka koji našu državu doveo do granice opstanka. Pošten odnos prema svojim građanima kao i posebna briga prema najsiromašnijem delu našeg društva, izgradnja pravne države i vladavine prava je naš zajednički imperativ. Podela odgovornosti i obaveza je najbolji put u ostvarivanju našeg zajedničkog cilja, razvijenije, pravednije i prosperitetnije Srbije. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Olgica Batić.
Hvala uvažene predsednice, poštovane kolege i koleginice, danas pred sobom imamo, ja ću se ograničiti samo na Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, kao i na Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, dakle još jedne izmene zakona koje se odnose na pravosudni sistem naše zemlje, suštinski jednu izmenu Zakona o sudijama i suštinski dve izmene Zakona o javnom tužilaštvu. Naravno, ove predložene izmene i dopune, kako Zakona o sudijama, tako i Zakona o javnom tužilaštvu, čini se sa jedne strane radi usklađivanja pravnog sistema i u tom smislu da se sada kao obavezan razlog prestanka sudijske ili tužilačke funkcije zapravo predviđa navršavanje određenih godina života, bez obzira na staž osiguranja. Drugi deo izmena koji je, pre svega, sadržan u Zakonu o javnim tužilaštvima, odnosno njegovim izmenama odnosi se i ono što je prisutno jeste taj motivacioni element, dakle na motivisanje tužilačkih pripravnika da pravosudni ispit nakon završenog pripravničkog staža pripreme što je bolje moguće, znači da se motivišu za što bolji rad i za učenje kako bi sam pravosudni ispit polagali sa odlikom, te da im se pruži garancija da, ukoliko u tom smislu budu ispunili taj kriterijum, a kriterijum je jasno i taksativno naveden ovim Predlogom zakona, da im se i pruži garancija za zaposlenje. U prvom slučaju koji se odnosi na to da javnim tužiocima i sudijama obavezno prestaje funkcija u slučaju navršetka 65 godina života, i to bez obzira na druge uslove, moram da istaknem činjenicu da je takva intencija u našem zakonodavstvu uočena, čini mi se, kasno i uočena prilično sa zakašnjenje, iako je u našem sistemu postojala dugo vremena, odnosno egzistirala mogućnost da se i sudijama i tužiocima koji su navršili preko 65 godina života produži funkcija radi obavljanja, odnosno okončanja rada na pojedinim predmetima, realnost, naravno, u Srbiji je pokazalo i veliku mogućnost zloupotreba upravo povodom tog pitanja, te je bilo neophodno takvu mogućnost sasvim ukinuti, što se ovakvom predloženom izmenom to i čini. Drugi deo predloga, kao što sam već navela, tiče se Predloga o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, odnosi se upravo na taj motivacioni element, da oni budu što bolji, što efikasniji prilikom pripremanja i samog polaganja pravosudnog ispita, ali i kasnije, a naravno u svom radu, te da im se upravo zbog dobrog rada i zbog spremnosti kao i polaganje ispita sa odlikom da garancija prijema u stalni radni odnos, što je imajući u vidu i naše stanje u privredi, svakako najveća nagrada za takve kadrove, a takvi kadrovi svakako jesu najbolji i najstručniji, uz naravno kasnije, izbor za sudiju, odnosno uz kasniji izbor za tužioca ili pak zamenika. Time se svakako i zaokružuje ono što je osnova svakog pravosudnog sistema, a to je stalnost i nezavisnost sudskih i tužilačkih kadrova u pogledu sopstvenih sudbina, ideal je svakako dobra izvesnost za dobar rad i obratno loša izvesnost za loš rad. Međutim, sada kada na ovom polju treba da zaokružimo i osnove te normativne materije, mislim da ne smemo ovde stati, već treba krenuti korak dalje u reformu sudstva i u tom polju, u kojem čini mi se da smo se, mnogo po tom pitanju olenjili i da smo upravo taj najbitniji segment u potpunosti zanemarili. Naime, vekovna mudrost jeste da se savršenstvo krije u detaljima. To nije ništa novo i mislim da je to svima opšte poznato. Ukoliko pogledamo sada stanje pravosuđa u onim državama, a na koje države želimo da se ugledamo, onda ćemo primetiti da je pravosudni sistem kod njih zaokružen, ne samo po pitanju osnovnih zakona koji regulišu tu materiju, već i po pitanju brojnih, apsolutno svih kod zakonskih akata koji uopšte regulišu nečije postupanje, ali i što je još važnije i sam sistem izbora sudija, ali i izbora tužilaca na tu funkciju. Oduvek pravosuđe, u svakoj zemlji nastoji da pronađe onaj jedan dobar balans, dobru ravnotežu između dva suprotstavljena zahteva pravosudne struke. Sa jedne strane tu imamo zahtev stalnosti sudijske i tužilačke funkcije jer samo ta stalnost i garantuje nezavistan sud i nezavisno tužilaštvo, a sa druge strane time se pruža i zapravo omogućava realizovanje hrabrosti pojedinaca, upravo u tom sistemu da se suoče sa rešavanjem najtežih konkretnih pravosudnih zadataka, a što je sa jedne strane se ogleda kroz donošenje odluka, odnosno presuda, sa druge strane se odnosi na upornost u otkrivanju i dokazivanju krivičnih dela. Imamo i drugi zahtev, a taj drugi zahtev, ni malo manje važan jeste oni koji se upravo odnosi na potrebu da nosioci tih funkcija budu objektivno i nepristrasno kontrolisani u obavljanju svojih poziva. Problem koji se, naravno, tu javlja i prisutan je u našem pravosuđu oduvek, nikada ga nismo eliminisali, jeste taj da kontrola ugrožava samostalnost, a bez nje jednostavno, opet je nezamislivo zamisliti dobar pravosudni sistem. Nama u narednim godinama sigurno predstoji zadatak da nosiocima pravosudnih funkcija obezbedimo što bolje uslove, da obezbedimo jedan, da tkao kažem, mir u kojima će oni moći obavljati svoje dužnosti i prenositi znanja i iskustva sa jedne na drugu generaciju, a da bismo to postigli moramo da obezbedimo, čini mi se, i stanje duha koji smo izgleda negde usput izgubili. Nadam se da je to još uvek samo pripremljeno. Naime, na ovom mestu moram da napomenem da bez obzira na sve manjkavosti koje je pravosudni sistem naše zemlje imao pre nekoliko decenija, taj sistem sa druge strane održavao je pak jedno stanje svesti bez koje ne može biti ni uspešne države niti uspešnog pravosuđa. Nije bilo dobro u takvom pravosudnom sistemu, samo dobro poznavati materiju prava i nije bilo dovoljno samo dobro obrazložiti sudsku odluku da biste bili izabrani za nosioca funkcija u pravosuđu. Bilo je potrebno mnogo više. Nije bilo dovoljno ni to da budete najbolji student i da budete najefikasniji pripravnik jer vam pak ni to nije garantovalo da ćete posle dobiti sudijsku odnosno tužilačku funkciju. Potrebno je bilo, pre svega, da budete dobar, a kada kažem dobar, podrazumevam i pravičan čovek, a to je da se zna da posedujete ljudsku sposobnost i da odmerite šta to pravda jeste, a šta to pravda nije u konkretnom slučaju. Od te stvarni naime ne uči se na fakultetu, te stvari se ne polažu prilikom polaganja pravosudnog ispita, te stvari ne uče se čak ni u sudnici, oni se, čini mi se, uče kroz proces odrastanja i sazrevanja. Ovde moram da spomenem i ono što je istina, da nije dobar onaj sudija koji je završio pravni fakultet sa svim desetkama, ako je u stanju njegove svesti urezana sujeta, takođe nije dobar ni ona tužilac koji se pokazao izuzetno efikasnim u svom radu, ukoliko je on u svojoj karijeri podstreknut samo zavišću. Podsetiću da se u pravosudnom sistemu ne odlučuje samo o prostoj i o pukoj primeni zakona, već se odlučuje o ljudskim sudbinama, ako hoćete na kraju krajeva, odlučuje se o ljudskim životima. Nema te odluke koja može biti pravedna i koja može biti pravična, ukoliko je plod nečiji sujeta, ukoliko plod predrasuda, zavisti ili drugih srodnih stanja. Kada postavljamo problem, upravo na ovakav način, koliko god se on činio širokim, postaje malo jasne koliko će nama biti zapravo teško da formiramo sistem koji dobro odmerava i ove kriterijume prilikom izbora nosilaca pravosudnih funkcija. Uslov za to svakako jeste da za početak stvorimo formalnu stabilnost pravosudnog sistema, jel nam nažalost ona danas i u tom formalnom delu nedostaje. Međutim, već više od 20 godina, mi kao društvo, iz nekog razloga pokazujemo da za tako nešto sposobni nismo. Najbolji kadrovi iz pravosuđa su nam otišli ili prilikom inflacije 90-ih godina, kada od sudijske plate sudija nije mogao da kupi ni hleb, setite se i tih vremena. Odmah potom usledio je politički pritisak a onda politička imenovanja i politički izbori, ali isto tako i politička razrešenja nosilaca pravosudnih funkcija. Tada smo prekinuli, apsolutno sve ono što ima sa stručnošću koju danas pokušavamo da obnovimo i čini mi se da će nam biti izuzetno teško da je obnovimo. Pri svemu ovome mislim da smo svojevremeno dozvolili da i promena samog ekonomskog sistema ne bude ispraćena od strane pravosudnog sistema. Nakon što je ova država godinama, odnosno decenijama finansijski potkradana, mi smo se setili sada da ulažemo u obrazovanje pravosuđa, kako bi zapravo mogli da shvatimo sistem koji je već odavno trebao da stupi na svoju snagu, a sve naravno, zbog već spomenute ekonomije koja je unazad permanentno urušavana. Čini mi se da po pitanju ni na ovom planu ni danas ne radimo dovoljno dobro i ne radimo u meri u kojoj bismo trebali da radimo. Veoma su retke one sudije, i veoma su još ređi, retki tužioci i još ređe one sudije koje mogu i shvataju moderni ekonomski i finansijski sistem kako bi u tim istim sistemima prepoznali radnje koje jesu kriminal, i predstavljaju radnje izvršenja određenogkrivičnog dela. Tvrdim odgovorno da u Srbiji u ovom momentu postoji svega nekoliko, pa reći ću par tužilaca koji su u stanju da u berzanskom poslovanju prepoznaju šta je to krivično delo. Tvrdim da nije mnogo puno više ni onih koji u modernom ekonomskom poslovanju mogu da prepoznaju i najteže oblike kršenja zakona koji sprečavaju privredni razvitak. Naši tužioci naravno, i danas će vrlo uporno štititi državnu imovinu, ali povodom privatne imovine neće biti previše angažovani i to je stanje svesti koje smatra jednostavno da državna imovina zapravo ima status „svete krave“ u odnosu na privatnu imovinu. Mi moramo da shvatimo da, naravno, državna imovina nikada nije bila ta koja je stvarala privatnu imovinu, a da to nije bio kriminal, već upravo suprotno i upravo obrnuto. Samo i isključivo privatna imovina je bila ta koja je svojim obećanjem stvarala državnu imovinu putem povećanja poreske naplate i kada se jednom uništi državna imovina, a svedoci smo toga da se ovde stalno uništavala državna imovina, decenijama unazad, ona se lako obnovi u koliko je privatna imovina velika i brojna, a to u našoj zemlji danas, nije slučaj. Suprotno tome, ukoliko se pak uništi privatna imovina, ali poverenje ili poverenje ljudi u zaštitunjenu padne u modernom svetu, ta imovina će narušiti i napuštati granice države i seliti se tamo gde će biti daleko zaštićenija, a tu selidbu imovine neizostavno i uvek prati i selidba ljudi. Smatram da je sa stanovišta naše budućnosti od najvažnijeg značaja edukovati pravosudni kadar i menjanje njihovog sistema svesti u tom pogledu o kom sam govorila, jeste da zaštita privatne imovine bude najveća i od najvećeg značaja po državu i društvo. Državna imovina ne plaća poreze od kojih državni funkcioneri, uključujući i sudije žive. To naprosto plaća privatna imovina. Pravosudni sistem mora da teži ka tomeda se ona uvećava i da se ona oplođuje, ako nje bude bilo biće i državne imovine. Kada govorimo o EU, pa nije EU skup tamo nekih zemalja i nekakvih udruženja suverenih država koji o nečemu diskutuju i koji o nečemu debatuju. To je sistem koji sve svoje vrednosti gradi upravo na temeljima privatne svojine i čini sve kako bi istu zaštitio. I to je upravo razlog zašto poglavlje pravosuđa jeste i najznačajnije i najvažnije poglavlje u pristupnim pregovorima. To je istovremeno uslov i za ulazak stranih investitora, jer nema tog investitora kojeg će poreske stope interesovati više nego efikasnost pravosudnog sistema u zaštiti njegove imovine. Suprotno tome, čini mi se da o tome moje kolege koje dolaze iz pravosuđa mogu da posvedoče, da smo mi eto za hitne postupke proglašavali i proglasili, dalje su oni to, naravno recimo radni sporovi, porodični sporovi itd, ali nijedan spor koji se odnosi na zaštitu privatne imovine ili bar na zaštitu domaćih i stranih investicija zakonom nije proglašen za hitnom. To je veoma interesantna činjenica, a takvo stanje jednostavno nije održivo ukoliko zaista ne možemo i ne želimo ekonomski da se razvijemo, a bez razvitka u tom smislu, čini mi se da pravosuđe ne može imati perspektivu. Pri svemu ovome treba dodati da, čini mi se, i da smo zanemarili značaj upravnog suda koji je preopterećen brojem predmeta koji se nalaze u njegovom odlučivanju, a upravo to je sud koji je bio preteča svim drugim sudovima. On je taj koji svoju administraciju, naročito onu lokalnu mora da natera svojim odlukama da rade svoj posao, jer svi ćemo priznati od krađe recimo kablova, ili recimo krađe sitnog inventara, poklopca od šahti, svakom investitoru koji bude došao u ovoj zemlji jeste važna efikasna primena propisa od strane državne uprave i lokalne samouprave i upravo tu je upravni sud najpozvaniji da deluje, ali mi smo njegov rad, iz nekog razloga zabacili u zapećak srpskog pravnog sistema i to decenijama i to sistematski. Sa druge strane, svedoci smo takođe brojnih, odnosno nagomilanih predmeta pred drugostepenim upravnim organima, od kojih neki čekaju i po dve ili više godina da bi bili rešeni, a efikasnost pravosudnog sistema jeste u direktnoj zavisnosti od efikasnog odlučivanja organa u državnoj upravi. Sve su to pitanja koja čekaju na rešenje ne samo ovu vladu, nego i buduće vlade, jer mislim da je za rešenje ovih pitanja nama potrebno nekoliko godina, neću preterati ukoliko kažem i nekoliko decenija. Na samom kraju, naravno bićemo u prilici da govorimo i u raspravi u pojedinostima. Ja sam na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu podnela i jedan amandman zapravo kojim sam precizirala predlog i član 3. ovog Predloga zakona, gde se navodi da se u članu 123. stav 2 reči„ima prednost prilikom prijema“ menjaju reči „prima se“. Smatram da ta formulacija nije u potpunosti precizna, a amandman se naravno podnosi iz razloga kada želite da doprinesete nekom tekstu zakona, a ne da ga unazadite ili zato što ste besposleni i nemate šta da radite pa pišete amandmane. Ali, naravno, kada bude rasprava o pojedinostima, detaljnije ću objasniti zašto takvo rešenje ne smatram dobrim, već smatram da ovaj član 3. mora da bude preciznije formulisan iz razloga jer prema predloženoj formulaciji ostala bi jednostavno sumnja u našu nameru, u nameru nas narodnih poslanika upravo kao predlagača i potpisnika ovih predloga zahteva, da li baš svaki tužilački pripravnik koji je položio pravosudni ispit i to sa odlikom može da se primi u radni odnos, a da se zanemari činjenica bez obzira da li javno tužilaštvo ima popunjen broj osoblja i to onaj broj osoblja koji se predviđaju aktima iz člana 117. odnosno stava 2. Zakona o javnom tužilaštvu ili da se primi samo u onim slučajevima kada postoji slobodno radno mesto, a koje se predviđa tim aktom. Ovaj svoj predlog iznela sam i danas na Odboru za pravosuđe i apsolutno smatram da bilo koji amandman koji će ovakvu odredbu predloga zakona upotpuniti ili preciznije definisati, ja ću naravno podržati, ali o svemu ovome u raspravi u pojedinostima. Hvala.
Hvala. Reč ima Vesna Martinović. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, mogu na samom početku da kažem da je vrlo pohvalno kada ovlašćeni predlagač kaže da je inicijativa za izmenu Zakona o sudijama i Zakona o javnom tužilaštvu potekla na osnovu inicijative istaknutih pravnih stručnjaka i ja bih se sa tim složila uz očekivanje da se uvažavanje istaknutih pravnih stručnjaka i pravne struke poštuje i u nekim drugim slučajevima kao što je na primer Zakon o javnim beležnicima, prometu nepokretnosti i ostalim propisima koji su zbog ocene upravo istih ili i drugih istaknutih pravnih stručnjaka u suprotnosti sa ustavom i drugim zakonima Srbije i koji su povod za višenedeljnu obustavu rada advokata u Srbiji koje doprinosi apsolutnom zaustavljanju pravnog života u sudovima i pred ostalim državnim organima. No, osim ove pohvale, ja moram da istaknem i nekoliko primedbi. Prva se tiče načelno primedbe koja se odnosi na donošenje zakona po hitnom postupku. Od kada je pre nekoliko meseci konstituisana ova Skupština, postalo je pravilo da se zakoni donose po hitnom postupku. Član 167. Poslovnika dozvoljava mogućnost, naravno, donošenja zakona po hitnom postupku, ali samo izuzetno i to radi donošenja zakona kojim se uređuju pitanja nastala usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a ne donošenje zakona bi prouzrokovalo štetne posledice po život i zdravlje ljudi ili bezbednost zemlje. Dakle, zakoni se po hitnom postupku donose samo izuzetno, kao izuzetak, a ne kao pravilo. Ovaj saziv Skupštine je toliko puta već do sada donosio zakone po hitnom postupku da je zapravo donošenje zakona po hitnom postupku postalo pravilo, a izuzetak je da se zakoni donose u redovnom postupku. Mislim da je ovo loš način donošenja zakona zbog toga što su narodni poslanici uskraćeni da im blagovremeno bude dostavljen materijal, da ga oni ozbiljno prouče, da pripreme amandmane, da se konsultuju sa građanima, udruženjima i svim onim licima na koje će se zakoni koji su u proceduri i primenjivati, što svakako dodatno umanjuje kvalitet predloženih zakona i zakona koji se na kraju u skupštinskoj proceduri usvajaju. Kada se izuzetak pretvori u pravilo, onda pravilo više nije pravilo nego postaje izuzetak, a kada se na ovaj način pravila ne poštuju, onda ili pravila treba menjati ili sankcionisati njihovo nepoštovanje. Ovako, šalje se jedna jako loša poruka, da Narodna skupština ne poštuje praktično ni Poslovnik kao akt koji je sama donela. U obrazloženju predloženih izmena Zakona o sudijama i Zakona o javnom tužilaštvu kažete da je hitan postupak neophodan radi ispunjenja međunarodnih obaveza koje proističu iz članstva Republike Srbije u UN i Savetu Evrope. Međutim, članstvo samo po sebi ne stvara takve obaveze, ali vi u obrazloženju ne navodite kojim aktom su takve obaveze propisane i kojim aktom je propisan takav rok zbog kojeg mi sada ove zakone donosimo po hitnom postupku. Da apsurd bude veći, i samo obrazloženje je protivrečno, jer prvo kažete da obaveza izmene zakona proističe iz članstva Republike Srbije u UN i Savetu Evrope, a onda u Izjavi o usklađenosti sa propisima EU doslovce kažete sledeće – ne postoje odgovarajući propisi EU sa kojima je potrebno obezbediti usklađenost predloženih izmena zakona, s obzirom da predmetna izmena nije relevantna sa stanovišta prava EU. Ja sada vas pitam kom delu obrazloženja ja sada da verujem, da li onom delu gde kažete da imamo obaveze koje proističu iz članstva u Savetu Evrope ili onom delu koji kaže da ovo što mi danas radimo uopšte nije relevantno sa stanovišta prava EU? Kod predloženih izmena Zakona o legalizaciji, situacija sa obrazloženjem hitnosti postupanja je, po meni, još gora. Tu ste naveli da je hitnost neophodna zbog toga što prethodno propisan rok ističe 1. novembra 2014. godine i da je to sada razlog zbog čega se izmena Zakona o legalizaciji donosi po hitnom postupku. Pitam se šta u ovom slučaju niste mogli da predvidite? Da li je moguće stvarno da, bez obzira napostojanje kalendara, je za vas bilo neizvesno da će nastupiti taj 1. novembar 2014. godine? Ako je to moglo da se predvidi, a moglo je, ja se pitam šta onda nije moglo da se predvidi i zašto ta okolnost koja se nije mogla blagovremeno predvideti, nije navedena u obrazloženju? To da rok ističe 1. novembra nije nepredvidiva okolnost, to je bilo za očekivati. Slična je situacija i sa stupanjem na snagu predloženih zakona. Dakle, član 196. Ustava kaže da zakoni stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, a mogu da stupe i ranije, ali samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi. Šta su ovde opravdani razlozi? Kada kažete da 1. novembra ističe prethodno propisan rok i da zbog toga zakon ne samo što treba da bude donet po hitnom postupku, nego treba da stupi i ranije na snagu da ne bi nastao pravni vakum, vi praktično priznajete sopstveni nemar i neažurnost i potvrđujeteda ste čekali poslednji minut da u fotofinišu utrčite sa predloženom izmenom zakona u Skupštini. Nemar i neažurnost predlagača ili koji god drugi sličan razlog nije opravdan razlog da bi se izuzetno primenilo ovo pravilo ili mogućnost koju Ustav dozvoljava, da zakon stupi i pre osmog dana od dana objavljivanja na snagu. Vi ste i ovaj izuzetak pretvorili u pravilo, a to svakako ne doprinosi ni pravnoj sigurnosti ni poštovanju ustavnosti i zakonitosti u zemlji. Ovom prilikom moram da se osvrnem i na obrazloženja predloženih zakona. Formalno i tehnički gledano, obrazloženja manje više sadrže sve one delove koje predviđaju jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa, ali nijedan od predloženih zakona u delu koji se tiče razloga za donošenje propisa ne sadrži analizu sadašnjeg stanja niti ciljeve koje želite da postignete predloženim propisima. Iz obrazloženja mi ne vidimo koje probleme zapravo rešavamo predloženim zakonima. Na primer, kada govorimo o Zakonu o legalizaciji, pošto se predlaže samo izmena, odnosno produženje roka, da li to znači da mi treba da zaključimo da je samo rok problem u ovoj proceduri legalizacije? Svi znamo da rok nije sam po sebi problem. On možda jeste jedan od problema, ali nije isključivi problem. I ovlašćeni predlagač zakona, moja uvažena koleginica je najavila izmenu propisa kojim će se na neki drugačiji, pojednostavljeniji i brži način regulisati pitanje legalizacije, što znači da ste vi svesni toga da rok nije ovde jedini problem, ali ako je to već tako, onda zbog čega, kada već menjamo ovaj zakon, nismo izmenili ostale segmente koji se tiču legalizacije? Verujem da ste se vi bavili analizom samog postupka legalizacije i sigurna sam da znate da je upravo sam postupak legalizacije problem. Praksa očigledno kaže da je postupak problem, ali vi ipak niste iskoristili priliku da i deo koji se tiče samog postupka legalizacije korigujete u smislu njegovog pojednostavljivanja i ubrzanja. Da li ste se možda bavili analizom koliko postupak legalizacije otežavaju neažurne i nepouzdane evidencije nepokretnosti? Da li ste se bavili možda analizom toga koliko su neefikasne službe za katastar nepokretnosti? Zašto ako ste se bavili time o tome niste razmišljali i prilikom predlaganja ovih izmena? Ako ćete čekati i ako ćemo svi zajedno čekati da donesete novi zakon, gubimo vreme. Da li ste možda konsultovali projektante, pa ih pitali koje sve problem imaju u vezi sa izradom projekata izvedenog stanja kao uslova jednog od uslova za legalizaciju? Da li ste proverili koliko se i kako u praksi utvrđuje visina naknade za uređivanje građevinskog zemljišta? Da li ste utvrdili i molim vas ako jeste, pošto klimate glavom svi,da mi kažete koji je procenat naplate te naknade od građana? Sva ova pitanja… (Narodni poslanik Vučeta Tošković dobacuje s mesta.) Vi ako imate nešto da kažete, budite ljubazni pa se prijavite i razgovarajte sa mnom civilizovano, a ne tako što ćete mi dobacivati.
Molim vas, dopustite da poslanica završi svoje izlaganje. Izvolite, gospođo Martinović.
Nismo u kafani, nismo u kladionici gde pljušte opklade. Mi smo, verovali ili ne, u Narodnoj skupštini. Dakle, sva ova pitanja su ključna za postupak legalizacije i predstavljaju suštinski problem koji se neće sam od sebe rešiti time što će samo produžiti rok. Ako nisu utvrđeni razlozi zbog čega prethodno propisan rok koji ste vi, odnosno vaša Vlada, ne prethodan režim, kako vrlo često volite da kažete, doneli i utvrdili, preambiciozno očigledno, dakle, ako niste utvrdili razloge nepoštovanja tog prethodno propisanog roka, vi ovaj rok možete da produžite ne za šest meseci, za sto godina, ali se legalizacija ni u tom slučaju, ako se izolovano samo problem roka posmatra, neće ubrzati. Kad smo već kod rokova, pitam vas vrlo konkretno – kako u članu 22. stav 3. Zakona o legalizaciji ostavljate na snazi i dalje odredbu koja zadržava rok od godinu dana, a da već u sledećem članu, tj. 23, taj isti rok produžavate na jednu i po godinu? Pitam vas sada - koji rok zapravo važi? Da li važi rok od jedne godine ili važi rok od jedne godine i šest meseci i da li ćemo ovako konfuznim izmenama olakšati postupak legalizacije ili ne? Ja mislim da ne. Sada, zaista dobronamerno, hronično produžavanje rokova, koje se ne može pripisati samo aktuelnoj vlasti, to je nešto što postoji u Srbiji decenijama unazad, stvara jedan utisak vrlo ozbiljne neozbiljnosti. Dakle, kada se rokovi stalno produžavaju, a pogotovo kada govorimo o legalizaciji, budite sigurni da niko više ozbiljno neće shvatiti sada, na primer, danas utvrđen rok, pa ćemo imati to da će građani očekivati da se taj rok, ako sada u okviru trenutno važećeg roka ne ostvare svoj zahtev, nekada opet produžiti. Zaposleni koji rade u postupcima legalizacije će očekivati isto, pa još kada tabloidi na to dodaju i spekulacije o eventualnim personalnim izmenama u ministarstvima, onda imate jednu kompletnu sliku haosa, gde je samo jedino očekivanje da će se neki rok produžiti, za koliko nije važno, ali važno je da trenutno važeći rok ne treba poštovati. Zbog toga mislim zaista da je to jako loše. Za sam kraj, moram da podelim još jednu važnu dilemu koja se opet tiče legalizacije. U članu 21. Zakona o legalizaciji propisali ste šta se smatra dokazom o rešenim imovinsko-pravnim odnosima na zemljištu i kao validni dokaz navodi se između ostalih dokaza ugovor o kupovini i ugovor o suinvestiranju i izgradnji koji su overeni od strane nadležnog suda. Pitam vas da li znate, a znam da zante, da overa ovih ugovora više nije u nadležnosti sudova, nego javnih beležnika? Sada me zanima da li je u konkretnom slučaju reč o jednom propustu koji je posledica s brda - s dola, pripremljenih izmena ili nečeg drugog. U svakom slučaju, šta god da je posredi, ovakva situacija u vezi sa overom ugovora o kupovini nepokretnosti ne može da ostane, jer ako jedan zakon kaže da se ovi ugovori overavaju od strane nadležnog suda, a drugi zakon kaže da se to može učiniti samo u formi javno-beležničke isprave, tada se vlasnik nepokretnosti dovodi u jednu mat situaciju da ne zna šta on zapravo treba da radi, kome treba da se obrati i šta u stvari, kakav ugovor treba da donese, da bi kompletirao dokumentaciju za legalizaciju. Isto tako, stvara se pometnja i kod državnog službenika koji radi na postupku legalizacije, jer kad mu se donese ugovor overen od strane suda, on ne zna da li je to u skladu sa važećim zakonima ili nije. Stoga, kada se već predlažu ovi zakoni po hitnom postupku i kada se u nedogled produžavaju ovi rokovi za što šta, molim da u toj brzini ipak malo vremena provedete i u čitanju celokupnog zakona, čiju izmenu u pogledu roka tražite, jer ovako dovodite u situaciju one na koje se zakon odnosi i one koji taj zakon treba da sprovedu u delo, da praktično u ovoj pravnoj konfuziji ne znaju koji propis treba da primene i za šta. Hvala. Za sada toliko.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić, kao predstavnik predlagača.
Hvala. Kada slušam prethodnu koleginicu, pomislim da je ona jedno 15 godina unazad prespavala ili prosto da nije bila u komunikaciji sa onima koji su tada donosili zakone, pošto ovako ima dosta primedbi, a primedbe su uglavnom takve da bih ja sada mogla ponovi sve ono što sam već rekla. Što se tiče izmena koje donosimo, ponoviću još jednom, donosimo ih kao privremeno rešenje. Da li ćemo ih doneti danas, da li smo ih doneli pre mesec dana, postupak je takav da građane ne dovedemo u onakvu situaciju u kakvu ste ih vi dovodili. Što se tiče milion i 300 nelegalnih objekata, nismo mi doveli Srbiju u takvo stanje da cveta nelegalna gradnja, da ih sada moramo legalizovati. Kao što sam već rekla, to nije jednostavan postupak, to nije postupak koji se može rešiti za godinu dana. Taj postupak vi niste rešili sa tri zakona i sa Krivičnim zakonom, koji ste u isto vreme imali. Kažete da građani ne veruju. Naravno da ne veruju. Koliko ste poziva imali? Koliko ste za 15 godina izdali rešenja o legalizaciji? Da, mi imamo evidenciju, 800.000 predmeta je predato od prošle godine do ove godine. Kako mislite da se može završiti posao za godinu dana? Ponavljam, kada smo donosili zakon prošle godine, bili smo svesni da se posao ne može uraditi za godinu dana i da će zakon svakako pratiti izmene i dopune, jer radimo posao naopako. Legalizujemo nešto što je već urađeno, ne pravimo nešto po planu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Pantić Pilja, takođe kao predstavnik predlagača.
Samo da se zahvalim koleginici. Razumela sam da će ona da podrži zakone iz oblasti pravosuđa koji su danas na dnevnom redu, pošto njena jedina zamerka se odnosi na hitnost postupka. Stoga, vidim da nema neke suštinske zamerke na ove predložene zakone i zaista ne bih komentarisala na koji način je stranka moje koleginice donosila zakone iz oblasti pravosuđa i kakva nam je reforma pravosuđa učinjena tada i šta je urađeno tada sa reformom pravosuđa. Hvala.
Zahvaljujem [[Vesna Martinović, s mesta: Pravo na repliku.]] Izvolite, ali nisam siguran da imate pravo na repliku.
Kratko ću, samo pojašnjenje. Za uvaženu koleginicu koja je ovlašćeni predstavnik predlagača zakona o izmeni Zakona o legalizaciji, ako već baratate brojevima od milion i 300 hiljada objekata koji su nelegalno izgrađeni, trebalo je prethodno, koleginice, da se raspitate kada su ti objekti nelegalno izgrađeni, jer preko 90% tih objekata izgrađeno je za vreme devedesetih godina. To je trebalo da proverite i utvrdite pre nego što krenete da iznosite i taj argument. Ako vi kažete da mi, ne znam ko mi, ali da li mislite i na sebe u nekom tom prethodnom periodu ili samo na nas koji smo trenutno ovde u poslaničkom klubu, nismo nešto uspeli da uradimo za ne znam koliko godina, pa da li vam se ne čini zaista prepotentnim, bez municije, da ćete vi to da uradite za narednih šest meseci? Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Martinović. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić, kao ovlašćeni predstavnik predlagača.
Hvala. Imam podatke. Godine 2003 podneto je 700.000 zahteva za legalizaciju, 2009 godine 1.400. Odakle tih, da ne govorimo o milion i po, 700.000 zahteva 2009. godine, ako ste 2003. godine, po prvom pozivu za legalizaciju, imali isto toliko zahteva? Hajde da ne komentarišemo ukupnu cifru, možda je nešto i legalizovano, pretpostavljam da ste po pašnjacima legalizovali, to nije sporno. Eto, bar mi navedite, kada ste imali od 2003. do 2009. godine čak dva zakona i Krivični zakon je sankcionisao divlju gradnju, po kome je gradnja objekta bez građevinske dozvole krivično delo i mogli ste da reagujete po tom zakonu, i imali ste zakon, tačnije deo Zakona o planiranju i izgradnji u kome je bila dozvoljena legalizacija. Hajde da pričamo samo o tom periodu, od 2003. do 2009. godine. Odakle 700.000 nelegalnih objekata, ako ste imali dva zakona na snazi? Hvala.
Zahvaljujem, gospođice Rakić. Reč ima predstavnik poslaničke grupe dr Sulejman Ugljanin.
Hvala, predsedavajući. Poštovane kolege poslanici, poslanice, u obrazloženju ovih zakona, mislim na Zakon o sudijama i izmenama Zakona o tužilaštvu, navodi se da se predložene izmene vrše zato što nisu usklađene sa međunarodnim standardima, a kao standardi se navode dokumenta koja su usvojena još 1985, odnosno 2010. godine. Dakle, bilo je potrebno da prođe skoro tri decenije da bi se naš pravni sistem usaglasio sa standardima koji su prisutni u svim ozbiljnim demokratskim društvima i državama u kojima postoji vladavina prava. Kada govorimo o vladavini prava, moram da naglasim, nažalost, da je u Republici Srbiji sve manje ima. Zato želim da pružim svoj doprinos u uspostavljanju vladavine prava u našoj zemlji. U tom smislu, podsetiću sve prisutne da je članom 3. Ustava Republike Srbije, između ostalog, propisano sledeće – vladavina prava se ostvaruje na slobodnim i neposrednim izborima, ustavnim jemstvima ljudskih i manjinskih prava, podelom vlasti, nezavisnom sudskom vlašću i povinovanjem vlasti Ustavu i zakonu. Kada posmatramo sudstvo i tužilaštvo sa aspekta zastupljenosti nacionalnih zajednica, videćemo da je situacija potpuno suprotna od načela koja su proklamovana Ustavom, zakonom i međunarodnim pravom. Predlagač ovog zakona u potpunosti je ignorisao loše efekte i posledice koje će se primenom ovog zakona negativno odraziti na pripadnike nacionalnih manjina, a posebno Bošnjaka u Srbiji. U predlozima ovih zakona moraju se iznaći mehanizmi koji će omogućiti manjinama adekvatnu zastupljenost u sudstvu i tužilaštvu. Ako imamo u vidu odredbe Ustava Republike Srbije, tačnije član 77. stav 1, kojim je garantovano pravo nacionalnih manjina da učestvuju u upravljanju javnim poslovima i da stupaju na javne funkcije, stavom 2. ovog člana Ustava propisano je da pri zapošljavanju, naglašavam, u državnim organima, javnim službama, organima Autonomne pokrajine i lokalne samouprave vodi se računa o nacionalnom sastavu stanovništva i o odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina. Članom 46. stav 2. Zakona o sudijama propisano je da se pri izboru i predlaganju za izbor sudija vodi računa o nacionalnom sastavu stanovništva, odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina i poznavanju stručne pravne terminologije na jeziku nacionalnih manjina koja je u službenoj upotrebi u sudu. Članom 82. stav 5. Zakona o javnom tužilaštvu propisano je potpuno isto da se pri izboru i predlaganju za izbor javnih tužioca mora voditi računa o nacionalnom sastavu stanovništva, odgovarajućoj zastupljenosti pripadnika nacionalnih manjina i poznavanju stručne pravne terminologije na jeziku nacionalne manjine koja je u službenoj upotrebi u sudu. Dakle, postoji ustavni i zakonski okvir koji garantuje pripadnicima nacionalnih manjina u Srbiji adekvatno učešće u radu pravosudnih organa. Međutim, situacija na terenu i u praksi je sasvim drugačija. Na primer, u Osnovnom sudu u Novom Pazaru, u čijem je sastavu sudska jedinica u Tutinu, od predviđenih 26 sudija izabrano je 20 sudija od kojih je samo osam bošnjačke nacionalnosti i koji su uglavnom pred penzijom. To znači da će njihovim odlaskom u penziju nacionalni sastav u tom organu biti u mnogo goroj situaciji, a na štetu bošnjaka. Osnovno javno-tužilaštvo u Novom Pazaru broji sedam nosilaca javno-tužilačke funkcije, jednog okružnog javnog tužioca i šest zamenika, a samo troje je bošnjačke nacionalnosti. Više javno-tužilaštvo u Novom Pazaru broji šest nosilaca javno-tužilačke funkcije, jednog višeg javnog tužioca i pet njegovih zamenika, a samo troje je bošnjačke nacionalnosti. U Osnovnom sudu u Prijepolju, u čijem sastavu je sudska jedinica u Novoj Varoši, od predviđenih devet sudija izabrano je sedam sudija od kojih ni jedan nije bošnjačke nacionalnosti, iako prema rezultatima poslednjeg popisa stanovništva Bošnjaka u Prijepolju ima više od 34%. U Osnovnom sudu u Priboju, od predviđenih sedam sudija, izabrane su četiri sudije od kojih je jedan bošnjačke nacionalnosti. U Osnovnom javnom-tužilaštvu u Prijepolju predviđeno je pet javno-tužilačkih funkcija, jedan okružni javni tužilac i četiri zamenika, od kojih je samo jedan bošnjačke nacionalnosti. Dakle, evidentno je da se prilikom imenovanja sudija i nosilaca javno-tužilačke funkcije grubo krši Ustav kada su u pitanju Bošnjaci. Navedeni zakoni i prihvaćena pravila međunarodnog prava se krše prema pripadnicima bošnjačke nacionalne zajednice kojima je uskraćeno stupanje na te javne funkcije u okviru sudske vlasti, u onoj meri i onom obimu kako je propisano Ustavom, zakonima i međunarodnim pravom. U svom trećem izveštaju o sprovođenju Okvirne konvencije za zaštitu nacionalnih manjina u Republici Srbiji, Savetodavni komitet Saveta Evrope posebno naglašava problem nedovoljnog prisustva Bošnjaka i Albanaca u radu pravosudnih organa: „Savetodavni komitet poziva vlasti u Srbiji, sve državne organe, da preduzmu odlučne mere u cilju razmatranja nedovoljne zastupljenosti Bošnjaka, Albanaca i drugih nacionalnih manjina u javnoj upravi, naročito na nivou države. Takve mere bi trebalo preduzeti i u sudstvu, tužilaštvu, posebno kada su u pitanju albanska i bošnjačka nacionalna manjina.“ Očekujem od nadležnih državnih organa u Srbiji da konačno počnu da rešavaju pitanja koja su od velikog značaja, kako za same pripadnike nacionalnih manjina, takođe i za našu državu na njenom evropskom putu. Posebno u uspostavljanju pravne države, pravne sigurnosti i vladavini prava. U tom smislu, stojimo na raspolaganju svim državnim organima i organima ovog našeg najvišeg tela, skupštinskim organima, i Vladi Republike Srbije da nađemo najpogodnije metode da preventivno delujemo i u tom smislu predlažem da ova Skupština traži od Vlade Republike Srbije da Vlada Republike Srbije otvori konačno pravosudnu akademiju u Novom Pazaru za region Sandžaka, u Preševu i Bujanovcu za albansku nacionalnu manjinu. Istovremeno, da se u najkraćem roku usaglasi nacionalna struktura i u policiji. Poznato nam je da samo u Novom Pazaru imamo nekoliko hiljada mladih ljudi sa završenim osnovnim studijama društvenih nauka, počev od prava i drugih, koji bi vrlo rado prihvatili da se prijave na konkurs i popune upražnjena mesta i u policiji, i u tužilaštvu, i u sudstvu i da se to mora konačno njima omogućiti. To je njihovo pravo. Znači, neophodno je da se osnuje pravosudna akademija koja će omogućiti da ti mladi ljudi koji imaju završene osnovne ili master studije dobiju mogućnost… Zamolio bih predsedavajućeg za malo pažnje jer nije baš pristojno dok jedan poslovnik govori, da se drugi šale i pričaju viceve. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Želim na početku da kažem da se zahvalim gospodinu Babiću koji je našoj poslaničkoj grupi u četvrtak ponudio da i mi potpišemo predloge prva dva zakona o kojima danas raspravljamo, Zakona o sudijama i Zakona o javnim tužiocima. Mi, na kraju, nismo se priključili ostalim kolegama poslanicima u potpisu, ne zato što imamo nešto protiv ovih rešenja, više smo tražili neka objašnjenja koja nismo mogli da dobijemo u tako kratkom roku koji nam je bio ostavljen za izjašnjavanje, a možda najviše zbog toga što su ovi zakoni ušli u proceduru po hitnom postupku. Mislim da to nije ostavilo dovoljno vremena, ja hoću da podsetim kolege poslanike da je bio četvrtak a da smo mi u petak počeli raspravu o budžetu, juče smo raspravljali ovde do kasno u noć o amandmanima, tako da jednostavno nije bilo dovoljno vremena da napravimo konsultacije i da vidimo i sagledamo sve aspekte rešenja zakona koje danas raspravljamo. Takođe, hoću da kažem da se ne slažemo ni sa besomučnim spajanjem tačaka dnevnog reda koje nemaju veze jedna sa drugom. Koliko je loša ta praksa, pokazuje da smo juče usvojili jedan zakon na kraju dana o kome reč jedna u Skupštini nije rečena od strane predlagača, od strane poslanika u ovom parlamentu. Mislim da je to loša prak-sa, bez obzira na to da li su zakoni mali ili veliki, tehničke izmene ili neke druge, da se usvajaju bez bilo kakve diskusije u parlamentu, to je loše. Da krenemo redom. Apsolutno se slažemo sa potrebom da se izvrši usklađivanje Zakona o sudijama i da se ograničenje da se sudije sa 40 godina staža po sili zakona idu u penziju izbriše iz našeg zakona i smatramo da je to korisno za naš pravosudni sistem. Mi ćemo to rešenje podržati. Ponavljam, nije nam jasno šta je to što je hitnost kod donošenja ovog zakona? Sigurno članstvo u UN i u SE ne mogu da budu razlog za donošenje nekog zakona podhitno. Članovi smo UN kao Srbija od 2006. godine, a ako gledamo u istoriju mnogo dugo godina, od 2002. godine čini mi se da smo u Savetu Evrope i ne vidim kako to može da bude razlog? Kada se ovakav zakon sa ovakvim obrazloženjem stavi pred poslanike, ja onako u nekom žargonu kažem – fali mu samo ime i prezime. Ovom zakonu fali ime i prezime. Znači, ime i prezime ljudi koji bi došli pod udar ovog zakona, ako ga mi ne izmenimo pod hitno. Ja bih zamolio predlagače da iskoriste svoje pravo i mogućnosti koje im daje Poslovnik i da nam do kraja godine daju izveštaj na koliko se tačno ljudi ova izmena odnosila, odnosno koliko bi ljudi do kraja godine, ukoliko ne promenimo zakon, po sili zakona moralo da ode u penziju, a sada neće otići? Da znamo tačno o kome se radi. Ovo nije prvi put u ovom mandatu da Skupština usvaja zakone koji imaju ime i prezime. Usvojili smo krajem leta izmene i dopune Zakona o državnoj upravi, samo da bi jedan čovek mogao da, pored svoje funkcije i posla u visokoškolskoj obrazovnoj ustanovi, ostane i direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Mislim da je jako loše ako ova Skupština donosi zakone koji imaju ime i prezime, koji se ne odnose na sve, nego se zbog hitnosti ili nečeg drugog donose samo radi jedne osobe. Smatramo da je to loša praksa. Moguće je da nisam u pravu i zato vas pozivam da nam omogućite do kraja godine da vidimo o kojem tačno broju sudija se radi i da me razuverite da ovo nije zakon pisan za neku osobu. Ne znam kako se zove, ali mi tako izgleda kada čitam obrazloženje za donošenje ovog zakona po hitnom postupku. Slično je i kod Zakona o javnom tužilaštvu. Slažemo se sa izmenom i sa usklađivanjem koje predviđa da se obriše rok od 40 godina radnog staža kao osnova za penzionisanje, ali želimo da skrenemo pažnju ovom prilikom da se ovde briše ceo član 89, koji, kako kaže predlagač je obrisan iz Zakona o sudijama u nekom ranijem trenutku. Sadašnji član 89. je davao mogućnost da se javnom tužiocu ili zameniku javnom tužioca produži radni vek za još dve godine, kako bi završio posao na određenim predmetima, ukoliko takav predmet donese Državno veće tužilaca. To više neće biti slučaj. Znači, sada ako imamo nekog tužioca koji radi na nekim važnim predmetima, a napuni 65 godina života, on će morati da ode u penziju, bez obzira da li radi na nekom važnom predmetu. To samo konstatujemo kao činjenicu, ništa više od toga. Poslednja izmena u ovom Zakonu o javnom tužilaštvu je izmena koja govori da se tužilački pripravnik, koji na pravosudnom ispitu bude ocenjen – položio sa odlikom, prima u radni odnos na neodređeno vreme, a ne kao što je do sada stajalo da ima prednost. Imali smo neke dileme i uspeli smo u nekom kratkom roku, tu nam je isto kolega Babić pomogao, da se konsultujemo da takva rešenja postoje i kod sudskih pripravnika i nije neki presedan koji bi se sada napravio, ali smo ipak tu dali jedan amandman koji govori o tome da se ovo odnosi na tužilačke pripravnike koji ceo svoj pripravnički staž odrade u tužilaštvu. Znate da pripravnički staž može da se odradi ili u advokaturi ili u sudstvu, radom u upravi ili čak radom u javnim preduzećima ili u preduzećima uopšte. Smatramo da se ova mogućnost da se nagrade oni najbolji, tu se slažemo, koji polože ispit sa odlikom, ipak odnosi samo na one koji ceo pripravnički staž odrade u tužilaštvu. To je naš amandman i na osnovu njega ćemo se, prihvatanje ili ne, opredeliti za glasanje ovog zakona. Poslednji zakon, koji nema nikakve veze sa prethodna dva, je Zakon o izmeni Zakona o legalizaciji objekata. On jeste, naravno, vrlo jednostavan, produžava jedan rok koji ističe 1. novembra za još šest meseci, koji bi trebao da omogući građanima koji su podneli zahtev za legalizaciju, a nisu uspeli svu dokumentaciju za sada da obezbede, da im se da još šest meseci da to učine. Onda se u raspravi, ne znam kako, došlo sada na upiranje prstom ko je kriv za broj nelegalnih objekata u Srbiji. Govori se ovde o jednom roku koji je praktično ova ista vladajuća većina usvojila pre godinu dana i tada nije dobro sagledala rok, da godinu dana nije dovoljno. Možemo mi sada međusobno da se optužujemo ko je za to više kriv, ali vi ste odredili ovaj rok i mislim da treba da budete spremni da prihvatite kritiku za to što ste tada pogrešili i rok niste dobro odredili i što sada tražite da se taj rok produži za još šest meseci. Mi možemo da se složimo sa onim što je vrlo često argument kolega – a šta ako se ovo ne usvoji? Da, šta bi se desilo ako se ovo ne usvoji? Možda je to i jedini argument zbog koga ćemo mi podržati ovaj zakon, jer ako se ovo predloženo zakonsko rešenje ne bi usvojilo, veliki broj građana koji nisu stigli da prikupe dokumentaciju bi bio u problemu. Smatramo da građani imaju dovoljno problema i da država treba da uradi sve da im olakša, a ne da im oteža i sa te strane ćemo podržati izmenu ovog zakona, zato što treba građanima pomoći. Priču o tome ko je kriv dajte da vodimo kada dođe neki ministar, kada budemo imali više vremena da se pripremimo, više podataka. To je možda najneobičnija stvar kod svih ovih zakona, što dolaze kao predlog poslanika, a nema ministara ovde. Ministar koji je pre godinu dana, gospodin Ilić, ovaj zakon obrazlagao nije više zadužen za tu oblast. Neko drugi je ministar, pa bi opet možda mogao da prebacuje na neki bivši režim krivicu. S druge strane, ministar pravosuđa, koji je potpisao ove dve inicijative, mogao je i da se pojavi ovde i da predloži to kroz Vladu i da onda govorimo o stanju u pravosuđu i da vidimo možda zašto je pravosuđe blokirano već više od mesec, skoro mesec i po dana i zašto nema rešenja i dogovora sa advokatima. Ali, verovatno je to bila i namera, da se ovako ovi zakoni stave u proceduru, bez Vlade, bez ministra ovde, da bi se izbegla ta vrsta rasprave. Mi možemo raspravu, naravno, da izbegavamo ovde, možemo da je ukidamo u medijima, da se ni o čemu ništa ne govori i da se čuje samo jedna strana, jedna istina, ali život ide nekim svojim putem. Stigne do ljudi glas da možda nije baš sve onako kako oni mogu da vide u medijima, da nije baš sve onako kako im pričaju predstavnici Vlade, predstavnici vladajuće većine, da ima i neko drugačije mišljenje, da je možda i neko drugi kriv za njihove probleme, a ne samo bivši režim do 2012. godine. Danas je, evo, kraj 2014. godine, pa valjda je neko za nešto bio odgovoran u ovoj zemlji u prethodne dve godine, za ono što nije dobro urađeno. Kao što se svako hvali onim što je dobro urađeno, mislim da nam elementarna pristojnost nalaže da prihvatimo kritiku na ono što nije dobro urađeno u tom periodu i da iz te kritike nešto izvučemo i da u narednom periodu budemo bolji. Iskreno se nadam i, bez obzira na konstruktivnost kod predlaganja ovog zakona, a još jednom ponavljam da nam je bilo ponuđeno da to podržimo i mi, mislim da ne treba kod ovakvih izmena zakona isključivati Vladu, ne treba isključivati ministre. Neka oni dođu i neka predlože iste ovakve zakone sa dva ili tri člana i daju nam mogućnost da govorimo o situaciji i o stanju u određenoj oblasti na koju se zakon donosi, jer ovako smo danas, čini mi se, uskraćeni za kvalitetnu diskusiju, ali to je stvar ovog parlamenta, načina na koji radimo prethodnih šest meseci, koji po nama nije dobar i koji ne daje odgovore na probleme građana sa kojima se oni danas suočavaju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Javljam se po osnovu replike i ličnog pominjanja, a inače će moj uvaženi kolega, gospodin Vladimir Orlić, biti i jeste zadužen ispred poslaničke grupe kao ovlašćeni. Zahvaljujem se gospodinu Đurišiću na iskrenosti, zato što je želja SNS i želja mojih koleginica gospođe Rakić i gospođe Biljane Pilje bila da napravimo saglasje, da tragamo za tačkama spajanja naših politika, a ne za tačkama razdvajanja. Žao mi je što zbog neke vrste političkog straha nismo mogli doći do toga. Umesto da bude ponos da se oko nekih stvari složimo i da na taj način pošaljemo jednu snažnu poruku građanima Srbije da su te tačke oko kojih se slažemo najstabilnije u našem društvu, zbog jednog razloga zbog čega do toga nije došlo nemamo potpis 249 narodnih poslanika, zato što 249 narodnih poslanika ima u Narodnoj skupštini, jer za jednog očekujemo ostavku svakog trena, ukoliko, naravno, ima političke čestitosti i poštenja. S druge strane, ono što mi je zaista zasmetalo, to je nedoslednost koja je toliko očita u ovoj sali. Kada dođu ministri i brane zakone koje predloži Vlada Republike Srbije, onda se kaže – bože moj, ova Narodna skupština je kao protočni bojler, šta se mi pitamo ovde? Kada Narodna skupština, odnosno narodni poslanici, po Ustavom zagarantovanim pravom da mogu biti predlagači zakona, predlože zakone, onda kažu – gde je ministar? Usaglasite se jednom, jel hoćete ministre ovde ili nećete ministre? Da li hoćete da Skupština radi svoju zakonodavnu i kontrolnu i sve funkcije da preuzme ili nećete?
Vreme, gospodine Babiću.
Nemojte samo ukoliko se dešava nešto drugačije, a podsetiću vas da u osmom sazivu nismo imali nijedan zakon kada je bivši režim, ja bih ga vrlo rado ponovo definisao, ali nažalost neću imati vremena, biće prilike, nijedan jedini poslanički zakon nije bio za četiri godine, a ovo je neki sedmi ili osmi slučaj gde su narodni poslanici predlagači zakona.
Reč ima predstavnik predlagača narodna poslanica Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala. Pre svega želim da se zahvalim poslaniku Đurišiću na korektnoj raspravi, što se tiče Zakona o legalizaciji, i prosto da kažem da smo svesni da za šest meseci svakako ne može ovaj posao da se privede kraju i da ponovim samo nešto što sam već rekla u diskusiji. Ovaj rok je postavljen samo zato da bi se doneo novi akti, novi propis, koji je najavljen od strane Ministarstva. Vi znate, da je ministarka preuzela funkciju pre šest meseci na ovoj poziciji, prosto nije bilo moguće doneti propise i prosto i ne treba se rešavati na brzoplet način ovakva jedna oblast. Videla sam da je vaša poslanička grupa podnela amandman da ovaj rok želi da produži za četiri godine, ja bih volela da bude kraći rok, da prosto se u praksi to završi dosta ranije i konačno da stavimo tačku na legalizaciju. Što se tiče moje diskusije u prvom delu, zaista nisam želela da ona bude agresivan i nije bila agresivna, ali zaista ne mogu da ćutim i zatvaram oči na priču poslanika koji se ponašaju autistično, iumesto da sada pomognu u rešavanju stvari, oni se ponašaju kao da se divlja gradnja pojavila juče, da se stvorilo nešto sada što mi sami treba da rešimo umesto da oni sami konačno podnesu odgovornost i prihvate da nisu dobro radili posao.
Zahvaljujem, gospođice Rakić. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala predsedavajući. Uvažene kolege narodni poslanici, pre svega želim da istaknem da predloženim izmenama Zakona o sudijama se potvrđuju fundamentalni principi i osnovna načela na kojima počiva sudstvo, a jedno od sigurno najvažnijih načela je načelo nezavisnosti sudijske funkcije. Socijalistička partija Srbije je dosledno istrajavala na poštovanju nezavisnosti sudijske funkcije, jer se na taj način štiti Ustav i doprinosi jačanju Srbije kao države sa stabilnim uređenjem i pravnim sistemom. Stoga, poslanička grupa SPS u predloženim izmenama zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama kao i Zakona o izmenama i dopunama Zakona o tužiocima, kao osnovni cilj vidi nezavisnost sudijske i nezavisnost javno-tužilačke funkcije. Kada govorimo o nezavisnosti sudijske funkcije mi u poslaničkoj grupi SPS polazimo od toga da ta nezavisnost mora biti pre svega finansijska, drage kolege narodni poslanici, što podrazumeva adekvatan materijalni položaj sudije, adekvatnu zaradu. Kada govorimo o tome šta je to adekvatna zarad, onda je to ta zarada koja mora da odgovara onome što nosi odgovornost sudijske funkcije. Sudijska funkcija nosi izuzetno visok stepen odgovornosti i zbog toga upravo ta zarada treba da predstavlja neku vrstu barijere od svih mogućih vidova koruptivnog delovanja, podmićivanja, protivpravnih radnji i bilo čega drugo što je apsolutno nespojivo sa sudijskom funkcijom. Osim toga, u ovaj materijalni položaj sudija i tužilaca nesumnjivo je da mora da ulaže i država, da mora da ulaže u njihovu stručnost, u njihovo stručno osposobljavanje, edukacije, da mora i te kako da vodi računa o tome da zaista ono čemu teži Republika Srbija, a to je elitno pravosuđe, da onda mora da ima i elitne sudije i elitne tužioce. Kako mogu biti elitni sudije i tužioci ukoliko ta ulaganja ne postoje kada je u pitanju stručno osposobljavanje, kada je u pitanju sticanje odgovarajućih znanja iz različitih oblasti pravnih materija. Na tome, hajde da budemo potpuno iskreni, otvoreni, moraju da rade i same sudije, moraju da rade na sebi i na svom ličnom stručnom osposobljavanju. Kao pozitivan primer jednog takvog trenda edukovanja sudija moram da navedem jedan od naših sudova na koji često ukazujem u svojim izlaganjima, a to je Privredni apelacioni sud u Beogradu, koji zaista uz veoma skroman novčana sredstva uspeva da organizuje izuzetno stručna visoko-referentna i kvalifikovana savetovanja i edukacije svojih sudija i da na taj način pomogne stručnom usavršavanju sudija koji zaista po stepenu stručnosti su na zavidnom nivou. Tako da je od strane EU privredno pravosuđe konačno prepoznato kao elitni deo pravosuđa Republike Srbije. moram da skrenem pažnju kolegama narodnim poslanicima da je upravo privredno pravosuđe, naročito Privredni apelacioni sud u Beogradu u zadnje vreme zakonitim, pravičnim odlukama uspeo da stvori pravnu sigurnost investitorima koji žele da ulažu u Republiku Srbiju i koji žele da svoje investicije plasiraju upravo ovde. Zbog toga SPS smatra da za takve sudije treba doneti posebna pravila o nagrađivanju njihovog rada jer se radi zaista o onima koji na častan, profesionalni i dostojan način obavljaju svoj posao i časno vrše svoju sudijsku funkciju. Drugi vid nezavisnosti sudijske funkcije je funkcionalna nezavisnost, a ta funkcionalna nezavisnost sudijske funkcije nesumnjivo se postiže njenom stalnošću. Zato smo u poslaničkoj grupi SPS stali na stanovište da ćemo bez rezervno podržati predložene izmene i dopune sva tri ova zakona imajući u vidu ciljeve koji su proklamovani kako od strane Vlade Republike Srbije, a koju takođe bezrezervno podržavamo. Sa druge strane, smatramo da se kvalitete u sudstvu može postići jedino na ovakav način tako što će se konačno brisati godine radnog staža, odnosno vreme provedeno na radu kao uslov za ostvarenje prava na penziju bez obzira da li se radi o sudiji ili se radi o tužiocu. Imajući u vidu da u svim zemljama i to daleko uređenijim, kako u smislu ekonomskog napretka, tako i u smislu demokratskih principa i postulata na kojima počiva jedno društvo i druge države takođe sadrže ove principe koji su ovde proklamovani. Zbog čega poslanička grupa SPS upravo na ovom cilju posebno insistira? Pre svega, zbog toga što se dešava, a i što nije redak slučaj da penzionišemo sudije upravo u ono vreme kada oni dostignu potpuni stručni potencijal. Kada mogu na sebi najviše da rade, a istovremeno kada mogu od sebe najviše i da daju u pravosuđu, pre svega na osnovu njihovog znanja i iskustva. Naročito u vremenu kada možemo da ih unapređujemo. Naročito u vremenu kada od njihovog znanja i iskustva zavise edukacija mlađih sudijskih kadrova. Zar je pametno da se tada ti ljudi penzionišu? Naravno da nije. Naravno da bi to bilo pogrešno i zbog toga svi mi koji smo potpisali predlog za ove izmene i dopune zakona stojimo na stanovištu da se ovakva anomalija morala čak i ranije da se otkloni, ali mi je sada sa punim pravom otklanjamo. Na kraju krajeva, sudije se afirmišu kroz napredovanje počev od osnovnog suda, preko Višeg apelacionog suda, do Vrhovnog kasacionog suda. Upravo u Vrhovni kasacioni sud se biraju oni najbolji, najstručniji, sa najviše iskustva i najviše znanja. Da li je drage kolege, narodni poslanici i građani Republike Srbije pametno da upravo tada kada izaberemo nosioca pravosudne funkcije koji će biti sudija Vrhovnog kasacionog suda da se taj isti odmah penzioniše. Apsolutno je neprihvatljivo i apsolutno štetno za pravosuđe. Na kraju krajeva, radi se o tome da nije redak slučaj da onaj koji navrši 40 godina radnog staža je još uvek mlad za odlazak u penziju i još uve i te kako koristan kao nosilac pravosudne funkcije. Zbog toga se u oba ova zakona otklanja jedna anomalija za koju je ponavljam, je imalo mesta da se otkloni daleko ranije. S druge strane, mi imamo, poslaničkoj grupi Socijalističke partije Srbije smatramo da sve sudije ne zaslužuju garanciju ustavnosti njihovih sudijskih funkcija. A koje su to sudije, drage kolege, narodni poslanici, možemo se složiti apsolutno svi mi ovde prisutni, to su pre svega sudije koji ne ostvaruju rezultate svoga rada, sudije koje su neefikasne, sudije koji postupaju predmetima znatno duže od godinu dana, ne retko znatno duže od pet godina. To su sudije koje nakon zaključenja rasprave ili pretresa u krivičnim predmetima čekaju da urade presudu i po godinu dana, stranke na dostavljanje presude čekaju više od godinu dana, to su sudije koje su se ne retko ogrešavale o svoj moralni lik, o dostojanstvo, o časnost, i čestitost sudijske profesije. To su sudije sa tog stanovništva ne zaslužuju da budu u pravosuđu. Upravo zbog toga poslanička grupa SPS smatra da takvima zaista i nije mesto u pravosudnom sistemu Republike Srbije. Nažalost, građani Republike Srbije su i danas svedoci da takvih sudija u pravosuđu ima i da mi i danas osećamo posledice jednog lošeg postupka reizbora sudija iz 2010. godine i te posledice će se osećati i dalje. Osećaće se zbog toga što nisu otklonjeni oni problemi koji su se pojavili kao neka vrsta karcinoma i od tada je pravosuđe debelo obolelo, a karcinom koji je metastazirao, a ova Vlada Republike Srbije se suočava sa tim metastazama i pokušava da ih izleči na nekakav način. Kako? To ćemo znati u neko vreme kada pravosuđe stane na noge, čemu ova Vlada Republike Srbije teži, a poslanička grupa SPS, barem ovim doprinosom pokušava da zaista taj cilj bude postignut na što efikasniji način. Moramo se podsetiti pogubnih posledica reizobra iz 2010. godine, kada su bez bilo kakvih kriterijuma, barem ne onih koji su merljivi, koji su proverljivi, došlo do situacije, da budu reizabrani i oni koji raspolažu sa stručnošću i oni koji ne raspolažu sa stručnošću. Oni koji znaju i oni koji ne znaju. Nažalost, vršeni su eksperimenti nad živim ljudima, pa su čak na osnovu odluke Ustavnog suda, sve te sudije vraćene u sudove, tako da u sudovima opet imamo i one koji raspolažu stručnim kapacitetom i one koji tog stručnog kapaciteta nemaju ni u kom slučaju. Zbog toga poslanička grupa SPS snažno podržava donošenje pravilnika o vrednovanju rada sudija, kao i vrednovanju rada tužioca. Podsećanja radi, pravilnik o vrednovanju rada sudija je donet skoro, a o vrednovanju rada tužioca negde pre godinu dana ili malo više od godinu dana. Ono što mi socijalisti smatramo da ni to ne sme da bude dovoljno, pravilnik mora da bude usaglašen, da prati vreme i mora da prati okolnosti i rad sudija. U tom pravilniku ne smeju da budu pokazani kvantitativni kriterijumi za vrednovanje rada sudija, već kvalitetni kriterijumi za vrednovanje rada sudija. Hajde da budemo tu potpuno iskreni, nije dobar sudija koji reši priliv predmeta. Nije dobar sudija koji primi 100 predmeta i u vrlo kratkom roku reši 90 predmeta, ali mu preko 90% predmeta bude ukinuto. Zar je to dobar sudija? To ne može biti dobar sudija, jer se ne vodi računa o kvalitetu njegovog rada. Ako mu je ukinut veliki broj presuda, onda se postavlja pitanje primene njegove struke, njegovog znanja, umenja i svega onoga što inače svaki sudija elementarno mora da ima i sa čim mora da raspolaže. Zato, novi pravilnici kojima se mora težiti i koji moraju biti dorađivani, dopunjavani, moraju sadržati upravo te merljive kriterijume za vrednovanje rada i sudija i tužilaca. Ono što poslanička grupa SPS traži, jeste da se u radu nosilaca pravosudnih funkcija, naročito vodi računa o njihovom napredovanju, usavršavanju, njihovom prelasku iz suda u sud, jer nam se ne retko dešavalo da sudije koji ne zaslužuju da budu čak ni sudije, ni sudije prvostepenih sudova, budu svojevremeno, izabrane, ni manje ni više za sudije, i to apelacionih, pa i sudije Vrhovnog kasacionog suda. Zbog toga pravosuđe Srbije danas boluje, zbog toga pravosuđe Srbije danas je pod velikom terapijom i zbog toga pravosuđe Srbije danas otežano radi, a EU i evropska zajednica još uvek ne može, bez obzira na određene pomake koji su učinjeni, da da pozitivnu ocenu o radu pravosuđa Republike Srbije. Mi socijalisti nismo mogli da se ne osvrnemo na ove činjenice, jer se radi isključivo o činjenicama. Radi se o činjenicama koje niko ne može da ospori. Radi se o tome što ni u jednom od ovih perioda, kada su činjene ove katastrofalne greške u pravosuđu, SPS nije bila zastupljena u resornom ministarstvu, koje je bilo dužno da se sa ovim problemima suoči i da ove probleme rešava. Naravno da sve ovo što sam izneo za sudove, odnosi se i za tužioce i na isti način i po istom principu i tužilaštva moraju da deluju kao nezavisna, samostalna, ali visoko stručno osposobljena. Imajući u vidu da je uvažena koleginica Olgica Batić ukazala na mogući problem, ja ću da u ime poslaničke grupe SPS se kratko osvrne na odredbe Zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim tužiocima, gde se u članu 3. predloženih izmena, a u odnosu na član 123. Zakona o javnim tužiocima, predlaže izmena koja podrazumeva prijem u radni odnos na neodređeno vreme, javno-tužilačkog pripravnika koji je položio pravosudni ispit sa vrhunsko dobro iskazanim znanjem, to se kaže sa odlikom, takva je ocena, po kom principu on treba da bude u radnom odnosu na neodređeno vreme. Mi u poslaničkoj grupi SPS snažno podržavamo princip da se mladi ljudi koji su postigli izuzetne rezultate u školovanju i stručnom osposobljavanju, odmah zaposleni u struci. Drage kolege narodni poslanici, pa i mi kao predlagači, moramo da imamo u vidu jednu činjenicu koja je apsolutno nesporna. Nećemo moći da afirmišemo mlade, visoko stručne ljude sa izuzetno, visoko pokazanim znanjem na stručnim ispitima, ukoliko za to ne postoje tehničke mogućnosti u tužilaštvima. Šta, ukoliko su tužilaštva sa popunjenim radnim mestima, šta ukoliko ne postoji mogućnost da se odmah primi onaj koji je zaista pokazao izuzetno visoko znanje i stručnost na samom tužilačkom, odnosno pravosudnom ispitu? Šta ukoliko nadležni javni tužilac nema gde da ga rasporedi, naš predlog iz poslaničke grupe SPS kao jedna vrsta krajnje dobronamerne sugestije i prema resornom ministarstvu i prema nama kao predlagačima, jeste da se ovakav način radnog angažovanja i regulisanja radno pravnog statusa, pri čemu dajemo podršku uvaženoj koleginici Olgici Batić, jeste ili da se precizira kroz amandman ili da se uredi na drugi način. Po nama, drugi način jeste sihronizacija i koordinacija između svih institucija, a to je VSS, DVT, prvostepeni i drugostepeni i trećestepeni sudovi, kao i tužilaštva po hijerarhiji. Kako? Jednostavno, tako što se na početku svake godine prave pravilnici o sistematizaciji radnih mesta, prave se kadrovski planovi, zna se tačno koliko će polaznika biti pravosudne akademije, onda uvažene koleginice, kao izvestioci, razumećete me kada kažem da tada možemo da izvršimo i sinhronizaciju i koordinaciju i predvidimo tačan broj kako onih koji će biti polaznici, tako i onaj procenat koji će položiti ovaj ispit, a samim tim i odrediti broj u kadrovskoj strukturi onih koji će biti sigurno primljeni. Ova dobronamerna sugestija poslaničke grupe SPS, ide samo u pravcu poboljšanja kvaliteta jednog izuzetno dobrog zakonskog koncepta, jednog izuzetno dobrog zakonskog rešenja. Mi ga bezrezervno podržavamo, kao što sam i na samom početku rekao. Na samom kraju, imajući u vidu da će moja uvažena koleginica iz poslaničke grupe SPS, Suzana Spasojević, nešto više reći o izmenama i dopunama Zakona o legalizaciji, ja ću, imajući u vidu moju vokaciju, moju struku, pre svega, pozdraviti sve napore koji se čine ka ozdravljenju pravosuđa, ka ozdravljenju pravosudnog sistema, ka omogućavanju dostupnosti sudova građanima, ka dostupnosti pravdi, kao idealu jednog demokratskog načela, demokratije koja mora biti afirmisana u Srbiji, koja teži ka putu tamo i gde joj je mesto, a to je mesto članstva u evropskoj zajednici, onda zaista moramo da ukažemo i na činjenicu da smo mi podržali nešto što već postoji, a to je prihvatanje osnovnih načela i koncepata koje je propisala EU, kao i osnovnih načela vezanih za pravosuđe koji je propisao konsultativni savet svih sudova EU. Dakle, mi smo prilagodili naš koncept rada međunarodnim aktima, mi prilagođavamo naše pravosuđe standardima koji se od nas zahtevaju i traže, naša Vlada stremi ka onome što i pravosuđe mora da pretrpi i ono što će biti reflektovano na pravosuđe a to je zaista prvo - zakonitost, drugo - pravičnost i treće - stručnost u sudovima. Tek tada možemo da kažemo da je Srbija, kada je u pitanju pravosuđe stala na svoje noge i zato SPS snažno podržava predlog ovih zakona. hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone i druge akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ovlašćeni predstavnika SNS dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, neću ovom prilikom uzeti previše vašeg vremena, odnosno neću iskoristiti svu raspoloživu minutažu, smatram da za to nema potrebe, da je materija koja se danas nalazi pred nama više nego jasna i da ne treba utrošiti previše truda da postignemo dobru zajedničku saglasnost o nivou korisnosti za naše građane koju ova rešenja sa sobom nose, ali i na sve druge aktere našeg društva kojih se ova predložena rešenja tiču. Dakle, u svojstvu predstavnika SNS, najpre potvrđujem da naša poslanička grupa podržava ova rešenja, rešenja koja smo podržali svojim potpisima iz dobrih razloga koje smo čuli u konciznim, a opet vrlo sadržajnim obrazloženjima koleginica koje su danas govorili u svojstvu predlagača. Dakle, kada je reč o Predlogu izmene Zakona o legalizaciji objekata, iz razloga što predloženo produženje roka za dostavu dokumentacije odgovara, pre svega, našim građanima. Čuli smo da postoji veliki broj građana Srbije koji je u ove procedure ušao, koji je proces započeo a koji nije do roka predviđenog aktuelnim zakonom, podneo svu neophodnu dokumentaciju. Tada bi, prosto po slovu zakona, došlo do obustave postupka. To je nešto što želimo da predupredimo, da sprečimo da se dogodi, pre svega, zato što je to interes samih građana. Daćemo i par komentara na sve ono što se kao eventualna zamerka moglo čuti danas tokom dosadašnjeg toka rasprave. Pre toga, predlozi zakona o izmenama zakona o javnom tužilaštvu i Zakona o izmenama Zakona o sudijama, u predloženim rešenjima podrazumevaju, kao što smo čuli dobra rešenja, da osnov za prekid radnog veka bude pre svega prebačen na godine života, dakle 65 godina života, kao osnovni razlog da tamo gde je broj godina radnog staža 40 godina precizno bio osnov koji je nastupao ranije pre ovog prvog uslova, više ne bude presudan. Taj uslov se, pre svega, odnosi na one koji su započeli svoju profesionalnu karijeru pre 25 godine života. Tada dolazi do prvog susreta sa uslovom o godinama radnog staža pre nastupanja uslova u broju godina života. Smatram da se vrlo jasno vidi osnovna logika i drago mi je što postoji opšta saglasnost da je ova logika ispravna, da je tu reč o ljudima koji su rano započeli svoje karijere, o ljudima koji su bili efikasni i na svojim studijama i u završetku svih pripremnih obaveza, da postoji dobra logika da se tim ljudima pruži mogućnost da rade do ispunjenja starosnog uslova. Dodatno u zakonu koji se tiče tužilaštva, predviđa se i mogućnost koja će, nadam se, vrlo brzo postati i zakonska obaveza, da se za one koji su najbolji među najboljima, dakle one koji su završili pravosudni ispit sa odlikom, obavezno obezbedi i odgovarajuće radno mesto. Dozvolićete mi, dame i gospodo, na ovom mestu da jedan minuta vašeg vremena potrošim na jedno potpuno zapažanje, jedno lično razmišljanje. Godine koje sam proveo kao student nisu bile toliko davno, tako da mogu da kažem još uvek se vrlo dobro sećam kako to izgleda, kakva osećanja nose čoveka koji se trudi da iz uloge diplomca što pre stigne do završetka onoga što podrazumeva osnovne studije, eventualno bilo kakvo dalje usavršavanje, ali da što pre stupi na profesionalnu scenu, da počne da radi, da počne da stvara, da se izgrađuje ne samo lično, već i da daje svoj doprinos društvu. Kada pričamo o nagrađivanju onih koji su završili ispite sa odlikama, nagrađivanju onih koji su započeli karijere rano, pričamo o zaista onima koji su bili najefikasniji u tom pogledu. Svaki diplomac ima takvu želju, svaki čovek prirodno oseća istu stvar na isti način, ali mislim da je kod ovih ljudi taj osećaj još jači i još ubedljiviji i sa dobrim razlogom smatram lično, mada se ne ubrajam u te najbolje, da kod njih postoji i jasan motiv da rade duže. Ne smatram, jer opet to je moj lični stav, da bi oni odlazak u penziju kasnije nego što bi možda pružio jedan raniji osnov prihvatili kao kaznu. Naprotiv, ja smatram da i sami žele da rade do 65 godine a da to ne bude sve samo na nivou mog ličnog stava, potvrdila je i struka, čuli smo danas u dosadašnjoj raspravi, stavove Visokog saveta sudstva, stavove Državnog veća tužilaca, Ministarstva pravde, Društva sudija Srbije, Udruženja javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca Srbije. Dakle, vrlo jasna rešenja sa vrlo dobrim posledicama, svakako u prvoj meri za naše građane, a onda i za tužioce, zamenike tužilaca i sudije. Zahvaljujem ovom prilikom i kolegama koje su dale podršku, kolegama koje sarađuju sa nama u okviru koalicije, ali i kolegama iz opozicije koji su takođe dali dobar sud o predloženim rešenjima i o njihovima implikacijama koji su dali i svoju podršku. Svakako razumem i potrebu da se pojave kritički tonovi na račun Vlade ili vladajuće većine, šta god da je na dnevnom redu, to je prosto normalno da se desi, čak i kada je nešto ovako nedvosmisleno i jasno i korisno na dnevnom redu. Naravno, u svemu treba imati odgovarajuću meru, ali hajde da ne kvarimo ova rešenja i ovu priliku, daljim pričama o bilo kakvoj meri. Par komentara na neke zamerke koje su se mogle čuti danas, one su se ticale u prvom redu rokova i potreba hitnosti. Čuli smo već da je hitnost, kada je reč o Zakonu o legalizaciji nesporno jasna, nesporno utvrđena, da je reč o vrlo preciznom roku, nakon kog može da nastupi šteta po naše građane i da zaboravimo sve ostalo. To je samo po sebi dovoljno dobar razlog da pređemo na bavljenje zaključcima i na bavljenje formiranjem nekog našeg zajedničkog stava prema pitanju da li treba ili ne treba da nastupi šteta za naše građane, radije nego da vreme ovde trošimo na bilo kakve međusobne optužbe, ne samo zato što mislim da ova materija to ne zaslužuje i da ova rešenja koja treba da budu samo dobra i korisna to ne zaslužuju, već i zato što mislim da onome ko je tu vrstu rasprave o krivici bilo kakvoj i za bilo šta danas ovde započeo, to se sve i najmanje isplati, ali dobro, neka ne bude ni to najvažniji zaključak u priči. Što se tiče hitnosti, lično zagovaram stav da sve što možemo danas ne ostavljamo za sutra, tako da i kada postoji bilo kakva rezerva da li je nešto moralo, reći ću vam vrlo ličan stav, ja sam uvek za to da nešto uradimo, ako možemo, ako smo za to spremni. Obrazloženje da je bilo kakav ubrzani postupak predstavljao teškoću za cenjene kolege da obrade primljeni materijal, da se pripreme za sednicu, verujte, ne mogu da prihvatim iz samo jednog razloga, jer ako bih to prihvatio, prihvatio bih i tvrdnju da je procesiranje sadržaja od jedne ili dve rečenice problem za kolege narodne poslanike, što apsolutno ne verujem, čak sam i siguran da to nije slučaj. Dakle, to ću radije pripisati potrebi da se opet uputi koja strelica bilo Vladi, bilo vladajućoj većini, a ne kao realan razlog za bilo kakvo negodovanje. Dakle, materijal je dovoljno koncizan, dovoljno sažet da je mogao da se pripremi u raspoloživom vremenu. Činjenica za to su i duge detaljne diskusije koje smo imali prilike da čujemo danas. Toliko na temu rokova i hitnosti. Što se tiče svih drugih zamerki, a mislim da su se pre svega odnosilena neke članove Zakona o legalizaciji i ovih drugih zakona, koji nisu predmet ovih predloženih izmena, imali smo prilike da čujemo danas, upravo se i radi na tome. Dakle, upravo se radi na pripremi novog zakonskog rešenja koje treba da pokrije problematiku legalizacije. Mislim da je veliko interesovanje za druge članove, druge delove ovog postojećeg zakonskog rešenja izvanredan osnov da svi zajedno pokažemo visok nivo interesovanja i za to novo okvirno zakonsko rešenje koje očekujemo uskoro pred nama. Na kraju, s obzirom da nije bilo potrebe da izvedemo bilo kakav drugi zaključak na temu kako će se postaviti kolege narodni poslanici po pitanju samog glasanja, jer, koliko smo čuli, niko ne spori potrebu da se eliminiše šteta koja bi eventualno nastala po građane u slučaju jednog zakona, odnosno niko ne spori korisnost predloženih rešenja kada je reč o izmenama Zakona o tužilaštvu i o sudijama, izražavam ovom prilikom svoje duboko uverenje da ćemo postići maksimalnu širinu konsenzusa, zajedničke volje i postupiti na identičan način svi mi koji smo danas ovde u ulozi narodnih predstavnika, odnosno da ćemo jednoglasno podržati predložena rešenja ne samo zato što je prirodno da seto desi, s obzirom na ovakvu materiju, nego i zato što je to dobro čak i onda kada neko želi da napravi rezervu i da prikaže bilo kakvu razliku između opozicije i vlasti. Što ranije, dame i gospodo, uđemo u situaciju da svi zajedno podržavamo rešenja koja su dobra za celo društvo, mislim da je jasno, to će ranije početi da biva bolje i samom društvu kome pripadamo. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem se, dr Orliću. Sada prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu. Reč ima narodna poslanica Branka Bošnjak. Izvolite.
Hvala vam. Uvaženi predsedavajući, poštovane koleginice i kolege, danas na dnevnom redu imamo objedinjenu raspravu o tri zakona od čega su dva zakona pravosudni i jedaniz oblasti planiranja i izgradnje. Kao arhitekta, kao neko ko je bio član Gradskog veća Beograda zadužena za urbanizam, graditelj i projektant više od 30 godina, želela bih malo da osvetlim stavove SDPS-a na temu legalizacije, na temu potrebe uređenja države i u ovoj oblasti. Zakon o izmeni Zakona o legalizaciji ima samo jedan član i taj član definiše produženje roka za podnošenje dokumentacije u postupku legalizacije. Tačnije, do 1. novembra, po Zakonu o legalizaciji iz 2013. godine, ističe rok za predaju dokumentacije, te konsekventno primeni člana 23. tog zakona građani bi bili možda u situaciji da zakon bude tumačen tako da, ukoliko nisu kompletirali svoju dokumentaciju, njima se postupak rešava tako što im se donosi rešenje o rušenju. Ministarstvo i nekoliko poslaničkih klubova prepoznali su situaciju i podneli smo inicijativu da se taj rok produži. Zašto ovaj član 23. koji se menja se samo menja za period od šest meseci? Očekujemo da će jedan sistemski zakon o legalizaciji rešiti ovu materiju na nešto bolji i kvalitetniji način. Ovo je zakon iz 2013. godine, Zakon o legalizaciji, koji je, u odnosu na sve prethodne zakone o legalizaciji, ubedljivo najrigidniji i za građane najstrožiji i očekujemo nekakvo poboljšanje u tom pravcu. Svi dosadašnji zakoni, zakon iz 2003, 2006, 2009, 2011. i 2013. godine, osim Zakona o legalizaciji iz 1996. godine, su bili prekluzivni zakoni, odnosno svi ti zakoni su imali determinisane rokove za dostavljanje dokumentacije. Samim tim i ovaj član ima rok i mi imamo obavezu da taj rok uskladimo sa mogućnostima lokalne uprave i države u postupanju po postupcima i po zahtevima građana. Inače, kao kuriozitet, u Beogradu ima oko 240 hiljada još nerešenih zahteva za legalizaciju. Po novom Zakonu iz 2013. godine ima 39.836 nerešenih zahteva. Ne znam koliko znate, možda je sramota priznati, ali valja istaći, još uvek se postupa po nekim zahtevima za legalizaciju po Zakonu iz 1996. godine, odnosno postoje još nerešeni zahtevi pre čuvenog Zakona o planiranju i izgradnji iz 2003. godine. Socijaldemokratska partija Srbije se zalaže za uređenu državu. To je država koja stvara zakonski okvir, to je država koja stvara planski okvir kroz lokalnu samoupravu koja donosi odgovarajuće planove i to je država koja ima građane koji poštuju i zakone i planove i grade u skladu sa zakonima. Šta je do sada uradila država na svom uređenju? Što se tiče zakona, tu je bila prilično aktivna. Kao što vidite, od 2003. godine do danas evo već pet, šest zakona u ovoj oblasti. Što se tiče planova, tu je država prilično zakazala i ovo se prevashodno odnosi na Grad Beograd. Veliki deo Beograda još uvek nije pokriven planovima. Naravno da je ovo jedan od osnova za neplansku gradnju. Ono što mislim da je najveći nedostatak država, gde je država najviše zakazala, to je stvaranje odgovarajućih kapaciteta u postupanju po zahtevima građana, odnosno ako kažemo da u Beogradu ima još 240 hiljada nerešenih zahteva za legalizaciju, a po novom zakonu evo skoro 40 hiljada nerešenih zahteva, to znači da lokalna uprava mora da ima odgovarajući kapacitet da sprovede ovaj zakon. Treba da znate da u Beogradu postoji Sekretarijat za legalizaciju koji se isključivo bavi ovim poslom. U tom Sekretarijatu ima oko 90 zaposlenih, od čega 40 do 50 službenika radi na procesuiranju, na operativnoj obradi zahteva. Svaki taj službenik ima svoje radno vreme i svoje ograničene moći. Kada množite satnicu, broj mogućih rešenih predmeta, vidi se da ovakav veliki broj zahteva ne može biti rešen u roku koji je predvideo zakon iz 2013. godine, a već sada smo svesni da ne može biti rešen ni po ovom sadašnjem odlaganja roka za narednih šest meseci. Utoliko pre očekujemo novi zakon koji će rešiti problematiku legalizacije. Šta su, s druge strane, za to vreme uradili građani? Građani su radili bez građevinske dozvole onda kada nisu imali odgovarajuću plansku dokumentaciju i kada nije postojao nikakav osnov da dobiju građevinsku dozvolu, te su pribegavali nelegalnoj gradnji. Građani su takođe gradili i onda kada su imali planski osnov da grade dok dobiju građevinske dozvole, kako građevinske, tako naknadno i upotrebne, ali postoje i nesavesni građani. Postoji treća grupa graditelja, a to su investitori. Ovo je, zapravo, i najveći problem legalizacije, zato što postoji jedna ogromna grupa investitora koji svesno kršeći zakone grade ili bez građevinske dozvole ili kada dobiju građevinsku dozvolu grade tako da probijaju urbanističke parametre i naknadno u postupku legalizacije, kasnije, očekuju da legalizuju te svoje uvećane kvadrate, potpuno tri različita slučaja. Kada se izrađuje novi zakon, moramo biti vrlo svesni kako da determinišemo nove članove zakona i kako da se država svojim zakonima opredeli prema tri potpuno različite kategorije, relativno nesavesnima, onima koji za sebe grade dom i koji vide jedini način da u okviru svoje parcele sebi dograde sobu, izgrade sprat za svoje dete, a za to nemaju odgovarajuće planske akte i mogućnost da dobiju dozvolu i sve ove krajnje, a to je i ta investitorska legalizacija gde investitori, bogateći se, svesno krše zakon i grade kvadrate van odgovarajućih urbanističkih parametara. Negde na početku sam rekla da je Zakon o legalizaciji iz 2013. godine veoma rigidan. Od svih dosadašnjih zakona koji su definisali legalizaciju, on je propisao najteže i najrigidnije uslove za građane koji treba da pribave odgovarajuću dokumentaciju, te samim tim, kako grupa poslanika koja je podnela ovaj zahtev, tako je i država svesna i odgovarajuće ministarstvo je svesno da se moraju relaksirati uslovi za građane koji nisu mogli u kratkom roku kako pribaviti odgovarajuću imovinsku dokumentaciju, takođe, pribaviti različite odluke sudova, izvode iz RGZ-a. To su sve uska grla, sudovi preopterećeni, te nisu građani uvek sami krivi za kašnjenja u eventualnom kompletiranju potrebne dokumentacije. Zbog svega ovog što sam navela, raduje najava ministarstva da će u ovom kratkom periodu od šest meseci, te samim tim i za sve poslanike koji imaju primedbu na možda kratak i nejasan rok od šest meseci u kome se verovatno neće moći rešiti svi ovi nagomilani nerešeni slučajevi i zahtevi za legalizaciju, zato raduje najava ministarstva i zato raduje baš tih oročenih šest meseci, jer sagledavamo da će u verovatno vrlo, vrlo kratkom roku i stići taj sistemskiZakon o legalizaciji. Što se tiče SDPS, mi smo se u svim svojim političkim poslaničkim aktivnostima determinisali da predlažemo zakone, podržavamo zakone koji uređuju državu. Ovo je zakon koji i samo jednim malim delom daje doprinos uređenju države, ali vrlo ćemo biti zainteresovani da potpomognemo svojim predlozima, da damo svoj doprinos u donošenju pravog sistemskog zakona koji će rešiti problem legalizacije i ostaviti problem nelegalne gradnje, problem gradnje bez dozvola, problem neuknjiženih objekata, daleko u svojoj prošlosti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Tri su zakona. Prvi zakon se tiče sudija i zakonska izmena je da sudije sa napunjenih 65 godina idu u penziju. Poslanici Nove stranke podržavaju taj predlog izmene zakona i glasaće za njega, ako glasanje bude u neko primereno doba dana. Znači, podržavamo sigurno. Drugi zakon je zakon o izmenama Zakona o javnim tužiocima, gde postoje dve izmene. Jedna je da i tužioci sa 65 godina idu u penziju, po sili zakona. To je isto nešto što ima našu podršku, osim ako se ne radi samo o jednom tužilaštvu, jednom specifičnom tužilaštvu. Ako važi za sva tužilaštva, kao što je u predlogu, onda će imati našu podršku. U tom zakonu i jedna druga izmena, da se tužilački pripravnici koji budu ocenjeni najvišom ocenom automatski zapošljavaju kao tužilački saradnici, protiv čega ćemo biti, jer mislimo da se time uvodi arbitrarnost i jedan lični uticaj na to ko će napredovati po tužilaštvima. Mislimo da je to jedno loše rešenje. Treba da ostane da imaju prednost u zapošljavanju, kao što i danas piše u zakonu. Bile su još neke primedbe izrečene na tu temu i mislim da su sve to razlozi da ova druga izmena u tom zakonu ne treba da bude prihvaćena. Imamo tu jako loše primere, da kad te komisije nešto rade, neko koga postavlja ministar nešto radi, da to izađe na nešto što je protivzakonito, tako da imamo i ovo rešenje Agencije za borbu protiv korupcije, gde se nalaže smena ministra pravde Selakovića, tako da bi bilo loše da ulazimo u jednu takvu naviku. Treći zakon koji je u ovom setu zakona, koji nema nikakve veze sa ova prva dva, ali neka bude, zbog efikasnog rada, se tiče legalizacije bespravno podignutih objekata u Srbiji, gde se rok od godinu dana za legalizaciju, koji je dat prošle godine, kroz jedan zakon koji, slažem se, jeste bio rigidan i teško ostvariv, teško da je mogao da dovede do legalizacije, da se taj rok produži za šest meseci. Mi ćemo glasati za taj predlog zato što bi drugačije glasanje stavilo građane u jedan težak položaj, ali se nadamo da će tih šest meseci neka buduća vlada da iskoristi za to da da jedan ozbiljan predlog zakona, koji će stvarno konačno i trajno rešiti problem nelegalnih objekata u našoj državi. Način na koji je to rađeno u poslednjih desetak godina, očigledno razni zakoni koji su donošeni sa tom temom, razna rešenja nisu praktično rešila ništa. Mislim da onaj ko bude pisao taj novi zakon, ta nova vlada, treba da posegne sa jednim rešenjem koje je korišćeno u našoj praksi negde početkom pedesetih godina prošlog veka, a to se zasniva na reambulaciji. To bi praktično značilo da država zakonom legalizuje sve bespravno podignute objekte, osim onih objekata koji su napravljeni u zabranjenim zonama, tamo na saobraćajnim koridorima, zaštićenim vodotokovima, sve ono što inače nije građevinsko zemljište. Znači, taj zakon bi legalizovao sve objekte koji su nezakoniti, osim onih koji su napravljeni u tim zonama i osim objekata koji su delo „investitora“ koji nisu poštovali propise, znači, svi koji su izgrađeni za lične potrebe da dobiju legalizaciju. Onda se postavlja pitanje – šta ćemo sa ljudima koji su poštovali zakone? Mislim da postoji i za to rešenje, da ljudi koji su gradili u proteklom periodu po zakonu sa građevinskim dozvolama, sa plaćenim komunalijama, sa svim onim što je neophodno, da oni kao satisfakciju dobiju smanjenje poreza na nepokretnosti. Znači, svima legalizovano, što će doneti veliki, novi prihod u budžete, koliko se sećam, to je prihod lokalnih samouprava, a da oni koji su gradili po zakonu u narednih 10, 20 godina dobiju manji porez na nepokretnosti, koji bi bio adekvatna mera satisfakcije za to što su poštovali zakone. Mislim da je to rešenje koje konačno stavlja tačku na ovaj veliki problem, jer se tu meri milionima broj nelegalnih objekata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po Poslovniku.
Hvala. Reklamiram povredu čl. 198. i 107. Vi ste dužni da dajete reč isključivo narodnim poslanicima. Koliko sam obavešten, a i svi mi ovde, malopređašnji govornik nije više narodni poslanik. Samim tim, krši se dostojanstvo ovog parlamenta, jer tako može svako sa ulice da uđe, da dobije reč i da govori u ovoj Skupštini. Molim vas da na to obratite pažnju i da dotičnog udaljite sa sednice zato što više nije narodni poslanik. Hvala.
Zahvaljujem. Mislim da nisam prekršio Poslovnik. Mislim da se ovde radi o moralu, ali o tome ćete morati ipak da raspraviti na sednici Administrativnog odbora. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, po pitanju ovih zakona odmah ću reći da ću glasati za ove zakone, jer su pravedni, daju šansu mladima da zamene stare, da sudije i tužioci koji su navršili 65 godina života, bez obzira na godine radnog staža, odu u penziju i da na njihovo mesto dođu mlađi, novi, politički neopterećeni, imajući u vidu da su sudije i tužioci, koji su stari po 65 godina, promenili nekoliko političkih poredaka, da su prošli kroz veoma turbulentna vremena, da su prošli kroz razne političke pritiske kojima i dalje mogu biti podložni, da su prošli kroz sankcije, da su prošli kroz bombardovanje, da su prošli kroz razne nevolje i da je u tom periodu određeni deo bio i podložan korupciji. Dakle, nema ništa bolje, nego neke ljude, u čiju stručnost zbog okolnosti koju sam naveo možemo navesti blagu sumnju, zameniti neopterećenim ljudima, tim pre što Narodna skupština samo potvrđuje prvi izbor prilikom izbora tužioca i sudija, više nije u nadležnosti pravosuđa na ovaj način na koji bi ova nadležnost bila do dve hiljade i neke godine. Dakle, sudstvo, pravosuđe, tužilaštvo je nezavisno od ove vlasti. Dakle, u svakom smislu, od bivše, zbog one reforme i deforme pravosuđa, baš nisam siguran. Mislim da je vreme da se mlađima da šansa i sa tim u vezi ja pozdravljam posebno odredbu koja govori da se oni ljudi, koji su položili pravosudni ispit, mladi ljudi sa najboljim ocenama da obaveznost zasnivanja radnog odnosa u tužilaštvu za njih bude obavezna. Dakle, da neko ko je bio najbolji, ko je imao najbolje ocene, ko radi kao pripravnik u tužilaštvu, da njegov prijem na rad na neodređeno vreme bude obavezan. Dakle, ne treba više raditi ono što je radila stranka bivšeg režima. Samo da podsetim da su nama zaposleni iz političkih stranaka direktno išli u tužilaštvo na platu 120.000. Dakle, neko ko je bio zaposlen u političkoj stranci, zahvaljujući time što tvrdim da su tužilaštvo i pravosuđe nezavisni od sadašnje vlasti, ali nije od bivše, u izbornoj kampanji 2014. godine direktno je osoba iz radnog odnosa iz jedne stranke bivšeg režima prešla u tužilaštvo, što je očigledan dokaz politizacije tog tužilaštva i celog pravosudnog sistema. Mislim da je na takav način vraćena neka politička usluga koja je učinjena od te osobe koja je imala izuzetno velikog uticaja na tzv. reformu i deformu pravosuđa. Dakle, ta ista osoba, koja je imala izuzetan uticaj, je iz političke stranke u kojoj je bila zaposlena prešla na rad u tužilaštvu na platu od 120.000 dinara i za tih četiri-pet meseci se nijednom nije pojavila na poslu. Tužilaštvo i pravosudni organi ne mogu biti korpa za političke otpatke, već moraju da uistinu budu jednaki prema svima. Oni ne smeju da budu podložni pritisku vlasti političkih stranaka, oni moraju biti otporni na to, ali očigledno je da naše pravosuđe i naše tužilaštvo još uvek podleže pritiscima onih za koje misle da su njihovom zaslugom obezbedili te stalne sudijske i tužilačke funkcije. Nama to ne sme da se dešava. Pravosuđe ne sme da bude partijsko i naši građani danas treba da znaju da Skupština Republike Srbije i Vlada Republike Srbije ni na koji način ne mogu da utiču više na nezavisnost pravosuđa i s tim u vezi treba da znaju da se uglavnom o tome pita Veće tužilaca i Visoki savet sudstva. Dakle, mi nemamo direktne ingerencije, kao što je to nekad Skupština imala, na pravosuđe, tako da znaju da kad se neko ogreši o njih, kad neko nesavesno obavlja svoju tužilačku i sudijsku funkciju, da to nema veze sa novom vlašću, da to uglavnom ima veze sa reformom pravosuđa koja je izvršene pre dolaska nove vlasti, dakle, pre 2012. godine. Znači, u potpunosti podržavam ove zakone o tužiocima i sudijama. Mislim da je realno da neko ko ima 65 godina nekom mlađem prepusti svoje radno mesto, odnosno da pravosuđe, tužilaštvo i sudije podmladimo na način da će doći neki novi ljudi koji će biti potpuno politički neopterećeni, otporni na političke i druge pritiske, a već sam naveo primere šta nam se sve dešavalo u praksi, pa čak i u izbornoj kampanji 2014. godine, gde je jedan tužilac primio direktno iz stranke na rad u tužilaštvo osobu koja je sa radnog mesta iz stranke otišla u tužilaštvo. To je direktan dokaz da su nam tužilaštvo, još uvek na određeni način, i pravosuđe politički instruisani. Što se tiče legalizacije, takođe, podržavam taj zakon i apelujem na građane da legalizuju svoje objekte, da na takav način ispune neku svoju obavezu, a i da mogu da se tim objektima koriste u razne svrhe, komercijalne, dizanje kredita, itd. Na kraju, želim svim građanima koji slave danas slavu, da čestitam slavu, da im poželim puno zdravlja, sreće, njima i njihovim gostima sve najbolje, da naredne godine budu berićetnije nego prethodne. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, šef poslaničke grupe Demokratske stranke, Borislav Stefanović, a neka se pripremi narodni poslanik Blagoje Bradić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovane kolege, imamo tri izmene zakona od kojih ove prve dve, da ih nazovem pravosudne izmene zakona, u svoj suštini nemaju previše kontraverzi, sem one druge izmene. Dakle, po prvoj izmeni, sudije u Srbiji će moći da idu u penziju ispunjavanjem samo jednog od dva zakonska uslova, koji se odnosi na starost, starosni uslov, tako da ga nazovemo, dakle sa 65 godina života. Mi u tome ne vidimo ništa sporno, pogotovo ako znamo da bi otprilike 40 sudija bilo obuhvaćeno ovom nepravednom odredbom, ako bi se ona primenila. Druga izmena zakona je već problematična. O tome smo sa predlagačem razgovarali u pokušaju da obezbedimo apsolutnu većinu u Skupštini radi podrške ovim promenama zakona i izmenama. Nije nam se dopala situacija u kojoj neko ko sa odlikom položi pravosudni ispit, automatski dobija radno mesto u tužilaštvu. Ne zato što smatramo da neko ko sa odlikom položi pravosudni ispit time čini nešto loše, naprotiv, smatramo da tih ljudi ima vrlo malo i drugo zaista ih treba nagraditi, obezbediti im izvesnost obavljanja poslova u ovom važnom segmentu srpskog pravosuđa. Ono što nas brine i što rađa našu skepsu jeste činjenica koju je ovde par kolega već iznosilo, a to je da se Komisija za polaganje pravosudnog ispita sastavlja i postavlja od strane Vlade Republike Srbije i strane ministra Selakovića, koji je u ozbiljnom problemu zbog nalaza Agencije za borbu protiv korupcije i koji bi trebao da podnese ostavku. Dakle, postoji opasnost, ja ne kažem da će to da se dogodi, u stvari nadam se da neće, da Komisija za polaganje pravosudnog ispita omogući određenim ljudima koji su bliski vladajućoj partiji da dobiju tu ocenu, da bi imali obezbeđeno radno mesto u tužilaštvu. Zašto ta bojazan i sumnja postoji? Zato što je nešto slično urađeno sa notarima u Srbiji. Kada smo vas upozoravali da ima samo 94 notara, javna beležnika u Srbiji, da su dobili monopol pravosudni da zarađuju ogromne sume novca izražene u evrima mesečno, kada smo vas upozoravali da će to nedovoljno pripremljeno da paralizuje pravosudni sistem, takođe ste reagovali kao sad. Onda se to dogodilo i sada moramo da idemo unazad ispravljajući greške koje je Vlada donela. Dakle, ja objašnjavam zašto smatram da može da nam se dogodi bar deo problema koji je pogodio…
Molim vas da se vratite na temu. Pokušavam da ne bude da stalno nešto prigovaramo opozicionim poslanicima i ne želim da vas prekidam, ali pokušajte malo da se vratite na temu.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dakle, ja bih voleo da od predlagača da čujem koji su elementi ili da kažem, pravne poluge obezbeđene da se ovo ne desi? Iako znamo da se radi o malom broju, iako znamo da su to do sad bar bili ljudi koji imaju najbolja pravna znanja u našoj zemlji, da su to mlade kolege pravnici. Šta je urađeno da se obezbedi jednakost o kojoj je predlagač govorio? Jednakost po nama se narušava ako je neko favorizovan u procesu dobijanja sigurnog posla, u ovom slučaju tužilaštvo i u sudovima. Dakle, to je naše pitanje. Što se tiče treće izmene i dopune Zakona o legalizaciji, on predstavlja u nekom smislu kulminaciju vašeg probijanja neprekidnog, endemskog probijanja rokova i nesposobnosti zato što smo prošle godine govorili sledeće – drage i poštovane kolege iz većine postavljate ambiciozan Zakon o legalizaciji i pokušaju da se legalizuje stotine hiljada objekata u Srbiji. To činite na način da to prepuštate lokalnim samoupravama u kojima ste mahom vi na vlasti. Neće dati dobre rezultate, smatrali smo tada, smatramo i sada. Za to imamo brojke koje, nažalost to potkrepljuju. Te brojke kažu, da recimo, samo u Beogradu gde ste vi na vlasti u poslednjih godinu dana, od 240.000 zahteva za legalizaciju samo je 7.000 legalizovano, u Nišu od 34.000 zahteva za legalizaciju samo 1.000 zahteva je legalizovano. Da li ćemo mi za šest meseci ponovo da produžavamo rok za dostavu dokumentacije radi sprovođenja procesa legalizacije Srbije? Da li ćete i tada ponovo doći i reći da moramo da izađemo u susret građanima, što mi želimo? Mi želimo da podržimo ove izmene zakona zato što nećemo da građani plaćaju ono što vaše partijske strukture na lokalu nisu mogle da urade, ali se postavlja pitanje dokle mislite da pokrivate zakonskim izmenama nesposobnost vaših lokalnih organa? Dokle mislite da jedan sistem koji očigledno ne daje rezultate, i koji je napravljen kroz Zakon o legalizaciji radi ukidanja konverzije, omogućavanjem vašim tajkunima da ne plaćaju konverziju, sada građani ponovo dobijaju jedan rok, koji je suštinski šest meseci, i ja ne vidim, i molim predlagača, zaista kolegijalno da mi objasni kako ćemo za šest meseci, i u kojoj meri je vaša projekcija smanjenja samo 7.000 od 240.000 samo u gradu Beogradu? Dakle, mislim da je možda trenutak da se pronađu neka nova rešenja koja do sada nisu urađena, jer po ovoj dinamici trebaće vam 150 godina da legalizujete objekte u Srbiji, 150 godina. Da, vi ćete tada biti već davno zaboravljena politička istorija. Prema tome, u ovoj situaciji mislim da imamo vrlo konkretna pitanja koja proističu iz dve stvari, iz skepse sagrađene na lošem iskustvu vaše vladavine i drugo brojevi koji pokazuju neefikasnost sa molbom i željom da nam objasnite kako ćemo da preskočimo tu prepreku, da ne bi ponovo za šest meseci se ovde našli i konstatovali da ponovo treba da produžimo rok, što mi naravno, želimo da učinimo zbog građana, ali nam recite kako mislite da povećate efikasnost vaših neefikasnih, mahom lokalnih struktura koje nisu to bile u stanju, a podsetiću vas pre šest meseci, tj. pardon pre godinu dana smo vas upozoravali da vaši ljudi na lokalu nisu u stanju to da urade. Niste tada poslušali naš savet, molbu da napravimo drugačiji sistem, da produžimo rok ili da u uvedemo opštu legalizaciju osim u koritima reka, kao predsednik Nikolić ili nekih investitora koji to rade potpuno sa jasnom namerom da dođu do para.
Stvarno, gospodine Stefanoviću.
Ne znam šta znači, stvarno?
Izvolite. Završite.
i znate da je izgrađeno nekoliko vikendica u koritu reke Save.
Zahvaljujem, gospodine Stefanoviću. Za reč se javio predstavnik predlagača, narodna poslanika Biljana Pantić Pilja.
Hvala vam. Samo par stvari. Prethodni govornik je spomenuo obrazovanje komisije za polaganje – pravosudni ispit, u AP Vojvodini takođe postoji Komisija za sprovođenje pravosudnog ispita koju postavlja AP Vojvodina, pa nisam primetila da je neko doveo u pitanje postavljanje tih profesora, advokata, sudija u toj komisiji. Takođe, polaganje pravosudnog ispita je vrlo javno i transparentno, ali prethodni govornik nažalost, jedva je i završio Pravni fakultet, pa ne može ni da govori o pravosudnom ispitu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Ja ću se zahvaliti prethodnom govorniku i tu ne mislim da moju uvaženu koleginicu Biljanu Pantić Pilju. Sada mi je tek jasno zbog čega je unakažena poljoprivreda u Srbiji. Sada mi je tek jasno zbog čega je nama Stočni fond na tom nivou. Zato što su se gradile zgrade na pašnjaku druge klase, na Vračaru. Sada mi je jasno zbog čega nam je Stočni fond na tom nivou. Gradile se zgrade za pašnjaku, na Vračaru. Zahvalan sam zbog tih reči. Što se tiče urbanizma i legalizacija, čudno je to kada kritika dođe od strane ljudi koji su kreirali politiku ove države, koji su kreirali sudbinu ove države, koji su dozvolili da se jedan vrhunski ortoped iz Vrdnika bavi legalizacijom i urbanizmom. Kada mi se objasni ta veza i kakve veze ortoped, čistačica, ima sa legalizacijom, sa građevinom, možda će tada kada to sebi odgovore, možda će tada naći i odgovor na pitanje da niko iz lokalnih samouprava, iz odeljenja za urbanizam, nigde nije dobio otkaz. Isti ljudi koji su te poslove radili 2001, 2002. godine, koji su po partijskoj liniji tada primani u lokalne samouprave, isti ti ljudi rade taj posao i sada. Zato što se mi ne bavimo političkim ekstremizmom, zato što ne mrzimo, zato što svakome damo priliku da radi svoj posao u skladu sa zakonom. Još jedna rečenica, za 150 godina ćemo možda biti zaboravljeni, ali velika je razlika između nas koji ćemo možda biti zaboravljeni za 150 godina u odnosu na one koji su zaboravljeni već sada, kao što je to predstavljeno ovde.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić, ovlašćena predstavnica predlagača.
Žao mi je što mi se čini da preko mene vlada očigledno kolektivna amnezija. Prvo, ne znam zašto pričaju o probijanju rokova, rok još uvek nije probijen. Rok je 1. novembar za dostavljanje dokumentacije. Ponoviću ponovo ono što sam već tri puta ovde rekla, rok od šest meseci koji predlažemo se odnosi i pomera samo da bi se sačekao novi propis koji će biti volji od prethodnog. Prošle godine kada smo donosili Zakon o legalizaciji, ponavljam ponovo, rekli smo pratićemo sprovođenje zakona i menjati ga u hodu, što sada kao odgovorni ljudi i radimo. Nije se dovoljno legalizovalo, moramo tim ljudima dati priliku da to urade. Ne znam zašto pominjete konverziju. Ona uopšte nije u Zakonu o legalizaciji. Možda biste želeli opet neke pašnjake da menjate, ali žao mi je to nije uopšte u Zakonu o legalizaciji. Zašto to pominjete? Kažete – naši ljudi na lokalu nisu sposobni da sprovedu legalizaciju. Zašto ste im uopšte dozvolili da sprovode? Što to nisu vaši ljudi sprovodili godinama unazad pa da im sada uopšte ne date priliku da se pokažu u sprovođenju legalizacije. Samo bih volela da se prosto probudite iz te grupne amnezije u koju ste očigledno upali i da podržimo ove izmene, da kao odgovorni ljudi pomognemo tim građanima da legalizuju svoje objekte. Konačno da stavimo tačku na ovaj posao. Hvala.
Zahvaljujem. (Borislav Stefanović, s mesta: Replika.) Gospodine, Stefanoviću, ne znam ni kako da kažem, na pašnjaku vas nisam prepoznao da bih mogao da vam dam repliku. Jedino ako je nešto drugo što nisam čuo, ali verujte mi da ni jednog trenutka nisam čuo DS ili tako nešto. (Borislav Stefanović, s mesta: Direktno sam pomenut dva, tri puta.) Rekla je – vi preko puta. Ima puno poslanika preko puta. (Borislav Stefanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite.
Član 107. Korišćeni su dva puta neadekvatni medicinski izrazi za stanje svesti opozicije – amnezija, a pre toga autizam. Autizam ako se kaže na ovaj način kako je rečeno iznosi se, po meni, ozbiljna uvreda ljudima koji boluju od ovih opakih bolesti. Amnezija nije nikakva šala. Vi ponovo niste reagovali, ali ste rekli kad sam ja spominjao nelegalnu izgradnju u koritu reke Save, onda ste rekli – stvarno… [[Isključen mikrofon.]] (Borislav Stefanović, s mesta: Što sad niste rekli stvarno?)
Evo sada kažem stvarno. Izvinjavam se, možda nisam taj izraz „amnezija“ razumeo kao vi, mislio sam više kao zaboravnost. Ako to striktno iz rečnika možemo da protumačimo, onda se izvinjavam što nisam reagovao. Zahvaljujem. Reč ima gospodin dr Blagoje Bradić. (Borislav Stefanović, s mesta: Hoćete li mi vratiti reč, da pokušam da objasnim?) Niste u prvih pola minuta ni pokušali da objasnite povredu Poslovnika, ali ako želite u drugom minutu da objasnite, izvolite.
Molim vas, gospodine predsedavajući, da ubuduće reagujete na ovakve stvari, zato što je amnezija jedno od ozbiljnih stanja koja su najčešće pratilac Alchajmerove bolesti. Vi niste reagovali. Ovde se previše dopušta većini, a vi ne reagujete na to. Mislim da ste time povredili Poslovnik.
Gospodine Stefanoviću, već sam se izvinio zbog toga, tako da vas molim da pređete na nešto drugo.
Razumem da ste se vi meni izvinili…
Izvinio sam se poslanicima.
Imam dva minuta i morate mi dozvoliti da objasnim.
Izvolite, nastavite, ali nemojte govoriti ono što sam već učinio, već sam se izvinio zbog toga.
Dakle, na lepo postavljena pitanja, konkretna, od dva od tri govornika većine dobili smo neistine, uvrede i sve ono što inače rade kada ih neko nešto konkretno pita. Tek je poslednja govornica od njih, kad izuzmemo ovo oko amnezije i autizma, manje-više odgovorila, doduše na loš način, ali je bar odgovorila o temi, a vi uopšte ne reagujete. Dakle, dokle ide ova situacija? Da li vi stvarno možete minut i po, dva da istrpite određeno tačno postavljeno pitanje, ili samo hoćete da pričate o pašnjacima i duševnim bolestima? Na šta to liči? To mene stvarno kao poslanika zabrinjava. Ja znam da vi to registrujete. Ja od vas samo tražim da reagujete. Nema potrebe meni da kažete – izvini. Mislim da njima treba da kažete da prestanu to da rade. Pazite, ja postavim pitanje koje je opštepoznato i to je za osudu, a oni koriste takve epitete.
Vreme, gospodine Stefanoviću.
Molim vas, gospodine predsedavajući, razumem da smo mi manjina, ali to ne znači da manjina nije u pravu. Hvala.
Zahvaljujem. Niste citirali reči iz Poslovnika koje sam prekršio, tako da ne mogu da se izjasnim do kraja, osim što sam već rekao da onu reč nisam protumačio na takav način. Ako je vi tumačite na takav način, izvinjavam se još jednom. Da li želite da se Skupština izjasni o povredi Poslovnika? (Ne) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Koleginice i kolege, dragi sugrađani, danas raspravljamo o tri zakona. Moj kolega Marko Đurišić je pričao o ovim zakonima koji se odnose na pravo, a ja ću pričati nešto o izmeni Zakona o legalizaciji objekata i to o izmeni koja ima samo jedan član koji kaže - u članu 23. reči: „godinu dana“ zamenjuju se rečima: „šest meseci“. O čemu se zapravo radi? Prošle godine u ovo vreme Ministarstvo građevine, koje je tada vodio ministar Velimir Ilić, donelo je zakon gde je u jednom od članova ograničilo vreme za koje stranka koja je ušla u proces legalizacije mora da upotpuni dokumentaciju ako nadležni opštinski organ to bude tražio. Taj član kaže ovako – Zakonom o legalizaciji objekata utvrđen jerok od godinu dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, u kome podnosilac zahteva za legalizaciju objekta treba da dostavi svu potrebnu dokumentaciju. Ove reči: „sva potrebna dokumentacija“ su jedan od osnovnih razloga zašto ćemo mi iz naše odborničke grupe da podržimo ovaj zakon, a ja ću insistirati prema skupštinskoj većini da se prihvati moj amandman, koji je deo koji predlaže skupštinska većina da se „godinu i po dana“ zameni sa rečju „četiri godine“. Godinu dana je prošlo, što znači da građanin ima još tri godine mogućnosti da upotpuni svoju dokumentaciju. Evo zašto ja to kažem. Dakle, osim upitnika koji se popunjava kod predaje zahteva za legalizaciju, postoji niz dokumenata koji su navedeni u Zakonu o legalizaciji, a koje službenik opštinske uprave saopštava potencijalnom našem sugrađaninu koji traži da se legalizuje njegov objekat, koju je on potrebno da dostavi kako bi mogla da se izvrši legalizacija tog objekta i da se on upiše u Katastar nepokretnosti. Ako sugrađanin nema kompletnu dokumentaciju, ako mu fali neki papir, po ovom zakonu on ima godinu dana, a po predlogu skupštinske većine ima godinu i po dana da dostavi tu dokumentaciju. Ako to ne dostavi, u protivnom može da dobije rešenje o rušenju objekta. To je sve u redu ako je krivica do građanina. Ali, za vašu informaciju, u Republici Srbiji imamo loše urađen Katastar nepokretnosti i to ima za posledicu da brojni zahtevi stranaka prema Katastru, kada dobiju kopiju plana, uopšte se ne podudaraju sa onim što oni imaju u svom dokumentu koji garantuje njihovo vlasništvo nad nepokretnosti. Tog momenta kada se vidi neusaglašenost Katastra nepokretnosti i dokumentacije koju ima klijent koji traži izvod iz kopije plana, on može da se žali, a Katastar može da odbije. Drugostepena komisija koja to rešava nalazi se pri Ministarstvu građevine, a ljudi koji rešavaju te probleme po drugostepenom zahtevu našeg sugrađanina ima ukupno šest. Trenutno u Ministarstvu ima 24.000 zahteva za drugostepeni postupak. Dinamika kako se to rešava - za rešenje se čeka minimum dve godine Milim da ćete se svi složiti sa mnom da sugrađanin koji je podneo zahtev i koji se žali drugostepenom ne može u roku od šest meseci da pribavi tu dokumentaciju i zato je logično da to bude duže. Da li će biti donesen novi zakon? Nije problem, može da bude. Šta ako ne bude donesen za šest meseci? Šta ako bude donesen za sedam i po meseci? Hoćemo li za šest meseci da produžavamo rok za mesec i po dana? Znači, ovde je samo da li želimo da damo jedan duži vremenski period našem sugrađaninu dok se ne promeni zakon, po važećem zakonu da ima mogućnost da upotpuni dokumentaciju, da ga ne stavimo pred svršen čin. Mislim da je amandman smislen, da nikog ne vređa, da nikog ne dezavuiše. Novi Zakon o legalizaciji, koji je stupio na snagu prošle godine, i tu se potpuno slažem sa konstatacijama – bivši režim, jeste iz bivšeg režima, bivši režim je to doneo u ovom parlamentu i nadam se da će sadašnja skupštinska većina to da promeni na bolje, je tako rigorozan, da ne gubim sada vreme koje mi je jako ograničeno, da vam ne čitam koliko je to stavki, ali ima 18 stavki koje treba da se dostave, a među kojima je, recimo, snimak elektroinstalacije u izgrađenom objektu sa atestom. Zamislite kako to izgleda u distribuciji da se dobije, pa snimak priključka zavodu i kanalizaciju koju treba da da javno preduzeće iako je objekat već priključen na tu istu regularnu vodu i kanalizaciju. To su sve vremenski periodi koji su nepredvidivi u zemlji Srbiji, gde ako se ne donese zakon i ne produži rok štetu trpi građanin koji nije ni kriv ni dužan. Kažem, sve ovo što produžava rok nije vezano za odgovornost ili neodgovornost građanina. To je do lokalne samouprave i do republičkih organa koji treba da daju određeni dokument. Mislim da je to smisleno. U međuvremenu, uz izradu drugačiji uslova, kako najavljujete u novom zakonu o legalizaciji, ogroman problem je, i to bi trebala skupštinska većina da zna, neusaglašenost Zakona o legalizaciji sa Zakonom o planiranju i Zakonom o poljoprivrednom zemljištu. Ono što je vrlo bitno i što sam par puta potencirao, ove zakone ne prate podzakonski akti koji su smetnja dobijanja svih ovih papira koje traže naši sugrađani od državnih organa i institucija. Ne postoje podzakonski akti za ova tri zakona koja sam rekao i to umnogome otežava legalizaciju objekata. Koliko je to teško, za prošlu godinu u gradu Nišu na poziciji gde se uplaćuju takse za legalizaciju objekata, realizacija ove godine će biti 20%. Taj prihod, uz prihod poreza na imovinu, je osnovni prihod lokalne samouprave i zbog toga će grad Niš imati realizaciju budžeta 60% od planiranog, što znači da maltene pola grada neće da radi, stoji, jer nema para u budžetu da se isfinansira. Zakon mora da bude tako napravljen da omogući brzu legalizaciju, ali da onaj ko je, kao što je neko od mojih kolega rekao, u proceduri ispoštovao dobijanje građevinske dozvole, ne bude u podređenom položaju da je on platio a ovaj besplatno legalizovao. Na vama je da date predloge. Mi ćemo da ih razmotrimo, da damo naše sugestije i kritike, ako nam nešto ne odgovara, ali na vašu odgovornost je donošenje ovog zakona kojim sada produžavate rok, jer je teško primenjiv i nikakve rezultate nije dao, pa da vidimo kako će se odnositi novi zakon prema ovoj materiji. Ja vam se zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Neka se pripremi Vladimir Đukanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, ministara danas nema da i njih pozdravim, to je meni razumljivo jer je Vlada u ostavci, koliko sam ja razumeo, danas ovde raspravljamo o tri predloga zakona – o sudijama, o javnom tužilaštvu i o legalizaciji objekata. Ja ću, poštovani narodni poslanici, uz jedno žaljenje što ministara nema jer je Vlada u ostavci, da saopštim svoj stav o sva tri predloga zakona. Saglasni smo s predlagačima da Predlog zakona o sudijama treba da se menja u članu 59. i da član 59. ovog zakona sada treba da ima ovakvu sadržinu – sudiji prestaje radni vek kada navrši 65 godina života po sili zakona. Saglasni smo da treba da se briše ovo što je stajalo iza zapete – ili 40 godina staža osiguranja. Glasaćemo za taj predlog zakona. Saglasni smo i s predlagačima da u Predlogu zakona o javnom tužilaštvu treba da se menja član 89. ovog zakona i da umesto tri stava koja su postojala do danas i važe i dan-danas, treba da piše jedna stvar – javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca prestaje funkcija kada navrše 65 godina po sili zakona. Nemamo nikakvu dilemu da je to takođe u redu. Ali, poštovana gospodo narodni poslanici, nismo saglasni da član 123. Zakona o javnom tužilaštvu treba da se menja na ovaj način kako su predvideli poslanici, njih 199, koji su potpisali ovaj predlog zakona koji izgleda sada poslanici moraju da potpisuju predloge zakona jer Vlada u ostavci ne može da obavlja funkciju, da predlaže zakone, čim je u ostavci, poštovana gospodo. Dakle, o čemu se ovde radi? Radi se o tome da se predviđa da tužilački pripravnik koji je na pravosudnom ispitu ocenjen sa – položio sa odlikom, da se prima u radni odnos na neodređeno vreme u zvanju tužilačkog saradnika. Tu moramo jedan znak pitanja da stavimo, da se malo raspravi o ovoj stvari, jer je tu važno pitanje, poštovana gospodo, uslova u kojima mi to radimo. Dakle, ko formira tu komisiju koja može da oceni na pravosudnom ispitu nekog kandidata da je položio sa odlikom? Da li ulogu u tom procesu ima ministar pravde u našoj državi, na primer? Da li je to gospodin Selaković, koji ima ulogu u tom procesu, za koga je Agencija za borbu protiv korupcije preporučila da bude razrešen sa funkcije ministra pravde zato što je, ja sam pažljivo čitao ovaj izveštaj, svojim delanjem izazvao sumnju građana u savesno i odgovorno vršenje javne funkcije? Poštovana gospodo, da li to onda znači da 199 narodnih poslanika smatra da je u redu da komisija o čijem formiranju odlučuje i ministar za koga Agencija za borbu protiv korupcije kaže da radi na ovakav način i traži njegovo razrešenje, da onda mi treba da prihvatimo mišljenje takve komisije koja će nekog kandidata da oceni odlikom? Mi smatramo da treba da budemo veoma oprezni i da u Zakonu o javnom tužilaštvu treba da ostane tekst koji je postojao pre usvajanja ovog zakona, a pretpostavljam da će većina ipak to da usvoji za dva dana ovde. Kada govorimo o Zakonu koji se tiče legalizacije objekata, poštovani narodni poslanici, ja sam tu pažljivo slušao predlagače. Opet sam primetio da i sama predlagačica kaže – ovo je privremeno, šest meseci, nije zauvek, neće se to sve rešiti za ovih šest meseci. Ja sam to dobro razumeo i onda zaključujem sledeće – sam predlagač kaže da nećemo rešiti, ali, uredićemo mi to, biće novi propis. Ponovo nas, pre svega poslanici SNS, usmeravaju ka nekim najavama – biće, samo što nije, a nikako da dođemo do tog momenta da nešto jeste, poštovana gospodo. Ja mislim da tu sledite loš primer predsednika Vlade u ostavci, koji je takođe rekao – biće bolje 2014. Evo je, 2014. godina. Sada kaže – biće bolje 2016. godine. To nije dobar pristup. Etika odgovornosti umesto etike najava i namera, gospodo. Mi smatramo da je dobar termin za ovaj termin legalizacije – reambulacija. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Babić.
Gospođo predsednice, prekršen je Poslovnik, član 107. Čini mi se, četiri ili pet puta je prethodni govornik, gospodin Pavićević, govorio o nečemu što nije istina, što je uostalom u maniru stranke kojoj pripada, da se tako hrabro govore i iznose laži. Ali, takođe, ono što je mnogo više prekršen Poslovnik, ja mislim, gospođo predsednice, a zgranut sam bio kada sam video ovaj spisak govornika i kada sam video ime pod rednim brojem 2. Ja mislim da u Narodnoj skupštini Republike Srbije govore i prisutni su narodni poslanici i predstavnici Vlade koje vi pozovete. Šta radi ovaj čovek ovde, pod rednim brojem 2? Bio je ministar, više nije, bio je vinogradar, više nije, bio je vlasnik firmi, da li jeste ili nije, verovatno da jeste, bio je poslanik. Da je čestitosti, časti, poštenja, onog političkog, etike poslaničke na koju se tako pozivao, mislim da je trebalo do jutros u pola 11, kada je bio zakazan Administrativni odbor, da podnese ostavku zbog iznesenih neistina, laži, insinuacija, zbog kojih sada ne da neće da snosi posledice, ni etičke, ni moralne, ni bilo koje druge, nego se ide sa sledećim obmanjivanjem, a to je da je Vlada u ostavci. Hvala na pitanju, Vlada je dobro. Vlada ima podršku 208 narodnih poslanika od 249, jer 250-og nemamo. Hvala na pitanju, dobro je, uz podršku građana i na martovskim izborima, a i verujem, na budućim izborima. Hvala Bogu, dobro je i zbog onih 45.000 ljudi koji su u prethodnim mesecima dobili posao, za razliku od Vlada koje je podržavao govornik, gde su ostajali bez posla.
Poštovani poslaniče, vi ste se pozvali na član 107. gde je govornik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Mogu se složiti sa tim, od umora, nisam obratila pažnju da je Vladu nazivao možemo reći pežorativnim imenom, da je u ostavci, ili iznosi neistinu. Ovde što jeste, jeste. Mislim, nikakve ostavke ovde nema što se tiče Vlade Republike Srbije, ne znam za druge. Tražila sam listu da vidim ko je osoba pod brojem dva jer stvarno ne znam listu. Videla sam koji je poslanik. Nemam informaciju da je dao ostavku zato kao u svojstvu poslanika ima sva prava i obaveze kao i svi drugi, sve dok se nešto drugačije ne desi. Molim vas, samo da se izjasnite da li da se glasa o mojoj povredi? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Da, dobro, proveriću stvarno ako je do mene, ne znam o čemu se radi. Učiniću sve da proverim o čemu se radi ovde. (Zoran Živković, s mesta: Replika, na pominjanje imena.) Replika na povredu Poslovnika, poslaniče Živković, nema. Ne može replika na odgovor povredu Poslovnika, to ne postoji, a i nisam vas spomenula. Nijednom ime nisam rekla. Redne brojeve sam govorila. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, povreda Poslovnika.
Ja bih reklamirao povredu Poslovnika 106. i 107. i vođenje sednice.
Ne može, pošto se pozvao prethodni…
Malopre je to učinjeno, može po drugom osnovu.
Ne, ne može.
Može, pa malopre je to učinio.
Ne može, možete 106.
Dobro.
E, odlično što ste rekli – malopre je to učinio, znači ne može jedno za drugim, 106. Samo o tački dnevnog reda. Izvolite.
Ne, nije. Da, ja moram da kažem da ovde već neko vreme traje, po meni, neprimereno citiranje u ovoj sali od strane lidera većine, gospodina Babića, o tome da li je neko poslanik ili ne, za šta on apsolutno nikakav mandat nema da odlučuje osim ako neko, kao što ste i vi primetili sopstvenim činom to nemateralizuje, u ovom slučaju ostavkom, što se neće desiti dok se prethodna ostavka predsednika Vlade ne usvoji, jer nije ispunio svoje obećanje, ali ni tada, to je nebitno, da jedan poslanik…
Čije obećanje? Ne razumem sad?
…objasniću, jedan poslanik…
Drugi put.
…nema pravo, po meni, da ovde već nekoliko puta ponavlja da neko nije njegov kolega, za šta apsolutno, niti je ovlašćen, niti postoje materijalni ili bilo kakvi uslovi da se to desi. Kao što nema pravo jedna poslanica malopre da kaže da sam jedva završio fakultet i niko nije reagovao, a ja sam u roku završio fakultet sa visokim prosekom. Razumete? To se dešava dok, doduše niste bili u sali, niko živ ne reaguje na ovakvo, po meni, zaista neprimereno ponašanje većine danas na jednoj sednici koja nema nikakve elemente bilo kakve, emotivnog naboja ili nervoze ili bilo čega drugog. Zašto se to dozvoljava neprekidno da se ponavlja ovde u sali? Predsednice, ja razumem, i većina postoji, ona je velika, zaista ta većina je impozantna, ali molim vas da se primere poslanici, da se umire, da se ponašaju normalno.
Normalno se ponašaju svi poslanici, svih 250.
Da li ste sigurni? Kako može naš kolega da kaže da neko nije poslanik…
Zahvaljujem poslaniče. Razumela sam i repliku i povredu Poslanika, sve sam razumela. Vi ste se pozvali na član 106. da je govornik dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, to je 107. Da se govori samo o tački dnevnog reda. Ne može u povredi Poslovnika da se govori samo o tački dnevnog reda. (Borislav Stefanović, s mesta: Pozivao sam se na sve što se dešava, vama sam se obraćao.) Ne možete, mora neposredno, da je počinjena povreda Poslovnika. Potpuno vas razumem šta ste hteli da saopštite javnosti, ne meni. Samo o tački dnevnog reda? Ne razumem, ovo je jedan vrlo dobra sednica na kojoj se najviše govori o tački dnevnog reda, kada bi ovakve bile sve sednice, ja bih bila vrlo zadovoljna. Da li hoćete da glasamo o članu 106? (Borislav Stefanović, s mesta: Ne.) Maksimalno sam vam zahvalna. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Član 108. stav 1. gospođo predsednice. Razumem gospodina Stefanovića i bio je totalno upravu što je reklamirao povredu Poslovnika član 106, zato što prethodni govornik, gospodin Pavićević je bio totalno van teme i govorio o ministru, govorio o nekim slobodnim radovima i ja sam shvatio da je gospodin Stefanović želeo da ukaže na povredu Poslovnika, jer je gospodin Pavićević bio totalno van teme i tu je u pravu. Tu podržavam, tako da ta samokritika nije loša. Dobra je, to je znak i pomak unapred. Što se tiče tih paušalnih ocenjivanja studentskih diploma, voleo bih da imamo iste aršine, pa kada gospodin Šutanovac koji je fakultet završio za 13 godina, a predstavlja se kao profesionalac, valjda profesionalni večiti student, inputira meni, koji sam završio fakultet u roku i ne hvalim se time, mislim da ima mnogo boljih studenata od mene i biće ih i tako treba, da sam ja priučen. I onda, nisam video gospodina Stefanovića koji je na tako nešto reagovao, već se slatko nasmejao. Ali, verujem da se nasmejao zato što je, zbog jedne polemike sa mojim uvaženim kolegom Martinovićem, rekao da je završio fakultet u 28 godini. Dobri studenti, Pravni fakultet ne završavaju u 28 godini. Prema tome, iste aršine za sve i za iste aršine sam spreman, ali samo da ova povreda Poslovnika prethodnog govornika, uvaženog kolege Stefanovića, koja je bila upućeno zbog, totalno nerazumljivih argumenata gospodina Pavićevića, mislim da je bio u pravu, da je gospodin Pavićević shodno članu 106. bio van teme o kojoj se vodio pretres.
Član 108. o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Zaista se trudim. Ne mogu bolje, iako se kaže da uvek može bolje, ali trudim se. Da li hoćete da glasamo o 108. ili da možemo da nastavimo da radimo. (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Molim vas da nastavimo da radimo. (Borislav Stefanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Zašto povreda? (Borislav Stefanović, s mesta: Pa zato što hoću da ukažem na povredu Poslovnika.) Recite mi, kako mislite uopšte da se vodi sednica, ako apelujete na jedno ponašanje, a onda meni s mesta vičete – pa, zašto, a kako? Hoćete da ukažete na povredu Poslovnika? Nećete da replicirate, izvolite.
Stvarno nemam potrebu da repliciram, član 107. predsednice.
Već je bio 106, 107, 108, ne može ponovo zato što je išla jedna za drugom povreda Poslovnika i nije činjeno ništa novo. Jednostavno, ne možete.
Kako nije činjeno ništa novo, kada je gospodin Babić ponovo iznosio neistine?
106, 107, 108, ne može poslanik da povredi Poslovnik. Zahvaljujem. Zaista, puno moje razumevanja za sve što imate da kažete jedni drugima, zahvaljujem. (Borislav Stefanović, s mesta: Vi to tolerišete sve vreme.) Možete držati konferenciju za štampu o svemu što radim, nemam ništa protiv. Reč ima Biljana Pantić-Pilja, kao ovlašćena, da odgovori na diskusije o temi.
Na žalost, kolega Pavićević je izašao, ali zbog javnosti, pošto je više puta spomenuto ko obrazuje komisiju za polaganje pravosudnog ispita. Postoji komisija za polaganje pravosudnog ispita koja zaseda u Novom Sadu, koja imenuje AP Vojvodina. (Borislav Stefanović, s mesta: Igrajte se sami gospodo.)
Molim vas poslaniče da ne vičete. Čula je javnost kako poslanik Borislav Stefanović pravi skandal ovde i onemogućava nam da radimo i koristi neprimerene reči, kada nema argumenata. Izvolite poslanice, izvinite što sam vas prekinula. (Poslanici DS napuštaju salu sa lupnjavom vratima.) Izvinjavam se ponovo, insisitiram da uđe u zapisnik da je lupio vratima, insistiram na tome.
Postoji komisija koja ispituje pravosudni ispit u Novom Sadu, koju imenuje AP Vojvodina i Bojan Pajtić i zaista mi je neprijatno da dovodim u pitanje kredibilitet ispitivača pravosudnog ispita. Znam da je Bojan Pajtić neprikosnoveni vladalac AP Vojvodine 14 godina sa 6% podrške. Molim vas, ispitivači pravosudnog ispita su vrlo stručni ljudi, vrlo je transparentan ispit i molim vas da ne dovodimo to u pitanje.
Reč ima Katarina Rakić.
Takođe sam želela da odgovorim gospodinu Pavićeviću i žao mi je što on sada više nije tu, ali pre svega mi je žao što to kao narodni poslanik, doduše, novi narodni poslanik, još uvek ne zna da i narodni poslanici mogu da predlože zakone i zato danas nisu tu ministri, zato što smo mi kao narodni poslanici predložili zakone koje danas razmatramo. Što se tiče roka koji je rekao, da rokom od šest meseci želimo samo da odložimo stvar, ne mogu da se složim, jer da smo hteli da odložimo stvar, stavili bi rok od četiri godine i zaista dobili prostor da tako nešto uradimo.
Sledeći govornik je Vladimir Đukanović, a neka se pripremi Ivan Jovanović, DS. Možda će se vratiti. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Moram da priznam da mi je žao što su poslanici opozicije napustili sednicu, mada je dobro kada oni koji su građani napuste sednicu jer oni ne mogu da učestvuju…
Nemojte molim vas, nije to lepo za parlament. Samo govorite o temi.
Što se tiče poslanika opozicije ne vidim razloga što su to uradili, osim kada nemate argumente pa napustite, no nije važno. Pred nama su važni zakoni i bez obzira što se, hajde da kažemo, malo toga menja, ali ja bih krenuo pre svega o ovom vezano za zakon o izmenama i dopunama Zakona o legalizaciji. Znate, mi smo ovde danas čuli sve i svašta i prigovara se sadašnjoj vlasti da na ovakav način neće za 150 godina, navodno, da se izvrši legalizacija. Podsetiću građane kakav je haos u glavom gradu uveden od strane baš garniture koja je vladala glavnim gradom do pre nekoliko meseci, odnosno tačnije do polovine ove godine, zato što je grad Beograd apsolutno oduzeo sve ingerencije beogradskim opštinama oko legalizacije i sve to sveo i centralizovao na grad Beograd. Imali smo jedan potpuni haos, zato što od toliko predloženih legalizacija svega 2% je realizovano. Sada postavljam pitanje, ako na ovakav način nećemo za 150 godina, a slažem se da ovih šest meseci, verujem da neće biti dovoljno, ja se samo nadam da će se doneti brzo zapravo neki drugi zakon koji će ubrzati proces legalizacije. Interesuje me, takvim metodom i načinom koji su oni radili kada bismo legalizovali sve te objekte, ja mislim ne bismo za narednih 1000 godina legalizovali i možda bi nas neko proučavao da smo neka praistorija, otprilike. Tako da, najmanje imaju pravo da govore o legalizaciji oni koji su sve činili da taj postupak i proces usporavaju, kako bi zapravo razvili jedan izvanredan sistem korupcije, jer takvim administrativnim začkoljicama koje su unosili vrlo inventivno kroz Zakon o legalizaciji oni su zapravo doprineli tome da vi jedino direktnom korupcijom ste mogli da negde legalizujete neki objekat. Naravno, da su se mnogi tako obogatili. Recimo, kada je nekome bilo potrebno da ubrzate legalizaciju, onda neko dođe pa vam stavi u džep, onda mu vi to ubrzate i tako se to nažalost radilo, i svi smo svedoci toga. Naravno brojni investitori su otišli iz ove države zato što nisu želeli da učestvuju u takvoj korupciji, takvoj pljački. Tako da, ovo što se sada predlaže da se produži rok za još šest meseci jeste nešto što je zaista dobro, ali ja zaista apelujem na državu, a verujem da će Zakon o planiranju i izgradnji vrlo brzo da dođe pred poslanike, apelujem zaistana Vladu da se predloži novi zakon kojim će se čitav taj postupak ubrzati kako bismo konačno uveli u sve legalne tokove sve te nelegalne objekte. Imate sada drugu soluciju, šta da radite sa njima, da li da ih srušite, što bi bilo potpuno besmisleno. Ko će recimo da ode u Kaluđericu i sruši celu Kaluđericu? To bi bilo potpuno van svake logike i pameti. Potrebno je da se to ubrza i da država tačno zna šta je legalno, šta nije i da se sa tim jednom za svagda završi. Što se tiče ovih drugih zakona, pravosudnih, moram da priznam neko sam ko se lično protivi ovakvom načinu polaganja pravosudnog ispita i uvek sam bio protiv toga, zato što iskreno smatram da u jednom danu polagati 14 ispita, zapravo polagati čitav pravni fakultet u jednom danu, je potpuno suludo. Ne vidim koja je svrha toga, ali kada je već to tako, to je zaista nešto što je teško. Ovim izmenama i dopunama Zakona o tužilaštvu se uvodi neki smisao za taj pravosudni ispit zato što, zaista ljudi koji polože sa odlikom, a vrlo je mali broj njih, dobiće odmah posao kao saradnici u tužilaštvu, što je veoma dobro, na kraju krajeva imamo toliko postupaka, krivičnih, koji se vode koji se stavljaju u fioke, nama su potrebni novi tužioci, nama su potrebne, što se ono kaže, nova sveža krv u tužilaštvu, jer, nažalost, baš dok je suprotna strana, koja je sada pobegla, dok su oni bili na vlasti tužilašvo je i te kako kontrolisano. Imali smo samo tri predmeta iz oblasti organizovanog kriminala, i oni su naravno, bili u fioci. Danas ih je mnogo više. Danas su pokrenute i one 24 privatizacije da se ispitaju. Nama su potrebni dobri tužioci, tako da ovo je nešto što je jako dobro. i na kraju krajeva, sami tužilački pripravnici neće biti diskriminisani, kao što su inače bili u odnosu na sudijske pripravnike, tako da, ovo je nešto što je veoma pozitivno i verujem da će svako podržati. Očekujem da čak svih 249, pošto jedan poslanik više nije poslanik, da će 249 poslanika ovo podržati, kao što će poslanička grupa SNS u danu za glasanje sigurno ovo uraditi. Hvala.
Sledeći govornik Suzana Spasojević, a menjala je redosled sa poslanikom Draganom Todorovićem, takav je dogovor napravljen.
Zahvaljujem predsednice. Želim da kažem da smo i danas u prilici da pokušamo da izmenimo ono što je ili da unapredimo stanje u kome smo zatekli situaciju u jednoj oblasti društvenog života. Danas raspravljamo o poboljšanju situacije u oblasti pravosuđa i u oblasti građevinarstva, tačnije u oblasti legalizacije. Pre svega, govoriću o situaciji koja se tiče pravosuđa. Naime, pošto je opšte poznat stav da Srbija želi da se približi civilizacijskim tekovinama Evrope, želi da prihvati ono što je dobro u Evropi, jedna od tih civilizacijskih tekovina jeste suština onoga što je precizirano odlukama komisije, konstitutivnog Saveta evropskih sudija koje je usvojio novembra 2010. godine, osnovna načela sudstva, Magna karta sudija u kome je precizirano da ne treba vezivati penzionisanje ili prestanak sudijske funkcije za navršenje staža ili na dužinu staža osiguranja, već da to treba vezati samo za godine života i to je jedna od predloga,jedna od stavki, jedan od razloga zbog koga je i u ovom predlogu zakona takvo rešenje predloženo, da se praktično na taj način i naše pravosuđe izjednači sa evropskim pravosuđem kako bi smo ispunjavali svoje međunarodne obaveze i kako bi smo bili komparativni i sa evropskim pravosuđima i sa svetskim rešenjima u toj oblasti. Moram da kažem da je na tom osnovu povezana i situacija sa tužiocima. Takođe smo i u tom slučaju usvojili ili predlažemo da se usvoji preporuka iz Evrope kako bi smo ispunili nužne osnove za komparativno približavanje našeg tužilaštva onim vrednostima ili merilima na kojima se zasniva tužilaštvo u Evropi. Nadam se da ćemo u toj oblasti postići bolje rezultate nego što su postizani do sada. Moram da kažem da je ova današnja situacija u kojoj žive građani Srbije ophrvana mnogim problemima. Pre svega, vrlo teška ekonomska situacija dovela nas je u položaj da moramo da posežemo za nekim vrlo nepopularnim merama kakve smo morali da juče usvojimo u ovom parlamentu kasno u noć, ali pošto su danas već odsutne kolege iz opozicije za koje nažalost moram da konstatujem da su napustili skupštinsku salu bez ikakvog osnova i bez ikakve potrebe, a ja kao poslaniku, dva mandata koji je bio itekako aktivan opozicioni poslanik, znam da je ovakav način vrlo negativan za delovanje u jednom parlamentu, pa u dobroj nameri želim da preporučim i kolegama da se što pre vrate jer ovako neće doći ni do kakvih rešenja niti će uspostaviti neku svoju bolju situaciju ili rejting na političkoj sceni. Znam da smo pokušavali godinama da se izborimo za poboljšanje rada pravosudnih organa, konkretno tužilaštva. Nažalost, u toj nameri možda nismo uspevali ni onda, možda ne uspevamo ni sada u dovoljnoj meri jer pored teškog ekonomskog stanja s kojim se bori narod u Srbiji, narod se bori i sa velikim problemima i sa velikom željom za pravdom. Naime, dok ja ovo pričam verovatno se nastavlja štrajk nezadovoljnih radnika „Prvog maja“ iz Pirota, koji štrajkuju jer se desila jedna vrlo negativna privatizacija. Desilo se to da je jedna slovenačka firma ojadila i „Prvi maj“, a bogami i državu Srbiju izgleda i da je bilo adekvatne pravovremene i blagovremene reakcije tužilaštva na upozorenja koja su stizala iz opozicije ka vlasti, a moram da kažem da je u tom malom gradu koji se zove Pirot na vlasti jedna šarenolika koalicija, na čijem čelu se još uvek nalazi čovek iz nekadašnjeg URS-a ili sada kako se već zove, ali tu vlast podržava i sačinjava i DS, dakle, upozorenja da se mora sprečiti kriminal koji se najavljivao ili se već nazirao u toj privatizovanoj firmi, nisu nailazile na adekvatan odziv u tužilaštvu. Upozorenja su dolazila od nas opozicionih odbornika, i iz SNS i od mene lično kao odbornika Pokreta socijalista. Čak sam ja i tražio da se zakaže posebna sednica lokalnog parlamenta na kome bismo to morali da raspravimo, jer je apsolutno nenormalno da je jedna firma, koja je nekada bila najveći proizvođač muških odela u Evropi, privatizovana za dva miliona evra, a da je od države onaj koji je privatizovao tu firmu naplatio čak šest i više miliona evra i bez ikakvih osnova sebi pribavio materijalnu korist od oko četiri miliona evra. Nažalost, niti kolege iz DS, niti kolege iz drugih struktura na vlasti u Pirotu, a nažalost niti kolege iz tužilaštva nisu našli za shodno da reaguju na ta upozorenja, tako da smo sada u situaciji da imamo vrlo velike probleme i da se danas, zahvaljujući neaktivnosti onih koji su se našli u situaciji da budu tužioci, moramo boriti sa jednim gašenjem požara koji je već u poodmakloj fazi rasplamsavanja. Dakle, kao poslanik koji je od 2000. godine dosta toga pisao i u obliku amandmana i diskutovao prilikom prve promene ili prilikom prvog pokušaja reforme pravosuđa, jer sam tada bio ovlašćeni predstavnik za tu oblast, mogu slobodno da kažem da su mnogobrojne reforme ili pokušaji reforme u toj oblasti, nažalost, davali vrlo negativne rezultate. Danas ova vlast koju čini SNS sa svojim koalicionim partnerima i Pokretom socijalista, kome ja pripadam, pokušava da stanje i u toj oblasti unapredi. Zahtevamo ili tražimo i molimo razumevanje od građana da zaista imaju strpljenja, jer možda je ta njihova glad za pravdom, žeđ za pravednošću zaista tolika da mi ne možemona adekvatan način da ispunimo te njihove želje, ali pokušavamo ono što je u našoj moći i probamo onoliko koliko je to zaista moguće da stanje u toj oblasti poboljšamo. Što se tiče legalizacije, a to je jedna zaista druga problematika, ali vezanaza tendencije građana Srbije da žive u uređenoj državi, da žive na način koji neće da im predstavlja problem, da žive slobodno, da žive u svojim legalizovanim objektima, koji neće predstavljati poteškoću ili da neće morati da razmišljaju da li će sutra da im zakuca neko na vrata ili da im traži dozvolu, legalizaciju, svi mi želimo da živimo mirno u uređenoj državi. Nije moguće ostvariti sve ono što smo zacrtali u određenim rokovima. Ovaj predloženi produžetak roka jeste u tom smislu da se omogući građanima, a i onim subjektima na lokalnu, opet ću podsetiti da na lokalnom nivou nema samo vlasti koju čine SNS i njeni koalicioni partneri, već ima mnogo i onih iz opozicionih struktura, nažalost, koje su danas napustile sednicu republičkog parlamenta, pa shodno tome moramo da se svi zapitamo da li smo dovoljno uradili na pitanju rešavanja tog problema legalizacije i moramo zaista da svi zajedničkim snagama, a ne ovako, napuštajući sednice parlamenta i bežeći od problema ili zabijajući glavu u pesak, da pokušamo da ili da oni pokušaju sa sebe da skinu deo odgovornosti. Veliki broj govornika je govorio o tome šta je bilo ranije. Ja bih želeo da još jednom podvučem da ljudi koji nisu stručni da se bave nekim oblastima za koje su se školovali ne bi trebalo da ih obavljaju, ali i ovo haotično stanje u oblasti građevinarstva i urbanizma može da se pripiše i onima koji su zaista bili nestručni, a vodili ili zauzimali rukovodeće pozicije na tom planu. Zbog svega toga pozivam sve kolege da podržimo ove predloge zakone. Nadam se da će se i opozicioni poslanici vratiti i da će svojim učešćem u parlamentu dokazati da su dosledni svojim opredeljenjima da zajedničkim snagama radimo na boljitku Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Suzana Spasojević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege poslanici, u svojoj diskusiji danas zadržaću se na Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o legalizaciji, što je inače veoma bitna tema, veoma bitno pitanje i višedecenijski problem u Srbiji. Danas smo u diskusijama narodnih poslanika čuli da postoji između 1.300.000 i 1.500.000 nelegalno izgrađenih objekata i da je negde oko 800 hiljada podnetih zahteva za legalizaciju. Negde između 500.000 i 700.000 vlasnika nelegalno izgrađenih objekata nije podnelo zahteve za legalizaciju. Od ovih 800.000 koji su podneli zahteve, većina, osim zahteva, nije dostavila neophodnu dokumentaciju koja je zakonom predviđena. Prema poslednjem Zakonu o legalizaciji koji smo usvojili pre nešto više od godinu dana i kada je poslanička grupa SPS podnela amandman kojim se predlaže produženje roka, odnosno davanje mogućnosti vlasnicima objekata koji su izgrađeni posle 2009. godine, da svoje objekte mogu da legalizuju, odziv je nažalost bio veoma mali, tako da je na osnovu tog zakona podneto negde između 80.000 i 100.000 novih zahteva za legalizaciju. I pored niza zakona i zakonskih promena, produžavanja rokova za legalizaciju, kampanja kojom se uticalo i pokušavalo da se utiče na vlasnike bespravno izgrađenih objekata da svoje objekte stave u legalne tokove, nažalost, ništa od toga nije urodilo plodom. Nijedan zakon u proteklih 11 godina nije uspeo da reši problem bespravne gradnje. Meni je žao što je naš kolega poslanik Borislav Stefanović napustio salu, jer sam želela da ga podsetim da je od 2000. do 2012. godine, kada je nova vlada došla, doneto tri zakona o legalizaciji, odnosno Zakon o planiranju i izgradnji koji su u sebi sadržali odredbe koje su se odnosile na legalizaciju, zakon 2003, 2006. i 2009. godine. Za sve to vreme legalizovano je samo 15%bespravno izgrađenih objekata, pa se pitam ako za sve te godine nije moglo da se legalizuje više objekata, kako je ova Vlada mogla da legalizuje veći broj objekata za samo godinu dana? Sigurno je da je jedan od najvećih problema u rešavanju predmeta kada je legalizacija u pitanju siromaštvo naših građana, jer nije u pitanju samo podneti zahtev za legalizaciju. Uz zahtev se traži zaista obimna dokumentacija na koju smo nažalost i mi uticali donošenjem Zakona o legalizaciji pre godinu dana. Evo, tu je nekih 15 stavki, da ih sada ne nabrajam, koje zaista za građane u ovom momentu predstavljaju veliki trošak. Najmanji trošak od svega predstavlja naknada za uređenje zemljišta. Inače, lokalne samouprave donose odluke da može da se plati na više rata, da ima raznih popusta itd. Znači, ako hoćemo da u ovom poslunapredujemo i da ova Vlada bude vlada koja će rešiti problem, za koji sam već rekla da je višedecenijski u Srbiji, onda moramo da donesemo novi zakon, kao što je i predstavnica predlagača rekla da će biti u pripremi u narednih šest meseci, koji će kroz analizu svih onih problema ili svih onih uzroka koji utiču na malu zainteresovanost bespravnih graditelja, da ćemo na osnovu te analize napraviti predlog nekog novog zakona. Ne slažem se da je osnovni uzrok neažurnost lokalnih samouprava u rešavanju ovih predmeta zato što su građani podnošenjem 800.000 zahteva da legalizuju svoje objekte iskazali želju i volju da legalizuju, ali pitanje je zašto - nisu dostavili neophodnu dokumentaciju? Napomenula sam da je tu u pitanju i ekonomska situacija, zatim, nepostojanje planskih akta je takođe veliki problem, ne samo za legalizaciju. Nepostojanje planskih akata u lokalnim samoupravama je problem, odnosno razlog zbog kojeg neki naši sugrađani pristupaju bespravnoj gradnji. Pitam - šta smo mi uopšte preduzeli u smislu sankcionisanja lokalnih samouprava koje nisu donele planske dokumente, što je inače traženo nekim zakonima i rokovi su odavno istekli? Moram da napomenem da je još jedan od glavnih problema zbog kojih građani ne uspevaju da legalizuju svoje objekte i imovinsko-pravni problem, jer npr. postoje građani koji su nasledili ili dobili na poklon stambene objekte u kojima žive sa svojim porodicama, koje su njihovi očevi još gradili, a da se parcela na kojoj je objekat izgrađen vodi u nekim zemljišnim knjigama, odnosno sada u katastru još iz 1912. godine, da ne postoji nikakav pisani trag da je izvršena kupoprodaja ili bilo kakav prenos. Ti naši sugrađani imaju veliki problem da dokažu vlasništvo nad zemljištem, a samim tim i da legalizuju objekte, jer jedan od uslova koji se traži za legalizaciju je dokaz o svojini na parceli na kojoj se objekat nalazi. Više puta sam napominjala ovaj problem i više puta tražila da utičemo na to da se nekim zakonom reši ovaj imovinsko-pravni problem koji je prisutan u čitavoj Srbiji. Zatim, moramo da napomenemo da postoji i u zakonima koji postoje samo na papiru, ali se ne primenjuju u praksi, zakoni koji su nedorečeni, koji u sebi imaju manipulativni prostor za obezbeđivanje mogućnosti za divlju gradnju. Potrebno je, kao što sam rekla, da kontaktiramo predstavnike lokalnih samouprava i da nam oni ukažu šta je ono zbog čega nije veći broj predmeta rešen i zašto nema više pozitivnih rešenja. Konkretno, razgovarala sam sa načelnikom urbanizma u Smederevu, koji mi je dao neke podatke da je npr. nakon usvajanja Zakona iz 2003. godine, Zakon o planiranju i izgradnja, koji je sadržao odredbe o legalizaciji, odmah nakon tog zakona je podneto 10.000 zahteva za legalizaciju. Nakon zakona od 2006. godine podneto je samo 500 zahteva, 2009. godine 9.000 zahteva i 2013. godine zakon koji smo usvojili u prošlom sazivu 1.384 zahteva. To je ukupno 20.500 zahteva, od čega je rešeno samo 11%. Iz razgovora sa njim sam došla do zaključka da je problem kod ovog poslednjeg zakona bilo to što se čekala odluka Ustavnog suda pet meseci, pa se zatim čekalo da se donese pravilnik o legalizaciji dva meseca, pa se zatim čekalo da se uskladi lokalna odluka o legalizaciji sa zakonom itd. Još jednom ponavljam, ne možemo da svalimo krivicu na građane koji su možda i želeli da grade na osnovu građevinske dozvole, ali zbog nerešenih imovinsko-pravnih pitanja, nepostojanja planskih dokumenta itd, nisu u tome uspeli, a morali su na parcelama na kojima su imali da naprave sebi krov nad glavom. Takođe, ne možemo da optužimo ni lokalne samouprave da nisu ažurne. U svemu treba biti obazriv i jednom dobrom analizom doći do pravog zaključka i to uključiti u neki novi akt koji će rešavati problem bespravne gradnje, rešavati problem legalizacije i da ova Vlada bude Vlada koja će konačno rešiti ovaj veliki problem. Svakako je cilj svih nas ovde u sali, barem nas koji smo ovde ostali, da omogućimo da se svi oni koji su bespravno gradili svoje objekte stave u pravne okvire i sigurna sam da nikome od nas nije cilj da dođe do rušenja tih objekata. Zato podržavamo produženje ovog roka za još šest meseci, u nadi da će neki novi zakon na najbolji mogući način rešiti ovaj veliki problem. Poslanička grupa SPS, kao što je to rekao ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe Neđo Jovanović, u danu za glasanje podržaće Predlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić.
Hvala. Spremio sam se malo više da govorim o Zakonu o legalizaciji. No, nakon tri inspirativna govora mojih koleginica, pre svega Katarine Rakić, Branke Bošnjak i Suzane Spasojević, vrlo malo mi je i vremena i prostora ostalo da nešto novo kažem i da ne podelim sve ono što su rekle i njih tri. Ono o čemu bih u par reči nešto rekao, to je ono što se desilo pre nekih pola sata, da je jedna mala grupa poslanika napustila ovo zasedanje, pa onaj ko nema argumente i onaj ko zaboravlja da su njihovi ministri negde od 2003. godine, čini mi se, gospodin Šumarac 2003. godine, pa do gospodina Olivera Dulića, upravo bili ljudi koji su pisali zakon i 2003. i 2006. godine itd, ne žele da podele sa svima nama ostalim poslanicima, a vidim da je velika većina ovde saglasna i da smo svi spremni da usvojimo ovu izmenu i dopunu zakona i da produžimo, a ono što je najgore je što ta mala grupa nije ni shvatila šta je namera ovih izmena i dopuna. Non stop su pričali o produženju roka za legalizaciju. Niko nije produžavao rok za legalizaciju. Pričali smo svo vreme o šest meseci, da onim ljudima koji su podneli zahtev za legalizaciju omogućimo da taj postupak i završe. Pomenuo bih nešto drugo. Sam proces legalizacije nije samo naš nauk, nije nešto što su izmislili u Srbiji. Sve zemlje bivše Jugoslavije imaju taj problem. Većina tih zemalja je donela neke zakone. Čak mislim da je Hrvatska donela zakon vrlo sličan zakonu koji smo mi doneli 31. oktobra 2013. godine i svi imaju slične probleme. Možda je jedno od boljih rešenja, a to je ono što ćemo raditi, nadam se, nakon ovih šest meseci i nakon ovog produženja roka, to je ono što je uradila nekada davno Republika Italija 1969. godine, kada je donela zakon, opštu legalizaciju, samo tamo gde te legalizacije možemo sprovesti i nakon toga bilo kakva bespravna izgradnja i bilo kakvo bespravno delovanje bilo je najoštrije kažnjavano i nije dozvoljavano čoveku da napravi kuću, pa mu rušiti. Mislim da je vrlo teško nekome dozvoliti da napravi kuću, pa mu tu istu kuću srušiti. Znači, ako bismo krenuli u tom pravcu da taj budući zakon bude zakon koji će biti u jednom delu i pravičan prema onim ljudima koji su legalno radili, a da finansijski mnogo ne utiče na one koji nisu do sada legalizovali, jer je verovatno većina upravo zbog tih finansijskih problema i izbegavala postupak legalne gradnje. Smatram da donošenjem novog zakona treba predvideti i represivne mere, najstrože mere za one koji bi u budućnosti bespravno gradili. Da ne bih više zadržavao vašu pažnju, zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Poštovana predsednice, poštovana gospodo poslanici, pre nego što krenem sa izlaganjem, želela bih da čestitam veliki srpski praznik i zaštitnicu žena Sveta Petka svim pravoslavnim vernicima. Danas ću govoriti o Predlogu zakona o izmeni Zakona o sudijama. Za ovaj zakon je 199 poslanika ovog doma upravo podnelo zahtev za promenu. Ustavni osnov za donošenje ovog zakona o izmeni Zakona o sudijama sadržan je u članu 148. stav 3. Ustava, kojim je predviđeno da se postupak, osnovi i razlozi za prestanak funkcije sudija uređuje zakonom. Članom 59. upravo je bilo propisano na koji način se određuje životni vek sudija. Naime, prvi postulat, odnosno prvi zahtev, odnosno uslov za penziju bio je – godine starosti, a to je 65 godina, a drugi, koji se i menja, je bio – 40 godina staža osiguranja. Ovo se briše i ostaje ono za šta smo se založili, a to je da sudije u penziju idu sa napunjenih 65 godina života. Konsultantski saveti evropskih sudija usvojili su novembra 2010. godine osnovna načela sudstva, tzv. magna karta sudija. Nezavisnost sudstva se garantuje u pogledu aktivnosti sudija, njihovom dostojanstvu, naročito u pogledu zapošljavanja, imenovanja, do starosne granice za penzionisanje, napredovanja, određivanja plate, discipline, imuniteta, obuke i finansiranja sudstva. Takođe, 1985. godine UN su takođe donela načela koja su vrlo slična načelima EU. Zašto je neophodno doneti i izglasati ovaj zakon po kratkom postupku? Upravo zato što mi pripadamo i kao član UN i Savetu Evrope. Za donošenje ovog zakona nije potrebno odvojiti dodatna sredstva iz budžeta RS, a ovaj zakon treba objaviti prvog dana, odnosno već drugog, po objavljivanju u „Službenom glasniku“. Zašto? Upravo zato što imamo međunarodne obaveze i član smo i UN i Saveta Evrope. Drugi zakon, takođe, Predlog zakona o izmenama Zakona o javnim tužilaštvima govori o, jedan deo se odnosi na penzionisanje javnih tužilaca i njihovih zamenika. Šta to znači? U članu 157. stav 1. je regulisan način na koji se to određuje, a član 161. stav 5. se upravo menja. Po ovom članu jedan od uslova za odlazak u penziju je bilo da tužioci imaju 65 godina, ali postojala su još dva uslova. Drugi uslov je bio da 40 godina staža osiguranja ima tužilac, a treći uslov, koji je dodat, je bio da tužilac ima pravo, ukoliko je započeo neki predmet, da produži svoj radni vek za još dve godine. Ovim zakonom, znači u ovom članu 161. stava 5, brišu se ova dva stava, tako da ostaje samo da tužioci, kaoi sudije, idu u penziju sa navršenih 65 godina. Za ovaj zakon takođe nije neophodno odvajati budžetska sredstva, pod jedan, a pod dva, i njega treba objaviti prvi dan po objavljivanju u „Službenom glasniku“. Zašto je ovo dobro? Zato što masa pripravnika radi bez stalnog radnog odnosa, položili su sa najvišim ocenama pravosudni ispit i sada ćemo imati šansu da te ljude zaposlimo. Ovaj zakon, naravno, SNS će u Danu za glasanje glasati – za. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik dr Ninoslav Girić, a neka se pripremi narodni poslanik Jelisaveta Pribojac.
Poštovani narodni poslanici, pred nama je set zakona, dva pravosudna zakona, Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, koji je podnela grupa od 199 poslanika, Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, takođe 199 narodnih poslanika, i Predlog zakona i izmeni Zakona o legalizaciji objekata, koji je podnela grupa od 127 narodnih poslanika. Kratko ću se osvrnuti na zakon, odnosno na Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata po hitnom postupku. Dosta je bilo reči o ovom zakonu. Zahvaliću predlagaču ovog zakona, Katarini Rakić, koja je bila eksplicitna i iscrpna u ovome. Predlog ovog zakona je da se član 23. stav 1. menja, odnosno da se reči – godinu dana zamenjuju rečima – godinu dana i šest meseci, kao i da ova izmena zakona stupa na snagu prvog narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“. Izmenom zakona kojim se rok za legalizaciju produžuje, mislim da je to objektivni rok za legalizaciju. Moramo imati u vidu da priprema za samu legalizaciju, priprema dokumenata je vrlo obimna i da je potrebno dosta vremena da se ona pripremi, pored toga postoji veliki broj ne legalizovanih objekata i o tome je bilo dosta reči, pretpostavlja se negde oko 1,3 miliona objekata. Prethodni rok za legalizaciju, po starom zakonu, je 1. novembar 2014. godine, te je hitnost donošenja, odnosno pohitnom postupku ovim opravdana. Ovim je omogućeno da se svi podnosiocima zahteva za legalizaciju objekata daje prostora da pripreme svu dokumentaciju i dostave je nadležnim organima, kako se ne bi desile bilo kakve štetne posledice po građane i po privredu Srbije. Ovde je takođe potrebno istaći da sprovođenje ovog zakona ne pada na teret budžeta RS, odnosno nisu potrebna dodatna sredstva za implementaciju ovog zakona. Pozivam sve poslanike svih poslaničkih grupa da zajedno podržimo ovaj set zakona koji je danas na dnevnom redu. Poslanička grupa SNS će podržati ovaj set zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jelisaveta Pribojac.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, danas govorimo u načelu o dva predloga izmena pravosudnih zakona, i to Predlogu izmena Zakona o sudijama i Predlogu izmena Zakona o javnom tužilaštvu. Zakonom o sudijama predviđeno je da sudija svoju funkciju vrši stalno, izuzev kada se prvi put bira na tu funkciju i tada se bira na tri godine, što znači da sudijska funkcija traje neprekidno od prvog izbora za sudiju do navršetka radnog veka. Zakonom o sudijama se predviđa u kojim slučajevima može prestati sudijska funkcija, a jedan od razloga, predviđen članom 59. Zakona o sudijama, jeste da sudiji prestaje radni vek onog trenutka kada napuni 65 godina života ili kada napuni 40 godina staža osiguranja po sili zakona. Članom 1. Predloga zakona o izmenama Zakona o sudijama menja se upravo taj član 59. Zakona o sudijama, tako što se staž osiguranja briše kao uslov za prestanak sudijske funkcije i ostaje klauzula koja se odnosi na godine starosti života. Ovim predlogom izmenama zakona vrši se usklađivanje Zakona o sudijama sa međunarodnim dokumentima, a pre svega sa osnovnim načelima nezavisnog sudstva UN. Što se tiče javnog tužioca i zamenika javnog tužioca, znamo da se oni biraju iz reda tužioca i javnih tužioca, odnosno lica koja ispunjavaju propisane uslove za izbor na period od šest godina, s tim što imaju pravo da budu ponovo birani. Pre isteka vremena na koji je biran ili pre navršenog radnog veka, funkcija javnom tužiocu može prestati samo pod uslovima predviđenim Zakonom o javnom tužilaštvu. Članom 89. Zakona o tužilaštvu propisano je da javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca prestaje radni vek kada napune 65 godina života ili kada napune 40 godina staža osiguranja po sili zakona. Međutim, u ovom istom članu, u stavu 2, stoji da - izuzetno, na predlog Republičkog javnog tužioca Državno veće tužilaca može javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca da produži radni vek za još dve godine, naravno, samo uz njihov pristanak. S obzirom da u Zakonu o sudijama više ne postoji ovakav izuzetak vezan za navršenje radnog veka, predlaže se izmena člana 89. Zakona o javnom tužilaštvu, tako da javnom tužiocu i zameniku javnog tužioca funkcija prestaje kada navrše 65 godina života. U članu 97. stav 4. Zakona o javnom tužilaštvu vrši se samo pravno-tehnička korekcija, odnosno usklađivanje sa članom 89. koji se tiče prestanka obavljanja funkcije po sili zakona. Ono što posebno raduje jeste usklađivanje Zakona o javnom tužilaštvu sa Zakonom o uređivanju sudova, a odnosi se na obaveznost zasnivanja radnog odnosa na neodređeno vreme za tužilačke pripravnike,odnosno za one koji su na pravosudnom ispitu dobili ocenu da su položili sa odlikom i oni će moći da zasnuju radni odnos na neodređeno vreme u zvanju tužilačkih saradnika. To je, zapravo, garant da će ti mladi ljudi, koji odlično poznaju propise koji se primenjuju i koji vladaju određenim veštinama koje će im pomoći u ostvarivanju svojih radnih obaveza i zadataka, znati da shvate značaj i odgovornost funkcije na koju će doći i da su to upravo oni mladi, pametni i obrazovani ljudi koji će verovatno u nekoj bližoj budućnosti biti na najvećim sudijskim funkcijama. Radovala bih se kada bi ovakvi kriterijumi važili i za neke druge delatnosti, kao što su prosveta i zdravstvo, jer bez zdrave i obrazovane nacije ne možemo lako da se izborimo sa problemima u životu. Samo onda kada nam je nacija zdrava i obrazovana, imaćemo uspeha u svim sferama privrednog i društvenog života. U danu za glasanje SNS podržaće sve ove predloge. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li želi reč neko ko još nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Želeo bih da samo kratko sumiramo današnju raspravu, da se ujedno i zahvalim uvaženim kolegama na vrlo konstruktivnom pristupu danas. Svakako mislim da kolege koje su trenutno u sali, ali i onima koji trenutno tu nisu, na postupku, ako je to njihov način da uz ipak malo teatralnosti za javnu scenu, pomognu da ova rasprava završi u konstruktivnom tonu. Verujem da smo odagnali sve eventualne rezerve i nedoumice koje su bile pokrenute danas po pitanju nekih pojedinačnih rešenja i ponavljam, uverenje koje sam istakao na početku današnje rasprave da ćemo ipak u danu za glasanje svi u ovoj sali zdušno podržati sva predložena rešenja iz dobrih razloga koje smo čuli danas više puta. Hvala.
Zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1, 2. i 3. dnevnog reda. Nastavak sednice sutra u 12.00 sati. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Molim vas da proverite da li vam radi sistem. Meni ne radi sistem za karticu. Poslanici, molim vas proverite. Malo učestvujte. Proverite da li vam kartice registruju vašu prisutnost. Ovde za predsedavajućim stolom nama ne registruju. Pogledajte. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanik, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik, Mirko Čikiriz.